Kohtuasi T-332/09

Electrabel

versus

Euroopa Komisjon

„Konkurents — Koondumised — Otsus, millega määratakse trahv koondumise eest — Kohustus peatada koondumine — Põhjendamiskohustus — Hindamisviga — Aegumine — Trahvisumma”

Kokkuvõte – Üldkohtu otsus (kolmas koda), 12. detsember 2012

Konkurentsiõiguse valdkonnas on juhul, kui vaidlus toimub rikkumise toimepanemise asetleidmise üle, komisjon kohustatud tõendama tuvastatud rikkumisi ja esitama just neid tõendeid, mis õiguslikult piisavalt tõendavad rikkumise koosseisu tunnuste esinemist. Selleks peab komisjon esitama piisavalt täpseid ja üksteist toetavaid tõendeid, mille põhjal saab kindlalt veenduda, et väidetav rikkumine on toime pandud. Üldkohtu menetluse suhtes kehtib nimelt tõendite vaba esitamise põhimõte, kuivõrd esitatud tõendite hindamisel on ainus asjakohane kriteerium nende usaldusväärsus. (vt punktid 31, 33, 36 ja 105–107)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 40–42, 47, 48, 115, 116, 120 ja 253)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 63, 123, 124, 173, 259, 274 ja 286)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 175)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 179–181)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 192–195)

Määruse nr 4064/89 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle artikli 7 lõikest 1 tuleneb, et seda sätet on rikutud, kui ühenduse seisukohast oluline koondumine on toimunud enne sellest teatamist või enne selle ühisturuga kokkusobivaks tunnistamist, kuna teatamine kui selline ei ole koondumise tegeliku toimumise tuvastamiseks määrav ega koondumise lõpetamiseks piisav. Selles osas on määruses nr 2988/74 Euroopa Majandusühenduse transpordi- ja konkurentsieeskirjades ettenähtud menetluste ja sundtäitmise rakendamise aegumistähtaegade kohta kahe erineva aegumistähtaja eristamine seotud ka rikkumise laadiga, kuna kolme aasta pikkune lühike tähtaeg oli selle määruse artikli 1 lõike 1 punktis a ette nähtud ettevõtjate või ettevõtjate ühenduste taotlusi või teatisi, infonõudeid või uurimistegevust puudutavate rikkumiste korral ning viie aasta pikkune pikem tähtaeg oli selle artikli lõike 1 punktis b ette nähtud muude rikkumiste korral. On selge, et punktis a toodud esimene rikkumiste kategooria puudutab formaalseid või menetluslikke rikkumisi. Koondumise enneaegne elluviimine vastuolus määruse nr 4064/89 artikli 7 lõikega 1 kujutab endast aga rikkumist, mida ei saa kvalifitseerida puhtalt formaalseks või menetluslikuks, kuna see võib endaga kaasa tuua konkurentsitingimuste olulisi muudatusi. Isegi kui tegemist on küsimusega pädevuse kohta, puudutab see küsimus siiski muud rikkumist kui need, mida on mainitud määruse nr 2988/74 artikli 1 lõike 1 punktis a. (vt punktid 205–207)

Nõustuda ei saa tõlgendusega, mille kohaselt määruse nr 2988/74 Euroopa Majandusühenduse transpordi- ja konkurentsieeskirjades ettenähtud menetluste ja sundtäitmise rakendamise aegumistähtaegade kohta artikli 1 lõikega 2, milles on sätestatud, et aegumistähtaja kulgemine algab rikkumise toimepaneku päevast, välja arvatud vältavate või jätkuvate rikkumiste puhul, mille korral aegumistähtaja kulgemine algab siiski rikkumise lõppemise päevast, tehakse vahet ühes toimingus seisneval vältaval rikkumisel ja jätkuval rikkumisel. Võime kontrollitavat ettevõtjat otsustavalt mõjutada jääb tingimata ajavahemikku alates kontrolli omandamise kuupäevast kuni kontrolli lõppemiseni. Mis puudutab rikkumise vältavust, siis jätkab ettevõtja üle kontrolli omandanud üksus kontrolli teostamist vastuolus määruse nr 4064/89 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle artikli 7 lõikest 1 tuleneva peatamiskohustusega seni, kuni ta kontrolli teostamise lõpetab, komisjonilt loa saab või kontrollist loobub. Seega vältab rikkumine seni, kuni säilib artikli 7 lõikega 1 vastuolus omandatud kontroll ning kuni komisjon ei ole koondumiseks luba andnud. (vt punktid 211 ja 212)

Määruse nr 4064/89 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle artikli 16 kohaselt on Euroopa Kohtul täielik pädevus läbi vaadata otsuseid, millega komisjon on määranud trahvid või karistusmaksed; Euroopa Kohus võib määratud trahvi või karistusmakse tühistada, seda vähendada või suurendada. Kohtul on lisaks pelgale karistuse seaduslikkuse kontrollile õigus asendada komisjoni hinnang enda hinnanguga ja järelikult määratud trahv või karistusmakse tühistada, seda vähendada või suurendada. Täieliku pädevuse teostamine ei tähenda siiski omal algatusel kontrollimist, kuna menetlus liidu kohtutes on võistlev. Välja arvatud avalikul huvil põhinev väide, mille kohus peab tõstatama omal algatusel – näiteks vaidlustatud otsuse põhjenduste puudumine –, on hageja see, kes peab tõstatama väited selle otsuse kohta ning esitama nende väidete põhjendamiseks tõendid. (vt punktid 221 ja 222)

Trahvide arvutamise põhimõtted ja meetodid, mida on täpsustatud suunistes määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 punkti a kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta ning suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta, kuuluvad kohaldamisele üksnes määruse nr 17 – esimene määrus [EÜ] artiklite [81] ja [82] rakendamise kohta – ja määruse nr 1/2003 [ELTL] artiklites [101] ja [102] sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta raames ning seega ei kohaldata neid määruse nr 4064/89 (kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle) alusel määratud trahvidele. Isegi kui saab luua paralleele, ei saa komisjonile ette heita seda, et ta ettevõtjate koondumise juhul trahvisumma kindlaksmääramisel ei järginud ühte või teist meetodit, mida on täpsustatud nimetatud suunistes. Tema analüüsi raamistik peab olema määruse nr 4064/89 artikli 14 lõige 3, mille kohaselt trahvisumma määramisel võetakse arvesse rikkumise laadi ja raskust ning mille kohta ei ole komisjon vastu võtnud suuniseid, milles oleks ette nähtud arvutamismeetod, mis oleks talle selle sätte alusel trahvide määramisel siduv. (vt punktid 227, 228 ja 272)

Asjaolu, et määruses nr 4064/89 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle on ette nähtud trahvid, mis ulatuvad kuni 10% asjaomaste ettevõtjate käibest, kinnitab seadusandja tahet kaitsta teatamise ja ühenduse seisukohast olulise koondumise elluviimisele eelneva loa saamise süsteemi. Liidu õigusnormide eesmärk koondumiste kontrolli osas on hoida ära konkurentsi korvamatu ja püsiv kahjustamine. Siiski tuleneb määrusest nr 4064/89 samuti, et koondumiste kontrolli süsteem, mida määrusega rakendatakse, võimaldab komisjonil tõhusalt kontrollida kõigi koondumiste mõju konkurentsi struktuurile (põhjendus 7) ning et selle süsteemi tõhusus tagatakse ühenduse seisukohalt oluliste koondumiste mõju ex ante kontrolli elluviimisega. Määruse nr 4064/89 põhjendusest 17 ning artiklist 4 ja artikli 7 lõikest 1 ilmneb, et selle kontrolli tõhusus põhineb ettevõtjate kohustusel sellistest koondumistest eelnevalt teatada ning peatada nende elluviimine kuni komisjoni otsuseni, millega need tunnistatakse ühisturuga kokkusobivaks. Lisaks kinnitavad piirangud, mis kehtivad määruse nr 4064/89 artiklis 7 ette nähtud peatamiskohustusest erandi tegemise võimaluse suhtes, ning sama määruse artikli 14 lõike 2 punktist b tulenev selle rikkumisega seotud karistuste raskus ülimat olulisust, mille seadusandja on peatamiskohustusele koondumiste kontrolli raames omistanud – see on lähenemisviis, mis on põhjendatud seetõttu, et koondumise elluviimine mõjutab turustruktuuri ja võib keerulisemaks muuta komisjoni otsused, mis vajaduse korral puudutavad tõhusa konkurentsi taastamist. Mis sellises kontekstis puudutab ettevaatamatuse tähtsust, siis määruse nr 4064/89 artikli 14 lõikes 2 ei tehta vahet sellel, kas rikkumine pandi toime tahtlikult või ettevaatamatuse tõttu, vaid neid kahte tingimust trahvi määramiseks nimetatakse alternatiivsena. Lisaks ei ole ettevaatamatuse tõttu toime pandud rikkumised, arvestades nende mõju konkurentsile, kergemad kui tahtlikud rikkumised. (vt punktid 234–237, 245, 246, 253 ja 273)

Konkurentsi kahjustamise oht suureneb, kui õigusvastane olukord kestab edasi, ning koondumise peatamise kohustuse rikkumise osas tuleb seda ohtu hinnata, jättes eelkõige kõrvale analüüsi koondumise mõju kohta tulevikus. Juhul kui rikkumine on määratletud õigusvastase teo toimepanemise või tegevusena, on õiguspärane arvesse võtta kõnealuse teo või tegevuse ulatust, aga ka kestust, mille jooksul toimus tegevus, isegi kui tegemist on rikkumise toimepanemise hetkest hilisemate asjaoludega. (vt punkt 267)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 272 ja 275–277)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 279)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 282)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 286, 299)