ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Esimene väide, et Euroopa Komisjon rikkus artiklit 36 ühinemisaktis (VII lisa, punkt 1), mis moodustab lahutamatu osa Horvaatia Vabariigi ja Euroopa Liidu liikmesriikide vahel sõlmitud lepingust ühinemise kohta Euroopa Liiduga [Narodne novine — Međunarodni ugovori no 2/12 (Riigiteataja — Rahvusvahelised lepingud)], sest komisjon ei takistanud nende seaduste kehtetuks tunnistamist, mis reguleerisid täitemenetluse eest vastutavate ametnike kutseala ja mille Horvaatia Vabariik oli vastu võtnud Euroopa Liiduga liitumise üle peetud läbirääkimiste raames. Ühinemisakti artikkel 36 kohustab komisjoni teostama järelevalvet kõigi nende kohustuste täitmise üle, mille Horvaatia võttis Euroopa Liiduga ühinemise üle peetud läbirääkimiste käigus ja seega õiguslike kohustuste üle, mille Horvaatia Vabariik võttis, et luua täitemenetluse eest vastutavate ametnike teenistusüksused ning tingimused, mis on vajalikud selliste teenistusüksuste täiemahuliseks juurutamiseks Horvaatia õigussüsteemis hiljemalt 1. jaanuariks 2012.
1.

Nõukogu otsuse aluseks võetud asjaolu imselgelt väär hindamine Selle väite raames väidab hageja muu hulgas, et vaidlustatud õigusaktid võeti vastu ilmselgelt valede oletuste alusel ning need on vastuolus Üldkohtu 26. oktoobri 2012. aasta otsusega kohtuasjas T-63/12: Oil Turbo Compressor vs. nõukogu (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata) ja Üldkohtu 17. aprilli 2013. aasta otsusega kohtuasjas T-404/11: TCMFG vs. nõukogu (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata). Hageja väidab, et puuduvad asjaolud, mis saaksid kostja otsust ja sellega kaasnevat hageja põhiõiguste riivet piisavalt põhjendada ja õigustada.
1.

Esimene väide, et on rikutud ELTL artiklit 39 koostoimes ELTL artikli 40 lõikega 2, ja diskrimineerimiskeelu põhimõtet. Kuna komisjon võttis vastu vaidlustatud otsuse artikli 1 lõike 4, siis ta rikkus ELTL artiklit 39 koostoimes ELTL artikli 40 lõikega 2, kuna ta ei pidanud kinni ühise põllumajanduspoliitika eesmärkidest, mis on välja toodud EL toimimise lepingus (eelkõige ELTL artikli 39 lõike 1 punkt b), ega ühise põllumajanduspoliitika kriteeriumidest, ning rikkus samuti diskrimineerimiskeelu põhimõtet.
4.

Neljas väide menetluse ülemäärase kestuse kohta Selles osas väidab hageja, et rikutud on määruse nr 1258/1999 artikli 7 lõiget 4, määruse nr 1663/95 artiklit 8, määruse nr 1290/2005 artiklit 31 ja määruse nr 885/2006 artiklit 11 koosmõjus õiguse üldpõhimõttega, et haldusmenetlus tuleb läbi viia mõistliku aja jooksul, ning et samuti on rikutud kaitseõigusi, sest komisjoni menetlus on kestnud ülemäära pikalt.
6.

Kuues väide, et komisjonil ei olnud vaidlustatud määruse vastuvõtmisel piiratud aja ja asja keerukuse tõttu võimalik tõhusalt arvesse võtta hagejate sisulisi ja põhjalikke märkusi Euroopa Toiduohutusameti (EFSA) dokumendi „Conclusion on the peer review of the pesticide risk assessment for bees for the active substance fipronil” tehniliste, regulativsete ja teaduslike aspekide kohta.
1.

Esimene väide, et komisjon on rikkunud hea usu põhimõtet ja ausat äritava. Täpsemalt väidab hageja, et komisjon on nõudnud mitmesuguseid summasid, jättes oma nõuete alused täpselt ja konkreetselt põhistamata, ja et see, kuidas ta seoses lepinguga käitub, on vastuolus põhiõiguste harta sätetega. Lisaks väidab hageja, et ka tegevus, millega komisjon oma lepingulisi kohustusi rikub, tuleneb tema kavatsusest esitada nõuded teistsugust liiki (kuuenda raamprogrammi) lepingu üldtingimuste alusel, mis erinevad vaidlusalusele lepingule REACH 112 (konkurentsivõime ja uuendustegevuse raamprogramm) kohaldatavatest tingimustest.
4.

Neljas väide, et põhjendused, millele komisjon tugines, on õiguslikult puudulikud, kuna (a) ükski väide ei põhine tõenditel, mistõttu neist ei tulene, et väited on põhjendatud; (b) mõned väited ei ole piisavalt täpsed, et need võimaldaks hagejal väited tõhusalt vaidlustada; (c) mõned väited on sedavõrd aegunud ja/või ähmased, et neid ei ole võimalik ratsionaalselt asjaomaste kriteeriumidega seostada; ja (d) mõned väited ei ole kooskõlas õigustavate asjaoludega.
Teises väites, mis puudutab virsikute ja ploomide töötlemistoetuste korrale kohaldatavat korrektsiooni, väidab Kreeka Vabariik, et jõudes järeldusele, et kaks põhikontrolli jäeti teostamata ning tehes ettepaneku kohaldada 10 % ühtse määraga korrektsiooni, tegi komisjon faktivea ja põhjendas oma otsust täiesti ebapiisavalt, ja et eelmainitud määr ei tohiks mingil juhul ületada 5 %, mis on kohaldatav põhikontrollides puuduste tuvastamise korral.
—

tuvastada, et eduka pakkuja Città di Roma Metronotte s.r.l. pakkumus riivab objektiivselt võrdse kohtlemise ja konkurentsi põhimõtet ning on seetõttu vastuolus komisjoni 29. oktoobri 2012. aasta delegeeritud määrusega (EL) nr 1268/2012, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 (mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju) kohaldamise eeskirju, mille põhjenduses 41 on täpsustatud, et „hankelepingute sõlmimise menetluste eesmärk on rahuldada institutsioonide vajadused kõige soodsamatel tingimustel, tagades samal ajal võrdse juurdepääsu hankemenetlusele ning järgides läbipaistvuse ja mittediskrimineerimise põhimõtet”
ET Euroopa Liidu Teataja C 377/16

13. septembril 2013 esitatud hagi — Seatech International jt versus Komisjon

(Kohtuasi T-500/13)

2013/C 377/38

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: Seatech International, Inc. (Cartagena, Colombia); Tuna Atlantic, Ltda (Cartagena) ja Comextun, Ltda (Cartagena) (esindaja: advokaat F. Foucault)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada komisjoni 15. juuli 2013. aasta rakendusmäärus (EL) nr 672/2013, millega muudetakse määrust (EL) nr 468/2010, millega kehtestatakse ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga tegelevate laevade ELi nimekiri, osas, milles laev Marta Lucia R on määratletud IUU kalalaevana.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad väidavad oma hagi põhjenduseks, et laev Marta Lucia R on kustutatud Ameerika Troopikatuunide Komisjoni peetavast laevade nimekirjast, mis tegelevad ebaseadusliku, teatamata ja reguleerimata kalapüügiga, ning seetõttu tuleb see laev kustutada ka Euroopa Liidus sellise tegevusega tegelevate laevade nimekirjast.
2.

Teine väide, et rikutud on määruse (EÜ) nr 1234/2007 (2) artiklit 122, artikli 125b lõiget 1 ja artiklit 125d ning määruse (EÜ) nr 1580/2007 (3) artiklit 25, artikli 28 lõiget 1, artiklit 29 ja artiklit 33, kuna komisjon kinnitas, et Greenbow scrl-i tunnustati vääralt tootjaorganisatsioonina.
—

Selles osas väidetakse, et kui eeldada, et pakkumuse hindamise kolmas kriteerium lubab anda hinnangu üksnes töötajate arvu põhjal, on see kriteerium ebaproportsionaalne ja sobimatu eesmärgi suhtes valida välja majanduslikult soodsaim pakkumus ning rikub kohustust kasutada pakkumuste võrdleval hindamisel pakkumuse hindamise kriteeriume, mis ei lähe segi pakkujate väljavalimise kriteeriumidega.
1.

Esimene väide, et nõukogu tegi ilmselge hindamisvea, kui ta leidis, et mõlema hageja puhul on kõik loetellu kandmise kriteeriumid täidetud ja et hagejate loetellu kandmiseks puudub kehtiv õiguslik alus.
2.

Teine väide, et ATK moonutas asjaolusid ja tõendeid nii siis, kui ta jõudis järeldusele, et apellandil oli Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade artikli 22a lõike 3 ette nähtud kaitse, kui ka siis, kui ATK jõudis järeldusele, et apellant ei tõendanud, et tema vastu suunatud haldusmenetlus algatati kättemaksuks (puudutab vaidlustatud kohtuotsuse punkte 87, 88 ja 94).
—

Sellega seoses väidetakse, et loomade loendamise kohustus ICDN toetuse raames läbiviidavate kohapealsete kontrollide ajal on vastuolus loomkoormuse näitajate kriteeriumi järjepidevuse ja võrdse kohtlemise põhimõttega, ning et komisjon tõlgendas mainitud sätteid valesti, leides, et Hispaania süsteem ei olnud koormuskriteeriumi täitmise kontrollimiseks sobiv.
2.

Teine väide, et eksitud on faktiliste asjaolude osas, tehtud on ilmselge hindamisviga ja rikutud on proportsionaalsuse põhimõtet, sest trahvi ei vähendatud, arvestades, et COMPANHIA PREVIDENTE kontsern ei ole suuteline seda tasuma. — Hagejad väidavad, et eksitud on faktiliste asjaolude osas, tehtud on ilmselge hindamisviga ja rikutud on proportsionaalsuse põhimõtet, sest nõuetekohaselt ei võetud arvesse kõiki asjassepuutuvaid asjaolusid; kohasel viisil jäeti läbi vaatamata tõendid, mille COMPANHIA PREVIDENTE esitas maksevõime puudumise tõttu toimunud trahvi ümberhindamise menetluses, vastavalt suuniste lõikele 35, ja trahv, mille tasumiseks COMPANHIA PREVIDENTE kontsernil ei ole rahalisi võimalusi, jäeti jõusse.
2.

Teise väite kohaselt, mis on jaotatud kahte osasse, on rikutud ühise turukorralduse ühtse määruse (1) artikli 164 lõiget 3, arvestades, et turuolukord ning siseriiklik ja rahvusvaheline kontekst, mis esines vaidlustatud määruse vastuvõtmise ajal, põhjendasid nullmääraga eksporditoetuste kehtestamist kodulinnuliha sektoris. Hageja väitel on komisjon: — turuolukorda hinnanud ilmselgelt ebaõigesti; — ilmselgelt ületanud oma kaalutlusõiguse piire, võttes vaidlustatud määruse vastuvõtmisel arvesse ühise põllumajanduspoliitika hiljutist reformi ja ühtse turukorralduse raames käimasolevaid kõnelusi, mis on asjaolud, mis ei ole ammendavalt loetletud ühise turukorralduse ühtse määruse artikli 164 lõikes 3.
ET Euroopa Liidu Teataja C 24/33

22. novembril 2013 esitatud hagi — BlackRock versus Siseturu Ühtlustamise Amet (SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY)

(Kohtuasi T-609/13)

2014/C 24/61

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: BlackRock, Inc. (New York, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: barrister S. Malynicz, solicitor K. Gilbert ja solicitor M. Blair)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) neljanda apellatsioonikoja 11. septembri 2013. aasta otsus asjas R 572/2013-4;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk „SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY” klassidesse 35 ja 36 kuuluvate teenuste jaoks — ühenduse kaubamärgi taotlus nr 11 144 748

Kontrollija otsus: lükata kaubamärgi registreerimise taotlus tervikuna tagasi

Apellatsioonikoja otsus: jätta apellatsioonkaebus rahuldamata

Väited: rikutud on ühenduse kaubamärgi määruse artikli 7 lõike 1 punkti b
—

Hagejad leiavad, et komisjon väidab vaidlustatud otsuses ekslikult, et kuigi liidu institutsioonidel on kohustus austada vähemuste kultuurilist ja keelelist mitmekesisust ja hoiduda nende igasugusest diskrimineerimisest, ei kujuta ükski neist sätetest siiski endast õiguslikku alust nende institutsioonide mistahes tegevuseks. Hagejate arvates on selline väide vastuolus muu hulgas ELTL artikli 19 lõikega 1.
1.

Esiteks väidab hageja et komisjon on rikkunud määruse (EMÜ) nr 2454/93 (1) artikleid 907 ja 909 ning ELTL artikli 266 lõiget 1. Hageja leiab, et esimesena nimetatud sätte kohane üheksakuuline otsuse tegemise tähtaeg on möödunud ning seetõttu ei olnud komisjonil enam õigust tollimaksu vähendamise taotluse üle otsustada. Seega ei ole komisjon enam pädev tegema toiminguid, mis lähevad kaugemale kui selle otsuse pelk parandamine, mis Üldkohtu 19. märtsi 2013. aasta otsusega kohtuasjas T 324/10: Firma Léon Van Parys vs. komisjon osaliselt tühistati.
1.

Esimene väide, et on rikutud õigusnormi seoses kohtueelse menetluse eesmärgi ja hea halduse põhimõttega, kuna Avaliku Teenistuse Kohus jättis tähelepanuta asjaolu, et kaebuse rahuldamata jätmine sisaldas sõnasõnalt sama põhjendust kui sellise taotluse rahuldamata jätmise põhjendus, mille peale kaebus esitati, ning seda hoolimata asjaolust, et kaebus sisaldas erinevaid argumente võrreldes taotluses esitatud argumentidega (puudutab vaidlustatud kohtuotsuse punkte 44 ja 65–67).
8)

Kaheksas väide, et hagejal on seaduslik õigus saada tasu korrektselt ellu viidud tegevuse eest ja et Euroopa Komisjon on alusetult rikastunud. — Selles osas väidab hageja, et projektide MARE, SENIOR ja ECNR töötulemused on Euroopa Komisjonile ettenähtud tähtaegade jooksul üle antud, komisjon võttis saavutatud suurepärased töötulemused täieliku heakskiiduga vastu ning Euroopa Komisjoni vastava valdkonna volinik kiitis need heaks ja andis oma allkirja, samuti pikendati ECNR projekti veel kuueks kuuks, kuna tehtud töö oli seda väärt. Projektide kõigi kulude tunnustamisest keeldumine läheb seega vastuollu seadusliku õigusega saada tehtud töö eest tasu ja toob kaasa Euroopa Komisjoni alusetu rikastumise.
2.

Teine väide, et rikutud on ELTL artiklit 107 ja/või artiklit 108, kuna komisjon on asjaolusid ja/või õigusnorme vääralt hinnanud ja ilmselgelt ekslikult tuvastanud, et Nedalco ei saanud (valikulist) eelist, mida see ettevõtja ei oleks saanud tavalises äritegevuses.
—

asjaolule, et määratud sanktsioon on ebaproportsionaalne võrreldes veaga, mida on võimalik talle ette heita;
ET Euroopa Liidu Teataja C 24/22

16. oktoobril 2013 esitatud hagi — Ungari versus komisjon

(Kohtuasi T-554/13)

2014/C 24/39

Kohtumenetluse keel: ungari

Pooled

Hageja: Ungari (esindajad: M. Z. Fehér ja K. Szíjjártó)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada komisjoni 6. augusti 2013. aasta rakendusotsus C(2013) 5029 (final) Ungaris 2010. aastal kehtestatud rakendusprogrammide tootjaorganisatsioonidele antud riikliku finantsabi osalise hüvitamise kohta;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja väidab oma hagi toetuseks, et komisjon on ületanud oma pädevust ja rikkunud liidu õiguse kohaldatavaid norme selle summa kehtestamisel, mis kuulub tasumisele Ungarile 2010. aastal puu- ja köögiviljatootjate organisatsioonidele antud riikliku finantsabi osalise hüvitamise käigus.

Hageja väitel ei võimalda liidu õigus komisjonil oma otsuses puu- ja köögiviljatootjate organisatsioonidele antud riikliku finantsabi ühendusepoolse osalise hüvitamise kohta nõukogu määruse nr 1234/2007 (1) artikli 103e alusel lubada seda hüvitamist ainult nende summade ulatuses, mida Ungari oli riikliku finantsabi heakskiitmise taotluse esitamisel märkinud „hinnanguliste” või „esialgsete” summadena.

Hageja on arvamusel, et riikliku abi heakskiitmine komisjoni poolt puudutab selle abi andmist, mitte aga seda, et komisjon kehtestab ülemmäära abile, mida võidakse anda. Hageja väidab, et see ülemmäär on selgelt kehtestatud määruses nr 1234/2007, milles on ette nähtud, et riiklik finantsabi ei tohi ületada 80 % tootjaorganisatsioonide või nende liikmete poolt rakendusfondi tehtud maksetest.

Riikliku abi ühendusepoolsele osalisele hüvitamisele kohaldatavad normid ei luba komisjonil kehtestada selle osalise hüvitamise käigus hüvitamise piirmäärana seda summat, millest liikmesriik heakskiitmise taotluses komisjonile teatas kas abi kogusummana või abisummana, mis kuulub väljamaksmisele igale tootjaorganisatsioonile. See kehtib eriti seetõttu, et Ungari valitsus täpsustas nende andmete esitamisel, et asjassepuutuvad summad on ainult oodatavad või hinnangulised.

Hageja väidab lisaks, et komisjoni õigus kontrollida, kas tegelikult väljamakstud abisumma ei ületa 80 % ülemmäära või kas taotletava hüvitamise summa ei ületa 60 % antud abist, ei tähenda siiski seda, et tal on õigus kehtestada tagastamisele kuuluva summa ülemmääraks heakskiitmise taotluses märgitud summasid, eelkõige kui taotluses on rõhutatud, et andmed on esialgsed või hinnangulised. Kui tootjaorganisatsioonidele antava riikliku toetuse summa aasta jooksul teatavatel põhjustel muutub, kuulub ühenduse poolt osalisele hüvitamisele tegelikult makstud summa, tingimusel et on täidetud liidu õiguses kohaldatavad nõuded.

(1) Nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrus (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ELT L 299, lk 1).
—

need alakriteeriumid ei ole seotud pakkumuse kvaliteediga (pakutava teenuse tasemega), vaid pigem pakkujat iseloomustava võimega leida piisav arv töötajaid, et tagada teenustaseme kokkuleppe (SLA) järgi nõutud soorituskriteeriumide täitmine. Kõnealused alakriteeriumid on seega valikukriteeriumid;
ET Euroopa Liidu Teataja C 24/27

8. novembril 2013 esitatud hagi — H.P. Gauff Ingenieure versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Gauff (Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW)

(Kohtuasi T-586/13)

2014/C 24/49

Hagiavalduse keel: saksa

Pooled

Hageja: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG — JBG (Nürnberg, Saksamaa) (esindaja: advokaat G. Schneider-Rothhaar)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Nürnberg, Saksamaa)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti esimese apellatsioonikoja 5. septembri 2013. aasta otsus (asi R 118/2013-1);

— saata asi ühtlustamisametile tagasi soovitusega taastada endine olukord;

— mõista kohtukulud, kaasa arvatud apellatsioonikoja menetluses tekkinud kulud, välja ühtlustamisametilt.

Väited ja peamised argumendid

Ühenduse kaubamärgi taotleja: hageja.

Asjaomane ühenduse kaubamärk: kujutismärk „Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW” kaupadele ja teenustele klassides 11, 19, 36, 37, 39, 40, 41 ja 42 ‒ ühenduse kaubamärgi registreerimistaotlus nr 10 028 082.

Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: Gauff GmbH & Co. Engineering KG.

Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: Saksa sõnamärk ja ühenduse sõnamärk „Gauff” ning Saksa kujutismärk ja ühenduse kujutismärk „GAUFF” kaupadele ja teenustele klassides 9, 16, 35, 36, 37, 39, 40, 41, 42 ja 44.

Vastulausete osakonna otsus: rahuldada vastulause osaliselt.

Apellatsioonikoja otsus: jätta endise olukorra taastamise taotlus rahuldamata ja jätta apellatsioonkaebus vastuvõetamatuse tõttu rahuldamata.

Väited: määruse nr 207/2009 artikli 81 rikkumine.
—

Selles osas väidab hageja, et vastupidi sellele, mida väitis kostja, ei ole Esseco Group srl-il mingisugust, isegi mitte kaudset suhet hagejaga ning seetõttu ei saa asuda seisukohale, et see on „partner entreprise”. Ehkki Esseco Groupil on Essemaris 50,0005%-line osalus, kuulub ülejäänud 49,9995%-line osalus hagejale. Sellegipoolest ei ole Esseco Groupil vaatamata formaalsele enamusosalusele Essemaris nimetatud äriühingu puhul häälteenamust. Seetõttu ei esine Esseco Groupi ja hageja vahel sellist erilist suhet, millele viitab komisjoni 6. mai 2003. aasta soovituse 2003/361/EÜ mikroettevõtjate ning väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate määratlemise kohta (EÜT L 125, lk 36) lisa artikli 3 lõige 2.
ET Euroopa Liidu Teataja C 24/26

4. novembril 2013 esitatud hagi — Royal County of Berkshire Polo Club versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Lifestyle Equities (Royal County of Berkshire POLO CLUB)

(Kohtuasi T-581/13)

2014/C 24/47

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (London, Ühendkuningriik) (esindaja: solicitor J. Maitland-Walker)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused).

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Lifestyle Equities CV (Amsterdam, Madalmaad)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 25. juuli 2013. aasta otsus asjas R 1374/2012-2;

— mõista hageja kasuks välja käesoleva menetluse ja apellatsioonikoja menetluse kulud.

Väited ja peamised argumendid

Ühenduse kaubamärgi taotleja: The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd

Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnalist osa „Royal County of Berkshire POLO CLUB” sisaldav kujutismärk kaupadele ja teenustele klassides 9, 14, 16, 18, 25 ja 28 — ühenduse kaubamärgitaotlus nr 9 642 621

Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: Lifestyle Equities CV

Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: ühenduse kaubamärgi registreeringud nr 8 456 469, nr 5 482 484, nr 532 895 ja nr 364 257

Vastulausete osakonna otsus: lükata vastulause tervikuna tagasi

Apellatsioonikoja otsus: tühistada vaidlustatud otsus osaliselt

Väited: määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine.
—

Selles osas, milles otsus lükata tagasi lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamine hageja käitistele põhineb asjaolul, et Saksamaa eraldab käitistele täiendavalt esialgseid lubatud heitkoguse ühikuid, et tasandada märkimisväärseid raskusi, väidab hageja, et vastupidiselt komisjoni arvamusele ei keela otsus 2011/278 seda eraldamist. Igal juhul nõuavad Euroopa Liidu põhiõiguste hartast tulenevad tagatised, esmajoones ettevõtlusvabaduse ja omandiõigusega seotud põhivabadused ning proportsionaalsuse põhimõte seda, et lubatud heitkoguste ühikuid võib raskuste puhul erakorraliselt eraldada, et tasandada heitkogustega kauplemise tagajärjel tekkinud märkimisväärset koormust.
—

Selle väite raames toob hageja välja, et vaidlustatud otsus rikub subsidiaarsuse põhimõtet, mille kohaselt peavad Euroopa Liidu meetmed piirduma vajalikuga. Erinevalt kostja seisukohast on liikmesriikidele jäänud (olgugi et piiratud) õigus kehtestada lubatud heitkoguse ühikute eraldamise norme. Nende normide hulka, mille kehtestamise pädevus on liikmesriikidele jäänud, kuuluvad sellised erakorralise eraldamise normid nagu on sätestatud Saksa Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz’i § 9 lõikes 5.
2.

Teine väide, et on rikutud on hageja põhiõigusi Siin väidab hageja, et pädeva siseriikliku asutuse taotletud kvootide hulga tagasilükkamine rikub hageja põhiõigusi, mis tulenevad Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitest 17 ja 16, samuti rikub see proportsionaalsuse põhimõtet. Hageja osas eeldatav heitkoguse ühikutega alavarustatus toob talle kaasa ilmselgelt ebaproportsionaalsed raskused, mis ei ole direktiivi 2003/87/EÜ eesmärk. Sellise ettevõtja nagu hageja eksistentsi ohustava olukorra tekitamine ei ole direktiivis seatud eesmärkide täitmiseks ei asjakohane, vajalik ega proportsionaalne.
1.

Vaidlusalustele dokumentidele juurdepääsu õigus ja määruse (EÜ) nr 1049/2001 (1) artikli 4 kohaste välistamise aluste puudumine — Hageja väidab, et vaidlustatud otsus rikub määruse nr 1367/2006 (2) artikli 3 esimest lauset koosmõjus määruse nr 1049/2001 artikli 2 lõikega 1, sest hagejal on õigus juurdepääsuks tema taotletud dokumentidele ja puuduvad juurdepääsu andmisest keeldumise põhjused. — Hageja väidab, et taotletud dokumendid ei sisalda ärihuve puudutavat teavet määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 esimese taande tähenduses ning et igal juhul esinevad dokumentide avaldamise suhtes ülekaalukad üldised huvid. — Järgnevalt väidab hageja, et kohaldatav ei ole ka määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 3 kohane keeldumise alus, sest otsustusprotsess, millele komisjon viitab, oli vaidlustatud otsuse vastuvõtmise kuupäeval juba lõppenud. Komisjoni vastav otsus (2013/448/EL) võeti vastu juba 5. septembril 2013. — Lisaks väidab hageja, et komisjon oleks igal juhul pidanud tagama osalise juurdepääsu, jättes tuvastamist võimaldavad tunnused vajadusel välja. Seega rikub komisjoni otsus ka määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõiget 6 ja ELTL artikli 5 lõike 4 kohast proportsionaalsuse põhimõtet.