See, kui kolmanda riigi eksportiv tootja ning üksus, kes tegeleb tema toodete impordi ja esmakordse müügiga liitu, moodustavad ühe majandusüksuse, ei ole takistuseks sellele, et usaldusväärne ekspordihind liidu piiril määratakse kindlaks määruse nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, artikli 2 lõike 9 kohaldades; otse vastupidi. Nimelt on sellisel juhul tegemist eksportija ja importija kõige tihedama koostööga, mistõttu selle sätte kohaselt on põhjendatud arvutada ekspordihind liidu piiril hinna põhjal, millega kaup esimest korda müüakse edasi sõltumatule ostjale liidu liikmesriikide territooriumil, tehes sobivaid kohandusi, mis on ette nähtud selle sätte teises ja kolmandas lõigus.

Eksportija ja importija koostöö olukorras peab huvitatud isik, kes soovib vaidlustada määruse nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, artikli 2 lõike 9 alusel tehtud kohanduste ulatuse põhjusel, et liitu importimise müügi-, haldus- ja üldkulude alusel tehtud kohandused on ülemäärased, esitama omal algatusel konkreetsed tõendid ja arvutused, mis tema väiteid põhjendavad, ning eelkõige käibe seisukohast alternatiivse määra, mille ta välja pakub selleks, et kajastatud oleks nende kulude see osa, mida ta kohaseks peab. See on iseäranis asjakohane juhul, kui huvitatud isik väidab, et komisjoni valduses on ainult üldised andmed, mis lisaks toimingutele, mis tehti liidu piiri ületamise ja esimest korda sõltumatule ostjale liikmesriikide territooriumil edasi müümise vahel, võivad hõlmata ka enne selle piiri ületamist tehtud toiminguid.

Ekspordihinna arvutamisel määruse nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, artikli 2 lõike 9 alusel kui ka selle hinna kohanduste raames, mida võidakse teha, et seda saaks õiglaselt võrrelda normaalväärtusega sama määruse artikli 2 lõike 10 alusel, arvatakse müügi-, haldus- ja üldkulud ning kasumimarginaal, mis vastavad asjaomaste toodete importija tegevusele liidus, maha hinnast, millega need tooted esimest korda liikmesriikide territooriumil sõltumatule ostjale edasi müüakse, et arvutada usaldusväärne ekspordihind, kui importimisega tegeleb tootjast õiguslikult eraldiseisev kehand, mis siiski moodustab temaga ühe majandusüksuse.

Määruse nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, artikli 11 lõike 10 kohaldamisel tuleb eelkõige selleks, et välja selgitada, kas dumpinguvastane tollimaks tuleb arvestusliku ekspordihinna arvutamiseks maha arvata hinnast, millega kaup esimest korda müüdi edasi sõltumatule ostjale liidus, kohaldada samu põhimõtted kui need, mis on välja toodud seoses sama määruse artikli 11 lõike 9 kohaldamisega. Nimelt on nendel eri juhtudel vaja tagada majanduslikult keeruliste olukordade võrdluse raames analüüsi usaldatavus mitte ainult selleks, et põhjendada dumpinguvastase regulatsiooni alusel võetud meetmete põhjendatust, vaid ka selleks, et tagada ettevõtjatele, kelle suhtes võidakse neid meetmeid kohaldada, liidu õigusest tuleneva võrdse kohtlemise üldpõhimõtte austamine.

Sellega seoses, aeguvate dumpinguvastaste meetmete läbivaatamise esemeks olevate toodete tootmiskulude oluline muutus esialgse uurimisperioodi või vahepealse läbivaatamise perioodi ning aegumise läbivaatamisega seotud perioodi vahel on asjaolude muutumine, mis põhjendab olenevalt olukorrast seda, et muudetakse ekspordihinna arvutamise meetodit pärast asjaomasele tootele dumpinguvastase tollimaksu rakendamist, mis vastab eespool mainitud eesmärgile. Nimelt põhjendab majanduslikus analüüsis nende kahe perioodi vahelise olukorra võrdluse usaldusväärsuse tagamise eesmärk põhimõtteliselt sama meetodi kohaldamist, välja arvatud juhul, kui asjaomased parameetrid on muutunud sel määral, et varem kasutatud meetod ei ole enam sobiv usaldusväärse tulemuse saamiseks, käesoleval juhul selleks, et hinnata, kas dumpinguvastane tollimaks kajastus nõuetekohaselt edasimüügihindades ja liidu järgnevates müügihindades või mitte. Ent kui tootmiskulud on kahe võrreldava perioodi vahel märkimisväärselt tõusnud, ei taga liidu edasimüügihinna isegi märkimisväärne tõus tingimata seda, et dumpinguvastane tollimaks kajastus nende hindade kujundamisel nõuetekohaselt, see tähendab täies ulatuses. Tootmiskulud võisid tõusta rohkem kui hinnad. Sel juhul, isegi kui uued hinnad on dumpinguvastase tollimaksu lisamise tõttu varasematest kõrgemad, ei kajasta huvitatud isikud dumpinguvastast tollimaksu nõuetekohaselt, arvestades nende tootmiskulude muutust.

(vt punktid 62 ja 63)