Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. septembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 1829/2003 geneetiliselt muundatud toidu ja sööda kohta artiklit 34 koostoimes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused, artikliga 53 tuleb tõlgendada nii, et Euroopa Komisjon on kohustatud võtma kiireloomulised meetmed viimati nimetatud sätte tähenduses, kui liikmesriik on talle viimasena nimetatud määruse artikli 54 lõike 1 kohaselt ametlikult teatanud niisuguste meetmete võtmise vajadusest, samas kui ei ole ilmne, et määrusega nr 1829/2003 või selle kohaselt lubatud toode võib tõenäoliselt kujutada suurt ohtu inimeste või loomade tervisele või keskkonnale.

Määruse nr 1829/2003 artiklit 34, koostoimes määruse nr 178/2002 artikliga 54, tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik võib pärast komisjonile kiireloomuliste meetmete võtmise vajadusest ametlikult teatamist ja juhul, kui Euroopa Komisjon ei ole võtnud määruse nr 178/2002 artikli 53 kohaselt ühtki meedet, esiteks võtta niisugused meetmed riigisisesel tasandil, ja teiseks need säilitada või neid pikendada, kuni komisjon ei ole viimasena nimetatud määruse artikli 54 lõike 2 kohaselt teinud otsust nende meetmete laiendamise, muutmise või tühistamise kohta.

Määruse nr 1829/2003 artiklit 34, koostoimes määruse nr 178/2002 artiklis 7 sätestatud ettevaatuspõhimõttega, tuleb tõlgendada nii, et see ei anna liikmesriikidele õigust võtta määruse nr 178/2002 artikli 54 kohaselt ajutisi kiireloomulisi meetmeid üksnes selle põhimõtte alusel, ilma et määruse nr 1829/2003 artiklis 34 ette nähtud sisulised tingimused oleksid täidetud.

Nimelt märkis ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 78, et kuigi ettevaatuspõhimõte, nagu see on sätestatud määruse nr 178/2002 artiklis 7, on toidualaste õigusnormide üldpõhimõte, kinnitas liidu seadusandja määruse nr 1829/2003 artiklis 34 ühe täpse reegli kiireloomuliste meetmete võtmiseks vastavalt määruse nr 178/2002 artiklites 53 ja 54 sätestatud korrale. Nagu ka Euroopa Kohus on 8. septembri 2011. aasta kohtuotsuse Monsanto jt (C‑58/10–C‑68/10, EU:C:2011:553) punktis 71 märkinud, tuleb määruse nr 178/2002 artikli 54 lõikes 1 ette nähtud kiireloomuliste meetmete võtmise tingimusi tõlgendades võtta inimeste elu ja tervise kaitse kõrge taseme tagamiseks muu hulgas arvesse ettevaatuspõhimõtet, jälgides samas, et oleks tagatud ohutu ja tervisliku toidu ja sööda vaba liikumine, mis on siseturu tähtis osa. Siiski ei saa seda põhimõtet tõlgendada nii, et see võimaldab määruse nr 1829/2003 artiklis 34 ette nähtud sätteid eirata või muuta, eeskätt neid paindlikumaks tehes.

Lisaks tuleb sedastada, nagu ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 68 sisuliselt märkis, et ajutised riskijuhtimismeetmed, mida võib võtta ettevaatuspõhimõttest lähtuvalt, ja määruse nr 1829/2003 artikli 34 kohaselt võetud erakorralised meetmed ei allu samale korrale. Nimelt tuleneb määruse nr 178/2002 artiklist 7, et nende ajutiste meetmete võtmise suhtes kehtib tingimus, et olemasoleva teabe hindamine näitab tervistkahjustava mõju võimalust, kuid see ei ole teaduslikult tõestatud. Seevastu lubab määruse nr 1829/2003 artikkel 34 võtta erakorralisi meetmeid, kui „on ilmne“, et viimasena nimetatud määrusega lubatud toode võib endast kujutada „tõsist“ ohtu inimeste või loomade tervisele või keskkonnale.

(vt punktid 46–48, 50 ja 54 ning resolutsiooni punkt 3)