31

Neil asjaoludel otsustas Raad voor Vergunningsbetwistingen (loavaidlusi menetlev nõukogu) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas direktiivi [2001/42] artikli 2 punkt a ja artikli 3 lõike 2 punkt a tähendavad, et Flandria piirkonna valitsuse määruse, millega muudetakse Flandria piirkonna valitsuse 6. veebruari 1991. aasta määrust, millega kehtestatakse Flandrias keskkonnaloa andmise kord, ja [Vlarem II‑t], artiklit 99 osas, milles sellega kohandatakse kõnealused määrused tehnika arenguga, Vlarem II‑ga lisatud elektrienergiat tootvaid tuulegeneraatoreid käsitlevat jaotist 5.20.6 ja [2006. aasta ringkirja], mis sisaldavad mitmesuguseid tuulegeneraatorite paigaldamist reguleerivaid sätteid, eelkõige ohutusmeetmeid ja vastavalt ruumilise planeerimise piirkonnale kindlaks määratud varjutuse ja mürataseme norme, tuleb pidada „kavaks või programmiks“ nimetatud direktiivi sätete tähenduses? 2. Kas juhul, kui peaks ilmnema, et enne [määruse ja 2006. aasta ringkirja] vastuvõtmist oleks tulnud läbi viia keskkonnamõju hindamine, võib [Raad voor Vergunningsbetwistingen (loavaidlusi menetlev nõukogu)] [määruse ja 2006. aasta ringkirja] õigusvastasuse õiguslikud tagajärjed ajutiselt kehtima jätta? Selle kohta tuleb esitada mõned alaküsimused: a) Kas sellist poliitilist meedet nagu [2006. aasta] ringkiri, mille puhul tuleneb koostamisõigus asjaomase asutuse kaalutlusõigusest ja poliitilisest tegutsemisvabadusest, mistõttu ei ole tegemist „kavade või programmide“ koostamiseks pädeva asutuse meetmega selle tegelikus tähenduses, ja mille jaoks ei ole ette nähtud ka ametlikku koostamismenetlust, tuleb pidada „kavaks või programmiks“ direktiivi [2001/42] artikli 2 punkti a tähenduses? b) Kas selleks, et sellist poliitilist meedet või üldnormi – nagu [määrus ja 2006. aasta ringkiri] – saaks pidada „kavaks või programmiks“ direktiivi [2001/42] artikli 2 punkti a tähenduses, on piisav, et see piirab loa andmiseks pädeva asutuse kaalutlusõigust osaliselt, isegi kui see ei kujuta endast loa andmise nõuet ega selleks vajalikku tingimust või ei pea looma raamistikku tulevase nõusoleku saamiseks projektidele, kuigi liidu seadusandja peab seda otstarvet mõistele „kavad ja programmid“ omaseks? c) Kas sellist poliitilist meedet nagu [2006. aasta] ringkiri, mis on koostatud õiguskindluse kaalutlustel ja seega täiesti vabatahtlikult, saab pidada „kavaks või programmiks“ direktiivi [2001/42] artikli 2 punkti a tähenduses ja kas selline tõlgendus võib olla vastuolus Euroopa Kohtu praktikaga, mille kohaselt ei või direktiivi teleoloogiline tõlgendus oluliselt erineda liidu seadusandja poolt üheti mõistetavalt väljendatud tahtest? d) Kas Vlarem II jaotist 5.20.6, osas, milles see sisaldab eeskirju, mille vastuvõtmine ei olnud kohustuslik, saab pidada „kavaks või programmiks“ direktiivi [2001/42] artikli 2 punkti a tähenduses ja kas selline tõlgendus võib olla vastuolus [Euroopa Kohtu] praktikaga, mille kohaselt ei või direktiivi teleoloogiline tõlgendus oluliselt erineda liidu seadusandja poolt üheti mõistetavalt väljendatud tahtest? e) Kas sellist poliitilist meedet ja valitsuse regulatiivset määrust – nagu [määrus ja 2006. aasta ringkiri] –, millel on piiratud indikatiivne olemus või mis vähemasti ei loo projekti teostamise õigust anda võivat raamistikku ja mis ei anna õigust projektidele loa andmise raamistikule ega meetmele, saab pidada „kavaks või programmiks“ direktiivi [2001/42] artikli 2 punkti a ning artikli 3 lõike 2 [punkti a] tähenduses, „millega luuakse raamistik tulevase nõusoleku saamiseks projektidele, mis on loetletud direktiivi [85/337] I ja II lisas“, ja kas selline tõlgendus võib olla vastuolus Euroopa Kohtu praktikaga, mille kohaselt ei või direktiivi teleoloogiline tõlgendus oluliselt erineda liidu seadusandja poolt üheti mõistetavalt väljendatud tahtest? f) Kas sellist poliitilist meedet nagu [2006. aasta ringkiri], mis on puhtalt indikatiivne, ja/või valitsuse sellist regulatiivset määrust nagu Vlarem II jaotis 5.20.6, mis loa andmist vaid minimaalselt piiritleb ja toimib muus osas täiesti autonoomselt üldnormina, – kusjuures mõlemad instrumendid sisaldavad üksnes piiratud arvul kriteeriume ja tingimusi – ega kumbki neist ei ole ühegi kriteeriumi ega ühegi tingimuse suhtes ainumäärav – ja mille puhul on järelikult objektiivsete asjaolude alusel võimalik välistada, et neil võib olla oluline keskkonnamõju, saab pidada „kavaks või programmiks“ direktiivi [2001/42] artikli 2 punkti a ning artikli 3 lõigete 1 ja 2 tähenduses nende koostoimes ning seega instrumentideks, mis asjaomase valdkonna suhtes kohaldatavate reeglite ja kontrollimenetluste kindlaksmääramisel näevad ette märkimisväärse hulga kriteeriume ja tingimusi, mida tuleb järgida tõenäoliselt olulise keskkonnamõjuga projektile või projektidele loa andmisel? g) Kas kohus võib juhul, kui [teise küsimuse punktile f] vastatakse eitavalt, selle pärast määruse või kvaasiõigusaktide (nagu [määrus ja 2006. aasta ringkiri]) vastuvõtmist ise tuvastada? h) Kas kohus võib juhul, kui ta on vaid kaudselt pädev, kuna tema poole on pöördutud erandi alusel ja tema otsus on kohaldatav ainult inter partes ning kui vastusest eelotsuse küsimustele tuleneb, et [määrus ja 2006. aasta ringkiri] on õigusvastased, näha ette õigusvastase määruse ja/või ringkirja tagajärgede kehtima jätmise, kui õigusvastased instrumendid aitavad saavutada direktiiviga ELTL artikli 288 kohaselt taotletavat keskkonnakaitse-eesmärki ja liidu õiguses selliseks kehtima jätmiseks ette nähtud nõuded (nagu on märgitud [28. juuli 2016. aasta] otsuses Association France Nature Environnement, [(C‑379/15, EU:C:2016:603)]) on täidetud? i) Kas kohus võib juhul, kui [teise küsimuse punktile h] vastatakse eitavalt, määrata vaidlustatud projekti tagajärgede kehtima jäämise, et nii kaudselt täita nõudeid, mis on liidu õigusega ette nähtud direktiiviga [2001/42] vastuolus oleva kava või programmi õiguslike tagajärgede kehtima jätmiseks [28. juuli 2016. aasta] otsuses Association France Nature Environnement, [(C‑379/15, EU:C:2016:603)])?“