Teiseks juhul, kui Üldkohus rahuldaks hagi väite alusel, mis tugineb aegumistähtaja rikkumisele, oleks uue trahvisumma määrav hilisem otsus tühistatud osaliselt, kuna kõnealune väide on suunatud üksnes selle otsuse ühe artikli vastu, st osas, milles see määrab kindlaks hagejale esialgses otsuses määratud trahvi uue summa, mitte aga osas, milles see määrab kindlaks hagejale etteheidetud rikkumise uue ajavahemiku, millega seoses tuleb hinnata komisjoni trahvi määramise õiguse aegumist. Sellest tulenevalt ei saa aegumistähtaja rikkumisele tugineva väite vastuvõetavuse hindamisel eeldada, et kõnealuse väite alusel vaidlustatud hilisemat otsust osaliselt tühistava kohtuotsuse mõjul muutuks taas kehtivaks esialgses otsuses hagejale määratud trahvisumma, võttes arvesse komisjoni kohustust võtta vastavalt ELTL artiklile 266 meetmed kohtuotsuse täitmiseks seoses eelkõige tema õigusega määrata hagejale trahv rikkumise uue ajavahemiku eest.

Tühistamishagi raames, mis on esitatud komisjoni konkurentsivaldkonna otsuse peale, mis on tehtud pärast esialgse otsuse tühistamist Üldkohtu poolt ja mis muudab seda otsust esiteks, muutes rikkumise ajavahemiku tuvastatud kestust, ja teiseks, vähendades trahvisummat, on hagejal huvi esitada väide, mille eesmärk on saavutada hilisema otsuse osaline tühistamine vähendatud trahvisumma osas, kuna asjaomane tühistamine võib anda talle kasu.

Nimelt, kuigi see, kui ettevõtja võtab faktilise või õigusliku asjaolu komisjoni haldusmenetluses otseselt või kaudselt omaks, võib olla täiendav tõend hagi põhjendatuse hindamisel, ei piira see Üldkohtusse hagi esitamise õiguse kasutamist ennast, mis füüsilisele või juriidilisele isikule on antud ELTL artikli 263 neljanda lõiguga. Kui selleks ei ole õiguslikku alust otseselt ette nähtud, on selline piirang vastuolus seaduslikkuse ja kaitseõiguste tagamise aluspõhimõtetega. Lisaks tuleb märkida, et õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile ja õiglasele kohtulikule arutamisele tagab Euroopa Liidu põhiõiguste harta – mis vastavalt ELL artikli 6 lõike 1 esimesele lõigule on samaväärse õigusjõuga kui aluslepingud – artikkel 47. Harta artikli 52 lõike 1 kohaselt tohib hartaga tunnustatud õiguste ja vabaduste teostamist piirata ainult seadusega.

Asjaolu, et hageja teatas komisjonile saadetud kirjas, et võtab üksi majandusliku vastutuse kogu trahvisumma tasumise eest, mis talle asjaomase rikkumise eest võidakse määrata, ei saa tõlgendada nii, et ta loobus võimalusest tugineda määruse nr 1/2003 artikli 25 lõike 1 punktile b seoses komisjoni õiguse talle sellist trahvi määrata võimaliku aegumisega, eelkõige kuna asjaomase kirja sõnastusest tuleneb üksnes, et hageja nõustus võtma üksinda vastutuse trahvi tasumise eest, mida komisjon võib määrata.

Seega, kui otsuse tegemise eesmärk ja tagajärg on üksnes säilitada osaliselt trahv, mis hagejale esialgu määrati, tuleb selleks, et hinnata väite, mis käsitleb komisjoni õiguse hagejale trahvi määrata aegumist, põhjendatust, võtta arvesse kuupäeva, mil komisjon otsustas hagejale trahvi määrata, st esialgse otsuse kuupäeva, mitte aga kuupäeva, mil tehti hilisem otsus, mille eesmärk on võimaldada hagejal saada kasu tühistava kohtuotsuse tagajärgedest.

Aegumistähtaja hindamisel trahve puudutavates uurimismenetlustes, kui nii kohtuotsuse resolutsioonist kui ka põhjendustest nähtub, et Üldkohus tühistas esialgse otsuse ühe artikli üksnes osas, milles komisjon oli selles kindlaks määranud trahvisumma, ja kui mitte mingil juhul ei tühistanud Üldkohus asjaomast artiklit osas, milles komisjon oli määruse nr 1/2003 artikli 23 lõikes 2 sätestatu alusel otsustanud määrata ühele ettevõtjale ja hagejale solidaarselt trahvi, ei tähenda hilisema otsuse tegemine, millega komisjon osaliselt säilitab hagejale esialgselt määratud trahvi, et komisjon tegi talle trahvi määramiseks uue otsuse.

Selle kohta tuleneb määruse nr 1/2003 artikli 25 lõigete 3 ja 4 sätetest, et kui ettevõtja osales rikkumises, st kui ettevõtja on sellena lõpuks määratletud vaidlustatud otsuses, siis katkeb tema suhtes aegumistähtaeg tulenevalt uurimistoimingust ja menetluse algatamisest teatamisest vähemalt ühele ettevõtjale (tema või mõni muu ettevõtja), keda samuti rikkumises osalejaks peetakse. Aegumistähtaega katkestavatel toimingutel on seega erga omnes mõju kõikide asjaomases rikkumises osalenud ettevõtjate suhtes.

Mis puudutab konkurentsivaldkonna uurimismenetluste aegumist, siis nähtub määruse nr 1/2003 artikli 25 lõike 3 esimesest lausest, et aegumistähtaja katkemiseks kõnealuse määruse tähenduses peab komisjoni toimingu eesmärgiks olema rikkumist uurida või algatada selle suhtes menetlus.

Sellega seoses, mis puudutab komisjoni poolt rakendatud leebema kohtlemise poliitikat, ilmneb kõigepealt, et leebusprogramm aitab otseselt kaasa komisjoni vastutusalas oleva Euroopa Liidu konkurentsieeskirjade rikkumiste uurimispoliitika täieliku tõhususe saavutamisele. Järgmiseks võimaldab leebema kohtlemise taotlejale tingimusliku kaitse andmise otsus veenduda, et tema taotlus vastab kõigile eeltingimustele selleks, et ta saaks haldusmenetluse lõppedes teatud tingimustel lõpliku kaitse. Lõpuks kohustab see menetluslik staatus, mis on leebema kohtlemise taotlejale omistatud otsusega anda talle tingimuslik kaitse, huvitatud isikut, selleks et ta saaks taotleda lõplikku kaitset, käituma kuni komisjoni lõpliku otsuse tegemiseni selliselt, mis vastaks teatise, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul, punkti 11 alapunktides a–c kehtestatud tingimustele. Leebema kohtlemise taotleja sellist käitumist iseloomustab eelkõige kohustus esiteks teha komisjoniga haldusmenetluses pidevalt tihedat ja tõhusat koostööd ning teiseks esitada komisjonile kõik tema valdusse sattuvad või talle kättesaadavad tõendid, mis käsitlevad kahtlustatavat rikkumist.

Järelikult on leebema kohtlemise taotlejale tingimusliku kaitse andmine viimasele sellise menetlusliku staatuse andmise osas fundamentaalse laadiga selleks, et komisjon saaks kahtlustatava rikkumise osas uurimist alustada ja seda menetleda. Sellest johtuvalt tuleb tõdeda, et komisjoni selle menetlustoimingu eesmärk on alustada rikkumise suhtes uurimist ja seda menetleda määruse nr 1/2003 artikli 25 lõike 3 esimese lause tähenduses, ning seega võib selle kvalifitseerida aegumistähtaega katkestavaks toiminguks.

(vt punktid 89, 96 ja 97)