ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
396

Vastavalt Euroopa Kohtu praktikale on turgu valitsevat seisundit omaval ettevõtjal õigus teha oma klientidele koguselisi hinnaalandusi, mis on seotud ainult temalt ostetud kogusega. Selliste hinnaalanduste arvutamise kord ei tohi siiski tähendada seda, et äripartneritele kohaldatakse võrdväärsete soorituste korral ebavõrdseid tingimusi, rikkudes nii EÜ artikli 82 teise lõigu punkti c. Selles suhtes tuleb tõdeda, et koguseliste hinnaalanduste süsteemi olemuseks ongi see, et toote või teenuse olulisimatele ostjatele või kasutajatele tagatakse madalam keskmine ühikuhind või – mis teeb sama välja – suurem keskmine hinnaalanduse määr kui selle toote või teenuse vähem olulistele ostjatele või kasutajatele. Samuti tuleb tõdeda, et isegi kui hinnaalanduse määr kasvab lineaarselt vastavalt maksimaalse hinnaalandusega kogusele, siis hinnaalanduse keskmine määr kasvab või keskmine hind väheneb matemaatiliselt esmalt võrreldes ostetud koguse kasvamisega proportsionaalselt rohkem ja edaspidi võrreldes ostetud koguse kasvamisega proportsionaalselt vähem ning lõpuks stabiliseerub hinnaalanduse ülemmäära juures. Ainuüksi asjaolu, et koguseliste hinnaalanduste süsteemi tulemus on see, et teatud klientidele kohaldatakse teatud koguse korral proportsionaalselt kõrgemat hinnaalanduse määra kui teistele klientidele, võrreldes nende ostumahtude erinevusega, on seda liiki süsteemi olemuslik osa ning ainuüksi selle alusel ei saa järeldada, et süsteem on diskrimineeriv. Sellegipoolest, kui hinnaalanduse erinevatele astmetele jõudmise künnised, mis on seotud kasutatavate määradega, toovad kaasa selle, et hinnaalanduse või täiendava hinnaalanduse saavad ainult teatud äripartnerid ning neile antakse majanduslik eelis, mis ei ole õigustatud nende tekitatava tegevusmahuga ega võimaliku mastaabisäästuga, mida nad võrreldes oma konkurentidega võimaldavad tarnijal saavutada, kaasneb koguseliste hinnaalanduste süsteemiga ebavõrdsete tingimuste kohaldamine võrdväärsete soorituste korral. Objektiivsete põhjenduste puudumisel võivad niisugusele diskrimineerivale kohtlemisele viidata süsteemi käivitumise kõrge künnis, mis saab puudutada üksnes turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja mõnda eriti olulist partnerit, või see, et hinnaalanduste määrad ei kasva kogustega lineaarselt (Euroopa Kohtu 29. märtsi 2001. aasta otsus kohtuasjas C-163/99: Portugal vs. komisjon, EKL 2001, lk I-2613, punktid 50–53).
Kaks hagi, mille on EÜ artikli 238 alusel esitanud vastavalt Lior GEIE ja komisjon seoses seitsme lepinguga, mille komisjon ja Lior on sõlminud Thermie kava kohta, ja ühe lepinguga, mille komisjon ja Lior on sõlminud Altener II kava kohta.
280

Confebaski sõnul tekitas komisjon ettevõtjates usaldust sellega, et otsuses 93/337 ei arvustanud ta 1988. aasta maksu ümberarvutusi riigiabi eeskirjadest lähtudes. Seal leidis komisjon ainult, et need rikuvad asutamisvabadust puudutavaid nõudeid. Kui see vastuolu kõrvaldati, möönis ta 3. veebruari 1995. aasta kirjas, et Hispaania Kuningriik on seega oma kohustusi järginud. Arutusel olevad Norma Foral’id on väga sarnased nende 1988. aasta maksu ümberarvutustega. Confebask möönab, et see väide on tagasi lükatud eespool punktis 45 viidatud kohtuotsusega Demesa ja Territorio Histórico de Álava vs. komisjon, kuid ta leiab, et see ei takista käesolevas kohtuasjas juba antud abi tagasinõudmise kohustuse tühistamist. Ta väidab, et kohtuasjas, milles on tehtud eespool punktis 43 viidatud Demesa kohtuotsus, tuginesid hagejad õiguspärase ootuse kaitse põhimõttele mitte ainult tagasinõudmise vastustamiseks, vaid ka selleks, et vaidlustada neile võimaldatud maksu ümberarvutuste kvalifitseerimine riigiabiks. Kriteeriumid, mille alusel otsustatakse, kas on tegu riigiabiga, erinevad kriteeriumidest, mida kohaldatakse tagasinõudmise küsimuses. Seega ei tähenda järeldus, et abi on ühisturuga kokkusobimatu, tingimata veel selle tagasimaksmist.
253

Käesolevas asjas nähtub pealegi juba 25. mai 1994. aasta kirjast, et kõik otsuse tegemiseks vajalikud andmed olid komisjoni käsutuses alates 1994. aasta kaebuse registreerimist komisjonis 28. aprillil 1994. Lisaks kõigele ei ole komisjon 19. jaanuari 1996. aasta kirjaga küsinud Hispaania ametiasutustelt mingit konkreetset teavet ning hagejad esitavad Baski valitsuse ametlikul blanketil kirja, mis on allkirjastamata ja kannab 5. veebruari 1996. aasta kuupäeva ning mille kohta nad väidavad, et see on vastus komisjoni 19. jaanuari 1996. aasta kirjale. Selles kirjas on rõhutatud, et asjaomased meetmed on üldist laadi ja meetmete adressaatideks on kõik ettevõtjad, keda Norma Foral’id võivad puudutada. Peale selle ei ole ametliku uurimismenetluse algatamise otsuses mainitud, et Hispaania ametiasutused oleksid selles staadiumis nõutud teabe edastamisega viivitanud. Ka ei saa komisjon tegelikult pugeda selle taha, et enne on vaja kontrollida muid maksueeskirju, kuna kohtupraktika keeldub arvestamast lihtsalt otstarbeka halduse põhjendusi. Lõpuks on komisjon vaidlustatud lõplikes otsustes möönnud, et üldise abikava kontrollimise raames ei ole vaja uurida maksueeskirjade „tegelikku toimet”.
89

Niisiis tuleb otsustada, et vaidlustatud määrus on hagejat puudutavas osas vastu võetud ilma, et oleks antud mingeidki tagatisi tema kahjuks kasutatud asjaoludest teatamise või tema ärakuulamise kohta, nii et tuleb leida, et see määrus on vastu võetud sellise menetluse kohaselt, mille käigus ei ole austatud kaitseõigusi, mille tagajärg on ka see, et on rikutud tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet (vt selle kohta Euroopa Kohtu otsus Kadi, punkt 352).
356

Komisjoni konsultandid analüüsivad 18. juuni 1997 . aasta aruandes nende kahe asjaolu suhtes Alitalia arvesse võetud väärtusi ja selgitavad mõlema puhul oma valikut järgmiselt: „ On the basis of our analysis, we determined the GNP multiplier in 1.4. This value is consistent with the US Dept of Transportation analysis on the US market for the period 1980-1995. The most important reasons behind our decision are the following : — higher values (UBS, Boeing) refer to the world-wide market; — Alitalia’s most relevant markets (domestic and international) can be considered, after the US one, amongst the more mature, with lower prospective growth rates; — as a consequence, in the long term, the US market multiplier (which has recently reduced) seems to be more realistic. With reference to the real yield growth rate adopted by Alitalia on the basis of the Boeing studies, some considerations can be made: — in the long term, a study from McDonell Douglas foresees an average decline of 1.47 %; — both the mentioned studies (McDonell Douglas, Boeing) were prepared by aircrafts manufacturers; therefore they can be considered optimistic; — the estimate were prepared referring to the world-wide market, while Alitalia market has to be considered much more competitive than the average; — AEA historical data appear to be lower than those from Boeing and the forecasts for the period 1996-2000 are more prudent. On the basis of the above and our experience, it appears that the negative trend of the yield could be worse. ”
82

B- ja C-kategooriasse kuuluvate hagejate osas tuleb panna tähele, et kostja ei väida, et hagejate väited, et Euratomi B- ja C-kategooria töötajatele kompenseeriti ületunnid mitte rahas, vaid vaba aja andmisega, mille väljaarvutamine on osutunud võimatuks, on ebaõiged. Sellisel juhul tuleb asuda seisukohale, et kõige sobivam lahendus on see, mille on esitanud hagejad, s.o jätta ületunnid arvesse võtmata nii selle sissetuleku arvutamisel, mille hagejad on saanud lepinguliste töötajatena, kui ka selle sissetuleku puhul, mille nad oleksid võinud Euratomi ajutiste teenistujatena saada.
30

Pakkumist puudutavas osas rõhutatakse vaidlustatud otsuses veel, et suur hulk turuosalisi pakuvad pakendite kogumise teenuseid. Vaidlustatud otsuses märgitakse ka, et „eeskätt ruumilisest ja logistilisest ülesehitusest tulenevatel põhjustel on käesoleval hetkel vähetõenäoline, et DSD poolt juba rakendatud süsteemile lisanduks mõni muu erapakendite tarbija juurest kogumise süsteem”. Vastupidi, vaidlustatud otsuses viidatakse, et „kuna kodumajapidamiste lähedusse rajatud kogumise infrastruktuur kujutab endast sisuliselt kitsaskohta, siis on palju realistlikum eeldada, et potentsiaalne konkureeriv kollektiivsüsteem ja/või individuaalsüsteem hakkaksid tegema koostööd nende ettevõtjatega, kes juba täna pakuvad DSD-le teenuste lepingu raames pakendite kogumise teenuseid”. Seega leiab komisjoni, et vaid teatavates kogumiskohtades, mis on sarnased kodumajapidamistega, nagu haiglad või sööklad, ning eeldusel, et arvestatakse teatavaid tingimusi logistika ja pakendite valdkonnas, võivad need jäätmete kogumisega tegelevad ettevõtjad, kes ei ole DSD lepingulised partnerid, kavatseda paigaldada pakendite kogumise konteinerid lisaks DSD süsteemi kasutatavatele konteineritele. Vaidlustatud otsuses on siiski märgitud, et majanduslikus plaanis on need võimalused suhteliselt väheolulised ning et seega on vähetõenäoline, et lepingu kestvuse jooksul tekiks neile jäätmete kogumisega tegelevatele ettevõtjatele, kes on süsteemist välja jäetud, märkimisväärsed võimalused pakkuda oma teenuseid DSD teenuste lepingus märgitud territooriumitel (vaidlustatud otsuse põhjendused 127 ja 128).
151

Mis puudutab lõpptarbija rolli kindlakstegemist, siis tuleb märkida, et hageja nõustub möönma, et on võimatu kindlalt ette selgeks teha, kas konkreetse pakendi kõrvaldab tegelikult DSD süsteem. Lisaks ei saa hageja vastu vaielda sellele, et vastuseks komisjonile, kes soovis teada, kas on õige, et „pakendimääruse kohaselt võib tarbija vabalt valida, kas ta jätab pakendi kauplusesse, viib selle sinna tagasi või viib selle oma elukoha läheduses asuvasse jäätmete kõrvaldamise süsteemi”, vastasid Saksa ametivõimud, et „määrus ei sisalda täpseid sätteid, mis kohustaksid lõpptarbijat pakendit tagastama” ja et „komisjoni küsimuses sisalduv oletus on seega õige” (vt Saksa ametivõimude märkused, vastus küsimusele 1.b.aa; tsiteeritud vaidlustatud otsuses, põhjendus 20, 8. joonealune märkus). Selles küsimuses ei saa hageja väita, et mõiste „jäätmete kõrvaldamine elukoha läheduses” viitab kõrvaldamisele jäätmete kõrvaldamise avaliku süsteemi kaudu, mitte kollektiivsüsteemi kasutamist, arvestades, et esimese küsimuse pealkirjast, mille komisjon esitas ja mis käsitleb määruses ette nähtud taaskasutamise määrade järgimise vahendeid, ning nende märkuste sisust, mis Saksa ametivõimud esitasid vastuseks küsimuse nr 1 punktile a ja milles täpsustatakse, et jäätmete kogumine lõpptarbija läheduses toimub kollektiivsüsteemi kaudu, nähtub selgelt, et see mõiste viitab kollektiivsüsteemile määruse § 6 lõike 3 tähenduses.
Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Suhtelised keeldumispõhjused – Identsete või sarnaste kaupade ja teenuste jaoks registreeritud identse või sarnase varasema kaubamärgi omaniku vastulause – Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus – Tähistatavat kaupa kirjeldavat elementi sisaldav kompleksne kaubamärk – Sihtrühma poolt selle elemendi tajumine niisugusena ja mitte kauba kaubandusliku päritolu eristamist võimaldava elemendina

(Nõukogu direktiiv nr 40/94, artikli 8 lõike 1 punkt b)

2. Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Suhtelised keeldumispõhjused – Identsete või sarnaste kaupade ja teenuste jaoks registreeritud identse või sarnase varasema kaubamärgi omaniku vastulause – Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus – Sõnamärk CHUFAFIT ning varasemad sõna- ja kujutismärgid, mis sisaldavad elementi CHUFI

(Nõukogu direktiiv nr 40/94, artikli 8 lõike 1 punkt b)

Summary

1. Määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 8 lõike 1 punktis b sätestatud segiajamise tõenäosuse hindamise käigus tuleb arvestada, et üldiselt sihtrühm ei käsitle kompleksse kaubamärgi osaks olevat kirjeldavat elementi kaubamärgi poolt loodud mulje eristava ega domineeriva osana, mille alusel saaks eristada osutatud kaupade kaubanduslikku päritolu.

(vt punktid 51 ja 53)

2. Ühelt poolt sõnalise tähise CHUFAFIT, mille registreerimist ühenduse kaubamärgina taotleti Nizza kokkuleppe klassidesse 29 ja 31 kuuluvatele „töödeldud pähklitele” ja „värsketele pähklitele”, ja teiselt poolt nimetatud kokkuleppe samadesse klassidesse kuuluvate kaupade tähistamiseks varem Hispaanias registreeritud sõnamärgi CHUFI ja seda sõnalist elementi sisaldava kujutismärgi segiajamise tõenäosust Hispaania avalikkuse jaoks ei eksisteeri, sest kuigi konkureerivate tähistega tähistatud kaubad on identsed, on nende tähiste visuaalsed ja foneetilised erinevused piisavad, et välistada segiajamise tõenäosus sedavõrd, et üks määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b kohaldamise tingimusi ei ole täidetud.

(vt punktid 54 ja 60)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Tähised, mis võivad moodustada kaubamärgi – Märgid, mida kasutatakse reklaami juhtlausetena – Tingimus – Eristusvõime

(Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 7 lõike 1 punkt b)

2. Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Kaubamärk, millel puudub eristusvõime – Sõnaline tähis Mehr für Ihr Geld

(Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 7 lõike 1 punkt b)

Summary

1. Määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta alusel selliste kaubamärkide registreerimine, mis koosnevad märkidest või tähistest, mida kasutatakse ka reklaami juhtlausetena, kvaliteeditähistena või selle kaubamärgiga tähistatud kaupade või teenuste ostmisele ajendavate väljenditena, ei ole välistatud üksnes sellise kasutamise olemasolu põhjusel. Märgil, mis täidab muid kui kaubamärgile traditsioonilises mõttes omaseid funktsioone, on määruse artikli 7 lõike 1 punkti b kohaselt eristusvõime vaid juhul, kui seda on koheselt võimalik mõista kõnealuste kaupade ja teenuste päritolutähisena niivõrd, et asjaomane avalikkus suudaks ilma segiajamise võimaluseta kaubamärgiomaniku kaupu ja teenuseid eristada teistsuguse kaubandusliku päritoluga kaupadest ja teenustest.

(vt punkt 25)

2. Sõnalisel tähisel Mehr für Ihr Geld, mille registreerimist taotleti Nizza kokkuleppe klassidesse 3, 29 ja 30 kuuluvatele igapäevaseks tarbimiseks mõeldud puhastusvahenditele, kosmeetikatarvetele ja toiduainetele, puudub eristusvõime määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punkti b mõttes. Vastav avalikkus, s.o saksa keelt kõnelev avalikkus, tajuks taotletavat kaubamärki tegelikkuses kohe tavalise reklaamina või juhtlausena, mis viitab sellele, et kõnealused kaubad pakuvad tarbijatele võrreldes konkureerivate kaupadega kvantiteedi ja/või kvaliteedi osas teatud eelist. Selles suhtes on element „mehr” (rohkem) kiitva reklaami iseloomuga, mille funktsiooniks on kaupade ja teenuste positiivsete omaduste esiletõstmine, ning selle jaoks seda elementi kasutataksegi.

(vt punktid 27, 29, 34)
Keywords

Summary



Keywords

Konkurents – Keelatud kokkulepped – Ettevõtjate vahelised kokkulepped – Mõiste – Tahte kokkusattumine kavandatava turukäitumise osas – Kaasaarvamine – Tahteavalduse vorm – Mõju puudumine

(EÜ artikli 81 lõige 1)

Summary

EÜ artikli 81 lõikes 1 sätestatud keelatud kokkuleppe olemasolu eelduseks on piisav, kui asjaomased ettevõtjad on väljendanud ühist tahet käituda turul teatud kindlal viisil. Mis puudutab vormi, milles kõnealune ühine tahe väljendub, siis on piisav, kui kokkuleppe tingimustes on selgelt väljendatud poolte tahe käituda turul kokkuleppe sätete kohaselt. Eeltoodust järeldub, et kokkuleppe mõiste EÜ artikli 81 lõike 1 tähenduses keskendub vähemalt kahe poole ühisele tahtele, mille avaldamise vorm ei oma tähtsust, kui see vastab nende tegelikule tahtele.

(vt punktid 59–61)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse kaubamärk – Kolmandate isikute märkused ja vastulause – Vastulause menetlemine – Varasema kaubamärgi kasutamise tõendamine – Tegelik kasutamine – Hindamiskriteeriumid – Usaldusväärsete ja objektiivsete tõendite nõue – Üksnes müügikataloogide esitamine – Puudulikkus

(Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 43 lõige 2)

2. Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Suhtelised keeldumispõhjused – Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause – Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus – Sõnamärk „VITAKRAFT” ja varasemad kujutismärgid, mis sisaldavad sõnalist osa „Krafft”

(Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 8 lõige 1 punkt b)

Summary

1. Kaubamärki on tegelikult kasutatud määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 43 lõike 2 mõttes juhul, kui teda on kasutatud kooskõlas tema põhieesmärgiga, milleks on tagada kaubamärgiga kaitstud kaupade ja teenuste algupära nendele kaupadele ja teenustele turuosa loomiseks või säilitamiseks, tegelikuks kasutuseks ei loeta üksnes sümboolse iseloomuga kasutamist, mille ainsaks eesmärgiks on säilitada kaubamärgiga saadud õigusi. Peale selle nõuab kaubamärgi tegeliku kasutamise tingimus, et kaubamärki, mis on asjaomasel territooriumil kaitstud, oleks kasutatud avalikult ja väljapoole suunatult.

Lisaks sellele ei saa kaubamärgi tegelikku kasutamist tõendada tõenäolisuste või oletustega, vaid see peab tuginema usaldusväärsetel ja objektiivsetel tõenditel kaubamärgi tegeliku ja küllaldase kasutamise kohta asjaomasel turul.

Mis puudutab viimast nõuet, siis vastulause esitanud poole poolt üksnes kataloogide esitamine, mis näitavad turustatud kaupu ning kaitstud kaubamärki, samuti kuidas kaubamärki on kaupadel rakendatud, sellele nõudele ei vasta, kuna esitatud kataloogid ei osuta ei asjaolule, nagu oleks neid levitatud võimalikule klientuurile, ei levitamise ulatusele ega ka kaubamärgiga kaitstud toodete müügimahule.

(vt punktid 26, 28, 31, 34)

2. Hispaaniakeelsete tarbijate puhul esineb segiajamise tõenäosus sõnalise tähise „VITAKRAFT”, mille registreerimist ühenduse kaubamärgina Nizza kokkuleppe kohastesse klassidesse 1, 3 ja 4 teatud toodete osas taotleti, ja Hispaanias varem registreeritud kujutismärkide vahel, mis koosnesid sõnalisest osast „Krafft” ja punast ja sinist sisaldavatest ristkülikutest ja mis olid määratud nimetatud kokkuleppe kohastesse klassidesse 1 ja 3 kuuluvatele sarnastele toodetele, kuna esiteks nii visuaalsest kui kuuldelisest vaatepunktist on taotletava tähise ülekaalukas element „kraft” ning varasemate kaubamärkide sõnaline osa „Krafft” väga sarnased kui mitte identsed, kusjuures kahekordne „f” sõnas „Krafft” ei too kaasa märgatavat häälduslikku erinevust ega ka piisavat visuaalset erinevust, et hajutada visuaalset sarnasust, ja teiseks, kuna nii taotletaval tähisel kui varasematel kaubamärkidel ei ole hispaania keeles konkreetset tähendust, ei saa ilmneda mingisugust piisavat mõistelist erinevust nende kahe tähise vahel.

(vt punktid 55–57)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse õigus – Kohaldamisala – Sport – Piirdumine majandustegevusega

(EÜ artikkel 2)

2. Isikute vaba liikumine ja teenuste osutamise vabadus – Töötajad – Konkurents – Asutamislepingu sätted – Kohaldamisala – Sportlik tegevus – Piirangud – Dopinguvastane võitlus – Välistamine

(EÜ artiklid 39, 49, 81 ja 82)

Summary

1. Ühenduse eesmärke arvestades kuulub spordiga tegelemine ühenduse õiguse kohaldamisalasse ainult osas, milles see kujutab endast majandustegevust EÜ artikli 2 tähenduses.

(vt punkt 37)

2. Kui sportlik tegevus kujutab endast tasustatud tööd või tasulise teenuse osutamist, kuulub see vastavalt konkreetsele juhtumile EÜ artikli 39 ja järgnevate artiklite või EÜ artikli 49 ja järgnevate artiklite kohaldamisalasse. Nendes asutamislepingu sätetes sisalduvad keelud laienevad spordialastele eeskirjadele, mis on seotud sportliku tegevuse majandusliku küljega. Seevastu ei laiene need keelud puhtalt spordialastele eeskirjadele, s.t ainult spordialaseid küsimusi käsitlevatele eeskirjadele, mis ei ole seotud majandustegevusega. Asutamislepingu sätete kohaldamisala kõnealune piirang ei tohi siiski ulatuda kaugemale, kui nõuab selle eesmärk.

Need väljaarendatud põhimõtted isikute ja teenuste vaba liikumisega seotud asutamislepingu sätete spordialastele eeskirjadele kohaldamise kohta kehtivad ka konkurentsialastele asutamislepingu sätetele. Kuna puhtalt spordialased eeskirjad ei ole seotud majandustegevusega, siis ei laiene neile ka EÜ artiklid 39 ja 49, mis tähendab ühtlasi, et need ei ole seotud majanduslike konkurentsisuhetega ega kuulu siis ka EÜ artiklite 81 ja 82 kohaldamisalasse.

Seevastu eeskirjadele, mis on küll spordi valdkonnas vastu võetud, kuid ei ole ainult spordialased, vaid on seotud spordiga kaasneva majandusliku küljega, laienevad nii EÜ artiklid 39 ja 49 kui ka EÜ artiklid 81 ja 82 ning seega võivad need riivata ka nimetatud sätetega tagatud vabadusi.

Arvestades asjaolu, et dopingu keelustamine tugineb puhtalt spordialastele kaalutlustele ega ole seega seotud majanduslike kaalutlustega, ei kuulu spordiorganisatsioonide kehtestatud dopinguvastase võitluse eeskirjad asutamislepingu majanduslikke vabadusi tagavate sätete, eelkõige EÜ artiklite 49, 81 ja 82 kohaldamisalasse.

(vt punktid 39–42 ja 47)
Keywords

Summary



Keywords

1. Majanduslik ja sotsiaalne ühtekuuluvus – Struktuuriabi – Ühenduse rahastamine – Rahalise abi tühistamise menetlus – Komisjoni kohustused – Kohustus paluda kindlaksmääratud tähtaja jooksul seisukoha esitamist asjaomaselt liikmesriigilt või tema poolt määratud ametiasutuselt – Konkreetsel juhul ei saa määratud ametiasutust ja ühenduse rahalise abi saajat pidada üheks ja samaks isikuks

(Nõukogu määrus nr 4253/88, artikli 14 lõige 1, artikli 21 lõige 1 ja artikli 24 lõige 1)

2. Ühenduse õigus – Põhimõtted – Proportsionaalsus – Rahalise abi tühistamine tervikuna rahvusvahelise tekstiili- ja rõivamessi korraldamata jätmise tõttu – Rikkumine – Puudumine

(Nõukogu määrus nr 4253/88, artikkel 24)

Summary

1. Juhul, kui ühenduse rahalise abi saaja oli „määratud ametiasutus” määruse nr 4253/88, milles nähakse ette sätted määruse nr 2052/88 rakendamiseks seoses struktuurifondide tegevuse kooskõlastamisega teiste struktuurifondidega ning Euroopa Investeerimispanga ja muude olemasolevate rahastamisvahendite tegevusega, artikli 24 lõike 1 tähenduses, ei olnud komisjonil kohustust konsulteerida enne nimetatud abi tühistamise otsuse vastuvõtmist asjaomase liikmesriigiga, kuna selle sätte kohaselt oli asjaomase abi tühistamise osas tema otsustada, kas paluda kindlaksmääratud tähtaja jooksul seisukoha esitamist asjaomaselt liikmesriigilt või tema poolt määratud ametiasutuselt.

Sellisele järeldusele ei räägi vastu asjaolu, et hageja on eraõiguslik ühendus. Miski määruses nr 4253/88 ei keela liikmesriikidel panna eraõiguslikule isikule, kes näiteks teeb ettepaneku teostada komisjonile ühenduse rahastamise saamise eesmärgil esitatud projekt, abitaotluste läbivaatamisega ja nimetatud määruse artikli 14 lõike 1 ja artikli 21 lõike 1 tähenduses maksete vastuvõtmisega seotud ülesandeid. See on seda enam nii, kui finantsprojekt puudutab vaid marginaalses osas ühenduse fondidest abi saaja riigi huve.

(vt punktid 39, 46 ja 47)

2. Komisjon ei riku proportsionaalsuse põhimõtet, kui on tuvastatud, et rahalise abi saaja poolt kavandatud rahvusvahelist tekstiili- ja rõivamessi planeeritud ajal ei toimunud, kui ta otsustab vastavalt määruse nr 4253/88, milles nähakse ette sätted määruse nr 2052/88 rakendamiseks seoses struktuurifondide tegevuse kooskõlastamisega teiste struktuurifondidega ning Euroopa Investeerimispanga ja muude olemasolevate rahastamisvahendite tegevusega, artikli 24 lõikele 1 tühistada määratud rahalise abi tervikuna ning nõuda tagasi väljamakstud ettemaks.

Arvestades asjaolu, et kohustus projekt tegelikult läbi viia oli rahalise abi saaja peamine ülesanne ja sellest sõltus ühenduse abi saamine, on nimetatud abi saaja kaotanud igasuguse õiguse kõnealusele rahalisele abile, kuna kavandatud mess ei toimunudki, isegi osaliselt mitte. Komisjonipoolne osaline rahastamine oleks äärmisel juhul olnud võimalik vaid siis, kui projekt oleks teostunud osaliselt.

(vt punktid 59, 60, 67 ja 68)