KOHTUJURISTI ETTEPANEK

HENRIK SAUGMANDSGAARD ØE

esitatud 8. septembril 2016 ( 1 )

Kohtuasi C‑275/15

ITV Broadcasting Limited,

ITV2 Limited,

ITV Digital Channels Limited,

Channel Four Television Corp.,

4 Ventures Limited,

Channel 5 Broadcasting Limited,

ITV Studios Limited

versus

TVCatchup Limited (mille suhtes on algatatud pankrotimenetlus),

TVCatchup (UK) Limited,

Media Resources Limited,

järgmiste isikute osavõtul:

Secretary of State for Business,

Innovation and Skills,

Virgin Media Limited

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (apellatsioonikohus (Inglismaa ja Wales) (tsiviilkoda) (Ühendkuningriik))

„Eelotsusetaotlus — Autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamine infoühiskonnas — Direktiiv 2001/29/EÜ — Artikkel 9 — Mõisted „kaabel“ ja „juurdepääs ringhäälinguteenuste kaablile“ — Telesaadete taasedastamine kolmanda isiku poolt voogedastusena üle interneti nende vastuvõtupiirkonnas — Live streaming”

I. Sissejuhatus

1. Käesolevas eelotsusetaotluses, mille on esitanud Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (apellatsioonikohus (Inglismaa ja Wales) (tsiviilkoda)) (Ühendkuningriik), palutakse tõlgendada direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas ( 2 ) artiklit 9, milles on nähtud ette, et see direktiiv ei mõjuta õigusnorme, mida kohaldatakse teatavates muudes valdkondades. Eelkõige küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult, kuidas tõlgendada väljendit „juurdepääs ringhäälinguteenuste kaablile“, mida on selles artiklis mainitud kui ühte valdkonda, mille suhtes kohaldatavat õigust direktiiv 2001/29 ei mõjuta.

2. Eelotsusetaotlus on esitatud kohtuvaidluse raames, mille algatasid kommertstelekanalid, kes väidavad, et niisuguse taasedastamisteenuse osutajad, mis võimaldab kasutajatel voogedastamise abil (nn live streaming) tasuta „otse“ vastu võtta telesaateid, sealhulgas hagejate edastavaid telesaateid, rikuvad nende telesaadete autoriõigusi.

3. Euroopa Kohtule on samas vaidluses juba esitatud eelotsusetaotlus. 7. märtsi 2013. aasta kohtuotsuses ITV Broadcasting jt ( 3 ) otsustas Euroopa Kohus, et taasedastamine, millega tegelevad vaidlusaluse teenuse osutajad, kujutab endast „edastamist üldsusele“ direktiivi 2001/29 artikli 3 lõike 1 tähenduses.

4. Selle kohtuotsuse tulemusena tuvastas esimese astme kohus, et vaidlusaluse teenuse osutajad rikuvad hagejate autoriõigusi. Teatavate asjassepuutuvate saadete puhul leidis nimetatud kohus siiski, et teenuseosutajad saavad tugineda Ühendkuningriigi õigusnormile, mis võimaldab kaabellevi kaudu taasedastada teatavaid ringhäälingusaates sisalduvaid teoseid nende vastuvõtupiirkonnas.

5. Põhikohtuasja hagejad esitasid selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule, kes palub Euroopa Kohtul sisuliselt selgitada, kas niisugune liikmesriigi õigusnorm, millega piiratakse direktiiviga 2001/29 autoriõiguste omajatele antud ainuõigust lubada või keelata igasugune edastamine üldsusele, on selle direktiiviga kooskõlas. On selge, et vaidlustatud edastused ei kuulu ühegi selle direktiivi artiklis 5 ette nähtud erandi kohaldamisalasse.

6. Täpsemalt palub eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitada, kas kõnesolev õigusnorm võib olla kohaldatav direktiivi 2001/29 artikli 9 kohaselt, sest võib asuda seisukohale, et see puudutab „juurdepääsu ringhäälinguteenuste kaablile“. Eelotsusetaotluse esitanud kohus tõstatab ka küsimusi, mis käsitlevad selles artiklis kasutatud mõiste „kaabel“ tõlgendamist, et teha kindlaks, kas selle sätte kohaldamine on liidu õigusega vastuolus, kui küsimuse all on voogedastamine üle interneti.

II. Õiguslik raamistik

A. Liidu õigus

7. Direktiivi 2001/29 põhjenduses 60 on märgitud: „Käesoleva direktiiviga ette nähtud kaitse ei tohiks mõjutada siseriiklike või ühenduse õigusaktide sätteid muudes valdkondades, nagu tööstusomand, andmekaitse, tingimusjuurdepääs, juurdepääs avalikele dokumentidele ning meediakasutuse kronoloogia eeskiri, mis võivad mõjutada autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste kaitset.“

8. Direktiivi 2001/29 artikli 1 „Reguleerimisala“ lõike 1 kohaselt käsitleb see direktiiv „autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste õiguskaitset siseturu piires, rõhutades eelkõige infoühiskonna aspekti“.

9. Selle direktiivi artiklis 9 „Muude sätete edasine kohaldamine“ on ette nähtud: „Käesolev direktiiv ei mõjuta eelkõige patendiõiguste, kaubamärkide, tööstusdisainiõiguste, kasulike mudelite, mikrolülituse topograafia, kirjatüüpide, tingimusjuurdepääsu, ringhäälinguteenuste kaablile juurdepääsu, rahvusliku rikkuse kaitse, kohtudeposiidi nõuete, piiravat tegevust ja kõlvatut konkurentsi käsitlevate seaduste, ärisaladuste, julgeoleku, konfidentsiaalsuse, andmekaitse ja eraelu puutumatuse, avalikele dokumentidele juurdepääsu ega lepinguõigusega seotud sätete kohaldamist.“

B. Ühendkuningriigi õigus

10. 1988. aasta autoriõiguste, disainilahenduste ja patentide seaduse (Copyright, Designs and Patents Act 1988, edaspidi „CDPA“) § 73 „Ringhäälingusaates sisalduva teose vastuvõtmine ja edastamine kaabellevi teel“ lõike 1, lõike 2 punkti b ja lõike 3 põhikohtuasja suhtes kohaldatavas redaktsioonis on sätestatud: „1. Käesolevat artiklit kohaldatakse, kui Ühendkuningriigis asuvast kohast eetrisse antud saadet võetakse vastu ja taasedastatakse kohe kaabellevi teel. 2. Autoriõigust ringhäälingusaates sisalduvale teosele ei rikuta: […] b) kui ja niivõrd kui see teos on mõeldud vastuvõtmiseks selle kaabeledastuse levialas ja kujutab endast osa kvalifitseeruvast teenusest. 3. Autoriõigust ringhäälingusaates sisalduva teose sisule ei rikuta, kui ja niivõrd kui see sisu on mõeldud vastuvõtmiseks selle kaabeledastuse levialas […].“

11. Eelotsusetaotlusest ilmneb, et CDPA § 73 lõige 1, lõike 2 punkt b ja lõige 3 niisugustena, nagu eespool viidatud, on selle tulemus, et seda seadust kohandati 2003. aastal eesmärgiga võtta direktiiv 2001/29 Ühendkuningriigi õigusesse üle.

III. Põhikohtuasi, eelotsuse küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus

12. Põhikohtuasja hagejad ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited ja ITV Studios Limited (edaspidi koos „põhikohtuasja hagejad“) on vaba juurdepääsuga kommertstelekanalid, kellele kuuluvad Ühendkuningriigi õiguse järgi autoriõigused nende telesaadetele ning filmidele ja muudele teostele ning nende saadetes sisalduvatele objektidele. Nad rahastavad ennast reklaami abil, mida nad oma saadete raames edastavad.

13. Põhikohtuasja hagejad esitasid äriühingu TVCatchup Limited vastu hagi High Court of Justice’i (England & Wales) Chancery Divisionile (Inglismaa ja Walesi esimese ja teise astme kohus, lordkantsleri kantselei) (Ühendkuningriik), väites, et selle äriühingu pakutava teenusega, mis võimaldab kasutajatel voogedastamise abil (nn live streaming) tasuta „otse“ vastu võtta telesaateid, sealhulgas hagejate edastatavaid telesaateid, rikutakse nende autoriõigusi. Vaidlusaluseid teenuseid rahastatakse samuti reklaami abil.

14. See kohus esitas Euroopa Kohtule esimese eelotsusetaotluse, mis puudutab direktiivi 2001/29 artikli 3 lõikes 1 esineva mõiste „edastamine üldsusele“ tõlgendamist.

15. Euroopa Kohus otsustas 7. märtsi 2013. aasta otsuses, mille ta tegi kohtuasjas ITV Broadcasting jt ( 4 ): „Mõistet „üldsusele edastamine“ [direktiivi 2001/29] artikli 3 lõike 1 tähenduses tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab maapealse leviga teleprogrammis sisalduvate teoste taasedastamist — muu meediateenuse osutaja kui algse televisiooniteenuse osutaja poolt, — Interneti andmevoo abil, mis tehakse kättesaadavaks selle meediateenuse osutaja tellijatele, kes saavad taasedastust vastu võtta selle teenuseosutaja serverisse sisse logides, — vaatamata sellele, et need tellijad asuvad nimetatud maapealse leviga teleprogrammi levialas ja neil on õigus seda teleriga vastu võtta.“

16. Selle kohtuotsuse tulemusena tõdes High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Inglismaa ja Walesi esimese ja teise astme kohus, lordkantsleri kantselei) (Ühendkuningriik), et TVCatchup Limited on rikkunud põhikohtuasja hagejate autoriõigusi, ning andis korralduse takistada neil neid õigusi edaspidi rikkuda.

17. Kolme telekanali, see tähendab ITV, Channel 4 ja Channel 5 kohta leidis see kohus siiski, et TVCatchup Limited tugineb põhjendatult kaitseväitele, mis põhineb CDPA § 73 lõike 2 punktil b ja lõikel 3, sest see äriühing edastab oma kanaleid internetis abonentidele, kes asuvad päritoluedastusalas. Selles küsimuses leidis sama kohus, et CDPA § 73 lõike 2 punktis b ja lõikes 3 kasutatud väljend „kaabeledastus“ on piisavalt lai, et tähistada edastamist interneti teel, kuid mitte edastamist mobiilsete seademete abil, mille puhul kasutatakse mobiiltelefonivõrke.

18. Põhikohtuasja hagejad esitasid apellatsioonkaebuse Court of Appealile (England & Wales) (Civil Division) (Inglismaa ja Walesi apellatsioonikohtu tsiviilkoda) (Ühendkuningriik). Selles kohtus toimunud menetluse kestel algatati TVCatchup Limited suhtes pankrotimenetlus. Ettevõtlusega, millega varem tegeles TVCatchup Limited, tegeleb nüüd äriühing TVCatchup (UK) Limited tegevusloa alusel, mille on andnud Media Resources Limited. Kaks viimast äriühingut palusid luba astuda apellatsioonimenetlusse ja nende taotlus rahuldati.

19. Leides, et CDPA § 73 tuleb tõlgendada, lähtudes direktiivi 2001/29 artiklist 9, ning et käesolevas kohtuasjas kerkib küsimusi, mis puudutavad selle viimase artikli ulatust, otsustas eelotsusetaotluse esitanud kohus menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „Seoses [direktiivi 2001/29] artikli 9, iseäranis fraasi „[k]äesolev direktiiv ei mõjuta eelkõige […] ringhäälinguteenuste kaablile juurdepääsu […]“ tõlgendamisega esitatakse järgmised küsimused. 1. Kas osundatud fraas lubab jätkuvalt kohaldada siseriikliku õiguse sätet vastavalt siseriiklikus õiguses määratletud mõiste „kaabel“ tähendussisule või piiritleb artikli 9 selle osa kohaldamisala mõiste „kaabel“ liidu õiguses määratletud tähendus? 2. Kui artiklis 9 kasutatud mõiste „kaabel“ on määratletud liidu õiguses, siis milline on selle mõiste tähendus? Eelkõige: a) kas sellel on tehnoloogilises mõttes konkreetne tähendus, mis on piiratud tavapäraste kaabellevivõrkudega, mida hoiavad käigus tavapärased kaabelleviteenuse osutajad; b) või on sellel tehnoloogilises mõttes neutraalne tähendus, mis hõlmab funktsiooni poolest sarnaseid teenuseid, mida osutatakse interneti teel; c) kas see hõlmab kummalgi juhul mikrolaineenergia ülekandmist paiksete maapealsete punktide vahel? 3. Kas osundatud fraas on kohaldatav 1) sätetele, mille kohaselt kaabellevivõrkudes tuleb teatavaid teoseid taasedastada, või 2) sätetele, mis lubavad ringhäälingusaates sisalduvaid teoseid kaabellevi teel edastada, a) kui taasedastamine on samaaegne ja piirdub piirkondadega, kus vastuvõtmiseks need ringhäälingusaates sisalduvad teosed on mõeldud, ja/või b) kui taasedastatakse selliste kanalite ringhäälingusaates sisalduvaid teoseid, mille suhtes kehtivad teatavad avalike teenuste osutamise kohustused? 4. Kui artiklis 9 kasutatud mõiste „kaabel“ tähendussisu on määratletud siseriiklikus õiguses, siis kas selle siseriikliku õiguse sätte puhul tuleb järgida liidu õiguses kehtestatud proportsionaalsuse põhimõtet ning autoriõiguste omajate, kaabellevivõrgu omanike ja üldiste huvide vahelise õiglase tasakaalu põhimõtet? 5. Kas artikli 9 kohaldamisala piirdub siseriikliku õiguse sätetega, mis kehtisid direktiivi heakskiitmise kuupäeval, selle jõustumise kuupäeval või selle ülevõtmise tähtpäeval või on see kohaldatav ka hilisematele siseriiklikele õigusnormidele, mis käsitlevad ringhäälinguteenuste jaoks kaabli kasutamise võimalusi?“

20. Kirjalikud seisukohad esitasid põhikohtuasja hagejad, TVCatchup (UK) Limited, Ühendkuningriigi valitsus ja Euroopa Komisjon. 25. mai 2016. aasta kohtuistungil olid esindatud põhikohtuasja hagejad, Virgin Media Limited, Ühendkuningriigi valitsus ja komisjon.

IV. Õiguslik analüüs

A. Kohtuotsus ITV Broadcasting jt ja käesoleva eelotsusetaotluse ese

21. Euroopa Kohus otsustas oma 7. märtsi 2013. aasta kohtuotsuses ITV Broadcasting jt ( 5 ) – mis kujutab endast käesoleva eelotsusetaotluse taustsüsteemi –, et niisugune edastamine, millega tegelevad põhikohtuasja hagejad, kujutab endast „edastamist üldsusele“ direktiivi 2001/29 artikli 3 lõike 1 tähenduses. ( 6 )

22. Sellest järeldub, et niisuguse edastamisega ei tohi tegelda ilma autoriõiguse omaja loata, välja arvatud juhul, kui see edastamine vastab selle direktiivi artiklis 5 nimetatud tingimustele. ( 7 )

23. Asjassepuutuvates siseriiklikes õigusnormides, see tähendab CDPA § 73 lõike 2 punktis b ja lõikes 3 on minu arvates sätestatud direktiivi 2001/29 artikliga 3 kehtestatud edastamisõiguse erand, sest selles on ette nähtud, et autoriõigust „ei rikuta“ juhul, kui teatavad raadioringhäälingusaates sisalduvad teosed on mõeldud vastuvõtmiseks selle kaabeledastuse levialas. ( 8 ) Seda tõdemust kinnitab asjaolu, et formaalselt kvalifitseeritakse CDPA § 73 lõike 2 punkt b ja lõige 3 siseriiklikus õiguses eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul just „erandiks“ ja „kaitseväiteks, mille eesmärk on tõendada, et autoriõigust ei rikutud“.

24. Eelotsusetaotlusest ilmneb, et ükski menetlusosaline ei väida, et need õigusnormid kuuluvad mõne direktiivi 2001/29 artiklis 5 loetletud erandi kohaldamisalasse.

25. Nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus kinnitab, on tekkivaks keskseks küsimuseks küsimus, kas niisugused õigusnormid kuuluvad direktiivi 2001/29 artikli 9 kohaldamisalasse seetõttu, et neid võib pidada õigusnormideks, mis puudutavad „ringhäälinguteenuste kaablile juurdepääsu“ selle artikli tähenduses. ( 9 )

26. Teen Euroopa Kohtule seega ettepaneku käsitleda kõigepealt kolmandat eelotsuse küsimust, mis puudutab sisuliselt seda keskset küsimust.

27. Sõnastuse kohaselt on kolmandas eelotsuse küsimuses silmas peetud nii õigusnorme, milles on nõutud teatavate ringhäälingusaates sisalduvate teoste edastamist, kui ka sätteid, milles on lubatud raadioringhäälingusaates sisalduvaid teoseid kaabellevi teel edastada, „a) kui taasedastamine on samaaegne ja piirdub piirkondadega, kus vastuvõtmiseks need ringhäälingusaates sisalduvad teosed on mõeldud, ja/või b) kui taasedastatakse selliste kanalite ringhäälingusaates sisalduvaid teoseid, mille suhtes kehtivad teatavad avalike teenuste osutamise kohustused“. ( 10 ) Eelotsusetaotlusest ilmneb siiski esiteks, et asjassepuutuvates siseriiklikes õigusnormides ei ole mingit taasedastamist nõutud, ning teiseks, et neid kohaldatakse ainult olukordades, kus taasedastamine piirdub piirkondadega, kus vastuvõtmiseks need ringhäälingusaates sisalduvad teosed on mõeldud. ( 11 )

28. Olen seega arvamusel, et kolmas esitatud küsimus tuleb ümber sõnastada ja esitada küsimus, kas direktiivi 2001/29 artiklit 9 tuleb tõlgendada nii, et selle artikli ja eelkõige väljendi „ringhäälinguteenuste kaablile juurdepääs“ kohaldamisalasse kuuluvad niisugused siseriiklikud õigusnormid nagu CDPA artikli 73 lõike 2 punkt b ja lõige 3, milles on lubatud ringhäälingusaates sisalduvaid teoseid kaabellevi teel edastada ilma autoriõiguste omajate loata, kui edastamine on samaaegne ja piirdub piirkondadega, kus vastuvõtmiseks need ringhäälingusaates sisalduvad teosed on mõeldud, ja kui edastatakse selliste kanalite ringhäälingusaates sisalduvaid teoseid, mille suhtes kehtivad teatavad avalike teenuste osutamise kohustused. ( 12 )

29. Järgnevas analüüsis esitan põhjused, miks ma arvan, et niisugused õigusnormid nagu CDPA § 73 lõike 2 punkt b ja lõige 3 ei kuulu direktiivi 2001/29 artiklis 9 ette nähtud muude sätete kohaldamise võimaluse kohaldamisalasse (osa B). Niisugune järeldus tuleb teha otseselt selle artikli 9 laadi ja kohaldamisala tõttu (osa B.2) ning seepärast, et need õigusnormid ei puuduta „ringhäälinguteenuste kaablile juurdepääsu“ selle artikli tähenduses (osa B.3).

30. Sellest analüüsist ilmneb, et ei ole vaja teha otsust eelotsusetaotluse esitanud kohtu teiste küsimuste kohta, mis käsitlevad esiteks direktiivi 2001/29 artikli 9 ajalist kohaldamisala (viies eelotsuse küsimus) ning teiseks selles artiklis kasutatud mõiste „kaabel“ tõlgendamist (esimene, teine ja neljas eelotsuse küsimus). Igaks juhuks esitan mõned märkused siiski ka mõiste „kaabel“ tõlgendamise kohta, et vastata argumentidele, mille menetlusosalised on selle kohta esitanud (osa C). ( 13 )

31. Mis puudutab aga teise eelotsuse küsimuse punkti c, milles küsitakse, kas see mõiste hõlmab ka mikrolaineenergia ülekandmist paiksete maapealsete punktide vahel, siis eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole andnud mingit teavet põhjuste kohta, miks ta leidis, et peab Euroopa Kohtule selle küsimuse esitama. Niisugust selgitust ei ole võimalik ka tuletada eelotsusetaotluse või Euroopa Kohtule esitatud seisukohtade põhjal, mis ei sisalda mingit infot selle kohta, et vaidlusalused taasedastused eeldavad mikrolaineenergia ülekandmist paiksete maapealsete punktide vahel. Teen seega Euroopa Kohtule ettepaneku tuvastada vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale, et teise küsimuse punkt c on vastuvõetamatu. ( 14 )

B. Direktiivi 2001/29 artikli 9 ja väljendi „ringhäälinguteenuste kaablile juurdepääs“ tõlgendamine (kolmas küsimus)

32. Kolmanda eelotsuse küsimusega küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult sisuliselt, kas niisugused õigusnormid nagu CDPA § 73 lõike 2 punkt b ja lõige 3 kuuluvad direktiivi 2001/29 artikli 9 ja eelkõige väljendi „juurdepääs ringhäälinguteenuste kaablile“ kohaldamisalasse.

1. Väljapakutud tõlgendused

33. Et eelotsusetaotluse esitanud kohtul on kahtlusi direktiivi 2001/29 artiklis 9 kasutatud väljendi „juurdepääs ringhäälinguteenuste kaablile“ tähenduse suhtes, esitab ta eelotsusetaotluses selle väljendi kolm võimalikku tõlgendust.

34. Esimese lähenemise kohaselt, mis vastab põhikohtuasja hagejate ja komisjoni seisukohale, puudutab väljend „juurdepääs ringhäälinguteenuste kaablile“ ainult õigusnorme, milles on nõutud, et kaabellevi operaatorid osutaksid ringhäälinguteenuseid, see tähendab õigusnorme, mis käsitlevad edastamiskohustusi (must carry) direktiivi 2002/22/EÜ ( 15 ) (edaspidi „universaalteenuse direktiiv“) artikli 31 tähenduses.

35. Teise lähenemise kohaselt, mis vastab TVCatchup (UK) Limitedi, Virgin Media Limitedi ja Ühendkuningriigi valitsuse seisukohale, kohaldatakse direktiivi 2001/29 artiklit 9 korraga nii õigusnormide suhtes, milles on nõutud, et kaabellevi operaatorid taasedastaksid teatavaid ringhäälingusaates sisalduvaid teoseid, kui ka õigusnormide suhtes, mis võimaldavad taasedastada teavet sisu avaliku teenuse osutamise huvides nende vastavas levialas.

36. Kolmanda lähenemise kohaselt ei tähista väljend „juurdepääs kaablile“ direktiivi 2001/29 artiklis 9 mitte kaitseväiteid autoriõiguse rikkumiste puhul, vaid pigem juurdepääsu füüsilisele infrastruktuurile liikmesriikides.

2. Direktiivi 2001/29 artiklis 9 ette nähtud muude sätete kohaldamise võimalus

37. Pealkirja ja sõnastuse kohaselt käsitleb direktiivi 2001/29 artikkel 9 „[m]uude sätete edasist kohaldamist“, nähes ette, et see direktiiv „ei mõjuta“ teatavate valdkondadega seotud sätete kohaldamist. Selle direktiivi põhjenduses 60 on esitatud täpsustus, et viidatud artiklis 9 osundatud sätted on sätted „muudes valdkondades“, mis „võivad mõjutada autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste kaitset“. ( 16 )

38. Direktiivi 2001/29 artikkel 9 ei luba seega hoopiski teha erandeid selle direktiivi artiklitega 2–4 tagatud õigustest. Erandid on muide ammendavalt ühtlustatud sama direktiivi artikliga 5. ( 17 ) Artikli 9 eesmärk on vastupidi säilitada teatavates muudes valdkondades kui direktiiviga ühtlustatud valdkond kohaldatavate õigusnormide toime. ( 18 ) Seda tõlgendust kinnitab selles artiklis 9 toodud valdkondade loetelu, milles on muu hulgas nimetatud kaubamärke, tööstusdisainiõigusi, rahvuslike rikkuste kaitset, piiravat tegevust ja kõlvatut konkurentsi käsitlevaid seadusi, andmekaitset ja eraelu puutumatust ning lepinguõigust. ( 19 )

39. Ainuüksi see asjaolu võimaldab välistada, et niisugused õigusnormid nagu CDPA § 73 lõike 2 punkt b ja lõige 3, milles on nähtud ette direktiivi 2001/29 artikliga 3 tagatud edastamise ainuõiguse erand, võiks kuuluda selle direktiivi artikli 9 kohaldamisalasse.

40. See järeldus on õige hoolimata asjaolust, et kaitstud teoseid edastatakse kaabellevi kaudu või üle interneti voogedastamise teel. Euroopa Kohtu praktikast ilmneb, et mõiste „edastamine üldsusele“ all direktiivi 2001/29 artikli 3 lõike 1 tähenduses mõeldakse kaitstud teoste igasugust edastamist, sõltumata kasutatud tehnilisest vahendist või protsessist, ( 20 ) ning põhimõtteliselt peab asjaomase teose autorilt saama eraldi loa teose igakordseks edastamiseks või taasedastamiseks, mis toimub spetsiifilist tehnilist lahendust kasutades. ( 21 )

41. See kohtupraktika on kooskõlas direktiivi 2001/29 eesmärgiga, milleks on kohandada õigusnormid autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste valdkonnas tehnika arengule, mis on viinud uute kasutamisvõimaluste tekkeni, ( 22 ) tagades samas autorite kaitse kõrge taseme, mis võimaldab viimastel saada sobivat tasu oma teoste kasutamise eest, eelõige üldsusele edastamise korral. ( 23 ) Märgin, et CDPA § 73 lõike 2 punktiga b ja lõikega 3 lubatud edastamise eest ei maksta autoriõiguste omajatele mingit tasu. ( 24 )

42. Direktiivi 2001/29 artikliga 9 vastupidine tõlgendus, mille tulemusena arvatakse selle kohaldamisalasse niisugused õigusnormid nagu põhikohtuasjas käsitletavad, seaksid minu ohtu arvates selle direktiivi artiklitega 3 ja 5 taotletava eesmärgi.

43. Lisaks ei sea tõlgendust, mille ma soovitan valida, kahtluse alla argumendid, mis on selle vastu esitatud, eelkõige Ühendkuningriigi valitsuse poolt.

44. Esiteks ei ole argumendil, mille Ühendkuningriigi valitsus esitas kohtuistungil ning mille kohaselt kujutavad siseriiklikud regulatsioonid, mis käsitlevad kaabellevi operaatorite lube, nende infrastruktuuri ja nende saadete edastamist, endast direktiivi 2001/29 artiklis 9 nimetatud muud valdkonda, selles direktiivis mingit alust. Kui õigusnormid, mis käsitlevad liikmesriikide kaabellevi infrastruktuuri ja elektroonilise side turule pääsemise tingimusi, kuuluvad kindlasti muusse valdkonda kui valdkond, mis selle direktiiviga ühtlustati, ( 25 ) siis niisuguste õigusnormidega nagu CDPA § 73 lõike 2 punkt b ja lõige 3, mis asetsevad direktiiviga 2001/29 ette nähtud ühtlustamise keskmes, see tähendab autoriõiguse kaitsega ei ole see nii. ( 26 )

45. Seda järeldust ei saa väärata asjaolu, et kõnesolevate õigusnormide kohaselt lubatud taasedastamine piirdub ringhäälingusaadete sisuga kanalitel, mille suhtes kehtivad mõned avaliku teenuse osutamise kohustused. Kuna direktiivi 2001/29 tekstis ja vastavates ettevalmistavates materjalides ei ole selle kohta midagi märgitud, ei näe ma leiduvat mingit põhjendust, mis võimaldaks tagada niisugusele sisule väiksema kaitse, kui on nähtud ette selle direktiivi artiklis 3. ( 27 )

46. Teiseks vastupidi sellele, mida väidab Ühendkuningriigi valitsus, ei kujuta direktiivi 2001/29 artikkel 9 endast „ühtlustamise täielikku välistamist“. Ehkki direktiivi artikli 1 „Reguleerimisala“ lõike 2 kohaselt on selle direktiiviga ette nähtud ühtlustamine välistatud acquis communautaire’i mõne sätte puhul, mis juhul, kui neid ei oleks sõnaselgelt välja arvatud, kuuluksid selle kohaldamisalasse, ( 28 ) ei ole artikli 9 eesmärk mitte piirata direktiivi 2001/29 kohaldamisala, vaid pigem tagada õiguskindlus, ( 29 ) vältides selle vastuvõtmise ootamatuid õiguslikke tagajärgi.

47. Kolmandaks ei saa eesmärgid, mida CDPA § 73 lõike 2 punktiga b ja lõikega 3 taotletakse, st Ühendkuningriigi valitsuse sõnul eesmärk suurendada valikut, mis tarbijatel avalike ringhäälinguteenuste alal on, võimaldades neil seda sisu vastu võtta piirkondades, kus maapealne telesignaal on halb, ning eesmärk õhutada kaabellevivõrkude operaatoreid looma kaabellevi infrastruktuure, kuidagi mõjutada direktiivi 2001/29 artikli 9 kohaldamisala tõlgendust. ( 30 ) Selles küsimuses meenutan, et Euroopa Kohus välistas kohtuotsuses ITV Broadcasting jt ( 31 ) sõnaselgelt, et vaidlusaluste taasedastamiste puhul võiks olla tegemist lihtsalt tehnilise vahendiga, millega tagatakse originaaledastuse vastuvõtt levialas või parandatakse vastuvõttu, millisel juhul see ei oleks Euroopa Kohtu praktika kohaselt „edastamine üldsusele“ direktiivi 2001/29 artikli 3 lõike 1 tähenduses. Selles kontekstis võrdub Ühendkuningriigi valitsuse argument tegelikult sellega, et Euroopa Kohtul palutakse see kohtupraktika pea peale pöörata, ilma et selleks oleks põhjust.

48. Kokkuvõttes on minu arvates vaevalt mingit kahtlust, et niisugused õigusnormid nagu CDPA § 73 lõike 2 punkt b ja lõige 3 ei kuulu direktiivi 2001/29 artikli 9 kohaldamisalasse.

49. See järeldus on õige olenemata direktiivi 2001/29 artiklis 9 kasutatud väljendi „juurdepääs ringhäälinguteenuste kaablile“ tõlgendusest. Järgnevas osas tõendan siiski, et selle väljendi analüüs viib samale järeldusele.

3. Direktiivi 2001/29 artiklis 9 kasutatud väljendi „juurdepääs ringhäälinguteenuste kaablile“ tõlgendus

50. Esmapilgul viib direktiivi 2001/29 artiklis 9 kasutatud väljend „juurdepääs ringhäälinguteenuste kaablile“ mõttele, et viidatakse liidu õigustiku teada-tuntud õigusmõistele. Minu otsingud näitavad siiski, et nii see ei ole.

51. Seda väljendit on minu teada kasutatud ainult ettevalmistavates materjalides ja direktiivi 2001/29 käsitlevas kohtupraktikas ( 32 ) ning direktiivis 2012/28 ( 33 ), sest liidu seadusandja on direktiivi 2012/28 artiklis 7 valinud peaaegu identse sõnastuse direktiivi 2001/29 artikliga 9. ( 34 )

52. Hoolimata sellest, et nendes ettevalmistavates materjalides ja kohtupraktikas ei ole täpsustusi, mida tähendab väljend „juurdepääs ringhäälinguteenuste kaablile“, ( 35 ) on minu meelest vaevalt mingit kahtlust, et niisugused õigusnormid nagu CDPA § 73 lõike 2 punkt b ja lõige 3 ei kuulu selle väljendi alla.

53. Esiteks tuleb märkida, et vaatamata mõnele keelelisele lahknevusele ( 36 ) näib mulle, et see väljend tähendab kahtlemata „juurdepääsu“„kaablile“. Et see on nii, ei mõista ma, mil viisil võiks direktiivi 2001/29 artikkel 9, milles on peetud silmas „kaablile juurdepääsu“, olla seotud kõnesolevate Ühendkuningriigi õigusnormidega, milles on nähtud ette, et ringhäälingusaates sisalduva puhul on võimalik „kaabeledastus“. Mulle tundub, et mõistet „kaabel“ kasutatakse nendes kahes regulatsioonis erinevates kontekstides.

54. Samas kui direktiivi 2001/29 artiklis 9 on osundatud „kaablit“, millele taotletakse juurdepääsu, on Ühendkuningriigi õigusnormides silmas peetud „kaablit“, mis on edastusvahend. Teiste sõnadega ei puuduta selle direktiivi artikkel 9 mitte üldsuse juurdepääsu ringhäälingusaadetes sisalduvale sisule – nagu näivad väitvat TVCatchup (UK) Limited, Virgin Media Limited ja Ühendkuningriigi valitsus –, vaid pigem juurdepääsu võrgule. ( 37 )

55. Teiseks tundub võrdusmärk, mille TVCatchup (UK) Limited, Virgin Media Limited ja Ühendkuningriigi valitsus asetavad väljendite „juurdepääs kaablile“ ja „kaabeledastus“ vahele, mulle ebaloogiline, kui võtta arvesse, et direktiivis 2001/29 on juba artikli 1 lõike 2 punktis c sätestatud õigusnorm, mis käsitleb sõnaselgelt „kaabellevis edastamist“. ( 38 )

56. Kolmandaks näib mulle, et acquis communautaire’is on väljendit „juurdepääs kaablile“ kasutatud peamiselt seoses teenuseosutajate vahelise kaabellevivõrkudele juurdepääsemise küsimusega, ( 39 ) mis on liidu tasandil ühtlustatud, eelkõige direktiiviga 2002/19/EÜ, edaspidi „juurdepääsudirektiiv“ ( 40 ).

57. Nimetatud direktiivi eesmärk on selle artikli 1 lõike 1 kohaselt ühtlustada „viisi, millega liikmesriigid reguleerivad elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikust sidumist“. ( 41 ) Samast artiklist tuleneb, et „juurdepääsudirektiiv“ asetub ühisesse õiguslikku raamistikku, mida on tutvustatud direktiivis 2002/21 (edaspidi „raamdirektiiv“) ( 42 ), mille eesmärk on komisjoni sõnul „õhutada konkurentsi elektroonilise side turgudel, parandada siseturu toimimist ja kaitsta kasutajate põhihuve, mida turujõud ei kaitse“ [mitteametlik tõlge]. ( 43 )

58. Kõige loogilisem tõlgendus oleks seega järeldada, et direktiivi 2001/29 artiklis 9 kasutatud väljendi „ringhäälinguteenuste kaablile juurdepääs“ all mõeldakse seda õiguslikku raamistikku ja eelkõige „juurdepääsudirektiivi“ sätteid. ( 44 ) Märgin möödaminnes ka, et „raamdirektiivi“ ja „juurdepääsudirektiivi“ seadusandlikud menetlused kattusid osaliselt direktiivi 2001/29 ajaga. ( 45 )

59. Arvan siiski, et piisab selle tuvastamisest, et niisugused õigusnormid nagu CDPA § 73 lõike 2 punkt b ja lõige 3, mis ei puuduta juurdepääsu võrgule, ei kuulu direktiivi 2001/29 artiklis 9 kasutatud väljendi „ringhäälinguteenuste kaablile juurdepääs“ alla, ning Euroopa Kohus ei pea võtma seisukohta selle väljendi täpse tähenduse küsimuses.

60. Eelnevate kaalutluste põhjal teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata kolmandale eelotsuse küsimusele, et õigusnormid, millega lubatakse ringhäälingusaates sisalduvaid teoseid taasedastada kaabellevi teel ilma autoriõiguste omajate loata, kui taasedastamine on samaaegne ja piirdub piirkondadega, kus vastuvõtmiseks need ringhäälingusaates sisalduvad teosed on mõeldud, ükskõik kas taas edastatakse selliste kanalite ringhäälingusaates sisalduvaid teoseid, mille suhtes kehtivad teatavad avalike teenuste osutamise kohustused, ei kuulu direktiivi 2001/29 artikli 9 kohaldamisalasse.

61. Võttes arvesse vastust, mille ma soovitan anda kolmandale eelotsuse küsimusele ja mille kohaselt ei ole direktiivi 2001/29 artikkel 9 põhikohtuasjas käsitletavate õigusnormide suhtes ratione materiae kohaldatav, arvan, et ei ole vaja teha otsust viienda eelotsuse küsimuse kohta, mis puudutab selle õigusnormi ajalist kohaldamisala.

62. Eespool tuvastatust tuleneb ka, et ei ole vaja arutada eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimusi, mis käsitlevad direktiivi 2001/29 artiklis 9 kasutatud mõiste „kaabel“ tõlgendamist, see tähendab esimest, teist ja neljandat eelotsuse küsimust. Igaks juhuks esitan järgnevas osas siiski mõne seisukoha selle mõiste tõlgenduse kohta. Need kaalutlused võimaldavad lükata ümber argumendi, mille esitasid TVCatchup ja Virgin Media Limited ning mille kohaselt on see mõiste piisavalt lai, et hõlmata voogedastamist üle interneti.

C. Direktiivi 2001/29 artiklis 9 kasutatud mõiste „kaabel“ (esimene, teine ja neljas küsimus)

1. Mõiste „kaabel“ autonoomsus

63. Esimeses küsimuses küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt, kas direktiivi 2001/29 artiklis 9 kasutatud mõiste „kaabel“ kujutab endast liidu õiguse autonoomset mõistet.

64. Tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleneb nii liidu õiguse ühetaolise kohaldamise vajadusest kui ka võrdse kohtlemise põhimõttest, et liidu õigusnorme, milles ei ole otseselt viidatud liikmesriikide õigusele nende tähenduse ja ulatuse kindlaksmääramiseks, tuleb tavaliselt tõlgendada autonoomselt ja ühetaoliselt kogu liidus. ( 46 )

65. Direktiivi 2001/29 tekstis ei ole aga viidatud selle direktiivi artiklis 9 kasutatud mõiste „kaabel“ puhul siseriiklikele õiguskordadele. Seega tuleb seda fraasi asjaomase direktiivi kohaldamisel käsitada liidu õiguse autonoomse mõistena, mida tuleb liidu territooriumil tõlgendada ühetaoliselt.

66. Seega ei ole vaja vastata neljandale eelotsuse küsimusele, mis kerkib juhul, kui Euroopa Kohus peaks otsustama, et direktiivi 2001/29 artiklis 9 kasutatud mõiste „kaabel“ ei kujuta endast liidu õiguse autonoomset mõistet.

2. Mõiste „kaabel“ tõlgendamine

67. Oma teise eelotsuse küsimuse punktidega a ja b – mida tuleb analüüsida koos – soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas direktiivi 2001/29 artiklis 9 kasutatud mõiste „kaabel“ on seotud konkreetse tehnoloogiaga, mis piirdub tavapäraste kaabellevivõrkudega, mida kasutavad tavapärased kaabelleviteenuste osutajad, või on sellel pigem tehnoloogiliselt neutraalne tähendus, mis hõlmab funktsionaalselt samalaadseid teenuseid, mida edastatakse interneti teel.

68. Järgnevatel põhjustel pooldan seisukohta, mille on esitanud põhikohtuasja hagejad, Ühendkuningriigi valitsus ja komisjon ning mille kohaselt on direktiivi 2001/29 artiklis 9 kasutatud mõiste „kaabel“ piiratud tavapäraste kaabellevivõrkudega.

69. Kõigepealt tuleb märkida, et mõiste „kaabel“ esineb mitte ainult direktiivi 2001/29 artiklis 9, vaid ka selle artikli 1 lõike 2 punktis c, artikli 2 punktis e ja artikli 3 lõike 2 punktis d. ( 47 ) Lisaks on seda mõistet kasutatud mõnes direktiivis, millel direktiiv 2001/29 põhineb, ( 48 ) see tähendab direktiivides 92/100/EMÜ ( 49 ), 93/83 ja 93/98/EMÜ ( 50 ).

70. Selles olukorras ning võttes arvesse nõudeid, mille kohaselt peab liidu õiguskord olema ühtlane ja ühetaoline, peab kõikides nendes direktiivides kasutatud mõistetel olema sama tähendus, välja arvatud juhul, kui liidu seadusandja on täpselt piiritletud õiguslikus kontekstis väljendanud teistsugust tahet. ( 51 )

71. Mitte üheski eespool viidatud direktiividest ei ole mõiste „kaabel“ määratlust. Seega tuleb seda mõistet tõlgendada, lähtudes kontekstist, millesse see asetub, ja direktiivi 2001/29 eesmärkidest. ( 52 )

72. Mis puudutab konteksti, millesse mõiste „kaabel“ asetub, siis tuleb märkida, et mõistet „kaabel“ on kasutatud kõikides asjaomastes direktiivides, võttes arvesse muid tehnoloogiaid, eelkõige edastamist „satelliitlevis“. ( 53 ) Direktiivi 2001/29 artikli 2 punktis e ja artikli 3 lõike 2 punktis d kasutatud väljend „kaabel- või kaablita sidevahendite, sh kaabli või satelliidi kaudu“ ( 54 ) laseb ühtlasi aimata, et mõisted „kaabel“ ja „satelliit“ kujutavad endast vastavalt laiemate mõistete „kaabel‑“ ja „kaablita“ alakategooriaid. ( 55 )

73. Direktiivi 2001/29 eesmärkide küsimuses meenutan, et see direktiiv võeti vastu selleks, et lahendada liidu tasandil autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste kaitse probleemid, mille tõstatavad uued infoühiskonna teenused, mis on võimalikud tänu internetile. ( 56 ) Selles olukorras tuleb eeldada, et liidu seadusandja valis selles direktiivis kasutatud terminid täiesti teadlikult. Teiste sõnadega tuleb asuda seisukohale, et kui liidu seadusandja oleks soovinud anda mõistele „kaabel“ direktiivi 2001/29 tähenduses tehnoloogilisest vaatevinklist neutraalse tähenduse, oleks ta valinud üldisema mõiste, näiteks mõiste „kaabel‑“, või oleks ta vähemalt täpsustanud, et mõiste „kaabel“ hõlmab peale interneti teel levitamise muidki tehnoloogiaid. ( 57 )

74. Kõigi eelnevate kaalutluste tõttu tuleb teha järeldus, et direktiivi 2001/29 artiklis 9 kasutatud mõiste „kaabel“ on piiratud tavapäraste kaabellevivõrkudega, mida kasutavad tavapärased kaabelleviteenuste pakkujad. See järeldus on kooskõlas ka sellega, kuidas on „raamdirektiivis“ ja „juurdepääsudirektiivis“ tehtud vahet erinevat tüüpi elektroonilise side võrkude vahel. ( 58 )

V. Ettepanek

75. Kõikidest eelnevatest kaalutlustes lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Court of Appeali (England & Wales) (Civil Division) (Inglismaa ja Walesi apellatsioonikohtu tsiviilkoda) (Ühendkuningriik) eelotsuse küsimustele järgmiselt: Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artiklit 9 tuleb tõlgendada nii, et selle õigusnormi kohaldamisalasse ei kuulu õigusnormid, millega lubatakse ringhäälingusaates sisalduvaid teoseid taasedastada kaabellevi teel ilma autoriõiguste omajate loata, kui taasedastamine on samaaegne ja piirdub piirkondadega, kus vastuvõtmiseks need ringhäälingusaates sisalduvad teosed on mõeldud, ükskõik kas taasedastatakse selliste kanalite ringhäälingusaates sisalduvaid teoseid, mille suhtes kehtivad teatavad avalike teenuste osutamise kohustuse.

( 1 ) Algkeel: prantsuse.

( 2 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiiv (ELT 2001, L 167, lk 10; ELT eriväljaanne 17/01, lk 230).

( 3 ) C‑607/11, EU:C:2013:147.

( 4 ) C‑607/11, EU:C:2013:147.

( 5 ) C‑607/11, EU:C:2013:147.

( 6 ) Vt mõiste „edastamine üldsusele“ kohta direktiivi 2001/29 põhjendus 23 ja 31. mai 2016. aasta kohtuotsus Reha Training (C‑117/15, EU:C:2016:379, punktid 35‐52).

( 7 ) Vt selle kohta 16. juuli 2009. aasta kohtuotsus Infopaq International (C‑5/08, EU:C:2009:465, punkt 52).

( 8 ) Näib, et põhikohtuasjas ei ole vaidlust selles, et teosed, mida kostjad edastavad, on osa „kvalifitseeruvast teenusest“ CDPA § 73 lõike 2 punkti b tähenduses. Vt käesoleva ettepaneku punkt 10.

( 9 ) Märgin, et Euroopa Kohtule ei ole antud mingit teavet selle kohta, et asjassepuutuvate siseriiklike õigusnormide alus oleks mõni teine direktiivi 2001/29 artiklis 9 nimetatud valdkondadest.

( 10 ) Kohtujuristi kursiiv.

( 11 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 10.

( 12 ) Meenutan, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on ELTL artiklis 267 sätestatud liikmesriigi kohtute ja Euroopa Kohtu vahelises koostöömenetluses Euroopa Kohtu ülesanne anda liikmesriigi kohtule vastus, millest viimasel on poolelioleva kohtuasja lahendamisel kasu. Vt 26. novembri 2015. aasta kohtuotsus Aira Pascual jt (C‑509/14, EU:C:2015:781, punkt 22) ja 17. detsembri 2015. aasta kohtuotsus Viamar (C‑402/14, EU:C:2015:830, punkt 29).

( 13 ) Vt käesoleva ettepaneku punktid 63‐74.

( 14 ) 10. märtsi 2016. aasta kohtuotsus Safe Interenvíos (C‑235/14, EU:C:2016:154, punktid 115 ja 116).

( 15 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiiv universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul (universaalteenuse direktiiv) (EÜT 2002, L 108, lk 51; ELT eriväljaanne 13/29, lk 367).

( 16 ) Kohtujuristi kursiiv. Sellest põhjendusest ilmneb, et direktiivi 2001/29 artiklis 9 on silmas peetud nii siseriiklikke kui ka liidu õigusnorme. Selles artiklis kasutatud sõna „eelkõige“ näitab, et nende valdkondade loetelu, mida direktiiv ei mõjuta, ei ole ammendav.

( 17 ) Vt direktiivi 2001/29 põhjendus 32.

( 18 ) Seda liiki seadusandlik meede ei ole sugugi erandlik. Vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 1996. aasta direktiivi 96/9/EÜ andmebaaside õiguskaitse kohta (EÜT 1996, L 77, lk 20; ELT eriväljaanne 13/15, lk 454) artikkel 13 ja direktiivi 2012/28/EL kohta käesoleva ettepaneku punkt 51. Vt direktiivi 2001/29 kohaldamisala kohta selle artikli 1 lõige 1.

( 19 ) Direktiivi 2001/29 artiklis 9 on lisaks mainitud patendiõigusi, kasulikke mudeleid, mikrolülituse topograafiat, kirjatüüpe, tingimusjuurdepääsu, kohtudeposiidi nõudeid, ärisaladust, julgeolekut, konfidentsiaalsust ja juurdepääsu avalikele dokumentidele.

( 20 ) 31. mai 2016. aasta kohtuotsus Reha Training (C‑117/15, EU:C:2016:379, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika). Vt ka 28. septembril 1979 muudetud Berni kirjandus- ja kunstiteoste kaitse konventsiooni artikli 11a lõike 1 punkt ii ning Genfis 20. detsembril 1996 allkirjastatud Ülemaailmse Intellektuaalomandi Organisatsiooni (WIPO) autoriõiguste lepingu artikkel 8.

( 21 ) 7. märtsi 2013. aasta kohtuotsus ITV Broadcasting jt (C‑607/11, EU:C:2013:147, punkt 24).

( 22 ) Vt direktiivi 2001/29 põhjendused 5 ja 31, selle komisjoni 21. jaanuaril 1998 esitatud ettepaneku 2. peatükk, mille tulemusena võeti vastu direktiiv 2001/29 (KOM(97) 628 (lõplik)) ja roheline raamat „Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused infoühiskonnas“, mille komisjon esitas 19. juulil 1995 (KOM(95) 382 (lõplik), esimese peatüki II osa punkt A).

( 23 ) 4. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus Football Association Premier League jt (C‑403/08 ja C‑429/08, EU:C:2011:631, punkt 186). Vt ka direktiivi 2001/29 põhjendused 4, 9, 10, 31 ja 35 ning 12. septembri 2006. aasta kohtuotsus Laserdisken (C‑479/04, EU:C:2006:549, punkt 57).

( 24 ) Vt selle kohta direktiivi 2001/29 artikli 5 lõige 5, mille eesmärk on täita liikmesriikide ja liidu rahvusvahelised kohustused (direktiivi 2001/29 põhjendus 15 ja nõukogu poolt 28. septembril 2000 vastu võetud ühise seisukoha (EÜ) nr 48/2000 punkt 38, EÜT 2000, C 344, lk 1). Vt kõnesolevate Ühendkuningriigi õigusnormide vastavuse kohta Berni konventsioonist tulenevatele kohustustele Discussion Paper „Broadcasting and copyright in the internal market“, mille komisjon valmistas ette 1990. aasta novembris, III/F/5263/90‑EN, punkt 4.2.27.

( 25 ) Võib seega kergesti ette kujutada, et õigusnormid, millega kehtestatakse tingimused, mida peavad järgima elektroonilise side võrkude pakkujad, sh õigusnormid, millega viimastele kehtestatakse edastamiskohustused (must carry) universaalteenuse direktiivi artikli 31 lõike 1 alusel, kuuluvad selle artikli 9 kohaldamisalasse.

( 26 ) Vt direktiivi 2001/29 kohaldamisala kohta selle direktiivi artikli 1 lõige 1.

( 27 ) Vt direktiiviga 2001/29 artiklis 3 ette nähtud ühtlustamise kohta 13. veebruari 2014. aasta kohtuotsus Svensson jt (C‑466/12, EU:C:2014:76, punktid 33‐41).

( 28 ) Direktiivi 2001/29 artikli 1 lõike 2 punktides a‐e on mainitud eelkõige õigusnorme, mis käsitlevad arvutiprogrammide õiguskaitset; rentimisõigust, laenutamisõigust ja teatavaid intellektuaalomandi puhul autoriõigusega kaasnevaid õigusi; autoriõigust ja sellega kaasnevaid õigusi, mida kohaldatakse satelliit- ja kaabellevis edastatavate ringhäälinguprogrammide suhtes; autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste kaitse tähtaega ning andmebaaside õiguskaitset.

( 29 ) Vt ühise seisukoha nr 48/2000 (op. cit.) punkt 50 ja komisjoni 20. oktoobri 2000. aasta teatis Euroopa Parlamendile vastavalt EÜ asutamislepingu artikli 251 lõike 2 teisele lõigule ühise seisukoha kohta, mille nõukogu on vastu võtnud selleks, et võtta vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas (SEC/2000/1734 (lõplik)). Artiklit 9 ei olnud ei 21. jaanuaril 1998 esitatud esialgses ettepanekus (op. cit.) ega 25. mail 1999 esitatud muudetud ettepanekus (KOM(1999) 250 (lõplik)), mille tulemusena võeti vastu direktiiv 2001/29. Selle artikli lisas nõukogu seadusandliku menetluse käigus (vt ühine seisukoht nr 48/2000 (op.cit.)).

( 30 ) Nagu märkisid põhikohtuasja hagejad, tunnistas Ühendkuningriigi valitsus ühes konsultatsioonidokumendis, mis avaldati 26. märtsil 2015, et CDPA § 73 avaliku poliitika mõte on ajast ja arust (Consultation Paper „The balance of payments between television platforms and public service broadcasters“, Department for Culture, Media & Sport, punkt 10, www.gov.uk/government/consultations/the‑balance‑of‑payments‑between‑television‑platforms‑and‑public‑service‑broadcasters‑consultation‑paper).

( 31 ) 7. märtsi 2013. aasta kohtuotsus (C‑607/11, EU:C:2013:147, punktid 28 ja 30 ja seal viidatud kohtupraktika).

( 32 ) Vt 29. jaanuari 2008. aasta kohtuotsus Promusicae (C‑275/06, EU:C:2008:54, punkt 11), kohtujuristi ettepanek, Kokott, kohtuasi Promusicae (C‑275/06, EU:C:2007:454, punkt 10) ja kohtujuristi ettepanek, Sharpston, kohtuasi Peek & Cloppenburg (C‑456/06, EU:C:2008:21, punkt 6).

( 33 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta direktiiv 2012/28/EL orbteoste teatavate lubatud kasutusviiside kohta (ELT 2012, L 299, lk 5).

( 34 ) Direktiivi 2012/28 artiklis 7 on mainitud ka „eeskirju ajakirjandusvabaduse ja sõnavabaduse kohta meedias“.

( 35 ) Oma 20. oktoobri 2000. aasta teatises parlamendile nõukogu ühise seisukoha kohta (op. cit.) märgib komisjon, et artikkel 9 „on kooskõlas acquis communautaire’iga autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste valdkonnas“. On võimalik, et komisjon peab siin silmas seda, et teistes liidu õigusaktides on samasuguseid sätteid. Vt direktiivi 96/9 artikli 13 kohta käesoleva ettepaneku 18. joonealune märkus.

( 36 ) Direktiivi 2001/29 artikli 9 mõnes keeleversioonis on silmas peetud kaablit, mis kuulub ringhäälinguteenistustele (ringhäälinguorganisatsioonidele) või mida viimased kasutavad. Vt eelkõige saksakeelne („Zugang zum Kabel von Sendediensten“) ja ingliskeelne versioon („access to cable of broadcasting services“), mis näivad tähendavat seda. Vt ka bulgaaria‑, tšehhi‑, taani‑, eesti‑, läti‑, ungari‑, hollandi‑, portugali‑ ja slovakikeelne versioon. Teistes keeleversioonides – mida on palju vähem – on silmas peetud pigem juurdepääsu kaablile ringhäälinguteenistuste poolt. Vt eelkõige hispaania‑, kreeka‑, horvaadi‑, leedu‑, rumeenia‑ ja soomekeelne versioon. Seevastu itaalia‑ ja poolakeelses versioonis näib olevat mõeldud juurdepääsu kaabli abil ringhäälinguteenustele. Prantsuskeelse versiooni kohta („accès au câble des services de radiodiffusion“) on raske öelda, mida silmas peetakse.

( 37 ) Vt selle kohta vahe, mida teeb komisjon „edastamise regulatsiooni ja sisu regulatsiooni“ vahel oma 26. aprilli 2000. aasta teatises „Seoses sideraamistiku läbivaatamisega 1999. aastal ja uue õigusliku raamistiku kohta suuniste väljatöötamiseks läbi viidud üldsusega konsulteerimise tulemused“ (KOM(2000) 239 (lõplik), lk 7).

( 38 ) Selle artikli 1 lõike 2 punktis c on kaudselt viidatud nõukogu 27. septembri 1993. aasta direktiivi 93/83/EMÜ teatavate satelliitlevile ja kaabli kaudu taasedastamisele kohaldatavaid autoriõigusi ja sellega kaasnevaid õigusi käsitlevate eeskirjade kooskõlastamise kohta, EÜT 1993, L 248, lk 15; ELT eriväljaanne 17/01, lk 134) sätetele, sest sellesse punkti on peaaegu identsena üle võetud selle direktiivi pealkiri. Vt direktiivi 2001/29 põhjendus 20 ja ühise seisukoha nr 48/2000 (op. cit.) seletuskirja punkt 8. Direktiiv 93/83 hõlmab ainult saadete taasedastamist kaabellevi kaudu teistest liikmesriikidest, nagu ilmneb selle artikli 1 lõikest 3, selle põhjendusest 27 ja 7. detsembri 2006. aasta kohtuotsusest SGAE (C‑306/05, EU:C:2006:764, punkt 30).

( 39 ) Vt eelkõige komisjoni 10. novembri 1999. aasta teatise „Uus raamistik elektroonilise side infrastruktuurile ja sellega seonduvatele teenustele: sideregulatsiooni läbivaatamine 1999. aastal“ (KOM(1999) 539 (lõplik)) punkt 4.2.4 „Juurdepääs kaablile ja edastamiskohustused“. Vt ka komisjoni aruanne Euroopa Parlamendile ja nõukogule „Direktiivi 98/34/EÜ kohaldamise hindamine infoühiskonna teenuste valdkonnas“ (KOM(2003) 69 (lõplik), 56. joonealune märkus). Vt „infrastruktuurile juurdepääsu“ kohta komisjoni 26. aprillil 2000. aasta teatis (op. cit.).

( 40 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiiv 2002/19/EÜ elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta (juurdepääsu käsitlev direktiiv) (EÜT 2002, L 108, lk 7; ELT eriväljaanne 13/29, lk 323).

( 41 ) „Juurdepääsudirektiivi“ artikli 1 lõike 1 kohaselt on selle eesmärk „luua siseturu põhimõtetega kooskõlas olev võrkude ja teenuste pakkujate vahelisi suhteid reguleeriv raamistik, millega saavutataks püsiv konkurents, elektrooniliste sideteenuste koostalitlusvõime ja tarbijate kasu“.

( 42 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiiv 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv) (EÜT 2002, L 108, lk 33; ELT eriväljaanne 13/29, lk 349). „Universaalteenuse direktiiv“ kuulub samasse õiguslikku raamistikku.

( 43 ) Komisjoni 15. detsembri 2003. aasta teatis nõukogule, Euroopa Parlamendile, Euroopa Majandus‑ ja Sotsiaalkomiteele ning Regioonide Komiteele „Euroopa Liidu audiovisuaalse meedia valdkonna õigusliku raamistiku poliitika tulevik“ (KOM(2003) 784 (lõplik), lk 10).

( 44 ) Asjaolu, et komisjon ja liikmesriigid olid direktiivi 2001/29 seadusandliku menetluse ajal Ühendkuningriigi õigusnormidest teadlikud – nagu Ühendkuningriigi valitsus rõhutas –, ei saa minu arvates direktiivi 2001/29 artikli 9 tõlgendust mõjutada.

( 45 ) Ettepanekud, mille tulemusena võeti vastu „juurdepääsu‑“ ja „raamdirektiivid“, edastati nõukogule ja Euroopa Parlamendile vastavalt 25. ja 23. augustil 2000. Samad direktiivid võeti mõlemad vastu 7. märtsil 2002. Võrdluseks direktiivi 2001/29 ettepanek esitati 21. jaanuaril 1998 ja see direktiiv võeti vastu 22. mail 2001.

( 46 ) 26. aprilli 2012. aasta kohtuotsus DR ja TV2 Danmark (C‑510/10, EU:C:2012:244, punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika) ja 9. juuni 2016. aasta kohtuotsus EGEDA jt (C‑470/14, EU:C:2016:418, punkt 38).

( 47 ) Mõiste „kaabel“ esineb lisaks ka direktiivi 2001/29 4. joonealuses märkuses, mis on seotud selle põhjendusega 20, millesse on üle võetud direktiivi 93/83 pealkiri (vt direktiivi avaldatud redaktsioonis, ELT 2001, L 167, lk 11).

( 48 ) Vt direktiivi 2001/29 põhjendus 20.

( 49 ) Nõukogu 19. novembri 1992. aasta direktiiv 92/100/EMÜ rentimis- ja laenutamisõiguse ja teatavate autoriõigusega kaasnevate õiguste kohta intellektuaalomandi vallas (EÜT 1992, L 346, lk 61; ELT eriväljaanne 17/01, lk 120).

( 50 ) Nõukogu 19. oktoobri 1993. aasta direktiiv 93/98/EMÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste kaitse tähtaja ühtlustamine (EÜT 1993, L 290, lk 9; ELT eriväljaanne 17/01, lk 141).

( 51 ) 4. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus Football Association Premier League jt (C‑403/08 ja C‑429/08, EU:C:2011:631, punkt 188).

( 52 ) Vt selle kohta 16. juuni 2016. aasta kohtuotsus Kreissparkasse Wiedenbrück (C‑186/15, EU:C:2016:452, punkt 30).

( 53 ) Vt direktiivi 2001/29 artikli 2 punkt e ja artikli 3 lõike 2 punkt d, direktiivi 92/100 artikli 6 lõige 2 ning direktiivi 93/98 põhjendus 19 ja artikli 3 lõige 4. Ka direktiivi 93/83 artikli 1 lõikes 3 eristatakse „kaabellevi kaudu“ taasedastamist ja taasedastamist üldsusele „mikrolainesüsteemi vahendusel“.

( 54 ) Vt samuti direktiivi 92/100 artikli 6 lõige 2 ning direktiivi 93/98 põhjendus 19 ja artikli 3 lõige 4.

( 55 ) 21. jaanuaril 1998 esitatud esialgses ettepanekus (op. cit.) ja 25. mail 1999 esitatud muudetud ettepanekus (op. cit.), mille tulemusena võeti vastu direktiiv 2001/29, ei olnud mitte mõistet „kaablita“, vaid hoopis mõiste „raadio kaudu“. Seda mõistet muudeti (vähemalt prantsuskeelses verioonis) nõukogu initsiatiivil, kes valis üldisema mõiste „kaablita“, mis esineb vastuvõetud direktiivis. Vt ühine seisukoht nr 48/2000 (op. cit.).

( 56 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 41 ja 22. joonealune märkus.

( 57 ) Mõiste „internet“ ei olnud aquis communautaire’is direktiivi 2001/29 vastuvõtmise hetkel tundmatu. Vt näiteks direktiivi 2002/22 artikli 4 lõige 2 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/31/EÜ infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eriti elektroonilise kaubanduse kohta siseturul (direktiiv elektroonilise kaubanduse kohta) põhjendused 2, 14, 19, 20 ja 32 (EÜT 2000, L 178, lk 1; ELT eriväljaanne 13/25, lk 399).

( 58 ) Vt direktiivi 2002/19 („juurdepääsudirektiiv“) põhjendus 1, milles on eristatud „paik- ja mobiiltelefonivõrke“, „kaabeltelevisioonivõrke“, „maapealse ringhäälingu jaoks kasutatavaid võrke“, „satelliitvõrke“ ja „Internetti“. Vt ka direktiivi 2002/21 („raamdirektiiv“) artikli 2 punkt a. Meenutan, et nende direktiivide seadusandlikud menetlused kattusid osaliselt direktiivi 2001/29 seadusandliku menetlusega. Vt käesoleva ettepaneku punkt 45.