Keywords

Summary



Keywords

1. Tarbijakaitse – Ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausad kaubandustavad – Direktiiv 2005/29 – Eksitav kaubandustava – Mõiste – Ebaõige teabe esitamine üks kord ühe ettevõtja poolt ainult ühele tarbijale – Hõlmamine – Tarbija eksitamise kavatsuse puudumine – Mõju puudumine

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/29, artikli 2 punktid c ja d, artikli 3 lõige 1 ning artikli 6 lõige 1)

2. Tarbijakaitse – Ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausad kaubandustavad – Direktiiv 2005/29 – Liikmesriikide kohustused – Ebaausate kaubandustavadega võitlemiseks karistussüsteemi kehtestamine – Kaalutlusõigus – Piirid – Proportsionaalsuse põhimõtte järgimine

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/29, artiklid 11 ja 13)

3. Tarbijakaitse – Ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausad kaubandustavad – Direktiiv 2005/29 – Eksitav kaubandustava – Mõiste – Tava, mis vastab kõigile nimetatud direktiivi artiklis 6 sätestatud kriteeriumidele – Vajadus kontrollida ka seda, kas kaubandustava on vastuolus ametialase hoolsuse nõuetega – Puudumine

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/29, artikli 5 lõige 1 ja lõike 2 punkt a ning artikli 6 lõige 1)

Summary

1. Direktiivi 2005/29, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul, tuleb tõlgendada nii, et ettevõtja poolt tarbijale ebaõige teabe esitamist tuleb pidada „eksitavaks kaubandustavaks” nimetatud direktiivi tähenduses, isegi kui teabe esitamine toimus vaid ühel korral ja see puudutas vaid üht tarbijat. Nimelt ei direktiivi 2005/29 artikli 2 punktides c ja d, artikli 3 lõikes 1 ning artikli 6 lõikes 1 toodud määratlused ega ka see direktiiv tervikuna võetult ei sisalda ühtki viidet sellele, et ettevõtja tegevus või tegevusetus peaks olema korduv või puudutama rohkem kui ühte tarbijat. Võttes arvesse nimetatud direktiivi aluseks olevat soovi kaitsta tarbijat, ei saa neid sätteid tõlgendada seda tüüpi tingimusi kehtestavana, kui need tingimused ei ole seal sõnaselgelt sätestatud.

Lisaks ei ole mingit tähtsust sellel, et niisugune käitumine ei ole väidetavalt tahtlik, ega ka asjaolul, et kulu, mida tarbija peab selle teabe tõttu kandma, on minimaalne ning et tarbija oleks saanud õiget teavet ise hankida. Nimelt, nagu ilmneb sõna „tõenäoliselt” kasutamisest, on direktiivi 2005/29 artikkel 6 sisuliselt ennetava iseloomuga, mistõttu selle artikli kohaldamise huvides piisab, kui ettevõtja esitab objektiivselt ebaõiget teavet, mis võib tarbija tehinguotsust ebasoodsas suunas mõjutada. Lisaks põhineb nimetatud direktiivi eesmärk, mis seisneb tarbija täielikus kaitsmises seda laadi tavade eest, asjaolul, et võrreldes ettevõtjaga on tarbija ebasoodsamas olukorras, eeskätt mis puudutab teabe omamist, kuna ta on tavaliselt majanduslikult nõrgemal positsioonil ja õigusküsimustes oma lepingupartnerist vähem kogenud.

(vt punktid 41–43, 47, 49, 50, 53, 54, 60 ja resolutsiooni punkt 1)

2. Direktiiv 2005/29, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul, jätab liikmesriikidele õiguse valida siseriiklikud meetmed, millega võideldakse vastavalt direktiivi artiklitele 11 ja 13 ebaausate kaubandustavade vastu, tingimusel et need meetmed on piisavad ja tõhusad ning selleks ette nähtud karistused on tõhusad, proportsionaalsed ja hoiatavad. Sellest järeldub, et liikmesriigid peavad kehtestama ebaausaid kaubandustavasid järgivate ettevõtjate suhtes asjakohase karistussüsteemi, jälgides seda, et need karistused vastavad muu hulgas proportsionaalsuse põhimõttele. Just selles kontekstis saab nõuetekohaselt arvesse võtta niisuguseid tegureid nagu etteheidetava tegevuse esinemissagedus, selle tahtlikkus või tahtmatus ning tarbijale sellega tekitatud kahju olulisus.

Selles osas, kui siseriiklik kohus tuvastab eksitava kaubandustava, on viimase ülesanne tema lahendatava kohtuasja kõiki eripäraseid asjaolusid arvesse võttes hinnata, kas direktiivi 2005/29 üle võtva siseriikliku õiguse kohaselt on käesolevas asjas ettevõtja kasutatud eksitavate kaubandustavade keelust tulenevad tagajärjed kooskõlas selle direktiivi nõuetega, täpsemalt proportsionaalsuse põhimõttega.

(vt punktid 57–59)

3. Direktiivi 2005/29, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul, tuleb tõlgendada nii, et olukorras, kus kaubandustava vastab kõigile selle direktiivi artikli 6 lõikes 1 esitatud tingimustele, et see tarbijat eksitavaks kaubandustavaks kvalifitseerida, ei tule kõnealuse kaubandustava ebaausaks ja sellest tulenevalt nimetatud direktiivi artikli 5 lõike 1 alusel keelatuks liigitamist kontrollida, kas selline kaubandustava on ka vastuolus ametialase hoolikuse nõuetega sama direktiivi artikli 5 lõike 2 punkti a tähenduses.

(vt punkt 63 ja resolutsiooni punkt 2)