Teiselt poolt võib liidu kodanike passide turvastandardite ühtlustamine olla vajalik vältimaks, et liidu kodanikele väljastatud passidel ei oleks ebatäiuslikumaid turvaelemente kui need, mis on juba ette nähtud kolmandate riikide kodanike ühtse viisavormi ja ühtse elamisloavormi tehniliste tunnustega. Neil asjaoludel tuleb nentida, et liidu seadusandja on pädev kehtestama liidu kodanike passidele võrdväärseid turvaelemente, kuivõrd selline pädevus võimaldab ära hoida passide sattumist võltsimise ja kuritahtliku kasutamise objektiks.

Mis puudutab liidu seadusandja pädevust selles valdkonnas, siis tuleb ühelt poolt märkida, et see artikkel, mis viitas ilma lähema täpsustuseta „isikute” kontrollimisele, ei olnud mõeldud reguleerima ainult kolmandate riikide kodanikke, vaid ka liidu kodanikke ning järelikult ka viimati nimetatute passe.

Nii EÜ IV jaotisse kuulunud artikli 62 punkti 2 alapunkti a sõnastusest kui sellega taotletud eesmärgist nähtub, et see säte andis nõukogule õiguse reguleerida selliste liidu välispiiridel teostatavate kontrollide läbiviimist, mis on mõeldud piire ületavate isikute kontrollimiseks. Kuna niisugune kontroll eeldab paratamatult isikute kindlakstegemist võimaldavate dokumentide esitamist, volitas EÜ artikli 62 punkti 2 alapunkt a seega nõukogu vastu võtma selliseid dokumente, eelkõige passe puudutavaid õigusnorme.

Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 7 näeb ette, et igaühel on õigus sellele, et austataks tema eraelu. Harta artikli 8 lõike 1 kohaselt on igaühel õigus oma isikuandmete kaitsele. Neist sätetest tuleneb nende koostoimes, et põhimõtteliselt riivab neid õigusi isikuandmete mis tahes töötlemine kolmanda isiku poolt. Sõrmejäljed on selle mõistega hõlmatud, sest need sisaldavad objektiivselt ainulaadset teavet füüsiliste isikute kohta ja võimaldavad nende täpset identifitseerimist. Määruse nr 2252/2004 liikmesriikide poolt väljastatud passide ja reisidokumentide turvaelementide ja biomeetria standardite kohta artikli 1 lõike 2 kohaldamine tähendab, et riigisisesed ametiasutused võtavad andmesubjektidelt nende sõrmejäljed ning et neid säilitatakse passis sisalduval andmekandjal. Niisuguseid meetmeid tuleb seega pidada isikuandmete töötlemiseks, millega riivatakse õigust eraelu austamisele ja õigust isikuandmete kaitsele.

Mis puudutab Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklites 7 ja 8 sätestatud õiguste, mis ei ole absoluutsed eelisõigused, riivamise õigustatust, siis olgu kõigepealet märgitud, et piirangut, mis tuleneb passide väljastamisel sõrmejälgede võtmisest ja säilitamisest, tuleb pidada seadusega ette nähtuks harta artikli 52 lõike 1 tähenduses, kuna need toimingud näeb ette määruse nr 2252/2004 liikmesriikide poolt väljastatud passide ja reisidokumentide turvaelementide ja biomeetria standardite kohta artikli 1 lõige 2. Hoides ka ära passide võltsimist ning takistades nende kuritahtlikku kasutamist, see tähendab seda, et neid kasutavad teised isikud kui nende õiguspärased omanikud, soovitakse nimetatud sättega eelkõige takistada isikute ebaseaduslikku sisenemist liidu territooriumile, millega taotletakse liidu poolt tunnustatud üldist huvi pakkuvat eesmärki.

Sõrmejälgede võtmine ja säilitamine, mis on ette nähtud määruse nr 2252/2004 artikli 1 lõikes 2, on sobiv selle määrusega taotletud eesmärkide, seega eesmärgi takistada isikute ebaseaduslikku sisenemist liidu territooriumile saavutamiseks.

Ühelt poolt, kuigi sõrmejälgede abil isiku kontrollimise meetod ei ole täielikult usaldusväärne, kuna see ei välista täielikult luba mitteomavate isikute aktsepteerimist, vähendab see märkimisväärselt niisuguste aktsepteerimiste riski, mis esineks siis, kui seda meetodit ei kasutataks. Teiselt poolt ei tähenda passi omaniku sõrmejälgede ebapiisav kokkulangevus sellesse dokumenti sisestatud andmetega, et puudutatud isikul keelatakse automaatselt liidu territooriumile sisenemine. Niisuguse ebapiisava kokkulangevuse ainus tagajärg on see, et sellega kaasneb selle isiku suhtes põhjalik kontroll, mille eesmärk on tuvastada tema isik lõplikult.

Mis puudutab lõpuks niisuguse töötlemise vajalikkust, siis ei ole Euroopa Kohtule esitatud andmeid niisuguste meetmete olemasolu kohta, mis võiksid piisavalt tõhusalt aidata kaasa eesmärgi saavutamisele kaitsta passe nende kuritahtliku kasutamise eest ning mis samal ajal riivaksid harta artiklites 7 ja 8 tunnustatud õigusi vähem kui sõrmejälgedel põhinev meetod. Määruse nr 2252/2004 artikli 1 lõike 2 kohaselt ei tohi võetud sõrmejälgede töötlemine minna kaugemale nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust. Nimelt sätestab kõnealuse määruse artikli 4 lõige 3 selgelt, et sõrmejälgi võib kasutada ainult passi ehtsuse ja selle kasutaja isikusamasuse kontrollimiseks ning määruse nr 2252/2004 artikli 1 lõikest 2 tuleneb, et määrus näeb ette kaitse selle riski eest, et sõrmejälgi sisaldavaid andmeid võivad lugeda selleks mittevolitatud isikud ja näeb ette sõrmejälgede säilitamise ainult passil, mis jääb üksnes selle omaniku käsutusse.

(vt punktid 33, 35–38, 42–45, 53, 54, 56, 57 ja 60)