ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 30/18

Grúas Abril Asistencia, S.L. 8. novembril 2010 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu 24. augusti 2010. aasta määruse peale kohtuasjas T-386/09: Grúas Abril Asistencia, S.L. vs. Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-521/10 P)

()

2011/C 30/30

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Apellant: Grúas Abril Asistencia, S.L. (esindaja: advokaat R. García García)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

Nõustuda esitatud väidetega ja pärast seadusjärgsete kohaldatavate vorminõuete täitmist tühistada vastuvõetamatuse määrus, tunnistada tühistamishagi vastuvõetavaks, kuna hagejal on õigus esitada hagi, ja lahendada hagi sisuliselt vastavalt hageja nõuetele.

Väited ja peamised argumendid

Kassatsioonkaebus on esitatud Üldkohtu määruse peale, millega tunnistatakse vastuvõetamatuks tühistamishagi Euroopa Komisjoni otsuse peale keelduda menetlust algatamast väidetud rikkumiste parandamiseks. Üldkohus väidab, et üksikisik ei saa sellise keeldumise peale hagi esitada.

Apellant leiab, et üksikisikutel, kes on vaidlustatud otsuse adressaadid ja keda see otsus otseselt ja isiklikult puudutab, on õigus esitada tühistamishagi vastavalt EÜ artiklile 230 ja Euroopa põhiseaduse lepingu artiklile III-365. Apellant palub tühistada vastuvõetamatuse määruse ning tunnistada seega tühistamishagi vastuvõetavaks.
ET Euroopa Liidu Teataja C 13/21

29. oktoobril 2010 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Austria Vabariik

(Kohtuasi C-516/10)

()

2011/C 13/38

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: G. Braun ja E. Montaguti)

Kostja: Austria Vabariik

Hageja nõuded

— tuvastada, et kuna Austria Vabariik säilitas VGVG § 5 koosmõjus § 2 lõigetega 3 ja 4 ning § 6 lõike 2 punktiga g, on Austria Vabariik rikkunud ELTL artikleid 49 ja 63;

— tuvastada, et kuna Austria Vabariik säilitas VGVG § 6 lõike 2 punkti d koosmõjus § 2 lõigetega 3 ja 4, rikkus Austria Vabariik ELTL artikleid 49 ja 63;

— mõista kohtukulud välja Austria Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjonil ei kahtle selles, et liikmesriigid võivad üldises huvides piirata kinnisasjade omandamist. Taotlustes viidatud Vorarlberger Grundverkehrsgesetz’i (Vorarlbergi kinnisasjade võõrandamist ja omandamist käsitlev seadus; edaspidi „VGVG”) piiravad aga ebaproportsionaalselt nii kapitali vaba liikumist kui ka asutamisvabadust.

Eelkõige on ebaproportsionaalne nn huvide kaalumine, mille alusel annab VGVG põllumajandusliku sihtotstarbega kinnisasjade omandamisel teiste ees eelise põllumajandustootjatele. Kinnisasja edasist kasutamist põllumajanduses saab tagada näiteks ka seeläbi, kui potentsiaalse omandaja tahte kohaselt antakse kinnisasi taas senisele rentnikule pikaajaliselt rendile.

Samuti ei ole arusaadav, miks rakendub selline huvide kaalumine ka juhul, kui senine omanik otsustab anda kinnisasja mitterahalise sissemaksena ettevõttele või sihtasutusele ja tagatud on edasine põllumajandusliku sihtotstarbega kasutamine.

Komisjoni arvates on ebaproportsionaalne ka see, et nimetatud huvide kaalumist kasutatakse korduvalt ka siis, kui müügilepingut ei täideta müüjast mitteolenevatel põhjustel.

Lõpuks vaidlustab komisjon ka selle, et VGVG ei näe ette regulatsiooni, mis lubaks põllumajandustootjate huvi puudumisel põllumajandusliku sihtotstarbega kinnisasja kasutamiseks, müüa neid kinnisasju ilma nende põllumajandusliku sihtotstarbega kasutamise kohustuseta.
ET Euroopa Liidu Teataja C 46/5

Lagardère SCA 26. novembril 2010 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kuues koda) 13. septembri 2010. aasta otsuse peale kohtuasjas T-452/04: Editions Jacob versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-554/10 P)

2011/C 46/08

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellant: Lagardère SCA (esindajad: advokaadid A. Winckler, F. de Bure ja J.-B. Pinçon)

Teised menetlusosalised: Éditions Odile Jacob SAS, Euroopa Komisjon, Wendel Investissement SA

Apellandi nõuded

— tühistada Üldkohtu 13. septembri 2010. aasta otsus kohtuasjas T-452/04 osas, milles tühistati Euroopa Komisjoni 30. juuli 2004. aasta otsus, millega anti Wendel Investissement’ile koondumiste kontrolli menetluses nõusolek omandada võõrandatud varad (juhtum COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP);

— jätta Odile Jacobi poolt Üldkohtusse selle otsuse peale esitatud hagi rahuldamata;

— mõista Odile Jacob-ilt välja kõik kohtukulud, mis on seotud käesoleva menetlusega nii esimeses kohtuastmes kui ka apellatsiooniastmes.

Väited ja peamised argumendid

Apellant esitab oma apellatsioonkaebuse toetuseks kaks väidet.

Esimeses väites heidab Lagardère Üldkohtule ette, et viimane rikkus õigusnormi, kasutades järelevalveisiku nimetamise otsuse õigusvastasuse väidet, et põhjendada nõusoleku andmise otsuse tühistamist.

Oma teises väites, mis koosneb neljast osast, leiab apellant, et Üldkohus rikkus õigusnormi, otsustades, et järelevalveisiku esindaja osalemine Editise juhatuses sõltumatu kolmanda isikuna annab aluse tühistada nõusoleku andmise otsus. See tuleneb teatavate asjaolude moonutamisest, ilmsetest põhjendamisvigadest ja õigusnormi rikkumistest: Üldkohus rikkus seega õigusnormi, tõlgendades valesti sõltumatuse mõistet (esimene osa); Üldkohus ei ole oma põhjendustes näidanud, kuidas järelevalveisiku esindaja ja Editide vahelised seosed võivad kahjustada järelevalveisiku poolt komisjonile koostatud aruande sisu (teine osa); Üldkohus moonutas asjaolusid ja tegi vaidlustatud kohtuotsuses ilmse hindamisvea, leides, et järelevalveisiku aruandel oli nõusoleku andmise otsusele „otsustav mõju” (kolmas osa), ja viimaks Üldkohus rikkus õigusnormi, jõudes järeldusele, et nõusoleku andmise otsus tuleb tühistada, tõendamata, mis osas oleks sellel olnud teistsugune sisu väidetavate rikkumiste puudumisel (neljas osa).
ET Euroopa Liidu Teataja C 38/4

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal de première instance de Liège (Belgia) 19. novembril 2010 — Richard Lebrun, Marcelle Howet versus Belgia riik — SPF Finances

(Kohtuasi C-538/10)

2011/C 38/04

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal de première instance de Liège

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: Richard Lebrun, Marcelle Howet

Vastustaja: Belgia riik — SPF Finances

Eelotsuse küsimused

Kas ühelt poolt 13. detsembri 2007. aasta Lissaboni lepingu — millega muudetakse 7. veebruaril 1992 Maastrichtis allkirjastatud Euroopa Liidu lepingut ning mis jõustus 1. detsembril 2009 (ja millega võetakse suures osas üle sätted, mis sisalduvad 7. veebruaril 1992 Maastrichtis allkirjastatud ning 1. novembril 1993 jõustunud Euroopa Liidu lepingu I jaotises asuvas artiklis 6) — artikliga 6, mis asub I jaotises „Ühissätted”, ning 25. märtsi 1957. aasta Euroopa Ühenduse asutamislepingu (EÜ asutamisleping) artikliga 234 (endine artikkel 177) ja/või teiselt poolt 7. detsembri 2000. aasta Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 on vastuolus see, kui siseriiklik seadus, nagu 12. juuli 2009. aasta seadus, millega muudetakse 6. jaanuari 1989. aasta Cour d’arbitrage’i eriseaduse (1) artiklit 26, näeb ette kohustuse pöörduda Cour constitutionnelle’i poole siseriikliku kohtu jaoks, kes tuvastab, et tõhus kohtulik kaitse, mis on tagatud ühenduse õigusesse integreeritud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikliga 6, on kodanikust maksumaksjalt võetud teise siseriikliku seadusega, nimelt 24. juuli 2008. aasta seaduse artikliga 2, ilma et see kohus võiks viivitamata tagada ühenduse õiguse vahetu kohaldatavuse tema lahendatavas vaidluses ning kontrollida veel ka siseriikliku seaduse rahvusvahelisele lepingule vastavust, kui Cour constitutionnelle on tunnistanud siseriikliku seaduse kooskõlas olevaks põhiseaduse II jaotises tagatud põhiõigustega?

(1) Moniteur belge31.7.2009, lk 51617
2.

Juhul kui vastus esimesele küsimusele on jaatav: a) Millises ulatuses on homoseksuaalne tegevus kaitstud? b) Kas homoseksuaalilt võib nõuda, et ta järgiks kodumaal oma seksuaalset sättumust varjatult ega teeks seda avalikuks? c) Kas direktiivi 2004/83/EÜ artikli 10 lõike 1 punkti d tõlgendamisel ja kohaldamisel tuleb arvesse võtta erikeelde, mis on kehtestatud avaliku korra ja kõlbluse kaitseks, või on homoseksuaalne tegevus kaitstud samamoodi kui heteroseksuaalse isiku tegevus?
ET Euroopa Liidu Teataja C 38/7

29. novembril 2010 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Portugali Vabariik

(Kohtuasi C-557/10)

2011/C 38/08

Kohtumenetluse keel: portugali

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: H. Støvlbæk ja M. França)

Kostja: Portugali Vabariik

Nõuded

Komisjon palub Euroopa Kohtul:

— tuvastada, et Portugali Vabariik on seoses esimese raudteepaketi ülevõtmisega rikkunud nõukogu 29. juuli 1991. aasta direktiivi 91/440/EMÜ (1) ühenduse raudteede arendamise kohta (muudetud direktiiviga 2001/12/EÜ (2)) artikli 5 lõikest 3, direktiivi 91/440/EMÜ artikli 7 lõikest 3 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2001. aasta direktiivi 2001/14/EÜ (3) raudteeinfrastruktuuri läbilaskevõimsuse jaotamise, raudteeinfrastruktuuri kasutustasude kehtestamise ja ohutustunnistuste andmise kohta artikli 6 lõikest 1 tulenevaid kohustusi;

— mõista kohtukulud välja Portugali Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Majandamise sõltumatus

Direktiivi 91/440/EMÜ artikli 5 lõikes 3 on esitatud loetelu otsustest, mida raudtee-ettevõtjatel on õigus teha riigi sekkumiseta. Nende hulka kuuluvad otsused töötajate, varade ja hangete kohta. Need otsused tuleb siiski teha riigi määratud üldiste poliitiliste suuniste raames. Portugalis ei kehtesta riik aga seoses riigi äriühinguga CP ühelt poolt mitte ainult üldiseid strateegiaid teiste äriühingute omandamise ja neis osaluse müügi kohta, vaid nõuab teiselt poolt ka, et konkreetsed otsused äriühingutes osaluse omandamise või müügi kohta sõltuks valitsuse nõusolekust. Neil põhjustel leiab komisjon, et Portugal on rikkunud muudetud direktiivi 91/440/EMÜ artikli 5 lõikest 3 tulenevaid kohustusi.

Tasude kehtestamine raudteeinfrastruktuuridele juurdepääsu eest

Muudetud direktiivi 91/440/EMÜ artikli 7 lõike 3 ning direktiivi 2001/14/EÜ artikli 6 lõike 1 kohaselt kehtestavad liikmesriigid tingimused tagamaks et raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja bilanss oleks tasakaalus. Portugalis ei ole tulud infrastruktuuri kasutustasudest, riiklik toetus ja ülejääk muust majandustegevusest piisavad raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja, s.o riigi äriühingu REFER E.P. bilansi tasakaalustamiseks. Neil põhjustel leiab komisjon, et Portugali Vabariik on rikkunud muudetud direktiivi 91/440/EMÜ artikli 7 lõikest 3 ning direktiivi 2001/14/EÜ artikli 6 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.

(1) EÜT L 237, lk 25; ELT eriväljaanne 07/01, lk 341.

(2) EÜT L 75, lk 1; ELT eriväljaanne 07/05, lk 376.

(3) EÜT L 75, lk 29; ELT eriväljaanne 07/05, lk 404.
—

Apellant väidab, et Üldkohus eksis, kui omistas, järeldades, et vastandatud kaubamärgiga „MERKUR” segiajamise tõenäosus puudub, sõnadele „Archer Maclean’s” — mis on kogu taotletava kaubamärgi tervikut arvestades selgesti teiselt või väheoluliselt esitatud, mistõttu need sõnad on peaaegu loetamatud — sama eristusvõime, kui sõnale „MERCURY”, mis on eristav ja domineeriv osa.
—

Üldkohus tegi vea, leides (või vaikimisi eeldades), et määruse nr 2100/94 artikli 55 lõige 4, loetuna koos sama määruse artikli 61 lõike 1 punktiga b, annab Sordiametile õiguse lubada uue, viirusevaba materjali esitamist olukorras, kus nimetatud materjali esitamise tähtaeg on lõppenud ja kui on lõplikult selge, et see materjal ei olnud viirusevaba.
ET Euroopa Liidu Teataja C 38/5

23. novembril 2010 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Tšehhi Vabariik

(Kohtuasi C-545/10)

2011/C 38/06

Kohtumenetluse keel: tšehhi

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: M. Šimerdová ja H. Støvlbæk)

Kostja: Tšehhi Vabariik

Hageja nõuded

— tuvastada, et Tšehhi Vabariik ei ole täitnud oma kohustusi, mis tulenevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2001. aasta direktiivi 200114/EÜ (1), mis käsitleb raudteeinfrastruktuuri mahtude jaotamist, maksude kehtestamist raudteeinfrastruktuuri kasutamise eest ja ohutustunnistuste andmist, artikli 4 lõikest 1, artikli 6 lõikest 2, artikli 7 lõikest 3 ja artikli 30 lõikest 5

— ja kohustusi, mis tulenevad nõukogu 29. juuli 1991. aasta direktiivi 91/440/EMÜ (2) ühenduse raudteede arendamise kohta artikli 10 lõikest 7;

— mõista kohtukulud välja Tšehhi Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Tšehhi Vabariik on rikkunud direktiivi 2001/14/EÜ artikli 4 lõiget 1, kehtestades raudteeinfrastruktuuri kasutustasude piirmäära, mida raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja ei või ületada. Raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja on kohustatud infrastruktuuride kasutustasu kehtestamisel ja nende tasude nõudmisel lähtuma direktiivi 2001/14/EÜ artikli 4 lõikest 1. Liikmesriikidel on õigus kehtestada üksnes infrastruktuuride kasutustasude üldine kord.

Tšehhi Vabariik on rikkunud direktiivi 2001/14/EÜ artikli 6 lõiget 2, kuna ei ole võtnud meetmeid, millega ergutatakse raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjat vähendama infrastruktuuri käigushoidmise kulusid ja kasutustasusid.

Tšehhi Vabariik on rikkunud direktiivi 2001/14/EÜ artikli 7 lõiget 3, jättes tagamata, et tasu minimaalse teenustepaketi ning teenindusrajatistele raudteed mööda juurdepääsu eest kehtestatakse lähtuvalt kuludest, mis rongiliikluse korraldamisega otseselt kaasnevad.

Tšehhi Vabariik on rikkunud direktiivi 2001/14/EÜ artiklit 11, jättes sisse viimata toimivusskeemi, millega ergutatakse raudtee-ettevõtjaid ja raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjat minimeerima häireid ning parandama raudteevõrgu toimivust.

Tšehhi Vabariik on rikkunud direktiivi 2001/14/EÜ artikli 30 lõiget 5, kuna on selle ebaõigesti siseriiklikku õigusesse üle võtnud.

Tšehhi Vabariik on rikkunud direktiivi 1991/440/EMÜ artikli 10 lõiget 7, kuna ei ole moodustanud Tšehhi Vabariigi reguleerivat organit, mida võib pidada reguleerivaks organiks artikli 10 lõike 7 tähenduses ja mis täidab selles sättes loetletud ülesandeid.

(1) EÜT L 75, lk 29; ELT eriväljaanne 07/05, lk 404.

(2) EÜT L 237, lk 25; ELT eriväljaanne 07/01, lk 341.
ET Euroopa Liidu Teataja C 38/4

Quinta do Portal’i 22. novembril 2010 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu 8. novembri 2010. aasta otsuse peale kohtuasjas T-369/09: Quinta do Portal, S.A. versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) — Valegre (PORTO ALEGRE)

(Kohtuasi C-541/10)

2011/C 38/05

Kohtumenetluse keel: portugali

Pooled

Apellant: Quinta do Portal, S.A. (esindaja: advokaat Bolota Belchior)

Teine menetlusosaline: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), Vallegre — Vinhos do Porto, S.A.

Apellandi nõuded

— tühistada Üldkohtu otsus tervikuna;

— rahuldada täielikult esimeses astmes hageja esitatud nõuded, milles ta palus tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti esimese apellatsioonikoja 18. juuni 2009. aasta otsus, mis jättis rahuldamata kaebuse tühistamiste osakonna otsuse peale, mis omakorda tunnistas tühiseks ühenduse kaubamärgi nr 4 009 908 (PORTO ALEGRE), registreeritud 16. mail 2006 ja avaldatud 25. juuli 2005. aasta Ühenduse Kaubamärgiteatajas nr 30/2005 (asi R 1012/2008-1).

— mõista kohtukulud mõlemas kohtuastmes välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Väljendite „Porto Alegre” ja „Vista Alegre” vahel esineb sisuline erinevus nii nende domineerivate osade kui ka terve kaubamärgi osas, samuti graafiline ja kõlaline erinevus, mistõttu mõlema kaubamärgi kumbki sõna on erinevad.

Taotletud ühenduse kaubamärgi eristusvõime ilmneb määravalt sõnade „Porto” ja „Alegre” kombinatsioonist, mis koos moodustavad loogilise ja sisuliselt iseseisva üksuse.

Sõna „Alegre” ei ole ühenduse kaubamärgi domineeriv osa. Arvestades seda, kui oluline on see küsimus tähiste sarnasuse hindamisel, on vajalik rõhutada, et seda käesolevas asjas ei kontrollita.

Vaidlustatud kohtuotsus tõlgendas ekslikult määruse (EÜ) nr 40/94 (1) artikli 8 lõike 1 punkti b ja määruse (EÜ) nr 207/2009 (2) artikli 8 lõike 1 punkti b (mõlemad on identse sõnastusega), mida on seetõttu rikutud.

Vaidlustatud kohtuotsuses ei võeta arvesse Üldkohtule esitatud hagis välja toodud väiteid ega hinnata neid.

(1) Nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määrus (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (EÜT L 11, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 146).

(2) Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrus (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (ELT L 78, lk 1).
ET Euroopa Liidu Teataja C 38/8

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Vestre Landsret (Taani) 13. detsembril 2010 — Niels Møller versus Haderslev Kommune

(Kohtuasi C-585/10)

2011/C 38/10

Kohtumenetluse keel: taani

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Vestre Landsret

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Niels Møller

Vastustaja: Haderslev Kommune

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 24. septembri 1996. aasta direktiivi 96/61/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta (1) I lisa alajaotise 6.6 punkti c tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab nooremisekohti?

(1) EÜT L 257, lk 26; ELT eriväljaanne 15/03, lk 80.
ET Euroopa Liidu Teataja C 30/18

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud First-Tier Tribunal (Tax Chamber) (Ühendkuningriik) 8. novembril 2010 — Lebara Ltd versus Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Kohtuasi C-520/10)

()

2011/C 30/29

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

First-Tier Tribunal (Tax Chamber)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Lebara Ltd

Vastustaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Eelotsuse küsimused

1. Kui maksukohustuslane (edaspidi „ettevõtja A”) müüb kõnekaarte, mis annavad õiguse saada nimetatud isikult telekommunikatsiooniteenuseid, siis kas kuuenda käibemaksudirektiivi (1) artikli 2 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et ettevõtja A teeb käibemaksu seisukohast kaks tehingut: ühe siis, kui ettevõtja A algselt müüb kõnekaardi teisele maksukohustuslasele („ettevõtja B”), ja teise siis, kui see kõnekaart lunastatakse (s.t kui mingi isik — lõppkasutaja — kasutab seda kõnekaarti telefonikõnede tegemiseks)?

2. Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kuidas tuleb käibemaksu (kooskõlas Euroopa Liidu käibemaksualaste õigusnormidega) kohaldada tarneahelas, kus ettevõtja A müüb kõnekaardi ettevõtjale B ning ettevõtja B müüb kõnekaardi liikmesriigis B edasi ning lõpuks ostab kõnekaardi liikmesriigis B lõppkasutaja, kes kasutab seda kõnekaarti telefonikõnede tegemiseks?

(1) Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuues direktiiv 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23).
2.

Üldkohus eeldas vääradest asjaoludest lähtudes, et tegemist on kaupade ja teenustega, mis on suunatud üksnes majandusalaste teadmiste ja huvidega spetsialistidele. Seejuures jäeti tähelepanuta asjaolu, et kaup „arvutitarkvara” klassis 9 on üksnes „ka” ärialaste andmete kogumiseks ja töötlemiseks. Järelikult võib taotletav kaubamärk hõlmata ka ulatuslikumat tarkvara. Pealegi töötavad taotleja tarkvaraga ka insenerid ja muud isikud, kes ei tunne majandusalaseid termineid. Seega olid Üldkohtu hinnangu aluseks väärad asjaolud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 30/25

Hans-Peter Wilferi 23. novembril 2010 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 8. septembri 2010. aasta otsuse peale kohtuasjas T-458/08: Wilfer versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

(Kohtuasi C-546/10 P)

()

2011/C 30/42

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellant: Hans-Peter Wilfer (esindaja: advokaat W. Prinz)

Teine menetlusosaline: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Apellandi nõuded

1. Tühistada täies ulatuses Üldkohtu neljanda koja 8. septembri 2010. aasta otsus kohtuasjas T-458/08;

2. mõista kohtukulud välja vastustajalt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolevas apellatsioonkaebuses vaidlustatakse Üldkohtu otsus, millega jäeti rahuldamata apellandi hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti neljanda apellatsioonikoja 25. juuli 2008. aasta otsuse peale lükata tagasi kitarri hõbedast, halli ja kastanpruuni värvi pead kujutava kujutismärgi registreerimise taotlus.

Apellant esitab enda apellatsioonkaebuses neli väidet.

Üldkohus ei võtnud arvesse dokumente, mis esitati esmakordselt koos hagiavaldusega. Apellant on seisukohal, et nendega üksnes täiendati juba esitatud väiteid, mistõttu oleks pidanud nendega arvestama.

Üldkohus rikkus määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti b, kuna ta ei arvestanud, et ruumiliste tooteid kujutavate kaubamärkide puhul tuleb eristada esiteks masstooteid ja teiseks erilisi tooteid. Viimaseid iseloomustab see, et asjaomase avalikkuse üldise arvamuse kohaselt omab see osi, mille eesmärk on näidata toote päritolu. Seetõttu ei kehti siinkohal erilisi nõudeid eristusvõimele. Eeltoodust tulenevalt piisab juba selliste tooteosade minimaalsest eristusvõimest. Lisaks ei võetud eristusvõime üle otsustamisel arvesse empiirilist kaalutlust selle kohta, et asjaomane avalikkus (professionaalsed- ja hobimuusikud) teavad tavaliselt, et keelpillide, nagu ka viiulite, näiteks Stradivari, tunnuseks on nende peade eriline kujundus. Üldkohus ei võtnud ka arvesse, et kujutismärgi puhul, millel antakse edasi üksnes osa tootest, mis seda toodet tavaliselt iseloomustab, nagu näiteks kitarri pea, piisab üksnes minimaalsest eristusvõimest.

Üldkohus ei järginud määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 74 lõikes 1 ette nähtud omal algatusel asjaolude kontrollimise põhimõtet, jättes küsimuse osas, mil määral näitab kitarri pea ära selle päritolu, tunnustamata reegli/erandi suhte.

Üldkohus rikkus lõpuks ka võrdsuse põhimõtet, kuna ta ei arvestanud, et esineb ka teisi ühenduse kaubamärke ja siseriiklikke kaubamärke, mis kujutavad samuti üksnes kitarri pead.
1.

Kas Euroopa Kohtu otsust kohtuasjas C-339/07: Seagon vs. Deko, mille kohaselt on liikmesriigi kohtud, kelle territooriumil algatati maksejõuetusmenetlus, vastavalt nõukogu 29. mai 2000. aasta määruse (EÜ) nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta (1) artikli 3 lõikele 1 pädevad arutama maksejõuetusel põhinevat tagasivõitmise hagi isiku vastu, kelle registrijärgne asukoht on teises liikmesriigis, saab põhimõtteliselt kohaldada ka juhul, kui lisaks maksejõuetusel põhinevale tagasivõitmise nõudele on esimese võimalusena esitatud siseriiklikus äriühinguõiguses sätestatud kapitali säilitamise korrast tulenev nõue, millega taotletakse võrreldes tagasivõitmise nõudega majanduslikult sama või isegi efektiivsemat tulemust ning mis ei sõltu maksejõuetusmenetluse algatamisest?
—

tuvastada, et kuna Iirimaa on jätnud vastu võtmata Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta direktiivi 2008/68/EÜ ohtlike kaupade siseveo kohta (1) täitmiseks vajalikud õigus- ja haldusnormid, või vähemalt ei ole neist komisjonile teatanud, siis on Iirimaa rikkunud direktiivi artiklist 10 tulenevaid kohustusi;
ii)

rikutud on õigusnormi ning seoses kogunõudluse osaga, mida kokkulepped pidid katma, et need oleksid kuritarvituslikud, ei ole esitatud piisavat ja adekvaatset põhjendust: kohtuotsuses kasutatakse vaid ebamääraseid ja põhjendamata väljendeid, et kirjeldada nõudluse piiratud osa, samas kui oleks tulnud selgelt tõendada, et nõudluse teatava taseme piiramine oli kuritarvituslik, ja esitada piisav ja adekvaatne põhjendus selle kohta;
—

tuvastada, et kuna Prantsuse Vabariik ei ole vastu võtnud vajalikke õigus- ja haldusnorme Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta direktiivi 2007/60/EÜ üleujutusriski hindamise ja maandamise kohta (1), mille eesmärk on vähendada inimeste tervisele, keskkonnale, kultuuripärandile ja majandustegevusele üleujutuste tekitatud kahjulike tagajärgi ühenduses, või vähemalt ei ole neist komisjonile teatanud, siis on nimetatud liikmesriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi;