ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 277/21

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itaalia) 5. aprillil 2017 – Demarchi Gino S.a.s. versus Ministero della Giustizia

(Kohtuasi C-177/17)

(2017/C 277/30)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Demarchi Gino S.a.s.

Vastustaja: Ministero della Giustizia

Eelotsuse küsimus

Kas sellised liikmesriigi õigusnormid nagu Itaalia omad, mis on sätestatud seaduse nr 89/2001 artiklis 5-sexies, mille kohaselt peavad isikud, kelle õigust saada Itaalia riigilt kohtumenetluse ebamõistliku pikkuse eest „õiglast hüvitist“ on juba tunnustatud, täitma selle summa saamiseks hulgaliselt kohustusi ning ootama eelviidatud seaduse nr 89/2001 artikli 5-sexies lõikes 5 nimetatud tähtaja möödumist, ilma et nad saaksid vahepeal ühtegi kohtulikku täitemenetlust algatada lasta ja ilma et nad saaksid seejärel nõuda maksmise hilinemisega põhjustatud kahju hüvitamist, sh juhtudel, mil „õiglane hüvitis“ on ette nähtud riigiülese mõjuga tsiviilkohtuasjas või igatahes valdkonnas, mis kuulub Euroopa Liidu pädevusse, ja/või valdkonnas, milles Euroopa Liit näeb ette kohtulike täitedokumentide vastastikuse tunnustamise, on vastuolus Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 lõikes 2 ning Euroopa inimõiguste konventsiooni artikli 6 lõikes 1 sätestatud põhimõttega, et igaühel on õigus asja arutamisele mõistliku aja jooksul erapooletus kohtus, mis tunnistati ELL artikli 6 lõikega 3 ka Euroopa Liidu põhimõtteks, koostoimes ELTL artiklist 67 tuleneva põhimõttega, mille kohaselt liit moodustab ühise õigusel rajaneva ala, kus austatakse põhiõigusi, ning ELTL artiklitest 81 ja 82 tuleneva põhimõttega, mille kohaselt liit arendab piiriülese toimega tsiviil- ja kriminaalasjades õigusalast koostööd, lähtudes kohtuotsuste ja kohtuväliste otsuste vastastikuse tunnustamise põhimõttest?
2.

Kas mootorsõiduk, mis on ühelt poolt kokku pandud olulistest osadest, mis olid valmistatud enne direktiivi 2007/46 kohaldamise algust, ning teiselt poolt olulistest osadest, mis lisati alles pärast nimetatud direktiivi kohaldamise algust, on mootorsõiduk, mis eksisteeris juba enne direktiivi kohaldamise algust, või on selline mootorsõiduk toodetud alles pärast direktiivi kohaldamise algust?
IV.

Guide to Financial Issues relating to Indirect Actions of the Sixth Framework Programmes ja seitsmenda raamprogrammi prognoosi väär ja/või puudulik kohaldamine. Ilmne viga vaidluse aluseks oleva ühe määrava asjaolu hindamisel. Lükates tagasi hagi põhjendamiseks esitatud kaks esimest väidet, rikub vaidlustatud kohtuotsus ka kuuenda programmi finantsjuhendit ja moonutab hagi aluseks olevaid asjaolusid, sest selles on vääralt ja eksitavalt arvutatud tundide arv, mis oli pühendatud Belgia projekti lepingule, st olukorras, kus teenuse pakkuja töötas iga kuu igal päeval kaheksa tundi järjest ainult selle lepingu täitmiseks.
2.

Juhul kui vastus esimesele küsimusele on jaatav: Millises kohalikus vääringus võib määruse (EÜ) nr 1008/2008 artikli 2 punktis 18 ja artikli 23 lõike 1 teises ja kolmandas lauses nimetatud hinnad esitada, kui liikmesriigis (käesoleval juhul: Saksamaa) asukohta omav lennuettevõtja reklaamib ja pakub tarbijatele internetis lennuteenust, mille puhul on lennu lähtekoht muus liikmesriigis (käesoleval juhul: Ühendkuningriik)? Kas sellega seoses on oluline, et pakkumuse tegemiseks kasutatakse riigi tippdomeeniga internetiaadressi (käesoleval juhul: www.germanwings.de), mis viitab lennuettevõtja asukohaliikmesriigile, ja tarbija elukoht on selles liikmeriigis? Kas on oluline, kas kõik lennuettevõtjad või valdav osa neist esitavad kõnealused hinnad lennu lähtekohas kehtivas kohalikus vääringus?
1.

Üldkohus tõlgendas ja kohaldas REACH määrust ebaõigesti. Üldkohus tõlgendas ja kohaldas REACH määrust ebaõigesti. Hageja on seisukohal, et kemikaaliameti otsus on tehtud ultra vires, sest i) kemikaaliametil puudub pädevus asendada aine DEHP olemasolev, REACH määruse artikli 57 punktist c lähtuv määratlemine selle aine uue määratlemisega REACH määruse artikli 57 punkti c alusel; ii) kemikaaliameti otsuse tegemisele eelnes õigusvastane menetlus; ja iii) kemikaaliameti otsus eirab õiguslikult siduvat menetlust, mille nõukogu ja Euroopa Parlament on ette näinud endokriinseid häireid põhjustavate ainete määratlemise üldkohustuslike/ühtlustatud kriteeriumide vastuvõtmiseks.
1.

Apellatsioonkaebuse esimene väide: määruse nr 1024/2013 (1) artikli 6 lõike 4 ja und Art. 70 määruse nr 468/2014 (2) artikli 70 tõlgendamise ja kohaldamisega on rikutud liidu õigust Üldkohus tõlgendas määruse nr 1024/2013 artikli 6 lõike 4 teise lõigu koostoimes määruse nr 468/2014 artikli 70 lõikega 1 asjakohaseid õigusnorme valesti. Üldkohus jõudis ekslikult järeldusele, et „konkreetsed asjaolud“, mille alusel üksus lugeda vähem oluliseks, esinevad ainult siis, kui määruse nr 1024/2013 eesmärke on võimalik paremini saavutada liikmesriigi asutuste enda otsese usaldatavusnõuete täitmise järelevalvega kui EKP otsese järelevalvega. Üldkohus lähtub tõlgenduse andmisel üksnes määruse nr 468/2014 ingliskeelsest versioonist ning rikub põhimõtet, et kõik keeleversioonid on samaväärselt õiguslikult siduvad. Üldkohus jättis õigusvastaselt normid normihierarhias kõrgemal seisva sätte alusel pädevust puudutava proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt tõlgendamata. Üldkohus ei nõustunud väitega, et EKP tegi asjaolude hindamisel ilmse vea, ning kontrollis sama vähe nagu EKP, kas apellant tuleb tema välja toodud spetsiifiliste ja tegelike asjaolude alusel „konkreetsete asjaolude“ tõttu vastavalt määruse nr 1024/2013 artikli 6 lõike 4 teisele lõigule koostoimes määruse nr 468/2014 artikli 70 lõikega 1 lugeda vähem oluliseks üksuseks. Sellega rikub Üldkohus oma kohustust põhjalikult kontrollida, kas vaidlustatud otsuses on tehtud hindamisviga.
ET Euroopa Liidu Teataja C 293/20

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Curtea de Apel Oradea (Rumeenia) 29. juunil 2017 – Sindicatul Energia Oradea versus SC Termoelectrica SA

(Kohtuasi C-392/17)

(2017/C 293/24)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel Oradea

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Sindicatul Energia Oradea

Vastustaja: SC Termoelectrica SA

Eelotsuse küsimus

Kas määruse nr 50/1990 sätted on nii, nagu Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumeenia kõrgeim kassatsioonikohus) on neid seaduse huvides tõlgendanud otsuses nr 9/2016 – mis on üldkohtutele siduv ning mille kohaselt on I ja II rühma töökohad rangelt ja ammendavalt ainult need, mis on loetletud määruse lisades 1 ja 2, kusjuures kohtud ei või selle määruse sätteid laiendada teistele sarnastele juhtudele, millest tulenevalt ei saa tunnustada töötajate õigust sellistele pensionihüvitistele, mis kuuluvad maksmisele raskete töötingimuste eest, milles endised töötajad on oma tööd teinud – on ELTL artikli 114 lõikega 3, artiklitega 151 ja 153 ning raamdirektiivi 89/391/EMÜ (1) ja sellele järgnevate eridirektiivide sätetega kooskõlas?

(1) Nõukogu 12. juuni 1989. aasta direktiiv 89/391/EMÜ töötajate töötervishoiu ja tööohutuse parandamist soodustavate meetmete kehtestamise kohta (EÜT 1989, L 183, lk 1; ELT eriväljaanne 5/1, lk 349).
—

tuvastada, et Prantsuse Vabariik on rikkunud kohustusi, mis tulenevad võrdse kohtlemise ja tõhususe põhimõtetest ning ELTL artiklitest 49 ja 63 ning ELTL artikli 267 kolmandast lõigust, kuna ta on säilitanud nende sätete õigusliku toime -, mille eesmärk on kõrvaldada selliste dividendide majanduslik topeltmaksustamine, mis võimaldavad emaettevõtjal arvata dividendimaksust, mida ta peab tasuma oma tütarettevõtjate makstud dividendide edasijaotamise korral oma aktsionäridele, maha nende dividendide maksmisega seotud tulumaksukrediidi, kui need dividendid pärinevad Prantsusmaal asutatud tütarettevõtjalt, aga ei paku seda võimalust, kui need dividendid on pärit mõnes teises liikmesriigis asutatud tütarettevõtjalt, sest see õigusnorm ei anna niisugusel juhul õigust tulumaksukrediidile, mis on seotud nende dividendide maksmisega selle tütarettevõtja poolt, – osas, milles Conseil d’État (kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) praktika kohaselt rahuldatakse sellise dividendimaksu hüvitamise taotlused, mis on sisse nõutud liidu õigust rikkudes Euroopa Kohtu otsuse kohtuasjas C-310/09 Accor (1) tähenduses, üksnes kolme järgmist piirangut arvestades: — õigus õigusvastaselt sissenõutud dividendimaksu hüvitamisele on piiratud keeluga võtta arvesse väljaspool Prantsusmaad asuvate tütarettevõtjate tütarettevõtjatele kohaldatud maksu; — õigus õigusvastaselt sissenõutud dividendimaksu hüvitamisele on piiratud ebaproportsionaalsete tõendamisnõuetega; — õigus õigusvastaselt sissenõutud dividendimaksu hüvitamisele on piiratud kolmandatele isikutele Prantsusmaal jaotatud dividendist antud maksukrediidile seatud piiranguga; ja kuna Conseil d’État (kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu), kes on viimase astme halduskohus, on need piirangud kehtestanud ilma Euroopa Kohtult küsimata kas need piirangud on kooskõlas liidu õigusega;
3.

Materjali registreerimine vastavalt REACHile ei taga, et aine kasutamine ei vii üldise keskkonda ja inimeste tervist kahjustava tagajärjeni, või et see aine automaatselt lakkab olemast jääde. Kui puudub riigisisene otsus, et kõnealune aine on jõudnud staadiumisse, kus jääde lakkab olemast jääde, ei saa selle aine REACHi alusel registreerimist pidada kehtivaks REACHi artikli 2 lõike 2 alusel.
1.

Kas E 101 tõendil, mille on vastavalt 21. märtsi 1972. aasta määruse nr 574/72/EMÜ, millega määratakse kindlaks määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes rakendamise kord (1), artikli 11 lõikele 1 ja artikli 12a lõikele 1a väljastanud selle liikmesriigi ametiasutuse määratud institutsioon, kelle sotsiaalkindlustuse õigusaktid jäävad töötaja olukorrale kohaldatavateks, peab õigusmõju säilima, isegi kui E 101 tõend on saadud pettuse teel või õiguste kuritarvitamisega, mida on lõplikult tuvastanud selle liikmesriigi kohus, kus töötaja töötab või peab töötama?
3.

Kas liidu õigust, eelkõige põhiõiguste harta artiklit 21 koostoimes direktiivi 2000/78/EÜ artikli 7 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et esimeses küsimuses kirjeldatud siseriiklik õigusnorm kujutab endast positiivset toimimisviisi esimeses küsimuses loetletud kirikute liikmete täieliku võrdõiguslikkuse tagamiseks tööelus, et ära hoida või heastada nende liikmete usutunnistusega seotud halvemusi, kui sellega antakse neile tööajal samasugune õigus kasutada usuvabadust kõnesoleva religiooni jaoks tähtsal pühal, nagu see muul juhul antakse suuremale osale töötajatele teatava muu siseriikliku õigusnormi alusel sel viisil, et nende kirikute religioossetel pühadel, mille liikmete hulka suurem osa töötajatest kuulub, üldjuhul ei töötata. Kui leitakse, et tegemist on diskrimineerimisega direktiivi 2000/78/EÜ artikli 2 lõike 2 punkti a tähenduses:
3.

asjaolu, et esmakordse lepingulise suhte alusel on kindlaks määratud juriidiline kohustuse täitmise koht määruse (EL) nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti a tähenduses, välistab selle, et järgnev lepingu tegelik täitmine on aluseks sellele, et määrata kindlaks – veel üks – kohustuse tegeliku täitmise koht nimetatud sätte tähenduses?
ET Euroopa Liidu Teataja C 283/26

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Supreme Court (Iirimaa) 22. juunil 2017 – Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána versus Workplace Relations Commission

(Kohtuasi C-378/17)

(2017/C 283/36)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Supreme Court

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána

Vastustaja: Workplace Relations Commission

Eelotsuse küsimus

Kui

a) seadusega on asutatud liikmesriigi asutus, kellele on antud üldine pädevus, muu hulgas pädevus tagada liidu õiguse täitmine mingis konkreetses valdkonnas;

b) liikmesriigi õiguses on sätestatud, et sellisel asutusel ei ole pädevust piiritletud liiki asjade puhul, kus tõhus õiguskaitsevahend nõuaks liikmesriigi või Euroopa Liidu õiguse alusel liikmesriigi õiguse kohaldamata jätmist ja

c) asjakohastel liikmesriigi kohtutel on pädevus anda kõiki vajalikke määrusi liikmesriigi õigusakti kohaldamata jätmiseks, kui see oleks liidu õiguses sätestatud käsitletava meetme järgimise tagamiseks vajalik, pädevus vaadata läbi asju, mille puhul sellise õiguskaitsevahendi kasutamine on vajalik, ning pädevus kasutada sellistes asjades kõiki liidu õiguses lubatud õiguskaitsevahendeid, kui see kohtutes kasutatav õiguskaitsevahend on Euroopa Kohtu praktikaga kooskõlas tunnistatud samaväärsuse ja tõhususe põhimõtet järgivaks, siis

kas kõnealust seaduse alusel asutatud asutust võib sellest hoolimata käsitleda asutusena, kellel on pädevus vaadata läbi kaebust selle kohta, et liikmesriigi õigusakt rikub asjaomast liidu õiguse sätet, ja kellel on kaebuse rahuldamise korral pädevus jätta see õigusakt kohaldamata, ehkki selle liikmesriigi õigus annab kõigis sellistes asjades, mis hõlmavad õigusakti kehtivuse vaidlustamist mis tahes põhjusel või milles nõutakse õigusakti kohaldamata jätmist, pädevuse põhiseaduse alusel asutatud kohtule, mitte kõnealusele asutusele?
2.

Kas juhul, kui üksik pädev asutus sõlmib vastavalt määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 5 lõikele 2 avaliku teenindamise otselepingu sõltuva teenusepakkujaga, ei saa see asutus koos sõltuva teenusepakkuja teiste osanikega teostada ühiskontrolli, kui pädevus sekkuda avaliku reisijateveo korraldamisse teatavas geograafilises piirkonnas (määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 2 punktid b ja c) on jaotatud üksiku pädeva asutuse ja avalikku integreeritud reisijateveoteenust korraldava asutuste rühma vahel, näiteks kui pädevus sõlmida avaliku teenindamise lepinguid sõltuva teenusepakkujaga jääb üksikule pädevale asutusele, tariifimäärade kehtestamine antakse aga üle sihtotstarbelisele liidule (Zweckverband Verkehrsbund), kuhu lisaks üksikule pädevale asutusele kuuluvad teised oma haldusterritooriumil pädevad asutused?
2.

Kas juhul, kui mõistet „kohtulik arutelu“ tuleb tõlgendada nii, et see tähendab või hõlmab edasikaebemenetlust, mille tagajärjel karistust muudetakse, muudab Euroopa vahistamismääruse kehtetuks see, kui selles ei ole märgitud, et isikule, kelle väljaandmist taotletakse, teatati kõnealusest edasikaebemenetlusest ja ta oli selles menetluses esindatud, kuigi see, et talle edasikaebemenetlusest teatati ja ta oli selles esindatud, selgub taotluse saanud riigis peetava kohtumenetluse käigus antud lisateabest?
ET Euroopa Liidu Teataja C 283/24

Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA 13. juunil 2017 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (esimene koda) 5. aprilli 2017. aasta otsuse peale kohtuasjas T-422/13: Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME) jt versus Euroopa Liidu Nõukogu

(Kohtuasi C-363/17)

(2017/C 283/33)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA (esindajad: advokaat L. Ruessmann ja solicitor J. Beck)

Teised menetlusosalised: Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon

Apellantide nõuded

— tunnistada apellatsioonkaebus vastuvõetavaks ja põhjendatuks;

— tühistada Üldkohtu otsus osas, milles jäetakse rahuldamata kahju hüvitamise nõue;

— lahendada kahju hüvitamise nõue sisuliselt ja mõista apellantidele nõutud kahjuhüvitis, või suunata juhtum tagasi Üldkohtule sisulise otsuse tegemiseks kahju hüvitamise nõude kohta, ja

— mõista kohtukulud välja nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Üldkohus moonutas ja esitles valesti apellantide esitatud tõendeid, kui ta järeldas, et puudub põhjuslik seos otsuse 2013/226 (1) õigusvastase vastuvõtmise ning apellantidele tekkinud kahju vahel (vaidlustatud kohtuotsus, punktid 155–197, täpsemalt punktid 187–189).

(1) Nõukogu 21. mai 2013. aasta rakendusotsus 2013/226/EL, millega lükatakse tagasi nõukogu rakendusmääruse ettepanek, millega kehtestatakse pärast nõukogu määruse (EÜ) nr 1225/2009 artikli 11 lõike 2 kohast aegumise läbivaatamist lõplik dumpinguvastane tollimaks Indiast, Taiwanist ja Taist pärit teatava polüetüleentereftalaadi impordi suhtes ning lõpetatakse aegumise läbivaatamise menetlus Indoneesiast ja Malaisiast pärit teatava polüetüleentereftalaadi impordi suhtes niivõrd, kuivõrd ettepanekuga kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks Indiast, Taiwanist ja Taist pärit teatava polüetüleentereftalaadi impordi suhtes (ELT L 136, 23.5.2013, lk 12).
8.

a) Kas nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ (2) looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta artiklit 6 koostoimes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiivi 2009/147/EÜ (3) loodusliku linnustiku kaitse kohta artiklitega 3 ja 4, pidades sel juhul silmas direktiivi 2011/92/EL ja Espoo ja Århusi konventsioone, tuleb tõlgendada nii, et need on kohaldatavad niisuguse tuumajaama tegevuse ja tööstusliku elektritootmise lõpetamise kuupäeva edasilükkamisele, mis eeldab – nagu käesoleval juhul Doel 1 ja 2 tuumaelektrijaamade puhul – suuri investeeringuid ja ohutusuuendusi? b) Kui vastus punktis a esitatud küsimusele on jaatav, kas direktiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et see on kohaldatav enne niisuguse seadusandliku akti vastuvõtmist nagu 28. juuni 2015. aasta seadus (millega muudetakse 31. jaanuari 2003. aasta seadust energiavarustuskindluse tagamise eesmärgil tööstuslikuks elektritootmiseks tuumaenergia kasutamise järkjärgulise lõpetamise kohta), mille artikliga 2 lükatakse Doel 1 ja Doel 2 tuumaelektrijaamade tegevuse ja tööstusliku elektritootmise lõpetamise kuupäeva edasi? c) Kas vastus punktides a ja b esitatud küsimustele on erinev sõltuvalt sellest, kas küsimus puudutab Doel 1 või Doel 2 jaama, arvestades et esimese jaama puhul on vaja vastu võtta eespool nimetatud 28. juuni 2015. aasta seaduse rakendamise haldusaktid? d) Kui vastus punktis a esitatud küsimusele on jaatav, kas direktiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et sellega on lubatud käsitada riigi elektrivarustuskindlusega seotud põhjuseid üldisest huvist tingitud ülekaalukate põhjustena, arvestades eelkõige eespool nimetatud 28. juuni 2015. aasta seaduse vastuvõtmise raames korraldatud eri uuringuid ja ärakuulamisi, millega saaks saavutada eespool nimetatud direktiivi eesmärke?
2.

Kas eelmisele küsimusele tuleb vastata acte éclairé’i õpetust kohaldades, viidates Euroopa Kohtu 17. juuni 1992. aasta otsusele [Handte], C-26/91, kuigi see otsus puudutas tootja vastutust kauba puuduste eest juhul, kui tootjal ei olnud võimalik ette aimata, kellele kaup edasi müüakse ja kes saab seetõttu talle nõudeid esitada, samas kui käesoleval juhul ostja vastu müüja võlausaldajate kahjustamise tõttu esitatud „kinnisasja müügilepingu kehtetuse tuvastamise“ hagi nõuab selle põhjendatuse jaoks, et ostja teab asjaolust, et õigustoiming (müügileping) tehti võlausaldajaid kahjustades, nii et ostja peab sellega arvestama, et võlgniku võlausaldaja, kellel on võlgniku vastu isiklik nõue, võib sellise hagi tema vastu esitada?
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul (1), tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus kõrgharidusõpet reguleeriva 11. oktoobri 2013. aasta seadustiku artikli II.75 § -s 6 sätestatud kord, mille kohaselt on akrediteeringuta õppeasutustel üldiselt keelatud kasutada nende poolt välja antud diplomitel nimetust „magister“, kui kõnealuse korraga soovitakse saavutada olulise avaliku huviga seotud eesmärk, nimelt tagada kõrge haridustaseme nõude täitmine, kusjuures peab olema võimalus kontrollida, kas kehtestatud kvaliteedinõuded on tegelikult täidetud?
1.

Kas KN-i alamrubriiki 7307 19 10 (1) tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab keragrafiitmalmist toruliitmikke, millel on põhikohtuasjas kõne all olevate toruliitmike tunnused, kui nende toruliitmike objektiivsetest tunnustest tuleneb, et nende puhul esineb oluline erinevus tempermalmist, kuna keragrafiitmalmi sepistatavus ei tulene vastavast termilisest töötlusest ja kuna keragrafiitmalmil on teistsugune vorm kui tempermalmil, nimelt keragrafiidi vorm tempersöe vormi asemel?
—

Teiseks on otsust, et kaubamärki ei ole kasutatud kaitstud mitte-meditsiiniliste toidulisandite jaoks, vääralt põhjendatud sellega, et teatud tõendid räägivad sellise otsustuse vastu, ilma et oleks kindlaks määratud, milliste muude toodete jaoks on kaubamärki sellisel juhul kasutatud.
2.

Kas direktiivi 2003/86/EÜ ülesehitusega on vastuolus niisugune siseriiklik õigusnorm nagu põhikohtuasjas vaidluse all olev, mille kohaselt võib jätta taotluse, milles palutakse võtta perekonna taasühinemisel arvesse V peatükis esitatud soodsamaid tingimusi, rahuldamata üksnes seetõttu, et seda ei esitatud artikli 12 lõike 1 kolmandas lõigus ettenähtud tähtaja jooksul? Kas sellele küsimusele vastamisel on oluline, et eespool nimetatud tähtaja ületamise korral võib esitada perekonna taasühinemise taotluse – ükskõik kas pärast selle rahuldamata jätmist või mitte –, mille puhul kontrollitakse, kas direktiivi 2003/86/EÜ artiklis 7 sätestatud nõuded on täidetud, ning võetakse arvesse artikli 5 lõikes 5 ja artiklis 17 nimetatud huve ja asjaolusid?
ET Euroopa Liidu Teataja C 300/17

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Rechtbank Noord-Holland (Madalmaad) 19. juunil 2017 – Vision Research Europe BV versus Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

(Kohtuasi C-372/17)

(2017/C 300/21)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Rechtbank Noord-Holland

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Vision Research Europe BV

Vastustaja: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Komisjoni 4. veebruari 2014. aasta rakendusmäärus (EL) nr 113/2014 teatavate kaupade klassifitseerimise kohta kombineeritud nomenklatuuris (1) on kehtiv, kui on õige Rechtbank'i esialgne hinnang, et alamrubriiki 8525 80 30 tuleb tõlgendada nii, et sellesse alamrubriiki saab klassifitseerida kaamera [Phantom V7.3], mis on varustatud hävimäluga, milles kaovad kaameraga tehtud pildid uute piltide ülesvõtmisel või kaamera väljalülitamisel?

(1) ELT 2014, L 38, lk 20.
3.

Kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas direktiivi 2005/29/EÜ tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugune õigusnorm, nagu on sätestatud tasuta õigusabi seaduse 1/1996 artiklis 36, millega on kehtestatud kohustus kohaldada seaduses ette nähtud hinnakirja, vaatamata sellele, et ettevõtja tegevuses esineb teenuste eest kehtestatud hinna teatamata jätmist või selle suhtes eksitavat käitumist?
2.

Kui Euroopa Kohus vastab, et käibemaksudirektiivi artikli 138 lõike 2 punkt b on kohaldatav sellistele olukordadele nagu põhikohtuasjas (kus toodete omandaja on registreeritud maksukohustuslane), siis kas seda sätet tuleb tõlgendada nii, et kui nende toodete lähetamine või vedu toimub vastavalt nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/118/EÜ (2), mis käsitleb aktsiisi üldist korda ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 92/12 (3) (edaspidi „aktsiisidirektiiv“), asjakohastele sätetele, siis tuleb aktsiisidirektiivis ette nähtud menetlusega seotud tarnet pidada tarneks, mis kõnealuse sätte kohaselt annab õiguse käibemaksuvabastusele, ehkki käibemaksudirektiivi artikli 138 lõikes 1 sätestatud maksuvabastuse tingimused ei ole muidu täidetud, arvestades kaupade veo seotust teise tehinguga?