ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

tühistada Slovaki Vabariigile adresseeritud komisjoni 16. oktoobri 2013. aasta otsus C (2013) 6261 riigiabi nr SA.18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005) kohta; ja
1.

Esimene väide, et tegemist on väära õigusliku alusega — Hageja väidab, et õigusnormi rikkudes võttis kostja vaidlustatud otsuses aluseks selle otsuse tegemise ajal kehtinud määruse (EL) nr 1151/2012 (1) uue redaktsiooni, selle asemel et lähtuda hageja taotluse esitamise ajal kehtinud vana määruse (EÜ) nr 510/2006 (2) redaktsioon. Seetõttu rikkus kostja tempus regit actum põhimõtet. — Hageja väidab lisaks, et registreerimise tühistamise taotlus oli määruse nr 510/2006 kohaselt vastuvõetav ja põhjendatud. Ta juhib sellega seoses tähelepanu eelkõige sellele, et eksisteerivad kaks tühistamisalust (vaidlusalune nimetus on üldnimetus määruse nr 510/2006 artikli 3 lõike 1 tähenduses; Sileesia geograafiline ala on registreerimise spetsifikaadis vääralt piiritletud) määruse nr 510/2006 artikli 12 lõike 2 tähenduses ning et selle sätte teistsugune tõlgendus ja kohaldamine rikub Saksamaa Liitvabariigi pagariettevõtjate põhiõigusi.
2.

Teine väide, et järeldus, et liidu tootmisharu kantud kahju on tekitanud India import, on ilmselgelt väär, kuna see ei võta arvesse Hiina impordi mõju, mis oli vaatlusalusel perioodil peamine kahju tekitaja ning katkestas põhjusliku seose India dumpinguhinnaga impordi ja kahju vahel, ja EL institutsioonid ei teinud mitteomistamise analüüsi, rikkudes algmääruse artikli 3 lõikeid 6 ja 7.
1.

Esimene väide, mille kohaselt on elektrienergia ostulepingut käsitlev otsus ilmselgelt õigusvastane. Hagejad väidavad, et elektrienergia ostulepingut käsitlevas otsuses (mis on praegu vaidlustatud Üldkohtus – kohtuasi T-179/09) on hulgaliselt olulisi vigu, mis on vastuolus sellise institutsiooni tegevusega, mille ülesanne on tagada konkurentsieeskirjade rakendamine, ja seetõttu toob otsus endaga kaasa Euroopa Liidu vastutuse, kuna: — elektrienergia ostulepingut käsitlevas otsuses sisalduvast teabest nähtub selgelt, et elektrienergia ostulepingut käsitlev otsus ei anna mingisugust majanduslikku eelist; — elektrienergia ostuleping on osa Dunamenti’i erastamispaketist ja see sõlmiti enne nimetatud paketi koostamist ning kajastus seega Electrabel’i tasutud hinnas, kuid komisjon keeldus seda arvesse võtmast, rikkudes seeläbi ilmselgelt Euroopa Liidu õigust; — elektrienergia ostulepingut käsitlevas otsuses esitatud nõue on sedavõrd vale, et tunnustatud majandusteadlaste arvutuste tulemusel oli abi negatiivne, mis tähendab, et abi ei antud. Hagejad väidavad, et niisuguseid olulisi vigu ei saa prima facie põhjendada asja keerukusega või objektiivsete piirangutega, millest komisjon peab riigiabi andmise üle järelevalve teostamisel lähtuma. Pigem tulenevad need vead komisjoni keeldumisest elektrienergia ostulepingut käsitlevat otsust eraldi hinnata ja kujutavad endast selget tõendit selle kohta, et komisjon ei järginud tema pädevusele kehtestatud piire.
1.

Esimese väite kohaselt on rikutud õigusnormi seoses tingimustega, mis peavad Euroopa Liidu vastutuse tekkimiseks personalieeskirjade artikli 24 rakendamisel täidetud olema, kuna Avaliku Teenistuse Kohus nõudis eeldusena, et korda ja töörahu häiriv vahejuhtum peab mõjutama töökorraldust ja asjaga seotud isikute tervist, kuigi sellist tingimust ei ole ette nähtud personalieeskirjades ega kohtupraktikas. Apellant väidab veel, et Avaliku Teenistuse Kohus moonutas faktilisi asjaolusid, leides esiteks, et kontrollikoda võttis teenistuse tõrgeteta toimimiseks kõik vajalikud meetmed, ja teiseks, et teenistuse häirimine ei mõjutanud asjaga seotud isikute tervist, ehkki kontrollikoda ei tegutsenud konfliktolukorra lahendamiseks piisavalt kiiresti ja energiliselt, mistõttu tekkis hagejal püsiv täielik töövõimetus (edasikaevatud kohtuotsuse punktid 67 ja 68).
—

tuvastada, et komisjoni ja muu hulgas hageja vahel sõlmitud lepingute SES6-CT-2004-502596 (HyWays), SES6-CT-2005-019813 (HyApproval) ja SES6-CT-2005-513542 (HarmonHy) raames on hageja arvutanud oma projektikulud vastavalt kohaldatavatele lepingusätetele, eelkõige vastavalt üldtingimuste artiklile II.19, ning et komisjon on seega rikkunud oma lepingulisi kohustusi, kui ta võlateadetes nr 3 241 314 522 ja 3 241 315 423 (HyWays), nr 3 241 314 527 ja 3 241 314 526 (HyApproval) ning nr 3 241 314 519 ja 3 241 313 756 (HarmonHy) arvutas hageja projektikulud hageja andmetest erinevalt;
—

Lisaks sellele on hageja seisukohal, et komisjoni 2006. aasta suunised trahvide arvutamise meetodi kohta ja nende kohaldamine on õigusvastane ning see on vastuolus täpsuse põhimõttega ning seadusandja poolt ette nähtud raamistikuga trahvi määramiseks.
ET Euroopa Liidu Teataja C 129/30

7. veebruaril 2014 esitatud hagi – Islamic Republic of Iran Shipping Lines jt versus nõukogu

(Kohtuasi T-87/14)

2014/C 129/37

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teheran, Iraan); Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teheran); Khazar Shipping Lines (Anzali Free Zone, Iraan); IRISL Europe GmbH (Hamburg, Saksamaa); IRISL Marine Services and Engineering Co. (Qeshm Island, Iraan); Irano Misr Shipping Co. (Teheran); Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teheran); Shipping Computer Services Co. (Teheran); Soroush Sarzamin Asatir Ship Management (Teheran); South Way Shipping Agency Co. Ltd (Teheran) ja Valfajr 8th Shipping Line Co. (Teheran) (esindajad: F. Randolph, QC, barrister M. Lester ja solicitor M. Taher)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada nõukogu 26. novembri 2013. aasta otsus 2013/685/ÜVJP, millega muudetakse otsust 2010/413/ÜVJP, mis käsitleb Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid (ELT L 316, lk 46) ja nõukogu 26. novembri 2013. aasta rakendusmäärus (EL) nr 1203/2013, millega rakendatakse määrust (EL) nr 267/2012, milles käsitletakse Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid (ELT L 316, lk 1), hagejaid puudutavas osas;

— tuvastada, et kohaldamisele ei kuulu nõukogu 10. oktoobri 2013. aasta otsus 2013/497/ÜVJP, millega muudetakse otsust 2010/413/ÜVJP, mis käsitleb Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid (ELT L 272, lk 46) ja nõukogu 10. oktoobri 2013. aasta määrus (EL) nr 971/2013, millega muudetakse määrust (EL) nr 267/2012, milles käsitletakse Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid (ELT L 272, lk 1);

— mõista komisjonilt välja hagejate kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad rajavad „ebaseaduslikkuse väite” oktoobrikuu meetmete õigusvastaseks tunnistamisel järgmistele asjaoludele: meetmetel puudub kohane õiguslik alus; rikutakse hagejate õiguspärase ootust ning lõplikkuse, õiguskindluse, non bis in idem ja res judicata põhimõtet; meetmetega koheldakse ebavõrdselt IRISL-i ja rikutakse põhjendamatult ja ebaproportsionaalselt selle põhiõigusi; rikutakse hagejate kaitseõigusi, samuti kuritarvitab nõukogu oma pädevust.

Hagejad tuginevad vaidlustatud meetmete tühistamisel järgmistele põhjendustele:

1. Esimene väide, et vaidlustatud meetmetel puudub kohane õiguslik alus.

2. Teine väide, et nõukogu rikkus ilmselt õigusnormi, kui ta lisas hagejad oma otsustesse.

3. Kolmas väide, et nõukogu rikkus hagejate kaitseõigusi.

4. Neljas väide, et vaidlustatud meetmed rikuvad hagejate õiguspärast ootust ning lõplikkuse, õiguskindluse, res judicata, non bis in idem’i ja diskrimineerimiskeelu põhimõtet.
1.

Esimene väide, et institutsioonid on teinud faktide hindamisel ilmse vea, leides et sojaubade ja sojaõli hinnad on moonutatud, mis õigustab dumpinguvastase algmääruse (1) artikli 2 lõike 5 teise lõigu kohaldamist.
2.

Teiseks väidab hageja, et ilma liidu õiguses eksisteeriva õigusliku aluseta intresse korrigeerides on rikutud EL lepingu artikli 13 lõiget 2 ja/või et võrdväärsuse põhimõtet on vääralt kohaldatud, kuna eeldati, et Madalmaad oleks asjassepuutuval ajahetkel arvutanud samaväärsete siseriiklike nõuete eest intressi.
2.

Teine väide, et tegemist oli võimuliialdusega ja võimu kuritarvitamisega ning rikuti hea halduse põhimõtet, võistlevuse põhimõtet ja „patere legem quam ipse fecisti” üldpõhimõtet, kuna komisjon ei esitanud tõendeid, mis võimaldaksid ühelt poolt teada, kas ta on uurinud konsortsiumi, kuhu hagejad kuuluvad, seisukohti, ja teiselt poolt näha põhjuseid, miks komisjon need seisukohad tagasi lükkas.
ET Euroopa Liidu Teataja C 135/49

10. veebruaril 2014 esitatud hagi – Export Development Bank of Iran versus nõukogu

(Kohtuasi T-89/14)

2014/C 135/63

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Export Development Bank of Iran (Teheran, Iraan) (esindajad: advokaat J.-M. Thouvenin)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada nõukogu 15. novembri 2013. aasta rakendusmäärus (EL) nr 1154/2013 hagejat puudutavas osas;

— tühistada nõukogu 15. novembri 2013. aasta otsus 2013/661/ÜVJP hagejat puudutavas osas;

— tunnistada nõukogu 23. märtsi 2012. aasta määrus (EL) nr 267/2012 tema suhtes kohaldamatuks;

— tunnistada otsus 2014/413/ÜVJP tema suhtes kohaldamatuks;

— teise võimalusena tühistada käesolevate nõuete esimeses kahes taandes nimetatud rakendusmäärus ja otsus alates 20. jaanuarist 2014;

— mõista kohtukulud välja nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Hageja esitab oma hagi põhjendamiseks üheksa väidet, millest kaheksa on sisuliselt identsed või sarnased väidetega, mis on esitatud kohtuasjas T-65/14: Bank Refah Kargaran vs. nõukogu.

Lisaks väidab hageja, et rikutud on võrdsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtteid.
2.

Teine väide, mis esitati teise võimalusena juhuks, kui Üldkohus peaks leidma, et komisjonil oli õigus ametliku uurimismenetluse algatamisest keelduda pärast 11. septembri 2012. aasta kohtuotsust, puudutab ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses käsitletava riigiabi mõiste rikkumist, kuna komisjon leidis, et 2006. aastal rakendatud abinõud tuleb kvalifitseerida riigiabiks selle sätte tähenduses. Käesolev väide jaguneb kolmeks osaks. Hageja arvates rikkus komisjon ELTL artikli 107 lõiget 1 osas, milles ta leidis, et: — 75% suuruse osa loovutamine SNCM-is negatiivse hinnaga 158 miljonit eurot tuleb kvalifitseerida riigiabiks ja et erainvestori kriteerium ei ole käesolevas asjas täidetud; — 8,75 miljoni suurune kapitalisüst tuleb kvalifitseerida riigiabiks; — SNCM töötajate kasuks tehtud 38,5 miljoni suurune ettemakse jooksevkontole tuleb kvalifitseerida riigiabiks osutatud sätte tähenduses.
ET Euroopa Liidu Teataja C 135/59

28. veebruaril 2014 esitatud hagi – Canadian Solar Emea jt versus nõukogu

(Kohtuasi T-163/14)

2014/C 135/78

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Canadian Solar Emea GmbH (München, Saksamaa); Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Changshu, Hiina); Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Luoyang, Hiina); Csi Cells Co. Ltd (Suzhou, Hiina); ja Csi Solar Power (Hiina), Inc. (Suzhou) (esindajad: advokaadid A. Willems, S. De Knop ja J. Charles)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tunnistada hagi vastuvõetavaks;

— tühistada nõukogu rakendusmäärus (EL) nr 1239/2913, millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit või sealt saadetud kristalsest ränist fotoelektriliste moodulite ja nende põhikomponentide (elementide) impordi suhtes lõplik tasakaalustav tollimaks (ELT 2013, L 325, lk 66), hagejate suhtes kohaldatavas osas;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad kolm väidet.

1. Esimene väide, et tasakaalustusmeetmete kehtestamisega Hiina Rahvavabariigist saadetud kristalsest ränist fotoelektriliste moodulite ja nende põhikomponentide suhtes, samas kui algatamisteates nimetati ainult Hiina Rahvavabariigist pärit kristalsest ränist fotoelektriliste mooduleid ja nende põhikomponente, on institutsioonid rikkunud nõukogu määruse (EÜ) nr 597/2009 (1) artikli 10 lõikeid 12 ja 13.

2. Teine väide, et tasakaalustusmeetmete kehtestamisega kristalsest ränist fotoelektriliste moodulite ja nende põhikomponentide suhtes, mis ei olnud subsiidiumidevastase uurimise ese, on institutsioonid rikkunud nõukogu määruse (EÜ) nr 597/2009 artikleid 1 ja 27.

3. Kolmas väide, et viies kahe erineva toote (st kristalsest ränist fotoelektrilised moodulid ja elemendid) osas läbi üheainsa uurimise, on institutsioonid rikkunud nõukogu määruse (EÜ) nr 597/2009 artikli 2 punkti c.

(1) Nõukogu 11. juuni 2009. aasta määrus (EÜ) nr 597/2009 kaitse kohta subsideeritud impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (ELT 2009, L 188, lk 93).
2.

Teine väide, et tegemist oli võimuliialdusega ja võimu kuritarvitamisega ning rikuti õigust heale haldusele, võistlevuse põhimõtet ja „patere legem quam ipse fecisti” üldpõhimõtet, kuna komisjon ei esitanud tõendeid, mis võimaldaksid ühelt poolt teada, kas ta on uurinud konsortsiumi, kuhu hagejad kuuluvad, seisukohti, ja teiselt poolt näha põhjuseid, miks komisjon need seisukohad tagasi lükkas. Hagejad heidavad komisjonile ette ka seda, et neile ei antud võimalust ise täita lepingust tulenevaid kohustusi, et heastada võimalikke puudujääke äriühingu EDC poolt.
1.

Vaidlustatud otsusega nendes sektorites tehtud korrektsioon, mis jäävad määrusega nr 1782/2003 (toetusõigused) (1) kehtestatud pindalatoetuse kava raamesse. Esimene tühistamisväide: — ühtse pindalatoetuse arvutustesse tehtud korrektsioonil ja liikmesriigi reservi jaotamise osas tehtud korrektsioonil puudub õiguslik põhjendus; määruse nr 1782/2003 artikleid 42 ja 43, määruse nr 795/2004 (2) artiklit 21 ja artikli 28 lõikeid 1 ja 2 ning määruse nr 1290/2005 (3) artiklit 31 on valesti tõlgendatud, ning — kindlamääraliste korrektsioonide õigusvastane määramine ühtse pindalatoetuse kava sektorites, kuna puudub kehtiv õiguslik alus vanade, dokumendis VI/5530/1997 toodud suuniste kohaldamiseks uuele põllumajanduspoliitikale ja ühtsele pindalatoetuste kavale või teise võimalusena kujutab vanade suuniste kohaldamine uue põllumajanduspoliitikale endast Euroopa Komisjonile finantskorrektsioonide määramisel antud kaalutlusõiguse väära kasutamist ning rikub samal ajal oluliselt proportsionaalsuse põhimõtet. Teine tühistamisväide, mis käsitleb seda, et võrdlussumma arvutamisel võeti arvesse kõik söödamaad: — komisjon määrab õiguskindluse ja proportsionaalsuse põhimõtteid rikkudes ning oma kaalutlusõiguse piire ületades kindlasummalise 5%-lise korrektsiooni, kui ei peaks määrama mingisugust korrektsiooni või piirduma 2%-ga. Kolmas tühistamisväide, mis käsitleb seda, et võrdlussumma arvutamisel võeti arvesse kõik söödamaad: — on rikutud määruse nr 2529/2001 artiklit 4 ja määratud korrektsioon on arvutatud valel alusel ning peab piirduma 162 920 267,28 euroga 2007. aasta kohta, 162 528 761,38 euroga 2008. aasta kohta ja 161 343 586,94 euroga 2009. aasta kohta. Neljas tühistamisväide, mis käsitleb liikmesriigi reservi jaotamist: — määruse nr 1782/03 artikli 42 ja määruse nr 795/2004 (liikmesriigi reservi jaotamise kriteeriumid) valesti tõlgendamine ning asjaolude väär hindamine. Viies tühistamisväide, mis käsitleb liikmesriigi reservi jaotamist: — puuduvad juhised määruse nr 1290/2005 rakendamiseks, kuna komisjoni väited liikmesriigi kriteeriumide kohta reservi jaotamiseks ei kujuta endast selle määruse rikkumist; — määruse nr 1290/2005 artikli 31 ja dokumendis VI/5530/1997 toodud suuniste väär tõlgendamine, kuna esiteks ei antud nende kulutuste tulemusel, mille komisjon liikmesriigi reservile viidates välja toob, isegi juhul, kui need on tõendatud, toetust neile, kellel selleks õigust ei olnud, ning nendega ei kaasnenud ohtu EAGF-le, ja teiseks ei seondu kõnealused kulutused põhikontrolli puudumisega ning seetõttu ei õigusta 10%-list kindlasummalist korrektsiooni.
2.

Aluslepingute rikkumine — Sellega seoses väidab hageja, et komisjoni menetluse algatamise otsusega on rikutud ELTL artikli 107 lõiget 1. Hageja märgib selle kohta, et Euroopa Kohus leidis juba 13. märtsi 2001. aasta otsuses PreussenElektra (C-379/98, EKL 2001, lk I-2099), et seadus, millega muudetakse prioriteetseks taastuvad energiaallikad (edaspidi „taastuvenergiaseadus”), ei näe ette abi andmist. Taastuvenergiaseadus kehtib oma põhisisus muutumatult edasi. Eelkõige ei ole muudetud riigiabi eeskirjade alusel hindamise olulisi aspekte. Sama kehtib kostja 22. mai 2002. aasta otsuse kohta (EÜT C 164, lk 5), milles kostja tuvastas, et taastuvenergiaseadus ei kujuta endast riigiabi. — Peale selle väidab hageja, et taastuvenergia lisatasu piiramine ei vasta ELTL artikli 107 lõikes 1 ette nähtud riigiabi koosseisule. Hageja väidab eelkõige, et taastuvenergia lisatasu piiramine ei ole soodustus, mida ettevõtja ei oleks saanud tavalistes turutingimustes, et see ei ole valikuline, selle puhul ei ole tegemist riigi poolt või riigi ressurssidest antava abiga ja see ei moonuta konkurentsi ega kahjusta liikmesriikidevahelist kaubandust.
3.

Kolmas väide: eriliste tasakaalustavate eeskirjadega ei soodustata energia suurtarbijaid Hageja väidab, et komisjon rikkus ELTL artikli 107 lõike 1 kohaldamisel õigusnormi, kuna ta leidis, et tegemist on energia suurtarbijate soodustamisega, mis ei ole kooskõlas Üldkohtu praktikaga.
ET Euroopa Liidu Teataja C 142/44

28. veebruaril 2014 esitatud hagi – Yingli Energy (Hiina) jt versus nõukogu

(Kohtuasi T-161/14)

2014/C 142/57

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Yingli Energy (Hiina) Co. Ltd (Baoding, Hiina); Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Baoding); Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Haikou, Hiina); Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Hengshui, Hiina); Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Tianjin, Hiina); Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd (Baoding); Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd (Baoding); Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Technology Co. Ltd (Beijing, Hiina); Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd (Beijing); Yingli Green Energy Europe (Düsseldorf, Saksamaa); Yingli Green Energy South East Europe GmbH (Grünwald, Saksamaa); Yingli Green Energy France SAS (Lyon, Prantsusmaa); Yingli Green Energy Spain, SL (La Moraleja, Hispaania); Yingli Green Energy Italia Srl (Rooma, Itaalia) ja Yingli Green Energy International AG (Kloten, Šveits) (esindajad: advokaadid A. Willems, S. De Knop ja J. Charles)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tunnistada hagi vastuvõetavaks;

— tühistada nõukogu rakendusmäärus (EL) nr 1239/2913, millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit või sealt saadetud kristalsest ränist fotoelektriliste moodulite ja nende põhikomponentide (elementide) impordi suhtes lõplik tasakaalustav tollimaks (ELT 2013, L 325, lk 66), hagejate suhtes kohaldatavas osas;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad kolm väidet.

1. Esimene väide, et tasakaalustusmeetmete kehtestamisega Hiina Rahvavabariigist saadetud kristalsest ränist fotoelektriliste moodulite ja nende põhikomponentide suhtes, samas kui algatamisteates nimetati ainult Hiina Rahvavabariigist pärit kristalsest ränist fotoelektriliste mooduleid ja nende põhikomponente, on institutsioonid rikkunud nõukogu määruse (EÜ) nr 597/2009 (1) artikli 10 lõikeid 12 ja 13.

2. Teine väide, et tasakaalustusmeetmete kehtestamisega kristalsest ränist fotoelektriliste moodulite ja nende põhikomponentide suhtes, mis ei olnud subsiidiumidevastase uurimise ese, on institutsioonid rikkunud nõukogu määruse (EÜ) nr 597/2009 artikleid 1 ja 27.

3. Kolmas väide, et viies kahe erineva toote (st kristalsest ränist fotoelektrilised moodulid ja elemendid) osas läbi üheainsa uurimise, on institutsioonid rikkunud nõukogu määruse (EÜ) nr 597/2009 artikli 2 punkti c.

(1) Nõukogu 11. juuni 2009. aasta määrus (EÜ) nr 597/2009 kaitse kohta subsideeritud impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (ELT 2009, L 188, lk 93).
1.

Esimene väide, et komisjon on otsuse vastuvõtmisel teinud ilmse hindamisvea, kuna need kohustused ei ole ilmselgelt piisavad, et lahendada vaidlustatud otsuses välja toodud konkurentsiprobleeme.
ET Euroopa Liidu Teataja C 135/60

13. märtsil 2014 esitatud hagi – Pérez Gutiérrez versus komisjon

(Kohtuasi T-168/14)

2014/C 135/79

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: Ana Pérez Gutiérrez (Mataró, Hispaania) (esindaja: advokaat J. Soler Puebla)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tuvastada, et rikutud on õigust aule, perekonnaelule ja isikliku pildi kaitsele, kuna Euroopa Komisjon lisas Patrick Johannes Jacquemyni pildi ilma tema loata oma pildikogusse, mis sisaldab terviseohu hoiatusi tubakatoodetele Euroopa Liidus;

— mõista kostjalt hageja kasuks välja saamata jäänud tulu summas 181 104 eurot;

— mõista kostjalt hageja kasuks välja 1 eurosent iga tubakapaki või –toote kohta, millel on Patrick Jacquemyni pilt, jättes kogusumma kindlaksmääramise kohtuotsuse täitmise ajale, kuid mis käesoleval hetkel on kakskümmend seitse miljonit viissada kaheksakümmend kaheksa tuhat viissada kakskümmend neli (27 588 524) eurot;

— mõista kostjalt hageja kasuks välja hüvitis tulu eest, mis on saadud Patrick Jacquemyni pildi ebaseadusliku kasutamise eest, milleks on 13 790 000 eurot Hispaanias, mis on Patrik Jacquemyni elukoht.

Väited ja peamised argumendid

Käesoleva menetluse ese on lepinguvälise vastutuse hagi, millega soovitakse saada hüvitist kahju eest, mille on tekitanud asjaolu, et Euroopa Komisjon on ebaseaduslikult kasutanud hageja abikaasa Patrick Johannes Jacquemyni pilti terviseohu hoiatusena, mis peab paiknema kõikidel tubakatoodetel Euroopa Liidus.

Hageja väidab oma nõuete põhjendamiseks, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuni 2001. aasta direktiiv 2001/37/EÜ ja selle artikli 5 lõige 3 rakendati Euroopa Komisjoni 5. septembri 2003. aasta otsusega 2003/641/EÜ värvifotode ja muude illustratsioonide kasutamise kohta terviseohu hoiatusena tubakapakenditel. Seejärel võttis komisjon vastu 26. mai 2005. aasta otsuse C (2005) 1452 valitud alusdokumentide kogu kohta, mis sisaldab värvifotosid või muid illustratsioone Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/37/EÜ I lisas loetletud iga lisahoiatuse jaoks, mida muudeti hiljem 13. aprilli 2006. aasta otsusega C (2006) 1502.

Kõnealune direktiiv ja otsused koos piltidega, mis tuleb lisada tubakapakenditele, võeti üle kõikide Euroopa Liidu liikmesriikide õiguskordades. Konkreetselt Hispaanias võeti see üle 14. mai 2010. aasta kuninga dekreediga nr 639/2010. Hispaania riik valis Euroopa Komisjoni poolt pakutud 42 pildist välja 14, mille hulgas ka Patrick Jacquemyni pilt.

Hageja väidab, et P. Jacquemyn paigutati Barcelona haiglasse 21. juunist kuni 16. augustini 2002, olles 22 päeva koomas. Sellest alates ilmusid internetti P. Jacquemynist mitmed pildid, kuna tegemist oli kroonilise obstruktiivse kopsuhaiguse (KOK) kliinilise juhtumiga ja raske intubatsiooni ning trahheotoomiaga ja temast oli ilma tema nõusolekuta saanud teaduslik uuringuobjekt.

Selle koomas olles tehtud pildi ebaseadusliku kasutamise käigus lisatigi üks tema piltidest terviseohu hoiatuste pildikogusse, enne kui fotot oli töödelnud reklaamiagentuur, kes oli palgatud seda kampaaniat ellu viima.
1.

Esimese väite kohaselt on rikutud menetlusnorme, kuna hagejale esitati 1. osa puhul edukaks tunnistatud pakkumuse maksumuse kohta vasturääkivat teavet. Hageja väidab, et: — kas eduka pakkuja pakkumuse maksumus, mida mainiti komisjoni 11. detsembri 2013. aasta kirjas, milles teavitati hagejat edukaks tunnistatud pakkumuse olemusest ja eelistest, on ebatäpne, sest see on liiga madal. Sellisel juhul ei olnud hagejal usaldusväärset teavet eduka pakkumuse hinna kohta, millega rikutakse põhjendamiskohtustust; — või on 24. detsembril 2013 avaldatud (1) lepingu sõlmimise teates hankelepingu maksumus ekslik, sest see on liiga kõrge. Sellisel juhul ei peegelda lepingu sõlmimise teade eduka pakkumuse maksumust, millega rikutakse läbipaistvuse kohustust; — või on komisjoni 11. detsembri 2013. aasta kirjas märgitud eduka pakkumuse maksumus ja hankelepingu sõlmimise teates märgitud hankelepingu maksumus täpsed. Sellisel juhul sõlmiti hankeleping edukaks tunnistatud pakkumusest kõrgema hinna peale, mis kujutab endast läbipaistvuse, võrdse kohtlemise ja diskrimineerimiskeelu põhimõtete olulist rikkumist.