ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Esimene väide, mis jaguneb kaheks osaks ja mille kohaselt on rikutud riigiabi mõistet ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, kuna komisjon kvalifitseeris SNCM-ile ja CNM-ile makstud hüvitised riigiabiks, sest Euroopa Kohtu 24. juuli 2003. aasta otsuses kohtuasjas C-280/00: Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg (EKL 2003, lk I-7747) kehtestatud esimene ja neljas kriteerium ei olnud täielikult täidetud. — Hageja kinnitab selle väite esimeses osas, et vaidlustatud otsus rikub riigiabi mõistet, kuna komisjon asus seisukohale, et kohtuotsuse Altmark esimene kriteerium ei olnud osaliselt täidetud. Sellega seoses leiab hageja: — esiteks, et komisjon tegi „põhiteenust” ja „lisateenust” eristades faktivea ja rikkus õigusnormi ning eiras ulatuslikku kaalutlusõigust, mis on liikmesriikidel üldist majandushuvi pakkuvate teenuste määratlemisel; — teiseks, et ühelt poolt SNCM-i ja CNM-i ja teiselt poolt Office des Transports de la Corse et la Collectivité territoriale de Corse vahel sõlmitud avalike teenuste osutamise lepinguga hõlmatud teenused kogumis kujutavad endast üldist majandushuvi pakkuvat teenust ning et nimetatud leping vastab kohtuotsuse Altmark esimesele kriteeriumile; — kolmandaks, et isegi kui eeldada, et „põhiteenust” ja „lisateenust” tuleb eristada, kujutab „lisateenus” endast sarnaselt „põhiteenusele” üldist majandushuvi pakkuvat teenust ning vastab kohtuotsuse Altmark esimesele kriteeriumile, kuna eksisteerib reaalne vajadus avaliku teenuse järele, sest regulaarveoteenused vaba konkurentsi olukorras on ebapiisavad; — Selle väite teises osas väidab hageja, et vaidlustatud otsus rikub riigiabi mõistet, kuna komisjon asus seisukohale, et kohtuotsuse Altmark neljas kriteerium ei olnud täidetud. Hageja leiab, et avalike teenuste osutamise lepingu sõlmimise menetlus võimaldas tagada tõhusa konkurentsi ning seega avalikkusele majanduslikult kõige soodsama pakkumuse valimise.
ET Euroopa Liidu Teataja C 252/39

2. juulil 2013 esitatud hagi — Crown Equipment (Suzhou) ja Crown Gabelstapler versus komisjon

(Kohtuasi T-351/13)

2013/C 252/66

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd (Suszhou, Hiina) ja Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG (Roding, Saksamaa) (esindajad: advokaadid K. Neuhaus, H.-J. Freund ja B. Ecker)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tunnistada hagi vastuvõetavaks;

— tühistada hagejaid puudutavas osas nõukogu 22. aprilli 2013. aasta rakendusmäärus (EL) nr 372/2013 (1), millega muudetakse 10. oktoobri 2011. aasta rakendusmäärust (EL) nr 1008/2011; ja

— jätta kostja menetluskulud tema enda kanda ja mõista temalt välja hagejate menetluskulud.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja kolm väidet.

1. Esimene väide põhineb nõukogu määruse (EÜ) nr 1225/2009 (2) artikli 2 lõike 7 või ELTL artikli 296 lõike 2 rikkumisel, kuivõrd nõukogu tegi ilmseid hindamisvigu või rikkus põhjendamiskohustust, kui ta valis normaalväärtuse kindlaksmääramisel võrdlusriigiks Brasiilia. Nõukogu leidis ekslikult ega ole põhjendanud, miks on Brasiilia turul piisav konkurents, eelkõige seoses konkurentsitasemega omamaiste tootjate vahel ja seoses konkurentsitasemega, mis tuleneb impordist.

2. Teine väide põhineb nõukogu määruse (EÜ) nr 1225/2009 artikli 2 lõike 7 või ELTL artikli 296 lõike 2 rikkumisel, kuivõrd nõukogu tegi ilmse hindamisvea või rikkus põhjendamiskohustust, kui ta lükkas tagasi nõude kohandada normaalväärtust, mis võtaks arvesse asjaomasele tootele võrdlusriigis Brasiilias kehtestatud 14 % imporditollimaksu mõju.

3. Kolmas väide põhineb nõukogu määruse (EÜ) nr 1225/2009 artikli 9 lõike 4 rikkumisel, kuivõrd nõukogu tegi ilmse hindamisvea, kui ta võrdles väiksema tollimaksu reegli kohaldamisel vaidlustatud määrusega kehtestatud dumpingumarginaali esialgses uurimises 2005. aastal leitud kahju kõrvaldamist võimaldava tasemega, selle asemel, et määrata uus kahju kõrvaldamist võimaldav tase.

(1) Nõukogu 22. aprilli 2013. aasta rakendusmäärus (EL) nr 372/2013, millega muudetakse rakendusmäärust (EL) nr 1008/2011, millega pärast määruse (EÜ) nr 1225/2009 artikli 11 lõike 3 kohast osalist vahepealset läbivaatamist kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit kaubaaluste käsivedukite ja nende oluliste osade impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks (ELT 2013, L 112, lk 1).

(2) Nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (ELT 2009, L 343, lk 51).
—

Esiteks on legitiimseid kahtlusi, kas see, et määruse (EÜ) nr 1290/2005 artiklist 27 tulenev vähendamine, mis kvalifitseeriti „ühekordselt kasutatavaks summaks”, arvati raamatupidamisaruannete kontrollimise ja heakskiitmise otsuse alla kuuluvaks, on nõuetekohane, sest selles otsuses ei saa võtta arvesse vähendatud või peatatud summasid, nagu on ette nähtud eespool viidatud määruse artikli 29 lõikes 5. See vähendamine muu hulgas väär ka kvantitatiivses plaanis.
ET Euroopa Liidu Teataja C 252/33

4. juunil 2013 esitatud hagi — Tameio Pronias Prosopikou Trapezis Kiprou versus komisjon ja Euroopa Keskpank

(Kohtuasi T-328/13)

2013/C 252/55

Kohtumenetluse keel: kreeka

Pooled

Hageja: Tameio Pronias Prosopikou Trapezis (Levkosia, Küpros) (esindajad: advokaadid E. Efstathiou, K. Efstathiou ja K. Liasidou)

Kostjad: Euroopa Keskpank ja Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tuvastada, et tema hagi on vastuvõetav ja põhjendatud;

— tühistada Eurorühma 25. märtsi 2013. aasta otsus, mis muutus lõplikuks Küprose keskpanga juhataja kui Euroopa Keskpanga Euroopa Kekspankade Süsteemi raportööri ja/või esindaja 29. märtsi 2013. aasta otsusega KDP (kanonistiki diokitiki praxi, määrusandlik akt) 104/2013, millega otsustati „müüa mõningad” Cyprus Popular Bank Public Co Ltd „tooted” ning mis kujutab endast sisuliselt Euroopa Keskpanga ja Euroopa Komisjoni ühisotsust;

— teise võimalusena tuvastada, et eespool nimetatud Eurorühma otsus kujutab endast sisuliselt Euroopa Keskpanga otsust ja/või Euroopa Komisjoniga koos võetud otsust ja seda olenemata selle vormist;

— mõista kohtukulud välja Euroopa Keskpangalt ja/või Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja neli väidet.

Esimene väide, mille kohaselt vaidlustatud otsus on tühine, sest on ületatud Euroopa Liidu lepinguga Euroopa Keskpangale ning Euroopa Komisjonile omistatud pädevuse piire ning need kaks organit on seega otsuse vastu võtnud oma pädevuse piire ületades.

Teine väide, mille kohaselt vaidlustatud otsusega rikutakse Euroopa Inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni esimese protokolli artikliga 1 ning Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikliga 14 tagatud omandiõigust, mida on kinnitatud Euroopa Liidu põhiõiguste hartas.

Kolmas väide, mille kohaselt vaidlustatud otsus on ilmselgelt põhjendamata, sel puudub õiguslik alus ning see on vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega.

Neljas väide, mille kohaselt vaidlustatud otsus on lisaks vastuolus Euroopa Liidu õigusest tulenevate üldtunnustatud õiguspõhimõtetega ning samuti põhimõttega, mille kohaselt keegi ei saa tugineda omaenda tegevusetusele selleks, et saada sellest kasu ja/või muuta ebaõiglane ja/või ebaseaduslik käitumine õiguspäraseks.
—

tühistada komisjoni 2. mai 2013. aasta rakendusotsus 2013/214/EL, mille kohaselt Euroopa Liidu rahastamine ei kata teatavaid kulutusi, mida liikmesriigid on teinud Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EAGGF) tagatisrahastu, Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (EAFRD) raames (teatavaks tehtud numbri C(2013) 2436 all) (ELT L 123, lk 11), niivõrd, kuivõrd see puudutab Kreeka Vabariiki;
4.

Neljas väide põhineb sellel, et DIGIT võttis vastu teise pakkuja pakkumuse vaatamata sellele, et ebaharilikult madala hinnaga pakkumus oleks pidanud viima selle pakkumismenetlusest kõrvaldamiseni. Sellega seoses leiab hageja, et seda väidet ei sea kahtluse alla ka DIGITi väide, et ta hindas seda pakkumust ebaharilikult madalate pakkumuste kohta käivate eeskirjade kohaselt. Üldine viide kohaldatavatele normidele ei saa asendada konkreetseid põhjendusi, miks DIGIT oma analüüsi kontekstis otsustas siiski seda pakkumust pakkumismenetlusest mitte kõrvaldada. Selle väite toetuseks leiab hageja, et teise pakkuja esitatud pakkumuse hind on ebarealistlik ja ei saa vastata pakkumusele, mis oleks hanketingimustega kooskõlas. Sellega seoses palub hageja Üldkohtul määrata sõltumatu ekspert hindamaks, kas kõnealune pakkumus on tõepoolest teatud tehniliste tingimustega kooskõlas.
ET Euroopa Liidu Teataja C 274/22

2. augustil 2013 esitatud hagi — Photo USA Electronic Graphic versus nõukogu

(Kohtuasi T-394/13)

2013/C 274/37

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Photo USA Electronic Graphic, Inc. (Peking, Hiina) (esindaja: advokaat K. Adamantopoulos)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

tühistada nõukogu 13. mai 2013. aasta rakendusmäärus (EL) nr 412/2013, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse ajutine tollimaks, mis on kehtestatud Hiina Rahvavabariigist pärit keraamiliste laua- ja kööginõude impordi suhtes (ELT L 131, lk 1) hagejat puudutavas osas, ja

mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja neli väidet.

Esimese väite kohaselt on komisjon ja nõukogu (edaspidi „institutsioonid”) teinud ilmselge hindamisvea, kui lisasid tavalise polüestriga kaetud keraamilised kruusid uurimisaluse toote hulka.

Teise väite kohaselt ei ole institutsioonid, liigitades kaetud keraamilised kruusid teiste peenkeraamikast laua- ja kööginõude hulka, teinud õiglast võrdlust, rikkudes nõukogu 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (ELT L 343, lk 51) (edaspidi „algmäärus”) artikli 2 lõiget 10.

Kolmanda väite kohaselt on institutsioonid rikkunud algmääruse artikli 3 lõiget 7, kuna ei ole nõuetekohaselt analüüsinud Bundeskartellamti (Saksa konkurentsiamet) uuritava konkurentsivastase tegevuse mõju liidu tootmisharu. Sellega seoses väidab hageja, et institutsioonid on teinud ilmselge hindamisvea, kuna leidsid, et konkurentsivastane tegevus ei mõjuta mikro- ja makromajanduslikke näitajaid.

Neljanda väite kohaselt on institutsioonid rikkunud algmääruse artikli 3 lõiget 2, kuna ei ole objektiivselt analüüsinud liidu tootmisharu hetkeseisu. Sellega seoses väidab hageja, et institutsioonid on teinud ilmselge hindamisvea, kuna leidsid, et konkurentsivastane tegevus ei mõjuta mikro- ja makromajanduslikke näitajaid.
1.

Esimene väide, et õiguslik alus on väär — Hageja väidab, et tema taotluse üle tühistada „Kołocz śląski/Kołacz śląski” kui kaitstud geograafiline tähis otsustas kostja õigusnormi rikkudes kostja otsuse tegemise ajal kehtinud määruse (EL) nr 1151/2012 (1) uue verisooni alusel, selle asemel et otsustada hageja taotluse esitamise ajal kehtinud vana määruse (EÜ) nr 510/2006 (2) alusel. Seetõttu rikkus kostja põhimõtet tempus regit actum. — Hageja väidab lisaks, et tühistamistaotlus on nr 510/2006 kohaselt vastuvõetav ja põhjendatud. Hageja väidab siinkohal muu hulgas, et tegemist on kahe tühistamise alusega määruse nr 510/2006 artikli 12 lõike 2 tähenduses (vaidlusaluse tähise puhul on tegemist üldnimetusega määruse nr 510/2006 artikli 3 lõike 1 tähenduses; registreeringu spetsifikaadis on vääralt piiritletud Sileesia geograafilist ala) ning et selle sätte teistsugune tõlgendus ja kohaldamine rikuks Saksamaa Liitvabariigi pagariettevõtjate põhiõigusi.
1.

Esimene väide, et rikutud on proportsionaalsuse põhimõtet Hageja väidab, et kuna komisjon tühistas riigihankemenetluse, mis puudutab ühise põllumajanduspoliitika raames tehtavate kontrollide toetamiseks satelliitide kaugseire andmete tagamise ja seonduvate teenuste osutamist (ELT 2012/S 183 299769), rikkus komisjon määruse nr 1605/2002 (1) artikli 89 lõikes 1 sätestatud proportsionaalsuse põhimõtet. Sellega seoses märgib hageja lisaks, et komisjoni tegevus on vastuolus üldpõhimõttega, et riigihankemenetluse tühistamine peab olema viimane vahend (ultima ratio). Hageja leiab, et komisjon oleks pidanud paluma pakkumises osalejatel esitada konkreetsed pakkumised, enne kui ta oleks saanud otsustada, et tegelikult ühtegi majanduslikult soodsat pakkumist ei esitata.
—

tühistada kostja 16. aprilli 2013. aasta otsus, mida on muudetud 22. mai 2013. aasta otsusega (LS/MD/13/313), kuivõrd sellega jäeti rahuldamata hageja taotlus juurdepääsu saamiseks „Exchange Agreement dated 15. February 2012 among the Hellenic Republic and the European Central Bank and the Eurosystem NBCs listed herein” A ja B lisale;
ET Euroopa Liidu Teataja C 260/43

28. juunil 2013 esitatud hagi — Out of the blue versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Dubois jt (FUNNY BANDS)

(Kohtuasi T-344/13)

2013/C 260/77

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Out of the blue (Lilienthal, Saksamaa) (esindajad: advokaadid G. Hasselblatt ja D. Kipping)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Frédéric Dubois jt (Lasne, Belgia)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada teise apellatsioonikoja 4. aprilli 2013. aasta otsus, juhtum R 542/2012-2;

— jätta Ühtlustamisameti kohtukulud tema enda kanda ja lisaks mõista temalt välja hageja kohtukulud;

— juhul, kui F. DUBOIS astub menetlusse, jätta menetlusse astuja kohtukulud tema enda kanda.

Väited ja peamised argumendid

Ühenduse kaubamärgi taotleja: Teine menetluspool apellatsioonikojas

Asjaomane ühenduse kaubamärk: Sõnalist elementi „FUNNY BANDS” sisaldav sõnamärk kaupadele ja teenustele klassides 14, 17 ja 35 — Ühenduse kaubamärgi taotlus nr 9 350 794

Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: Hageja

Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: Saksamaa registreerimata märk „FUNNY BANDS” mitmetele kaupadele, teenustele ja tegevustele

Vastulausete osakonna otsus: Lükata vastulause tagasi

Apellatsioonikoja otsus: Jätta kaebus rahuldamata

Väited: Nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 4 rikkumine.
1.

Esimene väide, et vaidlustatud otsusega rikuti õigusnormi (nõukogu määruse (EÜ) nr 1/2003 (1) artikli 13 sätete väär tõlgendamine), koostoimes ilmse hindamisveaga (väär järeldus, et Madalmaade siseriiklik menetlus on võrdsustatud asjaga tegelenud riikliku konkurentsiametiga).
1.

Esimese väite kohaselt on rikutud määruse (EÜ) nr 1258/1999 artikli 7 lõike 4 punkti 1 ning määruse (EÜ) nr 1290 artikli 31 lõiget 1, kuna asjaolude vale hindamise ning õigusnormide vale tõlgendamise tõttu on tehtud finantskorrektsioon, samas kui Poola ametivõimud on kulutused teinud kooskõlas ühenduse normidega. Tehtud finantskorrektsiooni põhjendas komisjon viie väidetava puudusega meetme „Toetus restruktureerimisel olevatele elatustaludele” elluviimisel. Esimene puudus seisneb selles, et rikutud on väidetavat nõuet, et toetuse saaja peab restruktureerimismeetmete jaoks ette nägema vähemalt 50 % toetusest. Teine puudus seisneb selles, et algse taotluse halduskontrolli raames puudus põllumajandusloomade ristkontroll talupidaja deklareeritud majandusliku suuruse (UDE) õigsuse osas. Kolmanda puuduse puhul on rikutud väidetavat nõuet, et kava elluviimise esimesel aastal tuleb kohapeal teostada kontrolli. Neljas puudus seisneb komisjon arvates selles, et puudub mõistlik seos vahe-eesmärkide ja majandustegevuse vahel. Viienda puuduse puhul on seevastu rikutud väidetavat nõuet, et vahe-eesmärgid tuleb mahuliselt kindlaks määrata. Hageja vaidlustab komisjoni õigusliku ja faktilise käsitluse kõigi eespool toodud väidetavate puuduste osas.
1.

Esimene väide, et komisjoni määrus (EL) nr 348/2013 on ebaseaduslik, kuna selle aluseks on mitmed hindamisvead, ja see tuleb tühistada niivõrd, kuivõrd see ei sisalda vabastust loa taotlemisest seoses kroomtrioksiidi kasutamisega kroomiga teostatavatel pindamistöödel.
—

esiteks muuta Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) neljanda apellatsioonikoja 29. mai 2013. aasta otsust asjas R 1215/2011-4 selliselt, et hagejate poolt apellatsioonikojale esitatud kaebus on põhjendatud ja et seega tuleb hagejate vastulause rahuldada;
ET Euroopa Liidu Teataja C 252/36

24. juunil 2013 esitatud hagi — Borghezio versus parlament

(Kohtuasi T-336/13)

2013/C 252/61

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Mario Borghezio (Torino, Itaalia) (esindaja: advokaat H. Laquay)

Kostja: Euroopa Parlament

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tunnistada hagi vastuvõetavaks ja põhjendatuks ning seetõttu tühistada Euroopa Parlamendi otsus, mis võeti vastu Euroopa Parlamendi presidendi otsusena 10. juuni 2013. aasta täiskogu istungil, mille kohaselt on hageja alates 3. juunist 2013 fraktsioonilise kuuluvuseta parlamendiliige ja on sellest kuupäevast alates välja arvatud fraktsioonist „Europe Libertés Démocratie”;

— mõista kohtukulud välja oma äranägemise järgi.

Väited ja peamised argumendid

Oma hagi põhjendusena tugineb hageja — lisaks väitele, et otsusel tema fraktsioonilise kuuluvuseta parlamendiliikme staatuse kohta on õiguslikud tagajärjed, kuna see võtab hagejalt võimaluse teostada oma mandaati samadel tingimustel nagu fraktsiooni kuuluvatel parlamendiliikmetel — kaks sisulist väidet. Hageja väidab, et parlamendil on kohustus kontrollida, et fraktsiooni põhikirja ja üldist õiguspõhimõtet ei ole tõsiselt ja ilmselgelt rikutud.

1. Esimene väide, mille kohaselt on tõsiselt ja ilmselgelt rikutud fraktsiooni „Europe Libertés Démocratie” põhikirja, kuna hageja fraktsioonist välja arvamise otsus võeti vastu enne fraktsiooni järgmist koosolekut, vastuolus põhikirja sätetega.
—

Esimese väite kohaselt ületas Euroopa Kemikaaliamet ebaseaduslikult oma pädevuse piire, mis piirdub üksnes selle kontrollimisega, kas äriühingul on õigus väikeettevõtjatele ja keskmise suurusega ettevõtjatele mõeldud vähendatud tasu kohaldamisele; ta tegi seda nii komisjoni asemel nimetatud õiguse kohta otsust tehes kui ka kohaldades selle kindlakstegemiseks, kas on tegu väikeettevõtja või keskmise suurusega ettevõtjaga, omavoliliselt muid kriteeriume, kui need, mis on kehtestatud komisjoni määruses (EÜ) nr 340/2008 (1). Nimelt hõlmab pädevus võtta vastu otsuseid selle kohta, kas on õigus väikeettevõtjatele ja keskmise suurusega ettevõtjatele mõeldud vähendatud tasu kohaldamisele, selle üle otsustamist, kas registreeritud äriühingu suuruse suhtes on kohaldatavad soovituse 2003/361/EÜ kriteeriumid väikeettevõtjate ja keskmise suurusega ettevõtjate ühenduse poolt rahastamise kohta; seda pädevust ei ole Euroopa Kemikaaliameti sekretariaadil, vaid ainult komisjonil, sest REACH määrus ega komisjoni poolt võetud rakendusmäärused ei ole ad hoc mõistet kehtestanud. Lisaks sellele näeb komisjoni määrus (EÜ) nr 340/2008 selle väljaselgitamiseks, kas tegu on väikeettevõtja või keskmise suurusega ettevõtjaga, sõnaselgelt ette soovituses 2003/361/EÜ ette nähtud selliste alakriteeriumide kohaldatavuse, mis käsitlevad osalust teistes äriühingutes, üksnes juhul, kui tegemist on väljaspool Euroopa Liitu asutatud äriühinguga. Sellest tuleneb teisipidi tõlgendades, et neid kriteeriume ei saa kohaldada liidus asutatud äriühingu suuruse hindamiseks selle väljaselgitamise raames, kas viimasel on õigus vähendatud tasu kohaldamisele.
4.

Neljanda väite kohaselt on tehtud ilmne hindamisviga seetõttu, et komisjoni arvates oli vaidlustatud määruse viivitamatu jõustumine õigustatud selleks, et „vältida kõrvalekaldeid valitsevast turuolukorrast ja tagada tõhus haldamine”. Hageja väitel on see põhjendus, mis on varasemate määrustega identne, antud juhul iseäranis sobimatu, kuna eksporditoetuste jõuline kaotamine, ilma et sellest oleks ette teatatud, mis oleks võimaldanud tootjatel majandusmudelit kohandada, võib seevastu kaasa tuua siseturu organiseerimatuse.
teiseks ei ole nõukogu tõendanud, et dokument 12979/12 on niivõrd tundlik ja/või laia ulatusega, et see õigustab seadusandlikus kontekstis õiguslike arvamuste avaldamist pooldava eelduse kõrvalejätmist;
8.

Kaheksanda väite kohaselt on rikutud komisjoni määrust nr 1006/2011 (10). Valgele suhkrule kohaldatav tollimaks oli tõepoolest ainult veidi kõrgem toorsuhkru tollimaksust, vahega umbes 20 eurot tonni kohta. See eristub teravalt 80-eurosest vahest rafineeritud suhkru tavapärase imporditollimaksu (419 eurot) ja rafineerimiseks mõeldud toorsuhkru imporditollimaksu (339 eurot) vahel, mis on kehtestatud määrusega nr 1006/2011. Lisaks, kahjuhüvitise nõude põhjenduseks väidavad hagejad, et komisjon ületas tõsiselt ja ilmselgelt talle määrusega (EL) nr 1234/2007 antud kaalutlusõiguse piire, ja seda tema passiivsuse ja kohatu tegevuse tõttu. Pealegi rikub see, et komisjon jättis võtmata sobivad meetmed, ilmselgelt õiguspõhimõtet „üksikisikutele õigusi andev”. Konkreetsemalt, komisjon rikkus ELi üldpõhimõtteid õiguskindluse, diskrimineerimise keelu, proportsionaalsuse, õiguspärase ootuse ning hoolsuskohustuse ja hea halduse kohta.
3.

Kolmas väide, et tegemist on ilmselge hindamisveaga Kuna komisjon algatas ametliku uurimismenetluse, ilma et oleks esinenud põhjendatud kahtlusi määruse nr 659/1999 (2) artikli 4 lõike 4 ja kohtupraktika tähenduses, on ta teinud ilmselge hindamisvea. Kuna komisjon on hoolimata järjest kerkivatest küsimustest jätkuvalt seisukohal, et tegemist on riigiabiga ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, ei ole komisjon aru saanud, et määruse nr 659/1999 artikli 6 kohaselt on tegemist esialgse otsusega.
1.

Esimene väide, et komisjon ja nõukogu ei tõendanud kõrvalehoidmist seoses Sri Lanka impordiga ning seega tegid ilmselge hindamisvea, kuna: — järeldus, et kaubandusstruktuuri on muudetud, on ilmaselgelt väär; — nõukogu leidis ekslikult, et Sri Lanka tootjad, eelkõige hageja, lähetavad jalgrattaid Hiinast liitu.
1.

Esimene väide, et komisjon ja nõukogu ei tõendanud kõrvalehoidmist seoses Indoneesia impordiga ning seega tegid ilmselge hindamisvea, kuna: — järeldus, et kaubandusstruktuuri on muudetud, on ilmaselgelt väär; — nõukogu leidis ekslikult, et Indoneesia tootjad, eelkõige hageja, lähetavad jalgrattaid Hiinast liitu.
b)

teavitas hagejat asjaolust, et tal puudub teave kõnealuste menetluste kohta ja et tema valduses olevaid toimikumaterjale kaitsevad erandid, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT L 145, lk 43; ELT eriväljaanne 01/03, lk 331) artiklis 4.
2.

Teine väide, et komisjoni tegevuse tulemusena tekkis hagejal õiguspärane ootus, et pakkumus on esitatud õigel ajal.
1.

Esimene väide, mille kohaselt rikuti õigusnormi, kui digitaliseerimisprotsess kvalifitseeriti riigiabina. — Sellega seoses väidetakse, et komisjon tegi vea ELTL artikli 171 lõike 1 analüüsil, iseäranis arvestades Altmark’i kohtupraktikat üldist majandushuvi pakkuvate teenuste kohta, ning et seega langetas ta käesoleva menetluse asjaoludel eksliku otsuse riigiabi olemasolu enda osas. — Sellega seoses lisatakse, et otsuses vaatluse all olnud meetmete eesmärk oli üksnes tagada digitaaltelevisioonisignaali edastamine nimetatud II piirkonnas (osa territooriumist, mida operaatorid ärikriteeriumide alusel ei kata ning mille elanikkonnale jääks televisioon kättesaamatuks, kui avalik võim ei sekkuks). — Teisalt märgivad hagejad, et „tehnoloogia neutraalsuse” põhimõte ei või võtta liikmesriikidelt kaalutlusõigust, mille aluslepingud annavad neile üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise korraldamiseks. — Igal juhul oli see, et siseriiklikud ametivõimud eelistasid II piirkonnas maapealset tehnoloogiat satelliittehnoloogiale, tingitud asjaolust, et esimene valik oli palju loogilisem, majanduslikult kasulikum ja tõhusam, sest eelnevalt eksisteeris avalikest vahenditest rahastatud maapealne analoogvõrk, mis juba kattis II piirkonda.
3.

Rikuti ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c, sest ehkki vaidlustatud otsuses tunnistatakse, et kõnealuses avalikus sektoris eksisteerib strukturaalne puudujääk ning et vaidlusalune avalik sekkumine toimus üldistes huvides, tunnistatakse riigiabi selles otsuses ühisturuga kokkusobimatuks tehnoloogia neutraalsuse kriteeriumi rikkumise tõttu.