ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 311/6

Euroopa Kohtu (esimene koda) 8. septembri 2011. aasta otsus (Corte suprema di cassazione (Itaalia) eelotsusetaotlus) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate versus Paint Graphos Soc. coop. arl (C-78/08), Adige Carni Soc. coop. arl (likvideerimisel) versus Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-79/08) ja Ministero delle Finanze versus Michele Franchetto (C-80/08)

(Liidetud kohtuasjad C-78/08–C-80/08) (1)

(Eelotsusetaotlus - Vastuvõetavus - Riigiabi - Ühistutele tehtavad maksusoodustused - Riigiabi kvalifitseerimine EÜ artikli 87 tähenduses - Kokkusobivus ühisturuga - Tingimused)

2011/C 311/06

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte suprema di cassazione

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate (C-78/08), Adige Carni Soc. coop. arl (likvideerimisel) (C-79/08), Ministero delle Finanze (C-80/08)

Kostjad: Paint Graphos scarl (C-78/08), Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-79/08), Michele Franchetto (C-80/08)

Ese

Eelotsusetaotlus — Corte suprema di cassazione — EÜ artiklite 81, 87 ja 88, nõukogu 22. juuli 2003. aasta määruse (EÜ) nr 1435/2003 Euroopa ühistu (SCE) põhikirja kohta (ELT L 207, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01) ja nõukogu 22. juuli 2003. aasta direktiivi 2003/72/EÜ, millega täiendatakse Euroopa ühistu põhikirja töötajate kaasamise osas (ELT L 207, lk 25; ELT eriväljaanne 05/04), tõlgendamine — Mõiste „riikide poolt antav abi” — Itaalia õigusnormid, mis annavad maksusoodustusi põllumajandus-, tootmis- ja tarbijaühistutele

Resolutsioon

Sellised nagu põhikohtuasjas käsitletavad maksusoodustused, mida kohaldatakse tootmis- ja tööühistutele sellise siseriikliku õigusnormi alusel nagu Vabariigi Presidendi 29. septembri 1973. aasta dekreedi nr 601 maksusoodustuste kohta (1984. aastast kuni 1993. aastani kehtinud versioonis) artikkel 11, ei kujuta endast riigiabi EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses, kui kõik selle õigusnormi kohaldamise tingimused on täidetud. Mis puudutab eelotsusetaotluse esitanud kohtu menetluses olevate kohtuvaidluste aluseks olnud olukorda, siis tuleb nimetatud kohtul hinnata täpsemalt asjaomaste maksuvabastuste valikulisust ja seda, kas need maksuvabastused on põhjendatavad selle süsteemi olemuse ja üldise ülesehitusega, millesse need kuuluvad, tehes eeskätt kindlaks, kas asjaomased tulundusühistud on tegelikult sarnases olukorras selliste ühingutega, kelle eesmärk on tulu saamine, ja kui see on nii, siis kas nende tulundusühistute soodsam maksualane kohtlemine tuleneb ühelt poolt asjaomases liikmesriigis kohaldatavale maksusüsteemile omastest põhimõtetest, ja teiseks, kas see maksuvabastus on kooskõlas ühtsuse põhimõtte ja proportsionaalsuse põhimõttega.

(1) ELT C 116, 9.5.2008.
1.

EÜ artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et: a) hasartmängude sektoris tarbijakaitse iseäranis kõrge taseme tagada sooviva liikmesriigi seisukoht, et selle sektoriga seotud riske saab hallata ja mängudega seotud liigse kulutamise ennetamise ning mängusõltuvuse tekke vältimise eesmärke saab piisavalt tõhusalt ennetada üksnes ainuõiguste andmisega ühele ainsale, avaliku võimu kontrollile vahetult alluvale ühingule, võib olla põhjendatud; b) eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas: — siseriiklikud ametiasutused soovisid põhikohtuasja asjaolude asetleidmise ajajärgul ka tegelikult saavutada iseäranis kõrget kaitsetaset ja kas monopoli kehtestamist võib seda kaitsetaset arvestades pidada tõepoolest vajalikuks, ning kas — riiklik kontroll, millele ainuõigusi omava ettevõtja tegevus on põhimõtteliselt allutatud, toimub tõesti selleks, et ühtselt ja süstemaatiliselt järgida sellele ühingule seatud eesmärke; c) selleks et olla vastavuses eesmärgiga võidelda kuritegevuse vastu ning vähendada mängimisvõimalusi, peab hasartmängu valdkonnas monopoli kehtestav siseriiklik regulatsioon: — rajanema tõdemusel, et mängudega seotud kriminaalsed ja pettuslikud tegevused ning mängusõltuvus kujutavad endast asjaomase liikmesriigi territooriumil probleemi, mille lahenduseks oleks lubatud ja reguleeritud mängutegevuse laienemine; ning — lubama teha üksnes mõõdukat reklaami, mis on rangelt piiratud sellega, mis on vajalik, et suunata tarbijad selle kaudu lubatud hasartmängude võrgustikesse
2.

Direktiivi 2000/78 artikliga 1 koostoimes artikliga 2 ning artikli 3 lõike 1 punktiga c on vastuolus selline siseriiklik õigusnorm nagu kõnealuse Hamburgi liidumaa seaduse § 10 lõige 6, mille kohaselt registreeritud kooselus elav pensionisaaja saab täiendavat vanaduspensioni väiksemas summas kui see, mida makstakse abielus pensionisaajale, kes ei ela oma abikaasast alaliselt lahus, kui: — asjaomases liikmesriigis on ainult eri soost isikutel võimalik sõlmida abielu ning selle kõrvale on loodud samasoolistele isikutele mõeldud selline registreeritud kooselu institutsioon, nagu on ette nähtud 16. veebruari 2001. aasta registreeritud kooselu seaduses (Gesetz über die Eingetragene Lebenspartnerschaft), ja — tegemist on otsese diskrimineerimisega seksuaalse sättumuse alusel, sest siseriikliku õiguse kohaselt on kõnealune kooselupartner asjaomase pensioni osas õiguslikult ja faktiliselt samalaadses olukorras nagu abielu sõlminud isik. Olukordade samalaadsuse üle peab otsustama siseriiklik kohus ning seda tehes tuleb keskenduda abikaasade ja kooselupartnerite vastastikustele õigustele ja kohustustele, nagu need on ette nähtud vastavate institutsioonide raames ja mis omavad asjas tähtsust, arvestades kõne all oleva hüvitise eseme ja määramise tingimustega.
1.

Hispaania Kuningriik on rikkunud EÜ artiklist 43 tulenevaid kohustusi, kuna ta on vastu võtnud ja/või jõusse jätnud järgmised sätted: — Kataloonia autonoomse piirkonna 27. detsembri 2005. aasta seaduse nr 18/2005 kaubanduspindade kohta (Ley 18/2005 de equipamientos comerciales) artikli 4 lõige 1, kuna selles on keelatud rajada suuri jaekauplusi väljapoole piiratud arvu omavalitsusüksuste terviklikke linnaalasid; — Kataloonia autonoomse piirkonna 10. oktoobri 2006. aasta dekreedi nr 379/2006 kaubanduspindade uue sektoraalse territoriaalse kava heakskiitmise kohta (Decreto 379/2006 por el que se aprueba el Plan territorial sectorial de equipamientos comerciales) lisa artikkel 7 ja artikli 10 lõige 2 ning selle lisa 1, kuna nende sätetega on uute hüpermarketite rajamine piiratud väikese arvu ringkondadega ja on ette nähtud, et niisugused uued hüpermarketid ei tohi hõlmata üle 9 % kulutustest laiatarbekaupadele ning üle 7 % kulutustest muudele kaupadele; — Hispaania Kuningriigi 15. jaanuari 1996. aasta seaduse nr 7/1996 jaekaubanduskorra kohta (Ley 7/1996, de ordenación del comercio minorista) artikli 6 lõike 2 esimene lõik, Kataloonia autonoomse piirkonna 27. detsembri 2005. aasta seaduse nr 18/2005 kaubanduspindade kohta (Ley 18/2005 de equipamientos comerciales) artikkel 8 ning 10. oktoobri 2006. aasta dekreedi nr 378/2006 seaduse nr 18/2005 rakendamise kohta (Decreto 378/2006 por el que se desarolla la Ley 18/2005) artikli 31 lõige 4 ja artikli 33 lõige 2, kuna nendes sätetes nõutakse, et turuosa suurusele ja olemasoleva jaekaubanduse mõjutamisele kohaldataks ülemmäärasid, mida ületades on võimatu avada suuri jaekauplusi ja/või uusi keskmise suurusega jaekauplusi, ning — 10. oktoobri 2006. aasta dekreedi nr 378/2006 seaduse nr 18/2005 rakendamise kohta artikkel 26, kuna see reguleerib Comisión de Equipamientos Comercialesi (kaubanduspindade komisjon) koosseisu, tagades olemasoleva jaekaubanduse huvide esindatuse ning jättes ette nägemata keskkonnakaitse valdkonnas tegutsevate ühingute ja tarbijakaitse valdkonnas tegutsevate huvigruppide esindatuse.
—

Tuvastada, et kuna Itaalia Vabariik ei ole võtnud ette nähtud tähtaja jooksul vajalikke meetmeid komisjoni 25. novembri 1999. aasta otsusega 2000/394/EÜ, mis puudutab abimeetmeid, mis on Venezia ja Chioggia territooriumil tegutsevate ettevõtjate kasuks ette nähtud seadustega nr 30/1997 ja nr 206/1995, millega kehtestatakse sotsiaalmaksuvähendused (10.1.2000 teatavaks tehtud numbri K(1999(4268) all, EÜT 2000, L 150, 23.6.2000, lk 50), ebaseaduslikuks ja ühisturuga kokkusobimatuks tunnistatud abikava kehtetuks tunnistamiseks ja hüvitise saajatelt neile kõnealuse abikava alusel makstud abisummade tagasinõudmiseks, on Itaalia Vabariik rikkunud nimetatud otsuse artiklitest 2, 5 ja 6 ning EÜ asutamislepingust tulenevaid kohustusi;
2.

Määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunkti b teist taanet tuleb tõlgendada nii, et kui teenuseid osutatakse mitmes liikmesriigis, on kõikide lepingust tulenevate nõuete üle otsustamiseks pädev see kohus, kelle piirkonnas asub peamine teenuste osutamise koht. Kaubandusagendi lepingu osas on see koht agendi peamine teenuste osutamise koht, nagu see tuleneb lepingu tingimustest, selliste tingimuste puudumisel selle lepingu tegelik täitmise koht, ning kui sellel alusel ei ole kohta võimalik kindlaks teha, siis on selleks agendi elukoht.
ET Euroopa Liidu Teataja C 80/5

Euroopa Kohtu (esimene koda) 11. veebruari 2010. aasta otsus (Conseil d'État (Prantsusmaa) eelotsusetaotlus) — Graphic Procédé versus Ministère du Budget, des Comptes publics et de la Fonction publique

(Kohtuasi C-88/09) (1)

(Maksustamine - Kuues käibemaksudirektiiv - Reprograafia alane tegevus - Mõisted „kaubatarne” ja „teenuste osutamine” - Eristuskriteeriumid)

2010/C 80/09

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d'État (Prantsusmaa)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Graphic Procédé

Vastustaja: Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Conseil d’État — Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 2 lõike 1, artikli 5 lõike 1 ja artikli 6 lõike 1 tõlgendamine — Reprograafia — Kriteeriumid, mille alusel eristatakse kaubatarnet teenuste osutamisest kuuenda direktiivi tähenduses

Resolutsioon

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas, artikli 5 lõiget 1 tuleb tõlgendada selliselt, et reprograafia alane tegevus vastab kaubatarne tunnustele niivõrd, kuivõrd selle puhul on tegemist üksnes dokumentide paljundamisega materjalile, mille käsutamise õigus läheb reprograafia alase teenuse osutajalt üle originaaldokumendist koopiad tellinud kliendile. Kuid nimetatud tegevust tuleb määratleda „teenuste osutamisena” kuuenda direktiivi 77/388 artikli 6 lõike 1 tähenduses, kui ilmneb, et sellega kaasnevad lisateenused, millel on — lähtudes nimetatud teenuste tähtsusest kliendi jaoks, nende osutamiseks kulunud ajast, originaaldokumentide töötlemise vajaduse ulatusest ning sellest, kui suure osa kõnealuste lisateenuste eest võetav tasu moodustab teenuse koguhinnast —, kaubatarnega võrreldes ülekaalukas tähtsus, kujutades endast teenuse saaja jaoks eraldi eesmärki.

(1) ELT C 113, 16.5.2009.
1.

Isik, kes on sellises olukorras nagu põhikohtuasja kaebuse esitaja, on Euroopa Majandusühenduse ja Türgi vahel assotsiatsiooni loonud lepinguga asutatud assotsiatsiooninõukogu 19. septembri 1980. aasta otsuse nr 1/80 assotsiatsiooni arengu kohta artikli 6 lõike 1 mõttes töötaja, kui tehtav palgatöö on tegelik ja tulemuslik. Faktiliste asjaolude kontrollimine, mida on vaja selleks, et hinnata, kas menetluses olevas kohtuasjas on tegemist sellise juhtumiga, kuulub eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevusse.
ET Euroopa Liidu Teataja C 63/16

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 23. detsembri 2009. aasta otsus (Višje sodišče v Mariboru (Sloveenia Vabariik) eelotsusetaotlus) — Jasna Detiček versus Maurizio Sgueglia

(Kohtuasi C-403/09 PPU) (1)

(Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Abielu ja vanemliku vastutusega seotud küsimused - Määrus (EÜ) nr 2201/2003 - Hooldusõigust käsitlevad ajutised meetmed - Liikmesriigis täidetav otsus - Lapse ebaseaduslik äraviimine - Teine liikmesriik - Teine kohus - Lapse hooldusõiguse määramine teisele vanemale - Kohtualluvus - Eelotsuse kiirmenetlus)

2010/C 63/24

Kohtumenetluse keel: sloveeni

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Višje sodišče v Mariboru (Sloveenia Vabariik)

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Jasna Detiček

Kostja: Maurizio Sgueglia

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000 (ELT L 338, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 243) artikli 20 tõlgendamine — Ajutised meetmed, sealhulgas kaitsemeetmed — Liikmesriigi A kohtu pädevus lahendada ajutise meetmega nõue saada tagasi lapse hooldusõigus, kui asja sisuliselt lahendav kohus — ehk abielulahutust menetlev kohus — asub liikmesriigis B

Resolutsioon

Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000, artiklit 20 tuleb tõlgendada nii, et niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas ei luba see liikmesriigi kohtul võtta vanemlikku vastutust puudutavat ajutist meedet, mis annab selle liikmesriigi territooriumil viibiva lapse hooldusõiguse ühele vanematest, samas kui teise liikmesriigi kohus, kes on mainitud määruse alusel pädev sisuliselt arutama vaidlust lapse hooldusõiguse üle, on juba teinud lahendi, millega on lapse hooldusõigus määratud ajutiselt teisele vanemale ja mis on tunnistatud täidetavaks esimesena nimetatud liikmesriigi territooriumil.

(1) ELT C 312, 19.12.2009.
5.

Direktiivi 2008/115 artikli 15 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et väljasaatmine on mõistlik ainult siis, kui on reaalne korraldada väljasaatmine sama artikli lõigetes 5 ja 6 ette nähtud tähtaegade piires, ning väljasaatmine ei ole mõistlik, kui on ebatõenäoline, et asjassepuutuv isik võetaks vastu kolmandasse riiki nende tähtaegade piires.
3.

Kas see, kui Itaalia riiklikku kontsessioonimaksu peavad tasuma liitumislepingu sõlminud isikud, aga mitte need, kes kasutavad taaslaetavaid kõnekaarte, on kooskõlas direktiivis 2002/21/EÜ (2) kehtestatud põhimõtetega ja eelkõige selle direktiivi artikli 9 lõikes 1 sätestatud „põhimõttega, mille kohaselt ei tohi reguleerivad asutused raadiosageduste eraldamisel ja määramisel kedagi diskrimineerida”?
ET Euroopa Liidu Teataja C 179/11

Euroopa Kohtu (neljas koda) 20. mai 2010. aasta otsus (Okresní soud v Chebu eelotsusetaotlus — Tšehhi Vabariik) — Česká podnikatelská pojišťovna as, Vienna Insurance Group versus Michal Bilas

(Kohtuasi C-111/09) (1)

(Määrus (EÜ) nr 44/2001 - Kindlustusandja poolt oma asukohajärgsele kohtule esitatud hagi, milles nõutakse kindlustusmakse tasumist kindlustusvõtjalt, kelle elukoht on teises liikmesriigis - Kostja ilmumine asja menetlevasse kohtusse - Pädevuse vaidlustamata jätmine ja sisuliste vastuväidete esitamine - Kohtualluvus kohtusse ilmumise alusel)

2010/C 179/17

Kohtumenetluse keel: tšehhi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Okresní soud v Chebu

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Česká podnikatelská pojišťovna as, Vienna Insurance Group

Kostja: Michal Bilas

Ese

Eelotsusetaotlus — Okresní soud v Chebu — Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001, kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42) artikli 13 lõike 1 ja artiklite 24 ja 26 tõlgendamine — Kohtulalluvus kindlustusasjades — Hagi, millega ühes liikmesriigis asuv kindlustusandja taotleb kindlustusmakse tasumist teises liikmesriigis asuvalt kindlustusvõtjalt — Kindlustusvõtja sisulised vastuväited kindlustusandja asukoha kohtus

Resolutsioon

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste [tunnustamise ja] täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artiklit 24 tuleb tõlgendada selliselt, et kohus, kus menetlus on kõnealuse määruse II peatüki 3. jaos sisalduvaid eekirju järgimata algatatud, peab end pädevaks tunnistama, kui kostja ilmub kohtusse ja ei esita pädevuse puudumise vastuväidet; niisuguse kohtusse ilmumise puhul on tegemist vaikiva kokkuleppega kohtualluvuse kohta.

(1) ELT C 141, 20.6.2009.
ET Euroopa Liidu Teataja C 179/13

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 20. mai 2010. aasta otsus (Cour administrative d’appel de Nantes’i (Prantsusmaa) eelotsusetaotlus) — Scott SA, Kimberly Clark SNC, nüüd Kimberly Clark SAS versus Orléans’i linn

(Kohtuasi C-210/09) (1)

(Riigiabi - Määrus (EÜ) nr 659/1999 - Artikli 14 lõige 3 - Abi tagasinõudmine - Tõhususe põhimõte - Sissenõudekorralduste vormivead - Tühistamine)

2010/C 179/21

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour administrative d’appel de Nantes

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Scott SA, Kimberly Clark SNC, nüüd Kimberly Clark SAS

Kostja: Orléans’i linn

Ese

Eelotsusetaotlus — Cour administrative d’appel de Nantes — Nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (EÜT L 83, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 339), artikli 14 lõike 3 tõlgendamine — Prantsuse ametiasutuste poolt Scott SA-le ja Kimberly Clark’ile antud abi — Ühisturuga kokkusobimatuks tunnistatud abi viivitamatu tagasinõudmise kohustus — Tagajärjed, mis võivad selle kohustuse suhtes olla siseriiklike ametiasutuste poolt selle abi tagasinõudmiseks väljastatud korralduste võimalikul tühistamisel vormivigade tõttu

Resolutsioon

Nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli [88] kohaldamiseks, artikli 14 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et olukorras, kus vaidlusalusele abile vastavad summad on juba tagastatud, ei ole nimetatud sättega vastuolus see, kui siseriiklik kohus tühistab õigusvastase riigiabi tagasinõudmiseks välja antud sissenõudekorraldused nende vormivigade tõttu, tingimusel et siseriiklikus õiguses on tagatud võimalus need vormivead parandada. Samas oleks nimetatud sättega vastuolus see, kui kõnealused summad makstaks selle abi saajale kas või ajutiselt uuesti välja.

(1) ELT C 205, 29.8.2009.
1.

Komisjoni 11. detsembri 1995. aasta otsust SG (95) D/15975, mis käsitleb Sitsiilia maakonna 15. mai 1991. aasta seadust nr 27 tööhõivealaste abimeetmete kohta (riigiabi NN 91/A/95), tuleb tõlgendada nii, et sellega tunnistati ühisturuga kokkusobivaks abikava, mis koosneb nimetatud maakonnaseaduse nr 27 artikli 10 lõike 1 punktides a ja b ette nähtud kahest meetmest, mida ei ole lubatud samaaegselt rakendada ja mille rakendamise aluseks olev asjaolu, s.o töötaja töölevõtmine või lepingu tähtajatuks muutmine peab toimuma enne 31. detsembrit 1996, kuid nende alusel maksmisele kuuluvad summad võib välja maksta pärast seda kuupäeva, tingimusel et see ei lähe kehtivate siseriiklike eelarve- ja finantseeskirjadega vastuollu ning et järgitakse Euroopa Ühenduste Komisjoni heaks kiidetud eelarvet.
1.

EÜ artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et: — sellega on vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis näeb ette maksumaksja võimaluse arvata põhimaksusummast maha selles liikmesriigis asuva kõrgkooli poolt korraldatud koolitusel osalemise kulud, kuid ei luba üldjuhul sellist võimalust kasutada, kui on tegu teises liikmesriigis asuva eraõigusliku ülikooli poolt korraldatud koolitusel osalemise kuludega; — sellega ei ole vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis näeb ette maksumaksja võimaluse arvata põhimaksusummast maha teises liikmesriigis asuva eraõigusliku kõrgkooli poolt korraldatud koolitusel osalemise kulud maksumaksja elukohale lähima siseriikliku avalik-õigusliku ülikooli poolt korraldatava samalaadse koolituse tasudele kehtestatud piirmäära ulatuses.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 22. aprilli 2010. aasta otsus (High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Ühendkuningriik) eelotsusetaotlus) — The Queen, Association of the British Pharmaceutical Industry versus Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

(Kohtuasi C-62/09) (1)

(Direktiiv 2001/83/EÜ - Artikkel 94 - Rahalised soodustused arstipraksistele, mis kirjutavad patsientidele välja teatavaid ravimeid - Riiklikud tervishoiuasutused - Arstid - Ravimite väljakirjutamise vabadus)

(2010/C 161/14)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: The Queen, Association of the British Pharmaceutical Industry

Vastustaja: Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

menetluses osales: NHS Confederation (Employers) Company Ltd

Ese

Eelotsusetaotlus — High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta (EÜT L 311, lk 67; ELT eriväljaanne 13/27, lk 69) artikli 94 lõike 1 tõlgendamine — Riiklikku tervishoiusüsteemi kuuluva avalik-õigusliku isiku rakendatav rahaline soodustusprogramm arstipraksistele, mis kirjutavad patsientidele välja teatavaid ravimeid

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiviga 2004/27/EÜ, artikli 94 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus põhikohtuasjas kõne all olevate taolised rahalised soodustusprogrammid, mille on sisse seadnud rahvatervise eest vastutavad liikmesriigi ametiasutused, et vähendada oma valdkonna kulutusi ja soodustada seda, et arstid kirjutavad teatavate patoloogiate raviks välja konkreetse nimetusega ravimeid, mis sisaldavad muud toimeainet kui varem välja kirjutatud ravim või siis ravim, mis oleks võidud soodustusprogrammi puudumisel välja kirjutada.

(1) ELT C 90, 18.4.2009.
2.

Siseriiklik kohus ei pea uurima konkreetset mõju, mida avaldavad niisuguse Somaaliast pärit banaanide impordi suhtes kehtiva maksu — nagu on ette nähtud põhikohtuasjas kõne all olevates õigusnormides — suurendamised võrreldes enne 1976. aasta 1. aprilli valitsenud olukorraga, et hinnata, kas need suurendamised on kooskõlas 15. detsembril 1989 Lomé’s allkirjastatud neljandale AKV-EMÜ konventsioonile lisatud protokolli nr 5 (banaanide kohta) artiklis 1 sätestatud standstill-klausliga. Sellised maksu suurendamised, mis piirduvad selle korrigeerimisega tulenevalt inflatsioonist, ei ole siiski mainitud klausliga vastuolus.