Kohtuasi C-510/10

DR ja TV2 Danmark A/S

versus

NCB – Nordisk Copyright Bureau.

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Østre Landsret)

„Õigusaktide ühtlustamine — Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused — Direktiiv 2001/29/EÜ — Artikli 5 lõike 2 punkt d — Õigus teoseid üldsusele edastada — Reprodutseerimisõigus — Teoste ajutised salvestised, mille on teinud ringhäälinguorganisatsioon oma vahenditega ning oma saadete tarbeks — Kolmanda isiku vahenditega tehtud salvestis — Ringhäälinguorganisatsiooni kohustus hüvitada kolmanda isiku tegevuse või tegevusetuse mis tahes kahjulikud tagajärjed”

Kohtuotsuse kokkuvõte

Direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 5 lõike 2 punktis d, mille kohaselt võivad liikmesriigid selle direktiivi artiklis 2 sätestatud reprodutseerimisõiguse puhul näha ette erandeid ja piiranguid, kui kõne all on teoste ajutised salvestised, mille on teinud ringhäälinguorganisatsioonid oma vahenditega, olevat formuleeringut „oma vahenditega” tuleb liidu õiguse raames tõlgendada autonoomselt ja ühetaoliselt. Seoses sellega on liit eelkõige kohustatud järgima Berni kirjandus- ja kunstiteoste kaitse konventsiooni artiklit 11a, mis jätab ringhäälinguorganisatsiooni poolt oma vahenditega ja oma saadete tarbeks tehtud ajutiste salvestiste regulatsiooni otsesõnu Berni liitu kuuluvate riikide õigusaktidega reguleeritavaks. Liidu seadusandja kasutas direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas vastu võtmisel seda pädevust, mis varem kuulus intellektuaalomandi valdkonnas liikmesriikidele. Selle direktiivi kohaldamisalas tuleb lugeda, et liit astus asjaomaste liikmesriikide asemele ning sellest tulenevalt ei ole viimastel enam pädevust Berni konventsiooni rakendavaid sätteid kehtestada. (vt punktid 27, 29–31, 37, resolutsiooni punkt 1)

Direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 5 lõike 2 punkti d koosmõjus direktiivi põhjendusega 41 tuleb tõlgendada nii, et ringhäälinguorganisatsiooni oma vahendite hulka kuuluvad mis tahes kolmanda isiku vahendid, kes tegutseb selle ringhäälinguorganisatsiooni nimel või vastutusel. Esimene eeldus – kolmas isik tegutseb ringhäälinguorganisatsiooni „nimel” – eeldab kahe poole vahel otsest ja vahetut seost, mille raames ei ole asjaomasel kolmandal isikul põhimõtteliselt mingit otsustamisvabadust. See seos on suhteväliste isikute suhtes ühetähenduslik, kuna juba määratlusest tulenevalt on kolmanda isiku mis tahes tegevus vältimatult omistatav asjaomasele ringhäälinguorganisatsioonile. Teine eeldus, mille puhul kolmas isik tegutseb ringhäälinguorganisatsiooni „vastutusel”, osutab keerukamale, vahendatud seosele nende kahe poole vahel, mis tagab kolmandale isikule teatava vabaduse oma vahendite kasutamisel, kaitstes samas kolmandate isikute huve suhetes asjaomase ringhäälinguorganisatsiooniga, kui arvestada, et lõppastmes vastutab just viimati nimetatu kahjutasusse puutuvas osas sellise kasutamise eest kolmandate isikute ja eelkõige autorite ees. Kumbki direktiivi 2001/29 põhjenduses 41 esitatud tingimus vastab eraldi võetuna ja teisest tingimusest sõltumatult eesmärgile, mis on selle direktiivi artikli 5 lõike 2 punktil d koosmõjus nimetatud põhjendusega. Neil asjaoludel tuleb neid kahte tingimust käsitada võrdsetena ja seega alternatiivsetena. (vt punktid 53–56, 58, resolutsiooni punkt 2)