Kohtuasi T‑199/14 R

(avaldamine väljavõtetena)

Vanbreda Risk & Benefits

versus

Euroopa Komisjon

„Ajutiste meetmete kohaldamine — Teenuste riigihanked — Hankemenetlus — Vara‑ ja isikukindlustuse teenuste osutamine — Pakkuja pakkumuse tagasilükkamine — Täitmise peatamise taotlus — Vastuvõetavus — Fumus boni iuris — Kiireloomulisus — Huvide kaalumine”

Kokkuvõte – Üldkohtu presidendi määrus, 4. detsember 2014

Ajutiste meetmete kohaldamise taotlusele kohaldatavate eeskirjade kohaldamisel tuleb arvesse võtta ajutiste meetmete kohaldamise menetluste erilist rolli hankemenetlusi puudutavates kohtuasjades. Sellega seoses tuleb samuti arvestada Euroopa Liidu seadusandja kehtestatud õiguslikku raamistikku, mida kohaldatakse liikmesriikide hankijate korraldatud hankemenetlustele. Iseäranis, nagu on märgitud delegeeritud määruse nr 1268/2012, mis käsitleb määruse nr 966/2012 (mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju) kohaldamise eeskirju, põhjenduses 40 koostoimes direktiivi 2014/24 riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18 kehtetuks tunnistamise kohta, artikli 91 lõikega 2, peaksid hankelepingute sõlmimist reguleerivad materiaalõigusnormid tuginema direktiivi 2014/24 sätetele. Peale selle, nagu on esiteks direktiivi 89/665 riiklike tarne‑ ja ehitustöölepingute sõlmimise läbivaatamise korra kohaldamisega seotud õigus‑ ja haldusnormide kooskõlastamise kohta põhjendustes 1–3 ning teiseks direktiivi 2007/66, millega muudetakse direktiive 89/665 ja 92/13 riigihankelepingute sõlmimise läbivaatamise korra tõhustamise osas, põhjenduses 3 märgitud, pidas seadusandja nende sätete tõhusa kohaldamise tagamiseks vajalikuks kehtestada menetlusnõuded, mis võimaldavad võtta kiired abinõud staadiumis, kus rikkumisi saab veel tõhusalt heastada. Lisaks ilmneb direktiivi 89/665 põhjendustest 2, 3 ja 5 ning artikli 2 lõikest 1, et hankemenetlustele iseloomulikus kontekstis ei ole ajutised meetmed ette nähtud üksnes hankemenetluse peatamiseks, vaid ka rikkumise heastamise vahendina – eesmärk, mida muidu täidaks põhimenetlus. Niisuguste kaalutluste mõju arvessevõtmine ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku poolt oma pädevuse teostamisel, on põhjendatud asjaoluga, et esiteks on sarnaselt siseriikliku tasandiga hankeid puudutavates kohtuasjades kodukorra III jaotise 1. peatükis nimetatud meetmete eesmärk tagada tõhus kohtulik kaitse, kui liidu institutsioonid ja organid kohaldavad riigihanke eeskirju, mis peamiselt põhinevad direktiivil 2014/24, ning teiseks tulenevalt tõlgendamise üldpõhimõttest, nagu seda kohaldati Euroopa Kohtu praktikas uuesti läbivaatamise kohta, on nendes direktiivides rõhutatud liidu riigihankeõiguse olulise põhimõtte olemasolu, milleks on pakkujate tõhus kohtulik kaitse, mille eriline tähtsus selgub Euroopa Kohtu praktikast ja mis on tagatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47. Seega, kuigi puudub vaidlus selle üle, et Üldkohus lükkab tulemusetuse tõttu tagasi väite, et liidu institutsioon on rikkunud riigihankelepingute sõlmimist puudutava direktiivi sätet, mis määratluse kohaselt on adresseeritud liikmesriikidele, ei ole liidu kohtul siiski mingeid takistusi selles liidu õigusaktis sisalduvate liidu õiguse üldpõhimõtete väljenduse arvessevõtmiseks. Käesoleval juhul aga kajastavad riigihangete valdkonnas vastu võetud direktiivid sellega seoses vaid asjaolu, et kõnealuses valdkonnas on õigus tõhusale kohtulikule kaitsele eriti oluline. (vt punktid 16–20)

Mis puudutab fumus boni iuris’e esinemise tingimust, siis tuleb meenutada, et tingimus on täidetud, kui ajutiste meetmete kohaldamise menetluse staadiumis esineb oluline õiguslik vaidlus, mille lahendus ei ole ilmselge, mistõttu esmapilgul ei puudu hagil arvestatav alus. Kuivõrd ajutiste meetmete kohaldamise menetluse eesmärk on tagada tulevase lõpliku kohtuotsuse täielik toime, et vältida lünka liidu kohtute tagatavas õiguskaitses, peab ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik üksnes hindama, kas põhimenetluses esitatud väited on esmapilgul põhjendatud, et tuvastada, kas hagi edukaks osutumise tõenäosus on piisavalt suur. Kuigi vastab tõele, et ajutiste meetmete kohaldamise menetluses ei pea ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik üldjuhul kontrollima asjaolusid nii põhjalikult kui sisulises menetluses, ei saa seda järeldust tõlgendada absoluutse keeluna kontrollida asjaolusid põhjalikult. (vt punktid 22 ja 23)

Asjaolu, et kindlustusmaakleril lubati hankemenetluses osaleda üksikpakkujana, võimaldab tema pakkumuse hindamisel jätta arvesse võtmata nende kindlustusseltside majandusliku ja finantssuutlikkuse, kes lõpuks kindlustavad tagatud riski, vastupidi kõigile teistele hankedokumentides sõnaselgelt ette nähtud juhtudele, ilma et kõnealune eristamine oleks objektiivselt põhjendatud süsteemi ülesehitust arvestades. Esiteks muudab samas esmapilgul näiliseks hindamiskomisjoni poolt pakkumuse sisu kontrollimise hankedokumentides ette nähtud tingimuste alusel ning teiseks võimaldab see nimetatud kindlustusmaakleril saada käesoleval juhul konkurentsieelise teiste pakkujate ees. (vt punktid 75 ja 81)

Järelikult võib tuvastada eriti arvestatava fumus boni iuris’e olemasolu juhul, kui pakkuja esialgsesse pakkumisse tehti muudatusi, mis esmapilgul eiravad finantsmääruse artikli 112 lõiget 1 ja delegeeritud määruse nr 1268/2012, mis käsitleb määruse nr 966/2012 (mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju) artikli 160 seisukohalt eeskirju ning rikuti liidu riigihankeõiguse valdkonnas kohaldatavat pakkujate võrdse kohtlemise põhimõtet. (vt punkt 120)