Keywords

Summary



Keywords

1. Apellatsioonkaebus — Väited — Ebapiisav põhjendamine — Hagi ühenduse lepinguvälise vastutuse tuvastamiseks — Osutatud kahju tekkimise põhjuseks olnud määruse nr 2362/98 väidetav õigusvastasus — Kohtuotsus, milles väidetavat õigusvastasust ei uuritud — Põhjendatud apellatsioonkaebus

2. Lepinguväline vastutus — Tingimused — Õigusvastasus — Kahju — Põhjuslik seos

(EÜ artikli 288 teine lõik)

3. Põllumajandus — Ühine turukorraldus — Banaanid — Impordikord — Tariifikvoot — Kehtestamine ja jagamine — Rakenduspädevuse delegeerimine komisjonile, mis viitab viimase laiale kaalutlusõigusele — Ilmselge kaalutlusvea puudumine

(EÜ artikkel 211; nõukogu määrus nr 404/93, artikli 19 lõige 1 ja artikkel 20; komisjoni määrus nr 2362/98)

4. Ühenduse õigus — Põhimõtted — Põhiõigused — Piirangud — Lubatavus — Tingimused — Ühine turukorraldus — Tariifikvoodid banaanide importimisel — Omandiõigus — Omandatud õigus — Kutsealal tegutsemise vabadus — Rikkumine — Puudumine

(EÜ artikkel 33; nõukogu määrus nr 404/93; komisjoni määrus nr 2362/98)

5. Põllumajandus — Ühine turukorraldus — Impordilitsentsid — Individuaalsete kvootide määramine — Individuaalsete kvootide kättesaadavuse tagamine ja õigus eksportida nende koguste ulatuses — Puudumine

Summary

1. Selleks et välistada igasugune komisjoni vastutus, peab Esimese Astme Kohus ühenduse lepinguvälise vastutuse tuvastamise hagi raames kontrollima, kas lisaks raskustele, mis tekkisid hagejatel individuaalsete kvootide ja impordilitsentside täielikul ärakasutamisel, ei ole nende poolt osutatud kahju põhjuseks määruse nr 2362/98, millega kehtestatakse banaanide ühendusse importimist käsitleva määruse nr 404/93 üksikasjalikud rakenduseeskirjad, väidetav õigusvastasus ning konkreetsemalt komisjoni poolt kehtestatud tariifikvootide ühtne haldamiskord ning mis hagejate väidete kohaselt põhjustasid otseselt kaubanduslikke raskusi kolmandate riikide senistele ettevõtjatele, kes lõppkokkuvõttes olid kohustatud AKV-banaane importima.

Esimese Astme Kohus peab seda kontrollima just seetõttu, et selle määruse väidetav õigusvastasus on hagejate poolt esitatud hagides toodud argumentide seas olulisel kohal, kuna hagejad soovisid tõestada nimetatud määruse negatiivseid tagajärgi traditsiooniliselt kolmandate riikide banaane importivate ettevõtete majandustegevusele, pidades silmas AKV-banaanide hankimisel tekkinud raskusi.

Kuna Esimese Astme Kohus ei analüüsinud, kas hagejate poolt osutatud kahju võib tuleneda määruse nr 2362/98 väidetavast õigusvastasusest, ei ole kohtuotsus piisavalt põhjendatud.

(vt punktid 57–59)

2. Ühenduse lepinguvälise vastutuse kohaldamiseks EÜ artikli 288 teise lõigu tähenduses peab olema täidetud terve rida tingimusi, nagu ühenduse institutsioonile ette heidetud käitumise õigusvastasus, kahju olemasolu ning institutsiooni käitumise ja osutatud kahju vahelise põhjusliku seose olemasolu.

(vt punkt 61)

3. Asutamislepingu ülesehitusest, mille taustal EÜ artiklit 211 tuleb analüüsida, ja ka praktika nõuetest tuleneb, et rakendamise mõistet tuleb tõlgendada laialt. Kuna vaid komisjon suudab põllumajandusturgude arengut pidevalt ja tähelepanelikult jälgida ja olukorrale vastava kiirusega reageerida, võib nõukogu talle selles valdkonnas anda ulatusliku pädevuse. Järelikult tuleb selle pädevuse piire hinnata nimelt kooskõlas asjaomase turu korralduse üldisemate eesmärkidega.

Komisjon võib põllumajanduse valdkonnas vastu võtta kõik alusmääruse rakendamiseks vajalikud ja tarvilikud rakendusmeetmed eeldusel, et need ei ole vastuolus alusmääruse või nõukogu rakendusaktidega.

Määrus nr 2362/98, millega kehtestatakse banaanide ühendusse importimist käsitleva määruse nr 404/93 üksikasjalikud rakenduseeskirjad, mille komisjon võttis vastu määruse nr 404/93 artikli 19 lõike 1 ja artikli 20 alusel ning mis paneb komisjonile kohustuse võtta vastu tariifikvootide haldamismeetmed, mille puhul on arvesse võetud tavapäraseid kaubavooge; erisätted, mis on vajalikud ülemineku hõlbustamiseks alates 1993. aasta 1. juulist kohaldatavalt impordikorralduselt määruse nr 404/93 IV jaotise korraldusele, ja võtta vajalikke meetmeid, tagamaks kohustuste täitmist, mis tulenevad ühenduse poolt EÜ artikli 300 alusel sõlmitud lepingutest; hagejad ei ole tõendanud, et komisjon ei ole arvestanud asjakohast alusmäärust või on rakendamiseeskirjade valikul ilmselgelt rikkunud talle nõukogu poolt antud kaalutlusõiguse piire.

(vt punktid 74–77 ja 81)

4. Nii omandiõigus kui ka kutsealal tegutsemise vabadus kuuluvad ühenduse õiguse üldpõhimõtete hulka. Need põhimõtted ei ole aga absoluutsed eelisõigused, vaid neid tuleb mõista kooskõlas nende funktsiooniga ühiskonnas. Seega võib ühise turukorralduse raames omandiõiguse ja kutsealal tegutsemise vabaduse kasutamist piirata eelkõige tingimusel, et need piirangud vastavad tegelikult ühenduse poolt taotletava üldise huvi eesmärkidele ja ei kujuta seda eesmärki arvestades ebaproportsionaalset ja talumatut sekkumist, mis kahjustaks tagatud õiguste olemust.

Esiteks, kolmandate riikide banaanide importijate omandiõigust ei kahjusta ühenduse poolt kvootide ja kvootide jagamise eeskirjade kasutuselevõtmine. Ettevõtjal ei ole õigust nõuda omandiõigust turuosa suhtes, mis kuulus talle enne ühise turukorralduse sisseviimist, kuna selline turuosa väljendab üksnes hetkel kehtivat majanduslikku seisu, mis sõltub olukorra muutumisest. Samuti ei saa ükski ettevõtja tugineda omandatud õigusele ega isegi õiguspärasele ootusele olemasoleva olukorra säilimise osas, kuna seda võidakse muuta ühenduse institutsioonide poolt nende kaalutlusõiguse raames vastu võetud otsustega.

Teiseks, mis puudutab väidetava kutsealal tegutsemise vabaduse rikkumist, siis sellise tariifikvootide ühtse haldamiskorra sisseviimine, nagu on ette nähtud määruses nr 2362/98, millega kehtestatakse banaanide ühendusse importimist käsitleva määruse nr 404/93 üksikasjalikud rakenduseeskirjad, muudabki faktiliselt kolmandate riikide banaanide importijate konkurentsiolukorda selles mõttes, et selle korra kohaselt võivad eranditult kõik ettevõtjad importida banaane nende päritolust olenemata. Kuigi kolmandate riikide banaanide importijad peavad niimoodi konkureerima AKV-banaanide importijatega, ei kohaldata nende suhtes enam impordi vähendamist 30% võrra B‑kategooria AKV-banaanide importijate kasuks, mis oli ette nähtud varasemas korras. Lisaks võivad nad uue korra kohaselt ka ise hankida AKV-banaane, seega ei ole viidatud raskused selliste tarnijate leidmisel, kes neid AKV-banaanidega varustaksid, loomult niisugused, et muudaksid küsitavaks sellise korra seaduslikkuse, millega neile on antud õigus neid banaane ühenduse tariifi raames importida. Igal juhul on kolmandate riikide banaanide importimise õiguse piirangud, mis tulenevad tariifikvoodi avamisest ja kvoodi osadeks jagamise korrast, seotud ühise turukorralduse sisseviimisega, mille eesmärk on tagada EÜ artiklis 33 sätestatud eesmärkide kaitse ning ühenduse poolt endale võetud rahvusvaheliste kohustuste täitmine. Seega pole need piirangud olemuselt sellised, et kahjustaksid lubamatult kolmandate riikide banaane importivate seniste ettevõtjate vabadust kutsealal tegutseda.

(vt punktid 86, 88–91)

5. Ettevõtjale ühise turukorralduse raames antud individuaalne kvoot kujutab endast maksimaalset kogust, mille ulatuses see ettevõtja võib konkreetse aasta jooksul esitada impordilitsentsi taotlusi, et kasutada talle tariifikvoodiga antud õigusi. Individuaalsete kvootide määramine ei taga seega ei nende koguste kättesaadavust ega garanteeri ettevõtjate õigust kogu tariifikvoodi ulatuses ühendusse eksportida.

(vt punkt 87)