ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Esimene väide: rikutud on määruse (EÜ) nr 443/2009 artikli 12 lõike 1 teist lõiku koostoimes rakendusotsuse (EL) 2015/158 (3) artikli 1 lõikega 3 koostoimes rakendusmääruse (EL) nr 725/2011 (4) artikli 6 lõikega 1. Oma otsuses rikkus kostja nimetatud sätteid sellega, et ta jättis ad hoc kontrolli teostamiseks kasutatava katsemetoodika puhul vajaliku spetsiifilise eelkonditsioneerimise kasutamata. — Komisjon kehtestas rakendusotsuse (EL) 2015/158 artikli 1 lõikes 3 spetsiifilise katsemetoodika. Sama otsuse põhjenduses 10 sätestas komisjon sõnaselgelt, et see katsemetoodika eeldab spetsiifilist eelkonditsioneerimist. — Ilma spetsiifilise eelkonditsioneerimiseta ei ole võimalik vastuolus rakendusmääruse (EL) nr 725/2011 artikli 6 lõike 1 esimese lausega saada kontrollitavaid, korratavaid ja võrreldavaid tulemusi. — Katsemetoodika ilma spetsiifilise eelkonditsioneerimiseta ei võimalda vastuolus rakendusmääruse (EL) nr 725/2011 artikli 6 lõike 1 teise lausega realistlikult tõestada uuendusliku tehnoloogia kasutamisest saadavat tugeva statistilise tähtsusega kasu CO2-heite vähendamisel. — Veel puudub ilma spetsiifilise eelkonditsioneerimiseta piisav seos määruses (EÜ) nr 692/2008 (5) ja määruses (EL) 2017/1151 (6) reguleeritud uue Euroopa sõidutsükli (NEDC) ja ülemaailmse ühtlustatud kergsõidukite katsemenetluse (WLTP) „kohustusliku katsemenetlusega“. Katsemetoodika mõtte ja eesmärgi ning rakendusmääruse (EL) nr 725/2011 põhjenduse 9 järgi peab aga katsemetoodika lähtuma „kohustuslikust katsemenetlusest“ ja seetõttu oleks ka vastavalt nimetatud katsemenetluse olemusele vajalik olnud spetsiifiline eelkonditsioneerimine.
iv)

igal juhul mõista Ühtselt Kriisilahendusnõukogult EKP kasuks välja järgmised hüvitised: a) viivitusintress, mis vastab 2016. aastal maksud summadelt ajavahemiku eest alates 23. juunist 2016 kuni Ühtse Kriisilahendusnõukogu poolt makstavate summade väljamaksmiseni arvutatud intressidele, mis vastavad kohaldatavale EKP refinantseerimismäärale (praegu 0 %), mida on suurendatud 3,5 protsendipunkti võrra; b) punkti a suhtes teise võimalusena ning ainult sel juhul, kui Üldkohus leiab, et vaidlustatud otsus on sisuliselt õiguspärane, kuid on seisukohal, et sellel ei saa olla tagasiulatuvat jõudu, viivitusintress, mis vastab 2016. aastal maksud summadelt ajavahemiku eest alates 23. juunist 2016 kuni 19. märtsini 2020 – see on kuupäevani, millest alates vaidlustatud otsuse õiguslikud tagajärjed on kohaldatavad – arvutatud summadele, mis vastavad kohaldatavale Euroopa Keskpanga refinantseerimismäärale (praegu 0 %), mida on suurendatud 3,5 protsendipunkti võrra; c) punktide a ja b suhtes täiendava võimalusena viivitusintress, mis vastab tulule, mida hageja oleks saanud Hispaania riigi võlakirjade – see on 2016. eelarveaasta eest ex ante osamaksete summale vastava väärtusega Hispaania riigi kümneaastaste võlakirjade – müügist 16. juunil 2016, ajavahemiku eest alates 23. juunist 2016 kuni Ühtse Kriisilahendusnõukogu poolt makstavate summade väljamaksmiseni (või 19. märtsini 2020, kui Üldkohus leiab, et vaidlustatud otsus on sisuliselt õiguspärane, kuid on seisukohal, et sellel ei saa olla tagasiulatuvat jõudu).
—

Euroopa Liidu muude teenistujate teenistustingimuste artikli 128 lõike 2 punkti c on rikutud sellega, et Euroopa Parlament tõlgendas kõnealust artiklit vääralt nii, et karistusregistris kannete puudumine on nõue. Selles artiklis on käsitletud aga tööülesannetega seotud nõudeid; seejuures on kanne karistusregistri väljavõttes asjakohane ainult juhul, kui see võib kahjustada tööülesande täitmiseks vajalikku omadust või mõjutada konkreetselt tööülesannete täitmist. Vaidlustatud otsuste põhjendus on nimetatud artikliga vastuolus, sest kostja kinnitas teises vaidlustatud otsuses, et tööülesannete nõuetekohaseks täitmiseks puudub tegelik, olemasolev ja piisavalt raske oht, sest kõne all on vaid „kahtlused“ hageja moraalses puutumatuses.Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 41 lõikeid 1 ja 2 ning nendes sisalduvat hoolsuspõhimõtet on rikutud, sest Euroopa Parlament ei võtnud hageja teenistusse võtmise hindamisel arvesse kõiki määrava tähtsusega asjaolusid. Arvestamata jäeti see, et hagejal oli juba usaldussuhe vastava Euroopa Parlamendi liikmega ja see, et hageja oli juba parlamendiassistent ühe Belgia piirkonna parlamendis. Peale selle ei mõistnud Euroopa Parlament süü omaksvõtmist hageja kaebuses, kui ta leidis, et hagejal puudub karistusregistri väljavõttes nimetatud kuriteo relativeerimise tõttu vastutustunne. Vaidlustatud otsused ei olnud ka piisavalt põhjendatud.
—

tühistada kostja 15. mai 2020. aasta otsus, millega jäeti rahuldamata hageja 19. veebruari 2020. aasta taotlus tunnustada tema õigust ümberasumistoetusele, juhul kui Euroopa Liidu Üldkohus või Euroopa Kohus otsustavad, et selline õigus on hagejatel kohtuasjas T-387/19: DF ja DG vs. EIP.
18. augustil 2020 esitatud hagi – Kočner versus Europol

(Kohtuasi T-528/20)

(2020/C 339/37)

Kohtumenetluse keel: slovaki

Pooled

Hageja: Marián Kočner (Bratislava, Slovakkia) (esindajad: advokaadid M. Mandzák ja M. Para)

Kostja: Euroopa Liidu Õiguskaitsekoostöö Amet (Europol)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— mõista kostjalt hageja kasuks välja 100 000 eurot ja

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi ese on ELTL artikli 268 alusel esitatud lepinguvälise kahju hüvitamise nõue, täpsemalt nõue hüvitada hagejale kahe sündmusega põhjustatud kahju. Hageja väitel põhjustati talle esiteks kahju sellega, et kostja – omandades või tehes väljavõtteid tema mobiiltelefoniandmetest ja põhjustades andmelekke (kahju põhjustanud sündmus nr 1) – töötles tema isikuandmeid, ilma et tal oleks selleks kohtu või sõltumatu haldusasutuse heakskiitu. Teiseks kandis hageja väidetavalt kahju seetõttu, et kostja koostas ametliku raporti, milles ta märkis ära, et hageja on kantud nn maffiaregistritesse (kahju põhjustanud sündmus nr 2).

Hagi põhjenduseks esitab hageja kaks väidet.

1. Esimese väite kohaselt toimis kostja õigusvastaselt, võimaldades hageja isikuandmete lekkimist, mille eest ta kannab vastutust määruse nr 2016/794 (1) artikli 38 lõike 7 kohaselt. Andmelekked kaitstud mobiiltelefonidest rikkusid Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga tagatud õigusi, mis seoses kahju põhjustanud sündmusega nr 1 tõi hagejale tema hinnangul kaasa mittevaralise kahju 50 000 eurot.

2. Teine väide, mille kohaselt kostja kandmine nn maffiaregistritesse, mida ei reguleeri ükski liidu õiguse ega Slovakkia või mõne muu liikmesriigi riigisisese õiguse säte, on selgelt õigusvastane isikuandmete töötlemine. Need registrid rikuvad selgelt Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga tagatud õigusi, nii nagu need tulenevad Euroopa Liidu Kohtu ja Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikast. Põhjuslikus seoses kahju põhjustanud sündmusega nr 2 kandis hageja väidetavalt kahju, mille suurust ta hindab 50 000 eurole.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2016. aasta määrus (EL) 2016/794, mis käsitleb Euroopa Liidu Õiguskaitsekoostöö Ametit (Europol) ning millega asendatakse ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsused 2009/371/JSK, 2009/934/JSK, 2009/935/JSK, 2009/936/JSK ja 2009/968/JSK (ELT L 135, 24.5.2016, lk 53).
C 339/25

ET

15. augustil 2020 esitatud hagi – Uno versus komisjon

(Kohtuasi T-514/20)

(2020/C 339/31)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: Uno Organización Empresarial de Logística y Transporte (Coslada, Hispaania) (esindaja: advokaat J. Piqueras Ruiz)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Euroopa Komisjoni 14. mai 2020. aasta otsus C(2020) 3108 final riigiabi SA.50872 (2020/NN) kohta – universaalteenuse osutamise kohustuse eest Correosele aastatel 2011–2020 tasutud hüvitis; ja sellest tulenevalt

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Väited ja peamised argumendid on sarnased nendega, mis on esitatud kohtuasjas T-513/20, Asempre vs. komisjon.
4.

Neljanda väite kohaselt on tehtud ilmsed hindamisvead. — i. Väide, et hageja on rikkunud personalieeskirjade artiklit 11, on faktiliselt alusetu. — ii. Väide, et hageja on rikkunud personalieeskirjade artiklit 12, on faktiliselt alusetu. — iii. Väide, et hageja on rikkunud personalieeskirjade artiklit 21, on faktiliselt alusetu.
21. augustil 2020 esitatud hagi – Interfloat ja GMB versus komisjon

(Kohtuasi T-530/20)

(2020/C 329/46)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hagejad: Interfloat Corp. (Ruggell, Liechtenstein) ja GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (Tschernitz, Saksamaa) (esindajad: advokaadid U. Karpenstein ja R. Sangi)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada komisjoni 26. mai 2020. aasta otsus C(2020) 3287 final ettevõtjat Ducatt NV puudutavate Belgia abimeetmete SA.39990 (2016/C) (ex 2016/NN) (ex 2014/FC) (ex 2014/CP) kohta; ja

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad ühe väite.

Komisjon ei oleks tohtinud hagejate kaebuse alusel algatatud ametlikku uurimismenetlust lõpetada. Nõukogu määruses (EL) 2015/1589 (1) („riigiabi menetluse määrus“) on ette nähtud ammendavalt reguleeritud erikord ametliku uurimismenetluse lõpetamiseks. Selles on eelkõige nõutud, et ametlik uurimismenetlus lõpetataks ühega neljast artiklis 9 ammendavalt loetletud otsusest. Ametliku uurimismenetluse lõpetamine on ette nähtud vaid juhuks, kui asjaomane liikmesriik on oma teatise tagasi võtnud (artikkel 10). Vaidlustatud otsusega eirab komisjon ELTLi artikli 108 lõike 2 ja riigiabi menetluse määruse sõnastust, ülesehitust ja eesmärki ning rikub seega hagejate menetlusõigusi ametlikus uurimismenetluses. Menetluse lõpetamine pole tegelikult piisavalt põhjendatud.

(1) Nõukogu 13. juuli 2015. aasta määrus (EL) 2015/1589, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 kohaldamiseks (ELT 2015, L 248, lk 9).
C 329/23

ET

14. augustil 2020 esitatud hagi – Fachverband Spielhallen ja LM versus komisjon

(Kohtuasi T-510/20)

(2020/C 329/42)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hagejad: Fachverband Spielhallen eV (Berliin, Saksamaa) ja LM (esindajad: advokaadid A. Bartosch ja R. Schmidt)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus osas, milles kostja jättis lõplikult rahuldamata hagejate kaebuse seoses meetmega 3, täpsemalt ettevõtlusmaksu ja tulumaksu/juriidilise isiku tulumaksu vähendamine tulenevalt kasumi kärpimise raames SpielbankG NRW § 14 järgi makstud summa Nordrein-Westfahleni liidumaal maksu arvutamisel aluseks võetavast maksustatavast summast maha arvamisest, ja keeldus sellega alustamast nimetatud meetme osas ametlikku uurimismenetlust;

— mõista hagejate kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolevas hagis palutakse tühistada komisjoni 9. detsembri 2019. aasta otsus C(2019)8819 final riigiabi SA.44944 (2019/C) (ex 2019/FC) – Avalik-õiguslike kasiinooperaatorite maksustamine Saksamaal ja riigiabi SA.53552 (2019/C) (ex 2019/FC) – Väidetav tagatis avalik-õiguslikele kasiinooperaatoritele Saksamaal.

Hagis tuginetakse ainult ühele väitele, nimelt et rikutud on hagejate menetlusõigusi, sest komisjon keeldus ametliku uurimismenetluse algatamisest, sealhulgas meetme 3 kohta. See väide jaguneb neljaks osaks:

— Arvestamata jäeti liidu kohtupraktika juhised kasumi kärpimise kvalifitseerimise kohta SpielbankG NRW (varasem redaktsioon) § 14 järgi maksuks – kontrollimisel võeti aluseks vale eeldus.

— Kasumi kärpimine SpielbankG NRW (varasem redaktsioon) § 14 järgi jäeti kvalifitseerimata maksuks vastavalt Saksa asjaomastele õigusnormidele.

— Kostja poolt kasumi kärpimise maksuks pidamiseks toodud argumendid ei ole selleks sobivad.
2.

Teine väide, et ametisse nimetav asutus on teinud ilmse hindamisvea kaebuse eseme analüüsimisel, jätnud tähelepanuta võtmetähtsusega väite ega ole võtnud arvesse tõenäosust, et hageja õiguslik olukord muutub/on muutunud.
3. augustil 2020 esitatud hagi – CRII-GEN jt versus komisjon

(Kohtuasi T-496/20)

(2020/C 329/37)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: Comité de recherche et d’information indépendantes sur le génie génétique (CRII-GEN) (Pariis, Prantsusmaa) ja 6 teist hagejat (esindaja: advokaat C. Lepage)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tunnistada käesolev hagi vastuvõetavaks;

— tühistada vaidlusalune otsus;

— mõista kõik kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjendamiseks, mis on esitatud komisjoni 17. juuni 2020. aasta otsuse peale, millega jäeti rahuldama nende kaebus, milles paluti tühistada glüfosaadile antud heakskiit, esitavad hagejad ühe väite, mille kohaselt ei ole kohaldatud ettevaatuspõhimõtet. Hagejad on seisukohal, et ettevaatuspõhimõte annab nimelt põhjuse võtta glüfosaadi heakskiiduga seoses piiravaid meetmeid, mille tulemusel vaadatakse selle heakskiit läbi või isegi tühistatakse. Sellega seoses väidavad nad, et lugematul hulgal uuringuid tõendavad glüfosaadi ja sellest saadud toodete nii kantserogeensuse kui ka endokriinfunktsiooni kahjustavat ohtu. Lisaks, järk-järgult kindlaks tehtud seos atmosfääri saastavate pestitsiidide ja Covid-19 vahel toob tingimata kaasa glüfosaadi heakskiidu läbivaatamise neid uusi asjaolusid arvestades.
2.

Teine väide, et rikutud on hankedokumentides määratletud tingimusi ja tehtud ilmne hindamisviga. Vaidlustatud otsuse kohaselt ei vastanud hageja majandus- ja finantssuutlikkuse ega tehnilise ja kutsealase suutlikkuse kriteeriumidele. Kuid hageja leiab, et tema esitatud tagatise põhjal oleks pidanud kostja asuma seisukohale, et majandus- ja finantssuutlikkuse kriteerium on täidetud. Mis puudutab teiseks tehnilise ja kutsealase suutlikkuse kriteeriumi, siis hageja arvates on tema puhul see täidetud, sest ta on esitanud tõendid vähemalt kahe kvaliteedimärgisega [konfidentsiaalne] või sarnase kvaliteedimärgisega ettevõtte juhtimise kohta.
—

Kolmas väide, et rikuti 18. septembril 2019 kohtuasjades T-562/18: YP vs. komisjon ja T-563/18: YP vs. komisjon sõlmitud kompromissi. Hageja arvates on see kompromiss poolte jaoks siduv ja nad on kohustatud järgima kõiki selle tingimusi.
4.

Neljas väide, et need kulud, mille tagasimaksmist on võlateates nõutud, on toetuskõlblikud, ja et on rikutud seitsmenda teadusuuringute raamprogrammi toetuslepingu artikleid II.4; II.7.1; II.14.a, b, c ja f; ja II.15.
—

tühistada Euroopa Komisjoni otsus, mille viimane võttis vastu avaliku hanke raames, mille avaldamisviide on TAXUD/2019/OP/0006 ja nimetus „CCN-Evolution: Specification, development, maintenance and 3rd level support of TAXUD IT platforms – Lot A: Evolution services for the CCN/CSI Platform“, ning milles ta otsustas: — lükata tagasi hagejate konsortsiumi pakkumus; — sõlmida hankeleping konsortsiumiga ARHS-IBM;
C 359/11

ET

18. augustil 2020 esitatud hagi – Leedu Vabariik versus komisjon

(Kohtuasi T-537/20)

(2020/C 359/15)

Kohtumenetluse keel: leedu

Pooled

Hageja: Leedu Vabariik (esindajad: R. Dzikovič ja K. Dieninis)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus (1) osas, milles selle adressaat on Leedu Vabariik ja mis puudutab meedet „Ennetähtaegselt pensionile jäämine“ (meede nr 113);

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagiavaldus põhjendamiseks esitab hageja ühe väite. Ta leiab, et kuna komisjon võttis vastu vaidlusaluse otsuse, millega määras ta Leedule põhikontrollide puuduse tõttu 2 186 447,97 euro suuruse finantskorrektsiooni, siis rikkus Leedu määruse (EL) nr 1306/2013, (2) artikli 52 lõiget 2, määruse (EL) nr 908/2014 (3) artikli 34 lõiget 6 ja artikli 35 lõiget 1 ning ei järginud proportsionaalsuse põhimõtet ega koostöö tegemise kohustust.

Komisjon kohaldas liidu õigusega kokkusobimatuse määra, rikkumise laadi ja Euroopa Liidule põhjustatud rahalise kahju kindlaksmääramisel Leedule kindlamääralist korrektsiooni, kuigi Leedu ametivõimud viisid läbi ex post kontrolle, mis põhinesid kriteeriumidel, mis võeti kasutusse Euroopa Liidu Üldkohtu otsuse kohtuasjas T-508/17: Leedu Vabariik vs. komisjon tulemusel, tulemused viisid kohase hinnanguni EL vahenditele põhjustatud tegeliku kahju kohta ning liidu õigusega kokkusobimatus oli nii väike, et komisjoni arvates oli täiesti võimalik uurimine lõpetada.

(1) Komisjoni 16. juuni 2020. aasta rakendusotsus (EL) 2020/859, mille kohaselt Euroopa Liit ei rahasta teatavaid kulusid, mida liikmesriigid on kandnud Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (EAFRD) raames (ELT 2020, L 195, lk 59).

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1306/2013 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008 (ELT 2013, L 347, lk 549).

(3) Komisjoni 6. augusti 2014. aasta rakendusmäärus (EL) nr 908/2014, milles sätestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1306/2013 rakenduseeskirjad seoses makse- ja muude asutustega, finantsjuhtimisega, raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmisega, kontrollieeskirjadega, tagatistega ja läbipaistvusega (ELT 2014, L 255, lk 59).
—

mõista kostjalt välja mittevaraline kahju, mille suurus on ex aequo et bono hinnates 15 000 eurot
1.

Esimene väide, et hagejate õigus kliendi ja advokaadi vahelise teabevahetuse konfidentsiaalsusele on – olgugi et kirjutamata – liidu põhiõigus, nagu seda on tunnustatud Euroopa Kohtu praktikas. Nende väitel ei saa selle õiguse kasutamine olla tingimuslik asjaolust, et hagejad näitaksid, et kliendi ja advokaadi vahelisel konfidentsiaalsel teabevahetusel on sisuline seos hagejaid puudutava uurimise endaga, kuivõrd see kahjustaks kliendi ja advokaadi vahelise teabevahetuse konfidentsiaalsuse eesmärki.
2.

Teine väide, et rikutud on ELi õiguse kohtuvõimu sõltumatust käsitlevat põhiseaduslikku põhimõtet. Võttes seisukoha Euroopa Kohtu ametisoleva liikme mandaati puudutavas küsimuses, mille puhul oli teada, et see vaidlustatakse ja on vastuoluline, läks vaidlustatud otsus mööda ELi esmase õigusega (eelkõige Euroopa Liidu Kohtu põhikirja I jaotises) ette nähtud tagatistest, et otsustavalt kõrvaldada see Euroopa Kohtu liige ametist.
4.

Neljas väide: ELTL artikli 107 lõike 3 rikkumine, kuna komisjon asus seisukohale, et äriühingule Vattenfall antud hüvitis on siseturuga kooskõlas, ilma et tal oleks selleks olnud volitusi.
2.

Teine väide, et on rikutud harta artikli 39 lõikeid 1 ja 2, ELLi artikli 14 lõiget 3, Euroopa Parlamendi valimisi käsitleva akti (1976) artikli 1 lõiget 3, lojaalse koostöö põhimõtet, mis on sätestatud ELLi artikli 4 kolmandas lõigus (käesoleval juhul Tribunal Supremo (Hispaania kõrgeim kohus) poolt), Euroopa Liidu õiguse ülimuslikkuse põhimõtet, privileegide ja immuniteetide protokolli nr 7 artikli 9 teist lõiku ning Euroopa Parlamendi kodukorra artiklit 6. — Seoses sellega väidab hageja, et Euroopa Liidu Kohtu 19. detsembri 2019. aasta otsust kohtuasjas C-502/19, mis käsitleb konkreetselt O. Junqueras i Viest ja milles on nõutud, et Euroopa Parlamendile tuleb esitada parlamendiliikme staatuse äravõtmise taotlus, ei ole tegelikult arvesse võetud, samas kui seda kohtuotsust kohaldati aga selleks, et asendada O. Junqueras ühe teise Euroopa Parlamendi liikmega. — Teise võimalusena väidab hageja, et Euroopa Parlamendi valimisi käsitleva akti artikli 13 lõiget 1 ja Euroopa Parlamendi kodukorra artikli 4 lõiget 7 tuleb vastavalt tema väidetule tingimata tõlgendada selliselt, et Euroopa Parlamendil on lubatud kindlaks teha, et on täidetud erandi tegemise tingimused parlamendiliikme koha vabanemise teatavaks tegemisel, mis selles sättes ette on nähtud, kui selle põhjusi hinnatakse ilma et võetakse arvesse hindamist riigisiseste õigusnormide kohaselt, mida tehti tegelikult keskvalimiskomisjoni [3.] jaanuari [2020. aasta] otsuse suhtes.
5. oktoobril 2020 esitatud hagi – Alessio jt versus EKP

(Kohtuasi T-620/20)

(2020/C 390/67)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hagejad: Roberto Alessio (Torino, Itaalia) ja veel 56 hagejat (esindajad: advokaadid M. Condinanzi ja L. Boggio)

Kostja: Euroopa Keskpank

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada ja tunnistada algusest peale tühiseks vaidlustatud otsused, tuvastades, et need on õigusvastased;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolevas asjas on esitatud hagi otsuse peale saata laiali järelevalve all oleva üksuse (Banca Carige S.p.A.) haldus- ja järelevalveorganid ning asendada need kolme erihalduri ja järelevalvekomiteega 1. septembri 1993. aasta seadusandliku dekreedi nr 385 artiklite 69-octiesedecies, 70 ja 98 kohaselt – EKP 1. jaanuari 2019. aasta otsus SSM-2019-ITCAR-11 – ning otsuse peale pikendada järelevalve all oleva üksuse erihaldust, mis on kehtestatud EKP otsusega ECB-SSM-2019-ITCAR-11, tuginedes Itaalia 1. septembri 1993. aasta seadusandliku dekreedi nr 385 artiklitele 69-octiesedecies, 70 ja 98 – ECB-SSM-2019-ITCAR-13, ning kõigi sellest tulenevate hilisemate aktide peale, käesoleval juhul järelevalve all oleva üksuse erihalduse pikendamise otsuste peale.

Väited ja peamised argumendid on sarnased kohtuasjas T-612/20: Malacalza Investimenti vs. EKP esitatud väidete ja argumentidega.
2.

Teine väide, et riigiabialaseid õigusnorme on vääralt kohaldatud; et abi on ekslikult kvalifitseeritud uueks abiks, et otsus, millega abi tunnistatakse uueks ja kokkusobimatuks abiks, on ebaseaduslik; ja et on rikutud põhjendamiskohustust ja proportsionaalsuse põhimõtet. — Sellega seoses väidab hageja, et komisjon on vääralt kvalifitseerinud Adriaticale antud hüvitise avaliku teenindamise kohustuse eest uueks abiks. Hageja sõnul kuulub Adriatica võetud avaliku teenindamise kohustuste rahastamine riigiabikorra alla, mis loodi 1936. aastal, ja et hilisemad muudatused selles korras ei muutnud selle korra tegelikku laadi ega teinud sellest uut abi. — Kostja on pealegi vääralt kvalifitseerinud Adriaticale antud hüvitise avaliku teenindamise kohustuse eest 1992. aasta jaanuarist kuni 1994. aasta juulini seoses Brindisi/Korfu/Igoumenitsa/Pátra ühendusega siseturuga kokkusobimatuks abiks. Kostja väidab, et Adriaticale antud abi kokkusobimatus tuleneb asjaolust, et viimane osales kõnealusel perioodil ärisõidukitele kohaldatavate hindade kehtestamise kokkuleppes samal Brindisi/Korfu/Igoumenitsa/Pátra liinil. — Hageja märgib seoses teise väitega, et kostja on rikkunud põhjendamiskohustust, mis on talle pandud ELTL artikli 296 lõikes 2 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 41 lõike 2 punktis c. Hageja sõnul on vaidlustatud otsust seega puudulikult põhjendatud, mis takistab Üldkohtul selle õiguspärasust kontrollida. — Hageja väidab samuti, et on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet.
—

teha täiendavalt ja eelotsusena ELTL artikli 256 lõike 3, artikli 263 lõike 1 ja artikli 267 lõike 1 punkti b alusel otsus selle kohta, kas on õiguspärane apellatsioonikodade juhtorgani 12. novembri 2018. aasta otsuse 2018-9 artikli 18 lõige 1, kus ei ole nähtud ette kohustust muuta apellatsioonkoja koosseisu, kui esitatakse kaebus vastulausemenetluses tehtud otsuse peale, mis tagastati Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 või mis tahes muu selle kohaldamist käsitleva õigusnormi väära kohaldamise tõttu, kuivõrd see on vastuolus nõuetega, mis tulenevad „õigusest heale haldusele“ ja „õigusest tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele“, mis on ette nähtud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklites 41 ja 47;