ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Riigiabi puudutava komisjoni otsuse täitmata jätmine

(EÜ artikli 88 lõike 2 teine lõik)

2. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Riigiabi tagasinõudmise kohustuse täitmata jätmine – Vastuväited

(EÜ artikli 88 lõige 2; nõukogu määrus nr 659/1999, artikli 14 lõige 3)

Summary

1. Kuna EÜ artikli 88 lõike 2 teine lõik liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse kohta riigiabi valdkonnas ei näe erinevalt EÜ artiklist 226 ette menetluse kohtueelset etappi ning kuna komisjon ei esita järelikult põhjendatud arvamust, mis annab liikmesriigile tähtaja komisjoni otsuse täitmiseks, peaks esimese eelnimetatud sätte kohaldamise seisukohast asjakohane tähtaeg olema see, mis on ette nähtud otsuses, mille täitmatajätmist on vaidlustatud, või vajadusel see, mille komisjon kehtestas hiljem.

(vt punkt 53)

2. Kui ebaseadusliku abi korral tehakse negatiivne otsus, toimub selle tagastamine, mida nõuab komisjon, tingimustel, mis on ette nähtud määruse nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad [EÜ] artikli [88] kohaldamiseks, artikli 14 lõikes 3.

Ainus alus, millele liikmesriik võib komisjoni poolt EÜ artikli 88 lõike 2 alusel esitatud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi vastu kaitseks tugineda, on tagasinõudmise kohustuse kehtestava otsuse korrektse täitmise täielik võimatus.

Täitmise täieliku võimatuse tingimus ei ole täidetud, kui kostjaks olev valitsus ainult teavitab komisjoni otsuse elluviimisel esinevatest õiguslikest, poliitilistest või praktilistest raskustest, üritamata tegelikult asjaomastelt ettevõtjatelt abi tagasi saada ja esitamata komisjonile alternatiivseid võimalusi otsuse elluviimiseks, mis võimaldaksid neist raskustest üle saada.

(vt punktid 71, 72, 74)
17

Komisjon leiab selles osas, et eeltoodud kaalutused kehtivad kiirabitransporditeenuse osutamise kohta. Ta märgib, et DCC osutab sellist teenust tasu eest ja tervishoiuasutuse algatusel. Tegelikult on viimasel aktiivne roll, kuna ta teostab järelevalvet selle üle, et osutatud teenused vastaksid neile esitatud nõuetele, ja kontrollib teenuste eest makstavaid summasid. Komisjon märgib samuti, et tervishoiuasutuse rahaline toetus näib katvat peaaegu kõik kulud, mida DCC selle teenuse osutamisega seoses on kandnud.
20

Madalmaade Kuningriik on seisukohal, et hankijatel on läbipaistvuse tagamise kohustus ainult teatud piirides. Taani Kuningriik ja Soome Vabariik leiavad, et komisjoni viidatud kohtuotsuste keeleversioonid erinevad üksteisest, mis võib nende kohaldamisala piirata. Prantsuse Vabariik avaldas arvamust, et Euroopa parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiv 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (ELT L 134, lk 114; ELT eriväljaanne 06/07, lk 132), millega säilitatakse direktiivis 92/50 kehtestatud liigitus, kinnitab seda, et liikmesriigi kohustused on piiratud.
55

Sellest tulenevalt kuulub niisugune notari tasu, nagu on kõne all põhikohtuasjas, direktiivi 69/335 artikli 10 punkti c kohaldamisalasse, mis tähendab, et põhimõtteliselt on selle võtmine keelatud.
36

Selles osas ei saa Dyson väita, et põhikohtuasjas käsitletud taotluse ese on visuaalselt tajutav. Tegelikult ei identifitseeri tarbija vaatlusega mitte selle taotluse eset, vaid selle kahte graafilist kujutist, nii nagu need on taotluses esitatud. Niisiis ei saa neid kujutisi samastada taotluse esemega, kuna, nagu Dyson seda korduvalt rõhutas, need on üksnes selle näidised.
Kuna Itaalia Vabariik kehtestas tagasiulatuvalt makse, mis ei kujuta endast lubatavaid rahalisi lõive ja tasusid, kuna registreerimine äriregistris, mille eest neid tasuti, on juba kaasa toonud nende maksude sissenõudmise, mida tagasiulatuvalt kehtestatud maksud on mõeldud asendama, ilma et neid tasunud isikutel oleks võimalus neid tagasi saada, või kus sellised tagasiulatuvad maksud puudutavad mitut aastat, kui ei toimunud ühtki registreerimist, mis õigustaks nende sissenõudmist, ja võttes vastu sätteid, mis seavad sellise maksu tagasimaksmise, mis on Euroopa Kohtu otsusega tunnistatud ühenduse õigusega vastuolus olevaks või mille kokkusobimatus ühenduse õigusega tuleneb sellest otsusest, sõltuvaks tingimustest, mis puudutavad konkreetselt seda maksu, mis on vähem soodne kui need, mida nende puudumisel oleks kohaldatud kõnealuse maksu tagasimaksmisele, siis on Itaalia Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad esiteks nõukogu 17. juuli 1969. aasta direktiivi 69/335/EMÜ kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta artiklist 10 ja artikli 12 lõike 1 punktist e ja teiseks põhimõtetest, mida Euroopa Kohus on alusetult makstud summade tagastamise valdkonnas tunnustanud.
Euroopa Kohtu (viies koda) 26. jaanuari 2006. aasta otsus – Implants (International) Ltd c vs. komisjon

(kohtuasi C-279/03 OP)

Vahekohtuklausel – Kaja – Ettemakse tagasimaksmine – Viivis

Menetlus – Euroopa Kohtusse pöördumine vahekohtuklausli alusel (EÜ artikkel 238) (vt punktid 25–35)

Ese

Kaja Euroopa Kohtu 24. veebruari 2005. aasta otsuse peale kohtuasjas C‑279/03: komisjon versus Implants.

Resolutiivosa

1) Jätta Implants (International) Ltd kaja rahuldamata.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 23. veebruari 2006. aasta otsus – komisjon vs. Soome Vabariik

(kohtuasi C-232/03)

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Töötajad – Vaba liikumine – Selliste välisriigis registreeritud mootorsõidukite kasutamine, mille välisriigis asuv tööandja on andnud töötaja käsutusse

Isikute vaba liikumine – Töötajad – Piirangud (EÜ artikkel 39) (vt punktid 49–52, 55, resolutiivosa punkt 1)

Ese

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – EÜ artiklid 10 ja 39 – Tingimused, mis on seatud Soomes elavatele ja välisriigis töötavatele töötajatele välisriigis registreeritud selliste mootorsõidukite kasutamiseks, mille tööandja on andnud nende käsutusse.

Resolutiivosa

1) Kuna Soome Vabariik takistas piirialatöötajatel, kes elavad Soomes ja töötavad teises liikmesriigis, kasutada ametiautosid, mille teises liikmesriigis asuv tööandja oli nende käsutusse andnud ja mis on selles teises liikmesriigis registreeritud, ainuüksi põhjusel, et kõnealused piirialatöötajad elavad Soome territooriumil, kuhu nende tööandjatele kuuluvad mootorsõidukid tuuakse,

ja

takistas kõnealustel piirialatöötajatel kasutada nii tööalastel kui isiklikel eesmärkidel ettevõtjale kuuluvat mootorsõidukit, mille teises liikmesriigis asuv tööandja oli nende käsutusse andnud ja mis on selles teises liikmesriigis registreeritud, kuigi need mootorsõidukid ei ole mõeldud sisuliselt püsivalt Soomes kasutamiseks ning faktiliselt neid sel viisil ei kasutata, ainuüksi põhjusel, et need töötajad elavad Soome territooriumil, kuhu nende tööandjatele kuuluvad mootorsõidukid tuuakse,

siis on Soome Vabariik rikkunud EÜ artiklist 39 tulenevaid kohustusi.

2) Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.

3) Kõik pooled kannavad ise oma kohtukulud.
Keywords

Summary



Keywords

1. Keskkond — Vaba juurdepääs teabele — Direktiiv 90/313 — Teabetaotlus — Riigiasutustelt nõutav kahekuuline vastamistähtaeg — Kohustuslikkus

(Nõukogu direktiiv 90/313, artikli 3 lõige 4)

2. Keskkond — Vaba juurdepääs teabele — Direktiiv 90/313 — Teabetaotlust tagasilükkav vaikimisi tehtud otsus — Kahekuulise vastamistähtaja jooksul põhjendamata jätmine — Otsuse õigusvastasus

(Nõukogu direktiiv 90/313, artikli 3 lõige 4 ja artikkel 4)

3. Keskkond — Vaba juurdepääs teabele — Direktiiv 90/313 — Kohtulik kaitse — Vaidlustatav otsus — Teabetaotlust tagasilükkav vaikimisi tehtud otsus

(Nõukogu direktiiv 90/313, artikkel 4)

Summary

1. Direktiivi 90/313, mis käsitleb vaba juurdepääsu keskkonnateabele, artikli 3 lõikes 4 ette nähtud kahekuuline tähtaeg, mille jooksul riigiasutus peab teabele juurdepääsu taotlusele vastama, on kohustuslik tähtaeg.

(vt punkt 29, resolutiivosa punkt 1)

2. Direktiivi 90/313, mis käsitleb vaba juurdepääsu keskkonnateabele, artikli 3 lõikega 4, koostoimes sama direktiivi artikliga 4, ei ole vastuolus need siseriiklikud õigusnormid, mis tõhusa kohtuliku kaitse eesmärgil käsitlevad kahekuulise tähtaja kestel riigiasutuse vaikimist kui vaikimisi tehtud tagasilükkamise otsust, mille halduslikku või kohtulikku läbivaatamist võib siseriikliku õiguskorra kohaselt taotleda. Osutatud artikli 3 lõikega 4 on siiski vastuolus see, kui kahekuulise tähtaja lõppemisel ei ole sellist otsust põhjendatud. Nendel asjaoludel tuleb vaikimisi tehtud tagasilükkamise otsust pidada õigusvastaseks.

(vt punkt 36, resolutiivosa punkt 3)

3. Selle taotluse läbivaatamiseks pädeva riigiasutuse kaks kuud kestnud vaikimisest tulenev vaikimisi tehtud tagasilükkamise otsus on direktiivi 90/313, mis käsitleb vaba juurdepääsu keskkonnateabele, artiklis 4 nimetatud otsus, mille halduslikku või kohtulikku läbivaatamist võib teabetaotluse esitaja taotleda.

(vt punkt 39, resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Isikute vaba liikumine – Töötajad – Võrdne kohtlemine – Teatud ametikohtade ettevalmistav praktika – Sõidukulude hüvitamine, mis piirdub liikmesriigi territooriumil sooritatud sõitudega – Vastuvõetamatus

(EÜ asutamislepingu artikkel 48 (muudetuna EÜ artikkel 39))

Summary

EÜ asutamislepingu artikliga 48 (muudetuna EÜ artikkel 39) on vastuolus need siseriiklikud meetmed, mis annavad isikutele, kes on teatud ametikohtade ettevalmistava praktika käigus teinud tasu eest tegelikku ja tulemuslikku tööd muus kui oma päritoluliikmesriigis, õiguse sõidukulude hüvitamisele ainult selle riigi territooriumil tehtud kulude osas, sätestades, et kui kõnealune praktika sooritatakse asjaomase liikmesriigi territooriumil, kuuluksid hüvitamisele kõik tehtud sõidukulud.

(vt punkt 36 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Ühenduse õigusnormid – Materiaalne kohaldamisala – Hõlmatud ja välja jäävad hüvitised – Eristuskriteeriumid – Vanaduspensioni saajale määratud puhkusetoetus – Objektiivsete kriteeriumide alusel antud toetus, mille koostisosad kujutavad endast vanadushüvitist – Hõlmamine

(Nõukogu määrus 1408/71, artikli 4 lõige 1)

2. Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Töötus – Täielikult töötu piiriala töötaja – Õigus saada elukohajärgse liikmesriigi vanadushüvitist – Töötuse perioodi arvesse võtmine kooskõlas selle riigi õigusnormidega

(Nõukogu määrus 1408/71, artikli 45 lõiked 1 ja 6)

Summary

1. Hüvitist võib lugeda määruse nr 1408/71 materiaalsesse kohaldamisalasse kuuluvaks sotsiaalkindlustushüvitiseks vaid siis, kui ta on ühest küljest saajale antud õiguslikult määratletud olukorra alusel, ilma mis tahes individuaalse ja kaalutlusliku isiklike vajaduste hinnanguta, ja teisest küljest seotud ühe selgesõnaliselt selle määruse artikli 4 lõikes 1 loetletud riskiga. Teise tingimuse osas seisneb kohaldamisalast välja jäävate ja sinna kuuluvate hüvitiste erinevus sisuliselt iga hüvitise koostisosades, eelkõige selle eesmärgis ja määramise tingimustes, mitte aga asjaolus, kas hüvitist loetakse siseriiklikus õiguses sotsiaalkindlustushüvitiseks.

Sellest tuleneb, et selline toetus nagu vanaduspensioni saajale määratud puhkusetoetus täidab need kaks tingimust, kui puhkusetoetuse määramise sätted annavad saajatele õiguslikult määratletud õiguse, kui see õigus tekib isikul automaatselt, kui ta vastab teatavatele objektiivsetele tingimustele ja kui hüvitise koostisosad näitavad, et seda võib lugeda vanadustoetuseks.

(vt punktid 21, 23 ja 24, resolutiivosa punkt 1)

2. Määruse nr 1408/71 artikli 45 lõiget 6 tuleb tõlgendada nii, et elukohajärgse liikmesriigi pädev asutus peab sellise hüvitise andmisel, nagu vanaduspensioni saajale määratud puhkusetoetus, arvestama täieliku töötuse perioodi, mille käigus endine töötaja sai sama määruse artikli 71 lõike 1 punkti a alapunkti ii alusel makstavat töötushüvitist, nagu oleksid sellele töötajale kehtinud õigusaktid, mida see asutus rakendas tema viimase töötamise ajal.

(vt punktid 34, 36, resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Teravili – Impordikord – Tariifikvoot – Oder –Üksnes kõrgema klassi odra suhtes ette nähtud kvoot – Mittediskrimineerimise põhimõtte rikkumine – Puudumine

(EÜ artikkel 34, lõike 2 teine lõik; nõukogu määrused nr 1269/1999 ja nr 822/2001)

Summary

Määrustega nr 1269/1999 ja nr 822/2001 avatud ühenduse tariifikvootide kohaldamisala piiramine üksnes kõrgema klassi odra suhtes, mis on ette nähtud pöögipuitu sisaldavates vaatides laagerduva õlle valmistamiseks kasutatavate linnaste tootmiseks, ei kujuta endast mittediskrimineerimise põhimõtte rikkumist, kuna see on objektiivselt põhjendatud ühelt poolt sellise odra ning teiselt poolt teistsuguse õlle valmistamiseks ette nähtud odra vaheliste erinevustega.

(vt punkt 22)
Keywords

Summary



Keywords

Riigiabi — Abiprojektid — Komisjonile teatamine — Kohustuse kohaldamisala — Laevaehitusele antav abi, mis ei kuulu direktiivi 90/684 kohaldamisalasse — Hõlmamine — Teatamata jätmine — Siseriiklike kohtute kohustused

(EÜ asutamisleping, artikli 93 lõige 3 ja artikkel 94 (nüüd EÜ artikli 88 lõige 3 ja EÜ artikkel 89); nõukogu direktiiv 90/684)

Summary

Sellisest laevaehituse ning ümberehituse abikavast, mis on rakendatud liikmesriigis ja mis ei kuulu direktiivi 90/684 laevaehitusele antavast abist kohaldamisalasse, tuleb komisjonile asutamislepingu artikli 93 lõike 3 (nüüd EÜ artikli 88 lõige 3) alusel eelnevalt teatada, kui on tuvastatud, et see võib – võttes arvesse eelkõige selle mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele – iseenesest olla aluseks riigiabi andmisele asutamislepingu artikli 92 lõike 1 (muudetuna EÜ artikli 87 lõige 1) tähenduses ja kui asutamislepingu artikli 94 (nüüd EÜ artikkel 89) alusel ei ole vastu võetud määrust abikava vabastamiseks teatamiskohustusest.

Siseriikliku kohtu ülesanne on asutamislepingu artikli 93 lõike 3 eiramise korral teha siseriikliku õiguse alusel kõik järeldused, sh otsustada nii abimeetmete rakendamise toimingute kehtivuse kui ka nimetatud sätet rikkudes makstud rahaliste toetuste sissenõudmise üle.

(vt punktid 28, 39, 50 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Õigusaktide ühtlustamine — Autoriõigus ja autoriõigusega kaasnevad õigused — Direktiiv 93/83 — Satelliitlevi ja kaabli kaudu taasedastamine — Ühe liikmesriigi territooriumilt saateid edastava ringhäälinguettevõtja poolt teise liikmesriigi territooriumil asuva saatja kasutamine — Nende kahe riigi õigusnormidega reguleeritav fonogrammide kasutamise tasu — Lubatavus

(Nõukogu direktiiv 93/83)

2. Õigusaktide ühtlustamine — Autoriõigus ja autoriõigusega kaasnevad õigused — Kaitstud teoste rentimis- ja laenutamisõigus — Direktiiv 92/100 — Ühe liikmesriigi territooriumilt saateid edastava ringhäälinguettevõtja poolt teise liikmesriigi territooriumil asuva saatja kasutamine — Fonogrammide kasutamise tasu — Edastava äriühingu õigus vähendada seda tasu selle summa võrra, mida ta maksis liikmesriigis, mille territooriumil asub maismaasaatja — Puudumine

(Nõukogu direktiiv 92/100, artikli 8 lõige 2)

Summary

1. Kui ühe liikmesriigi territooriumilt saateid edastav ringhäälinguettevõtja kasutab oma programmi ülekandmiseks ühe osa siseriikliku kuulajaskonna läheduses, ent teise liikmesriigi territooriumil asuvat saatjat, ei ole direktiiviga 93/83 teatavate satelliitlevile ja kaabli kaudu taasedastamisele kohaldatavaid autoriõigusi ja sellega kaasnevaid õigusi käsitlevate eeskirjade kooskõlastamise kohta vastuolus see, et fonogrammide kasutamise tasu on reguleeritud mitte üksnes selle liikmesriigi õigusega, mille territooriumil on nimetatud edastav äriühing asutatud, vaid samuti selle liikmesriigi õigusega, kus tehnilistel põhjustel asub maismaasaatja, mis esimesse riiki neid saateid üle kannab.

(vt punkt 44, resolutiivosa punkt 1)

2. Direktiivi 92/100 rentimis- ja laenutamisõiguse ja teatavate autoriõigusega kaasnevate õiguste kohta intellektuaalomandi vallas artikli 8 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et selles artiklis nimetatud õiglase tasu kindlaksmääramisel ei ole edastaval äriühingul õigust ühepoolselt vähendada fonogrammide kasutamise tasu kogusummat, mida ta peab maksma oma asutamisjärgses liikmesriigis, selle summa võrra, mida ta maksis või mida nõuti liikmesriigis, mille territooriumil asub esimese liikmesriigi suunas saateid edastav maismaasaatja.

(vt punkt 55, resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Põllumajandus — Ühine põllumajanduspoliitika — Põllumajandustoodete mahepõllundusmeetodil tootmine ning põllumajandustoodete ja toiduainete puhul sellele viitavad märgised — Määrus nr 2092/91 — Sellele tootmismeetodile viitavad märgised — Nimetatud märgiste ja nende tuletiste kasutamine toodete puhul, mis ei ole saadud niisugusel tootmismeetodil — Tähiste „biológico” ja „bio” kasutamine Hispaanias — Lubatavus määrusega nr 1804/1999 muudetud redaktsioonis — Lubamatus määrusega nr 392/2004 muudetud redaktsioonis

(Nõukogu määrus nr 2092/91, muudetud nõukogu määrustega nr 1804/1999 ja nr 392/2004, artikkel 2)

Summary

Määruse nr 2092/91 põllumajandustoodete mahepõllundustootmise ning põllumajandustoodete ja toiduainete puhul sellele viitavate märgiste kohta, muudetud määrusega nr 1804/1999, lisades sellele loomakasvatustoodangu, artiklit 2 tuleb tõlgenda nii, et see ei keelanud kasutada Hispaanias tähist „biológico” või selle tuletist „bio” selliste toodete märgistamisel, reklaamimisel ja äridokumentides, mida ei olnud saadud mahepõllundusmeetodil.

Sama artiklit 2, muudetud määrusega nr 392/2004, tuleb tõlgendada nii, et see keelab edaspidi kasutada Hispaanias tähist „biológico” või selle tuletist „bio” selliste toodete märgistamisel, reklaamimisel ja äridokumentides. Nimetatud säte täpsustab, et selles erinevate keeleversioonide puhul loetletud tähised ei ole liikmesriikide jaoks ainuvõimalikud, vaid indikatiivse väärtusega, hõlmates ka tõlked teistesse ühenduse ametlikesse keeltesse.

(vt punktid 19, 22 ja resolutiivosa punktid 1–2)
Keywords

Summary



Keywords

Isikute vaba liikumine — Asutamisvabadus — Töötajad — Vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamine — Direktiiv 89/48 — Reguleeritud kutsealale juurdepääs või tegutsemine samadel tingimustel kui kodanikud (artikkel 3) — Vahetu õigusmõju, mida ei tohi seada sõltuvusse asjaomase isiku diplomi tunnustamisest siseriiklike pädevate ametiasutuste poolt — Kompensatsioonimeetmete kohaldamine — Piirid

(Nõukogu direktiiv 89/48, artikli 3 esimese lõigu punkt a)

Summary

Direktiivi 89/48 vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamise üldsüsteemi kohta artikli 3 esimese lõigu punkt a sätestab, et kui taotlejal on diplom, mida muus liikmesriigis nõutakse kõnealusel kutsealal tegutsema hakkamiseks või tegutsemiseks tolle riigi territooriumil ja see diplom on talle antud liikmesriigis, ei või pädev asutus ebapiisava kvalifikatsiooni tõttu keelduda andmast liikmesriigi kodanikule luba asuda tegutsema või tegutseda sellel kutsealal samadel tingimustel, mis kehtivad selle riigi oma kodanike suhtes.

Direktiivis sätestatud tähtaja jooksul siseriiklikku õiguskorda ülevõtmata jätmise korral võib liikmesriigi kodanik tugineda sellele sättele, saamaks vastuvõtvas liikmesriigis loa asuda tegutsema reguleeritud kutsealal.

Kõnealust õigust ei tohi seada sõltuvusse asjaomase isiku diplomi tunnustamisest siseriiklike pädevate ametiasutuste poolt.

Direktiivi 89/48 artikli 4 lõikes 1 sätestatud kompensatsioonimeeteid võib isikule kohaldada vaid juhul, kui need on sätestatud kõnealuse taotluse käsitlemise ajal kehtiva siseriikliku õigusega.

(vt punktid 30, 34, 40 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Isikute vaba liikumine — Asutamisvabadus — Töötajad — Diplomite tunnustamine — Direktiiv 92/51 — Reguleeritud kutsealale juurdepääs või tegutsemine samadel tingimustel kui kodanikud (artikkel 3) — Vahetu õigusmõju, mida ei tohi seada sõltuvusse asjaomase isiku diplomi tunnustamisest siseriiklike pädevate ametiasutuste poolt — Kompensatsioonimeetmete kohaldamine — Piirid

(Nõukogu direktiiv 92/51, artikli 3 esimese lõigu punkt a)

Summary

Direktiivi 89/48 täiendava direktiivi 92/51 tööalase koolituse tunnustamise teise üldsüsteemi kohta artikli 3 esimese lõigu punkt a sätestab, et kui taotlejal on diplom, mida muus liikmesriigis nõutakse kõnealusel kutsealal tegutsema hakkamiseks või tegutsemiseks tolle riigi territooriumil ja see diplom on talle antud liikmesriigis, ei või pädev asutus ebapiisava kvalifikatsiooni tõttu keelduda andmast liikmesriigi kodanikule luba asuda tegutsema või tegutseda sellel kutsealal samadel tingimustel, mis kehtivad selle riigi oma kodanike suhtes.

Direktiivis sätestatud tähtaja jooksul siseriiklikku õiguskorda ülevõtmata jätmise korral võib liikmesriigi kodanik tugineda sellele sättele, saamaks vastuvõtvas liikmesriigis loa asuda tegutsema reguleeritud kutsealal.

Kõnealust õigust ei tohi seada sõltuvusse asjaomase isiku diplomi tunnustamisest siseriiklike pädevate ametiasutuste poolt.

Lisaks võib direktiivi 92/51 artikli 4 lõikes 1 sätestatud kompensatsioonimeetmeid asjaomasele isikule kohaldada üksnes juhul, kui seda nägi ette kõnealuse taotluse käsitlemise ajal kehtinud siseriiklik õigus; viimase kindlakstegemine kuulub siseriikliku kohtu pädevusse.

(vt punktid 31, 36, 42 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Tähise eristusvõime puudumine — Mitmest elemendist koosnev kaubamärk — Pädeva ametivõimu võimalus uurida kaubamärgi iga koostisosa — Vajadus arvestada asjaomase avalikkuse poolt kombinatsiooni üldmuljega

(Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 7 lõike 1 punkt b)

2. Apellatsioonkaebus — Väited — Esimese Astme Kohtule esitatud väidete ja argumentide pelk kordamine — Viidatud õigusliku vea tuvastamise puudumine — Vastuvõetamatus

(EÜ artikkel 225; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik; Euroopa Ühenduste Kohtu kodukord, artikli 112 lõike 1 esimese lõigu punkt c)

Summary

1. Määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses kaubamärgi eristusvõime puudumise hindamisel tuleb võtta arvesse kaubamärgi tervikmuljet. See ei tähenda siiski, et pädev asutus, kelle ülesanne on kontrollida, kas avalikkus võib taotletavat kaubamärki tajuda päritolutähisena, ei võiks kõigepealt asuda selle kaubamärgi puhul kasutatud erinevaid esituselemente ükshaaval uurima. Tegelikult võib igakülgsel hindamisel pädeva asutuse poolt olla kasulik uurida asjassepuutuva kaubamärgi iga koostisosa.

Selles kontekstis tuleb siiski tugineda keskmisel tarbijal sellest kaubamärgist tekkivale üldmuljele, mitte oletusele, et osad, millel eraldi puudub eristusvõime, ei või kombineerituna olla eristusvõimelised, ning pidada täiesti ebaoluliseks fantaasiaelemendi olemasolu, mida tuleb selle analüüsi puhul arvesse võtta.

(vt punktid 22‑23, 26‑27)

2. EÜ artiklist 225, Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 esimesest lõigust ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 112 lõike 1 esimese lõigu punktist c tuleneb, et apellatsioonkaebuses tuleb täpselt märkida nii otsuse, mille tühistamist taotletakse, vaidlustatavad osad kui ka iga nõuet otseselt toetavad õiguslikud argumendid.

Sellele nõudele ei vasta käesolev apellatsioonkaebus, mis piirdub üksnes Esimese Astme Kohtule esitatud hagi aluseks olevad faktiliste ja õiguslike väidete ja argumentidega ning mis ei sisalda põhjendusi, mis viitaksid iseäranis vaidlustatud kohtuotsuses väidetavalt sisalduvatele õiguslikele vigadele. Tegelikult on selline apellatsioonkaebus nõue, millega taotletakse pelgalt Esimese Astme Kohtule esitatud hagi uuesti läbivaatamist, mis ei kuulu aga Euroopa Kohtu pädevusse.

(vt punktid 42, 49‑50)