Koh tulahend ite kogumik  
KOHTUJURISTI ETTEPANEK  
EVGENI TANCHEV  
esitatud 17. detsembril 2020 1  
Kohtuasi C-1 2 8 / 1 9 
Azienda Sanitaria Provinciale di Catania 
versus 
Assessorato della Salute della Regione Siciliana,  
menetlusse kaasatud isikud:  
AU  
(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione (Itaalia kassatsioonikohus)) 
Riigiabi –Mõisted „olemasolev abi“ja „uus abi“–Määrus (EL) nr 702/2014 –Abi loomahaiguste 
ennetamise, tõrje ja likvideerimise kulude katteks ja selliste haiguste tekitatud kahju hüvitamiseks – 
Määrus (EL) nr 1408 /2013 –Vähese tähtsusega abi 
1. Käesolev kohtuasi puudutab Sitsiilia maakonn a 1989 . aastal võetud meedet, millega nähti ette 
hüvitise maksmine sellistele omanikele, kelle loomad hukati seetõttu, et nad haigestusid teatud 
haigustesse. Aastate jooksul rahastati seda hüvitist mitmel korral Sitsiilia maakonn a vastu võetud 
õigusaktide kaudu. Sitsiilia loomakasvataja AU taotles liikme sriigi kohtutes nimetatud hüvitist, 
tuginedes 2005 . maakondlikule seadusele, mis oli kõige hiljutisem meede, mille alusel hüvitisi 
rahastati. Euroopa Kohus peab lahendama küsimuse, kas sellise hüvitise puhul on tegemist riigiabiga 
ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, ja kas sel juhul rakendati seda vastuolus ELTL artikli 108 
lõikega 3. 
2. Keerukus seisneb aga asjaolus, et kui 1989 . aastal vastu võetud esialgse õigusakti ja mitme 
rahastamisseaduse puhul oli komisjon heakskiidu andnud, ei olnud see nii 2005 . aasta seaduse puhul. 
Seega tekib küsimus, kas viimati nimetatud seadus on hõlmatud komisjoni heakskiiduga, mis on antud 
varasematele rahastamist käsitlenud õigusaktidele. 
3. Seega annab käesolev kohtuasi Euroopa Kohtule võimaluse anda juhiseid seoses mõistega „uus abi“, 
millest tuleb komisjoni enne rakendamist teavitada, ja mõistega „olemasolev abi“, millele seda tingimust 
ei kohaldata, sest see on juba heakskiidu saanud või (muu hulgas) seetõttu, et sellega muudetakse 
piiratud ulatuses abi, mis on juba heakskiidu saanud. 
1 Algkeel: inglise. 
ET 
ECLI:EU:C:2020 :1062 1 
KOHTUJURIST TANCHEVI ETTEPANEK – KOHTUASI C-128/19  
AZIENDA SANITARIA PROVINCIALE DI CATANIA  
I. Õiguslik raamistik 
A. Liidu õigus 
4. Nõukogu 22. märtsi 1999 . aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 , millega kehtestatakse üksikasjalikud 
eeskirjad [ELTL artikli 108] kohaldamiseks, 2 artiklis 1 on sätestatud: 
„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid: 
[…] 
(b) olemasolev abi: 
[…] 
ii) heakskiidetud abi, see tähendab komisjoni või nõukogu poolt heakskiidetud abikavad või 
individuaalne abi; 
[…] 
c) uus abi – kogu abi, see tähendab abikavad ja individuaalne abi, mis ei ole olemasolev abi, 
sealhulgas olemasoleva abi muudatused; 
[…]“. 
B. Itaalia õigus 
5. Sitsiilia maakondliku seaduse nr 12/1989 3 artiklis 1 on sätestatud: 
„1. Selleks, et heastada veisekasvatusettevõtetele tuberkuloosi, brutselloosi ja leukoosi ning lamba- ja 
kitsekasvatusettevõtetele brutselloosi tekitatud mõju, tagatakse 9. juuni 1964 . aasta seaduse nr 615, 
23. jaanuari 1968 . aasta seaduse nr 33 ja 23. jaanuari 1968 . aasta seaduse nr 34 (koos hilisemate 
muudatustega) alusel hüvitis lisaks kehtivate liikme sriigi õigusaktidega ette nähtud hüvitisele käesoleva 
seaduse lisas esitatud tabelis viidatud mahus sellistele loomakasvatajatele, kelle veised on tapetud ja/või 
hukatud tuberkuloosi, brutselloosi ja leukoosiga nakatumise tagajärjel, või kelle lambad ja kitsed on 
tapetud ja/või hukatud brutselloosiga nakatumise tagajärjel. 
[…] 
4. Eespool toodud lõikudes viidatuga samadel põhjustel ja selleks, et võimaldada heastamismeetmete 
kohaldamist loomakasvatusettevõtete suhtes, tuleb maksta 1. juuni 1968 . aasta ja 3. juuni 1968 . aasta 
ministri määrustes viidatud toiminguteks volitatud veterinaarar stile iga kontrollitud veise kohta tasu 
2000 Itaalia liiri lisaks tasule, mis on ette nähtud kehtivates liikme sriigi õigusnormides. Ühelgi juhul ei 
tohi koguhüvitis ületada 3000 Itaalia liiri. 
2 EÜT 1999 , L 83, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 339. 
3 Sitsiilia maakonn a 5. juuni 1989 . aasta seadus nr 12, millega nähakse ette meetmed, millega soodustada tuberkuloosi, brutselloosi ja muude kiire 
levikuga nakkushaiguste all kannatanud loomakasvatusettevõtetes haiguste likvideerimist ja ettevõtete taastamist, ning toetused 
loomakasvatusliitudele (Legge Regione Sicila 5 giugno 1989 , n. 12 – Interventi per favorire il risanamento e il reintegro degli allevamenti 
zootecnici colpiti dalla tubercolosi, dalla brucellosi e da altre malattie infettive e diffusive e contributi alle associazioni degli allevatori, edaspidi 
„Sitsiilia maakondlik seadus nr 12/1989 “). 
ECLI:EU:C:2020 :1062 2 
KOHTUJURIST TANCHEVI ETTEPANEK – KOHTUASI C-128/19  
AZIENDA SANITARIA PROVINCIALE DI CATANIA  
5. Käesoleva artikli kohaldamisel antakse luba kulutada käesoleval finantsaastal 7 miljardit Itaalia liiri ja 
nii 1990 . kui ka 1991 . finantsaastal 6 miljardit Itaalia liiri.“ 
6. Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 4 artikli 25 lõikes 16 on sätestatud: 
„[Sitsiilia maakondliku seaduse nr 12/1989 ] artiklis 1 nimetatud eesmärkide saavutamiseks on 
23. detsembri 2000 . aasta maakondliku seaduse nr 32 artikli 134 alusel ja kohaselt lubatud kulutada 
20 000 000 eurot nendeks summadeks, mis tuleb kohalikel tervishoiuasutustel maksta omanikele, kelle 
loomad on tapetud sellepärast, et nad haigestusid ajavahemikul 2000 –2006 nakkushaigustesse, ning 
samade aastate eest tasu maksmiseks vaba kutseala esindajana tegutsevatele veterinaarid ele, keda 
kasutatakse haiguste likvideerimisel. Käesolevas lõikes nimetatud eesmärkidele on 2005 . eelarveaastal 
lubatud kulutada 10 000 000 eurot (UPB 10.3.1.3.2, peatükk 417702 ). Järgmiste eelarveaastate jaoks 
tehakse korraldused 27. aprilli 1999 . aasta maakondliku seaduse nr 10 (muudetud redaktsioonis) 
artikli 3 lõike 2 punkti i alusel.“ 
II. Põhikohtuasja faktilised asjaolud ja eelotsuse küsimused 
7. Loomakasvataja AU taotles brutselloosi haigestunud loomade tapmiseks kohustatud 
loomakasvatussektori ettevõtjatele mõeldud hüvitist, mis oli algul ette nähtud Sitsiilia maakondliku 
seaduse nr 12/1989 artikliga 1 ja hiljem Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõikega 16. 
8. AU pöördus Giudice unico del Tribunale di Catania (Catania kohtu töökohtunik, Itaalia) poole, 
taotledes korralduse andmist Azienda Sanitaria Provinciale di Cataniale (Catania provintsi 
tervishoiuasutus, edaspidi ASPC) 11 930,08 euro maksmiseks nakkushaigustesse nakatunud loomade 
tapmise hüvitamiseks. Giudice unico del Tribunale di Catania (Catania kohtu töökohtunik, Itaalia) 
rahuldas kohtumäärusega nr 81/08 selle taotluse. 
9. ASPC taotles 21. aprillil 2008 , et Giudice unico del Tribunale di Catania (Catania kohtu 
töökohtunik, Itaalia) tühistaks kohtumääruse nr 81/08. Giudice unico del Tribunale di Catania 
(Catania kohtu töökohtunik, Itaalia) rahuldas 3./8. juuni 2011 . aasta kohtuotsusega nr 2141 /2011 
taotluse ja tühistas kohtumääruse nr 81/08. 
10. AU esitas 23. juulil 2012 apellatsioonkaebuse Corte d’appello di Cataniale (Catania 
apellatsioonikohus, Itaalia) ja taotles kohtuotsuse nr 2141 /2011 tühistamist. Corte d’appello di Catania 
(Catania apellatsioonikohus, Itaalia) rahuldas 24. juuli 2013 . aasta kohtuotsusega nr 1469 /2013 
apellatsioonkaebuse ja muutis kohtuotsuse nr 2141 /2011 , jättes rahuldamata ASPC taotluse tühistada 
kohtumäärus nr 81/08. 
11. ASPC väitis Corte d’appello di Catanias (Catania apellatsioonikohus, Itaalia) eelkõige seda, et 
Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõikega 16 ette nähtud hüvitise puhul oli tegemist 
riigiabiga, mida ei saa rakendada enne, kui komisjon on tunnistanud selle siseturuga kokkusobivaks, 
mida ta aga teinud ei ole. Corte d’appello di Catania (Catania apellatsioonikohus, Itaalia) lükkas selle 
väite tagasi, tuginedes esiteks sellele, et 11. detsembri 2002 . aasta otsusega 5 oli komisjon hinnanud 
seda, kas siseturuga on kokkusobivad maakondlikud seadused, mille abil oli aastate jooksul kuni 
1997 . aastani rahastatud meedet, mille aluseks oli Sitsiilia maakondliku seaduse nr 12/1989 artiklis 1 
4 Sitsiilia maakonn a 22. detsembri 2005 . aasta seadus nr 19, millega kehtestatakse kiireloomulised rahandusmeetmed ja muudetakse maakonn a 
2005 . eelarveaasta eelarvet. Mitmesugused sätted (Legge Regione Sicilia 22 dicembre 2005 , n. 19 – Misure finanziarie urgenti e variazioni al 
bilancio della Regione per l’esercizio finanziario 2005 . Disposizioni varie; edaspidi „Sitsiilia maakondlik seadus nr 19/2005 “). 
5 Komisjoni 11. detsembri 2002 . aasta otsus riigiabi kohta nr NN 37/98 (ex N 808/97) ja NN 138/02 – Itaalia (Sitsiilia) – episootiliste haiguste 
järgne abi: maakondliku seaduse nr 40/1997 „Maakonn a ja riigi metsaagentuuri bilansi muutmine eelarveaastal 1997 – 7. augusti 1997 . aasta 
maakondliku seaduse nr 30 artikli 49 muutmine“ artikkel 11 (riigiabi nr NN 37/98) ja Sitsiilia maakondliku seaduse nr 22/1999 
„Kiireloomulised meetmed põllumajandussektoris“ artikkel 7 (riigiabi nr N 138/02) (C(2002 ) 4786 ) (edaspidi „2002 . aasta otsus“). 
ECLI:EU:C:2020 :1062 3 
KOHTUJURIST TANCHEVI ETTEPANEK –KOHTUASI C-128/19  
AZIENDA SANITARIA PROVINCIALE DI CATANIA  
ette nähtud materiaalõiguslik norm, nimelt Sitsiilia maakondliku seaduse nr 40/1997 6 artiklit 11 ja 
Sitsiilia maakondliku seaduse nr 22/1999 7 artiklit 7; ja teiseks sellele, et nimetatud otsuses esitatud 
komisjoni järeldus, et sellised maakondlikud seadused olid siseturuga kokkusobivad, on laiendatav 
Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõikele 16, millega samuti rahastati meedet, mis oli 
ette nähtud Sitsiilia maakondliku seaduse nr 12/1989 artiklis 1. 
12. ASPC esitas 7. märtsil 2014 Corte suprema di cassazionesse (Itaalia kassatsioonikohus) Corte 
d’appello di Catania (Catania apellatsioonikohus, Itaalia) kohtuotsuse peale kassatsioonkaebuse. 
13. Corte suprema di cassazione (Itaalia kassatsioonikohus) peatas menetluse ja esitas Euroopa Kohtule 
järgmised eelotsuse küsimused: 
„1. Kas [ELTL artiklite 107 ja 108] kohaselt ning vastavalt [ühenduse suunistele põllumajandussektoris 
antava riigiabi kohta] 8 on [maakondliku seaduse nr 19/2005 ] artikli 25 lõikes 16 sätestatu – 
„[Sitsiilia maakondliku seaduse nr 12/1989 ] artiklis 1 nimetatud eesmärkide saavutamiseks on 
23. detsembri 2000 . aasta maakondliku seaduse nr 32 artikli 134 alusel ja kohaselt lubatud kulutada 
20 000 000 eurot nendeks summadeks, mis tuleb kohalikel tervishoiuasutustel maksta omanikele, 
kelle loomad on tapetud sellepärast, et nad haigestusid ajavahemikul 2000 –2006 kiire levikuga 
nakkushaigustesse, ning samade aastate eest tasu maksmiseks vaba kutseala esindajana tegutsevatele 
veterinaarid ele, keda kasutatakse haiguste likvideerimisel. Käesolevas lõikes nimetatud eesmärkidele 
on 2005 . eelarveaastal lubatud kulutada 10 000 000 eurot (UPB 10.3.1.3.2, peatükk 417702 ). Seoses 
edasiste eelarveaastatega toimitakse 27. aprilli 1999 . aasta maakondliku seaduse nr 10 hilisemaid 
muudatusi ja täiendusi sisaldava redaktsiooni artikli 3 lõike 2 punkti i kohaselt“–riigiabi, mis 
kahjustab või ähvarda b kahjustada konkurentsi, andes eelise teatud ettevõtjatele või soodustades 
teatud kaupade tootmist? 
2) Kas hoolimata sellest, et [Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 ] artikli 25 lõikes 16 sätestatu – 
„[Sitsiilia maakondliku seaduse nr 12/1989 ] artiklis 1 nimetatud eesmärkide saavutamiseks on 
23. detsembri 2000 . aasta maakondliku seaduse nr 32 artikli 134 alusel ja kohaselt lubatud kulutada 
20 000 000 eurot nendeks summadeks, mis tuleb kohalikel tervishoiuasutustel maksta omanikele, 
kelle loomad on tapetud sellepärast, et nad haigestusid ajavahemikul 2000 –2006 kiire levikuga 
nakkushaigustesse, ning samade aastate eest tasu maksmiseks vaba kutseala esindajana tegutsevatele 
veterinaarid ele, keda kasutatakse haiguste likvideerimisel. Käesolevas lõikes nimetatud eesmärkidele 
on 2005 . eelarveaastal lubatud kulutada 10 000 000 eurot (UPB 10.3.1.3.2, peatükk 417702 ). Seoses 
edasiste eelarveaastatega toimitakse 27. aprilli 1999 . aasta maakondliku seaduse nr 10 hilisemaid 
muudatusi ja täiendusi sisaldava redaktsiooni artikli 3 lõike 2 punkti i kohaselt“– võib 
põhimõtteliselt olla riigiabi, mis kahjustab või ähvarda b kahjustada konkurentsi, andes eelise teatud 
ettevõtjatele või soodustades teatud kaupade tootmist, saab siiski kõne alla tulla, et see on [ELTL 
artiklitega 107 ja 108] kooskõlas, pidad es silmas põhjuseid, mille alusel [komisjon] leidis 
[2002 . aasta otsuses], et tingimuste korral, mis on ette nähtud [ühenduse suunistes 
põllumajandussektoris antava riigiabi kohta], on analoogilise sisuga õigusnormid, mis on sätestatud 
Sitsiilia maakonn a seaduse 40/1997 artiklis 11 ja Sitsiilia maakondliku seaduse 22/1999 artiklis 7, 
[ELTL artiklitega 107 ja 108] kooskõlas?“ 
6 Sitsiilia maakonn a 7. novembri 1997 . aasta seadus nr 40, millega nähakse ette maakonn a eelarve muutmine ja riigimetsade Sitsiilia maakondliku 
ameti eelarve muutmine eelarveaastal 1997 –7. augusti 1997 . aasta maakondliku seaduse nr 30 artikli 49 muutmine) (Legge Regione Sicilia 
7 novembre 1997 , n. 40 –Variazioni al bilancio della Regione ed al bilancio dell’Azienda delle foreste demaniali della regione siciliana per 
l’anno finanziario 1997 –Assestamento. Modifica dell’articolo 49 della legge regionale 7 agosto 1997 , n. 30, edaspidi „Sitsiilia maakondlik seadus 
nr 40/1997 “). 
7 Sitsiilia 28. septembri 1999 . aasta maakondlik seadus nr 22, millega nähakse ette kiireloomulised meetmed põllumajandussektoris (Legge 
Regione Sicilia 28 settembre 1999 , n. 22 –Interventi urgenti per il settore agricolo, edaspidi „Sitsiilia maakondlik seadus nr 22/1999 “). 
8 EÜT 2000 , C 232, lk 17. 
ECLI:EU:C:2020 :1062 4 
KOHTUJURIST TANCHEVI ETTEPANEK – KOHTUASI C-128/19  
AZIENDA SANITARIA PROVINCIALE DI CATANIA  
14. Kirjalikud seisukohad on esitanud ASPC, Itaalia valitsus ja Euroopa Komisjon. COVID-19 
pandeemia tõttu tühistati 30. aprilliks 2020 kavandatud kohtuistung. Pooltele istungi eel saadetud 
suuliselt vastamiseks mõeldud küsimused muudeti aga kirjalikult vastatavateks küsimusteks, mis 
esitatakse Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artiklis 23 viidatud asjast huvitatud isikutele. Lisaks sellele 
paluti Itaalia Vabariigil kodukorra artikli 62 lõikes 1 ette nähtud menetlust korraldavate meetmete 
raames vastata täiendavatele küsimustele. Kohtu määratud tähtaja jooksul vastasid neile küsimustele 
ASPC, Itaalia valitsus ja komisjon. 
III. Analüüs 
15. Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult sisuliselt teada, kas 
hüvitis, mis on Sitsiilia maakondliku seaduse nr 12/1989 artiklis 1 ette nähtud omanikele, kelle 
loomad tapeti teatud nakkushaigustesse nakatumise tõttu (edaspidi „asjasse puutuv hüvitis“), ja mida 
rahastatakse Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõike 16 alusel, on käsitatav riigiabina 
ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses. 
16. Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, et kui vastus esimesele küsimusele 
on jaatav, siis kas Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõige 16 on „[ELTL artiklitega 107 
ja 108] kooskõlas, pidad es silmas põhjuseid, mille alusel [komisjon] leidis [2002 . aasta otsuses], et […] 
Sitsiilia maakondliku seaduse nr 40/1997 artiklis 11 ja Sitsiilia maakondliku seaduse nr 22/1999 
artiklis 7 sisalduvad analoogilise sisuga õigusnormid on [ELTL artiklitega 107 ja 108] kokkusobivad“.9 
17. Vastavalt Euroopa Kohtu soovile piirdun käesolevas ettepanekus teise küsimuse analüüsiga. Seega 
eeldan arutluskäigu huvides, et asjasse puutuv hüvitis on käsitatav riigiabina ELTL artikli 107 lõike 1 
tähenduses. 
A. Euroopa Kohtu pädevus vastata teisele eelotsuse küsimustele 
18. Komisjon väidab, et teine eelotsuse küsimus on vastuvõetamatu, kuivõrd Euroopa Kohtul ei ole 
pädevust otsustada selle üle, kas abimeetmed on siseturuga kokkusobivad. 
19. Väidan, et Euroopa Kohtul on pädevus teisele küsimusele vastata. 
20. Vastab tõele, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei saa Euroopa Kohus otsustada abimeetme 
või abikava siseturuga kokkusobivuse üle, kuna vastava hinnangu andmine kuulub Euroopa Komisjoni 
ainupädevusse, alludes samas liidu kohtu kontrollile. 10 
21. Mulle aga näib, et teise küsimusega, mis on välja toodud eespool punktis 16, ei soovi 
eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult teada, kas asjasse puutuv hüvitis on siseturuga 
kokkusobiv. Rõhutan, et eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib eelotsusetaotluses ka ise, et 
„otsustamine [asjasse puutuva hüvitise] kokkusobivuse üle siseturuga ei ole liikme sriigi kohtu 
pädevuses, sest [seda kokkusobivust on] pädev hindama üksnes komisjon“. 
9 Rõhutan, et Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõikega 16, mille kooskõla ELTL artiklitega 107 ja 108 on esimese ja teise 
eelotsuse küsimuse esemeks, ei rahastata üksnes asjasse puutuvat hüvitist, vaid ka tasu, mida makstakse veterinaarid ele nende haiguste 
likvideerimisel, mis on ette nähtud Sitsiilia maakondliku seaduse nr 12/1989 artiklis 1. Põhikohtuasi puudutab aga üksnes asjasse puutuvat 
hüvitist, mida AU sõnul talle võlgnetakse. See ei puuduta veterinaarid ele tasu maksmist. Seega analüüsin Sitsiilia maakondliku 
seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõike 16 kooskõla ELTL artiklitega 107 ja 108 üksnes selles osas, mis puudutab asjasse puutuva hüvitise maksmist 
AU-le. 
10 10. juuni 2010 . aasta kohtuotsus Fallimento Traghetti del Mediterraneo (C-140/09, EU:C:2010 :335, punkt 22); 16. juuli 2015 . aasta kohtuotsus 
BVVG (C-39/14, EU:C:2015 :470, punkt 19); ja 19. detsembri 2019 . aasta kohtuotsus Arriva Italia jt (C-385/18, EU:C:2019 :1121 , punkt 83). 
ECLI:EU:C:2020 :1062 5 
KOHTUJURIST TANCHEVI ETTEPANEK – KOHTUASI C-128/19  
AZIENDA SANITARIA PROVINCIALE DI CATANIA  
22. Arvestades teises küsimuses sisalduvat viidet 2002 . aasta otsusele, soovib eelotsusetaotluse esitanud 
kohus teha kindlaks, kas Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõige 16 on hõlmatud 
2002 . aasta otsusega, mistõttu sellest meetmest ei olnud vaja komisjoni teavitada ega selle jaoks enne 
rakendamist komisjoni heakskiitu saada . 
23. Sellega seoses märgin, et riigiabi kontrollisüsteemi kontekstis erineb menetlus sõltuvalt sellest, kas 
tegemist on „olemasoleva“ abiga – millega asjasse puutuva hüvitise puhul oleks tegemist juhul, kui see 
leitaks olevat 2002 . aasta otsusega hõlmatud – või „uue“ abiga. Kui ELTL artikli 108 lõike 3 alusel tuleb 
uuest abist komisjoni eelnevalt teavitada ja seda ei tohi rakendada enne, kui komisjon on teinud lõpliku 
otsuse, on olemasoleva abi andmine vastavalt ELTL artikli 108 lõikele 1 õiguspärane seni, kuni 
komisjon ei ole seda tunnistanud ühisturuga kokkusobimatuks. Erinevalt uuest abist ei ole 
olemasolevast abist seega vaja komisjonile teatada. 11 
24. Seega näib mulle, et teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas arvestades 
seda, et analoogilise sisuga õigusnormid on varem 2002 . otsusega heaks kiidetud, on Sitsiilia 
maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõike 16 puhul tegemist olemasoleva abiga määruse 
nr 659/1999 artikli 1 punkti b tähenduses. 
25. Vastupidi komisjoni väidetele võib Euroopa Kohus kohtupraktika kohaselt anda eelotsusetaotluse 
esitanud kohtule tõlgendusjuhised, mis võimaldavad viimasel kindlaks teha, kas riigisisest meedet saab 
käsitada riigiabina liidu õiguse tähenduses. 12 
26. Järeldan, et Euroopa Kohtul on pädevus teisele küsimusele vastata. 
B. Teise eelotsuse küsimuse hinnang 
27. Uurin järgnevalt esiteks seda, kas Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõige 16 on 
käsitatav olemasoleva abina, millest ei tule enne rakendamist teavitada. Et see minu hinnangul nii ei 
ole, kontrollin teiseks seda, kas see meede – nagu on väitnud Itaalia valitsus – võib sellegipoolest olla 
vabastatud ELTL artikli 108 lõikes 3 ette nähtud teavitamise kohustusest, sest sellele kohaldatakse 
grupierandit, mis on ette nähtud komisjoni määruses (EL) nr 702/2014 , 13 või – nagu komisjon on 
väitnud – ei ole selle hüvitise puhul tarvis nimetatud kohustust täita seetõttu, et tegemist on vähese 
tähtsusega abiga komisjoni määruse (EL) nr 1408 /2013 14 tähenduses. 
1. Kas Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõike 16 puhul on tegemist olemasoleva 
abiga? 
28. ASPC väidab, et Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõige 16 ei ole ELTL 
artiklitega 107 ja 108 kooskõlas. ASPC sõnul on selle põhjuseks esiteks see, et sellest meetmest ei ole 
komisjoni teavitatud; teiseks see, et komisjon leidis 2002 . aasta otsuses, et analoogilise sisuga meetmed 
olid rakendatud rikkudes ELTL artikli 108 lõiget 3; ja kolmandaks see, et 2002 . aasta otsus on 
liikme sriigi kohtutele siduv. 
11 18. juuli 2013 . aasta kohtuotsus P (C-6/12, EU:C:2013 :525, punkt 36); 19. märtsi 2015 . aasta kohtuotsus OTP Bank (C-672/13, EU:C:2015 :185, 
punkt 35); 26. oktoobri 2016 . aasta kohtuotsus DEI vs. komisjon (C-590/14 P, EU:C:2016 :797, punkt 45); 27. juuni 2017 . aasta kohtuotsus 
Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania (C-74/16, EU:C:2017 :496, punkt 86); ja 20. septembri 2018 . aasta kohtuotsus Carrefour 
Hypermarchés jt (C-510/16, EU:C:2018 :751, punkt 25). Vt ka kohtujurist Sharpstoni ettepanek kohtuasjas P (C-6/12, EU:C:2013 :69, punktid 22– 
26 ja 35) ja kohtujurist Wahli ettepanek kohtuasjas Fallimento Traghetti del Mediterraneo (C-387/17, EU:C:2018 :712, punktid 37–41). 
12 13. detsembri 2018 . aasta kohtuotsus Rittinger jt (C-492/17, EU:C:2018 :1019 , punkt 43). 
13 25. juuni 2014 . aasta määrus Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamise kohta, millega teatavat liiki abi põllumajandus- ja 
metsandussektoris ja maapiirkondades tunnistatakse siseturuga kokkusobivaks (ELT 2014 , L 193, lk 1). 
14 Komisjoni 18. detsembri 2013 , aasta määrus, milles käsitletakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamist vähese 
tähtsusega abi suhtes põllumajandussektoris (ELT 2013 , L 352, lk 9). 
ECLI:EU:C:2020 :1062 6 
KOHTUJURIST TANCHEVI ETTEPANEK – KOHTUASI C-128/19  
AZIENDA SANITARIA PROVINCIALE DI CATANIA  
29. Itaalia valitsus väidab, et Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõiget 16 tuleb pidada 
ELTL artiklitega 107 ja 108 kokkusobivaks. Itaalia valitsuse hinnangul vastab see õigusakt määruse 
nr 702/2014 artiklis 26 ette nähtud nõuetele ja seega on ta ELTL artikli 108 lõikes 3 ette nähtud 
teavitamise kohustusest vabastatud. Nimetatud õigusakti tuleb pidada siseturuga kokkusobivaks, 
arvestades komisjoni 2002 . aasta otsuse järeldust, mille kohaselt kuulusid analoogilise sisuga meetmed 
ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c kohaldamisalasse. Seda järeldust tuleks kinnitada ka Sitsiilia 
maakonn a seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõike 16 suhtes. 
30. Komisjon ei esita seisukohta teise eelotsuse küsimuse sisulise külje kohta, sest ta leiab, et nimetatud 
küsimus on vastuvõetamatu. 
31. Leian, et 2002 . aasta otsuse esemeks olevate meetmete puhul on tegemist olemasoleva abiga, kuid 
Sitsiilia maakonn a seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõike 16 puhul on tegemist selliste meetmete 
muudatusega, mis ei ole puhtalt formaalne või halduslik, mistõttu seda tuleb pidada uueks abiks ja 
seega tuleb sellest enne rakendamist teavitada. 
32. Nagu juba eespool punktis 23 nimetatud, on kohtupraktikas välja kujunenud, et riikliku meetme 
kvalifitseerimisega olemasolevaks või uueks abiks kaasnevad teatavad olulised tagajärjed menetlusliku 
kohtlemise osas. 
33. ELTL artikli 108 lõike 3 kohaselt tuleb uuest abist komisjonile teatada ja komisjon peab abi enne 
selle rakendamist heaks kiitma. Kui uut abi antakse ilma komisjoni heakskiiduta, käsitatakse seda 
ebaseaduslikuna. Sel juhul peab komisjon analüüsima, kas asjasse puutuv abi on siseturuga 
kokkusobiv, ja kui ta järeldab, et ei ole, siis peab ta andma korralduse see tagasi nõuda, välja arvatud 
juhul, kui see oleks vastuolus liidu õiguse üldpõhimõttega. 15 Liikme sriigi kohtud peavad tagama, et 
kohaldataks kõiki tagajärgi, mis vastava liikme sriigi õigusest lähtuvalt tulenevad ELTL artikli 108 
lõike 3 rikkumisest – nii seoses abimeetmete rakendamisaktide kehtivuse kui ka selle sätte vastaselt 
antud rahalise toetuse tagasinõudmisega. 16 
34. Mis puudutab olemasolevat abi, siis tuleneb ELTL artikli 108 lõikest 1, et kui komisjon leiab, et 
olemasolev abikava ei sobi või ei sobi enam siseturuga kokku, paneb komisjon asjasse puutuvale 
liikme sriigile ette sobivaid meetmeid, näiteks nimetatud kava muutmine või lõpetamine. Kui 
liikme sriik nende meetmetega nõustub, on ta kohustatud need rakendama. Kui liikme sriik ei ole 
väljapakutud meetmetega nõus, võib komisjon algatada ametliku uurimismenetluse. 17 Sellest tuleneb, 
et olemasolevast abist ei ole vaja teatada ja seda võib õiguspäraselt rakendada kuni ajani, mil komisjon 
leiab, et see on siseturuga kokkusobimatu. 18 
35. Kuigi ELTL artikli 108 lõikes 1 nimetatakse mõistet „olemasolev abi“, ei ole seda selles sättes 
määratletud. Seega tuleb viidata määratlustele, mis asuvad teiseses õiguses, nimelt määruses 
nr 659/1999 . 
15 Vt määruse nr 659/1999 artikli 1 punkt f ja artikli 14 lõige 1. 
16 11. novembri 2015 . aasta kohtuotsus Klausner Holz Niedersachsen (C-505/14, EU:C:2015 :742, punktid 24, 26 ja 46); 5. märtsi 2019 . aasta 
kohtuotsus Eesti Pagar (C-349/17, EU:C:2019 :172, punktid 89, 92 ja 95); ja 19. detsembri 2019 . aasta kohtuotsus Arriva Italia jt (C-385/18, 
EU:C:2019 :1121 , punktid 84, 87 ja 88). 
17 Vt määruse nr 659/1999 artiklid 17–19. 
18 Vt eespool 11. joonealuses märkuses viidatud kohtupraktika. 
ECLI:EU:C:2020 :1062 7 
KOHTUJURIST TANCHEVI ETTEPANEK – KOHTUASI C-128/19  
AZIENDA SANITARIA PROVINCIALE DI CATANIA  
36. Määruse nr 659/1999 artikli 1 punkti b kohaselt tähendab olemasolev abi muu hulgas 
„heakskiidetud abi“, see tähendab „komisjoni või nõukogu poolt heakskiidetud abikavasid või 
individuaalset abi“ (nimetatud sätte punkt ii). 19 
37. Määruse nr 659/1999 artikli 1 punktis c on „uus abi“ määratletud kui „kogu abi […], mis ei ole 
olemasolev abi, sealhulgas olemasoleva abi muudatused“. Olemasoleva abi muudatus on määruse 
nr 794/2004 20 artikli 4 lõikes 1 määratletud kui „mis tahes muutused, välja arvatud puhtalt formaalsed 
või halduslikud muudatused, mis ei mõjuta toetusmeetme [siseturule] vastavuse hindamist“. 
38. Määruse nr 794/2004 artikli 4 lõike 1 teises lauses on sätestatud, et „olemasoleva toetusprogrammi 
algse eelarve suurenemist 20% võrra ei peeta […] olemasoleva toetuse muutmiseks“. Selle määruse 
artikli 4 lõike 2 kohaselt on heakskiidetud toetusprogrammi eelarve suurenemine üle 20% muudatus, 
millest tuleb teatada komisjonile. 
39. Kohtupraktika kohaselt on olemasoleva abi muudatusteks, mille puhul ei ole tegemist puhtalt 
formaalsete või halduslike muudatustega ja mille puhul on seega tegemist uue abiga, peetud järgmisi 
meetmeid: heakskiidetud abikava abisaajate ringi laiendamine (või piiramine); sellise abikava kestuse 
pikendamine; või abikavale eraldatud eelarve suurendamine (arvestades eelmises punktis nimetatud 
20% künnist). 21 
40. Seoses heakskiidetud abikava abisaajatega on Euroopa Kohus pidanud uueks abiks järgmist: 
energiamaksu tagasisaamise õiguse taotlemiseks abikõlblike isikute määratlemise kriteeriumide 
muutmine (varem üksnes ettevõtjad, kelle põhitegevus on kaupade tootmine, pärast ka 
teenusepakkujad); 22 Mezzogiornos (Itaalia) tasumisele kuuluva sotsiaalmaksu vähendamise abikava 
laiendamine Venezia ja Chioggia (Itaalia) territooriumil tegutsevatele ettevõtjatele; 23 ja kohaldamisele 
kuuluva maksustamiskorra isikulise kohaldamisala kitsendamist profispordiklubidele (varem 
igasugusele sellisele klubile, seejärel üksnes neljale profispordiklubile, mille tegevuse tulem on eelmisel 
eelarveaastal olnud positiivne). 24 
41. Seoses heakskiidetud abikava ajalise kestuse pikendamisega võib viidata nt 9. septembri 2009 . aasta 
kohtuotsusele Diputación Foral de Álava jt vs. komisjon (T-227/01–T-229/01, T-265/01, T-266/01 
ja T-270/01, EU:T:2009 :315, punktid 232–234), mida Euroopa Kohus kinnitas 
apellatsioonimenetluses, 25 kus Üldkohus luges uueks abiks seda, kui muudeti esiteks olemasolevaid 
19 Arvestades eelotsusetaotluse esitanud kohtu rõhuasetust 2002 . aasta otsusele, piirdun sellega, et analüüsin, kas Sitsiilia maakondliku seaduse 
nr 19/2005 artikli 25 lõike 16 puhul on tegemist olemasoleva abiga määruse nr 659/1999 artikli 1 punkti b tähenduses. Seetõttu ei analüüsi ma 
seda, kas nimetatud õigusnorm kuulub nimetatud sätte punkti iv kohaldamisalasse, mille puhul abi „peetakse olemasolevaks“ pärast seda, kui on 
möödunud sama määruse artiklis 15 ette nähtud kümne aasta pikkune aegumistähtaeg, mille jooksul komisjon saab abi tagasi nõuda. Küsimust, 
kas AU-le makstud hüvitist võib „pidada olemasolevaks“, ei ole eelotsusetaotluse esitamise põhjendustes ega poolte kirjalikes seisukohtades 
mainitud. Olenemata sellest, milliselt tuleks määratleda määruse nr 659/1999 kohaldamisala, kui sellele tuginetakse liikme sriigi kohtutes (vt selle 
kohta 26. aprilli 2018 . aasta kohtuotsus ANGED, C-233/16, EU:C:2018 :280, punkt 80; 23. jaanuari 2019 . aasta kohtuotsus Fallimento Traghetti 
del Mediterraneo, C-387/17, EU:C:2019 :51, punkt 62; ja 30. aprilli 2002 . aasta kohtuotsus Government of Gibraltar vs. komisjon, T-195/01 
ja T-207/01, EU:T:2002 :111, punkt 130), ei ole toimikus sisalduv teave piisav, et teha käesoleval juhul kindlaks, kas see tähtaeg on lõppenud (vt 
allpool 49. joonealune märkus). 
20 21. aprilli 2004 . aasta määrus, millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 659/1999 , millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ 
asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (ELT 2004 , L 140, lk 1; ELT eriväljaanne 08/04, lk 3). 
21 Vt seoses Euroopa Komisjoni poolt kokkusobivaks tunnistamisele lisatud tingimuse rikkumisega (tingimusega, et abitaotlus 
investeerimisprojektidele esitatakse enne projekti elluviimise alustamist) 13. juuni 2013 . aasta kohtuotsus HGA jt vs. komisjon 
(C-630/11 P–C-633/11 P, EU:C:2013 :387, punktid 93–95). 
22 14. novembri 2019 . aasta kohtuotsus Dilly’s Wellnesshotel (C-585/17, EU:C:2019 :969, punktid 51 ja 61). Vt ka 18. juuli 2013 . aasta kohtuotsus P 
(C-6/12, EU:C:2013 :525, punkt 47). 
23 28. novembri 2008 . aasta kohtuotsus Hotel Cipriani jt vs. komisjon (T-254/00, T-270/00 ja T-277/00, EU:T:2008 :537, punktid 361 ja 362), mida 
Euroopa Kohus kinnitas apellatsioonimenetluses 9. juuni 2011 . aasta kohtuasjas Comitato „Venezia vuole vivere“ jt vs. komisjon (C-71/09 P, 
C-73/09 P ja C-76/09 P, EU:C:2011 :368). 
24 26. veebruari 2019 . aasta kohtuotsus Athletic Club vs. komisjon (T-679/16, ei avaldata, EU:T:2019 :112, punktid 98–102). Põhjus, miks seda 
olemasoleva abikava isikulise kohaldamisala piiramist peeti muudatuseks, mis ei olnud puhtalt formaalne või halduslik, seisnes selles, et sellega 
kehtestati profispordisektoris erinev maksualane kohtlemine. See erinev kohtlemine võinuks mõjutada selle abikava siseturuga kokkusobivusele 
antud hinnangut, sest sellest tulenevalt ei saanud Hispaania valitsus veenvalt tugineda spordi edendamise eesmärgile. 
25 28. juuli 2011 . aasta kohtuotsusega Diputación Foral de Vizcaya jt vs. komisjon (C-471/09 P–C-473/09 P, ei avaldata, EU:C:2011 :521). 
ECLI:EU:C:2020 :1062 8 
KOHTUJURIST TANCHEVI ETTEPANEK – KOHTUASI C-128/19  
AZIENDA SANITARIA PROVINCIALE DI CATANIA  
maksu ümberarvutusi, teiseks nende kohaldamise tingimusi (ja seega ka abisaajate ringi) ning 
kolmandaks maksustatavat väärtust ja maksu ümberarvutuse protsenti. Samamoodi on Euroopa Kohus 
käsitanud uue abina elektri soodustariifi kohaldamise pikendamist 14 kuu võrra, mis tulenes 
liikme sriigi kohtu hagi tagamise määrusest. 26 
42. Heakskiidetud abikava eelarve suurendamise osas tuleb märkida, et väljakujunenud kohtupraktika 
kohaselt ei ole mõiste „toetusprogrammi eelarve“ määruse nr 794/2004 artikli 4 lõike 1 tähenduses 
piiratud vaid tegelikult antud abi summaga. Seda mõistet peab vastupidi tõlgendama nii, et sellega 
peetakse silmas eelarveeraldist, see tähendab summat, mis on asjaomase abi – komisjonile asjaomase 
liikme sriigi poolt teatatud ja komisjoni poolt heakskiidetud kujul – andmise ülesandega organi 
käsutuses selle abi andmiseks. 27 
43. Euroopa Kohus on seega pidanud muudatusteks, mis ei ole puhtalt formaalsed või halduslikult, 
järgmisi meetmeid: heakskiidetud abikavale eraldatud eelarve suurendamine rohkem kui 50% (koos 
abikava kestuse kaheaastase pikendamisega); 28 heakskiidetud abikava kohta teatatud 10 miljoni euro 
suuruse eelarve suurendamine veel 10 miljoni euro võrra; 29 komisjonile teatatud prognoosidega 
võrreldes suurem maksutulu, millest rahastatakse mitut abikava (välja arvatud juhul, kui kasv jäi alla 
määruse nr 794/2004 artikli 4 lõikes 1 sätestatud 20% piiri). 30 Seevastu leiti, et liikme sriigi 
avalik-õigusliku ringhäälingu rahastamise süsteemi muutmine, mis seisnes selles, et audiovisuaaltasu 
maksmise kohustus ringhäälinguvastuvõtja omamise alusel asendati selle kohustusega eluaseme või 
äripinna kasutamise alusel, ei ole olemasoleva abi muutmine. Euroopa Kohus leidis, et see muudatus 
ei toonud kaasa kõnealuse tasu märgatavat suurenemist, mida said avalik-õiguslikud 
ringhäälinguettevõtjad. 31 
44. Nagu on välja toodud eespool punktis 11, otsustas komisjon käesolevas asjas 2002 . aasta otsusega 
mitte esitada vastuväiteid Sitsiilia maakondliku seaduse nr 40/1997 artikli 11 ja Sitsiilia maakondliku 
seaduse nr 22/1999 artikli 7 suhtes (edaspidi „1997 . ja 1999 . aasta meetmed“). 
45. Selgitan, et 1997 . ja 1999 . aasta meetmete eesmärk oli rahastada hüvitist, mis on ette nähtud 
Sitsiilia maakondliku seaduse nr 12/1989 artiklis 1. Need meetmed viitavad sõnaselgelt sellele sättele. 
Sitsiilia maakondliku seaduse nr 40/1997 artikliga 11 kiideti heaks 16 miljardi Itaalia liiri (ITL) 
kulutamine hüvitiste maksmiseks loomade eest, kes hukati aastatel 1993 , 1994 , 1995 , 1996 ja 1997 . 32 
Sitsiilia maakondliku seaduse nr 22/1999 artikliga 7 kiideti heaks täiendava 20 miljardi Itaalia liiri 
kulutamine samaks otstarbeks. 33 Rõhutan, et tuginedes Euroopa Kohtu toimikus olevatele 
dokumentidele, ei näi 1997 . ja 1999 . aasta meetmed mingil viisil olevat mõjutanud õigust hüvitisele 
ega selle hüvitise tunnuseid, mis on määratletud Sitsiilia maakondliku seaduse nr 12/1989 artiklis 1. 
26 26. oktoobri 2016 . aasta kohtuotsus DEI vs. komisjon (C-590/14 P, EU:C:2016 :797, punktid 58 ja 59). Vt ka 4. detsembri 2013 . aasta kohtuotsus 
komisjon vs. nõukogu (C-111/10, EU:C:2013 :785, punkt 58) ja 20. märtsi 2014 . aasta kohtuotsus Rousse Industry vs. komisjon (C-271/13 P, ei 
avaldata, EU:C:2014 :175, punktid 30–39). 
27 20. septembri 2018 . aasta kohtuotsus Carrefour Hypermarchés jt (C-510/16, EU:C:2018 :751, punkt 34). 
28 20. mai 2010 . aasta kohtuotsus Todaro Nunziatina & C. (C-138/09, EU:C:2010 :291, punkt 47). 
29 3. veebruari 2011 . aasta kohtuotsus Cantiere navale De Poli vs. komisjon (T-584/08, EU:T:2011 :26, punkt 65), mida Euroopa Kohus kinnitas 
apellatsioonimenetluses 22. märtsi 2012 . aasta kohtumäärusega Cantiere navale De Poli vs. komisjon (C-167/11 P, ei avaldata, EU:C:2012 :164). 
30 20. septembri 2018 . aasta kohtuotsus Carrefour Hypermarchés jt (C-510/16, EU:C:2018 :751, punktid 39–41, 50 ja 53). 
31 13. detsembri 2018 . aasta kohtuotsus Rittinger jt (C-492/17, EU:C:2018 :1019 , punktid 63–67). Mis puudutab meetmeid, mida ei loetud 
olemasolevaks abiks, siis tuleks samuti viidata 9. augusti 1994 . aasta kohtuotsusele Namur-Les assurances du crédit (C-44/93, EU:C:1994 :311, 
punktid 28, 29 ja 35), mis puudutas abi saanud riigiasutuse tegevusvaldkonn a suurendamist; ja 17. juuni 1999 . aasta kohtuotsusele Piaggio 
(C-295/97, EU:C:1999 :313, punktid 45–47), milles Euroopa Kohus leidis, et asjaolu, et komisjon ei algatanud suhteliselt pika aja jooksul 
ametlikku uurimismenetlust riikliku meetme suhtes, ei saa iseenesest muuta seda meedet objektiivselt olemasolevaks abiks. 
32 Sitsiilia maakondliku seaduse nr 40/1997 artiklis 11 on sätestatud, et „Sitsiilia maakondliku seaduse nr 12/1989 (hilisemate muudatuste ja 
täiendustega redaktsioonis) artiklis 1 nimetatud eesmärkide saavutamiseks on lubatud kulutada 16 miljardit Itaalia liiri nendeks summadeks, mis 
tuleb kohalikel Sitsiilia tervishoiuasutustel maksta omanikele, kelle loomad on tapetud sellepärast, et nad haigestusid aastatel 1993 , 1994 , 1995 , 
1996 ja 1997 tuberkuloosi, brutselloosi, leukoosi ja teistesse nakkushaigustesse, ning samade aastate eest tasu maksmiseks vaba kutseala 
esindajana tegutsevatele veterinaarid ele, keda kasutatakse haiguste likvideerimisel. 
33 Sitsiilia maakondliku seaduse nr 22/1999 artikliga 7 kiideti heaks „1999 . eelarveaasta jaoks 20 miljardi Itaalia liiri kulutamine Sitsiilia 
maakondliku seaduse nr 40/1997 artiklis 11 sätestatud eesmärkide saavutamiseks“. 
ECLI:EU:C:2020 :1062 9 
KOHTUJURIST TANCHEVI ETTEPANEK – KOHTUASI C-128/19  
AZIENDA SANITARIA PROVINCIALE DI CATANIA  
46. Komisjon leidis 2002 . aasta otsuses, et 1997 . ja 1999 . aasta meetmete puhul oli tegemist riigiabiga 
ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses. Kuid see abi oli siseturuga kokkusobiv, sest see vastas ühenduse 
suuniste põllumajandussektoris antava riigiabi kohta punktides 11.4.2–11.4.5 sätestatud neljale 
tingimusele. 34 Esiteks olid 2002 . aasta otsuse kohaselt Itaalia ametiasutused väitnud, et nad olid mures 
1997 . ja 1999 . aasta meetmete esemeks olnud haiguste, nimelt tuberkuloosi, brutselloosi ja leukoosi 
pärast ja et need meetmed kuulusid sellisesse riigisisese õiguse raamistikku, mille eesmärk oli selliseid 
haigusi ennetada, tõrjuda ja likvideerida. Teiseks on 2002 . aasta otsuses öeldud, et Itaalia 
ametiasutuste väitel oli 1997 . ja 1999 . aasta meetmetel nii ennetav kui ka hüvitav eesmärk. 
Kolmandaks viitab see otsus, et Itaalia ametiasutuste väitel olid 1997 . ja 1999 . aasta meetmed liidu 
veterinaareeskirjade sätete ja eesmärkidega kooskõlas. Neljandaks, 2002 . aasta otsuse kohaselt 
rõhutasid Itaalia ametiasutused seda, et 1997 . ja 1999 . aasta meetmetega antud abi kattis 50% 
loomakasvatusettevõtete kantud kahjust, samas kui täiendav 30% (veiste puhul) või 50% (lammaste ja 
kitsede puhul) kaetakse hüvitisega, mis antakse riigi, mitte maakondlike meetmete alusel. Seega oleks 
hüvitatud 80% veiseomanike ja 100% lamba- ja kitseomanike kantud kahjust. Lisaks sellele märgitakse 
2002 . aasta otsuses, et Itaalia ametiasutuste arvates on ülemäärase hüvitamise oht olemas üksnes 
seoses vähese aretusväärtusega vanemate loomadega. Sellega seoses märkis komisjon, et mõningane 
ülemäärane hüvitamine on üksikjuhtudel vastuvõetav, kui see ülemäärane hüvitamine tulenes 
haldusliku lihtsuse nõuetest olukorras, kus tuli läbi vaada ta tuhandeid taotlusi. 
47. Seega tegi komisjon järelduse, et kuigi kahetsusväärsel kombel oli 1997 . ja 1999 . aasta meetmeid 
rakendatud ELTL artikli 108 lõiget 3 rikkudes 35, kuulusid nad ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c 
kohaldamisalasse ja olid seetõttu siseturuga kokkusobivad. 
48. Seega tuleb 1997 . ja 1999 . aasta meetmeid pidada heakskiidetud abikavaks ja seega olemasolevaks 
abiks määruse nr 659/1999 artikli 1 punkti b alapunkti ii tähenduses. 
49. Seega on vaja analüüsida, kas Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõike 16 puhul on 
tegemist 1997 . ja 1999 . aasta meetmete muudatusega, mis ei ole puhtalt formaalne või halduslik 
määruse nr 659/1999 artikli 1 punkti c ja määruse nr 794/2004 artikli 4 lõike 1 tähenduses. 
50. Tasub meenutada, et kuivõrd kohtupraktika kohaselt on nende puhul tegemist eranditega ELTL 
artikli 107 lõikes 1 sätestatud siseturuga kokkusobimatuse üldpõhimõttest, tuleb komisjoni otsuseid, 
millega abikavad heaks kiidetakse, tõlgendada kitsalt. 36 
51. Minu hinnangul on Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõike 16 puhul tegemist 
2002 . aasta otsusega heaks kiidetud abikava muudatusega, mis ei ole puhtalt formaalne või halduslik. 
52. Seda seetõttu, et Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõike 16 eesmärk on rahastada 
hüvitist, mis on ette nähtud Sitsiilia maakondliku seaduse nr 12/1989 artiklis 1, millele see sõnaselgelt 
viitab. See kiida b heaks 20 miljoni euro kulutamise seoses loomadega, kes hukati aastatel 2000 –2006 . 
Kui eelotsusetaotluse esitanud kohus ei tuvasta teisiti, ei näi Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 
artikli 25 lõige 16 sarnaselt 1997 . ja 1999 . aasta meetmetele 37 mõjutavat õigust asjasse puutuvale 
hüvitisele või ühtegi selle tunnust. 
34 Vt eespool 8. joonealune märkus.  
35 Komisjoni oli Sitsiilia maakondliku seaduse nr 40/1997 artiklist 11 teavitatud enne selle vastuvõtmist, kuid see jõustus enne 2002 . aasta otsuse  
vastuvõtmist. 
36 20. septembri 2018 . aasta kohtuotsus Carrefour Hypermarchés jt (C-510/16, EU:C:2018 :751, punkt 37). 
37 Vt eespool käesoleva ettepaneku punkt 45. 
ECLI:EU:C:2020 :1062 10 
KOHTUJURIST TANCHEVI ETTEPANEK – KOHTUASI C-128/19  
AZIENDA SANITARIA PROVINCIALE DI CATANIA  
53. Sellest tuleneb, et Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõike 16 eesmärk on esiteks 
sätestada asjasse puutuva hüvitise pikendamine (mis kuulub maksmisele omanikele, kelle loomad 
hukati aastatel 2000 –2006 ; kusjuures 1997 . ja 1999 . aasta meetmeid kohaldati üksnes nende loomade 
suhtes, kes hukati aastatel 1993 –1997 ) ja teiseks suurendada selle hüvitise maksmiseks eraldatud 
eelarvet (20 miljoni euro võrra, kusjuures 1997 . ja 1999 . aasta meetmetega kiideti heaks 36 miljardi 
Itaalia liiri, s.o ligikaudu 18 592 448 euro kulutamine). 38 
54. Seega suurendati abikavale eraldatud eelarvet, nagu see on esitatud 2002 . aasta otsuses, selgelt üle 
määruse nr 794/2004 artikli 4 lõigetes 1 ja 2 ette nähtud 20% künnise. 39 Mõistagi peab selle lõplikult 
kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus. Kui nimetatud kohus kinnitab, et see tõus ületab 
20% künnise, siis tuleneb sellest, et Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõike 16 puhul 
ei ole tegemist 2002 . aasta otsusega heaks kiidetud abikava puhtalt formaalse või haldusliku 
muudatusega. See kehtiks veelgi enam, arvestades, et olemasolevale abikavale eraldatud eelarve 
suurendamine on kombineeritud nimetatud abikava kestuse pikendamisega kuue aasta võrra. See 
tuleneb ka eespool punktides 41–43 viidatud kohtupraktikast. 
55. Lisaks sellele märgin, et Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõikega 16 ning 
1997 . ja 1999 . aasta meetmetega sarnastest meetmetest, st meetmetest, mille eesmärk oli rahastada 
Sitsiilia maakondliku seaduse nr 12/1989 artiklis 1 ette nähtud hüvitist, on komisjoni juba teavitatud ja 
komisjon otsustas nendega seoses vastuväiteid mitte esitada. 2002 . aasta otsuses sisaldunud teabe 
kohaselt, 40 mida Itaalia valitsus on kinnitanud oma vastuses menetlust korraldavatele meetmetele, oli 
see nii esiteks Sitsiilia maakondliku seaduse nr 5/1993 41 puhul, millega kiideti heaks 10 miljardi Itaalia 
liiri (ligikaudu 5 miljoni euro) kulutamine ja mis kiideti heaks 2. aprilli 1993 . aasta otsusega 42, ja teiseks 
Sitsiilia maakondliku seaduse nr 28/1995 43 puhul, millega kiideti heaks 16 miljardi Itaalia liiri (ligikaudu 
9,7 miljoni euro) kulutamine ja mis kiideti heaks 15. septembri 1995 . aasta otsusega. 44 See toetab minu 
järeldust, mille kohaselt on Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõike 16 puhul sarnaselt 
teiste rahastamismeetmetega tegemist uue abiga, millest tuleb komisjonile enne rakendamist teatada. 
38 Ümberarvestus eurodesse, nii nagu seda arvutas komisjon oma 2002 . aasta otsuses (vt otsuse punkt 4).  
39 See on nii isegi juhul, kui võtta arvesse 2002 . aasta otsuses (vt otsuse punkt 4) nimetatud võimalust, et antakse täiendavat abi 17 637 516 000  
Itaalia liiri (ligikaudu 9 109 017 eurot) 1996 . aasta jaoks ja 19 898 146 000 Itaalia liiri (ligikaudu 10 276 535 eurot) 1997 . aasta jaoks. 
40 Vt 2002 . aasta otsuse punkt 3 ja 2. joonealune märkus. 
41 Sitsiilia maakonn a 5. jaanuari 1993 . aasta seadus nr 5 – Sitsiilia maakonn a 5. juuni 1989 . aasta seaduse nr 12, millega nähakse ette meetmed, 
millega soodustada tuberkuloosi, brutselloosi ja muude kiire levikuga nakkushaiguste all kannatanud loomakasvatusettevõtetes haiguste 
likvideerimist ja ettevõtete taastamist, ning toetused loomakasvatusliitudele, artikli 1 refinantseerimine (Legge Regione Sicilia 5 gennaio 1993 , 
n. 5 – Rifinanziamento dell’articolo 1 della legge regionale 5 giugno 1989 , n. 12 relativa a ‘Interventi per favorire il risanamento ed il reintegro 
degli allevamenti zootecnici colpiti dalla tubercolosi, dalla brucellosi e da altre malattie infettive e diffusive e contributi alle associazioni degli 
allevatori’, edaspidi „Sitsiilia maakondlik seadus nr 5/1993 “). Sitsiilia maakondliku seaduse nr 5/1993 artikli 1 lõikes 1 on sätestatud, et „[Sitsiilia 
maakondliku seaduse nr 12/1989 ] artiklis 1 nimetatud eesmärkide saavutamiseks on lubatud kulutada 9 miljardit Itaalia liiri 1992 . eelarveaastal 
ja 1 miljard liiri 1993 . eelarveaastal, et maksta hüvitist omanikele, kelle loomad on tapetud sellepärast, et nad haigestusid aastatel 1990 , 1991 
ja 1992 tuberkuloosi, brutselloosi või teistesse nakkushaigustesse, ning samade aastate eest tasu maksmiseks vaba kutseala esindajana 
tegutsevatele veterinaarid ele, keda kasutatakse haiguste likvideerimisel“. 
42 Komisjoni 2. aprilli 1993 . aasta otsus riigiabi kohta nr 125/93 – Itaalia (Sitsiilia) – Olemasoleva abimeetme (nr 149/89) muutmine 
refinantseerimismeetme abil. Haigestunud veiste ja lammaste hävitamine (EÜT 1993 , C 183, lk 7). Ümberarvutus eurodesse on võetud sellest 
otsusest. 
43 Sitsiilia maakonn a 4. aprilli 1995 . aasta seadus nr 28 (meetmed, millega soodustada nakkushaiguste all kannatanud loomakasvatusettevõtetes 
haiguste likvideerimist ja ettevõtete taastamist, asutatakse kariloomade register, kehtestatakse meetmed Põllumajanduse arengu ameti ja 
põllumajandussektori kasuks ning muudetakse 25. märtsi 1986 . aasta maakondlikku seadust nr 14 (Legge Regione Sicilia 4 aprile 1995 , n. 28 – 
Norme per favorire il risanamento e il reintegro degli allevamenti zootecnici colpiti da malattie infettive. Istituzione dell’anagrafe zootecnica. 
Norme per l’Ente di sviluppo agricolo e per il settore agricolo. Modifiche alla legge regionale 25 marzo 1986 , n. 13; edaspidi „Sitsiilia 
maakondlik seadus nr 28/1995 “). Sitsiilia maakondliku seaduse nr 28/1995 artikli 1 lõikes 1 on sätestatud, et „[Sitsiilia maakondliku seaduse 
nr 12/1989 ] artiklis 1 nimetatud eesmärkide saavutamiseks on lubatud kulutada 16 miljardit Itaalia liiri 1995 . eelarveaastal, et maksta hüvitist 
omanikele, kelle loomad on tapetud sellepärast, et nad haigestusid aastatel 1993 , 1994 ja 1995 tuberkuloosi, brutselloosi või teistesse 
nakkushaigustesse, ning samade aastate eest tasu maksmiseks vaba kutseala esindajana tegutsevatele veterinaarid ele, keda kasutatakse haiguste 
likvideerimisel“. 
44 Komisjoni 15. septembri 1995 . aasta otsus riigiabi kohta nr 485/A/95 – Itaalia (Sitsiilia) – Maakondliku seaduse nr 28/95 artiklid 1, 2 ja 8 (EÜT 
1997 , C 216, lk 26). Ümberarvutus eurodesse on võetud sellest otsusest. 
ECLI:EU:C:2020 :1062 11 
KOHTUJURIST TANCHEVI ETTEPANEK – KOHTUASI C-128/19  
AZIENDA SANITARIA PROVINCIALE DI CATANIA  
56. Märgin ka seda, et asjasse puutuva hüvitise ette näinud materiaalõiguse normi suhtes, 45 nimelt 
Sitsiilia maakondliku seaduse nr 12/1989 artikli 1 suhtes oli tehtud komisjoni otsus, milles vastuväiteid 
ei esitatud (edaspidi „1989 . aasta otsus“). 46 Sellega seoses rõhutan, et küsimust, kas Sitsiilia 
maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõiget 16 tuleb pidada olemasoleva abi puhtalt formaalseks 
või halduslikuks muudatuseks, tuleb analüüsida seoses 2002 . aasta otsusega, mitte 1989 . aasta 
otsusega. Seda seetõttu, et muudatus on eelkõige seotud heaks kiidetud abikavale eraldatud eelarvega, 
mida suurendati mitmel korral, kusjuures viimase suurendamise kohta anti heakskiit 2002 . aasta 
otsusega. 
57. Järeldan, et liikme sriigi sellise meetme puhul nagu Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 
artikli 25 lõige 16, mille ainus eesmärk on suurendada heakskiidetud abikavale eraldatud eelarvet ja 
pikendada seda kava kuue aasta võrra, on tegemist olemasoleva abi muutmisega määruse nr 659/1999 
artikli 1 punkti c tähenduses, välja arvatud juhul kui see kasv jääb alla määruse nr 794/2004 artikli 4 
lõike 1 teises lauses kehtestatud 20% künnist, mille peab kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud 
kohus. 
58. Sellest tuleneb, et Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõikest 16 oli enne selle 
rakendamist vaja ELTL artikli 108 lõike 3 kohaselt komisjonile teatada ja saada komisjoni heakskiit. 
59. Puudub vaidlus selle üle, et Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõikest 16 komisjoni 
ei teavitatud. 
60. Nagu aga juba eespool käesoleva ettepaneku punktis 27 on nimetatud, võib Sitsiilia maakondliku 
seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõige 16 sellegipoolest olla vabastatud teavitamise kohustusest, kui – 
nagu Itaalia valitsus on väitnud – sellele kohaldataks grupierandit, mis on ette nähtud määruses 
nr 702/2014 , või kui – nagu komisjon on väitnud – on tegemist vähese tähtsusega abiga määruse 
nr 1408 /2013 tähenduses. Analüüsin järgnevalt, kas see on nii. 
2. Kas Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõige 16 on vabastatud teavitamise 
kohustusest määruse nr 702/2014 või määruse nr 1408 /2013 alusel? 
61. Märgin, et Itaalia valitsus väitis oma kirjalikes seisukohtades, et Sitsiilia maakondliku seaduse 
nr 19/2005 artikli 25 lõige 16 kuulub määruse nr 702/2014 kohaldamisalasse. Valitsuse hinnangul on 
see määrus käesolevale kohtuasjale selle artiklist 51 tulenevalt ratione temporis kohaldatav, ja nagu on 
nimetatud eespool käesoleva ettepaneku punktis 29, vastab Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 
artikli 25 lõige 16 määruse nr 702/2014 artikli 26 tingimustele. 
62. Menetlust korraldava meetmena küsis Euroopa Kohus Euroopa Kohtu põhikirja artiklis 23 viidatud 
huvitatud isikutelt, kas määrus nr 702/2014 oli siinses asjas ratione temporis kohaldatav ja kas Sitsiilia 
maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõige 16 vastas nimetatud määruse artikli 26 tingimustele. 
63. Vastusena nendele Euroopa Kohtu küsimustele väitis ASPC, et Sitsiilia maakondliku seaduse 
nr 19/2005 artikli 25 lõige 16 ei kuulunud määruse nr 702/2014 kohaldamisalasse, mis on määratletud 
selle määruse artiklis 1. Igal juhul ei vastanud see maakondlik õigusakt määruse nr 702/2014 artiklis 26 
sätestatud tingimustele. 
64. Itaalia valitsus kordas oma seisukohta, mis on kokku võetud eespool käesoleva ettepaneku 
punktis 61. 
45 Nagu on välja toodud eespool käesoleva ettepaneku punktides 45 ja 53, viitavad Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõige 16 ja 
Sitsiilia maakondliku seaduse nr 40/1997 artikkel 11 sõnaselgelt Sitsiilia maakondliku seaduse nr 12/1989 artiklile 1, mida nad hüvitise saamise 
õiguse ja selle hüvitise tunnuste osas ei muuda. 
46 Komisjoni 14. juuli 1989 . aasta otsus riigiabi kohta nr N 149/89 – Itaalia (Sitsiilia) – Meetmed tuberkuloosi ja brutselloosiga karjade 
parandamiseks (vt 1990 . aastal avaldatud komisjoni 19. aruanne konkurentsipoliitika kohta, lk 297). 
ECLI:EU:C:2020 :1062 12 
KOHTUJURIST TANCHEVI ETTEPANEK – KOHTUASI C-128/19  
AZIENDA SANITARIA PROVINCIALE DI CATANIA  
65. Komisjon väitis, et määrus nr 702/2014 oli ratione temporis kohaldatav, kuid ei ole tõenäoline, et 
Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõige 16 vastab nimetatud määruse artikli 26 
tingimustele. 
66. Toimikus olevat piiratud teavet arvestades ei saa ma kindlaks teha, kas määruse nr 702/2014 
tingimused on käesoleval juhul täidetud. Sellegipoolest üritan anda ma eelotsusetaotluse esitanud 
kohtule mõningaid juhiseid. 
67. Esiteks, nagu väidavad Itaalia valitsus ja komisjon, näib määrus nr 702/2014 olevat siinses asjas 
ratione temporis kohaldatav. 
68. Määrus nr 702/2014 jõustus 1. juulil 2014 47, seega tõenäoliselt 48 pärast seda, kui AU-le maksti 
asjasse puutuvat hüvitist. 49 
69. Vastavalt määruse nr 702/2014 artikli 51 lõikele 1 kohaldatakse seda aga ka „enne selle jõustumist 
[…] antud üksikabi suhtes“, kui see üksikabi vastab selles määruses sätestatud tingimustele. 
70. Seega, kui need tingimused on täidetud, mille peab kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud 
kohus, on see määrus käesolevas kohtuasjas kohaldatav. 50 
71. Teiseks tasub meenutada, et määruse nr 702/2014 artikli 3 kohaselt on abikavade raames antav 
üksikabi siseturuga kokkusobiv ja aluslepingu artikli 108 lõike 3 kohasest teavitamiskohustusest 
vabastatud, kui see vastab kõigile nimetatud määruse I peatükis sätestatud tingimustele ning 
III peatükis asjaomase abiliigi suhtes sätestatud eritingimustele. 
72. Seoses määruse nr 702/2014 I peatükis sätestatud tingimustega märgin eelkõige seda, et ükski selle 
määruse artiklis 4 loetletud teavitamiskünnis ei näi kohalduvat; et asjasse puutuv hüvitis vastab 
läbipaistvuse nõudele, kuivõrd see on antud toetusena (vt artikli 5 lõike 2 punkt a); ja et ulatuses, 
milles sellega soovitakse hüvitada hukatud loomade omanikele tekkinud kahju, ei nõuta tõendeid 
ergutava mõju olemasolu kohta (vt artikli 6 lõike 5 punkt d). 
73. Mis puudutab määruse nr 702/2014 III peatükis sätestatud tingimusi, siis on asjasse puutuvaks 
abiliigiks artiklis 26 määratletud abi seoses muu hulgas loomahaiguste vältimise, kontrolli ja 
likvideerimise kuludega ja selliste haigustega tekitatud kahju heastamisega. 
47 Vt määruse nr 702/2014 artikkel 52. 
48 Kohtuasja toimikust ei selgu, millal täpselt AU-le hüvitist maksti – või isegi, nagu komisjon rõhutab, et seda üldse maksti. Eeldan aga 
teoreetiliselt, et AU-le maksti nimetatud hüvitist, sest sellise makse puudumise korral ei oleks AU-le antud riigiabi ELTL artikli 107 lõike 1 
tähenduses. Seda seetõttu, et kohtupraktika kohaselt tuleb sellise mitmeaastase abikava nagu Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 
lõike 16 puhul leida, et abi ei ole abisaajale antud enne, kui ta on selle tegelikult kätte saanud – erinevalt kuupäevast, millal mitmeaastane 
abikava vastu võeti (vt 8. detsembri 2011 . aasta kohtuotsus France Télécom vs. komisjon, C-81/10 P, EU:C:2011 :811, punkt 82; 5. oktoobri 
2016 . aasta kohtumäärus Diputación Foral de Bizkaia vs. komisjon, C-426/15 P, ei avaldata, EU:C:2016 :757, punktid 29 ja 30; 28. oktoobri 
2020 . aasta kohtuotsus INAIL, C-608/19, EU:C:2020 :865, punkt 34 ja 29. novembri 2018 . aasta kohtuotsus ARFEA vs. komisjon, T-720/16, ei 
avaldata, EU:T:2018 :853, punktid 171–187). 
49 AU-le võidi asjasse puutuvat hüvitist maksta kõige varem 2008 . aastal, arvestades seda, et 2008 . aastal rahuldas Giudice unico del Tribunale di 
Catania (Catania kohtu töökohtunik, Itaalia) AU taotluse korralduse andmiseks ASPC-le asjasse puutuva hüvitise maksmiseks (vt eespool 
käesoleva ettepaneku punkt 8). 
50 Vt analoogia alusel 14. novembri 2019 . aasta kohtuotsus Dilly’s Wellnesshotel (C-585/17, EU:C:2019 :969, punktid 76 ja 77). Selles kohtuotsuses 
käsitletakse komisjoni 17. juuni 2014 . aasta määrust (EL) nr 651/2014 ELi aluslepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamise kohta, millega teatavat 
liiki abi tunnistatakse siseturuga kokkusobivaks (ELT 2014 , L 187, lk 1), artikli 58 lõiget 1, milles on sarnaselt määruse nr 702/2014 artikli 51 
lõikega 1 sätestatud, et „[k]äesolevat määrust kohaldatakse ka enne selle jõustumist antud üksikabi suhtes, kui see abi vastab kõigile käesolevas 
määruses sätestatud tingimustele […]“. 
ECLI:EU:C:2020 :1062 13 
KOHTUJURIST TANCHEVI ETTEPANEK – KOHTUASI C-128/19  
AZIENDA SANITARIA PROVINCIALE DI CATANIA  
74. Esiteks leiab Itaalia valitsus sellega seoses, et Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 
lõige 16 on osa liikme sriigi asjasse puutuvate loomahaiguste ennetamise, tõrje ja likvideerimise kavast, 
nagu on nõutud määruse nr 702/2014 artikli 26 lõikes 2. Märgin, et Sitsiilia maakondliku seaduse 
nr 12/1989 artikkel 1, 2002 . aasta otsus ja ASPC vastus Euroopa Kohtu kirjalikele küsimustele viitavad 
teisele hüvitisele, mis on sätestatud liikme sriigi, mitte maakonn a õigusaktiga ja mis täiendab asjasse 
puutuvat hüvitist. 51 
75. Teiseks viidatakse loomahaigustele, mille puhul makstakse Sitsiilia maakondliku seaduse 
nr 19/2005 artikli 25 lõike 16 alusel hüvitist, nimelt on Maailma Loomatervishoiu Organisatsiooni 
koostatud loomahaiguste nimekirjas 52 viidatud tuberkuloosile ja leukoosile (seoses veistega) ja 
brutselloosile (seoses veiste, lammaste ja kitsedega), nagu on nõutud määruse nr 702/2014 artikli 26 
lõikes 4. 
76. Kolmandaks väidab komisjon, et määruse nr 702/2014 artikli 26 lõike 6 tingimus, mille kohaselt 
tuleb abi välja maksta nelja aasta jooksul pärast loomahaiguse põhjustatud kulu või kahju tekkimise 
kuupäeva, ei ole käesoleval juhul täidetud. Sellega seoses märgin, et asjasse puutuv hüvitis maksti 
AU-le tõenäoliselt välja kõige varem 2008 . aastal, 53 ja et ASPC kirjalike seisukohtade kohaselt 
puudutas see loomi, kes hukati alates 2003 . aastast. Kui see on õige, siis võib vähemalt osa asjasse 
puutuvast hüvitisest olla AU-le välja makstud määruse nr 702/2014 artikli 26 lõiget 6 rikkudes. Seda 
peab mõistagi kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus. 
77. Neljandaks väidab ASPC, et asjasse puutuv hüvitis ei vasta määruse nr 702/2014 artikli 26 
lõigetes 7 ja 8 toodud tingimusele, sest nendes sätetes loetletud abikõlblike kulude katmise asemel on 
selle eesmärk üksnes hüvitada loomakasvatajatele kantud kahju. Lisaks sellele ei vasta ASPC arvates 
asjasse puutuva hüvitise arvutamine lähtudes loomade liigist, soost ja vanusest sama määruse artikli 26 
lõikes 9 toodud tingimusele, mille kohaselt peab arvutamine põhinema hukatud loomade turuväärtusel. 
78. ASPC arutluskäik ei ole minu arvates veenev. Sõltumata Itaalia valitsuse väitest, et asjasse puutuv 
hüvitis võib olla nii välistav kui ka hüvitav, rõhutan, et määruse nr 702/2014 artikli 26 tähenduses võib 
abi ainus eesmärk olla loomakasvatajatele loomade hukkamise hüvitamine. Seda seetõttu, et see säte ei 
hõlma esimesest lõikest tulenevalt mitte üksnes abi väikestele ja keskmise suurusega ettevõtjatele seoses 
„loomahaiguste ennetamise, tõrje ja likvideerimise kuludega“, vaid ka „loomahaiguste tekitatud kahjude 
hüvitamiseks“. 54 Lisaks sellele näib mulle, et määruse nr 702/2014 artikli 26 lõikeid 7, 8 ja 9 
kohaldatakse erinevate meetmete suhtes. Kui artikli 26 lõige 7 puudutab „ennetusmeetmeid“, siis 
artikli 26 lõige 8 viitab „tõrje- ja likvideerimismeetmetele“ ning artikli 26 lõiget 9 kohaldatakse 
„loomahaiguste tekitatud kahju korvamiseks antava abi“ suhtes. Seega kui Sitsiilia maakondliku seaduse 
nr 19/2005 artikli 25 lõike 16 ainus eesmärk on hüvitada loomakasvatajatele loomade hukkamine, nagu 
on väitnud ASPC, tuleks sellisel alusel antud hüvitis arvutada viisil, mis on kooskõlas määruse 
nr 702/2014 artikli 26 lõikega 9, seega „tapetud loomade turuväärtuse“ ja sellega seotud „tulu kaotuse“ 
põhjal. Sel juhul ei saa arvesse võtta artikli 26 lõigetes 7 ja 8 loetletud abikõlblikke kulusid, sest neid 
lõikeid kohaldatakse teist liiki abimeetmetele. Viimaks ei näe ma, miks ei peaks hukatud loomade liiki, 
sugu ja vanust pidama nende turuväärtuse hindamisel asjasse puutuvateks teguriteks, nagu on väitnud 
ASPC. 
79. Viiendaks peab eelotsusetaotluse esitanud kohus kontrollima, kas vastavalt ASPC väitele ei ole 
loomahaiguse puhang ametlikult registreeritud, nagu on nõutud määruse nr 702/2014 artikli 26 
lõikes 10. 
51 Sitsiilia maakondliku seaduse nr 12/1989 artikkel 1 viitab eelkõige 9. juuni 1964 . aasta seadusele nr 615 tuberkuloosi ja brutselloosi haigestunud 
karjadega seotud kahju heastamise kohta (legge 9 giugno 1964 , n. 615 – Bonifica sanitaria degli allevamenti dalla tuberculosis e dalla 
brucellosis), millele viitab ka ASPC. 
52 See nimekiri on kättesaada v Maailma Loomatervishoiu Organisatsiooni veebisaidil. 
53 Vt eespool käesoleva ettepaneku joonealune märkus 49. 
54 Kohtujuristi kursiiv. 
ECLI:EU:C:2020 :1062 14 
KOHTUJURIST TANCHEVI ETTEPANEK – KOHTUASI C-128/19  
AZIENDA SANITARIA PROVINCIALE DI CATANIA  
80. Kuuendaks märgin, et 2002 . aasta otsuses näitas komisjon üles paindlikkust seoses määruse 
nr 702/2014 artikli 26 lõikes 13 55 sätestatud nõudega, mille kohaselt ei tohi artikli 26 alusel antud abi 
„ja mis tahes muud abisaajale tehtud maksed“ ületada 100% abikõlblikest kuludest (praegusel 
juhul 100% turuväärtusest ja sellega seotud tulu kaotusest). Nagu on nimetatud eespool punktis 46, 
nõustus komisjon selles otsuses, et haldusliku lihtsuse kaalutlustel võib üksikjuhtudel esineda 
mõningast ülemäärast hüvitamist. 
81. Seega, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks leidma, et käesoleval juhul on määruse 
nr 702/2014 I peatüki ja artikli 26 nõuded täidetud, tuleneks sellest, et Itaalia ametiasutused ei 
rikkunud ELTL artikli 108 lõiget 3, kui nad ei teavitanud Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 
artikli 25 lõikest 16 enne selle rakendamist. 
82. Kui aga eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks leidma, eelkõige lähtudes käesoleva ettepaneku 
punktist 76, et nimetatud tingimused ei ole täidetud, siis on neid õigusakte rakendatud ELTL 
artikli 108 lõiget 3 rikkudes. Nagu aga juba eespool käesoleva ettepaneku punktis 60 on nimetatud, 
võib Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 artikli 25 lõige 16 sellegipoolest olla rakendatud selle 
sättega kooskõlas, juhul kui – nii nagu komisjon väitis oma vastuses Euroopa Kohtu küsimustele – 
tegemist on vähese tähtsusega abiga määruse nr 1408 /2013 tähenduses. 
83. Seoses sellega märgin, et kuigi nimetatud määrus jõustus 1. jaanuaril 2014 , 56 näib see sellegipoolest 
olevat ratione temporis kohaldatav tulenevalt selle artikli 7 lõikest 1. Selles sättes on sarnaselt määruse 
nr 702/2014 artikli 51 lõikega 1 sätestatud, et määrust nr 1408 /2013 „kohaldatakse enne selle 
jõustumist antud abi suhtes, kui see abi vastab [selles määruses sätestatud] tingimustele“. Seoses 
sellega saab põhjendustele, millele tugineti seoses määrusega nr 702/2014 , tugineda ka seoses 
määrusega nr 1408 /2013 . 57 
84. Määruse nr 1408 /2013 artikli 3 lõike 1 kohaselt „kui abimeetmed vastavad [nimetatud] määruse 
tingimustele, ei loeta neid [ELTL artikli 107 lõike 1] kõikidele tingimustele vastavaks ja seetõttu 
vabastatakse nad [ELTL artikli 108 lõike 3 kohasest] teatamiskohustusest“. 
85. AU-le makstud hüvitis summas 11 930,08 eurot ei ületa määruse nr 1408 /2013 artikli 3 lõikes 2 
kehtestatud ülemm äära (eeldades, et kolme eelarveaasta jooksul ei antud AU-le täiendavat abi, mis 
koos eespool nimetatuga ületaks vähese tähtsusega abi ülemm äära). Eelotsusetaotluse esitanud kohus 
peab kontrollima, et Itaalias põllumajandusettevõtjatele antud vähese tähtsusega abi kogusumma ei 
ületa nimetatud määruse artikli 3 lõikes 3 ja lisas sätestatud riiklikku ülemm äära. 
86. Teen järelduse, et selline liikme sriigi meede nagu Sitsiilia maakondliku seaduse nr 19/2005 
artikli 25 lõige 16 võib olla ELTL artikli 108 lõike 3 teavitamiskohustusest vabastatud, kui see vastab 
määruse nr 702/2014 I peatükis ja artiklis 26 sätestatud tingimustele, eelkõige artikli 26 lõike 6 
tingimusele, mille kohaselt tuleb abi välja maksta nelja aasta jooksul pärast loomahaiguse põhjustatud 
kulu või kahju tekkimise kuupäeva, mille peab kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus. 
Selline meede võib olla teavitamiskohustusest vabastatud ka juhul, kui ta vastab määruse nr 1408 /2013 
ette nähtud tingimustele, mille peab samuti kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus. 
55 Pigem seoses sarnase nõudega, mis sisaldub ühenduse suuniste põllumajandussektoris antava riigiabi kohta (vt eespool 34. joonealune märkus) 
punktis 11.4.5, kuivõrd ajal, mil 2002 . aasta otsus tehti, ei olnud määrus nr 702/2014 veel vastu võetud. 
56 Vt määruse nr 1408 /2013 artikkel 8. 
57 Vt eespool käesoleva ettepaneku punktid 67–69. 
ECLI:EU:C:2020 :1062 15 
KOHTUJURIST TANCHEVI ETTEPANEK – KOHTUASI C-128/19  
AZIENDA SANITARIA PROVINCIALE DI CATANIA  
IV. Ettepanek 
87. Eeltoodut arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Corte suprema di cassazione (Itaalia 
kassatsioonikohus) teisele küsimusele järgmiselt: 
1. Sellise liikme sriigi meetme puhul nagu põhikohtuasjas käsitletud, mille ainus eesmärk on 
suurendada heakskiidetud abikavale eraldatud eelarvet ja pikendada seda kava kuue aasta võrra, on 
tegemist olemasoleva abi muutmisega nõukogu 22. märtsi 1999 . aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 , 
millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad [ELTL artikli 108] kohaldamiseks, artikli 1 punkti c 
tähenduses, välja arvatud juhul kui eelarve suurendamine jääb alla komisjoni 21. aprilli 2004 . aasta 
määruse nr 794/2004 , millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 659/1999 , millega 
kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad [ELTL artikli 108] kohaldamiseks, artikli 4 lõike 1 teises 
lauses kehtestatud 20% künnist, mille peab kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus. 
2. Selline liikme sriigi meede võib olla ELTL artikli 108 lõike 3 teavitamiskohustusest vabastatud, kui 
see vastab komisjoni 25. juuni 2014 . aasta määruses (EL) nr 702/2014 ELTL artiklite 107 ja 108 
kohaldamise kohta, millega teatavat liiki abi põllumajandus- j a metsandussektoris ja 
maapiirkondades tunnistatakse siseturuga kokkusobivaks, sätestatud tingimustele, eelkõige 
artikli 26 lõike 6 tingimusele, mille kohaselt tuleb abi välja maksta nelja aasta jooksul pärast 
loomahaiguse põhjustatud kulu või kahju tekkimise kuupäeva, mille peab kindlaks tegema 
eelotsusetaotluse esitanud kohus. See meede võib olla teavitamiskohustusest vabastatud ka juhul, 
kui ta vastab komisjoni 18. detsembri 2013 . aasta määruses (EL) nr 1408 /2013 , milles käsitletakse 
ELTL artiklite 107 ja 108 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes põllumajandussektoris, ette 
nähtud tingimustele, mille peab samuti kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus. 
ECLI:EU:C:2020 :1062 16