ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Esimene väide, et rikutud on personalieeskirjade IX lisa artiklit 10, sest hagejale määratud distsiplinaarkaristus ei ole proportsionaalne rikkumise raskusega –, arvestades hindamiskriteeriume, mis on ette nähtud Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade (edaspidi „personalieeskirjad“) IX lisa artiklis 10 – ega võta arvesse kergendavaid asjaolusid.
C 222/40

ET

22. aprillil 2022 esitatud hagi – Shatrov versus nõukogu

(Kohtuasi T-216/22)

(2022/C 222/65)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Alexander Evgenevich Shatrov (Minsk, Valgevene) (esindajad: advokaadid G. Lansky ja A. Egger)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada hagejat puudutavas osas ELTL artikli 263 alusel nõukogu 24. veebruari 2022. aasta otsus (ÜVJP) 2022/307, millega muudetakse otsust 2012/642/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses olukorraga Valgevenes (ELT L 46, lk 97), ja nõukogu 24. veebruari 2022. aasta rakendusmäärus (EL) nr 2022/300, millega rakendatakse määruse (EÜ) nr 765/2006 (milles käsitletakse piiravaid meetmeid seoses olukorraga Valgevenes) artiklit 8a (ELT L 46, lk 3);

— mõista Üldkohtu kodukorra artikli 134 alusel kohtukulud välja nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Hageja esitab põhjenduseks selle kohta, et vaidlustatud õigusaktid on teda puudutavas osas õigusvastased, üheainsa väite, et nõukogu tegi ilmse hindamisvea ja rikkus eelkõige kontrollikohustust. Nõukogu ei ole esitanud konkreetseid tõendeid, mis põhjendaksid hageja lisamist vaidlustatud aktides toodud loetellu.
1.

Esimene väide, et nõukogu 25. veebruari 2022. aasta määruse (EL) 2022/330, millega muudetakse määrust (EL) nr 269/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2022, L 51, lk 1), artikli 1 punktid d ja g on õigusvastased ning on rikutud võrdse kohtlemise, õiguskindluse ja hea halduse põhimõtteid.
—

Kolmas väide, et on rikutud õigusnormi, kuna liidu õiguse sätted, mis reguleerivad tagasivõtmatute maksekohustuste kasutamist, on kaotanud oma soovitava toime. Kuna EKP lähtus oma analüüsis põhimõttelistest kaalutlustest, mis võiksid viia üksnes nõudmiseni, et tagasivõtmatud maksekohustused tuleb täielikult maha arvata esimese taseme põhiomavahenditest, tähendab see, et Euroopa Liidu õiguse sätted, mis lubavad krediidiasutustel kasutada tagasivõtmatuid maksekohustusi selleks, et täita osa oma kohustustest kriisilahendusfondide ja hoiuste tagamise skeemide ees, kaotavad oma soovitava toime.
3.

Kolmas väide, et rikkumisega seotud müügi väärtuse kindlaksmääramisel on tehtud viga. Täpsemalt väidab hageja, et potentsiaalse konkurentsi olemasolu analüüsimisel selleks, et teha täpselt kindlaks rikkumisega otseselt või kaudselt seotud müük, on esmatähtis tegelik võimalus asjaomasele turule siseneda, st turule sisenemise ületamatute tõkete puudumine, ning kui see võimalus on, siis ettevõtja tegelike ja konkreetsete võimaluste olemasolu igale turule siseneda, ilma et piisaks sellest, et komisjon tuvastab vaidlustatud otsuses – vääralt – ületamatute tõkete puudumise.
3.

Kolmas väide, et fakte on valesti hinnatud ja tõendeid valesti kontrollitud; kostja on määruse (EL) 2021/2325 vastuvõtmisega seoses teinud hindamisvea. — Kolmanda väite esimene osa: hageja väitel ei võtnud kostja arvesse asjaolu, et hageja ei olnud sündmuse toimumise ajal teadlik etüleenoksiidi kasutamisest fumigandina, et võidelda salmonella vastu. — Kolmanda väite teine osa: kostja ei teinud õigeid järeldusi asjaolust, et hageja võttis kõik vajalikud parandusmeetmed. — Kolmanda väite kolmas osa: kostja jättis hageja väitel võtmata arvesse karistusi, mille määras India pädev asutus APEDA.
1.

Esimene väide, et kostja on rikkunud õigusnormi ning teinud fakti- ja hindamisvigu, karistades konsortsiumi (1) selle eest, et see ei esitanud teavet, mida hanketingimustes ei olnud nõutud, mis rikub läbipaistvuse põhimõtet.
2.

Teine väide, et puudub sisuline õiguspärasus. Hageja väidab, et põhjendustes on faktivead, mille tõttu ei ole nendel piisavat alust, ning on tehtud ilmne hindamisviga. Hageja vaidleb vastu sellele, et nagu ta oleks tegelikult seotud äriühinguga Concord Management and Consulting Llc. Ta vaidleb vastu ka sellele, et tema poeg võiks olla seotud Wagneri grupiga, ja et igal juhul ei saa tema seostest oma pojaga põhjendatult tuletada, et ta võiks mingilgi viisil kahjustada Ukraina territoriaalselt terviklikkust.
—

teise võimalusena, tunnistada ELTL artikli 277 alusel, et nõukogu otsuse 2014/512/ÜVJP (muudetud kujul) artikli 4b lõiked 3 ja 4 ning määruse (EL) nr 833/2014 (muudetud kujul) artikli 2a lõiked 2 ja 4 ei ole kohaldatavad ja/või on tühised osas, milles need nimetavad hagejat, puudutavad teda või neid kohaldatakse talle, põhjusel, et need on ebaseaduslikud; ning tühistada vaidlustatud otsus ja vaidlustatud määrus osas, milles need nimetvad hagejat, puudutavad teda või neid kohaldatakse talle.
1.

Esimene väide, et kostja rikkus assotsiatsioonilepingut ja alusmääruse artiklit 22 ning vaidlustatud määruse puhul on tegemist võimu kuritarvitamisega, kuna sellega kehtestatakse dumpinguvastased meetmed hageja eksporditud Maroko sooduspäritolu klaaskiust kanga suhtes, tegemata üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) VI artikli kohaselt kindlaks, et import oli dumpinguhinnaga, ning ilma, et need meetmed oleksid üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe VI artikli kohaldamise lepinguga kooskõlas.
2.

Teine väide, et on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet. Hageja väidab, et piiravad meetmed, mis keelavad kõigil Euroopa kodanikel, kes on ühtlasi Venemaa kodanikud, oma erapiloodiluba kasutada, on ebaproportsionaalsed ja täiesti ebavajalikud, arvestades taotletud eesmärke.
14. aprillil 2022 esitatud hagi – Rimini Street versus EUIPO (OTHER COMPANIES DO SOFTWARE WE DO SUPPORT)

(Kohtuasi T-204/22)

(2022/C 222/62)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Rimini Street, Inc. (Las Vegas, Nevada, Ameerika Ühendriigid) (esindaja: advokaat E. Ratjen)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusalune kaubamärk: kaubamärgi OTHER COMPANIES DO SOFTWARE WE DO SUPPORT ELi nimetav rahvusvaheline registreering – registreerimistaotlus nr 1 559 651

Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 14. veebruari 2022. aasta otsus asjas R 1389/2021-4

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väide
—

tunnistada – või kohustada ECHAt võtma uut meedet, millega tunnistatakse –, et hageja on vabastatud kohustusest esitada ECHA-le mis tahes teavet pärast force majeure'i tõttu tootmise lõpetamist ja sellest tulenevat asjaolu, et asjaomane aine ei ole kättesaadav;
C 222/32

ET

4. aprillil 2022 esitatud hagi – Chambers jt versus komisjon

(Kohtuasi T-177/22)

(2022/C 222/54)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: Alexander Chambers (Barcelona, Hispaania) ja veel üheksa hagejat (esindaja: advokaat N. de Montigny)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada hageja 2021. aasta juuni töötasu teatised, millest nähtub otsus tühistada kindlasummaline hüvitist sõidukulude eest teenistuskohast päritolukohta;

— tühistada osas, milles selle puhul on tegemist otsusega, mis sisaldas vaidlustatud otsusega võrreldes täiendavaid põhjendusi, 22. detsembri 2021. aasta otsus, millega jäeti rahuldamata 30. augusti 2021. aasta kaebus;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad kolm väidet, mis põhiosas kattuvad või on sarnased väidetega, mis on esitatud kohtuasjas T-177/22, Mellish vs. komisjon.
C 222/39

ET

22. aprilli 2022. aasta esitatud hagi – Synesis versus nõukogu

(Kohtuasi T-215/22)

(2022/C 222/64)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Synesis TAA (Minsk, Valgevene) (esindajad: advokaadid G. Lansky ja A. Egger)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada hagejat puudutavas osas ELTL artikli 263 alusel nõukogu 24. veebruari 2022. aasta otsus (ÜVJP) 2022/307, millega muudetakse otsust 2012/642/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses olukorraga Valgevenes (ELT L 46, lk 97), ja nõukogu 24. veebruari 2022. aasta rakendusmäärus (EL) nr 2022/300, millega rakendatakse määruse (EÜ) nr 765/2006 (milles käsitletakse piiravaid meetmeid seoses olukorraga Valgevenes) artiklit 8a (ELT L 46, lk 3);

— mõista Üldkohtu kodukorra artikli 134 alusel kohtukulud välja nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Hageja esitab põhjenduseks selle kohta, et vaidlustatud õigusaktid on teda puudutavas osas õigusvastased, üheainsa väite, et nõukogu tegi ilmse hindamisvea ja rikkus eelkõige kontrollikohustust. Nõukogu ei ole esitanud konkreetseid tõendeid, mis põhjendaksid hageja lisamist vaidlustatud aktides toodud loetellu.
4.

Rangelt neljanda võimalusena väidab hageja, et igasugune vastupidine tõlgendus 2002., 2012. ja/või 2018. aasta määrus(t)est, mis jätaks välja viivise maksmise vastavalt ELTL artiklile 266, nagu seda on tõlgendanud Euroopa Kohus ja Üldkohus, tooks kaasa selle, et asjakohased sätted rikuksid liidu esmast õigust. Neil asjaoludel esitab hageja, alternatiivselt ja tingimuslikult, alternatiivse õigusvastasuse väite ELTL artikli 266 ja ELTL artikli 277 alusel.
1.

Esimene väide, et on rikutud finantsmääruse (1) artikli 168 lõiget 6 ja et kõik menetluse raames esitatud pakkumused on õigusvastased, kuivõrd teenuse pakkumine ja seega nõuetele vastava pakkumuse esitamine on tehnilises kirjelduses kehtestatud nõuete tõttu ülemäära keeruline või võimatu.
—

tuvastada, et järgmised dokumendid on tühised, õigusvastased või kehtetud või tunnistada need tühiseks: (a) Euroopa Komisjoni (Directorate-General for Research & Innovation, Directorate H – Common Implementation Centre H.2 – Common Audit Service) 21. detsembri 2021. aasta „Letter of Conclusion – ref. Ares (2021) 7900224“ – ref. CAIA389007; (b) Letter of Conclusionile (juhtum Ares (2021) 7900224) lisatud Final Audit Report; (c) Euroopa Teadusuuringute Rakendusameti (REA) REA. C – Future Society C.2 – Secure Society 23. veebruari 2022. aasta „Confirmation Letter“ (edaspidi „kinnituskiri“); (d) Euroopa Teadusuuringute Rakendusameti 23. veebruari 2022. aasta võlateade nr 3242202693 (edaspidi „võlateade“);
2.

Teine väide, et on tehtud ilmne hindamisviga ja puuduvad tõendid. Hageja väidab, et nõukogu väited ohu olemasolu kohta, et „päritud vara kasutatakse Süüria režiimi tegevuse toetamiseks ja see siirdub otse režiimi valdusesse ning seda võidakse kasutada tsiviilelanikkonna vägivaldseks represseerimiseks režiimi poolt“, tuleb lõplikult tagasi lükata, kuna need on alusetud ning nende põhjendamiseks puudub igasugune faktiline alus.
2.

Teine väide: Euroopa Parlamendi kodukorras ette nähtud sanktsiooni määramise menetluse eiramine. Hageja märgib selle kohta, et menetlusnormide rikkumine on ilmselge, kuna Euroopa Parlamendi kodukorra ükski säte ei näe ette käesolevat juhtumit ning parlamendiliikme suhtes kohaldatavat distsiplinaarmenetlust, millele on parlamendi liikmete käitumisjuhendis viidatud, ei ole järgitud.
3.

Kolmas väide, et hageja omandiõigusi, mis on kaitstud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 17 lõikega 1, on rikutud muu hulgas seeläbi, et piiravate meetmetega on neid õigusi põhjendamatult, tarbetult ja ebaproportsionaalselt piiratud, sest: (i) puuduvad tõendid selle kohta, et väidetavalt hageja poolt omastatud vara oleks Ukrainast välja viidud; (ii) Ukraina riigisisesed meetmed on asjakohased ja piisavad; ning (iii) nüüdseks on piiravad meetmed kehtinud kaheksa aastat ning on taas määratud lähtuvalt eeluurimistest, mis on ilmselgelt raugenud või vähemalt jõudnud tupikusse ning ühele neist eeluurimistest ei ole nõukogu üritanud kummalgi eelmisest kahest aastast tugineda.
—

Kolmas väide, et kostja rikkus nõukogu määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 16 lõike 1 punkti c ja lõike 2 punkti d kohaldades hea halduse ja õiguskindluse põhimõtteid, kehtestades esimese ja kolmanda hageja suhtes IPC nõude individuaalsel tasandil. Esimesele ja kolmandale hagejale on tehtud määruse (EL) nr 575/2013 (2) artikli 7 lõike 1 kohaselt erand ja nad on seega vabastatud usaldatavusnõuete kohasest kapitalinõudest individuaalsel tasandil.
1.

Esimene väide, et rikutud on õigust heale haldusele — Hagiavalduse põhjenduseks väidab hageja muu hulgas, et vaidlustatud otsuse vastuvõtmisel ei tegutsenud Euroopa Liidu Nõukogu nõutava hoolsusega, kuna enne selle otsuse tegemist ei analüüsinud ta hageja selgitusi ja tõendeid, mis on viimase kasuks soodsad, ning et Euroopa Liidu Nõukogu tugines üksnes Ukraina ametivõimude esitatud andmetele ning ei küsinud täiendavat teavet uurimise käigu kohta Ukrainas.
2.

Teine väide: Ilmselge hindamisviga. — Nõukogu poolt eeldatud asjaolud ei ole õiged. Hageja on edukas ärimees ning ei ole kuidagi segatud nõukogu nimetatud olukordadesse. — Need asjaolud leidsid aset ka liiga kaua aega tagasi, et nõukogu saaks nimekirja võtmise põhjust sõnastada olevikus, et sellele tugineda. — Nõukogu esitatud tõendid tuginevad eranditult ebausaldusväärsetele allikatele, kes oma andmeid ei kontrolli. Need on ka omavahel vastuolus ning ei vasta tegelikult toimunule. Peale selle toimusid sündmused liiga kaua aega tagasi, et nad saaksid olla mingilgi moel asjakohased.
1.

Esimene väide: komisjonil puudub pädevus ja rikutud on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) 2018/1046 (1) artikleid 101 ja 102 koosmõjus selle määruse artikliga 98, kuna võlgnetavate summade sissenõudmiseks on kasutatud tasaarvestusmenetlust, kuigi neid summasid enam ei eksisteeri. Hageja väidab, et komisjonil puudus õiguslik alus nende otsuste tegemiseks, kuna Poola ja Tšehhi on sõlminud kompromissi, loobunud kõigist nõuetest ning kohtuasi C-121/21 (2) on Euroopa Kohtu registrist kustutatud, mistõttu 20. septembri 2021. aasta kohtumääruse mõju on tagasiulatuvalt lõppenud.
2.

Teine väide, et nõukogu on hageja nime lisamisega vaidlustatud aktide lisadesse teinud hindamisvea. — Nõukogu põhjendused hageja loetellu kandmiseks on sisuliselt valed. — Nõukogu ei ole esitanud individuaalseid, spetsiifilisi ja konkreetseid põhjuseid, miks hageja suhtes kohaldati piiravaid meetmeid, ning põhjused, millele nõukogu tugineb, ei ole vastupidi tema kohustustele piisavalt täpsed. — Esitatud tõendid ei ole piisavad, et toetada vaidlustatud aktidega hageja kandmist loeteludesse.
3.

Kolmas väide, et rikutud on proportsionaalsuse põhimõtet ja põhiõigusi, mis puudutab hageja suhtes piiravate meetmete võtmist ja põhjendamatut sekkumist tema põhiõigustesse, mis on ette nähtud Euroopa Liidu põhiõiguste hartas.
1.

Esimene väide, et nõukogu on hageja nime lisamisega vaidlustatud aktide lisadesse teinud hindamisvea. — Nõukogu põhjendused hageja loetellu kandmiseks on sisuliselt valed. — Nõukogu ei ole esitanud individuaalseid, spetsiifilisi ja konkreetseid põhjuseid, miks hageja suhtes kohaldati piiravaid meetmeid, ning põhjused, millele nõukogu tugineb, ei ole vastupidi tema kohustustele piisavalt täpsed. — Esitatud tõendid ei ole piisavad, et luua kvalifitseeritud seos hageja ja hageja abikaasa vahel, kuivõrd vaidlustatud aktide kohane „seotuse“ element nõuab põhjusliku seose esinemist, mis läheb kaugemale tavapärasest peresidemest.
2.

Teine väide, et tehtud on ilmne hindamisviga, täidetud ei ole tõendamiskoormust, rikutud on loetellu kandmise kriteeriume, mis on sätestatud nõukogu 17. märtsi 2014. aasta otsuse 2014/145/ÜVJP artikli 1 lõike 1 punktides a ja e ning artikli 2 lõike 1 punktides a ja g, samuti nõukogu 17. märtsi 2014. aasta määruse (EL) nr 269/2014 artikli 3 lõike 1 punktides a ja g, mõlemad nimetatud aktid käsitlevad piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega.
2.

Teine väide, et tehtud on ilmne hindamisviga ja rikutud on nõukogu 17. märtsi 2014. aasta otsuse 2014/145/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega, artikli 1 lõikes 1 ja artikli 2 lõikes 1 esitatud loetellu kandmise kriteeriume, ning nõukogu 17. märtsi 2014. aasta määruse (EL) nr 269/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega, artikli 3 lõiget 1.
4.

Neljas väide, et tehtud on hindamisviga, kuna nõukogu ei tõenda, et hageja on tuntud ärimees ja et ta on mõjukas, ega seda, et ta tegutseb majandussektorites, mis on Venemaa Föderatsiooni valitsuse jaoks oluline tuluallikas.
1.

Esimene väide, et on rikutud menetlusnorme, mis on kohaldatavad uue palgaastme ja -järgu kindlaksmääramise rakendamisel, nagu see on ette nähtud Euroopa Liidu muude teenistujate teenistustingimuste artikli 54 üldiste rakendussätete (edaspidi „üldised rakendussätted“) artiklis 5.
13. mail 2022 esitatud hagi – CCCME jt versus komisjon

(Kohtuasi T-263/22)

(2022/C 257/51)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (Peking, Hiina) (esindajad: advokaadid R. Antonini, E. Monard ja B. Maniatis,)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada komisjoni 16. veebruari 2022. aasta rakendusmääruse (EL) 2022/191, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks Hiina Rahvavabariigist pärit teatavate rauast või terasest kinnitusdetailide impordi suhtes, (1) osas, milles see puudutab CCCME-d, üksikuid ettevõtjaid ja asjassepuutuvaid liikmeid;

— mõista käesoleva menetluse kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja üheksa väidet.

1. Esimese väite kohaselt on komisjon normaalväärtuse kindlaksmääramisel rikkunud alusmääruse artikli 2 lõike 6a punkti a ja hea halduse põhimõtet.

2. Teise väite kohaselt ei ole komisjon taganud dumpingu kindlaksmääramisel õiglast võrdlust, rikkudes alusmääruse artikli 2 lõiget 10.

3. Kolmanda väite kohaselt on komisjon tööjõudu puudutavate kättesaadavate asjaolude kasutamisel rikkunud alusmääruse artiklit 18 ja Maailma Kaubandusorganisatsiooni dumpinguvastase lepingu artiklit 6.8 ja II lisa.

4. Neljanda väite kohaselt on komisjon rikkunud alusmääruse artikli 9 lõiget 6, määrates kindlaks dumpingumarginaali valimisse mittekuuluvatele koostööd tegevatele eksportivatele tootjatele.

5. Viienda väite kohaselt ei ole komisjon otseste tõendite põhjal objektiivselt hinnanud kahju ja põhjuslikku seost, rikkudes alusmääruse artikli 3 lõikeid 2, 3, 5 ja 6 koostoimes artikli 4 lõikega 1.

6. Kuuenda väite kohaselt rikub komisjoni analüüs hinna allalöömise kohta alusmääruse artikli 3 lõikeid 2 ja 3 ning artikli 9 lõiget 4.

7. Seitsmenda väite kohaselt ei ole komisjon hinnamõju analüüsis teinud õiglast võrdlust, rikkudes alusmääruse artikli 2 lõikeid 2, 3 ja 6 ning artikli 9 lõiget 4.

8. Kaheksanda väite kohaselt ei ole komisjon andnud objektiivset hinnangut otseste tõendite põhjal, mis puudutasid kahjunäitajaid, rikkudes alusmääruse artikli 3 lõikeid 2 ja 5.

9. Üheksanda väite kohaselt on komisjon rikkunud alusmääruse artikli 6 lõiget 7, artikli 19 lõikeid 1, 2 ja 4 ning artikli 20 lõikeid 2 ja 4 ja samuti kaitseõigusi.

(1) ELT 2022, L 36, lk 1.
C 276/19

ET

25. mail 2022 esitatud hagi – Poola versus komisjon

(Kohtuasi T-314/22)

(2022/C 276/27)

Kohtumenetluse keel: poola

Pooled

Hageja: Poola Vabariik (esindaja: B. Majczyna)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Euroopa Komisjoni otsus, mis sisaldub 16. mai 2022. aasta kirjas, mis puudutab selle võlgnevuse tasaarvestamist, mida tuleb Euroopa Kohtu asepresidendi 20. septembri 2021. aasta määruse (Tšehhi Vabariik vs. Poola, C-121/21 R, EU:C:2021:752) alusel karistusmaksena iga päeva eest tasuda ajavahemikus 18. jaanuarist 2022 kuni 3. veebruarini 2022;

— mõista kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja kaks väidet.

Esimene väide, mis puudutab komisjoni pädevuse puudumist ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) 2018/1046 (1) artiklite 101 ja 102 koostoimes artikliga 98 rikkumist, kuna komisjon kasutas võlgnevuse tasaarvestamise teel sissenõudmise menetlust, kuigi seda võlgnevust enam ei olnud. Hageja väidab, et komisjonil puudub igasugune õiguslik alus vaidlustatud otsuse tegemiseks olukorras, kus 20. septembri 2021. aasta kohtumääruse mõju oli tagasiulatuvalt lõppenud pärast seda, kui Poola ja Tšehhi valitsus sõlmisid kokkuleppe, mõlemad pooled loobusid vastastikustest nõuetest ja kohtuasi C-121/21 (2) kustutati Euroopa Kohtu registrist.

Teine väide, mis puudutab ELTL artikli 296 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 41 lõike 2 punkti c ja artikli 47 rikkumist, kuna vaidlustatud otsus ei ole piisavalt põhjendatud. Hageja on seisukohal, et vaidlustatud otsuse tegemisel ei põhjendanud komisjon selles otsuses võlgnevuse sissenõudmise menetluse õiguslikke aluseid, nagu seda nõuavad asutamisleping ja Euroopa Kohtu praktika.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuli 2018. aasta määrus (EL, Euratom) 2018/1046, mis käsitleb liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantsreegleid ja millega muudetakse määrusi (EL) nr 1296/2013, (EL) nr 1301/2013, (EL) nr 1303/2013, (EL) nr 1304/2013, (EL) nr 1309/2013, (EL) nr 1316/2013, (EL) nr 223/2014 ja (EL) nr 283/2014 ja otsust nr 541/2014/EL ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EL, Euratom) nr 966/2012 (ELT 2018, L 193, lk 1).

(2) 4. veebruari 2022. aasta kohtumäärus Tšehhi Vabariik vs. Poola (Turówi kaevandus), C-121/21, ei avaldata, EU:C:2022:82.
1.

Esimene väide, et õigusi kahjustava akti põhistamiseks esitatud põhjendused ei ole piisavalt täpsed ja konkreetsed. Hageja toob selle väite põhjendamiseks esile, et nõukogu põhjendused puudutavad tegevusvaldkondi, samas kui otsuses ÜVJP 2022/397 osutatud kriteeriumid käsitlevad üksnes konkreetseid isikuid. Hageja tugineb lisaks asjaolule, et täpsustatud ei ole kriteeriumi, mis puudutab olulise tulu saamist ja asjaolu, et nende põhjenduste kasutamine ei vasta ühelegi nõukogu esitatud asjakohasele kriteeriumile. Lõpuks leiab hageja, et põhjendus, mis puudutab meetmete või poliitika toetamist või rakendamist, erineb asjakohasest kriteeriumist, milleks on „materiaalne või rahaline toetus“ Vene Föderatsiooni valitsusele.
—

Teise väite kohaselt on kriteerium „juhtivad ettevõtjad, kes on seotud majandussektoritega, mis on suur sissetulekuallikas Krimmi annekteerimise ja Ukraina destabiliseerimise eest vastutava Venemaa Föderatsiooni valitsuse jaoks“ õigusvastane, kuna selles on kaks korda rikutud proportsionaalsuse põhimõtet. Hageja leiab esiteks, et nõukogu esitatud kriteerium on ilmselgelt sobimatu taotletud eesmärki arvestades, ja teiseks, et oleks võimalik olnud kasutada vähem piiravaid meetmeid.
1.

Esimene väide, et rikutud on õigust tõhusale kohtulikule kaitsele ja põhjendamiskohustust. Hageja väidab esiteks, et nõukogu ei ole sõnastanud individuaalseid, spetsiifilisi ja konkreetseid põhjendusi, mis annaksid piisavat teavet tema suhtes võetud piiravate meetmete põhjendatuse kohta. Ta leiab, et vaidlustatud otsused põhinevad faktilisel alusel, mis ei ole piisavalt tugev, põhjendustel, mis ei ole põhistatud ja mille tõenäosus on üksnes abstraktne. Hageja leiab seejärel, et nõukogu paneb talle kohustuse esitada talle süükspandud asjaolude kohta vastupidiseid tõendeid, pöörates seega ümber tõendamiskoormuse, mis on aga vastuolus kõige põhilisemate kaitseõigustega. Lõpuks viitab hageja asjaolule, et nende põhjenduste põhistamiseks esitatud väited ei ole piisavad ning et puuduvad usaldusväärsed ja sisulised tõendid ning leiab, et see ei võimalda nõuetekohaselt kohtulikult kontrollida, kas tema kandmine ja jätmine nende isikute ja üksuste loeteludesse, kelle suhtes kohaldatakse kõnealuseid piiravaid meetmeid, on õiguspärane.