ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Kahju hüvitamise nõude põhjendamiseks väidab hageja, et rahalise hüvitise nõude aluseks on ELTL artikli 266 esimene lõik, kuna komisjon ei ole kohtuotsust „Printeos“ täitnud täielikult, jättes talle maksmata vastava intressi; või on selle nõude aluseks ELTL artikli 266 teine lõik ja artikli 340 teine lõik ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 41 lõige 3 otsusega „ümbrikud“ tekitatud kahju ja kohtuotsuse „Printeos“ ebatäieliku täitmise tõttu. Sellega seoses väidab hageja, et komisjoni õigusvastasel tegevusel puudus õiguslik alus, kuna komisjoni 23. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ, Euratom) nr 2342/2002, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust käsitleva nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 üksikasjalikud rakenduseeskirjad (EÜT 2002, L 357, lk 1; ELT eriväljaanne 01/04, lk 145), millele komisjon tugines oma 26. jaanuari 2017. aasta otsuses, oli juba kehtetuks tunnistatud, ja kuna komisjoni 29. oktoobri 2012. aasta delegeeritud määrus (EL) nr 1268/2012, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 (mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju) kohaldamise eeskirju (ELT 2012, L 362, lk 1), on vastuolus ELTL artiklitega 266 ja 340 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 41 lõikega 3 ja artikliga 47.
2.

Teine väide, et on eiratud personalieeskirjade artikli 42c kohaldamisala, kuna kostja leidis, et seda sätet ei kohaldata ametnikele, kes on küll jõudnud pensioniikka (see tähendab, et nad võivad taotleda pensionile jäämist ilma pensioniõiguste vähendamiseta), kuid kes ei ole siiski jõudnud ikka, mil ametisse nimetav asutus peab nad (automaatselt) pensionile jätma.
1.

Esimene väide, et rikutud on kaitseõigusi. Hageja leiab, et uurimisel aluseks võetud tootevalikut muudeti hageja kahjuks lõplike järelduste teatavakstegemise läbivaadatud dokumendi ja rakendusmääruse vastuvõtmise vahel. Komisjon selgitas tagantjärgi, et soovitigi sellist olulist muudatust teha. Hageja väidab, et talle ei antud võimalust väljendada enda seisukohta enne muudatuste jõustumist. Komisjon ei teavitanud asjaomaseid isikuid uurimise ajal sellest, et nõue pinnaviimistluse karedusele, millele peab kaup vastama, et see ei kuuluks tollimaksude kohaldamisalasse, võib puudutada erinevalt Euroopa ühtlustatud tootestandarditest, mis on kehtestatud sanitaarliitmikele, nii kauba sise- kui ka väliskülge. Hageja võis järelikult põhjendatult lähtuda sellest, et kaupade välistamise puhul on selgeks eesmärgiks välistada sanitaarliitmikud ja sellega võeti temalt võimalus esitada enda seisukoht kaupade välistamise ulatuse kohta.
—

teha lahend, millega muudetakse vaidlustatud otsust nii, et keeldutakse registreerimast ELi kaubamärki „wallapop“ (nr 13 268 941) järgmiste klassi 35 kuuluvate teenuste jaoks: „Veebimüügiteenused, täpsemalt: veebipõhise müügikeskkonna pakkumine kaupade ja teenuste ostjatele ja müüjatele; veebipõhised kauplemisteenused, mille raames müüjad pakuvad kaupu või teenuseid otse müügiks või panevad need oksjonile interneti teel ja mille eesmärk on lihtsustada kaupade ja teenuste pakkumist kolmandate isikute poolt arvutivõrgu kaudu; müüjate kaupade ja teenuste kohta kommentaaride ja paremusjärjestuse pakkumine, müüjate kaupade ja teenuste väärtus ja hinnad, ostjate ja müüjate tulemuslikkus, tarnimine ja eelnevaga seonduv üldine ärikogemus; veebipõhiste müüjate kaupade ja teenuste kohta otsinguvõimalusega reklaamialase veebikataloogi pakkumine; ostjatele ja müüjatele veebipõhisele hinnanguid sisaldavale andmebaasile juurdepääsu võimaldamine; turu-uuringute teenused; uuringuteenused, aruannete pakkumine, nõustamine ja konsultatsioonid turukäitumise valdkonnas; kaupade ja/või teenuste kohta äriteabe pakkumise teenused, seda tüüpi kaupade ja teenuste hindamine ning paremusjärjestus, samuti seda tüüpi kaupade ja/või teenuste ostjate ja müüjate hindamine ning paremusjärjestus; kolmandatele isikutele äriteabe otsimise, kogumise, süstematiseerimise, töötlemise ja pakkumise teenused“;
—

tuvastada, et ELi kaubamärgi taotlus nr 13.318.993 „Claro Sol Facility Services desde 1972“ tuleb rahuldada kõigi klassidesse 35, 37 ja 39 kuuluvate teenuste osas, kuna avalikkuse seas puudub segiajamise tõenäosus territooriumil, kus menetlusse astujale kuuluv varasem siseriiklik kaubamärk, mis on registreeritud Soomes nr 250.356 all („SOL“), on kaitstud;
—

mõista Euroopa Komisjonilt mittevaralise kahju hüvitamiseks välja summa, mis on ex aequo et bono hinnates 5 000 eurot;
1.

Esimese väite kohaselt tegi komisjon mitu ilmselget hindamisviga, leides, et Ühendriikide ja liidu tehnilistele standarditele vastavad põkk-keevitatavad roostevabast terasest toruliitmikud on vastastikku asendatavad. — Komisjon jättis täitmata oma kohustuse hinnata asjassepuutuvaid tõendeid erapooletult, nii et mitmed vastastikust asendatavust puudutavad faktilised sedastused on ebatäpsed, vastuolulised või eksitavad. Ennekõike on ebatäpne väide, et üksnes koostööd teinud importija jättis väidetavalt asjaomased tõendid esitamata. — Komisjon lähtus vääralt eeldusest, et põkk-keevitatavad roostevabast terasest toruliitmikud olid sertifitseeritud ühtaegu nii liidu kui ka Ühendriikide standardite kohaselt. Oma järelduses tugines komisjon ainuüksi kaebuse esitajate viimasel hetkel esitatud väidetele, mis tulid esimest korda ilmsiks alles vaidlustatud määruses endas.
2.

Teine väide, et esialgseid lepingutingimusi on sisuliselt muudetud ning rikutud on võrdse kohtlemise põhimõtet. See väide koosneb kahest osast: — esimene osa puudutab inimressursi hindamist; — teine osa puudutab tehniliste vahendite hindamist ja tegevuskava.
3.

Kolmas väide: määruse (EL) nr 305/2011 rikkumine Lisaks väidab hageja, et vaidlustatud otsused ja vaidlustatud teatis rikuvad määruses (EL) nr 305/2011 toodud materiaalõigusnorme. — Esiteks rikuvad vaidlustatud otsused ja vaidlustatud teatis määruse (EL) nr 305/2011 artikli 17 lõike 5 esimest ja teist lõiku, sest vastuolus nende normidega ei ole komisjon kontrollinud, millises ulatuses on asjaomased harmoneeritud standardid kooskõlas vastava volitusega ning jätnud seega tähelepanuta, et selline kooskõla tegelikkuses puudub. — Teiseks rikuvad vaidlustatud otsused ja vaidlustatud teatis määruse (EL) nr 305/2011 artikli 18 lõiget 2 koostoimes artikli 3 lõigetega 1 ja 2 ning artikli 17 lõike 3 esimese lõiguga. Komisjon jättis tähelepanuta, et vaidlusalused normid ei sisalda menetlusnorme ja kriteeriume toimivuse hindamiseks seose nn teiste ohtlike ainete tarnimisega ja on seega ehitustoodete põhiomadusega seoses puudulikud ning järelikult ohustavad ehitistele esitatavatest põhinõuetest kinnipidamist. — Lõpuks tegi komisjon vaidlustatud aktide vastuvõtmisel veel ühe hindamisvea, kui ta jättis tähelepanuta määruse (EL) nr 305/2011 artikli 18 lõikes 2 antud võimaluse avaldada Euroopa Liidu Teatajas viited ühtlustatud standardile osaliselt, nagu seda soovis hageja.
5.

Viies väide: Rikutud on proportsionaalsuse põhimõtet Rikutud on määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 31 lõiget 2 ja määruse (EL) nr 1306/2013 artikli 52 lõiget 2 ning proportsionaalsuse põhimõtet, kuna komisjon ei hinnanud 5 % suuruse kindlasummalise parandusprotsendiga nõuetekohaselt võimaliku rikkumise laadi ja ulatust. Iseäranis jättis komisjon tähelepanuta asjaolu, et liidule ei ole tegelikult ei tekkinud rahalist kahju ega kahju tekkimiseks ei ole kunagi olnud ka reaalset ohtu ning hageja süü (kui üleüldse) oli väike. Lisaks rikkus komisjon proportsionaalsuse põhimõtet, kuna ta tegi 2010. aastasaldo korrektuuri ilma tuvastatava seoseta vaidlusaluste eelarveaastatega 2006–2008.
5.

Viies väide, et on rikutud ELTL artikli 296 teist lõiku ja personalieeskirjade artiklit 25, kuna EPSO ei põhjendanud oma otsust kiita heaks ja kinnitada konkreetne keeltekasutuse kord, ning et on rikutud konkursiteadet ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 41, kuna EPSO täitis ülesandeid, mis on antud konkursikomisjonile.
—

Hagi põhjenduseks väidab hageja, et rikutud on määruse nr 1306/2013 (1) artikli 52 lõiget 1, kuna seoses kuludega, mille Poola ametivõimud tegid puu- ja köögiviljasektoris erakorraliste toetusmeetmete raames kooskõlas määrusega nr 585/2011 (2) 2011. aastal koristamata jätmise puhul kohaldatavate hüvitissummadena, on kohaldatud finantskorrektuuri, mis põhineb õigusnormi valel tõlgendamisel, kuigi Poola ametivõimud tegid need kulutused kooskõlas liidu õigusnormidega, rikkumata iseäranis määruse nr 543/2011 (3) artiklit 85.
1.

Esimene väide, et rikutud on põhiõigusi Selle väite raames leiab hageja, et rikutud on omandiõigust ja õigust ettevõtlusvabadusele. Lisaks väidab ta, et võetud piiravad meetmed on ebaproportsionaalsed.
2.

Teine väide, et esineb menetlusõiguse rikkumisi, mille tõttu on vaidlustatud otsus õigusvastane ja on rikutud komitees toimunud menetluse erapooletust.
ET Euroopa Liidu Teataja C 178/29

6. aprillil 2017 esitatud hagi – Out of the blue versus EUIPO – Dubois ja MFunds USA (FUNNY BANDS)

(Kohtuasi T-214/17)

(2017/C 178/43)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Out of the blue KG (Lilienthal, Saksamaa) (esindajad: advokaadid G. Hasselblatt, V. Töbelmann ja A. Zarm)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teised menetluspooled apellatsioonikojas: Frédéric Dubois (Lasne, Belgia) ja MFunds USA LLC (Miami Beach, Florida, Ühendriigid)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi omanikud: apellatsioonikoja menetluse teised pooled

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärk „FUNNY BANDS“ – ELi kaubamärk nr 9 350 794

Menetlus EUIPOs: kehtetuks tunnistamise menetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO teise apellatsioonikoja 20. jaanuari 2017. aasta otsus asjas R 1081/2016-2

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— tunnistada määruse nr 207/2009 artikli 52 lõike 1 punkti a ja artikli 7 lõike 1 punktide b ja c alusel kehtetuks ELi kaubamärk nr 009 350 794„FUNNY BANDS“;

— jätta EUIPO kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja hageja kohtukulud;

— kui menetlusse astuvad ELi kaubamärgi omanikud, siis jätta nende kohtukulud nende endi kanda.

Väide
—

Komisjonil on kohustus teostada oma pädevust, et ära hoida universaalühendust pakkuva üleeuroopalise liikuva satelliitsideteenuse siseturu killustatuse ohtu, mis tekiks, kui mõned riigi reguleerivad asutused otsustaksid omal algatusel lubada konkreetsel äriühingul kasutada sagedusala 2 GHz uuel eesmärgil. Selle kohustuse täitmata jätmine vastuseks hageja palvekirjale tegutseda ning reguleerivate asutuste taotlusele saada juhiseid, on suurendanud ohtu, et mõni liikmesriik annab loa sagedusala 2 GHZ kasutamiseks uutel eesmärkidel.
ET Euroopa Liidu Teataja C 213/36

10. mail 2017 esitatud hagi – Bank of New York Mellon versus EUIPO – Nixen Partners (NEXEN)

(Kohtuasi T-278/17)

(2017/C 213/49)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Bank of New York Mellon Corp. (New York, New York, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: advokaadid A. Klett ja K. Schülter)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Nixen Partners (Pariis, Prantsusmaa)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: hageja

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärk „NEXEN“ – registreerimistaotlus nr 13 374 152

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO teise apellatsioonikoja 23. veebruari 2017. aasta otsus asjas R 1570/2016-2

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada 23. veebruari 2017. aasta vaidlustatud otsus asjas R 1570/2016-2 R 1571/2016-2 ja lükata vastulause tagasi;

— mõista kulud, sealhulgas hageja poolt apellatsioonikoja ja vastulausete osakonna menetlusega seoses kantud vältimatud kulud välja EUIPO-lt.

Väide
1.

Esimese väite kohaselt on rikutud ELTL artiklit 266 TFUE, kuna vaidlustatud otsus, mille kohaselt kostjal on võimatu täita kohtuasjas F-33/15 (Labiri vs. EMSK) sõlmitud kompromisskokkuleppe teatavat tingimust, kujutab endast Euroopa Liidu Kohtu otsuse täitmata jätmist. Selliselt sõlmitud kokkuleppe õigusvastase täitmata jätmisega on rikutud ka hoolitsemiskohustust hageja suhtes, Euroopa Liidu lepingu artikli 4 lõikes 3 sätestatud lojaalse koostöö kohustust, poolte vabal tahtel sõlmitud kokkuleppe heauskse täitmise põhimõtet ning ametnike personalieeskirjade artiklist 24 tulenevaid hea halduse põhimõtet ja abistamiskohust.
1.

Esimese väites tuginevad hagejad reale menetluslikele etteheidetele, kaasa arvatud seoses põhjendamiskohustusega, mis puudutab trahvisumma kindlaksmääramist ja eriti vajadust rakendada kohandust trahvide arvutamise suuniste (1) punkti 37 alusel ning rakendatud suurendusprotsenti. Hagejad väidavad samuti, et komisjon rikkus nende kaitseõigust, ärakuulamisõigust ja hea halduse põhimõtet, kui ta ei teatanud märgukirjas ega üheski täiendavas märgukirjas kavatsusest rakendada trahvide arvutamise suuniste punkti 37 kohast suurendust. Nad väidavad samuti, et rikutud on põhjendamiskohustust ning õiguskindluse, võrdse kohtlemise ja proportsionaalsuse põhimõtteid, sest komisjon suurendas trahvide arvutamise suuniste punkti 37 alusel hagejate trahvisummat 10 % võrra ning kohaldas seda ühesugust suurendust kõigi väidetavas rikkumises osalenud ettevõtete suhtes arvestamata, et hagejate individuaalne osalus erines ettevõtete lõikes.
—

Hispaania Kuningriik on seisukohal, et komisjon on OP Tilla Huelva puhul rikkunud nõukogu määruse 2200/96 artikli 11 lõike 1 punkti a, kuna komisjon leidis, et selle tootjaorganisatsiooni kolm liiget ei vastanud „tootja“ tingimusele ning seetõttu ei ole täidetud määruse nr 2200/96 artiklis 11 toodud demokraatliku kontrollimise nõuded, sest tootjaorganisatsioon Tiella Huelva koosnes igal ajahetkel tootjatest ning seetõttu olid täidetud demokraatliku kontrollimise eeskirjad, mis tulenevad määruse nr 2200/96 artikli 11 lõike 1 punkti d nr 3 ja määruse nr 1432/2003 artiklist 14 koostoimes määruse nr 1782/2003 artikli 2 punktiga a.
ET Euroopa Liidu Teataja C 202/20

2. märtsil 2017 esitatud hagi – Anastassopoulos jt versus nõukogu ja komisjon

(Kohtuasi T-147/17)

(2017/C 202/34)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: Nikolaos Anastassopoulos (Nea Erythraia, Kreeka), Aristeidis Anastassopoulos (Nea Erythraia), Alexia Anastassopoulos (Nea Erythraia), Maria-Myrto Anastassopoulos (Nea Erythraia), Sophie Velliou (Kifissia, Kreeka) (esindajad: advokaadid K. Floros ja M. Meng-Papantoni)

Kostjad: Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tunnistada käesolev hagi vastuvõetavaks ja põhjendatuks;

— rahuldada kahju hüvitamise nõuded, mõistes esimese hageja kasuks välja 123 442 eurot ja kolmele järgmisele hagejale igaühele 61 721 eurot ning viiendale hagejale 120 900 eurot või teise võimalusena vastavalt 38 227,20 euro, de 19 107,60 euro ja 37 440 euro suurused summad, millele igal juhul lisandub viivis;

— mõista kohtukulud välja kostjalt, olenemata sellest, kuidas vaidlus lahendatakse.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad osutavad oma nõude põhjendamiseks diskrimineerimiskeelu kui aluspõhimõtte rikkumisele selles osas, mis puudutab erinevate olukordade erinevat kohtlemist, samuti Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikli 21 rikkumisele, kus on seda põhimõtet täpsustatud.

Hagejad väidavad, et neile on tekitatud olulist rahalist kahju, kuna nende riigivõlakirjadele kohaldati seadust 4050/12, mida nimetatakse ka „PSI“ (Private Sector Investment), koheldes neid samamoodi (kaasa arvatud sama väärtuskärpe määr (haircut)) nagu juriidilisi isikuid, st pankasid ja sihtotstarbelisi fonde, hoolimata nende põhimõttelistest erinevustest.

Nad leiavad, et selle on põhjustanud Eurorühma esimees ja/või Eurorühm kui selline, kes keelasid mitte ainult füüsiliste isikute vabastamise haircut’ist, vaid ka kõik hilisemad kompenseerimismeetmed, samuti komisjon, kes andis oma nõusoleku ja heakskiidu eespool nimetatud põhimõtte ja harta artikli 21 selliseks rikkumiseks, hoolimata talle ELL artikliga 17 pandud kohustusest, mida on tõlgendatud 20. septembri 2016. aasta kohtuotsusega Ledra Advertising jt vs. komisjon ja EKP (C-8/15 P –C-10/15 P, EU:C:2016:701).
1.

Esimese väite kohaselt on kostja oma 2004. aasta juulis asjaomastele tootmisharu ühendustele saadetud kirjas juba otsustanud, et Tšehhi Vabariigi taastuvenergia edendamise kava ei kujuta endast riigiabi ning kostja on selle otsusega õiguslikult seotud, ta ei ole seda tühistanud ega ole pädev seda tühistama.
2.

Teine väide, et alus külmutamiseks on ebapiisav: — vastupidi hageja esitatud tõenditele leiab nõukogu, et hageja vahendid on ebaseaduslikud, kuid ei põhjenda oma järeldust. — järeldades, et hageja vahendid on ebaseaduslikud, tegi nõukogu vea faktilisel hindamisel, kuivõrd ta on hindamisi teostanud; — külmutamisel puudub eesmärk, kuna see on mõeldud aitamaks Tuneesial nõuda tagasi ebaseaduslikult omastatud vahendid. Hageja vahendid ei ole aga ebaseaduslikult omastatud.
2.

Teine väide, et vaidlustatud otsus on põhjendamata. See väide jaguneb kaheks osaks: — esimene osa, mille kohaselt puuduvad põhjendused valikulisuse kriteeriumi kohta; — teine osa, mille kohaselt puuduvad põhjendused põhjendamatu majandusliku eelise kriteeriumi kohta.
ET Euroopa Liidu Teataja C 221/33

3. mail 2017 esitatud hagi – RE versus komisjon

(Kohtuasi T-257/17)

(2017/C 221/46)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: RE (esindaja: advokaat S. Pappas)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— kohustada tühistada turvalisusküsimuste direktoraadi kaudne otsus, millega jäeti rahuldamata hageja 20. jaanuari 2017. aasta kordustaotlus dokumentidega tutvumiseks;

— mõista kostjalt hageja kasuks välja õiglane hüvitis mittevaralise kahju eest, mis temale tekitati õigusvastase keeldumisega käsitleda tema taotlust dokumentidega tutvumiseks, mis on vastuolus määrusega nr 1049/2001 (1); ning

— jätta kostja kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja hageja kohtukulud käesolevas kohtumenetluses.

Väited ja peamised argumendid

Hageja palub käesolevas hagis tühistada eespool nimetatud vaidlustatud kaudsed otsused kahel põhjusel: esiteks põhjendusel, et vaidlustatud 22. detsembri 2016. aasta otsuses, millega jäeti rahuldamata hageja esialgne taotlus dokumentidega tutvumiseks, ei ole esitatud, millised on hageja taotletud 15 dokumendiga tutvumise võimaldamisest keeldumise põhjendused, ning teiseks, kuna puuduvad või vähemasti on ebatäielikud põhjendused, miks teisi dokumente ei avalikustatud, kui peaks asutama seisukohale, et 22. detsembri 2016. aasta otsus, millega jäeti rahuldamata hageja esialgne taotlus dokumentidega tutvumiseks, sisaldub vaidlustatud kaudses otsuses.

Lõpetuseks palub hageja välja mõista õiglase hüvitise temale tekitatud mittevaralise kahju eest, mis tulenes administratsiooni jätkuvast hilinemistest ja õigusvastasest keeldumisest lubada tal nimetatud dokumentidega tutvuda mis on vastuolus määruse nr 1049/2001 sätetega.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT L 145, 31.5.2001, lk 43).
1.

Esimene väide, et Euroopa Komisjoni 9. veebruari 2017. aasta otsus, mille kohaselt peavad hagejad alluma nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003 L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 8/2, lk 205) artikli 20 lõigete 1 ja 4 alusel kontrollile, on ebaseaduslik; seda otsust on käesoleval juhul vaidlustatud (edaspidi „vaidlustatud otsus“). Sellega seoses väidavad hagejad, et: — vaidlustatud otsus põhineb ebaseaduslikul sättel ja see ei ole seega käesolevas asjas kohaldatav vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu (edaspidi „ELTL“) artiklile 277; — määruse nr 1/2003 artikkel 20 rikub põhiõigust tõhusale õiguskaitsevahendile, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklis 47 ja Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK“) artiklis 6, kuna see artikkel ei luba komisjoni kontrolli teostamise otsuse adressaatideks olevatel ettevõtjatel kasutada kontrollimise vastu tõhusat õiguskaitsevahendit; — see säte rikub ka harta artiklitega 47 ja 48 ning EIÕK artikliga 6 tagatud poolte võrdsuse põhimõtet ja kaitseõigusi, kuna see ei võimalda pooltel tutvuda komisjoni kontrolli teostamise otsuse aluseks olevate dokumentidega.
2.

Teine väide, mis puudutab Belgia õiguse kohast ajutist lepingut, millele komisjon viitas selleks, et põhjendada tema elukoha kindlaksmääramist Belgiasse eraõigusliku tööandja juures töötamise ajal. See väide on jagatud kolme ossa. — Esimene väiteosa, mis puudutab võimu kuritarvitamist komisjoni poolt, kui ta püüdis välistada igasuguse alluvussuhte hageja puhul, kui viimane töötas ajutise töötajana, et vabastada ennast rahvusvahelise organisatsiooni heaks töötamise olemasolust, mille tõttu peaks põhimõtteliselt peatama personalieeskirjade VII lisa artikliga 4 nõutud tingimuste analüüsi; — teine väiteosa, et on rikutud õigusnormi, Belgia õigusnorme ajutiste lepingute kohta ning komisjon on hoidunud kõrvale seadusest; — kolmas väiteosa, et on tehtud ilmne hindamisviga, rikutud proportsionaalsuse põhimõtet ja hea halduse põhimõtet.
—

tühistada Euroopa Komisjoni otsus, milles leiti Euroopa Regionaalarengu Fondi programmiperioodi 2007–2013 osas, et projekti „Enhancing the Creative Knowledge Base of Cornwall“ raames on rikutud õigusnorme ning et vaja on 25 % kindla määraga finantskorrektsiooni;
ET Euroopa Liidu Teataja C 221/34

3. mail 2017 esitatud hagi – Bank of New York Mellon Corp vs. EUIPO – Nixen Partners (NEXEN PULSE)

(Kohtuasi T-260/17)

(2017/C 221/47)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: The Bank of New York Mellon Corp. (New York, New York, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: advokaadid A. Klett ja K. Schlüter)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Nixen Partners (Pariis, Prantsusmaa)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: hageja

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärk „NEXEN PULSE“ – registreerimistaotlus nr 13 374 194

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO teise apellatsioonikoja 23. veebruari 2017. aasta otsus asjas R 1571/2016-2

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus ja lükata vastulause tagasi;

— mõista kohtukulud ning apellatsioonikoja ja vastulausete osakonna menetluse kulud, sealhulgas kõik hageja vältimatud kulud käesolevas menetluses, välja EUIPO-lt.

Väide
1.

Esimene väide, et rikutud on määruse nr 528/2012 artikli 95 lõike 1 teist lõiku — Hagejad väidavad, et kemikaaliamet ei ole järginud õigusaktidest tulenevaid tingimusi, mis on ette nähtud selliste äriühingute nagu Sasol kandmisel määruse nr 528/2012 artiklis 95 osutatud nimekirja, sest Sasolil ei olnud võimalik esitada kemikaaliametile toimeaine täielikku toimikut. Hagejate väitel ei saanud see toimik sisaldada Comet Assay katset või andmekasutusluba, mis annaks õiguse sellele katsele viidata.
—

individuaalsete õiguste osakonna 22. juuni 2016. aasta otsus, millega keelduti tunnustamast, et tal on ülalpeetav laps, kes on tema lapselaps;
1.

Esimese väite kohaselt on rikutud Euroopa Liidu eeskirju ja õiguspõhimõtteid, kuna sellega, et väljaannete talituse pakkus pakkujatele, kes ei olnud hanke toimumise ajal väljaannete talituse lepingupartnerid, võimalust saada kantud kulude eest suuremat toetust, rikkus ta ilmselgelt võrdse kohtlemise põhimõtet. Hageja seisukoha põhjal on selline tegevus eriti diskrimineeriv ning rikub pealegi hankemenetluste eesmärki ja aluseid.
2.

Teine väide, et rikutud on hageja omandiõigust — Hageja väidab selle kohta, et tema suhtes kehtestatud piirangud on ebaproportsionaalsed ja mittevajalikud ning rikuvad tema omandiõigusele rahvusvahelisest õigusest tulenevaid tagatisi.
2.

Teine väide, et nõukogu on kuritarvitanud oma võimu. — Nõukogu tegelik eesmärk vaidlustatud aktide vastuvõtmisel oli praeguse Ukraina režiimi poolehoiu võitmine (nii et Ukraina jätkaks tihedamate sidemete loomist ELiga) ja mitte need eesmärgid/põhjendused, mis toodi välja vaidlustatud aktides.
3.

Kolmas väide, et nõukogu ei esitanud põhjendusi. — Vaidlustatud meetmetes hageja nimekirja lisamiseks „esitatud põhjendused“ (lisaks sellele, et need olid valed) olid formaalsed, asjakohatud ja ei olnud piisavalt üksikasjalikud.