Keywords

Summary



Keywords

1. Euroopa Liit – Institutsioonid – Üldsuse õigus tutvuda dokumentidega – Määrus nr 1049/2001 – Institutsiooni kohustus hinnata dokumente konkreetselt ja individuaalselt – Ulatus

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1049/2001, artikkel 4, artikli 9 lõige 4 ja artikli 11 lõige 2)

2. Euroopa Liit – Institutsioonid – Üldsuse õigus tutvuda dokumentidega – Määrus nr 1049/2001 – Dokumentidega tutvumise õiguse erandid – Kontrollimiste, uurimise või audiitorkontrolli eesmärkide kaitse

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1049/2001, artikli 4 lõike 2 kolmas taane)

3. Euroopa Liit – Institutsioonid – Üldsuse õigus tutvuda dokumentidega – Määrus nr 1049/2001 – Dokumentidega tutvumise õiguse erandid – Kontrollimiste, uurimise või audiitorkontrolli eesmärkide kaitse – Füüsilise või juriidilise isiku ärihuvide kaitse

(EÜ artikkel 287; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1049/2001, artikli 2 lõige 3 ja artikli 4 lõike 2 esimene ja kolmas taane; nõukogu määrus nr 4064/89, artikkel 17 ja määrus nr 139/2004, artikkel 17)

4. Euroopa Liit – Institutsioonid – Üldsuse õigus tutvuda dokumentidega – Määrus nr 1049/2001 – Dokumentidega tutvumise õiguse erandid – Kolmandatelt isikutelt pärinevad dokumendid

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1049/2001, artikli 4 lõiked 1, 2 ja 4)

5. Euroopa Liit – Institutsioonid – Üldsuse õigus tutvuda dokumentidega – Määrus nr 1049/2001 – Dokumentidega tutvumise õiguse erandid – Otsustamisprotsessi kaitse

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1049/2001, artikli 4 lõike 3 esimene lõik)

6. Euroopa Liit – Institutsioonid – Üldsuse õigus tutvuda dokumentidega – Määrus nr 1049/2001 – Dokumentidega tutvumise õiguse erandid – Õigusnõustamise kaitse

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1049/2001, põhjendus 6 ja artikli 4 lõike 2 teine taane)

7. Euroopa Liit – Institutsioonid – Üldsuse õigus tutvuda dokumentidega – Määrus nr 1049/2001 – Institutsiooni kohustus hinnata dokumente konkreetselt ja individuaalselt – Eriti töömahukaks ja asjakohatuks osutunud hindamine – Erand hindamiskohustusest

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1049/2001, artikli 4 lõige 6)

8. Euroopa Liit – Institutsioonid – Üldsuse õigus tutvuda dokumentidega – Määrus nr 1049/2001 – Dokumentidega tutvumise õiguse erandid – Dokumentide avalikustamist õigustav ülekaalukas üldine huvi

(EÜ artikkel 255; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1049/2001, artikli 2 lõige 1 ja artikli 4 lõike 3 teine lõik)

Summary

1. Institutsiooni kohustus hinnata juurdepääsutaotluses nimetatud dokumentide sisu konkreetselt ja individuaalselt on põhimõtteline lähenemine, mida tuleb kohaldada kõigi määruse nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele) artikli 4 lõigetes 1–3 sätestatud erandite suhtes hoolimata sellest, millisesse valdkonda taotletud dokumendid kuuluvad.

Niisugune põhimõtteline lähenemine ei tähenda siiski, et selline hindamine tuleb läbi viia kõikidel juhtudel. Kui institutsioon peab määruse nr 1049/2001 alusel esitatud juurdepääsutaotlusele vastamiseks põhimõtteliselt läbi viima konkreetse ja individuaalse hindamise, mille eesmärk on võimaldada asjassepuutuval institutsioonil hinnata ühest küljest seda, mil määral on kohaldatav erand dokumentidega tutvumise õigusest ning teisest küljest osalise juurdepääsu võimalust, siis hindamine ei pruugi olla vajalik, kui konkreetse juhtumi asjaolusid arvesse võttes on ilmselge, et juurdepääsu võimaldamisest tuleb keelduda või vastupidi, seda lubada.

Avalikustamisest keeldumise põhjenduste üldsõnalisus, lühidus või nende stereotüüpsus annavad konkreetse hindamise läbi viimata jätmisest tunnistust üksnes nende juhtumite puhul, kus igale dokumendile juurdepääsu keelamist on objektiivselt võimalik põhjendada selle dokumendi sisu või olulist osa avalikustamata ja selle tulemusena erandi põhilist eesmärki ohtu seadmata. Institutsioonide kohustust keelduda avaldamast asjaolusid, mis võiksid kaudselt kahjustada huve, mida nimetatud erandid konkreetselt peavad kaitsma, on eelkõige rõhutatud määruse nr 1049/2001 artikli 9 lõikes 4 ja artikli 11 lõikes 2.

Sama õigustust saab kasutada samasse kategooriasse kuuluvate dokumentide suhtes, millega on eelkõige tegemist siis, kui need sisaldavad sama tüüpi teavet. Seejärel peab Üldkohus tuvastama, kas osutatud erand hõlmab sellesse kategooriasse kuuluvad dokumendid ilmselgelt ja tervikuna.

(vt punktid 44–47)

2. Määruse nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele) artikli 4 lõike 2 kolmandat taanet tuleb tõlgendada nii, et see säte, mille eesmärk on kaitsta kontrollimiste, uurimise või audiitorkontrolli eesmärki, on kohaldatav vaid siis, kui kõnealuste dokumentide avalikustamine võib kahjustada nende tegevuste läbiviimist.

Kahtlemata võib erinevatele uurimiste või kontrollimiste käigus koostatud aktidele kontrollimiste, uurimise või audiitorkontrolli kaitsest tulenevat erandit kohaldada seni, kuni uurimine või kontrollimine kestab ja seda isegi siis, kui konkreetne uurimine või kontroll, mille alusel koostatud aruandele juurdepääsu taotletakse, on lõpetatud.

Sellegipoolest tähendaks möönmine, et kontrollimiste, uurimise või audiitorkontrolliga seotud erinevatele dokumentidele laieneb määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 kolmandas taandes sätestatud erand seni, kuni ei ole tehtud otsust nende menetluste alusel võetavate meetmete kohta, seda, et juurdepääs nimetatud dokumentidele sõltuks juhuslikust, tulevasest ja võib-olla ajaliselt kaugest sündmusest, mis sõltub erinevate ametiasutuste kiirusest ja hoolsusest. Selline lahendus oleks vastuolus eesmärgiga, mis seisneb avalikkusele juurdepääsu tagamises institutsioonide dokumentidele, et anda kodanikele võimalus kontrollida tõhusamalt avaliku võimu teostamise õiguspärasust.

(vt punktid 72–75)

3. Määruse nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele) artikli 2 lõike 3 kohaselt kohaldatakse komisjoni dokumentidega tutvumise õiguse sätteid kõigi selle institutsiooni käsutuses olevate dokumentide suhtes, see tähendab institutsiooni koostatud ja talle saadetud ning tema valduses olevate dokumentide suhtes kõikides Euroopa Liidu tegevusvaldkondades. Seega ei saa nõustuda argumendiga, et koondumiste valdkonnas on komisjoni ja asjaomaste poolte vaheline kirjavahetus ilmselgelt uurimise ning ärihuvide kaitse eesmärgiga seotud eranditega hõlmatud. Kuigi vajadusel on need erandid komisjoni koostatud või talle saadetud teatud dokumentidele kohaldatavad, ei ole see tingimata nii kõikide dokumentide või nende dokumentide puhul tervikuna. Komisjon peab selle vähemalt kindlaks tegema iga dokumendi konkreetse ja tegeliku hindamisega, mida nõutakse määruse artikli 4 lõike 2 esimeses taandes.

Juhul kui avalikkusele on antud õigus tutvuda kindlat teavet sisaldavate dokumentidega, ei saa neid andmeid käsitleda teabena, mis oma laadilt on ametisaladus või ärisaladus. EÜ artikli 287 ega määruste nr 4064/89 ja nr 139/2004 (kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle) artikliga 17 ei ole vastuolus sellise dokumendi avalikustamine, mis ei ole hõlmatud määruse nr 1049/2001 sätestatud eranditega.

(vt punktid 86, 90, 94, 123 ja 124)

4. Kolmandatelt isikutelt pärinevate dokumentide puhul kohustab määruse nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele) artikli 4 lõige 4 institutsioone konsulteerima asjaomase kolmanda isikuga, et hinnata, kas tuleks kohaldada sama määruse artikli 4 lõigete 1 või 2 erandeid, kui ei ole veel ilmne, et dokument tuleb avaldada või et seda ei tohi avaldada. Sellest järeldub, et institutsioonid ei pea kolmandate isikutega konsulteerima, kui on ilmne, et dokument tuleb avaldada või et seda ei tohi avaldada. Kõikidel teistel juhtudel peavad institutsioonid konsulteerima asjaomase kolmanda isikuga. Järelikult on asjaomase kolmanda isikuga konsulteerimine üldjuhul eeltingimus, selleks et hinnata, kas kohaldada kolmandatelt isikutelt pärinevate dokumentide suhtes määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõigetes 1 ja 2 juurdepääsule sätestatud erandeid. Kolmandate isikutega konsulteerimata jätmine on seega määrusega kooskõlas, kui asjaomased dokumendid on selgelt hõlmatud ühe selles määruses ette nähtud erandiga.

(vt punktid 126 ja 127)

5. Määruse nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele) artikli 4 lõikes 3 ette nähtud otsustamisprotsessi kaitset käsitleva erandi kohaldamine eeldab, et on tõendatud, et taotletud dokumentidele juurdepääs võib konkreetselt ja reaalselt kahjustada komisjoni otsustamisprotsessi ning et see kahjustamise oht on mõistlikult ettenähtav ning ei ole ainult oletuslik.

Pealegi, selleks et tõstatada seda erandit, peab otsustamisprotsessi kahjustamine olema tõsine. See on nii nimelt siis, kui asjaomaste dokumentide avalikustamisel on otsustamisprotsessile oluline mõju. Kahjustamise tõsisuse hindamine sõltub käesoleva asja kõikidest asjaoludest, eelkõige institutsiooni poolt asjaomaste dokumentide avalikustamise osas välja toodud negatiivsest mõjust otsustamisprotsessile. Üldised ja abstraktsed õigustused, ilma et neid põhjendataks asjaomaste dokumentidega seotud üksikasjalike argumentidega, ei ole piisavad, et õigustada taotletud dokumentidele juurdepääsu keelamist, ilma et kahjustatakse määruse nr 1049/2001 artiklis 4 sätestatud erandite tähttähelise tõlgendamise põhimõtet ning eriti seda erandit, mis on sätestatud nimetatud määruse artikli 4 lõikes 3.

(vt punktid 140 ja 141, 143)

6. Määruse nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele) artikli 4 lõike 2 teises taandes ette nähtud õigusnõustamise kohta kehtestatud erandit tuleb tõlgendada nii, et selle eesmärk on kaitsta komisjoni huvi küsida õiguslikku arvamust ning saada aus, objektiivne ja kõikehõlmav arvamus. Selle huvi kahjustamise ohule saab tugineda siis, kui oht on mõistlikult ettenähtav ning see ei ole ainult oletuslik.

Sellega seoses ei ole üldsuse huvil, et teda teavitataks dokumendist läbipaistvuse põhimõtte alusel, mille eesmärk on võimaldada kodanikel rohkem osaleda otsustamisprotsessis ja tagada juhtorganitele suurem legitiimsus ning tulemuslikkus ja laiem vastutus kodanike ees demokraatlikus süsteemis, sama kaalu juhul, mil tegemist on koondumiste kontrolli reguleerivaid norme kohaldavas haldusmenetluses vormistatud dokumendiga või konkurentsiõigusega üldiselt, võrreldes juhuga, mil tegemist on dokumendiga, mis on vormistatud menetluses, mille raames ühenduse institutsioon toimib seadusandjana ja mille puhul tuleb vastavalt määruse nr 1049/2001 põhjendusele 6 tagada ulatuslikum juurdepääs dokumentidele.

(vt punktid 156, 161)

7. Kuna institutsioonide dokumentidele juurdepääsu õigus on põhimõtteline lähenemine, on dokumentide hindamise kohustusest kõrvalekaldumine lubatud ainult erandjuhtudel ja üksnes siis, kui dokumentide konkreetse ja individuaalse hindamisega kaasneva halduskoormuse maht kujuneb eriti suureks, ületades selle, mida võib mõistlikult nõuda.

Määruse nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele) alusel esitatud taotlusest tuleneva töömahu ebamõistlikkusega seotud erandile tugineval institutsioonil on kohustus tõendada töömahu suurust.

Juhul kui institutsioon on tõendanud, et juurdepääsutaotluses nimetatud dokumentide konkreetse ja individuaalse hindamisega kaasneb ebamõistlikult suur halduskoormuse maht, siis on ta kohustatud taotlejaga nõu pidama ühest küljest selleks, et kindlaks teha või paluda taotlejal täpsustada, milline on taotleja huvi kõnealuste dokumentide saamise suhtes, ning teisest küljest konkreetselt kaaluda, millised on võimalused kohaldada meedet, mis oleks vähem koormav kui dokumentide konkreetne ja individuaalne hindamine. Institutsioon on neis tingimustes siiski kohustatud valima sellise meetme, mis on taotlejale kõige soodsam dokumentidega tutvumise õiguse seisukohast, kuid millega ei kaasne ebamõistlikult suurt töömahtu.

Järelikult võib institutsioon loobuda konkreetse ja individuaalse hindamise läbiviimisest alles pärast seda, kui ta on tegelikult uurinud kõiki teisi võimalikke meetmeid ning oma otsuses üksikasjalikult selgitanud põhjuseid, miks ka teiste meetmetega oleks kaasnenud ebamõistlikult suur töömaht.

Komisjoni otsus, millega hagejale üleüldse keelati osaline juurdepääs, oleks õiguspärane ainult juhul, kui komisjon oleks eelnevalt konkreetselt põhjendanud, miks iga dokumendi konkreetse ja individuaalse hindamise teiste alternatiividega oleks samuti kaasnenud ebamõistlikult suur töömaht.

(vt punktid 170–174)

8. Arvestades EÜ artiklis 255 tunnustatud dokumentidele juurdepääsu üldpõhimõtet ja määruse nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele) põhjendusi 1 ja 2, peab ülekaalukas üldine huvi, mis õigustab avalikustamist, olema objektiivne ja üldine ning seda ei tohi segi ajada üksik- või erahuvidega, mis on näiteks seotud institutsioonide vastu suunatud hagimenetlusega; selliste üksik- või erahuvide puhul ei ole tegemist asjaoluga, mida tuleb arvestada selle määruse artikli 4 lõike 3 teises lõigus ette nähtud huvide kaalumise raames.

Määruse nr 1049/2001 artikli 2 lõike 1 kohaselt on õigus tutvuda institutsioonide dokumentidega kõigil liidu kodanikel ning kõigil füüsilistel ja juriidilistel isikutel, kelle elukoht või registrijärgne asukoht on mõnes liikmesriigis. Sellest ilmneb, et määruse kohaselt antakse juurdepääs avalikele dokumentidele kõikidele isikutele, mitte ainult isikule, kes taotleb juurdepääsu teda puudutavatele dokumentidele. Seega ei saa taotleja eriline huvi teda isiklikult puudutavate dokumentidega tutvumiseks olla otsustav ülekaaluka üldise huvi olemasolu hindamisel ja huvide kaalumisel määruse artikli 4 lõike 3 teise lõigu alusel.

(vt punktid 191 ja 192)