Kohtuasi C-153/08

Euroopa Ühenduste Komisjon

versus

Hispaania Kuningriik

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Teenuste osutamise vabadus — EÜ artikkel 49 ja EMP lepingu artikkel 36 — Otsene maksustamine — Tulumaks — Üksnes teatud siseriiklike asutuste ja üksuste korraldatud loteriidest ja hasartmängudest saadud võitudele kehtiv maksuvabastus”

Kohtujurist P. Mengozzi ettepanek, esitatud 16. juulil 2009 I ‐ 9738

Euroopa Kohtu otsus (esimene koda), 6. oktoober 2009 I ‐ 9764

Kohtuotsuse kokkuvõte

Teenuste osutamise vabadus – Piirangud – Maksuõigusnormid

(EÜ artikli 46 lõige 1 ja EÜ artikkel 49; EMP leping, artikkel 36)

Kui liikmesriik jätab jõusse maksuõigusnormid, millega vabastatakse maksust võidud, mis on saadud osalemisest loteriides, mängudes ja kihlvedudes, mille on selles liikmesriigis korraldanud selles liikmesriigis asutatud teatud avalik-õiguslikud asutused ja üksused, mis oma mittetulundusliku tegevusega täidavad sotsiaalseid või abieesmärke, samas kui seda sama vabastust ei kohaldata võitudele, mis on saadud loteriidest, mängudest ja kihlvedudest, mille on korraldanud mõnes teises Euroopa Liidu või Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigis asutatud asutused või üksused, mille tegevus on sama liiki, siis on asjaomane liikmesriik rikkunud EÜ artiklist 49 ja Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artiklist 36 tulenevaid kohustusi.

Avalik-õiguslikud asutused ning sotsiaalseid või abieesmärke täitvad mittetulunduslikud üksused, mis on asutatud teistes liikmesriikides kui asjaomane liikmesriik ja millel on samad eesmärgid selle liikmesriigi asutuste ja üksustega, on viimati nimetatutega sarnases olukorras.

Neil asjaoludel tuleb järeldada, et kuna asjaomase liikmesriigi territooriumil asutatud asutuste ja üksuste jaotatud võitusid koheldakse soodsamalt, siis on sellise maksuvabastuse puhul tegemist teenuste osutamise vabaduse piiranguga, mis diskrimineerib avalik-õiguslikke asutusi ja sotsiaalseid või abieesmärke täitvaid mittetulunduslikke üksusi, mis on asutatud teistes liikmesriikides kui asjaomane liikmesriik ja mis taotlevad samu eesmärke, kui asjaomase liikmesriigi asutused ja üksused.

Kuna see piirang on diskrimineeriv, siis saab seda õigustada ainult tingimusel, et liikmesriigi seadusandja taotletavad eesmärgid on EÜ artikli 46 lõike 1 tähenduses avaliku korra, avaliku julgeoleku või rahvatervise huvides ning et see on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas.

Sellega seoses ei ole see piirang põhjendatud rahapesu tõkestamise ja maksupettuste vastase võitluse eesmärgiga, kuna liikmesriigi ametivõimud ei saa üldkorras ja vahet tegemata eeldada, et teises liikmesriigis asutatud asutuste ja üksuste tegevus on kuritegelik. Lisaks näib asutustele ja üksustele maksuvabastuse üldkorras kohaldamata jätmine ebaproportsionaalne, kuna see läheb kaugemale sellest, mis on kuritegevusega võitlemiseks vajalik. Mängusõltuvuse vastase võitluse osas ei saa välistada, et see eesmärk võib olla rahvatervise kaitse mõistega hõlmatud, kuid võitude maksuvabastus julgustab siiski tarbijaid osalema nendes loteriides, hasartmängudes ja kihlvedudes, millele võib seda vabastust kohaldada, ning see ei ole sobiv väidetavalt taotletava eesmärgi saavutamise järjekindlaks tagamiseks. Mis puudutab üldkasutatava infrastruktuuri ja üldisi huve teenivate projektide rahastamist tänu nende organite saadud tuludele, kellele kohaldatakse maksuvabastust, siis on tegemist majanduslike põhjustega, mis ei kuulu samuti nende EÜ artikli 46 põhjenduste hulka, mis võivad õigustada asutamislepinguga tagatud teenuste osutamise vabaduse piirangut. Sama kehtib ka ülekaalukateks üldisteks huvideks oleva ühiskondliku korra kaitse ja tarbijakaitse kohta, mis ei saa seega põhjendada diskrimineerivaid piiranguid.

Sellest tuleneb, et asjaomane diskrimineerimine ei ole EÜ artikli 46 lõike 1 tähenduses õigustatud.

Kuna EMP lepingu artikli 36 sätetel on sama kohaldamisala mis sisuliselt identsel EÜ artiklil 49, on eeltoodud kaalutlused mutatis mutandis nimetatud artiklile ülekantavad.

(vt punktid 33, 34, 38–41, 43, 45, 47–49 ja resolutsioon)