1976. aasta esindajate otsest ja üldist Euroopa Parlamenti valimist käsitleva akti artikkel 6 viitab otsesõnu „Euroopa Parlamendi liikmetele” ja käsitleb parlamendiliikme ülesannete täitmist. Selles artiklis on mainitud parlamendiliikmete õigust hääletada, mis on õigus, mis oma olemuselt ei ole seostatav kandidaadiga, kes on valimisjärgses järjestuses ametlikult valituks kuulutatud. Pidades silmas selle artikli selget sõnastust, ei ole see kohaldatav aktidele, mille esemeks on valitud kandidaadi loobumine.

1976. aasta esindajate otsest ja üldist Euroopa Parlamenti valimist käsitleva akti artikli 12 sõnastusest nähtub, et selle artikli esimesest lausest tuleneva pädevuse suhtes, mis on Euroopa Parlamendil oma liikmete volituste kontrollimiseks, kehtivad kaks olulist piirangut, mis sisalduvad selle artikli teises lauses. Nimetatud artikli 12 teise lause esimese osa kohaselt „võtab [parlament] teadmiseks liikmesriikide poolt ametlikult teatatud tulemused”. Lisaks on sama artikli teise lause teises osas sätestatud parlamendi spetsiifiline pädevus lahendada vaidlusi samuti esemeliselt piiratud üksnes 1976. aasta „akti sätetest tuleneda võiva[te] vaidlus[tega], välja arvatud need, mis tulenevad aktis osutatud siseriiklikest õigusnormidest”.

Esiteks nähtub 1976. aasta akti artikli 12 sõnastusest endast, et see artikkel ei anna parlamendile pädevust lahendada vaidlusi, mis tekivad ühenduse õiguse kui terviku pinnalt. Kõnealuse artikli selge sõnastuse kohaselt peetakse selles artiklis silmas üksnes „käesoleva akti sätetest tuleneda võiva[i]d vaidlus[i]”. Nimelt ei ole parlamendil üldist pädevust ühenduse õiguse alusel hinnata liikmesriikide valimismenetluste õiguspärasust ja nende menetluste kohaldamist konkreetses asjas. Parlamendi pädevus piirdub oma liikmete volituste kontrollimisel nende õigustega, mis on selgelt määratletud 1976. aasta akti asjakohastes sätetes. 1976. aasta akti artikli 12 tõlgendus, mis annaks parlamendile üldise kontrollipädevuse liikmesriikide ametivõimude poolt ametlikult väljakuulutatud valimistulemuste üle, oleks vastuolus mitte ainult selle artikli sõnastusega, vaid ka EÜ artiklites 5 ja 7 sätestatud põhimõttega, mille kohaselt on ühenduse ja tema institutsioonide pädevus üksnes selline, mis on neile antud.

Teiseks tuleb väljendi „teadmiseks võtma” kasutamist 1976. aasta akti kontekstis tõlgendada kui parlamendi hindamisruumi täielikku puudumist selles valdkonnas. Parlamendi ja siseriiklike ametivõimude pädevus on parlamendiliikmete volituste kontrollimisel ühenduse institutsioonide ja siseriiklike ametivõimude vahel selgelt jaotatud. Parlamendil on selles osas vastavalt nimetatud akti artiklile 12 üksnes pädevus lahendada selle akti sätetest tuleneda võivad vaidlused, välja arvatud need, mis tulenevad aktis osutatud siseriiklikest õigusnormidest, samal ajal kui siseriiklike ametivõimude ülesanne on teatada tulemused, mis on saadud ühenduse õigusega kooskõlas olevate siseriiklike õigusnormide alusel. Sellest nähtub, et parlament on vastavalt nimetatud artiklile 12 kohustatud võtma teadmiseks siseriikliku valimiskomisjoni teatatud tulemused, ilma et tal oleks pädevust siseriikliku aktiga väidetavalt toime pandud rikkumiste tõttu nendest tulemustest kõrvale kalduda.

(vt punktid 52–55, 66, 67, 74 ja 75)