ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Komisjon tegi ilmse faktivea, kui ta järeldas, et eelmine kava oli praegusesse kavasse hõlmatud. On ilmselge, et mingit hõlmamist ei toimunud, ja selle asemel oli kogu aeg olemas kaks täiesti eraldiseisvat kava, millest kumbki nõudis oma hindamist, et teha kindlaks kokkusobivus riigiabi reeglitega.
—

tuvastada esiteks, et a) võlateatega 3241801228, mis saadeti hagejale 15. jaanuaril 2018 ja millega komisjon nõuab 481835,56 euro tagastamist töövõtulepingu FP7-215952 PERFORM alusel, tuginedes auditi 11BA135-006 järeldustele, on komisjon rikkunud oma lepingulisi kohustusi, kuna kõnealuse lepingu rahastamiskõlblikud kulud olid 605217 eurot, milles liidu panus oli 490711 eurot, ja et hageja peab kostjale tagastama 21171 eurot, mitte aga 481835,56 eurot; ja teiseks, et b) võlateatega 3241801229, mis saadeti hagejale 15. jaanuaril 2018 ja millega kostja nõuab 29694,10 euro tagastamist hüvitise summana, on komisjon rikkunud oma lepingulisi kohustusi.
—

Esimene väide, mille kohaselt on vaidlustatud otsuses tehtud hindamisvigu, kuna esiteks võttis ametisse nimetav asutus arvesse võtma hageja poolt institutsioonide usaldusväärsusele tekitatud kahju, mis on juba heastatud, ja teiseks on distsiplinaarkaristuse pikkus meelevaldne, kuna see määrati vastavalt hageja seadusjärgsele pensionieale.
Kohtuasi T-254/18: 23. aprillil 2018 esitatud hagi – China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products jt versus komisjon

23. aprillil 2018 esitatud hagi – China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products jt versus komisjon

(Kohtuasi T-254/18)

Pooled

Hagejad: China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (Peking, Hiina) ja 9 teist hagejat (esindajad: advokaadid R. Antonini, E. Monard ja B. Maniatis)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada komisjoni 29. jaanuari 2018. aasta rakendusmäärus (EL) 2018/140, millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit teatavate malmist toodete impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse selle impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks ning lõpetatakse uurimine seoses Indiast pärit teatavate malmist toodete impordiga (ELT 2018, L 25, lk 6), osas, milles see puudutab CCCME-d, konkreetseid ettevõtjaid ja asjaomaseid liikmeid; ning

— mõista käesoleva menetluse kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad kuus väidet.

1. Esimene väide, et Euroopa Komisjon on rikkunud nii alusmääruse artikli 3 lõikeid 2, 3, 5, 6 ja 7, artikli 17 lõiget 2 kui ka hea halduse põhimõtet, kasutades inter alia ebausaldusväärseid andmeid impordi, makromajandusliku kahju ja kasumlikkuse kohta, ning lubamata muudel puudutatud isikutel esitada oma seisukohta valimisse kaasatud liidu tootjate lõpliku valiku kohta.

2. Teine väide, et komisjon rikkus alusmääruse artikli 3 lõikeid 6 ja 7, sest inter alia ei võtnud ta arvesse ajalise kokkusattumise puudumist ning ei taganud, et muude tegurite põhjustatud kahju ei omistataks Hiina impordile.

3. Kolmas väide, et komisjon rikkus hagejate kaitseõigusi ning alusmääruse artikli 6 lõiget 7, artikli 19 lõikeid 1–3, artikli 20 lõikeid 2 ja 4 muu hulgas sellega, et ta ei lubanud mingilgi moel tutvuda kahju arvutustega, mõjuga hindadele, kahju kõrvaldamist võimaldava taseme arvutustega ja normaalväärtuse kindlaksmääramise andmetega – keeldudes isegi esitamast nõutud andmeid koondandmetena – ja keeldus andmast teatavat asjassepuutuvat teavet hoolimata sellest, et talt nõuti seda korduvalt.

4. Neljas väide, mille kohaselt rikkus komisjon alusmääruse artikli 2 lõiget 10, artikli 3 lõike 2 punkti a, artikli 9 lõiget 4 ja hea halduse põhimõtet, sest ta ei võtnud oma hinnavõrdluses arvesse kõiki toote kontrollnumbri omadusi, ei esitanud vajalikku teavet toote omaduste kohta (v.a need, mis kajastusid esialgse toote kontrollnumbrites) ja lükkas õigusvastaselt tagasi nõude teha normaalväärtuse puhul kohandusi seoses eeskirjade eiramisega, mis tulenesid madalast tootmismahust Indias.

5. Viies väide, et komisjon rikkus alusmääruse artikli 1 lõike 10 punkti b ja artikli 2 lõike 7 punkti a, sest ta kohandas kaudsete maksude normaalväärtust ülespoole.
—

Kolmas väide, et on rikutud õiguspärase ootuse põhimõtet ja kontrollikoja varasemat otsust, millega hageja õigused kindlaks määrati, kuna esineb institutsiooni vastu võetud haldusakti õiguspärasuse eeldus ja kontrollikoja varasema akti tõttu tekkis käesolevas asjas hagejal õiguspärane ootus, et talle makstakse kodumaalt lahkumise toetust seni, kuni ta teenistuskohaks jääb Luksemburg.
Kohtuasi T-199/18: 16. märtsil 2018 esitatud hagi – SCF Terminal (Cyprus) ja S H B versus nõukogu ja teised

16. märtsil 2018 esitatud hagi – SCF Terminal (Cyprus) ja S H B versus nõukogu ja teised

(Kohtuasi T-199/18)

Pooled

Hagejad: SCF Terminal (Cyprus) LTD (Limassol, Küpros) ja S H B, Inc. (Monrovia, Libeeria) (esindajad: Barrister P. Tridimas, advokaadid K. Kakoulli, P. Panayides ja C. Pericleous)

Kostjad: Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon, Euroopa Keskpank, Eurorühm ja Euroopa Liit

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— mõista kostjatelt hagejate kasuks välja käesoleva hagiavalduse lisas toodud tabelis esitatud summad, millele lisandub intress alates 26. märtsist 2013 kuni Euroopa Kohtu otsuse kuulutamiseni;

— mõista kohtukulud välja kostjatelt.

Teise võimalusena paluvad hagejad Euroopa Kohtul:

— tuvastada, et Euroopa Liidul ja/või kostjatest institutsioonidel on tekkinud lepinguväline vastutus;

— määrata kindlaks kord, mille alusel tuleks kindlaks teha hüvitatav kahju, mida hagejad tegelikult kandsid, ja

— mõista kohtukulud välja kostjatelt.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad esitavad hagi põhjendamiseks neli väidet, mis on põhiosas identsed või sarnased kohtuasjas T-197/18: JV Voscf jt vs. nõukogu jt esitatutega.
7.

Seitsmes väide, et rikutud on Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 17 lõikest 1 tulenevat hageja õigust omandile, sest muu hulgas on piiravate meetmetega seda õigust põhjendamatult ja ebaproportsionaalselt piiratud ka seetõttu, et (i) puuduvad tõendid selle kohta, et hageja poolt väidetavalt omastatud vara oleks Ukrainast välja viidud; ja (ii) hageja kogu vara külmutamine ei ole ei vajalik ega proportsionaalne, sest Ukraina ametiasutused on nüüd arvestanud välja väidetava kahju suuruse, mis on hageja suhtes pooleliolevate kriminaalmenetluste aluseks.
2.

Teine väide, mis on esitatud teise võimalusena juhul, kui hagejale ei saa kohaldada personalieeskirjade VIII lisa artikli 20, ja mis puudutab kostjaks oleva institutsiooni poolt õigusnormi rikkumist personalieeskirjade VIII lisa artikli 27 tõlgendamisel, ja kolmanda võimalusena juhul, kui õigusnormi ei ole rikutud, ja siis puudutab see seda, et rikutud on võrdse kohtlemise põhimõtet, mis on sätestatud eelkõige põhiõiguste harta artiklis 20, ja proportsionaalsuse põhimõtet, mis on sätestatud harta artiklit 52.
1.

Esimene väide, et komisjonil puudub pädevus ja rikutud on olulisi menetlusnorme, kuna komisjon ületas oma volitusi, mis on ette nähtud Tuneesia ja Euroopa Liidu vahelise assotsiatsioonilepingus, mille kohaselt oleks ta selles küsimuses pidanud pöörduma assotsiatsiooninõukogu poole, et viimasel oleks võimalik vaidlus lahendada või teise võimalusena võimaldada pooltel võtta oma huvide kaitseks vajalikud meetmed.
3.

Kolmas väide, et töötasude ja hüvitiste iga-aastase läbivaatamise juhend on õigusvastane, kuna see on vastuolus põhjendamiskohustuse ja õiguskindluse põhimõttega.
2.

Teine väide, et eespool viidatud sätted on õigusvastased, kuna nendega rikutakse võrdse kohtlemise ja diskrimineerimiskeelu põhimõtteid, kuna tegemist on õigusliku lüngaga.
1.

Esimene väide, et on rikutud komisjoni määrust (EÜ/Euratom) 2342/2002 ( 1 ). — Hageja sõnul on komisjon vastuolus nimetatud artikliga jätnud rahuldamata hageja õiguspärase taotluse maksetähtaja pikendamiseks, kuigi 73 % kapitalist koos kõigi intressidega on juba makstud ning on antud komisjoni nõutud tagatis kogu algselt võlgnetud summale koos ülejäänud intressidega; — komisjoni põhistus vaidlustatud otsusele õiguspärasuse kohta on põhjendamata; — komisjon on rikkunud vaidlustatud otsuse põhjendamiskohustust
2.

Teine väide, et tehtud on ilmne hindamisviga, tegemist on fumus persecutionis olukorraga ja võimu kuritarvitamisega.
Kohtuasi T-315/18: 16. mail 2018 esitatud hagi – Calvo Gutierrez jt versus Ühtne Kriisilahendusnõukogu

16. mail 2018 esitatud hagi – Calvo Gutierrez jt versus Ühtne Kriisilahendusnõukogu

(Kohtuasi T-315/18)

Pooled

Hageja: Maria Graciela Calvo Gutierrez (Alcobendas, Hispaania) ja teised 21 hagejat (esindajad: advokaadid R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías ja A. Lois Perreau de Pinninck)

Kostja: Ühtne Kriisilahendusnõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tuvastada Ühtse Kriisilahendusnõukogu lepinguväline vastutus ja kohustada viimast hüvitama kahju, mis hagejatele tekkis kogu selle asutuse tegevusest ja tegemata jätmisest, mistõttu hagejad kaotasid kogu oma investeeringu BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A. allutatud võlakirjadesse.

— mõista Ühtselt Kriisinõukogult hagejatele välja varalise ja mittevaralise kahju hüvitamiseks järgmised summad: varalise kahju alusel kogusumma 7570098,78 eurot Banco Populari aktsiate amortiseerimise eest, mis on jagatud proportsionaalselt igale hagejale kuulunud aktsiate alusel järgmiselt: — María Graciela Calvo Gutiérrez: 8836,67 eurot — Eric Gancedo Holmer: 35257,42 eurot — María Graciela Calvo Gutiérrez ja Eric Gancedo Holmer: 39358,01 eurot — Carlos Eric Gancedo Calvo: 7374,19 eurot — Gabriel Gancedo Calvo: 7062,93 eurot — Jorge Gancedo Calvo: 8545,24 eurot — Lucía Gancedo Calvo: 7388,69 eurot — Manuel Gancedo Calvo: 9472,17 eurot — José Gancedo Calvo: 7389,45 eurot — Claudia Sáez de Montagut Gancedo: 763,66 eurot — Bosco Sáez de Montagut Gancedo: 2879,18 eurot — Yago Sáez de Montagut Gancedo: 379,16 eurot — VICA58, S.L.: 265763,84 eurot — Diana Luisa Gancedo Holmer: 175499,04 eurot — Guillermo de Zavala Gancedo: 722,47 eurot — Alfredo de Zavala Gancedo: 718,65 eurot — Cosme de Zavala Gancedo: 1006,27 eurot — Bruno de Zavala Gancedo: 689,66 eurot — María Astrid Gancedo Holmer: 442136,41 eurot — Marco Gancedo Holmer: 442135,64 eurot — LOS PRUNOS DEL SETO, S.L.: 6898,14 eurot — MANUEL GANCEDO, S.A.: 5340911,85 eurot — EVEDAM INMUEBLES, S.L.: 620238,46 eurot — GANCEDO Y GONZÁLEZ, S.L.: 138671,57 eurot; ja mittevaralise kahju alusel kuni 7570098,78.eurot või summa, mida Üldkohus peab sobivaks määrata, mis on jagatud proportsionaalselt hagejate vahel vastavalt igaühele neist määratud varalise kahju hüvitisele;

— suurendada sissenõutavat summat viivise võrra, mida arvestatakse alates käesolevas asjas kohtuotsuse kuulutamisest kuni sissenõutava summa tervikuna maksmiseni, EKP poolt peamiste refinantseerimistehingute puhul aluseks võetavas intressimääras, millele lisandub kaks protsendipunkti;

— mõista kohtukulud välja Ühtselt Kriisilahendusnõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Väited ja peamised argumendid on samad, mis on esitatud kohtuasjas T-659/17, Vallina Fonseca vs. Ühtne Kriisilahendusnõukogu (ELT 2017, C 424, lk 42).
—

tühistada vaidlustatud otsus, välja arvatud niivõrd, kuivõrd apellatsioonikoda tuvastas, et asjaomased kaubad on identsed/sarnased ja et asjaomane avalikkus tegutseb hambaravi sektoris;
—

Hagejad väidavad, et kostja tegi vaidlustatud otsuse vastuvõtmisel ilmselgeid hindamisvigu, sh tuvastusega, et hagejad ei olnud väitnud, et abi väärkasutati, kuivõrd niisugune väide on sõnaselgelt esitatud hagi punktis 5.25. Samuti väidavad hagejad, et hinnang, mille kostja NAMA tegevusele andis, oli mitmes mõttes puudulik.
2.

Teine väide, et otsus rikub Fugro omandiõigust, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 17, ja Fugro ettevõtlusvabadust, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 16. — Otsus rikub Fugro omandiõigust, kuna see hävitab Furgo äritegevuse. Omandikaotus on märkimisväärne ja ületab mõistliku majandusliku riski; ning — otsus kahjustab Fugro ettevõtlusvabadust kui sellist.
1.

Esimene väide, et on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet Hageja väidab, et juba viiendat korda võetud piiravad meetmed on ilmselgelt ebaproportsionaalsed.
Kohtuasi T-314/18: 15. mail 2018 esitatud hagi – Hashem ja Assi versus Ühtne Kriisilahendusnõukogu

15. mail 2018 esitatud hagi – Hashem ja Assi versus Ühtne Kriisilahendusnõukogu

(Kohtuasi T-314/18)

Pooled

Hagejad: Hashem Asad Mohammad Hashem (Amán, Jordaania), Souhair H. B. Assi (Amán) (esindajad: advokaadid R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías ja A. Lois Perreau de Pinninck)

Kostja: Ühtne Kriisilahendusnõukogu

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tuvastada Ühtse Kriisilahendusnõukogu lepinguväline vastutus ja kohustada viimast hüvitama kahju, mis hagejale tekkis kõigi selle asutuse tegudest ja tegemata jätmistest, mistõttu ta kaotas kogu investeeringu Banco Popular Español, S.A. allutatud võlakirjadesse.

— Mõista Ühtselt Kriisilahendusnõukogult selle poole kasuks tekitatud kahju hüvitamiseks välja järgmised summad: esimese võimalusena hüvitis tehtud investeeringute eest 5571434,73 eurot Banco Populari aktsiate näol; või eelmise nõude suhtes teise võimalusena 2341142,51 eurot.

— Suurendada sissenõutavat summat tasandusintressi võrra alates 7. juunist 2017 kuni käesolevat asja lahendava kohtuotsuse kuulutamiseni.

— Suurendada sissenõutavat summat viivise võrra, mida arvestatakse alates käesolevas asjas kohtuotsuse kuulutamisest kuni sissenõutava summa tervikuna maksmiseni, EKP poolt peamiste refinantseerimistehingute puhul aluseks võetavas intressimääras, millele lisandub kaks protsendipunkti.

— Mõista kohtukulud välja Ühtselt Kriisilahendusnõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Väited ja peamised argumendid on samad, mis on esitatud kohtuasjas T-659/17, Vallina Fonseca vs. Ühtne Kriisilahendusnõukogu (ELT 2017, C 424, lk 42).
—

tühistada nõukogu 23. jaanuari 2018. aasta määruse (EL) 2018/120, millega määratakse 2018. aastaks kindlaks teatavate kalavarude ja kalavarurühmade püügi võimalused, mida kohaldatakse liidu vetes ja liidu kalalaevade suhtes teatavates vetes väljaspool liitu, ning millega muudetakse määrust (EL) 2017/127 (ELT 2018, L 27, lk 1), artikli 9 lõige 4 ja artikli 9 lõige 5, kuna: — nende sätetega taotletavat eesmärki silmas pidades põhjustavad need Euroopa Liidu kodanike vahel põhjendamatu diskrimineerimise ja rikuvad võrdsuse põhimõtet; — Euroopa Liidu Nõukogu on ületanud oma kaalutlusõiguse piire, sest ta ei tuginenud seoses merel toimuva harrastuskalapüügi mõjuga huntahvenavarudele mingitele objektiivsetele andmetele; — need rikuvad proportsionaalsuse põhimõtet ega järgi ühise kalanduspoliitika artiklit 17, kuna ilmselgelt ei ole arvesse võetud merel toimuva harrastuskalapüügi majanduslikku ja sotsioloogilist tähtsust.
Kohtuasi T-293/18: 10. mail 2018 esitatud hagi – Läti Vabariik versus komisjon

10. mail 2018 esitatud hagi – Läti Vabariik versus komisjon

(Kohtuasi T-293/18)

Pooled

Hageja: Läti Vabariik (esindajad: I. Kucina ja V. Soņeca)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— Tühistada komisjoni 12. märtsi 2018. aasta teatis C(2018) 1418 final, millega komisjon määratles oma seisukoha, ja kohustada nimetatud institutsiooni võtma vastu seisukoht, mis ei tekita Lätile kahjulikke õiguslikke tagajärgi.

— Mõista Läti kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks märgib Läti, et oma seisukohta määratledes on komisjon rikkunud mitte üksnes ELTL artiklit 263, tekitades niisiis Lätile kahjulikke õiguslikke tagajärgi, vaid ka EL artikli 17 lõiget 1 koostoimes ELTL artikli 3 lõike 1 punktiga d, ELTL artikliga 38 ja ELTL artikliga 335, mis panevad komisjonile kohustuse tagada, et Norra järgib nõuetekohaselt kohustusi, mida see riik on võtnud Pariisi lepingu ( 1 ) alusel, mis puudutab Euroopa Liidu liikmesriikide õigusi kalastada ilma diskrimineerimiseta Svalbardi kalapüügipiirkonnas.

( 1 ) Spitsbergenit puudutav leping Norra, Ameerika Ühendriikide, Taani, Prantsusmaa, Itaalia, Jaapani, Madalmaade, Suurbritannia, Iirimaa, Briti ülemereterritooriumide ja Rootsi vahel, allkirjastatud Pariisis 9. veebruaril 1920. Kättesaadav aadressil: https://likumi.lv/ta/id/282051-par-ligumu-starp-norvegiju-amerikas-savienotajam-valstim-daniju-franciju-italiju-japanu-niderlandi-lielbritaniju-un
Kohtuasi T-331/18: 31. mail 2018 esitatud hagi – Szécsi ja Somossy versus komisjon

31. mail 2018 esitatud hagi – Szécsi ja Somossy versus komisjon

(Kohtuasi T-331/18)

Pooled

Hagejad: István Szécsi (Szeged, Ungari) ja Nóra Somossy (Szeged) (esindaja: advokaat D. Lazar)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— kohustada kostjat maksma hagejale 38330542,83 Ungari forinti suurust kahjuhüvitist;

— kohustada kostjat tasuma hagejale põhinõudelt intressi alates 20. aprillist 2016 määras 11,95 % aastas;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagis tuginetakse järgmisele.

Hageja väidab, et kostja on süüliselt rikkunud talle EL lepingu artiklist 17 tulenevat järelevalvekohustust, sest ta ei ole võtnud sobivaid meetmeid, et tagada Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2005/29/EÜ ( 1 ) artikli 13 ja asjaomaste Ungari rakendussätete kohaldamine Ungari kohtutes.

( 1 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiiv 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ebaausate kaubandustavade direktiiv) (ELT 2005, L 149, lk 22).
13.

Kolmeteistkümnes väide, et SRB on rikkunud hagejale Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklist 41 tulenevat õigust, kuna ei taganud, et hageja küsimusi käsitleksid kohased liidu institutsioonid, organid ja asutused.
—

tühistada kostja 26. märtsi 2018. aasta kirjaga teatavaks tehtud otsus, mille tegemise kuupäev ei ole teada ja millega lükati tagasi tema poolt hankemenetluses „EuropeAid/138778/DH/SER/Multi – Framework contract for the implementation of external aid 2018 (FWC SIEA 2018)“ 2. hankeosa suhtes tehtud pakkumus ja leping sõlmiti kümne ülejäänud pakkujaga;
—

tühistada EKP 23. veebruari 2018. aasta otsused, et ABLV Bank, AS ja ABLV Bank Luxembourg, SA on maksejõuetud või tõenäoliselt jäävad maksejõuetuks; ja
2.

Teine väide, et otsuse artikli 1 lõige 1 ja määruse artikli 2 lõige 1 on õigusvastased, sest neil puudub kehtiv õiguslik alus ja/või need rikuvad proportsionaalsuse põhimõtet.
Kohtuasi T-320/18: 22. mail 2018 esitatud hagi – WD versus EFSA

22. mail 2018 esitatud hagi – WD versus EFSA

(Kohtuasi T-320/18)

Pooled

Hageja: WD (esindajad: advokaadid L. Levi ja A. Blot)

Kostja: Euroopa Toiduohutusamet (EFSA)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tunnistada käesolev hagi vastuvõetavaks ja põhjendatuks;

seetõttu

— tühistada EFSA peadirektori kui teenistuslepingute sõlmimise pädevusega ametiisiku 14. juuli 2017. aasta otsus, millest ilmneb, et hageja ei kuulu 2017. aasta ümberklassifitseerimise raames edutatud teenistujate hulka;

— tühistada teenistuslepingute sõlmimise pädevusega ametiisiku 9. veebruari 2018. aasta otsus jätta rahuldamata hageja 10. oktoobri 2017. aasta kaebus mainitud 14. juuli 2017. aasta otsuse peale;

— tühistada EFSA peadirektori kui teenistuslepingute sõlmimise pädevusega ametiisiku 9. augustil 2017 dateeritud (ja 10. augustil 2017 teatavaks tehtud) otsus mitte pikendada hageja töölepingut;

— tühistada teenistuslepingute sõlmimise pädevusega ametiisiku 12. märtsi 2018. aasta otsus jätta rahuldamata hageja 10. novembri 2017. aasta kaebus mainitud 9. augusti 2017. aasta otsuse peale;

— mõista välja hüvitis tekitatud kahju eest;

— mõista kõik kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja eitab hagi põhjenduseks seitse väidet, mis puudutavad tema lepingu pikendamata jätmist.

1. Esimene väide, et rikutud on EFSA 8. detsembri 2012. aasta otsust „Employment contract management“.

2. Teine väide, et rikutud on põhjendamiskohustust.

3. Kolmas väide, et rikutud on kaitseõigusi ja iseäranis õigust olla ära kuulatud.

4. Neljas väide, et rikutud on hoolitsemiskohustust ja EFSA otsusega „Employment contract management“ seotud akti „Work instruction“.

5. Viies väide, et tehtud on ilmseid hindamisvigu ja kuritarvitatud võimu.

6. Kuues väide, et rikutud on õiguspärase ootuse põhimõtet.

7. Seitsmes väide, et rikutud on akti „Work instruction“ ja hoolitsemiskohustust.

Edutamata jätmise kohta esitab hageja üheainsa väite, mille kohaselt on rikutud 22. aprilli 2008. aasta otsust „Career of temporary staff and assignment to a post carrying a higher grade than that at which they were engaged“, tehtud ilmne hindamisviga ja rikutud diskrimineerimiskeelu põhimõtet.
10.

Kümnes väide, et rikutud on hagejale Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklist 41 tulenevat õigust, kuna ei olnud tagatud, et hageja küsimusi käsitleksid kohased liidu institutsioonid, organid ja asutused.
3.

Kolmanda väite kohaselt on komisjon rikkunud õigusnormi, kui leidis, et selleks, et säilitada Banco Espírito Santo esialgse kriisilahendamise menetluse ühtsus ja rakendamine, peaks Novo Banco müüki reguleerima enne direktiivi 2014/59/EL rakendamist liikmesriigis kehtinud õigus;
3.

Kolmas väide, et rikutud on hageja põhiõigusi, mis on tagatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga. — Hageja väidab selle kohta, et tema suhtes piiravate meetmete võtmisega rikuti tema õigust õiglasele kohtumenetlusele, süütuse presumptsiooni ja õigust eraomandi kaitsele.
4.

Neljas väide, et on tehtud faktiviga, sest O. Klymenko on esitanud tõendeid selle kohta, et mis tahes kriminaalmenetluse läbiviimiseks puudub piisav faktiline alus.
—

tühistada komisjoni 27. veebruari 2018. aasta rakendusotsus C(2018) 955, mille kohaselt Euroopa Liit ei rahasta teatavaid kulusid, mida liikmesriigid on kandnud Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (EAFRD) raames, osas, milles sellega on Portugali deklareeritud teatavad kulud summas 1052101,05 eurot Euroopa Liidu rahastamisest välja jäetud järgmisel põhjusel: „III lisa tabelites esitatud võlasummad on ekslikud, 50/50 põhimõtet ei ole kohaldatud“.
1.

Esimene väide, et määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 lõike 4 punkti c tõlgendati ja kohaldati vääralt; et komisjon ületas vaidlusaluste korrektsioonide määramisel oma ratione temporis pädevust, ja et komisjon tegi faktivea vaidlusaluse korrektsiooni arvutamise aluse kindlaksmääramisel.
2.

Teine väide, et rikutud on hageja õigust omandile. Hageja väidab selle kohta, et tema suhtes võetud piiravad meetmed on ebaproportsionaalsed ja lähevad vajalikust kaugemale ning rikuvad rahvusvahelisest õigusest tulenevaid tagatisi, mis kaitsevad hageja õigust omandile.
1.

Väide, et on rikutud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määruse (EL) 211/2011 kodanikualgatuse kohta ( 2 ) artikli 4 lõike 2 punkte b, c ja d ning lõiget 3 Vaidlustatud otsusega registreeritud Euroopa kodanikualgatuse esimene ja teine osa jäävad ilmselgelt välja komisjoni volituste ulatusest, mille kohaselt komisjon on pädev esitama liidu õigusakti ettepaneku aluslepingute rakendamiseks. Seetõttu on selle kodanikualgatuse registreerimine vastuolus määruse (EL) nr 211/2011 artikli 4 lõike 2 punktiga b ja lõikega 3. Kodanikualgatuse esimene osa tundub lisaks sellele olevat ebaõiglane, mistõttu see on vastuolus ka määruse (EL) nr 211/2011 artikli 4 lõike 2 punktiga c, samas kui teise osa suhtes on võimalik väita, et see viib viia ELL artiklis 2 sätestatud väärtustega vastuolus oleva tulemuseni, mistõttu see on vastuolus määruse (EL) nr 211/2011 artikli 4 lõike 2 punktiga d.
3.

Kolmas väide, et on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet, kuna omavahendite tagasivõtmatute maksekohustuste vähendamise maksustamine ei ole asjakohane ega vajalik, arvestades, et risk on puht oletuslik ja juba kaetud. Hageja sõnul on see meede ebaproportsionaalne eesmärgi suhtes, mille on seadnud EKP ise ja mis seisneb „finantsriskide kohta asjakohase teabe andmises“.