ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ÜLDKOHTU OTSUS (apellatsioonikoda)

5. juuli 2016

Euroopa Ravimiamet (EMA)

versus

Emil Hristov

ja

Euroopa Komisjon

„Apellatsioonkaebus — Avalik teenistus — Ametisse nimetamine — Reguleeriva ameti tegevdirektori valiku- ja ametisse nimetamise menetlus — EMA — Eelvalik eelvalikukomisjoni poolt — Ametisse nimetamine EMA haldusnõukogu poolt — Eelvalikukomitee koosseis — Eelvalikukomitee liikme ja EMA haldusnõukogu liikme ülesannete üheaegselt täitmine — Erapooletus”

Ese:

Apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu (teine koda) 13. novembri 2014. aasta otsuse peale Hristov vs. komisjon ja EMA (F‑2/12, EU:F:2014:245) selle kohtuotsuse tühistamise nõudes.

Otsus:

Tühistada Avaliku Teenistuse Kohtu (teine koda) 13. novembri 2014. aasta otsus Hristov vs. komisjon ja EMA (F‑2/12) selles osas, milles sellega tühistati EMA haldusnõukogu 6. oktoobri 2011. aasta otsus, millega nimetati EMA tegevdirektor ametisse. On ära langenud vajadus teha otsus nõude osas tühistada Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu (teine koda) 13. novembri 2014. aasta otsus Hristov vs. komisjon ja EMA (F‑2/12) osas, milles sellega tühistati Euroopa Komisjoni 20. aprilli 2011. aasta otsus, millega viimane pakub EMA haldusnõukogule välja nimekirja nelja kandidaadiga, keda oli soovitanud eelvalikukomisjon ja kinnitanud nõuandekomitee. Saata kohtuasi tagasi Avaliku Teenistuse Kohtusse selleks, et ta teeks otsuse EMA haldusnõukogu 6. oktoobri 2011. aasta otsuse suhtes, millega nimetati EMA tegevdirektor ametisse, seoses Emil Hristovi esitatud etteheidete ja väidetega, mille kohta Avaliku Teenistuse Kohus otsust ei teinud. Otsustada kohtukulude kandmine edaspidi.

Kokkuvõte

Apellatsioonkaebus – Põhjendatuks tunnistatud apellatsioonkaebus – Vaidluse sisuline lahendamine apellatsioonikohtu poolt – Tingimus – Menetlusstaadium lubab teha asja suhtes kohtuotsuse – Puudumine – Kohtuasja tagasisaatmine Avaliku Teenistuse Kohtusse

(Euroopa Kohtu põhikiri, I lisa artikli 11 lõige 1)

Avaliku Teenistuse Kohtu otsuse peale esitatud apellatsioonkaebuse korral võib Üldkohus vastavalt Euroopa Liidu Kohtu põhikirja I lisa artikli 13 lõikele 1 pärast vaidlustatud kohtuotsuse tühistamist selles osas, milles ta tühistas institutsiooni otsuse, saata kohtuasja tagasi Avaliku Teenistuse Kohtusse, et ta teeks otsuse seoses esimeses astmes esitatud etteheidete ja väidega, mille kohta Avaliku Teenistuse Kohus otsust ei teinud.

(vt punktid 29 ja 30)

Viide:

Üldkohus: kohtuotsus, 5.7.2016, komisjon vs. Hristov, T‑26/15 P, EU:T:2016:390, punktid 62–64.
ÜLDKOHTU OTSUS (apellatsioonikoda)

6. juuli 2016

LM

versus

Euroopa Komisjon

„Apellatsioonkaebus — Avalik teenistus — Ametnikud — Toitjakaotuspension — Personalieeskirjade VIII lisa artiklid 18 ja 27 — Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 25 — Surnud ametniku lahutatud abikaasa õigus — Surnud ametniku makstud elatis”

Ese:

Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu määruse peale esitatud apellatsioonkaebus [konfidentsiaalne] ja milles palutakse see määrus tühistada.

Otsus:

Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata. Mõista kohtukulud välja LMilt.

Kokkuvõte

Ametnikud – Pensionid – Toitjakaotuspension – Endiste abikaasade kokkuleppega kindlaks määratud elatis – Toitjakaotuspensioni ülemmäär

(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 25; personalieeskirjad, artiklid 18 ja 27)

Personalieeskirjade VIII lisa artikli 27 kohaselt on ametniku või endise ametniku lahutatud abikaasal on õigus saada nimetatud lisa 4. peatükis määratletud toitjakaotuspensioni, kui ta saab oma endise abikaasa surma korral tõendada, et tal on õigus saada endiselt abikaasalt elatist kas kohtuotsuse või siis tema ja tema endise abikaasa vahelise ametlikult registreeritud ja kehtiva kokkuleppe alusel. Sama sätte kohaselt ei või toitjakaotuspension siiski ületada elatise summat, mida maksti endise abikaasa surma ajal ja mida on kohandatud personalieeskirjade artiklis 82 sätestatud korras.

Personalieeskirjade VIII lisa artiklis 18 on seevastu sisuliselt ette nähtud, et toitjakaotuspensioni, mille suurus on minimaalselt 35% surnud endise ametniku viimasest põhipalgast, makstakse üksnes üleelanud lahutamata abikaasale.

Sellega seoses tuleb märkida, et Euroopa Liit väljendab surnud ametniku lahutatud abikaasa erijuhtumi korral just personalieeskirjade VIII lisa artikliga 27 oma austust Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 25 ette nähtud eeskirja vastu, võttes endale kohustuse täita ametniku üleelanud abikaasa ees elatise maksmise kohustust, mis lasus endisel ametnikul. Harta artiklis 25 ei ole siiski eeskirju, mis annaks üksikisikutele subjektiivse õiguse seoses personalieeskirjade VIII lisa artiklis 27 mainitud isikutele makstava toitjakaotuspensioni miinimumsuurusega.

(vt punktid 13–15)

Viide:

Euroopa Kohus: kohtuotsus, 15.1.2014, Association de médiation sociale,C‑176/12, EU:C:2014:2, punkt 42.
Üldkohtu (esimene koda) 20. juuli 2016. aasta otsus – Reisenthel vs. EUIPO (keep it easy)

(kohtuasi T‑308/15)

„Euroopa Liidu kaubamärk — Sõnamärgi „keep it easy” taotlus — Absoluutne keeldumispõhjus — Eristusvõime puudumine — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkt b”

1. Euroopa Liidu kaubamärk — Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärk, millel puudub eristusvõime — Eristusvõime hindamine — Kriteeriumid (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt b) (vt punktid 14 ja 15)

2. Euroopa Liidu kaubamärk — Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärk, millel puudub eristusvõime — Reklaamlausetest koosnevad kaubamärgid — Eristusvõime — Spetsiifiliste hindamiskriteeriumide kohaldamine — Lubamatus (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt b) (vt punktid 16 ja 17)

3. Euroopa Liidu kaubamärk — Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärk, millel puudub eristusvõime — Sõnamärk „keep it easy” (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt b) (vt punktid 18, 29, 31 ja 32)

4. Euroopa Liidu kaubamärk — Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärk, millel puudub eristusvõime — Mitmest elemendist koosnev sõnamärk — Selle arvessevõtmine, kuidas asjaomane avalikkus tajub kombinatsiooni tervikuna (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt b) (vt punkt 23)

Ese

Hagi Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti viienda apellatsioonikoja 26. märtsi 2015. aasta otsuse (asi R 2659/2014‑5) peale, mis käsitleb sõnalise tähise „keep it easy” ELi kaubamärgina registreerimise taotlust.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
5.

Euroopa Liidu kaubamärk — Kolmandate isikute märkused ja vastulause — Vastulause menetlemine — Varasema kaubamärgi kasutamise tõendamine — Kui kaubamärgi taotleja on selle küsimuse tõstatanud, on vaja see lahendada enne vastulause kohta otsuse tegemist — Tagajärg (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 43 lõige 2) (vt punkt 44)
Üldkohtu (kaheksas koda) 7. juuli 2016. aasta otsus – Fruit of the Loom vs. EUIPO – Takko (FRUIT)

(kohtuasi T‑431/15)

„Euroopa Liidu kaubamärk — Tühistamismenetlus — Euroopa Liidu sõnamärk FRUIT — Kaubamärgi tegelik kasutamine — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikkel 15 ja artikli 51 lõike 1 punkt a — Kaubamärgi kasutamine väljaspool ELi”

1. Euroopa Liidu kaubamärk — Loobumine, tühisus ja kehtetuks tunnistamine — Taotluse läbivaatamine — Varasema kaubamärgi kasutamise tõendamine — Tegelik kasutamine — Mõiste — Hindamiskriteeriumid (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 15 lõige 1 ja artikli 51 lõike 1 punkt a; komisjoni määrus nr 2868/95, artikli 1 eeskirja 22 lõige 2 ja artikli 40 lõige 5) (vt punktid 20–23, 25–28, 48–50, 52, 58–63 ja 78)

2. Euroopa Liidu kaubamärk — Loobumine, tühisus ja kehtetuks tunnistamine — Taotluse läbivaatamine — Varasema kaubamärgi kasutamise tõendamine — Tegelik kasutamine — Mõiste — Hindamiskriteeriumid — Usaldusväärsete ja objektiivsete tõendite nõue (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 15 lõige 1 ja artikli 51 lõike 1 punkt a; komisjoni määrus nr 2868/95, artikli 1 eeskirja 22 lõige 2 ja artikli 40 lõige 5) (vt punkt 24)

3. Euroopa Liidu kaubamärk — Loobumine, tühisus ja kehtetuks tunnistamine — Tühistamise põhjused — Kaubamärgi tegelikult kasutusele võtmata jätmine — Sõnamärk FRUIT (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 15 lõige 1 ja artikli 51 lõike 1 punkt a) (vt punktid 51, 57, 64, 73–77 ja 79–86)

Ese

Hagi EUIPO teise apellatsioonikoja 12. mai 2015. aasta otsuse (asi R 1641/2014‑2) peale, mis käsitleb Takko Holdingu ja Fruit of the Loomi vahelist tühistamismenetlust.

Resolutsioon

1. Tühistada Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti (EUIPO) teise apellatsioonikoja 12. mai 2015. aasta otsus (asi R 1641/2014‑2).
Üldkohtu (neljas koda) 28. septembri 2016. aasta otsus – The Art Company B & S vs. EUIPO – G‑Star Raw (THE ART OF RAW)

(kohtuasi T‑593/15)

„Euroopa Liidu kaubamärk — Vastulausemenetlus — Euroopa Liidu sõnamärgi THE ART OF RAW taotlus — Varasem siseriiklik ja varasem Euroopa Liidu kujutismärk art ja varasem Euroopa Liidu kujutismärk The Art Company — Suhteline keeldumispõhjus — Segiajamise tõenäosuse puudumine — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b”

1. Euroopa Liidu kaubamärk — Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause — Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus — Hindamiskriteeriumid (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 18 ja 19)

2. Euroopa Liidu kaubamärk — Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause — Asjaomaste kaubamärkide sarnasus — Hindamiskriteeriumid (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 20 ja 21)

3. Euroopa Liidu kaubamärk — Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause — Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus — Sõnamärk THE ART OF RAW — Kujutismärgid art ja The Art Company (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 23, 24, 49–53, 57 ja 58)

4. Euroopa Liidu kaubamärk — Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause — Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus — Varasema kaubamärgi nõrk eristusvõime — Mõju (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 37 ja 39)

Ese

Hagi EUIPO esimese apellatsioonikoja 9. juuli 2015. aasta otsuse (asi R 1980/2014‑1) peale, mis käsitleb The Art Company B & S‑i ning G‑Star Raw vahelist vastulausemenetlust.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
Üldkohtu (kuues koda) 22. septembri 2016. aasta otsus – Intercon vs. komisjon

(kohtuasi T‑206/15)

„Vahekohtuklausel — Teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse seitsmes raamprogramm (2007–2013) — Projekti „Virtual Pathological Heart of the Virtual Physiological Human“ puudutav toetusleping — Komisjoni otsus nõuda tagasi osa makstud summadest — Vastuvõetamatus — Üldkohtu 2. mai 1991. aasta kodukorra artikli 44 lõike 1 punkt c — Dokumendid ja märkused, mis esitati pärast selleks määratud tähtaega”

Kohtumenetlus — Hagimenetluse algatusdokument — Vorminõuded — Ülevaade fakti‑ ja õigusväidetest (Üldkohtu kodukord (1991), artikli 44 lõike 1 punkt c) (vt punkt 30)

Ese

ELTL artikli 272 alusel esitatud nõue tuvastada, et esiteks on komisjon rikkunud projekti „Virtual Pathological Heart of the Virtual Physiological Human (VPH2)“ rahastamist puudutava toetuslepingu nr 224635 sätteid ning teiseks, et Euroopa Liidu toetusena makstud summad on rahastamiskõlblikud kulud ja 70620 eurot, mida komisjon nõuab hagejalt 28. jaanuari 2015. aasta kirjas ja sellele lisatud võlateates, ei kuulu järelikult tagastamisele.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
Võrdse kohtlemise ja hea halduse põhimõtet arvestades peab Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet ELi kaubamärgi registreerimistaotluse läbivaatamisel võtma arvesse sarnaste taotluste kohta tehtud otsuseid ning uurima eriti tähelepanelikult, kas tuleb teha samaväärne otsus või mitte. Arvestades apellatsioonikoja põhjendamiskohustust, ei saa ta kalduda kõrvale EUIPO otsustuspraktikast, esitamata vähimatki selgitust põhjuste kohta, millest tulenevalt ta leidis, et neis otsustes varasemate kaubamärkide maine kohta tehtud järeldused ei ole (enam) asjakohased. Varasemate kaubamärkide maine tuvastamine on faktilise asjaolu nentimine, mis ei sõltu taotletavast kaubamärgist.

Olukorras, kus hageja osutatud varasematele EUIPO otsustele ei ole lisatud tõendit varasemate kaubamärkide maine kohta, mis neis varasemates menetlustes esitati, oleks apellatsioonikoda vastavalt hea halduse põhimõttele pidanud paluma hagejal esitada täiendavad tõendid varasemate kaubamärkide maine kohta – kas või nii palju, et see ümber lükata – nagu võimaldab tal teha määruse nr 2868/95, millega rakendatakse nõukogu määrus nr 40/94 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta, eeskirja 50 lõike 1 kolmas lõik, või esitama põhjused, miks ta leiab, et neis varasemates otsustes tehtud järeldused varasemate kaubamärkide maine kohta ei ole asjakohased.

(vt punktid 20, 33–35 ja 37)
Määruse nr 207/2009 liidu kaubamärgi kohta artikli 15 lõike 1 punkt a puudutab juhtumit, kui registreeritud siseriiklikku või liidu kaubamärki kasutatakse kaubanduses registreeritud kujust veidi erineval kujul. Selle sätte eesmärk, mis väldib kaubamärgi kasutatava kuju ja registreeritud kuju range vastavuse kehtestamist, on võimaldada kaubamärgi omanikul teha tähises selle kaubandusliku kasutamise raames muudatusi, mis eristusvõimet muutmata võimaldavad seda paremini kohandada asjaomaste kaupade või teenuste turustamise ja reklaamimise nõuetega. Vastavalt sätte eesmärgile tuleb selle materiaalõiguslikku kohaldamisala pidada piiratuks olukordadega, milles kaubamärgi omaniku poolt nende kaupade või teenuste tähistamiseks, mille jaoks see on registreeritud, konkreetselt kasutatav tähis kujutab endast sama kaubamärgi kaubanduses kasutatavat kuju. Sellistes olukordades, kus kaubanduses kasutatav tähis erineb kaubamärgi registreeritud kujust üksnes tühiste elementide poolest, nii et mõlemat tähist võib pidada üldjoontes samaväärseteks, näeb eespool viidatud säte ette, et registreeritud kaubamärgi kasutamise kohustust saab täita, tõendades selle tähise kasutamist, mis kujutab endast kaubanduses kasutatavat kuju.

Seega tuleb registreeritud kaubamärgi eristusvõime muutumise tuvastamise korral hinnata eristusvõimet ja lisatud elementide domineerivat iseloomu, mis peab põhinema iga sellise elemendi olulistel omadustel ja kaubamärgi erinevate kujunduselementide asukohal.

Selliseks tuvastamiseks tuleb arvesse võtta ka olulisi omadusi ja eelkõige kas varasema kaubamärgi, mida kasutati kombineeritud kaubamärgi ühe osana või koos mõne muu kaubamärgiga, eristusvõime on suurem või väiksem. Mida nõrgem on eristusvõime, seda lihtsamalt muudab seda iseenesest eristava elemendi lisamine ja seda enam kaob asjaomase kaubamärgi puhul võimalus, et seda tajutakse endiselt asjaomase kauba päritolu tähisena. Sama kehtib ka teistpidi.

Pealegi tuleb märkida, et kui kaubamärk koosneb paljudest osadest, millest üks või mitu ei ole eristavad, siis sellise osa muutmine või ärajätmine ei mõjuta asjaomase kaubamärgi kui terviku eristusvõimet.

Lisaks olgu märgitud, et määruse nr 207/2009 artikli 15 lõike 1 teise lõigu punkti a kohaldamiseks on vaja, et registreeritud kaubamärgile lisatu ei muudaks kaubamärgi registreeritud kuju eristusvõimet muu hulgas ka tähises kõrvalise tähtsusega asukoha või lisatu nõrga eristusvõime tõttu.

(vt punktid 27–31)
Määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 92 lõike 3 esimese lause kohaselt võib füüsilisi ja juriidilisi isikuid, kelle alaline asukoht või peamine tegevuskoht või tegelik ja toimiv tööstus- või kaubandusettevõte asub liidus, EUIPOga suhtlemisel esindada nende töötaja.

Siiski on pelgad veebisaidi väljavõtted ning fotod iseseisvalt ning muude tõendite puudumisel ebapiisavad, et tõendada tegeliku ja toimiva kaubandusettevõtte olemasolu liidus.

Tütarettevõtja mõiste tähendab tegevuskeset, mis esineb emaettevõtja püsiva laiendusena, ning millel on juhatus ja varalised vahendid äritehingute tegemiseks kolmandate isikutega, nii et viimased teavad, et nad saavad luua välismaal asuva emaettevõtjaga õigussuhte ilma temaga otse suhtlemata, sõlmides tehinguid emaettevõtja laienduseks olevas tegevuskeskmes.

(vt punktid 21, 29 ja 30)
3.

Lepinguväline vastutus – Tingimused – Õigusvastasus – Liidu õiguse piisavalt selge rikkumine – Tingimus, et institutsioon on ilmselgelt ja oluliselt eiranud oma kaalutlusõiguse piire – Selliste üldkohaldatavate aktide hindamine, mille Euroopa Keskpank on vastu võtnud rahapoliitika alase pädevuse teostamisel (ELTL artiklid 127, 282 ja 340; EL ja EL toimimise lepingule lisatud protokoll nr 14, artikkel 18) (vt punktid 69–71)
Üldkohtu (seitsmes koda) 1. märtsi 2017. aasta otsus – Universiteit Antwerpen vs. REA

(kohtuasi T‑208/15)

Vahekohtuklausel – Teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja uute tehnoloogiate tutvustamise seitsmes raamprogramm (2007–2013) – Marie Curie meetmed – Noored teadlased – Projektikonkurss FP7‑People‑ITN‑2008 – Toetuslepingud – Abikõlblikud kulud – Ülekantud summade tagasimaksmine – Teadustöötajate võõrustamise mõiste – Proportsionaalsus

1. Kohtumenetlus – Pöördumine Üldkohtusse vahekohtuklausli alusel – Leping, millele kohaldatakse riigisisest õigust – Riigisisese materiaalõiguse kohaldatavus – Pädevust reguleerivate riigisiseste õigusnormide kohaldatamatus (ELTL artikkel 272) (vt punktid 52–55)

2. Kohtumenetlus – Pöördumine Üldkohtusse vahekohtuklausli alusel – Lepingud, mis on sõlmitud teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse eriprojekti raames – Eesmärgid (ELTL artikkel 272) (vt punkt 65)

3. Kohtumenetlus – Pöördumine Üldkohtusse vahekohtuklausli alusel – Lepingud, mis on sõlmitud teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse eriprojekti raames – Teadustöötajate võõrustamise mõiste (ELTL artikkel 272) (vt punktid 81–85, 93, 104 ja 116)

Ese

ELTL artiklil 272 põhinev nõue esiteks tunnistada, et toetuslepinguid nr 238214 „C7“ (Cerebellar-Cortical Control: Cells, Circuits, Computation, and Clinic) ning nr 238686 „CEREBNET“ (Timing and plasticity in the olivo-cerebellar system), mis sõlmiti projektikonkursi FP7‑People‑ITN‑2008 raames, ei saa tõlgendada nii, et need kohustavad soodustatud isikuid pakkuma noortele teadlastele koolitust üksnes nende enda ruumides, ning seetõttu kinnitada, et REA ei või lükata abikõlbmatuna tagasi osa kuludest, mis on seotud kolme noore teadlase koolitamisega väljaspool hageja ruume, ning teiseks kohustada REAd tasuma kõik kulud, millest hageja teatas ja mis on seotud nende noorte teadlaste koolitamisega, koos intressidega alates kuupäevast, mis maksed kuulusid lepingute alusel tasumisele.

Resolutsioon

1. Mõista Teadusuuringute Rakendusametilt (REA) Universiteit Antwerpeni kasuks välja 45526,73 eurot, mis vastab teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja uute tehnoloogiate tutvustamise seitsmenda raamprogrammi (2007–2013) raames sõlmitud toetuslepingu nr 238686 „CEREBNET“ kohastele teatavatele abikõlblikele kuludele, koos lepingujärgse intressiga alates kuupäevast, mis maksed kuulusid nimetatud lepingu alusel tasumisele.

2. Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.
Vaidlustatud kaubamärgi omanikul on määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 9 lõike 1 esimese lause alusel selle märgi suhtes ainuõigus. Ent nimetatud määruse artiklitest 51 ja 55 nähtub, et ELi kaubamärgi kehtivust eeldatakse. Sellest tuleneb, et hageja ei saa hagi toetuseks, mis puudutab määruse nr 207/2009 artikli 51 lõike 1 punkti a alusel algatatud tühistamismenetlust, edukalt tugineda nimega seotud õiguste väidetavale üleandmisele kolmandale isikule enne selle nime kaubamärgina registreerimist, et tõendada, et seda kaubamärki ei kasutatud tegelikult omaniku poolt või tema nõusolekul määruse nr 207/2009 artikli 15 tähenduses.

(vt punktid 49 ja 50)
Nii määruse nr 796/2004, millega kehtestatakse nõukogu määruses (EÜ) nr 1782/2003 ette nähtud nõuetele vastavuse, toetuste ümbersuunamise ning ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi rakendamise üksikasjalikud reeglid, 2008. aastal kehtinud redaktsiooni artikli 2 esimese lõigu punkti 2 sõnastusest kui ka määruse eesmärkidest ja kontekstist tuleneb, et „püsikarjamaa“ mõistet tuleb tõlgendada nii, et metsad ja puittaimedega kaetud maad on põhimõtteliselt toetuse saamisest välja jäetud.

Esiteks jättis määruse nr 1782/2003 (millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks) 2008. aastal kehtinud redaktsioonis kehtestatud süsteem pindalaga seotud toetused üksnes põllumajandusmaa jaoks ehk teisisõnu aladele, millel toimub põllumajandustootmine, et vältida niisuguste alade toetuskõlblikkust, mis ei ole tegelikult seotud põllumajandusliku tegevusega. Teiseks on karjamaatoetuste puhul määruses nr 796/2004 selleks, et tagada, et pindalapõhiselt ei antaks toetust aladele, kus ei toimu põllumajanduslikku tegevust, kehtestatud kriteeriumiks taimestiku tüüp kõnealusel alal. Muude taimede kui rohttaimede domineerimine näitab põllumajandusliku tegevuse hülgamist kõnealustel maadel, käesoleval juhul karjamaadel. Sellest tulenevalt on „püsikarjamaa“ määratluse puhul üksnes rohu ja rohttaimedega kaetud maadega, kus rohi ja rohttaimed on looduslikuks söödaks, piirdumise eesmärk vältida toetuse andmist maadele, mida kasutatakse mitte-põllumajanduslikus tegevuses ega kasutata tegelikult loomakasvatuseks. Puittaimestik (puud ja põõsad) võivad siiski esineda, kui need ei takista rohttaimevarude edenemist ja maade tõhusat kasutamist karjamaadena.

Sellega seoses ei saa liikmesriik edukalt toetuda väidetavale siseriiklikule karjamaa mõistele, mis lubab lugeda valdavalt puittaimedega kaetud alad söödakultuuri varudeks, kuna liidu definitsiooni kohaselt on lubatud üksnes puittaimede vähene esinemine. Võttes lisaks arvesse asjaolu, et olukorda peab hindama liidu seadusandja, kellel on selleks lai kaalutlusruum, ning kes peab vajaduse korral otsustama kehtivate sätete muutmise vajalikkuse üle, ei tulene vaidlusaluse definitsiooni üksikust hilisemast muudatusest, et määruse nr 796/2004 artikli 2 esimese lõigu punkti 2 tuleks tõlgendada tehtud muudatuse kohaselt.

(vt punktid 29, 35, 36, 51 ja 60)
Määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 8 lõikes 5 ette nähtud varasema kaubamärgi laiendatud kaitse eeldab mitme tingimuse täitmist. Esiteks peavad varasem kaubamärk ning see, mille registreerimist taotletakse, olema identsed või sarnased. Teiseks peab varasem kaubamärk olema omandanud liidus maine või varasem siseriiklik kaubamärk olema omandanud asjaomases liikmesriigis maine. Kolmandaks peab taotletava kaubamärgi kasutamine ilma tungiva põhjuseta tingima ohu, et varasema kaubamärgi eristusvõimet või mainet kasutatakse ära või et varasema kaubamärgi eristusvõimet või mainet kahjustatakse. Kuna need tingimused on kumulatiivsed, siis ka neist ühe puudumisel ei ole see säte kohaldatav.

Mis puutub määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 5 kohaldamise kolmandasse tingimusse, siis tuleb meenutada, et varasema kaubamärgi eristusvõimele tekitatud kahju ehk lahjendamisrisk tuvastatakse tavaliselt siis, kui taotletava kaubamärgi kasutuselevõtu tulemusel ei looks varasem kaubamärk enam vahetut seost kaupadega, mille jaoks see on registreeritud ja mille jaoks seda kasutatakse.

(vt punktid 29 ja 30)