Kohtuasi C-244/03

Prantsuse Vabariik

versus

Euroopa Parlament

ja

Euroopa Liidu Nõukogu

Kosmeetikatooted – Loomkatsed – Direktiiv 2003/15/EÜ – Osaline tühistamine – Artikli 1 punkt 2 – Lahutamatus – Vastuvõetamatus

Kohtujurist L. A. Geelhoedi ettepanek, esitatud 17. märtsil 2005

Euroopa Kohtu otsus (suurkoda), 24. mai 2005

Kohtuotsuse kokkuvõte

Tühistamishagi – Ese – Osaline tühistamine – Tingimus – Vaidlustatud sätete eraldatavus – Objektiivne kriteerium – Täitmata tingimus – Vastuvõetamatus

(EÜ artikkel 230, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/15, artikli 1 punktid 1 ja 2)

Ühenduse õigusakti osaline tühistamine on võimalik vaid juhul, kui need osad, mille tühistamist taotletakse, on ülejäänud aktist eraldatavad. Eraldatavust puudutav nõue ei ole täidetud, kui õigusakti osalise tühistamisega muudetakse akti põhisisu. Küsimus, kas vaidlustatud akti osalisel tühistamisel on selline mõju, kujutab endast objektiivset kriteeriumi, mitte subjektiivset vaidlusaluse akti vastuvõtnud organi poliitilise tahtega seotud kriteeriumi.

Seetõttu tuleb vastuvõetamatuks pidada liikmesriigi hagi, milles palutakse tühistada direktiivi 2003/15, millega muudetakse direktiivi 76/768 kosmeetikatooteid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, artikli 1 punkt 2 osas, milles see lisab direktiivi 76/768 artikli 4a, mille eesmärk on kehtestada loomadel katsetatud koostisaineid või koostisainete kombinatsioone sisaldavate kosmeetikatoodete turule viimise keelu tingimused, samal ajal kui seetõttu, et liikmesriik ei ole isegi täiendava võimalusena palunud selle tühistamist, jääks jõusse direktiivi 2003/15 artikli 1 punkt 1, mis sätestab, et tunnistatakse kehtetuks direktiivi 76/768 artikli 4 lõike 1 punkt i, millel on sarnane eesmärk ja mis lisatud artikliga 4a soovitakse – nagu nähtub direktiivi 2003/15 kaheksateistkümnendast põhjendusest – asendada.

Kuna direktiivi 2003/15 artikli 1 punkt 1 ja artikli 1 punkt 2 on lahutamatud sätted, muudaks liikmesriigi taotletav osaline tühistamine objektiivselt ühenduse seadusandja vastu võetud nende sätete põhisisu, mis puudutavad loomkatsete kasutamist kosmeetikatoodete väljatöötamisel.

(vt punktid 12–16 ja 20–21)

EUROOPA KOHTU OTSUS (suurkoda)

24. mai 2005( )

Kosmeetikatooted – Loomkatsed – Direktiiv 2003/15/EÜ – Osaline tühistamine – Artikli 1 punkt 2 – Lahutamatus – Vastuvõetamatus

Kohtuasjas C-244/03,

mille esemeks on 3. juunil 2003 EÜ artikli 230 alusel esitatud tühistamishagi,

Prantsuse Vabariik, esindajad: F. Alabrune, C. Lemaire ja G. de Bergues ning hiljem G. de Bergues, J.‑L. Florent ja D. Petrausch, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,

hageja,

versus

Euroopa Parlament, esindajad: J. L. Rufas Quintana ja M. Moore ning hiljem M. Moore ja K. Bradley, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,

Euroopa Liidu Nõukogu, esindajad: J.‑P. Jacqué ja C. Giorgi Fort,

kostjad,

EUROOPA KOHUS (suurkoda),

koosseisus: president V. Skouris, kodade esimehed P. Jann ja C. W. A. Timmermans, kohtunikud C. Gulmann, A. La Pergola, J.-P. Puissochet, R. Schintgen, K. Schiemann (ettekandja), J. Makarczyk, P. Kūris, U. Lõhmus, E. Levits ja A. Ó Caoimh;

kohtujurist: L. A. Geelhoed,

kohtusekretär: ametnik K. Sztranc,

arvestades kirjalikus menetluses ja 18. jaanuari 2005. aasta kohtuistungil esitatut,

olles 17. märtsi 2005. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,

on teinud järgmise

otsuse

1 Prantsuse Vabariik palub oma hagis tühistada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. veebruari 2003. aasta direktiivi 2003/15/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 76/768/EMÜ kosmeetikatooteid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 66, lk 26; ELT eriväljaanne 13/31, lk 144), artikli 1 punkt 2 (edaspidi „vaidlustatud säte”) osas, milles see lisab viimati nimetatud direktiivi artikli 4a.

2 Nimetatud artikkel 4a (edaspidi „vaidlusalune säte”) on sõnastatud järgmiselt:

„1. Ilma, et see piiraks artiklist 2 tulenevate üldkohustuste täitmist, keelavad liikmesriigid:

a) selliste kosmeetikatoodete turustamise, mille lõplikku segu on käesoleva direktiivi nõuete täitmiseks kontrollitud loomkatsega, kasutades selleks mõnda muud meetodit kui alternatiivne meetod pärast seda, kui alternatiivne meetod on kinnitatud ja OECD raames valiidsuse kontrollimise seisu piisavalt arvesse võttes ühenduse tasandil vastu võetud;

b) selliste kosmeetikatoodete turustamise, mis sisaldavad koostisaineid või koostisainete kombinatsioone, mida on käesoleva direktiivi nõuete täitmiseks kontrollitud loomkatsega, kasutades selleks mõnda muud meetodit kui alternatiivne meetod pärast seda, kui alternatiivne meetod on kinnitatud ja OECD raames valiidsuse kontrollimise seisu piisavalt arvesse võttes ühenduse tasandil vastu võetud;

c) viia oma territooriumil läbi valmis kosmeetikatoodete loomkatseid selleks, et vastata käesoleva direktiivi nõuetele;

d) viia oma territooriumil läbi koostisainete või koostisainete kombinatsioonide puhul läbi loomkatseid selleks, et vastata käesoleva direktiivi nõuetele pärast seda, kui need katsed peavad olema asendatud ühe või enama nõukogu 27. juuni 1967. aasta direktiivi 67/548/EMÜ (ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta) […] või käesoleva direktiivi IX lisas loetletud kinnitatud alternatiivse meetodiga.

Komisjon sätestab hiljemalt 11. septembriks 2004 vastavalt artikli 10 lõikes 2 sätestatud korrale ja olles konsulteerinud kosmeetikatoodete ja tarbijatele mõeldud toiduks mittekasutatavate toodete teaduskomiteega IX lisa sisu.

2. Olles konsulteerinud SCCNFP ja alternatiivsete meetodite tõestamise Euroopa keskusega ning olles kohaselt arvesse võtnud OECD raames tehtud valideerimisi, sätestab komisjon lõike 1 punktide a, b ja d sätete rakendamise ajakava, sealhulgas erinevate katsete järkjärgulise kaotamise tähtajad. Ajakavad avalikustatakse hiljemalt 11. septembril 2004 ja saadetakse Euroopa Parlamendile ja nõukogule. Rakendusaeg on kuni 6 aastat pärast direktiivi 2003/15/EÜ jõustumist seoses lõike 1 punktidega a, b ja d.

(2.1.) Seoses katsetega, millega uuritakse korduvdoosi toksilisust, paljunemisvõimet kahjustavat toksilisust ja toksikokineetikat, ja mille puhul ei kaaluta veel alternatiive, tuleb lõike 1 punkte a ja b rakendada vähemalt 10 aasta jooksul pärast direktiivi 2003/15/EÜ jõustumist.

(2.2.) Komisjon uurib võimalikke tehnilisi probleeme, mis võivad tekkida katsete keelustamise nõude järgimisega, eelkõige korduvdoosi toksilisust, paljunemisvõimet kahjustavat toksilisust ja toksikokineetikat mõõtvate katsete puhul, mille osas ei ole veel alternatiive kaalumisel. Teave nende uuringute esialgsete ja lõplike tulemuste kohta peaks moodustama artikli 9 alusel esitatavate aruannete osa.

Nende aastaaruannete alusel võib kooskõlas lõikega 2 sätestatud ajakavasid kohandada lõikes 2 osutatud kuueaastase tähtaja või lõikes 2.1 sätestatud kümneaastase tähtaja raames, olles enne seda konsulteerinud lõikes 2 osutatud asutustega.

(2.3) Komisjon uurib tähtaegade täitmist ja järgimist ning samuti keelu järgmisega seotud võimalikke tehnilisi probleeme. Teave komisjoni uuringute esialgsete ja lõplike tulemuste kohta peaks moodustama artikli 9 alusel esitatavate aruannete osa. Kui nende uuringute käigus selgub vähemalt kaks aastat enne lõikes 2.1 osutatud tähtaja lõppu, et tehnilistel põhjustel ei ole võimalik ühte või enamat lõikes 2.1 osutatud katset enne seda tähtaega välja töötada või kinnitada, teavitab komisjon sellest Euroopa Parlamenti ja nõukogu ja esitab kooskõlas asutamislepingu artikliga 251 seadusandliku ettepaneku.

(2.4) Kui olemasoleva kosmeetikatoote koostisaine ohutusega seoses ilmneb tõsiseid probleeme, võib liikmesriik erandkorras taotleda komisjonilt lõike 1 osas erandi lubamist. Taotlus peab sisaldama olukorra hinnangut ning pakkuma välja vajalikud meetmed. Olles konsulteerinud SCCNFPga ja põhjendatud otsuse alusel võib komisjon lubada erandi vastavalt artikli 10 lõikes 2 sätestatud korrale. Loas sätestatakse erandiga seotud tingimused erandi eesmärkide, ajalise kehtivuse ja tulemuste esitamise osas.

Erand lubatakse üksnes juhul, kui:

a) kui koostisaine on laialdaselt kasutuses ning seda ei ole võimalik asendada ühegi samaväärse toimega koostisainega;

b) konkreetne ohu võimalus inimeste tervisele on põhjendatud ja kui loomkatsete läbiviimise vajadus on põhjendatud ning seda kinnitab hinnangu aluseks olev üksikasjalik uurimise protokoll.

[…]”.

3 Direktiivi 2003/15 artikli 1 punkt 1 sätestab, et direktiivi 76/768 artikli 4 lõike 1 punkt i tunnistatakse kehtetuks. Artikli 4 lõike 1 punkt i, mis lisati viimati nimetatud direktiivi nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiiviga 93/35/EMÜ, millega muudetakse kuuendat korda direktiivi 76/768/EMÜ (EÜT L 151, lk 32; ELT eriväljaanne 13/12, lk 75), sätestas:

„Ilma et see piiraks artiklist 2 tulenevate üldkohustuste täitmist, keelavad liikmesriigid kosmeetikatoodete turustamise, mis sisaldavad:

[…]

i) loomadel katsetatud koostisained või koostisainete kombinatsioonid pärast 1. jaanuari 1998 käesoleva direktiivi nõuete täitmiseks.

Kui loomkatsete asendamiseks rahuldavate meetodite väljatöötamisel ei ole piisavalt edu saavutatud, eelkõige nendel juhtudel, kui kõikidest püüdlustest hoolimata ei ole teaduslikult tõestatud, et katsetamise alternatiivmeetod pakuvad tarbijale samal tasemel kaitset, võttes arvesse OECD juhendit toksilisuse uuringu kohta, esitab komisjon artiklis 10 sätestatud korras 1. jaanuariks 1997 meetmete eelnõu käesoleva sätte rakendamise edasilükkamise kohta piisavalt pikaks ajaks, kuid mitte vähem kui kaheks aastaks. […]

[…]”.

4 Viimati nimetatud sätte kohaldamise tähtaega lükati vastavalt komisjoni 17. aprilli 1997. aasta direktiiviga 97/18/EÜ (EÜT L 114, lk 43) ja komisjoni 19. juuni 2000. aasta direktiiviga 2000/41/EÜ (EÜT L 145, lk 25; ELT eriväljaanne 13/25, lk 278) edasi esialgu 30. juunini 2000 ja hiljem 30. juunini 2002.

5 Direktiivi 2003/15 kaheksateistkümnenda põhjenduse kohaselt „[d]irektiivi 93/35/EMÜ sätted, mis keelavad selliste kosmeetikatoodete turustamise, mis sisaldavad loomadel katsetatud koostisaineid või koostisainete kombinatsioone, tuleks asendada käesoleva direktiivi sätetega. Õiguskindluse huvides on seetõttu asjakohane kohaldada käesoleva direktiivi artikli 1 lõiget 1 alates 1. juulist 2002, aktsepteerides täielikult õiguspärase ootuse põhimõtet”.

6 Direktiivi 2003/15 artikli 4 lõige 2 sätestab, et selle direktiivi artikli 1 punkti 1 kohaldatakse alates 1. juulist 2002.

Hagi

7 Prantsuse Vabariik esitab oma hagi toetuseks viis väidet. Esiteks väidab ta, et vaidlusalune säte rikub õiguskindluse põhimõtet. Teiseks väidab ta, et nimetatud säte rikub õigust kutsealal vabalt tegutseda, samuti proportsionaalsuse, ettevaatuse ja mittediskrimineerimise põhimõtet. Ta nõuab muu hulgas kohtukulude väljamõistmist kostjatelt.

8 Parlament ja nõukogu vaidlustavad nii hagi vastuvõetavuse kui ka põhjendatuse ning paluvad hagi rahuldamata jätta ja kulud hagejalt välja mõista.

9 Parlamendi sõnul moodustavad direktiivi 2003/15 artikli 1 punkt 1, mis sätestab senini direktiivi 76/768 artikli 4 lõike 1 punktis i ette nähtud turustamiskeelu tühistamise, ja punkt 2, millega nimetatud keeld asendatakse vaidlusaluses sättes sisalduva keeldude korraga, jagamatu terviku. Hageja esitatud osalise tühistamise nõude rahuldamine tähendaks õiguse loomist kohtu teel. Siinkohal rõhutab parlament, et direktiivi 2003/15 loomkatsetega seotud osa on lepituskomitees nõukogu, komisjoni ja parlamendi vaheliste väga raskete ja delikaatsete läbirääkimiste tulemusena saavutatud kõikehõlmava kompromissi tulemus. On ilmselge, et kui arvestada eelkõige vaidlustatud sätte õiguslikku konteksti, ei oleks direktiivi 2003/15 artikli 1 punkti 1 ilma vaidlusaluse sätte samaaegse vastuvõtmiseta kunagi vastu võetud – seega moodustavad need kaks sätet lahutamatu terviku.

10 Kohtuistungil teatas nõukogu, et ta jagab parlamendi väljendatud seisukohti, mis puudutavad seda, et taotletud osalise tühistamise otsust ei ole võimalik teha. Nõukogu sõnul kahjustaks selline tühistamine tegelikult direktiivi 2003/15 sisu, samuti ühenduse seadusandja taotletud põhieesmärke, mis lõpeks igal juhul nende eesmärkidega igati vastuolus oleva korra kehtestamisega.

11 Prantsuse valitsus väidab, et vaidlustatud säte on eraldatav direktiivi 2003/15 muudest sätetest, mis jätkaksid õiguslike tagajärgede tekitamist. See puudutab nii selle direktiivi sätteid, mis käsitlevad kosmeetikatoodete ohutust ja tarbijate teavitamist, kui ka artikli 1 punkti 1, milles nähakse ette direktiivi 76/768 artikli 4 lõike 1 punkti i kehtetuks tunnistamine alates 30. juunist 2002.

12 Siinkohal tuleb meenutada, et nagu tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, on ühenduse õigusakti osaline tühistamine võimalik vaid juhul, kui need osad, mille tühistamist taotletakse, on ülejäänud aktist eraldatavad (vt eelkõige 10. detsembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C-29/99: komisjon v. nõukogu, EKL 2002, lk I‑11221, punktid 45 ja 46; 21. jaanuari 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑378/00: komisjon v. parlament ja nõukogu, EKL 2003, lk I‑937, punkt 30, ning 30. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑239/01: Saksamaa v. komisjon, EKL 2003, lk I‑10333, punkt 33).

13 Euroopa Kohus on ka korduvalt tõdenud, et see eraldatavust puudutav nõue ei ole täidetud, kui õigusakti osalise tühistamisega muudetakse akti põhisisu (31. märtsi 1998. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑68/94 ja C‑30/95: Prantsusmaa jt v. komisjon, EKL 1998, lk I‑1375, punkt 257; eespool viidatud kohtuotsus komisjon v. nõukogu, punkt 46, ja eespool viidatud kohtuotsus Saksamaa v. komisjon, punkt 34).

14 Nagu meenutab Prantsuse valitsus, on Euroopa Kohus komisjoni poolt vastu võetud rakendusmääruse osas tõepoolest leidnud, et küsimus, kas vaidlustatud akti osaline tühistamine muudab selle põhisisu, kujutab endast objektiivset kriteeriumi, mitte subjektiivset vaidlusaluse akti vastuvõtnud organi poliitilise tahtega seotud kriteeriumi (eespool viidatud kohtuotsus Saksamaa v. komisjon, punkt 37).

15 Käesoleva kohtuasja puhul peab siiski nentima, et juhul kui vaidlustatud sätte tühistamisel jääks direktiivi 2003/15 artikli 1 punkt 1 jõusse, muudetaks sellega objektiivselt ühenduse seadusandja vastu võetud nende sätete põhisisu, mis puudutavad loomkatsete kasutamist kosmeetikatoodete väljatöötamisel, kuna lisaks kõigele kujutavad need sätted ühte kõnealuse direktiivi alustaladest.

16 Vaidlusaluse sättega, mille vastuvõtmise põhjendused on esitatud direktiivi 2003/15 kümnes esimeses põhjenduses, soovitakse tegelikult – nagu nähtub nimetatud direktiivi kaheksateistkümnendast põhjendusest – „asendada” direktiivi 76/768 artikli 4 lõike 1 punkt i.

17 Kuna nendel kahel sättel on osaliselt sama eesmärk, st täpsustada loomadel katsetatud koostisaineid või koostisainete kombinatsioone sisaldavate kosmeetikatoodete turustamise keelu tingimusi, ei oleks need kaks sätet võinud, nagu parlament on õigesti märkinud, eksisteerida samaaegselt. Varasema sätte kehtetuks tunnistamine tundub käesoleval juhul olevat uue sätte vastuvõtmise tagajärg; seda on väljendatud direktiivi 2003/15 kaheksateistkümnendas põhjenduses.

18 Vaidlusaluse sätte ja selle sätte vahelist seost, mida see asendab, rõhutab pealegi ka direktiivi 2003/15 neljas põhjendus, mille kohaselt „[v]astavalt direktiividele 86/609/EMÜ ja 93/35/EMÜ on oluline täita eesmärki keelata kosmeetikatoodete katsetamisel loomkatsed ja tagada selliste katsete keelustamise rakendamine liikmesriikide territooriumil”.

19 Sellises olukorras tuleb asuda seisukohale, et vaidlusaluse sätte lisamine direktiivi 76/768 ja selle direktiivi artikli 4 lõike 1 punkti i kehtetuks tunnistamine moodustavad lahutamatu terviku.

20 Kuna vaidlustatud säte on seega direktiivi 2003/15 artikli 1 punktist 1 lahutamatu, on hageja taotletav osaline tühistamine võimatu.

21 Kuna hageja ei ole isegi täiendava võimalusena palunud nimetatud artikli 1 punkti 1 tühistamist ning kuna ta on pealegi oma repliigis rõhutanud ja kohtuistungil kinnitanud, et selline temapoolne nõue oleks mõttetu ning et ta ei soovi selle sätte tühistamist, tuleb tõdeda, et hagi on vastuvõetamatu (vt eespool viidatud kohtuotsus komisjon v. nõukogu, punktid 45–51, kohtuotsus komisjon v. parlament ja nõukogu, punktid 29 ja 30, ning kohtuotsus Saksamaa v. komisjon, punktid 33–38).

Kohtukulud

22 Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna parlament ja nõukogu on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Prantsuse Vabariik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud välja mõista Prantsuse Vabariigilt.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (suurkoda) otsustab:

1. Jätta hagi läbi vaatamata.

2. Mõista kohtukulud välja Prantsuse Vabariigilt.

Allkirjad