ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

kui kasutamine on vaidlustatud, siis sõltumata sellest, kas seda on teinud selle kaubamärgi omanik, mille kehtetuks tunnistamist taotletakse, kasutamise tõendamise nõudega või vaidlustades selle kohta varasema kaubamärgi omaniku poolt esitatud tõendid, on ühtlustamisamet kohustatud uurima kasutamise tõendamise küsimust enne segiajamise tõenäosuse uurimist.
Liidetud kohtuasjad T-114/07 ja T-115/07

Last Minute Network Ltd

versus

Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

„Ühenduse kaubamärk — Tühistamismenetlus — Ühenduse kujutismärk LAST MINUTE TOUR — Varasem siseriiklik registreerimata kaubamärk LASTMINUTE.COM — Suhteline keeldumispõhjus — Viide varasema kaubamärgi suhtes kohaldatavale siseriiklikule õigusele — Common law normistik, mis reguleerib tähise hõivamise peale esitatavat hagi (action for passing off) — Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 8 lõige 4 ja artikli 52 lõike 1 punkt c (nüüd määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõige 4 ja artikli 53 lõike 1 punkt c)”

Esimese Astme Kohtu otsus (seitsmes koda), 11. juuni 2009 II ‐ 1921

Kohtuotsuse kokkuvõte

Ühenduse kaubamärk – Loobumine, tühisus ja kehtetuks tunnistamine – Suhtelised kehtetuks tunnistamise põhjused

(Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 8 lõige 4 ja artikli 52 lõike 1 punkt c)

Vastavalt määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 52 lõike 1 punktile c tunnistatakse ühenduse kaubamärk kehtetuks Siseturu Ühtlustamise Ametile (kaubamärgid ja tööstusdisainilahenduses) esitatud taotluse põhjal, kui on olemas selle määruse artikli 8 lõikes 4 osutatud varasem õigus ja kui nimetatud lõikes osutatud tingimused on täidetud.

Nende sätete koosmõjust tuleneb, et registreerimata kaubamärgi või mõne muu ulatuslikumalt kui kohaliku tähtsusega kaubanduses kasutatava tähise omanik võib saavutada hilisema kaubamärgi kehtetuks tunnistamise kui – ja niivõrd kui – kohaldatava siseriikliku õiguse kohaselt on esiteks õigused sellele tähisele omandatud enne ühenduse kaubamärgi taotluse esitamist ja teiseks annab see tähis omanikule õiguse keelata hilisema kaubamärgi kasutamine.

Määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 4 kohaldamisel tuleb arvesse võtta nii siseriiklikku õigust, mida kohaldatakse kõnealuses sättes oleva viite alusel, kui ka asjaomase liikmesriigi kohtute poolt tehtud otsuseid. Sellest lähtuvalt peab kehtetuks tunnistamise taotleja tõendama, et asjaomane tähis kuulub liikmesriigi nende õigusnormide kohaldamisalasse, millele on viidatud, ja et see tähis annab õiguse keelata hilisema kaubamärgi kasutamine.

(vt punktid 45–47)
Määruse nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust, artikli 100 lõikest 2 ja määruse nr 2342/2002, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust käsitleva nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 üksikasjalikud rakenduseeskirjad artikli 149 lõikest 3 tuleneb, et ühenduse institutsioon on täitnud teenuste riigihankemenetluse raames tehtud otsuse lükata pakkumus tagasi põhjendamiskohustuse, kui ta kõigepealt viivitamatult teavitab kõiki pakkujaid, kelle pakkumused on tagasi lükatud, nende pakkumuse tagasilükkamise põhjustest ja kui ta seejärel 15 tööpäeva jooksul alates asjaomase taotluse registreerimisest edastab pakkujatele, kelle pakkumus on vastavaks tunnistatud ning kes on seda sõnaselgelt taotlenud, eduka pakkumuse tunnused ja suhtelised eelised ning eduka pakkuja nime.

Kuna ühenduse institutsioonil on lai kaalutlusõigus, on ühenduse õiguskorraga haldusmenetluses antud tagatiste järgimine veelgi suurema tähtsusega. Mainitud tagatiste hulka kuuluvad eelkõige pädeva institutsiooni kohustus põhjendada oma otsuseid piisavalt. Üksnes niiviisi saab ühenduse kohus kontrollida, kas faktilised ja õiguslikud asjaolud, millest kaalutlusõiguse teostamine sõltub, on täidetud.

Kui asjaomane institutsioon saadab kirja tulenevalt hageja taotlusest saada otsuse kohta täiendavaid selgitusi enne hagi esitamist, kuid pärast määruse nr 2342/2002 artikli 149 lõikes 3 sätestatud kuupäeva, võidakse seda kirja arvestada käesolevas asjas toimunud põhjendamise piisavuse kontrollimiseks. Tegelikult tuleb põhjendamiskohustust hinnata vastavalt teabele, mida hageja hagi esitamise hetkel valdas, seda siiski tingimusel, et antud institutsioonil ei ole lubatud asendada esialgseid põhjendusi täiesti uute põhjendustega.

Seevastu ei kompenseeri asjaolu, et asjaomane institutsioon esitas pakkumuse tagasilükkamise otsuse põhjused kohtumenetluses, vaidlustatud otsuse esialgse põhjendamise ebapiisavust. Põhjendusi ei saa esitada esimest korda alles hiljem ühenduse kohtule, välja arvatud erandlikel asjaoludel.

(vt punktid 59, 61, 73, 76)
Kohtuasi T-189/07

Frosch Touristik GmbH

versus

Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

„Ühenduse kaubamärk — Kehtetuks tunnistamise menetlus — Ühenduse sõnamärk FLUGBÖRSE — Absoluutse kehtetuks tunnistamise põhjuse kontrollimise asjakohane kuupäev — Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 51 lõike 1 punkt a (nüüd määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 52 lõike 1 punkt a)”

Esimese Astme Kohtu otsus (viies koda), 3. juuni 2009 II ‐ 1505

Kohtuotsuse kokkuvõte

Ühenduse kaubamärk – Loobumine, tühisus ja kehtetuks tunnistamine – Absoluutsed kehtetuks tunnistamise põhjused

Asjakohane kuupäev määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 51 lõike 1 punktil a põhineva kehtetuks tunnistamise taotluse kontrollimiseks on vaidlustatud kaubamärgi registreerimise taotluse esitamise kuupäev. Asjaolu, et kohtupraktikas on mööndud võimalust võtta arvesse sellest kuupäevast hiljem esitatud tõendeid, ei räägi kaugeltki sellisele kõnealuse artikli tõlgendusele vastu, vaid kinnitab seda, kuna neid tõendeid saab arvesse võtta üksnes tingimusel, et need puudutavad kaubamärgitaotluse esitamise aegset olukorda. Selline määruse nr 40/94 artikli 51 lõike 1 punkti a tõlgendus on ainus, mis võimaldab vältida seda, et kaubamärgi registreerimistingimustele vastava olemuse kaotamise tõenäosus suureneb sõltuvalt registreerimismenetluse kestusest. Seevastu tõlgendus, mille kohaselt peaksid kõik nõutud tingimused olema täidetud ajal, mil esitatakse registreerimistaotlus, ja peaksid olema jätkuvalt täidetud kuni kaubamärgi registreerimiseni, viiks selleni, et kaubamärgi registreerimine sõltub osaliselt juhuslikust asjaolust, s.o. registreerimismenetluse kestusest. Sellega seoses tuleb märkida, et see registreerimismenetluse kestusega seotud kaalutlus on üks põhjendustest, mille tõttu määruse nr 40/94 artikli 7 lõiget 3 tõlgendati nii, et selle kohaselt peab olema eristusvõime kasutamise käigus omandatud enne kui esitatakse kaubamärgitaotlus.

(vt punktid 19 ja 20)
Määruse nr 40/94 artikli 47 lõike 2 esimesest lausest ei tulene, et ühtlustamisamet peab teavitama registreeritud kaubamärgi omanikku registreeringu kehtivuse lõppemisest üksnes siis, kui kõnealune omanik on pikendamismenetluse osaline. Nimetatud artikkel näeb ühtlustamisameti suhtes ette teavitamiskohustuse, mis kaasneb asjaomase menetlusega, kuid mis ei anna kaubamärgiomanikule ega teistele isikutele õigusi.

Mis puutub esimesse tingimusse, siis võib määruse nr 40/94 artikli 47 lõike 1 alusel pikendamist taotleda kaubamärgiomanik või tema poolt vahetult volitatud isik. Sellest tuleneb, et üksnes kaubamärgiomanikku või tema poolt vahetult volitatud isikut võib pidada pikendamismenetluse osalisteks.

Määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 78 lõike 1 kohaselt eeldab Siseturu Ühtlustamise Ametis (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) tähtaja ennistamine esiteks seda, et taotleja on menetletava asja osaline, teiseks, et taotlejal ei ole kõikidest asjaolude kohaselt võetud meetmetest hoolimata olnud võimalik ühtlustamisameti määratud tähtajast kinni pidada, ning kolmandaks, et tähtaja möödalaskmine toob määruse nr 40/94 sätetest tulenevalt vahetult kaasa õiguse kaotamise.

Vastavalt määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 73 teisele lausele võivad Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) otsuste aluseks olla üksnes põhjused, mille kohta huvitatud isikutel on olnud võimalik esitada oma seisukoht. See säte tunnustab kaitseõiguste kaitse üldpõhimõtet ühenduse kaubamärgi õiguses. Vastavalt sellele ühenduse õiguse üldpõhimõttele peab ametiasutuste otsuste adressaatidel, kelle huve märkimisväärselt riivatakse, olema tõhus võimalus oma seisukohtade teatavakstegemiseks. Õigus olla ära kuulatud laieneb kõikidele faktilistele või õiguslikele asjaoludele, mis on otsustamise aluseks, kuid mitte haldusorgani poolt kavandatavale lõplikule seisukohale.

Menetlusnormi rikkumine rikub kaitseõigusi vaid siis, kui sellel on olnud konkreetne mõju puudutatud ettevõtjate võimalusele ennast kaitsta. Kaitseõiguste tagamiseks kehtestatud normide rikkumine võib mõjutada haldusmenetluses tehtud otsuse kehtivust üksnes siis, kui on tõendatud, et haldusmenetluses oleks võidud jõuda teistsugusele lõpptulemusele, kui neid norme ei oleks rikutud.

(vt punktid 31 ja 32)
Kohtuasi T-449/07

Thomas Rotter

versus

Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

„Ühenduse kaubamärk — Ühenduse ruumilise kaubamärgi taotlus — Vorstide seade kuju — Absoluutne keeldumispõhjus — Eristusvõime puudumine — Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkt b”

Esimese Astme Kohtu otsus (teine koda), 5. mai 2009 II ‐ 1073

Kohtuotsuse kokkuvõte

Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Kaubamärk, millel puudub eristusvõime

(Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 7 lõike 1 punkt b)

Vorstide seadet kujutaval ruumilisel kaubamärgil, mille registreerimist „vorstitoodete” osas, mis kuuluvad Nizza kokkuleppe kohaselt klassi 29, on taotletud, puudub eristusvõime määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses.

Kõnealuseid tooteid, st vorstitooteid (Wurstwaren) müüakse mitte ainult lihapoodides, vaid ka supermarketites selleks ettenähtud kohtades ja jahutatud toodete osakonnas. Niisiis on tegemist keskmisele Euroopa Liidu tarbijale suunatud tarbekaubaga. Taotletud kuju, milleks on mitme vorsti seade, erineb kõnealuste toodete, st vorsti klassikalisest, kõige levinumast kujust. Ei ole näidatud, mille poolest taotletud kuju oluliselt erineb tavaliselt kaubanduses esinevast vorstide kujust. Sellest selgub, et kuna kõnealused kaubad, milleks on vorstitooted, on esmatarbekaubad, ei taju keskmine tarbija taotletavat kuju viitena nimetatud kaupade kaubanduslikule päritolule.

(vt punktid 25, 26, 30 ja 31)
Kohtuasi T-185/07

Calvin Klein Trademark Trust

versus

Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

„Ühenduse kaubamärk — Vastulausemenetlus — Ühenduse sõnamärgi CK CREACIONES KENNYA taotlus — Varasem ühenduse kujutismärk CK Calvin Klein ja varasemad siseriiklikud kujutismärgid CK — Suhteline keeldumispõhjus — Segiajamise tõenäosuse puudumine — Tähiste sarnasuse puudumine — Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkt b”

Esimese Astme Kohtu otsus (kuues koda), 7. mai 2009 II ‐ 1325

Kohtuotsuse kokkuvõte

Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Suhtelised keeldumispõhjused – Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause – Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus

(Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 8 lõike 1 punkt b)

Ei ole tõenäoline, et Hispaania ja Euroopa Ühenduse keskmine tarbija ajab segi ühelt poolt sõnamärgi CK CREACIONES KENNYA, mille registreerimist ühenduse kaubamärgina taotletakse Nizza kokkuleppe vastavalt klassidesse 18 ja 25 kuuluvatele kaupadele „nahk, tehisnahk ja nendest valmistatud tooted, mis ei kuulu teistesse klassidesse; loomanahad; reisikohvrid, reisikastid; päikese- ja vihmavarjud, jalutuskepid; piitsad, hobuseriistad ja sadulsepatooted” ja „rõivad, jalatsid, peakatted”, ning teiselt poolt samadesse klassidesse kuuluvatele kaupadele varem ühenduse kaubamärgina registreeritud kujutismärgi CK Calvin Klein ja varem Hispaanias registreeritud kujutismärgi CK.

Kaubamärkide visuaalne, foneetiline ja kontseptuaalne uurimine näitab, et varasemate kaubamärkide tervikmuljes domineerib ainus ja domineeriv osa „ck”, samas kui taotletava kaubamärgi jäetavas tervikmuljes domineerib osa „creaciones kennya”. Seega tuleneb vastandatud tähiste sarnasuse puudumine eespool nimetatud visuaalsetest, foneetilistest ja kontseptuaalsetest erinevustest.

Hinnangut, et segiajamine ei ole tõenäoline, ei muuda vastandatud kaubamärkidega tähistatud kaupade identsus, kuna asjaomased tähised ei ole sarnased. Taotletavast kaubamärgist tuleneb selgesti, et täheühend „ck” viitab sõnadele „creaciones kennya”, mis üheselt eristab taotletavat kaubamärki varasematest kaubamärkidest. Kuna vastandatud tähiste sarnasus on segiajamise tõenäosuse tunnistamise tingimus, siis see, kui tuvastatakse, et niisugune sarnasus puudub, välistab segiajamise tõenäosuse olemasolu.

(vt punktid 36, 52–54)
Määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punkt b, mille kohaselt ei registreerita „kaubamärke, millel puudub eristusvõime”, paneb Siseturu Ühtlustamise Ametile (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) registreerimiseks esitatud tähise potentsiaalsete omaduste konkreetse analüüsi läbiviimisel kohustuseks kontrollida, kas tundub olevat välistatud, et see tähis võib asjaomase avalikkuse silmis taotleja kaupu muu päritoluga kaupadest või teenustest eristada, võttes arvesse asjaolu, et kõnealuse määruse artikli 7 lõike 1 punktis b sätestatud absoluutse keeldumispõhjuse kohaldamise takistamiseks piisab minimaalsest eristusvõimest. Sellise hinnangu andmisel peab ühtlustamisamet võtma arvesse kõiki asjaolusid ning asjakohaseid fakte, kusjuures Esimese Astme Kohus võib seda kontrollida.

Põhimõtteline üksikute tähtede määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punkt b tähenduses eristusvõime tunnistamisest keeldumine, mille osas ei tehta erandeid ega viida läbi konkreetset eespool punktis 39 nimetatud kontrolli, on vastuolus nimetatud määruse artikli 4 sätetega, mille kohaselt võivad tähed moodustada tähiseid, mida on võimalik graafiliselt esitada ning seega olla kaubamärkideks, kuivõrd selliste tähiste põhjal on võimalik eristada ühe ettevõtja kaupu või teenuseid teiste ettevõtjate omadest.

Lisaks ilmneb kohtupraktikast, et määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkt b ei tee eri liiki tähiste vahel vahet ning ühest tähest koosnevate kaubamärkide eristusvõime hindamise kriteeriumid on samad mis need, mida kohaldatakse teistele kaubamärgiliikidele.

Selles sättes nõutava minimaalse eristusvõime omamiseks peab taotletav tähis üksnes näima selline, mis a priori võimaldab asjaomasel avalikkusel tuvastada ühenduse kaubamärgi registreerimise taotluses märgitud kaupade või teenuste kaubandusliku päritolu, võimaldades tal ilma võimaliku segiajamiseta eristada kaupa või teenust nendest, millel on teine päritolu.

(vt punktid 45–47)
Keskmine tarbija võib segi ajada sõnalise tähise SPA THERAPY, mille registreerimist ühenduse kaubamärgina taotleti Nizza kokkuleppe tähenduses klassi 3 kuuluvate kaupade jaoks, ja sõnamärgi SPA, mis on varem registreeritud Beneluxi kaubamärgiametis.

Tarbija pöörab üldjuhul suuremat tähelepanu kaubamärgi algusele kui lõpule. Varasem kaubamärk ongi paigutatud taotletava kaubamärgi algusesse. Sellest tulenevalt võib taotletava kaubamärgi sees oleva varasema kaubamärgi iseseisev eristav tähtsus asjaomast avalikkust enam eksitada kui kaupade kaubanduslik päritolu.

Sõna „therapy” ei ole mainekas ärinimi, vaid on mõiste, mis ei ole kosmeetikatoodete puhul kirjeldav ega oma nende osas eriliselt tugevat eristusvõimet, mida võiks mõista kui viidet nende toodete tervislikule mõjule.

Lõpuks, kosmeetikatoodete tootjad toovad sageli erinevate alamkaubamärkide all turule mitmeid tootesarju. Seega võib asjaolu, et taotletav kaubamärk koosneb varasemast kaubamärgist SPA ja sõnast „therapy”, tekitada tarbijates arvamuse, et tegemist on varasema kaubamärgi omaniku turustatava tootesarjaga.

Asjaomaste tähiste erinevused, mis tulenevad taotletavas kaubamärgis sõna „therapy” esinemisest, ei suuda seega kompenseerida vastandatud tähiste olulisi sarnasusi, mis tulenevad varasema kaubamärgi esinemisest taotletava kaubamärgi alguses ja selle iseseisvast eristavast tähtsusest taotletavas kaubamärgis, olemata siiski domineeriv osa. Tuleb lisaks tõdeda, et vastandatud kaubamärkidega tähistatavate kaupade identsusest järeldab asjaomane avalikkus, et need pärinevad vähemalt omavahel majanduslikult seotud ettevõtjatelt.

Tegelikult ei saa sellisel juhul segiajamise tõenäosuse olemasolule seada tingimust, mille kohaselt mitmeosalisest tähisest jäävas tervikmuljes peab olema domineeriv see osa, mis koosneb varasemast kaubamärgist.

(vt punktid 15, 19, 20, 30–33)
Kui ühenduse kaubamärgi registreerimist või rahvusvahelise registreerimise kaitset Euroopa Ühenduses taotletakse kõigi teatavasse kaubaliiki kuuluvate kaupade jaoks, ilma et kaupade vahel tehtaks vahet, ei takista asjaolu, et asjaomasel kaubamärgil puudub eristusvõime üksnes teatavate sellesse kaubaliiki kuuluvate kaupade suhtes, tuvastada, et asjaomasel kaubamärgil puudub eristusvõime kõigi sellesse kaubaliiki kuuluvate kaupade osas.

(vt punkt 18)
Määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses puudub eristusvõime kujutismärgil, mis kujutab kaardi välimusega nelinurkset kujundit hoidvat kätt koos sellele lisatud samas suunas osutava kolme kolmnurgaga, mille registreerimist taotletakse Nizza kokkuleppe klassidesse 9, 35, 38 ja 42 kuuluvate kaupade ja teenuste jaoks, kuna asjaomane avalikkus tajub seda kui kasutamisteavet, mis õpetab, kuidas tuleb kaarti tehingu teostamiseks kasutada, mitte kui kõnealuste kaupade ja teenuste kaubandusliku päritolu tähist. Keskmine tarbija puutub erinevates kohtades, nagu pangad, kaubahallid, rongi- ja lennujaamad, parklad ning telefonikabiinid, sellist laadi kasutamisteabega iga päev kokku.

Arvestades asjaomase heleda nelinurkse kujundi konteksti, milleks on seda hoidev stiliseeritud käsi ja kolm suunatud kolmnurka, ning seda, millised on kõnealused kaubad ja teenused, ei ole kahtlustki selles, kuidas asjaomane avalikkus seda tähist tajub. Lisaks ei ole kolmest mustast kolmnurgast moodustatud tervik eristusvõimeline seetõttu, et see on liidetud asjaomase tähisega, kuna asjaomane avalikkus tajub seda suunavate nooltena, millel on praktiline ülesanne osutada kohale, kus magnetkaart tuleb rahaautomaati sisestada. Nii ei ole asjaomased kolmnurgad ühegi kõnealuse kauba- ja teenuseklassi osas eristavad.

Järeldus eristusvõime puudumise kohta on kohaldatav kõigile kõnealustele kaupadele ja teenustele, mis on seotud elektroonilise maksekaardi kasutamisega ja neid kaarte kasutades selliste tehingute teostamisega, nagu elektrooniline magnetkaardimakse (klass 9), rahaautomaatide administratiivne haldamine (klass 35), arvutivõrgupõhiste elektrooniliste maksete süsteemid (klass 42), magnetmaksekaartide turustamine ja nende kaartide abil tehtavad tehingud (klass 36) või side ning sellise elektroonilise teabe edastamine, mis toimib teatava sõnumina, mille kaudu saab asjaomaseid teenuseid magnetkaardi kasutamise abil tarbida (klass 38).

Selles osas ei ole tõendatud, et on väär arvata, et kõnealuseid kaupu ja teenuseid arvestades tajub asjaomane avalikkus taotletavat kaubamärki nii, et see on otseselt ja hädavajalikult seotud elektroonilise makse tehingu teostamisega magnetkaardi abil.

(vt punktid 37–41)
Esimese Astme Kohtu (neljas koda) 8. juuli 2009. aasta otsus – DSV Road vs. komisjon

(kohtuasi T-219/07)

„Tolliliit — Tai päritolu diskettide import — Imporditollimaksu tollivormistusjärgne sissenõudmine — Imporditollimaksu vähendamise taotlus — Määruse (EMÜ) nr 2913/92 artikli 220 lõike 2 punkt b ja artikkel 239”

1. Euroopa ühenduste omavahendid — Impordi- ja eksporditollimaksude tollivormistusjärgne sissenõudmine (nõukogu määrus nr 2913/92, artikli 220 lõike 2 punkt b; komisjoni määrus nr 2454/93, artikli 81 lõige 6) (vt punktid 35–38, 40)

2. Euroopa ühenduste omavahendid — Imporditollimaksude tagasimaksmine või vähendamine — Ühenduse tolliseadustiku artiklis 239 sätestatud õigluse klausel (nõukogu määrus nr 2913/92, artikkel 239; komisjoni määrus nr 2454/93, artikli 904 punkt c) (vt punktid 55–57)

Ese

Nõue tühistada komisjoni 24. aprilli 2007. aasta otsus (teatavaks tehtud numbri REC 05/02 all), millega Belgia Kuningriigi ametiasutustele teatati, et Tai päritolu diskettide suhtes määratud imporditollimaksu järelarvestuskande tegemine on õigustatud ja et nimetatud tollimaksu vähendamine ei ole põhjendatud.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja DSV Road NV-lt.

Esimese Astme Kohtu (neljas koda) 8. juuli 2009. aasta otsus – DSV Road vs. komisjon

(kohtuasi T-219/07)

„Tolliliit — Tai päritolu diskettide import — Imporditollimaksu tollivormistusjärgne sissenõudmine — Imporditollimaksu vähendamise taotlus — Määruse (EMÜ) nr 2913/92 artikli 220 lõike 2 punkt b ja artikkel 239”

1. Euroopa ühenduste omavahendid — Impordi- ja eksporditollimaksude tollivormistusjärgne sissenõudmine (nõukogu määrus nr 2913/92, artikli 220 lõike 2 punkt b; komisjoni määrus nr 2454/93, artikli 81 lõige 6) (vt punktid 35–38, 40)

2. Euroopa ühenduste omavahendid — Imporditollimaksude tagasimaksmine või vähendamine — Ühenduse tolliseadustiku artiklis 239 sätestatud õigluse klausel (nõukogu määrus nr 2913/92, artikkel 239; komisjoni määrus nr 2454/93, artikli 904 punkt c) (vt punktid 55–57)

Ese

Nõue tühistada komisjoni 24. aprilli 2007. aasta otsus (teatavaks tehtud numbri REC 05/02 all), millega Belgia Kuningriigi ametiasutustele teatati, et Tai päritolu diskettide suhtes määratud imporditollimaksu järelarvestuskande tegemine on õigustatud ja et nimetatud tollimaksu vähendamine ei ole põhjendatud.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.