Ühise kaubanduspoliitika ja iseäranis kaubanduse kaitsemeetmete valdkonnas peab liidu kohus kontrollima mitte ainult võimalikke õigusnormide rikkumisi, vaid samuti seda, kas menetlusnormidest on kinni peetud, kas vaidlustatud valiku tegemise aluseks olevad asjaolud on sisuliselt õiged, kas nende faktiliste asjaolude hindamisel ei ole tehtud ilmset hindamisviga ja kas ei ole kuritarvitatud võimu. See kehtib eriti seoses liidu tootmisharule tekitatud kahju kindlakstegemisega, mis eeldab keerulise majandusliku olukorra hindamist.

Kui hageja seab kahtluse alla valimi esinduslikkuse, peab ta siiski esitama tõendid, et Üldkohus saaks tuvastada, et komisjon on valituks osutunud liidu tootmisharu valimi moodustamise tõttu teinud ilmse hindamisvea kahju ulatuse hindamisel.

Mis puudutab valimi esinduslikkust, siis tuleb märkida, et komisjoni ülesanne on tagada mitmete tegurite arvessevõtmine, mille hulka kuuluvad muu hulgas osakaal liidu kogutoodangust ja tootjate geograafiline paiknemine. Nimelt on oluline täheldada, et alusmääruse artikli 4 lõike 1 kohaselt peab komisjoni analüüs tuginema kogu liidu tootmisharule, et saada usaldusväärne ülevaade liidu tootmisharu majanduslikust olukorrast.

Sellest tuleneb, et kui liidu institutsioonid valivad teise väljavõttelise uuringu meetodi, on neil teatud paindlikkus, mis on seotud prognoosiva hindamisega, mida neil on mõistlikult võimalik saavutada neile uurimise jaoks ette nähtud aja jooksul. Lisaks nähtub alusmääruse artikli 17 lõikest 2, et isikute lõplik valik jääb väljavõttelist uuringut käsitlevate sätete alusel komisjoni ülesandeks.

Dumpinguvastase alusmääruse nr 1225/2009 artikli 17 lõigete 1 ja 2 kohaselt on komisjonil suuremahulistes asjades õigus kahju kindlakstegemise uurimisel piirduda mõistliku hulga isikutega, kasutades väljavõttelise uuringu meetodit. Selles küsimuses on alusmääruse artikli 17 lõikes 1 ette nähtud kaks väljavõttelise uuringu meetodit. Nimelt võib uurimine piirduda kas mõistliku hulga isikute, toodete või tehingutega, kasutades valiku ajal kättesaadava teabe põhjal statistiliselt õigeid valimeid, või suurima tüüpilise toodangu-, müügi- või ekspordimahuga, mida on nende käsutuses oleva aja jooksul võimalik uurida.

Dumpinguvastase alusmääruse nr 1225/2009 artikli 3 lõikes 2 on sätestatud, et liidu tootmisharule tekitatud kahju tuvastamine peab põhinema esiteks dumpinguhinnaga impordi mahul ja selle impordi mõjul samasuguste toodete hindadele liidu turul ning teiseks kõnealuse impordi edaspidisel mõjul liidu tootmisharule.

Mis puudutab impordimahtu ja selle impordi mõju samasuguste toodete hindadele liidu turul, siis alusmääruse artikli 3 lõikes 3 on ette nähtud selle uurimise puhul arvesse võetavad tegurid, kuigi seal on täpsustatud, et otsustamisel ei tarvitse saada määravaks üks või mitu loetletud tegureist.

Alusmääruse artikli 3 lõikes 5 on omakorda täpsustatud, et dumpinguhinnaga impordi mõju hindamine asjaomasele liidu tootmisharule hõlmab kõikide tootmisharu seisundit mõjutavate majandustegurite ja -näitajate hindamist. See säte sisaldab loetelu erinevatest teguritest, mida võib arvesse võtta, ja selles on täpsustatud, et see loend ei ole ammendav, samuti ei saa otsustamisel tingimata määravaks üks või mitu loetletud tegureist. Mainitud säte annab liidu institutsioonidele ulatusliku kaalutlusõiguse erinevate näitajate uurimiseks ja hindamiseks.

Sellega seoses tasub märkida, et kuigi on tõsi, et dumpingumarginaali tuleb võtta arvesse selle kindlakstegemisel, kas esineb kahju alusmääruse artikli 3 lõike 5 kohaselt, on siiski eelkõige tegemist teguriga, mida tuleb dumpingu olemasolu kindlakstegemisel arvesse võtta, mis on aga eraldiseisev tingimus tingimusest, mille eesmärk on kahju tuvastamine dumpinguvastaste meetmete kehtestamise raames.

(vt punktid 84–86 ja 108)