ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 195/4

Euroopa Kohtu (neljas koda) 26. aprilli 2017. aasta otsus (Înalta Curte de Casație şi Justiție eelotsusetaotlus – Rumeenia) – Costin Popescu versus Guvernul României jt

(Kohtuasi C-632/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Transport - Maanteevedu - Juhiluba - Direktiiv 2006/126/EÜ - Artikli 13 lõige 2 - Mõiste „enne 19. jaanuari 2013 antud juhtimisõigus“ - Siseriiklikud õigusnormid, millega see direktiiv on üle võetud - Juhiloa omandamise kohustus, mis on kehtestatud isikutele, kes said enne nende õigusnormide jõustumist loa juhtida mopeedi ilma juhiloata))

(2017/C 195/04)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Înalta Curte de Casație şi Justiție

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Costin Popescu

Kostjad: Guvernul României, Ministerul Afacerilor Interne, Direcția Regim Permise de Conducere si înmatriculare a Vehiculelor, Direcția Rutieră, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și înmatriculare a vehiculelor.

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/126/EÜ juhilubade kohta ja eelkõige selle artikli 13 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et selle direktiivi sätetega ei ole vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis on vastu võetud kõnealuse direktiivi liikmesriigi õigusesse ülevõtmiseks ja mis lõpetavad õiguse juhtida mopeedi ilma sellise juhiloata, mille väljaandmiseks tuleb sooritada samasugused katsed või eksamid, nagu on ette nähtud muude mootorsõidukite puhul.

(1) ELT C 68, 22.2.2016.
2.

Direktiivi 2006/112 (muudetud direktiiviga 2010/45) sätteid ning neutraalse maksustamise, tõhususe ja proportsionaalsuse põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus, kui sellises olukorras nagu põhikohtuasjas jääb kauba soetaja ilma õigusest arvata maha käibemaksu, mida ta on alusetult tasunud müüjale arve alusel, mis koostati vastavalt käibemaksu üldkorda käsitlevatele eeskirjadele, olgugi et asjaomane tehing kuulus pöördmaksustamise kohaldamisalasse, juhul kui müüja on selle maksu juba tasunud riigikassasse. Need põhimõtted nõuavad aga, et kui müüja poolt soetajale alusetult arvele märgitud käibemaksu tagastamine osutub võimatuks või ülemäära keeruliseks, eriti müüja maksejõuetuse korral, siis peab soetajal olema võimalus esitada tagastustaotlus otse maksuametile.
1.

Mõistet „üldsusele edastamine“ Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 3 lõike 1 mõttes tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab niisuguse meediamängija müüki, nagu on põhikohtuasjas kõne all, millesse on eelnevalt installeeritud veebis kättesaadavad lisad, mis sisaldavad hüperlinke, mis suunavad veebisaitidele, mida üldsusel on võimalik vabalt külastada ja kus autoriõigusega kaitstud teosed on tehtud üldsusele kättesaadavaks ilma autoriõiguse omajate loata.
1.

Nõukogu 21. detsembri 1989. aasta direktiivi 89/665/EMÜ riiklike tarne- ja ehitustöölepingute sõlmimise läbivaatamise korra kohaldamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2007. aasta direktiiviga 2007/66/EÜ, artikli 1 lõiget 1 ja artikli 2 lõike 1 punkte a ja b tuleb tõlgendada nii, et sellises olukorras nagu põhikohtuasjas käsitletav on nendega vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt ei kuulu hankija eelhaldusaktide hulka, mille peale võib kohtusse kaevata, otsus võtta hankemenetluses vastu pakkuja pakkumus, mis on antud juhul otsus, mille kohta väidetakse, et see rikub riigihankeid reguleerivaid liidu õigusnorme või neid ülevõtvaid liikmesriigi õigusnorme.
ET Euroopa Liidu Teataja C 168/5

Euroopa Kohtu (neljas koda) 5. aprilli 2017. aasta otsus (Tribunale di Santa Maria Capua Vetere eelotsusetaotlus – Itaalia) – kriminaalasi Massimo Orsi (C-217/15), Luciano Baldetti (C-350/15) süüdistuses

(Liidetud kohtuasjad C-217/15 ja C-350/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artiklid 2 ja 273 - Siseriiklikud õigusnormid, mis seoses käibemaksu tasumata jätmisega näevad samade tegude eest ette väärteokaristuse ja kriminaalkaristuse - Euroopa Liidu põhiõiguste harta - Artikkel 50 - Ne bis in idem’i põhimõte - Menetlusaluse või karistatava isiku samasus - Puudumine))

(2017/C 168/05)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

Põhikohtuasja menetluse pooled

Massimo Orsi (C-217/15), Luciano Baldetti (C-350/15)

Resolutsioon

Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 50 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu on arutusel põhikohtuasjas, mis lubavad läbi viia kriminaalmenetlust käibemaksu tasumata jätmise asjas pärast seda, kui sama teo eest on määratud lõplik maksuõiguslik sanktsioon, juhul kui sanktsioon on määratud juriidilisest isikust äriühingule, aga kriminaalmenetlust on alustatud füüsilise isiku suhtes.

(1) ELT C 245, 27.7.2015.

ELT C 311, 21.9.2015.
ET Euroopa Liidu Teataja C 277/7

Euroopa Kohtu (suurkoda) 13. juuni 2017. aasta otsus (High Court of Justice (England & Wales) Queen’s Bench Divisioni (Administrative Court) eelotsusetaotlus – Ühendkuningriik) – The Queen, taotluse alusel, mille esitas: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited versus Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs, Her Majesty’s Treasury

(Kohtuasi C-591/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - ELTL artikli 355 lõige 3 - Gibraltari staatus - ELTL artikkel 56 - Teenuste osutamise vabadus - Puhtalt riigisisene olukord - Vastuvõetamatus))

(2017/C 277/08)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Justice (England & Wales) Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Põhikohtuasja pooled

Hageja: The Queen, taotluse alusel, mille esitas: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited

Kostja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs, Her Majesty’s Treasury

Resolutsioon

ELTL artikli 355 lõiget 3 tuleb koosmõjus ELTL artikliga 56 tõlgendada nii, et Gibraltaril asutatud ettevõtjate poolt teenuste osutamist Ühendkuningriigi residentidele tuleb liidu õiguse seisukohast pidada olukorraks, mille kõik asjaolud jäävad ühe liikmesriigi piiresse.

(1) ELT C 27, 25.1.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 249/3

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 8. juuni 2017. aasta otsus (Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročili eelotsusetaotlus – Sloveenia) – Medisanus d.o.o. versus Splošna Bolnišnica Murska Sobota

(Kohtuasi C-296/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Riigihanked - Inimtervishoius kasutatavad ravimid - Direktiiv 2004/18/EÜ - Artikkel 2 ja artikli 23 lõiked 2 ja 8 - ELTL artiklid 34 ja 36 - Riigihange haigla varustamiseks - Liikmesriigi õigusaktid, mis nõuavad haiglate varustamist esmajärjekorras omamaisest plasmast valmistatud ravimitega - Võrdse kohtlemise põhimõte))

(2017/C 249/03)

Kohtumenetluse keel: sloveeni

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Državna revizijska komisija za revizijo postopkov oddaje javnih naročil

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Medisanus d.o.o.

Kostja: Splošna Bolnišnica Murska Sobota

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta artiklit 2 ja artikli 23 lõikeid 2 ja 8 ning ELTL artiklit 34 koostoimes ELTL artikliga 36 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus hankedokumentides seatud tingimus, mis nõuab selle liikmesriigi õiguse alusel, et kõnealuse riigihanke esemeks olevad ravimid oleksid valmistatud selles liikmesriigis kogutud vereplasmast.

(1) ELT C 346, 19.10.2015.
ET Euroopa Liidu Teataja C 249/5

Euroopa Kohtu (teine koda) 8. juuni 2017. aasta otsus (Amtsgericht Wuppertali eelotsusetaotlus – Saksamaa) – menetlus, mille algatamist taotles Mircea Florian Freitag

(Kohtuasi C-541/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Liidu kodakondsus - ELTL artikkel 21 - Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil - Kodanik, kel on üheaegselt nii oma elukohaliikmesriigi kui ka sünnijärgse liikmesriigi kodakondsus - Perekonnanime muutmine sünnijärgses liikmesriigis, mis ei ole harilik viibimiskoht - Sünnijärgsele perekonnanimele vastav nimi - Taotlus kanda see nimi elukohaliikmesriigi sünniregistrisse - Taotluse rahuldamata jätmine - Põhjus - Nime ei omandatud liikmesriigis, kus isikul oli harilik viibimiskoht - Muude siseriiklike menetluste olemasolu sama nime tunnustamiseks))

(2017/C 249/06)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Amtsgericht Wuppertal

Põhikohtuasja pooled

Mircea Florian Freitag

Resolutsioon

ELTL artiklit 21 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriigi perekonnaseisuasutus keeldub tunnustamast ja sünniregistrisse kandmast selle liikmesriigi kodaniku poolt teises liikmesriigis, mille kodanik ta samuti on, seaduslikult omandatud nime, mis vastab tema sünnijärgsele nimele, ja seda liikmesriigi õiguse sätte alusel, mis seab perekonnaseisuasutusele avalduse esitamisega sellise kandmise võimaluse tingimuseks selle, et nimi on omandatud siis, kui tema harilik viibimiskoht oli selles teises liikmesriigis, välja arvatud siis, kui liikmesriigi õiguses on teisi sätteid, mis võimaldavad seda nime tõhusalt tunnustada.

(1) ELT C 48, 8.2.2016.
2.

Direktiivi 2004/35, mida on muudetud direktiiviga 2009/31, ja eelkõige selle artikli 2 punkti 1 alapunkti b tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisene õigusnorm, mille kohaselt ei saa üldiselt ja automaatselt käsitada kahjustust, mis mõjub väga ebasoodsalt veevarude ökoloogilisele, keemilisele või kvantitatiivsele seisundile või asjaomaste veevarude ökoloogilisele potentsiaalile, „keskkonnakahjustusena“ pelgalt seetõttu, et kahjustus on hõlmatud riigisisese õigusnormi alusel antud loaga.
ET Euroopa Liidu Teataja C 249/6

Euroopa Kohtu (viies koda) 8. juuni 2017. aasta otsus (Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge eelotsusetaotlus – Belgia) – Maria Eugenia Van der Weegen, Miguel Juan Van der Weegen, Anna Pot, kes on surnud Johannes Van der Weegen’i õigusjärglased, Anna Pot versus Belgia riik

(Kohtuasi C-580/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - ELTL artikkel 56 - Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artikkel 36 - Maksuõigusnormid - Tulumaks - Maksuvabastus, mida kohaldatakse üksnes selliste pankade makstud intressi suhtes, mis vastavad teatud seadusest tulenevatele tingimustele - Kaudne diskrimineerimine - Belgias asuvad pangad ja teises liikmesriigis asuvad pangad))

(2017/C 249/08)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: Maria Eugenia Van der Weegen, Miguel Juan Van der Weegen, Anna Pot, kes on surnud Johannes Van der Weegen’i õigusjärglased, Anna Pot

Vastustaja: Belgia riik

Resolutsioon

ELTL artiklit 56 ja 2. mai 1992. aasta Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artiklit 36 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid nagu põhikohtuasjas, milles on ette nähtud siseriiklik maksuvabastuse süsteem – mida kohaldatakse küll vahet tegemata nii Belgias kui mõnes teises EMP liikmesriigis asuvate pangateenuste osutajate juurde paigutatud säästuhoiustelt saadud tulule – kui sellega seatakse teistes liikmesriikides asuvatele teenuse osutajatele tingimusi Belgia pangandusturul tegutsemiseks, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

(1) ELT C 38, 1.2.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 249/3

Euroopa Kohtu (viies koda) 31. mai 2017. aasta otsus (Tribunal de première instance francophone de Bruxelles’i eelotsusetaotlus – Belgia) – kriminaalasi U süüdistuses

(Kohtuasi C-420/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - ELTL artikkel 45 - Töötajate liikumisvabadus - Kohustus registreerida sõiduk, mis kuulub Belgias elavale isikule ja mis on mõeldud kasutamiseks Itaalias))

(2017/C 249/04)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

Põhikohtuasja menetluse pool

U

Resolutsioon

ELTL artiklit 45 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on arutlusel põhikohtuasjas ja mille kohaselt peab liikmesriigis elav residendist töötaja selles liikmesriigis registreerima talle kuuluva mootorsõiduki, mis on registreeritud mõnes muus liikmesriigis ja mis on mõeldud peamiselt kasutamiseks viimase liikmesriigi territooriumil.

(1) ELT C 346, 19.10.2015.
3.

Direktiivi 2006/112 (muudetud direktiiviga 2007/75) artikli 71 lõike 1 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et kui tollivõlg tekib nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, (muudetud nõukogu 20. novembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1791/2006) artikli 203 alusel ja kui põhikohtuasja asjaolude tõttu on välistatud, et selle tagajärjel tekib käibemaksunõue, ei tule üksnes selle maksuga maksustatava teokoosseisu tekkimise põhjendamiseks kohaldada tolliseadustiku artiklit 204.
1.

Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määruse (EÜ) 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 15 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kaubamärgi omaniku poolt või tema nõusolekul toodetele ELi üksikkaubamärgi kinnitamine kvaliteedimärgina ei kujuta endast kaubamärgi kasutamist, mis kuulub mõiste „tegelik kasutamine“ alla nimetatud sätte tähenduses. Siiski on sellise kaubamärgi kaupadele kinnitamise puhul tegemist tegeliku kasutamisega, kui kasutamine tagab tarbijatele lisaks ja samal ajal, et need tooted pärinevad konkreetselt ettevõtjalt, kelle kontrolli all neid kaupu toodetakse ja kellele saab panna vastutuse nende kvaliteedi eest. Sellisel juhul on asjaomase kaubamärgi omanikul õigus nimetatud määruse artikli 9 lõike 1 punkti b alusel keelata kolmandal isikul sarnase tähise kinnitamine identsetele toodetele, kui see põhjustab avalikkuse jaoks segiajamise tõenäosuse.
1.

ELTL artiklit 20 tuleb tõlgendada nii, et selle hindamisel, kas Euroopa Liidu kodanikust laps on sunnitud lahkuma kogu liidu territooriumilt ja jääks seega ilma võimalusest reaalselt kasutada põhilisi õigusi, mida see artikkel talle annab, kui tema kolmanda riigi kodanikust vanemale keeldutaks andmast asjaomases liikmesriigis elamise õigust, on asjaolu, et teine, liidu kodanikust vanem on reaalselt võimeline ja valmis hoolitsema üksi iga päev ja tegelikult lapse eest, oluline tegur, kuid ainuüksi sellest ei piisa, et saaks tuvastada, et kolmanda riigi kodanikust vanema ja lapse vahel ei ole niisugust sõltuvussuhet, mille tõttu oleks laps sellise keeldumise korral sunnitud liidu territooriumilt lahkuma. Sellisel hindamisel tuleb võtta lapse parimates huvides arvesse kõiki konkreetse juhtumi asjaolusid, eelkõige lapse vanust, tema füüsilist ja emotsionaalset arengut, tema emotsionaalse suhte tugevust nii liidu kodanikust kui ka kolmanda riigi kodanikust vanemaga, ning viimati nimetatud vanemast lahutamise tõttu lapse heaolule tekkida võivat ohtu.
1.

Asutamisvabadust tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus niisugused liikmesriigi maksuõigusnormid, nagu on vaatluse all põhikohtuasjas ja mille kohaselt maksustatakse nii mitteresidendist äriühingut, kes tegeleb selles liikmesriigis majandustegevusega püsiva tegevuskoha kaudu, kui ka residendist äriühingut, sealhulgas mitteresidendist äriühingu residendist tütarettevõtja, sellise maksuga nagu fairness tax, kui need äriühingud maksavad dividendi, mis siseriiklikus maksustamissüsteemis ette nähtud teatavate maksusoodustuste kasutamise tõttu ei kajastu nende lõplikus maksustatavas tulemis, tingimusel et selle maksu baasi kindlakstegemise viisi tulemusel ei kohelda mitteresidendist äriühingut tegelikult residendist äriühingust vähem soodsalt, ning selle kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.
4.

Direktiivi 2011/16 artikli 1 lõiget 1 ja artiklit 5 tuleb tõlgendada nii, et teabe saanud asutuse kontroll taotluse esitanud asutuse poolt selle direktiivi alusel esitatud teabetaotluse üle ei piirdu selle taotluse vorminõuetele vastavuse kontrolliga, vaid see peab võimaldama taotluse saanud asutusel veenduda, et taotletud teabe eeldatav olulisus ei ole asjassepuutuva maksukohustuslase või võimalikult ka kolmanda isiku, kellelt teavet küsitakse, andmete osas täiesti välistatud, ning et see teave on maksumenetluses vajalik. Neid samu direktiivi 2011/16 sätteid ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 47 tuleb tõlgendada nii, et kohtumenetluses, mis on algatatud isiku kaebuse alusel taotluse saanud asutuse poolt talle määratud karistuse suhtes, millega teda karistati selle eest, et ta jättis täitmata teabe väljastamiseks kohustava otsuse, mille taotluse saanud asutus tegi taotluse esitanud asutuse poolt direktiivi 2011/16 alusel edastatud teabetaotlusest tulenevalt, on liikmesriigi kohtul lisaks määratud karistuse muutmise õigusele pädevus kontrollida teabe väljastamiseks kohustava otsuse õiguspärasust. Mis puudutab viimati nimetatud otsuse õiguspärasuse tingimust, mille kohaselt peab taotletud teave olema eeldatavalt oluline, siis piirdub kohtu kontroll sellega, et ta kontrollib, kas see olulisus ei ole mitte ilmselgelt puudu.
ET Euroopa Liidu Teataja C 239/5

Euroopa Kohtu (viies koda) 11. mai 2017. aasta otsus – Yoshida Metal Industry Co. Ltd versus Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO), Pi-Design AG, Bodum France SAS, Bodum Logistics A/S

(Kohtuasi C-421/15) (1)

((Apellatsioonkaebus - Euroopa Liidu kaubamärk - Mustade täppidega kaetud pinnast koosnevate tähiste registreerimine - Kehtetuks tunnistamine - Määrus (EÜ) nr 40/94 - Artikli 7 lõike 1 punkti e alapunkt ii - Artikli 51 lõige 3))

(2017/C 239/06)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Yoshida Metal Industry Co. Ltd (esindajad: solicitor J. Cohen, barrister T. St Quintin, G. Hobbs, QC)

Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO) (esindajad: A. Folliard-Monguiral, D. Gaja ja J. Crespo Carrillo), Pi-Design AG, Bodum France SAS, Bodum Logistics A/S (esindajad: avocate H. Pernez ja Rechtsanwalt R. Löhr)

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Yoshida Metal Industry Co. Ltd-lt.

(1) ELT C 389, 23.11.2015.
ET Euroopa Liidu Teataja C 239/6

Euroopa Kohtu (teine koda) 18. mai 2017. aasta otsus (Oberlandesgericht Düsseldorfi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Hummel Holding A/S versus Nike Inc., Nike Retail B.V.

(Kohtuasi C-617/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Intellektuaalomand - Määrus (EÜ) nr 207/2009 - Euroopa Liidu kaubamärk - Artikli 97 lõige 1 - Rahvusvaheline kohtualluvus - Kolmandas riigis asuva äriühingu vastu esitatud õiguste rikkumise hagi - Selle liikmesriigi territooriumil asuv tütarettevõtja, kelle kohtu poole on pöördutud - Mõiste „ettevõte“))

(2017/C 239/08)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht Düsseldorf

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Hummel Holding A/S

Vastustajad apellatsioonimenetluses: Nike Inc., Nike Retail B.V.

Resolutsioon

Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 97 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et väljaspool Euroopa Liitu asuva emaettevõtja tütarettevõtja juriidiliselt iseseisev liidu liikmesriigis asuv tütarettevõtja on selle emaettevõtja „ettevõte“ nimetatud sätte tähenduses, kui see tütarettevõtja on tegevuskese, millel on tema asukoha liikmesriigis teatav tegelik ja püsiv kohalolu vormis, mille kaudu toimub äritegevus ning mis järjepidevalt esineb emaettevõtja laiendusena.

(1) ELT C 38, 1.2.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 239/7

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 18. mai 2017. aasta otsus (Vilniaus apygardos administracinis teismase eelotsusetaotlus – Leedu) – UAB „Litdana“versus Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

(Kohtuasi C-624/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikkel 314 - Kasuminormi maksustamise kord - Kohaldamise tingimused - Liikmesriigi maksuhalduri keeldumine võimaldada maksukohustuslasel kasutada õigust kohaldada kasuminormi maksustamise korda - Arvetel esitatud märked, mis puudutavad nii kasuminormi maksustamise korra kohaldamist tarnija poolt kui ka käibemaksuvabastust - Kasuminormi maksustamise korra kohaldamata jätmine tarnija poolt tarnimise suhtes - Asjaolud, mis annavad alust kahtlustada tarnimisel rikkumisi või pettust))

(2017/C 239/09)

Kohtumenetluse keel: leedu

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Vilniaus apygardos administracinis teismas

Põhikohtuasja pooled

Hageja: UAB „Litdana“

Kostja: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Menetluses osales: Klaipėdos apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (muudetud nõukogu 13. juuli 2010. aasta direktiiviga 2010/45/EL), artiklit 314 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriigi pädevad ametivõimud ei luba maksukohustuslasel, kes on saanud arve, millel on esitatud märked nii kasuminormi maksustamise korra kui ka käibemaksuvabastuse kohta, kohaldada kasuminormi maksustamise korda, isegi kui mainitud ametivõimude teostatud järelkontrollist ilmneb, et maksukohustuslik edasimüüja, kes kasutatud kaupa tarnis, ei olnud selle kauba tarnimisele tegelikult seda korda kohaldanud, välja arvatud juhul, kui pädevad ametivõimud tõendavad, et maksukohustuslane ei tegutsenud heauskselt või ei võtnud kõiki tema võimuses olevaid mõistlikke meetmeid, veendumaks, et tehinguga, mille ta teostab, ei osale ta maksudest kõrvalehoidumises; seda asjaolu peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

(1) ELT C 48, 8.2.2016.
2.

Direktiivi 2002/21 (muudetud direktiiviga 2009/140) artiklit 9, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/20/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenustega seotud lubade andmise kohta (loadirektiiv) (muudetud direktiiviga 2009/140) artikleid 3, 5 ja 7 ning komisjoni 16. septembri 2002. aasta direktiivi 2002/77/EÜ konkurentsi kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste turgudel artikleid 2 ja 4 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, kui raadiosageduste tasuta eraldamise valikumenetlus, mis oli algatatud selleks, et heastada teatud ettevõtjate õigusvastane kõrvaldamine turult, asendatakse raadiosageduste tasu eest eraldamise valikumenetlusega, mis põhineb pärast raadiosageduste arvu piiramist nende sageduste eraldamise ümberkujundatud plaanil, tingimusel et uus valikumenetlus põhineb objektiivsetel, läbipaistvatel, mittediskrimineerivatel ja proportsionaalsetel kriteeriumidel ning vastab direktiivi 2002/21 (muudetud) artikli 8 lõigetes 2–4 määratletud eesmärkidele. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kõiki asjassepuutuvaid asjaolusid hinnates kontrollida, kas raadiosageduste tasu eest eraldamise valikumenetlusega kindlaks määratud tingimused võimaldavad uutel ettevõtjatel digitelevisiooniturule tegelikult siseneda, ilma et analoog- või digitelevisiooniturul juba tegutsevaid operaatoreid alusetult eelistataks.