Kohtuasi C‑428/14

DHL Express (Italy) Srl ja DHL Global Forwarding (Italy) SpA

versus

Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato)

„Eelotsusetaotlus — Konkurentsipoliitika — ELTL artikkel 101 — Määrus (EÜ) nr 1/2003 — Rahvusvahelise kaubaveo sektor — Siseriiklikud konkurentsiasutused — Euroopa konkurentsivõrgustiku õigusaktide õiguslik tähendus — Selle võrgustiku leebema kohtlemise näidisprogramm — Komisjonile esitatud leebema kohtlemise taotlus — Trahvide eest kaitse saamise lihtsustatud taotlus, mis on esitatud siseriiklikele konkurentsiasutustele — Nende kahe taotluse vaheline suhe”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (teine koda) 20. jaanuari 2016. aasta otsus

Euroopa Liidu õigusnorme, eelkõige ELTL artiklit 101 ja määrust nr 1/2003 tuleb tõlgendada nii, et Euroopa konkurentsivõrgustiku raames vastu võetud õigusaktid, eelkõige selle võrgustiku leebema kohtlemise näidisprogramm ei ole siseriiklikele konkurentsiasutustele siduvad. (vt punktid 33, 35, 36, 42 ja 44 ning resolutsiooni punkt 1)

Siseriiklikel konkurentsiasutustel on vabadus vastu võtta leebema kohtlemise programme ning kõik need programmid on sõltumatud mitte üksnes teistest siseriiklikest programmidest, vaid ka liidu leebema kohtlemise programmist. Kooseksisteerimine ja sõltumatus, mis on seega iseloomulikud liidu leebema kohtlemise programmi ja liikmesriikide vastava programmi vahelistele suhetele, on määrusega nr 1/2003 kehtestatud komisjoni ja siseriiklike konkurentsiasutuste paralleelpädevuste süsteemi väljendus. Sellest ilmneb, et kartelli puhul, mille konkurentsivastane mõju võib avalduda paljudes liikmesriikides ja järelikult kaasa tuua erinevate siseriiklike konkurentsiasutuste ja komisjoni sekkumise, on ettevõtjal, kes soovib leebema kohtlemise korrale tugineda seetõttu, et ta osales kõnealuses kartellis, huvi esitada leebema kohtlemise taotlused mitte üksnes komisjonile, vaid ka siseriiklikele ametiasutustele, kes võivad olla pädevad kohaldama ELTL artiklit 101. Vastavate taotluste sõltumatus on otseselt tingitud asjaolust, et liidu tasandil puudub üksainus süsteem niisuguste ettevõtjate iseenda süüstamiseks, kes vastuolus ELTL artikliga 101 osalevad kartellides. Kõnealust sõltumatust ei saa mõjutada ka asjaolu, et erinevate taotluste ese on sama konkurentsiõigusrikkumine. (vt punktid 57–60)

Liidu õigusnorme, nimelt ELTL artiklit 101 ja määrust nr 1/2003 tuleb tõlgendada nii, et niisuguse leebema kohtlemise taotluse, mille ettevõtja esitas või kavatseb esitada komisjonile, ja sama kartelli kohta siseriiklikule konkurentsiasutusele esitatud lihtsustatud taotluse vahel ei esine õiguslikku seost, mis kohustaks seda ametiasutust hindama lihtsustatud taotlust lähtuvalt leebema kohtlemise taotlusest. See, kas lihtsustatud taotlus kajastab komisjonile esitatud taotluse sisu õigesti või mitte, on selles osas asjakohatu. Niisugune õiguslik seos seaks kahtluse alla erinevate taotluste sõltumatuse ning järelikult lihtsustatud taotluste süsteemi kui sellise mõtte. Süsteem rajaneb põhimõttel, mille kohaselt ei eksisteeri liidu tasandil mitte üksainus leebema kohtlemise süsteem või „põhitaotlus”, mis esitatakse paralleelselt „täiendavate” taotlustega, vaid komisjonile esitatavad leebema kohtlemise taotlused ja siseriiklikele konkurentsiasutustele esitatavad lihtsustatud taotlused, mille hindamine lasub eranditult selle adressaadiks oleval asutusel. Lisaks, kui siseriiklikule konkurentsiasutusele esitatud lihtsustatud taotlusel on kitsam esemeline kohaldamisala, kui komisjonile esitatud leebema kohtlemise taotlusel, ei pea siseriiklik konkurentsiasutus võtma ühendust komisjoniga ega ettevõtja endaga, et teha kindlaks, kas ettevõtja on tuvastanud konkreetseid näiteid õigusvastase tegevuse kohta sektoris, mida väidetavalt hõlmab leebema kohtlemise taotlus, kuid mitte lihtsustatud taotlus. Selline kohustus võiks vähendada leebema kohtlemise taotlejate koostöökohustust, mis on leebema kohtlemise programmi üks tugisambaid. Neil asjaoludel lasub ettevõtjal, kes palub siseriiklikel konkurentsiasutustel rakendada tema suhtes leebema kohtlemise korda, kohustus tagada, et igas tema esitatud taotluses puuduvad kahtlused taotluse ulatuses suhtes. (vt punktid 61, 63, 64 ja 67 ning resolutsiooni punkt 2)