ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
124

Seevastu on tõsi, et ajutine raamistik kehtestati selleks, et parandada ettevõtjate rahastamisvõimalusi majandus- ja finantskriisi oludes. Samas on ajutise raamistikuga ette nähtud abi üldine ülesanne toetada investeeringuid ja seega ei ole see mõeldud spetsiaalselt põllumajandusmaa ostu võimaldamiseks. Lisaks oli vaidlustatud otsuse vastuvõtmise kuupäeval ajutise raamistiku punktis 7 ette nähtud, et pärast 31. detsembrit 2010 ei kuulu see enam kohaldamisele. Seega ei saa järeldada, et nõukogu otsus kiita heaks abikava, mis on mõeldud spetsiaalselt vaesuse vähendamiseks maapiirkondades, tagades maareformi lõpuleviimise ja Ungari põllumajandusettevõtete struktuuri parandamise pikema aja jooksul, läheb ilmselgelt kaugemale, kui on vajalik vaidlustatud otsusega taotletavate eesmärkide saavutamiseks.
120

Seevastu on tõsi, et ajutine raamistik kehtestati selleks, et parandada ettevõtjate rahastamisvõimalusi majandus- ja finantskriisi oludes. Samas on ajutise raamistikuga ette nähtud abi üldine ülesanne toetada investeeringuid ja seega ei ole see mõeldud spetsiaalselt põllumajandusmaa ostu võimaldamiseks. Lisaks oli vaidlustatud otsuse vastuvõtmise kuupäeval ajutise raamistiku punktis 7 ette nähtud, et pärast 31. detsembrit 2010 ei kuulu see enam kohaldamisele. Seega ei saa järeldada, et nõukogu otsus kiita heaks abikava, mis on mõeldud spetsiaalselt maareformi lõpuleviimise ja Leedu põllumajandusettevõtete pindala suurendamise tagamiseks pikema aja jooksul, läheb ilmselgelt kaugemale, kui on vajalik vaidlustatud otsusega taotletavate eesmärkide saavutamiseks.
130

Seevastu on tõsi, et ajutine raamistik kehtestati selleks, et parandada ettevõtjate rahastamisvõimalusi majandus- ja finantskriisi oludes. Samas on ajutise raamistikuga ette nähtud abi üldine ülesanne toetada investeeringuid ja seega ei ole see mõeldud spetsiaalselt põllumajandusmaa ostu võimaldamiseks. Lisaks oli vaidlustatud otsuse vastuvõtmise kuupäeval ajutise raamistiku punktis 7 ette nähtud, et pärast 31. detsembrit 2010 ei kuulu see enam kohaldamisele. Seega ei saa järeldada, et nõukogu otsus kiita heaks abikava, mis on mõeldud spetsiaalselt vaesuse vähendamiseks maapiirkondades, tagades põllumajandusettevõtete pindala suurenemise Lätis pikema aja jooksul, läheb ilmselgelt kaugemale, kui on vajalik vaidlustatud otsusega taotletavate eesmärkide saavutamiseks.
141

Seevastu on tõsi, et ajutine raamistik kehtestati selleks, et parandada ettevõtjate rahastamisvõimalusi majandus- ja finantskriisi oludes. Samas on ajutise raamistikuga ette nähtud abi üldine ülesanne toetada investeeringuid ja seega ei ole see mõeldud spetsiaalselt põllumajandusmaa ostu võimaldamiseks. Lisaks oli vaidlustatud otsuse vastuvõtmise kuupäeval ajutise raamistiku punktis 7 ette nähtud, et pärast 31. detsembrit 2010 ei kuulu see enam kohaldamisele. Seega ei saa järeldada, et nõukogu otsus kiita heaks abikava, mis on mõeldud spetsiaalselt vaesuse vähendamiseks maapiirkondades, tagades põllumajandusettevõtete pindala suurenemise Poolas pikema aja jooksul, läheb ilmselgelt kaugemale, kui on vajalik vaidlustatud otsusega taotletavate eesmärkide saavutamiseks.
28

Sloveenia Vabariik väidab omakorda, et komisjoni väited on alusetud. Ta kinnitab eelkõige, et 16. detsembri 2010. aasta zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o železniškem prometu (raudteetranspordi seadust muutev seadus) (Uradni list RS, nr 106/2010; edaspidi „16. detsembri 2010. aasta seadus”) artikliga 3 on kogu sõiduplaanide koostamise pädevus infrastruktuuriettevõtjalt ära võetud ning et see pädevus on antud täielikult üle raudteeagentuurile.
34

Teise vastuvõetamatuse vastuväite osas tuleb märkida, et kuigi on tõsi, et ELTL artikli 258 alusel esitatud hagi ese on piiratud nimetatud artiklis ette nähtud kohtueelse menetlusega ja et seetõttu peavad komisjoni märgukiri, põhjendatud arvamus ja hagi tuginema samadele väidetele, ei tähenda selline nõue ometi, et mõlemas tuleks igal juhul kasutada täpselt sama sõnastust, kui vaidluse eset ei ole laiendatud ega muudetud (12. juuni 2003. aasta otsus kohtuasjas C-229/00: komisjon vs. Soome, EKL 2003, lk I-5727, punktid 44 ja 46; 14. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-433/03: komisjon vs. Saksamaa, EKL 2005, lk I-6985, punkt 28, ja 26. aprilli 2007. aasta otsus kohtuasjas C-195/04: komisjon vs. Soome, EKL 2007, lk I-3351, punkt 18).
8

Selle direktiivi artikkel 30 sätestas: „1. Ilma et see mõjutaks artikli 21 lõike 6 kohaldamist, loovad liikmesriigid reguleeriva organi. Kõnealune organ, mis võib olla transpordiküsimuste eest vastutav ministeerium või mis tahes muu organ, on organisatsiooniliselt, rahastamisotsuste osas, õigusliku struktuuri poolest ning otsustustes sõltumatu mis tahes raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjast, maksustavast organist, jaotavast organist või taotlejast. […] 2. Kui taotleja leiab, et teda on ebaõiglaselt koheldud, diskrimineeritud või muul viisil kahjustatud, võib ta esitada reguleerivale organile apellatsiooni eelkõige raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja või vajaduse korral raudtee-ettevõtja otsuste vastu, mis on seotud: a) võrguaruandega; b) selles sisalduvate kriteeriumidega; c) jaotamisprotsessi ja selle tulemustega; d) maksustamisskeemiga; e) temalt nõutavate või nõuda kavatsetavate infrastruktuuri kasutustasude suurusega; f) juurdepääsu kord kooskõlas […] direktiivi 91/440[…] artikliga 10. 3. Reguleeriv organ tagab, et raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja poolt kehtestatud tasud on II peatükiga vastavuses ning mittediskrimineerivad. Taotlejate ja raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja läbirääkimised infrastruktuuri kasutustasude üle on lubatud üksnes juhul, kui need toimuvad reguleeriva organi järelevalve all. Reguleeriv organ sekkub, kui läbirääkimised läheksid ilmselt vastuollu käesoleva direktiivi nõuetega.” 4. Reguleerival organil on õigus asjassepuutuvas liikmesriigis nõuda raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjalt, taotlejalt ja mis tahes kolmandalt poolelt asjassepuutuvaid andmeid, mis tuleb esitada viivitamata. 5. Reguleeriv organ peab kaebuste puhul otsuse tegema ning võtma meetmeid olukorra heastamiseks hiljemalt kahe kuu jooksul alates kogu teabe saamisest. Olenemata lõikest 6 on reguleeriva organi otsus siduv kõikidele pooltele, keda see puudutab. Kui kaebus on esitatud seoses infrastruktuuri läbilaskevõimsuse eraldamisest keeldumise või tingimustega, mille alusel seda läbilaskevõimsust pakutakse, reguleeriv organ kas kinnitab, et raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja otsust ei ole tarvis muuta, või nõuab selle otsuse muutmist vastavalt reguleeriva organi poolt antud juhistele. 6. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et reguleeriva organi otsused on võimalik kohtus läbi vaadata.”
72

Tšehhi Vabariik väidab komisjoni etteheite kohta, mille kohaselt ei ole direktiivi 2001/14 artikli 7 lõiget 3 õigesti üle võetud, et sellest õigusnormist ei ilmne kuidagi, et „kulude[ks], mis kõnealuse rongiliikluse korraldamisega otseselt kaasnevad” võib kvalifitseerida ainult piirkulud. See liikmesriik on seisukohal, et kuna direktiivis 2001/14 ega üheski teises liidu õigusnormis ei ole loetletud kulusid, mis sellele mõistele vastavad, on määravaks kriteeriumiks üksnes see, kas nende kulude puhul on võimalik tõendada nende otsest seotust rongiliikluse korraldamisega.
—

ELTL artiklit 45 tuleb tõlgendada nii, et niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas ei ole selle artikliga vastuolus otsus, millega vähendatakse esimeses liikmesriigis saadava vanaduspensioni suurust teises liikmesriigis saadavate hüvitiste suuruse võrra vastavalt võimalikule kattumist välistavale õigusnormile, tingimusel et see otsus ei too hüvitiste saajale kaasa ebasoodsamat olukorda kui isikule, kelle olukorras puudub igasugune piiriülene element, ning tingimusel et sellise ebasoodsa olukorra tuvastamise korral õigustavad otsust objektiivsed kaalutlused ja see on siseriikliku õigusega taotletava legitiimse eesmärgi suhtes proportsionaalne, mille kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.
26

Selle võimaluse loomist finants- ja kindlustusvaldkonnale peeti eriti oluliseks seetõttu, et ettevõtjate tegevus selles valdkonnas on tihtipeale jaotatud mitme juriidilise isiku vahel. Kuna ühte gruppi kuuluvate äriühingute vahelised tehingud on tavapärased ja finantsettevõtjad teostavad peamiselt maksuvabasid tehinguid, on käibemaksu osas grupisiseste tehingute mõju selles valdkonnas eriti raske. Need ettevõtjad on eriti avatud konkurentsile teistes liikmesriikides asuvate ettevõtjatega. Lisaks, et takistada vastavalt käibemaksudirektiivi artikli 11 teisele lõigule maksudest kõrvalehoidumist ja maksustamise vältimist, piirati võimalust moodustada käibemaksugruppe nii, et see hõlmaks ettevõtjaid, kes on otseselt või kaudselt finantsinspektsiooni järelevalve ja seega avalikkuse kontrolli all.
82

Mis puudutab komisjoni argumenti, et direktiivi 2001/14 artikli 6 lõige 2 kohustab liikmesriike nägema ette kasutustasude vähendamisele ergutavaid meetmeid, mis erinevad meetmetest, mis on võetud eesmärgiga ergutada vähendama kulusid, siis tuleb tõdeda, et kõnealuse direktiivi põhjenduses 40 on öeldud, et raudteeinfrastruktuur on loomulik monopol ja et seepärast on vaja raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjaid ergutada kulusid kärpima ning oma infrastruktuuri tõhusalt majandama. Selles põhjenduses ei ole viidatud aga kasutustasudele, vaid üksnes kuludele (vt 28. veebruari 2013. aasta otsus kohtuasjas C-556/10: komisjon vs. Saksamaa, punkt 106).
138

Lisaks sellele märkis komisjon vaidlusaluse otsuse 116. joonealuses märkuses, et 5. detsembri 2002. aasta ettekandes investoritele kirjeldas FT Prantsuse riigi „krediidiliini” kui viivitamatult kättesaadavat, et S&P teatas samal päeval, et Prantsuse riik annab viivitamatult aktsionärilaenu, et Prantsuse Rahvusassamblee rahanduskomisjonile on teada antud, et aktsionärilaen „on juba FT kasutuses” ja et Moody’s teatas 9. detsembril 2002, et on kinnitatud, et „paika on pandud 9 miljardi euro suurune krediidiliin”.
121

Vastupidi sellele, mida väidab Šveitsi Konföderatsioon, ei ole see järeldus ilmselgelt nimetatud kohtuotsuse punktiga 105 vastuolus, kuna selles viimati nimetatud punktis märgib Üldkohus üksnes, et see riik mainis vaid, et alates 2002. aasta suvest on mürataseme piirmäär öötundidel kehtestatud Maini-äärse Frankfurdi lennuvälja suhtes, ilma et ta oleks täpsustanud, kas see praktikas ka rahuldavalt töötab.
9

Taxeringslageni (maksude määramise seadus, 1990:324) 5. peatüki § 1 sätestab: „Kui maksukohustuslane on esitanud menetluse käigus maksude määramiseks valeandmeid, välja arvatud suuliselt, määratakse talle maksuõiguslik sanktsioon (maksu tõstetakse). Sama kehtib, kui maksukohustuslane on esitanud selliseid andmeid maksustamisega seotud kohtumenetluses ja kui andmed on pärast sisulist uurimist tagasi lükatud. Andmeid käsitatakse valedena, kui on selge, et maksukohustuslase esitatud andmed on ebaõiged või kui maksukohustuslane on jätnud maksude määramiseks esitamata andmed, mida ta oli kohustatud esitama. Andmeid ei saa käsitada valedena, kui need on koos muu esitatud teabega piisavad õige otsuse tegemiseks. Andmeid ei või valedena käsitada ka juhul, kui need on nii ilmselgelt valed, et neid ei saa otsuse aluseks võtta.”
77

Komisjon vaidlustab käesoleva etteheitega asjaolu, et Ungari õigusnormidega on tasude maksmise eest arvete esitamine antud MÁV-le ja GySEV-le ehk kahele raudtee-ettevõtjale, kes on ka raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjad, olgugi et arvete esitamine kuulub tasude kindlaksmääramise alla ja et need ettevõtjad saavad sellest konkurentsieelise.
127

Direktiivi 91/440 artikli 10 lõike 7 teise lõigu kolmas lause näeb tõepoolest ette, et reguleeriv organ teeb kaebuse põhjal ja vajaduse korral omal algatusel võimalikult kiiresti otsuse asjakohaste meetmete kohta kõnealuste turgude negatiivsete arengute korrigeerimiseks. Selle sätte, mis viitab direktiivi 2001/14 artiklile 30, mille ulatust on analüüsitud käesoleva kohtuotsuse punktides 121–125, ülesehitusest tuleneb aga, et nii selle lause asukohta direktiivi 91/440 artikli 10 lõike 7 teises lõigus endas kui ka reguleeriva organi pädevust teha raudteeteenuste turgude negatiivsete arengute korrigeerimiseks võetud asjakohaste meetmete kohta otsus omal algatusel tuleb tõlgendada nii, et see organ võib tegutseda – ilma et oleks esitatud kaebus – teabe põhjal, mis on saanud talle teatavaks eelkõige konkreetse kahtluse raames, et toime on pandud rikkumine, mitte aga nii, et tal on õigus algatada ise uurimine ja nõuda asjaomastelt ettevõtjatelt sellele allumist.
48

Lisaks sellele on asjaomaste Hispaania õigusnormide kohaselt varustus- ja transpordiminister see, kes peab tegutsema reguleeriva organina. Kuigi on tõsi, et direktiivi 2001/14 artikli 30 lõige 1 lubab reguleerivaks organiks määrata transpordivaldkonna eest vastutava ministeeriumi, nõuab see säte siiski, et see organ oleks maksustamisorganitest sõltumatu. Seega ei saa järeldada, et see ministeerium täidab oma kontrolliülesannet mainitud sätte kohaselt, kuna samaaegselt oma kontrolliülesandega määrab see ministeerium kindlaks ka kasutustasude summa.
Direktiivi 2006/112, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 168 punkti a tuleb tõlgendada nii, et rendilevõetud sõiduautot loetakse kasutatuks maksukohustuslase maksustatavate tehingute tarbeks, kui sõiduki kasutamise ja maksukohustuslase majandustegevuse vahel esineb otsene ja vahetu seos. Mahaarvamisõigus tekib selle ajavahemiku lõppedes, mida vastav makse puudutab, ja tuleb arvesse võtta selle seose esinemist.

Peale selle loetakse kapitalirendi lepingu alusel rendilevõetud sõiduautot, mida käsitatakse kapitalikaubana, kasutatuks maksustatavate tehingute tarbeks, kui maksukohustuslane, kes sellena tegutseb, soetab selle kauba ja arvab selle täielikult oma ettevõtte vara hulka, kusjuures tasumisele kuuluv sisendkäibemaks arvatakse maha täies ulatuses ja kohe ning nimetatud kauba mis tahes kasutamine maksukohustuslase või tema töötajate isiklikuks tarbeks või muul kui ettevõtluse eesmärgil on võrdsustatud tasu eest teenuste osutamisega. Just kauba soetamine maksukohustuslase poolt, kes sellena tegutseb, määrab käibemaksusüsteemi kohaldamise ja järelikult ka mahaarvamise mehhanismi. See, kuidas kaupa on kasutatud või kavatsetakse kasutada, määrab kindlaks vaid esialgse mahaarvamise ulatuse, millele maksukohustuslasel on õigus. Küsimus, kas maksukohustuslane soetas kauba sellena tegutsedes, st oma majandustegevuse vajadusteks direktiivi artikli 9 tähenduses, on fakti küsimus, mida hinnates tuleb arvestada konkreetse juhtumi kõiki asjaolusid, muu hulgas asjaomase kauba omadusi ja ajavahemikku, mis jääb kauba soetamise ja selle maksukohustuslase majandustegevuse eesmärkidel kasutamise vahele.

(vt punktid 57, 58, 64, resolutsiooni punkt 1)
Teave, mis tuleb Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse raames esitada, ei pea mitte ainult võimaldama Euroopa Kohtul anda eelotsusetaotluse esitanud kohtule tarvilikke vastuseid, vaid see peab andma ka liikmesriikide valitsustele ja teistele huvitatud pooltele võimaluse esitada Euroopa Kohtu põhikirja artikli 23 alusel oma märkused. Sel eesmärgil on vaja, et siseriiklik kohus määratleks esitatud küsimusi ümbritseva faktilise ja õigusliku raamistiku või vähemalt selgitaks nende küsimuste aluseks olevaid faktilisi oletusi.

Kuuenda direktiivi 77/388 käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 17 lõikeid 2 ja 5 ning artiklit 19 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui liikmesriik, mis lubab segamaksukohustuslastel nendes sätetes ette nähtud mahaarvamisi teha selle järgi, kas kasutatakse kõiki kaupu ja teenuseid või ainult osa nendest, arvutab mahaarvatava maksusumma valdkondades, milles sellised maksukohustuslased teevad üksnes maksustatavaid tehinguid, nii et lisab maksuvabad „toetused” mahaarvatava osa kindlaksmääramisel kasutatava murdarvu nimetajasse.

Kuna maksukohustuslasel oli lubatud teha mahaarvamine tegeliku kasutamise meetodi alusel, ei ole kuuenda direktiivi artikli 19 sätted kohaldatavad ja seega ei saa need piirata mahaarvamisõigust nendes sektorites nii, nagu tuleneb nimetatud direktiivist.

(vt punktid 42, 43 ja resolutsioon)
1.

Kuna Poola Vabariik ei hõlmanud riiklike kaitsemeetmetega kõiki liikmesriikide Euroopa territooriumil looduslikult esinevaid linnuliike, mis on kaitstud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiivi 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta alusel, ning määratles vääralt tingimused, mille täitmine on vajalik selles direktiivis ette nähtud keeldudest erandite tegemiseks, siis on Poola Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad selle direktiivi artiklitest 1 ja 5 ning artikli 9 lõigetest 1 ja 2.
Keywords

Summary



Keywords

1. Euroopa Liit – Ühine välis‑ ja julgeolekupoliitika – Iraani vastu suunatud piiravad meetmed

(Nõukogu määrus nr 423/2007, artikli 7 lõige 3)

2. Euroopa Liit – Ühine välis‑ ja julgeolekupoliitika – Iraani vastu suunatud piiravad meetmed

(Nõukogu määrus nr 423/2007, artikli 7 lõige 4)

Summary

1. Nõukogu määruse (EÜ) nr 423/2007 (mis käsitleb Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid) artikli 7 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et selle määruse artikli 1 punkti i tähenduses majandusressursside kättesaadavaks tegemise keeld hõlmab toiminguid, mis on seotud toimiva, kuid veel töökorda seadmata paagutusahju tarnimise ja paigaldamisega Iraanis kolmandale isikule, kes tegutsedes selle määruse IV ja V lisas mainitud isiku, üksuse või asutuse nimel, selle kontrolli all või sellelt saadud juhendite alusel, kavatseb kasutada seda ahju, et toota sellise isiku, üksuse või asutuse kasuks kaupu, mis võivad kaasa aidata tuumarelvade levikule selles riigis.

Võttes nimelt arvesse Iraani Islamivabariigi vastu võetud meetmete ennetavat laadi, on asjakohane kriteerium, mida mõiste „majandusressursid” kohaldamiseks nimetatud artikli 7 lõikes 3 esitatud keelu kontekstis arvesse tuleb võtta, võimalus, et kõnealust vara kasutatakse selliste rahaliste vahendite, kaupade või teenuste hankimiseks, mis võivad kaasa aidata tuumarelvade levikule Iraanis. Seega ei ole viidatud artikli 7 lõike 3 kohaldamiseks nõutud, et selline vara oleks vahetult pärast vaidlusaluse toimingu teostamist töökorda seatud.

(vt punktid 45–47, 57, resolutsiooni punkt 1)

2. Määruse nr 423/2007 (mis käsitleb Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid) artikli 7 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et:

– see hõlmab tegevuse, mille puhul on objektiivsete asjaolude põhjal ilmne, et formaalse näivuse alusel selle määruse artikli 7 lõike 3 rikkumise koosseisutunnuseid vältides, on neil siiski otsene või kaudne eesmärk või tagajärg välistada viimati nimetatud sättes esitatud keelu kohaldamist;

– mõisted „teadlikult” ja „tahtlikult” tähendavad teadmise ja tahte kumuleeruvaid elemente, mis on mõlemad olemas, kui isik, kes osaleb sellise eesmärgi või tagajärjega tegevuses, taotleb meelega seda või vähemalt leiab, et tema osalemisel võib olla see eesmärk või tagajärg, ning lepib selle võimalusega.

(vt punkt 68, resolutsiooni punkt 2)
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Ühenduse kaubamärk – Menetlusnormid – Faktide kontrollimine omal algatusel – Ulatus – Üldtuntud asjaolude õigsuse tuvastamise kohustus – Puudumine – Vaidlustamine Üldkohtus – Dokumentide esitamine üldtuntud asjaolude õigsuse tuvastamiseks (Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 74 lõige 1) (vt punktid 26–30)

2. Apellatsioonkaebus – Väited – Asjaolude ja tõendite väär hindamine – Vastuvõetamatus – Asjaolude ja tõendite hindamise kontroll Euroopa Kohtus – Välistamine, v.a tõendite moonutamise korral (ELTL artikli 256 lõige 1; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik) (vt punktid 36 ja 37)

Subject of the case

Ese

Apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda) 16. detsembri 2010. aasta otsuse peale kohtuasjas T‑497/09: LG Electronics vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, millega jäeti rahuldamata apellatsioonkaebuse esitaja hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 23. septembri 2009. aasta selle otsuse (asi R 397/2009‑1) peale, mis puudutas sõnalise tähise KOMPRESSOR PLUS registreerimist ühenduse kaubamärgina – Kaubamärgi kirjeldavus – Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (ELT L 78, lk 1) artikli 7 lõike 1 punkt c – Uute asjaolude hindamine Üldkohtus – Tõendite moonutamine.

Resolutiivosa

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja LG Electronics Inc.‑lt.
Keywords

Summary



Keywords

Teenuste osutamise vabadus – Piirangud – Maksuõigusnormid – Siseriiklik õigusnorm, mis näeb ette teatud äriühingutele siseriiklikul territooriumil kasutamiseks mõeldud uue asja omandamiseks antud laenudelt saadud tulu osas maksu ümberarvutuse

(EÜ artikkel 49)

Summary

EÜ artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline liikmesriigi õigusnorm, mis näeb ette teatud äriühingutele siseriiklikul territooriumil kasutamiseks mõeldud uue asja omandamiseks antud laenudelt saadud tulu osas maksu ümberarvutuse, tingimusel et äriühing, kes selle asja omandas laenu abil, mis annab õiguse maks ümber arvutada, või mis tahes muu asjaomasesse kontserni kuuluv äriühing ei anna asja kasutusõigust üle muule kolmandale isikule kui asjaomases liikmesriigis asuv vastava kontserni liige.

Nimelt võib selline säte pärssida seda maksusoodustust taotleda võivate ettevõtjate soovi osutada teenuseid, mille eesmärk on rahastada sellise asja omandamist, mille kasutusõigus antakse üle teises liikmesriigis asuvale ettevõtjale. Võttes arvesse maksusoodustuse võimalikku mõju laenusaaja poolt kantavatele laenukuludele, võib see säte samuti pärssida asja laenuga omandada tahtvate ettevõtjate soovi osutada teistes liikmesriikides asuvatele ettevõtjatele teenuseid, millega kaasneb asja kasutusõiguse üleandmine, nagu rentimine. Lisaks, kui kasutusõigust ei või nimetatud ettevõtjatele üle anda mitte üksnes selline ettevõtja, kes omandab asja laenuga, millega kaasneb maksusoodustus, vaid kõik teised ettevõtjad, kes kuuluvad selle ettevõtjaga samasse kontserni, võib see säte pärssida nende ettevõtjate soovi teha piiriüleseid tehinguid, millega kaasneb kasutusõiguse üleminek.

(vt punktid 23–25, 29 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Piirikontroll, varjupaik ja sisseränne – Sisserändepoliitika – Riigis ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmine

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv nr 2008/115, artiklid 15 ja 16)

Summary

Direktiivi 2008/115 (ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel), eelkõige selle artikleid 15 ja 16 tuleb tõlgendada nii, et selle direktiiviga on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette ebaseaduslikult riigis viibivale kolmanda riigi kodanikule vanglakaristuse määramise üksnes põhjusel, et see isik viibib ilma mõjuva põhjuseta edasi liikmesriigi territooriumil, rikkudes sellega ettekirjutust asjaomase riigi territooriumilt määratud tähtaja jooksul lahkuda.

Niisugune karistus võib eelkõige selle kohaldamise tingimuste ja korra tõttu ohustada direktiivi eesmärgi saavutamist, s.o riigi territooriumil ebaseaduslikult viibivate kolmanda riigi kodanike tõhusa väljasaatmis‑ ja repatrieerimispoliitika kehtestamist.

(vt punktid 59, 62 ja resolutsioon)