Keywords

Summary



Keywords

1. Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Kohaldatavad õigusaktid – Kollisiooninormide kohustuslikkus – Ravikindlustus – Muu liikmesriigi kui elukohariigi õigusaktide alusel pensioni saavad isikud

(Nõukogu määrus nr 1408/71, artiklid 28 ja 28a ning määrus nr 574/72, artikkel 29)

2. Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Ravikindlustus – Muu liikmesriigi kui elukohariigi õigusaktide alusel pensioni saavad isikud

(Nõukogu määrus nr 1408/71, artiklid 28, 28a ja 30 ning määrus nr 574/72, artikkel 29)

3. Euroopa Liidu kodakondsus – Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil – Ühest riigist teise elama asunud kodaniku sotsiaalkindlustus – Muu liikmesriigi kui elukohariigi õigusaktide alusel pensioni saavad isikud

(ELTL artikkel 21, nõukogu määrus nr 1408/71)

Summary

1. Kuna määruses nr 1408/71 (muudetud määrusega nr 1992/2006) ette nähtud kollisiooninormid on liikmesriikidele imperatiivsed, ei saa asuda seisukohale, et nende normide kohaldamisalasse kuuluvad kindlustatud isikud võiksid neist tagajärgedest hoiduda, omades võimalust otsustada, et need normid nende suhtes ei kehti. Määruses nr 1408/71 kehtestatud kollisiooninormide süsteemi kohaldamine sõltub vaid objektiivsest olukorrast, kus asjassepuutuv töötaja on. Määruse nr 1408/71 artiklid 28 ja 28a ei anna oma sõnastusest tulenevalt pensionäridele, kes kuuluvad nende sätete kohaldamisalasse, mingisugust valikuvõimalust. Kui ühe liikmesriigi õigusaktide alusel pensioni saav isik on osutatud artiklites kirjeldatud objektiivses olukorras, on tema suhtes kohaldatav nendes sätetes esitatud kollisiooninorm, ilma et ta saaks sellest loobuda, jättes end määruse nr 574/72 (millega määratakse kindlaks määruse nr 1408/71 rakendamise kord) artikli 29 kohaselt oma elukohaliikmesriigi pädevas asutuses registreerimata. Seega on määruse nr 1408/71 artiklid 28 ja 28a nende kohaldamisalasse kuuluvate kindlustatud isikute suhtes imperatiivsed.

Elukohaliikmesriigi pädevas asutuses registreerimine, mis on sätestatud määruse nr 574/72 (millega määratakse kindlaks määruse nr 1408/71 rakendamise kord) artiklis 29, on vaid haldusformaalsus, mille täitmine on vajalik, et tagada mitterahaliste hüvitiste efektiivne andmine selles liikmesriigis vastavalt määruse nr 1408/71 artiklitele 28 ja 28a. Kui liikmesriigi pädev asutus väljastab vormi E 121, annab ta sellega vaid teada, et asjaomasel kindlustatud isikul oleks õigus saada selle riigi õigusaktide alusel mitterahalisi hüvitisi juhul, kui ta seal elaks. Kuna niisugune vorm on puhtalt deklaratiivne, ei ole selle vormi liikmesriigi pädevale asutusele esitamine kindlustatud isiku selles asutuses registreerimiseks eeldus, mille alusel tekib õigus saada hüvitisi selles liikmesriigis.

Seega, kuivõrd määruse nr 1408/71 artiklite 28 ja 28a kohaldamisalasse kuuluvad pensionärid ei saa nende sätetega kehtestatud süsteemi imperatiivsust arvestades otsustada loobuda õigusest saada mitterahalisi hüvitisi oma elukohaliikmesriigis ja jätta end selle liikmesriigi pädevas asutuses registreerimata, ei vabane nad registreerimata jätmise korral kohustusest teha pensioni maksma kohustatud liikmesriigis sissemakseid, kuna nende maksmise eest vastutab ikkagi jätkuvalt viimati nimetatud riik, ega saa kõnealuse määrusega ette nähtud süsteemi kohaldamata jätta.

Vastab tõele, et juhul kui kindlustatud isik jätab end elukohaliikmesriigi pädevas asutuses registreerimata, ei saa ta kõnealuseid hüvitisi selles liikmesriigis tegelikult kasutada ning ei põhjusta seega mingeid kulusid, mida pensioni maksma kohustatud liikmesriik tema elukohaliikmesriigile peab hüvitama vastavalt määruse nr 1408/71 artiklile 36 koostoimes määruse nr 574/72 artikliga 95. Niisugune asjaolu ei mõjuta siiski kuidagi õiguse olemasolu nendele hüvitistele ja seega vastavat kohustust maksta selle liikmesriigi pädevatele asutustele, mille õigusnormide alusel sellekohane õigus eksisteerib, nõutavad sissemaksed vastutasuks riski eest, mida ta määruse nr 1408/71 sätete kohaselt katab. Selline sissemaksete tasumise kohustus, mille aluseks on hüvitiste saamise õiguse olemasolu, isegi kui asjaomaseid hüvitisi tegelikult ei maksta, on siseriiklikes sotsiaalkindlustussüsteemides kehtivale solidaarsuspõhimõttele omane, kuna niisuguse kohustuse puudumisel võib see ajendada huvitatud isikuid ootama riski realiseerumist enne, kui nad teevad süsteemi rahastamiseks sissemakse.

(vt punktid 52, 57, 61–65, 72–75)

2. Määruse nr 1408/71 (muudetud määrusega nr 1992/2006) artikleid 28, 28a ja 33 koostoimes määruse nr 574/72 (millega määratakse kindlaks määruse nr 1408/71 rakendamise kord ning mida on muudetud määrusega nr 311/2007) artikliga 29 tuleb tõlgendada selliselt, et nendega ei ole vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, mis sätestavad, et osutatud riigi õigusaktide alusel pensioni saavad isikud, kes elavad teises liikmesriigis, kus neil on õigus vastavalt määruse nr 1408/71 artiklitele 28 ja 28a saada selle liikmesriigi pädeva asutuse poolt antavaid mitterahalisi haigushüvitisi, peavad tasuma pensionilt kinnipidamise teel sissemakse asjaomaste hüvitiste saamiseks isegi juhul, kui nad ei ole end elukohaliikmesriigi pädevas asutuses registreerinud.

(vt punkt 80, resolutsiooni punkt 1)

3. ELTL artiklit 21 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, mis sätestavad, et osutatud riigi õigusaktide alusel pensioni saavad isikud, kes elavad teises liikmesriigis, kus neil on õigus vastavalt määruse nr 1408/71 (muudetud määrusega nr 1992/2006) artiklitele 28 ja 28a saada viimasena nimetatud liikmesriigi pädeva asutuse poolt antavaid mitterahalisi haigushüvitisi, peavad tasuma pensionilt kinnipidamise teel sissemakse asjaomaste hüvitiste saamiseks isegi juhul, kui nad ei ole end elukohaliikmesriigi pädevas asutuses registreerinud.

Seevastu tuleb ELTL artiklit 21 tõlgendada nii, et sellega on vastuolus kõnealused siseriiklikud õigusnormid, juhul kui need põhjustavad või sisaldavad residentide ja mitteresidentide õigustamatut erinevat kohtlemist haigusriski vastu ette nähtud üldise kaitse jätkuvuse tagamise osas, mis neil oli enne nende õigusnormide jõustumist sõlmitud kindlustuslepingute raames; seda asjaolu peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

(vt punktid 130, 131 ja resolutsiooni punkt 2)