ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 138/57

6. veebruaril 2015 esitatud hagi – Hippler versus komisjon

(Kohtuasi T-72/15)

(2015/C 138/74)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Eberhard Hippler (Dorsten, Saksamaa) (esindaja: Rechtsanwältin M. Richter)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— keelata kostjal teha hageja nõusolekuta üldsusele kättesaadavaks liiniplaanid „Bochum”, „Dortmund”, „Düsseldorf/Meerbusch”, „Duisburg” ja „Essen”, nagu seda on tehtud järgmistel veebisaitidel: http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Dortmund.pdf http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Bochum.pdf http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Essen.pdf http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Duesseldorf.pdf ja http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Duisburg.pdf ja määrata kostjale selle keelu iga rikkumise korral sunniraha;

— mõista kostjalt hageja kasuks välja kahjuhüvitis summas 10 100 eurot;

— mõistja kostjalt hageja kasuks välja viimase kohtueelsed advokaadikulud summas 2 743,43 eurot;

— mõista kohtukulud, sealhulgas advokaadikulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Oma hagi toetuseks väidab hageja, et rikutud on direktiivi 2001/29/EÜ (1) artikli 3 lõiget 1 ja Urhebergesetz’i (autoriõiguse seadus) (2) § 15 ja 19a koostoimes § 97 lõikega 2.

Hageja väidab, et vaidlusalused liiniplaanid on teaduslike või tehniliste kujutistena autoriõigusega kaitstud. Hageja ei ole kostjal neid kunagi kasutada lubanud, eeskätt ei ole ta kostjale andnud kasutusõigusi. Samuti ei ole kostja saanud kasutusõigusi õiguspäraselt üheltki kolmandalt isikult. Plaanide kasutamisega on kostja plaanid üldsusele kättesaadavaks teinud või üldsusele edastanud.

Lisaks väidab hageja, et talle põhjustatud rahalise kahju hindamisel tuleb see kokku arvestada analoogselt litsentside puhul kohaldatava arvestamisega. Hagejal on õigus saada asjakohast litsentsitasu. Saksa turul on tavapärane ja asjakohane ning ka Saksa kohtute poolt tavapärase ja asjakohasena tunnustatud litsentsitasu summa 2 020 eurot ühe plaani eest. Sellest tuleneb kahjuhüvitise summa 10 100 eurot.

Samuti väidab hageja, et rikkudes tema autori ainuõigusi, põhjustas kostja talle immateriaalse kahju, ja seega tuleb talt immateriaalne kahju välja mõist ja keelata tal vaidlusalust kasutamist jätkata.

Lõpetuseks väidab hageja, et et tema advokaat saatis kostjale õiguspäraselt hoiatuskirja ja seetõttu peab kostja talle tasuma sellest tekkinud advokaadikulud summas 2 743,43 eurot.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiiv 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas (EÜT L 167, lk 10; ELT eriväljaanne 17/01, lk 230).

(2) 9. septembri 1965. aasta Urheberrechtsgesetz (BGBl. I, lk 1273), viimati muudetud 5. detsembri 2014. aasta seaduse § -ga 1 (BGBl. I, lk 1974).
—

tuvastada, et EACEA saadetud otsus, mis on dateeritud 26. novembril 2014, on õigusliku aluseta ning sellest tulenevalt tühistada viivitamatult kõik meetmed, mille EACEA on hageja vastu võtnud;
—

Hageja väidab, et põhjendused 5 ja 6 ning põhjendus 7 on omavahel vastuolus ja et varjatult kaitstakse päritolunimetust, mille kaitset ei ole taotletud, mis toob kaasa ebaselguse põhikoostisosa geograafilise tähise osas.
1.

Esimene väide: ELTL artikli 107 tingimused ei ole täidetud. Hageja väidab, et taastuvenergiaseaduse jaotussüsteem ja 2012. aasta taastuvenergiaseaduses ette nähtud eriline hüvitamiskord ei ole riigiabi ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses. Juhul, kui asutakse seisukohale, et 2012. aasta taastuvenergiaseaduses ette nähtud eriline hüvitamiskord on riigiabi eeltoodud tähenduses, oleks see põhjendatud ELTL artikli 107 lõike 3 punktide b ja c järgi (üleeuroopalist huvi pakkuva tähtsa projekti elluviimiseks ning majandustegevuse või teatud majanduspiirkondade arengu soodustamiseks ilma seejuures kaubandustingimusi mõjutamata määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega) ega oleks seega vastuolus riigiabi eeskirjadega.
3.

Kolmas väide: ELTL artikli 107 lõike 3 rikkumine Lisaks leiavad hagejad, et otsus rikub ELTL artikli 107 lõiget 3 ja usalduse kaitse põhimõtet. Kostja ei oleks tohtinud hinnata asjaolusid alles 28. juunil 2014 avaldatud keskkonna- ja energiaalaste riigiabi suuniste alusel. Selle asemel oleks tulnud kohaldada 2008. aastal avaldatud suuniseid. 2008. aasta suuniste alusel ei oleks saanud kostja jõuda mingile muule seisukohale kui see, et väidetav riigiabi oli siseturuga kooskõlas.
—

tühistada vaidlustatud otsus ja sellest tulenevalt tuvastada, et on kehtiv TUBES RADIATORI s.r.l-i ühenduse disainilahendus nr 000169 370-0002, sest see on uus ja eristatav;
3.

Komisjon leidis enda põhjenduses ebaõigesti, et eriline hüvitamiskord on valikuline. See ei erine asjaomasest võrdlussüsteemist. Igal juhul õigustab erilist hüvitamiskorda 2012. aasta taastuvenergiaseaduse olemus ja sisemine ülesehitus.
ET Euroopa Liidu Teataja C 178/21

1. aprillil 2015 esitatud hagi – Abertis Infraestructuras ja Abertis Telecom Satélites versus komisjon

(Kohtuasi T-158/15)

(2015/C 178/21)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hagejad: Abertis Infraestructuras, SA (Barcelona, Hispaania) ja Abertis Telecom Satélites, SA (Madrid, Hispaania) (esindajad: advokaadid J. Buendía Sierra, M. Maragall de Gispert, M. Santa María Fernández, J. Panero Rivas ja A. Balcells Cartagena)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tunnistada vastuvõetavaks ja rahuldada käesolevas hagis esitatud tühistamisnõuded;

— tühistada otsuse artikkel 1 osas, milles see sätestab, et Hispaania ametivõimude uut halduslikku tõlgendust TRLIS-I artiklile 12 tuleb pidada siseturuga kokkusobimatuks riigiabiks;

— tühistada otsuse artikli 4 lõige 1 osas, milles see nõuab, et Hispaania Kuningriik lõpetaks abikorrana käsitatava tegevuse, nagu seda on kirjeldatud artiklis 1;

— tühistada otsuse artikli 4 lõiked 2, 3, 4 ja 5 osas, milles need kohustavad Hispaania Kuningriiki nõudma tagasi summad, mida komisjon käsitab riigiabina;

— teise võimalusena piirata otsuse artikli 4 lõikes 2 Hispaania Kuningriigile pandud tagasinõudmiskohustuse ulatust samamoodi nagu esimeses ja teises otsuses, ja

— mõista käesoleva menetlusega seotud kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Väited ja peamised argumendid on sarnased nendega, mis esitati kohtuasjas T-826/14: Hispaania vs. komisjon ja kohtuasjas T-12/15: Banco de Santander ja Santusa vs. komisjon.

Hagejad väidavad eelkõige, et rikutud on õigusnormi seoses meetme õigusliku kvalifitseerimisega riigiabiks, meetme adressaadi tuvastamisega ja asjaoluga, et halduslik tõlgendus kvalifitseeriti riigiabiks, mis on erinev neist, mida komisjoni otsustes on analüüsitud, ning et samuti on rikutud õiguspärase ootuse, estoppeli ja õiguskindluse põhimõtteid.
1.

Esimene väide, et vaidlustatud otsus on vastuolus ühinemisakti (2) IV lisa 4. peatüki punktiga 2 koostoimes ühinemisakti artikliga 58. — Hageja sõnul tuleneb Euroopa Kohtu otsusest Pimix (C-146/11, EU:C:2012:450) üheselt, et komisjoni otsus 2006/776 on juba selle vastuvõtmisest alates vastuolus ühinemisakti nimetatud sätetega, ja komisjon oleks pidanud seda muutma. Kuna vaidlustatud otsusega keeldus komisjon muutmast otsust 2006/776, on ka vaidlustatud otsus ühinemisakti nimetatud sätetega vastuolus.
—

sedastada, et ühenduse kaubamärgi registreeringu nr 1 909 183 WEBSHIPPING omaniku õigused kuulutatakse tühistatuks, ning üldtuntud kaubamärgil ei ole olnud tühistamistaotluse esitamise ajast, see on 6. juulist 2012 alates mõju;
3.

Kolmas väide, et rikutud on õiguspärase ootuse, ne bis in idem ja lojaalse koostöö kohustuse põhimõtet.
—

Esimene väide, et meelevaldse ebavõrdse kohtlemisega on rikutud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 16 (ettevõtlusvabaduse tagamine), 20 (võrdsuse põhimõte) ja 21 (diskrimineerimiskeeld) Hageja väidab, et Euroopa Komisjon nägi teistele mahepõllumajandusliku vesiviljeluse liikidele rakendusmääruses ette üleminekumeetmed ja erieeskirjad, kuid jättis meelevaldselt pikendamata 1. jaanuaril 2015 möödunud määruse nr 889/2008 (1) artikli 95 lõike 11 üleminekuperioodi. Euroopa Komisjonile oli teada, et pangaasiust peetakse küll alates kudemisest täielikult mahepõllumajanduslikult, kuid mahepõllumajanduslikus vesiviljeluses kasvatatavate emaskalade marja heitmine kutsutakse esile hormoonide andmisega. Kuna see ei vasta tulevastele liidu õiguse üldistele vesiviljeluse eeskirjadele ning teisi kudemise esilekutsumise meetodeid töötatakse alles välja, siis tuleb üleminekuaega pikendada.
1.

Esimene väide, et on rikutud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 41.1-2 ja õigust olla ära kuulatud Hageja väidab, et komisjon on tunnistanud, et esialgses auditimenetluses rikuti tema õigust olla ära kuulatud, ja et komisjon otsustas sel alusel alustada asjas uuesti menetlust.
2.

Teine väide, et rikutud on määruse nr 1225/2009 (2) artikli 11 lõiget 10 ning tehtud on ilmne hindamisviga, kui komisjon arvas arvestuslikust ekspordihinnast maha dumpinguvastased tollimaksud. Hageja hinnangul oleks komisjon – isegi kui järgida komisjoni meetodit – pidanud leidma, et artikli 11 lõike 10 tingimused on täidetud vähemalt nõutud summade ühe osa puhul. Teise väite kohaselt on rikutud ka määruse artikli 11 lõiget 9, mis on tingitud komisjoni kasutatud meetodist hindamisel, kas tollimaksud on nõuetekohaselt kajastatud edasimüügihinnas, mis erineb meetodist, mida kasutati viimase uurimise käigus, mille tulemusel tollimaks määrati.
ET Euroopa Liidu Teataja C 155/31

27. veebruaril 2015 esitatud hagi – Dextro Energy versus komisjon

(Kohtuasi T-100/15)

(2015/C 155/37)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Dextro Energy GmbH & Co. KG (Krefeld, Saksamaa) (esindajad: advokaadid M. Hagenmeyer ja T. Teufer)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada komisjoni 6. jaanuari 2015. aasta määrus (EL) nr 2015/8, millega ei anta luba teatavatele toidu kohta esitatavatele tervisealastele väidetele, välja arvatud haigestumise riski vähendamisele ning laste arengule ja tervisele viitavatele väidetele (ELT L 3, 7.1.2015, lk 6);

— jätta kohtukulud kostja kanda.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja neli väidet.

Esimene väide: määruse nr 1924/2006 (1) artikli 18 lõike 4 rikkumine

Hageja väidab, et puuduvad põhjused, mis võiksid õigustada viiele väitele loa andmata jätmist, eriti kui Euroopa Toiduohutusamet esitas selle kohta viis soosivat teaduslikku hinnangut. Need viis väidet ei ole vastuolus üldtunnustatud toitumis- ja tervisealaste põhimõtetega, need ei anna tarbijatele vastuolulist ja segadusse ajavat teavet, need ei ole ka mitmeti mõistetavad või eksitavad.

Teine väide: Proportsionaalsuse puudumine

Hageja väidab, et arvestades viie tervisealase väite kohta käivat Euroopa Toiduohutusameti soosivat seisukohta on taotluste tagasilükkamisega kaasnev absoluutne reklaamikeeld ebaproportsionaalne.

Kolmas väide: Võrdsuspõhimõtte rikkumine

Hageja väidab, et kostja keeldus teaduslikult vaieldamatutele tervisealastele väidetele loa andmisest, kuigi varem on ta võrreldavatele väidetele loa andnud.

Neljas väide: Piisava põhjenduse puudumine

Viimaks väidab hagejad, et vaidlustatud määrus ei ole piisavalt põhjendatud: ei ole võimalik aru saada ei sellest, kas kostja on võtnud arvesse hageja ja avalikkuse argumente ega sellest, kas ta neid argumente iseseisvalt üldse hindas.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1924/2006 toidu kohta esitatavate toitumis- ja tervisealaste väidete kohta (ELT L 404, 30.12.2006, lk 9).
—

Hagejad väidavad, et nad ei saanud trahvi määrava otsuse ja delegeeritud määruse alusel ette näha, et käesolevas asjas võidakse viivis määrata. Lisaks leiavad nad, et nad võisid õiguspäraselt oodata seda, et komisjon käesolevas asjas viivist ei määra.
—

tuvastada kooskõlas ELTL artiklitega 263 ja 264, et Euroopa Komisjoni 19. jaanuari 2015. aasta otsus riigiabi Sa.35843 (2014/c) (ex 2012/NN) menetluses (summas 1 1 11 572,00 eurot) on tervikuna tühine algusest peale selles osas, mille kohaselt summasid, mida tunnustati hüvitisena avalike teenuste osutamise kohustuste täitmise eest määruse (EMÜ) nr 1191/69 tähenduses, samuti hüvitise maksmist tariifikohustuse täitmise eest kohaliku ühistranspordi valdkonnas artikli 11 alusel tuleb pidada meetmeteks, millest ei ole teatatud, mis on riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses ja siseturuga kokkusobimatu;
1.

Esimene väide, et rikuti õigusnormi, kuna Avaliku Teenistuse Kohus leidis „sarnaste” vastuvõtutingimuste esinemisel, et žürii on kohustatud põhjendama kandidaadi katsetele vastuvõtmisest keeldumise otsust võrreldes samale kandidaadile ühe teise konkursi žürii poolt antud hinnanguga.
—

Hageja märgib muuhulgas, et tal ei olnud võimalust end kaitsta ja selgitada Euroopa Komisjonile võimalikke vääritimõistmisi või pisivigu, mida ta oli teinud lepingut täites; et suur rahaline lahknevus esimese auditiaruande eelnõu ja lõpliku auditiaruande vahel tõendab ilmset täpsuse ja hoolsuse puudumist; ja et mitu valearvutust ja arvulist ebatäpsust terves lõplikus auditiaruandes on viinud selleni, et hagejal on raske nõuetekohaselt mõista Euroopa Komisjoni esitatud süüdistusi.
—

tuvastada kooskõlas ELTL artiklitega 263 ja 264, et Euroopa Komisjoni 19. jaanuari 2015. aasta otsus riigiabi Sa.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) menetluses (summas 4 9 51 838,00 eurot) on tervikuna tühine algusest peale selles osas, mille kohaselt summasid, mida tunnustati hüvitisena avalike teenuste osutamise kohustuste täitmise eest määruse (EMÜ) nr 1191/69 tähenduses, samuti hüvitise maksmist tariifikohustuse täitmise eest kohaliku ühistranspordi valdkonnas artikli 11 alusel tuleb pidada meetmeteks, millest ei ole teatatud, mis on riigiabi aluslepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses ja siseturuga kokkusobimatu;
ET Euroopa Liidu Teataja C 190/29

17. aprillil 2015 esitatud hagi – Compagnia Trasporti Pubblici jt versus komisjon

(Kohtuasi T-187/15)

(2015/C 190/33)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hagejad: Compagnia Trasporti Pubblici SpA (Arzano, Itaalia); Atap – Azienda Trasporti Automobilistici Pubblici delle Province di Biella e Vercelli SpA (Biella, Itaalia); Actv SpA (Veneetsia, Itaalia); Ferrovie Appulo Lucane Srl (Bari, Itaalia); Asstra Associazione Trasporti (Rooma, Itaalia); ja Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Rooma) (esindaja: advokaat M. Malena)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul tühistada vaidlustatud otsus selles osas ja ulatuses, mis on piiritletud hagi esemega.

Väited ja peamised argumendid

Väited ja peamised argumendid on sarnased nendega, mis esitati kohtuasjas T-185/15: Buonotourist vs. komisjon ja kohtuasjas T-186/15: CSTP Azienda della Mobilità vs. komisjon.

Täpsemalt väidetakse, et on rikutud ELTL artikleid 93, 94, 107 ja 108, nõukogu 26. juuni 1969. aasta määrust (EMÜ) nr 1191/69 raudtee-, maantee- ja siseveetranspordis osutatavate avalike teenuste kontseptsioonist tulenevaid kohustusi puudutavate liikmesriikidepoolsete meetmete kohta (EÜT L 156, lk 1; ELT eriväljaanne 07/01, lk 19), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta määrust (EMÜ) nr 1370/2007, mis käsitleb avaliku reisijateveoteenuse osutamist raudteel ja maanteel ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 1191/69 ja (EMÜ) nr 1107/70 (ELT L 315, lk 1), et komisjonil puudus pädevus, et on rikutud määruse (EMÜ) nr 1191/69 sätteid ja et antud juhul on tegemist võimu kuritarvitamisega ning et on rikutud määruse (EÜ) nr 1370/2007 tõlgendamissuuniseid.
—

Komisjon oli kohustatud määrama korrektsioonid nende summade alusel, mille puhul oli tuvastatud, et Rumeenia oli need alusetult kulutanud, ja mitte kohaldama kindlamääralisi korrektsioone, arvestades et esiteks ei olnud see olukorrast tulenevalt kohustuslik ning et teiseks oli Rumeenia riik esitanud komisjonile vajaliku teabe kalkuleeritud korrektsioonide määramiseks. Käesolevas kohtuasjas ei saa asuda seisukohale, et komisjon oleks vahendite tegelikul kaotusel põhinevate kalkuleeritud korrektsioonide määramiseks pidanud tegema ebaproportsionaalseid jõupingutusi.
2.

Kohaldatud korrektsioon kogusummas 2 1 23 619,66 eurot („Ebasoodsad looduslikud tingimused” ja „Põllumajanduse keskkonnameetmed”) tuleb tühistada järgmistel põhjustel: — Rikutud on määruse (EÜ) nr 1975/2006 artikli 10 lõikeid 2 ja 4 ning artikli 14 lõiget 2, kuna komisjon leidis, et Hispaania Kuningriik rikkus oma kontrollikohustusi, kuna ta ei viinud selle abiga seoses meetmete „Ebasoodsad looduslikud tingimused” ja „Põllumajanduse keskkonnameetmed” kohta läbi loomade loendamist kohapealsete kontrollide ajal. Sellel väitel on kaks osa, milles Hispaania Kuningriik leiab, et: a) loomade loendamise kohustus kohapealsete kontrollide ajal seoses aastate 2007–2013 maaelu arendamise programmiga Castilla-Leóni autonoomses piirkonnas on vastuolus loomkoormuse näitajate kriteeriumi järjepidevuse ja võrdse kohtlemise põhimõttega, ja b) komisjon tõlgendas valesti määruse (EÜ) nr 1975/2006 artikli 10 lõikeid 2 ja 4 koostoimes artikli 14 lõikega 2, kui ta leidis, et Hispaania kontrollisüsteem ei olnud koormuskriteeriumi täitmise kontrollimiseks sobiv. — Rikutud on määruse (EÜ) nr 1082/2003 artikli 2 lõiget 2 ja määruse nr 796/2004 artikli 26 lõike 2 punkti b, kuna Hispaania Kuningriigil on usaldusväärne veise-, lamba- ja kitsekarja andmebaas, mida ta lisaks pidevalt ja nõuetekohaselt kaasajastab. — Rikutud on määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 31 lõiget 2, kuna on ilmselgelt ebaproportsionaalne kehtestada 5 % suurune finantskorrektsioon uurimisega seotud meetmetele. Finantskorrektsioon on ebaproportsionaalne, kuna isegi kui oleks tõendatud Hispaania asutustele süüks pandud rikkumine, siis läheb vastuvõetud otsus kaugemale sellest, mis on sobiv ja vajalik liidu rahaliste huvide kaitseks.
2.

Teine väide, et vaidlustatud otsus on vastuolus õiguskindluse põhimõttega Hageja väidab, et vaidlustatud otsus on vastuolus õiguskindluse põhimõttega, kuna i) otsuses määrati bis(2-ethylhexyl) phthalate (DEHP) kindlaks kui aine, mis põhjustab endokriinseid häireid, kuigi EL õiguses ei ole sellise aine määratlust või kindlaksmääramise kriteeriumi ning sellise määratluse ja kriteeriumid on välja töötanud Euroopa Komisjon nõukogu ja parlamendi määruste ja otsuste alusel, ning ii) otsus on vastu võetud ajal, mil käimas oli veel menetlus (kuigi juba lõppjärgus), mis puudutas loa andmist määruse nr 1907/2006 artikli 57 punkti c alusel reproduktiivtoksilisena kindlaksmääratud ainele DEHP.
—

Lisaks kinnitab hageja, et määruse nr 468/2014 artikli 70 lõike 1 alusel on konkreetsete asjaolude esinemiseks oluline „konkreetsete faktide” olemasolu, mille kohaselt on krediidiasutuse oluliseks liigitamine ja seetõttu krediidiasutuse EKP kesksele järelevalvele allutamine „asjakohatu”. Hageja arvates on krediidiasutuse liigitamine oluliseks üksnes selle suuruse kriteeriumi alusel määruse nr 468/2014 artikli 70 lõike 1 tähenduses „asjakohatu”, kui see ei ole määruse nr 1024/2013 eesmärkide saavutamiseks vajalik, vaid piisab siseriikliku pädeva ametivõimu järelevalvest EKP makrotasandi järelevalve all.
—

Hageja väidab, et komisjoni kinnituse, mille kohaselt kaubandusstatistika 2014. aasta 11 esimese kuu kohta näitab 5 %list ekspordi kasvu võrreldes 2013. aasta sama perioodiga, lükkab ümber põllumajandusturgude ühise korralduse komitee 22. jaanuari 2015. aasta aruande leheküljel 19 toodud parempoolne tabel, millest selgub, et 2013. aasta 11 esimesel kuul eksportis liit linnuliha 1 93 6 0 00 000 euro eest, 2014. aasta 11 esimese kuu jooksul aga vaid 1 88 6 8 38 000 euro eest, mis tähendab seega 2,5 %list vähenemist mitte aga 5 %list tõusu, ning et komisjon hindas valesti ka hindu, määratledes need „stabiilsetena”, kuigi need tegelikult langesid oluliselt – 8 % –, nagu võib näha aruande leheküljelt 9, tehes sellega ilmse hindamisvea ja rikkudes määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 219 lõiget 1 ja artiklit 221.
Neljas väide, mille kohaselt on rikutud ELTL artikli 107 lõiget 1 ja menetlusmääruse artikli 14 lõiget 1, kuna abi tagasinõudmist laiendati hagejale

Hageja väidab, et talle ei antud riigiabi, kuna müügihinnad vastasid turuhindadele. Hageja sõnul on komisjoni argumendid ja kahtlused küsimuses, kas Via Chem’i ja seejärel Fortishem’i vahendusel NCHZ vara eest tasutud hind oli turuhind, ekslikud mitmel põhjusel. Esiteks väidab ta, et kuna tõendamiskoormis lasub komisjonil, ei piisa sellest, et komisjon väljendab oma kahtlusi. Teiseks, kuna müük viidi läbi pankrotimenetluses pankrotikohtuniku kontrolli all, kellel on kohustus tegutseda maksejõuetu äriühingu võlausaldajate huvides, et saa eeldada, et vara müüdi nii kõrge hinnaga kui võimalik. Kolmandaks oli pakkumismenetlus avatud, läbipaistev ja tingimusteta ja tagas seega kõige parema hinna, mida turul on võimalik saada; kohustustega seotud pakkumuse kasuks tehtud valik ei mõjutanud müügihinda kuidagi. Neljandaks, vaatamata asjaolule, et Via Chem’i ja Fortischem’i vahelise müügitehingu tingimused ei ole esimese müügitehingu turuhinna tõttu asjassepuutuvad, peetakse eraõiguslike turuosaliste poolt kokku lepitud müügihinda turuhinnaks ka ilma hankemenetluseta.

Hageja väidab veel, et NCHZ üleandmist kõigepealt Via Chem’ile ja seejärel hagejale ei saa ilmselgelt pidada komisjoni tagasinõudmise otsusest kõrvalekaldumiseks, ja seda kahel põhjusel. Esiteks ei ole antud olukorras nii selgelt tegemist kõrvalekaldumisega, et isegi komisjon möönab, et tal ei ole abi tagastamisest kõrvalehoidumise kavatsuse kohta tõendeid. Teiseks jõuab ta samas siiski järeldusele, et äriühingu tegevus on jätkunud, mistõttu saab abi tagasinõudmist laiendada ka hagejale. Siiski põhineb komisjoni järeldus valel analüüsil, mis lähtub individuaalsete kriteeriumide valel tõlgendusel, tõendamiskoormise eiramisel ja valel arusaamal majandustegevuse jätkumise üldisest kontseptsioonist riigiabi juhtumitel.

Lõpuks väidab hageja, et komisjoni lähenemisviis on majanduslikult kahjulik ja konkurentsiõigusest lähtudes ebavajalik. Hageja arvates püüab komisjon luua uut, palju rangemat kohtupraktikat, mille kohaselt on tehingu ulatus määrava tähtsusega kriteerium ja müügihind vaid kõrvalise tähtsusega kriteerium, kui seda üldse arvesse võetakse.
—

tühistada Euroopa Komisjoni 23. juuli 2014. aasta otsuse SA.33963 (2012/C) (ex 2012/NN) riigiabi kohta, mida Prantsusmaa rakendas Chamber of Commerce and Industry of Angoulême’i kommerts- ja tööstuskoja, SNC-Lavalin’i, Ryanair’i ja Airport Marketing Services’i kasuks, artikli 1 lõige 2, artikli 2 lõige 4, artiklid 3, 4 ja 5;
—

ELTL artikli 107 lõike 3 punktide a ja c rikkumine, kuna asuti seisukohale, et investeeringud ei ole regionaalset arengut arvestades põhjendatud ega proportsionaalsed halvemusega, mida nendega soovitakse tasandada, ning et lennujaamale Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo sp. z o.o. antud riigiabi ei ole kooskõlas siseturu toimimise tingimustega.
ET Euroopa Liidu Teataja C 205/35

8. aprillil 2015 esitatud hagi – EFB versus komisjon

(Kohtuasi T-174/15)

(2015/C 205/47)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: European Federation of Biotechnology (EFB) (Liège, Belgia) (esindajad: advokaadid M. Troncoso Ferrer ja S. Moya Izquierdo)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tunnistada hagi vastuvõetavaks ja põhjendatuks;

— mõista Euroopa Komisjonilt hageja kasuks välja 36 457,79 eurot;

— mõista kõik kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja palub Üldkohtul tuvastada, et Euroopa Komisjon on rikkunud 24. jaanuaril 2007 projekti „European Federation of Biotechnology Latin American Action on Functional Foods” (viitenumber CT-2006-043158) kohta sõlmitud lepingust (edaspidi „leping”) tulenevaid kohustusi ja mõista talt välja lõplik summa 36 457,79 eurot.

Hagi põhjenduseks esitab hageja kuus väidet.

1. Esimene väide, et mitme rahastamiskõlbliku kuluga seoses tehti ilmseid hindamisvigu, mis kujutab endast vigade tegemist tõendite hindamisel, mis on vastuolus Belgia tsiviilkoodeksi artikliga 1315.

2. Teine väide, et rikutud on lepingu üldtingimuste artikleid II.20 ja II.6.

3. Kolmas väide, et rikutud on Belgia tsiviilkoodeksi artiklit 1134 ja lepingu heauskse täitmise põhimõtet.

4. Neljas väide, et Euroopa Komisjon ei põhjendanud piisavalt teatavate kulude hüvitamisest keeldumist.

5. Viies väide, et rikutud on õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet.