Konkurentsi valdkonnas, kui kahele emaettevõtjale kuulub tütarettevõtjas ühiselt 100% osalus, ei oma pelgalt asjaolu, et üks nendest emaettevõtjatest lakkas eksisteerimast, mingit mõju tütarettevõtjale otsustava mõju avaldamise eelduse kohaldamise küsimuses, kuna ettevõtjad ei saa karistuse määramisest pääseda vaid seetõttu, et nende identiteeti muudetakse restruktureerimise, võõrandamise või teiste õiguslike või organisatsiooniliste muudatuste teel, et mitte ohustada eesmärki karistada konkurentsieeskirjadega vastuoleva tegevuse eest ning hoiatavate karistuste abil hoida ära selle tegevuse kordumine.

Komisjoni teatise komisjoni toimikutele juurdepääsureeglite kohta EÜ artiklite 81 ja 82, EMP lepingu artiklite 53, 54 ja 57 ning määruse nr 139/2004 kohaldamise juhtudel punkti 27 sätted on kooskõlas kohtupraktikaga, et kuigi üldreeglina ei anta pooltele juurdepääsu teiste poolte vastuste vastuväidetele, võib pool siiski neile juurdepääsu saada, kui need dokumendid võivad sisaldada uusi, kas süüstavaid või süüst vabastavaid tõendeid, mis puudutavad komisjoni vastuväidetes selle poole kohta esitatud väiteid.

Konkurentsieeskirjade rikkumise menetluses teavitatakse alles haldusmenetluse võistleva staadiumi alguses asjaomast ettevõtjat vastuväiteteatise kaudu kõikidest olulistest tõenditest, millele komisjon menetluse selles staadiumis tugineb. Järelikult ei kuulu teiste osapoolte vastused vastuväiteteatisele põhimõtteliselt uurimistoimiku dokumentide hulka, millega osapooled võivad tutvuda. Kui EÜ artikli 81 lõike 1 kohaldamise menetluses rikkumise tuvastamiseks kavatseb komisjon siiski tugineda vastuväiteteatise vastuse teatud lõigule või vastusele lisatud dokumendile, siis peab teistele selle menetlusega seotud ettevõtjatele olema antud võimalus selle tõendi kohta oma seisukoht esitada. Samuti on see siis, kui komisjon tugineb niisugusele dokumendile, et tuvastada ühe asjassepuutuva ettevõtja algataja või eestvedaja roll.

Komisjoni keeldumine edastada vastuväiteteatisest hilisemaid dokumente, mida äriühing on temalt nõudnud, on õigustava dokumendi puhul õigusvastane vaid siis, kui see äriühing tõendab, et dokumendi avalikustamata jätmine võis menetluse kulgu ning komisjoni otsuse sisu tema kahjuks mõjutada.

Konkurentsi valdkonnas ei ole vastuväiteteatisele esitatud teiste ettevõtjate vastuste süstemaatiline edastamata jätmine vastuolus kaitseõiguste tagamise põhimõttega. See põhimõte tähendab, et komisjon peab haldusmenetluses asjassepuutuvatele ettevõtjatele avalikustama kõik faktid, asjaolud ja dokumendid, millele ta tugineb, et võimaldada neil tõhusalt väljendada oma seisukohta väidetavate faktide ja asjaolude ja oma väidete põhjendamiseks kasutatud dokumentide tõelevastavuse ja asjakohasuse kohta.

Konkurentsieeskirjade rikkumise menetluses ei tule vastuväiteteatisest hilisemat dokumenti, mida komisjon kasutab oma otsuses tõendina, tingimata asjaomastele ettevõtjatele edastada tervikuna. Komisjon on selleks, et võimaldada asjassepuutuval ettevõtjal võtta tõhusalt seisukoht selle tõendi suhtes, kohustatud talle edastama vaid dokumendi asjassepuutuv osa, mis on asetatud konteksti, kui see on mõistmiseks vajalik.

Konkurentsieeskirjade rikkumise menetluses puudutab põhimõte, mille kohaselt ei saa komisjon, kes teeb teatavaks oma vastuväited ja võtab vastu otsuse, millega määratakse karistus, üksi otsustada, millised dokumendid on asjassepuutuvale ettevõtjale tema kaitseks tarvilikud, komisjoni toimikus olevaid dokumente. Järelikult ei käi see põhimõte vastuste kohta, mille on komisjoni vastuväidetele esitanud teised asjassepuutuvad isikud.

Nii võib see olla näiteks juhul, kui ettevõtja jätab komisjoni sellekohasele nõudele vastates tahtlikult või ettevaatamatusest haldusmenetluses esitamata trahvisumma kindlaksmääramise seisukohast otsustava tähtsusega asjaolud, mis tal vaidlustatud otsuse vastuvõtmise ajal olid või võisid olla. Kuigi see ei takista Üldkohtul täieliku pädevuse teostamise raames neid asjaolusid arvesse võtta, riskib ettevõtja, kes seda alles kohtumenetluses mainib – kahjustades seeläbi haldusmenetluse eesmärki ja nõuetekohast läbiviimist –, siiski sellega, et Üldkohus võtab seda asjaolu kohaselt trahvisumma kindlaksmääramisel arvesse.

Määruse nr 1/2003 artikli 18 lõigete 2 ja 3 tõhususe tagamiseks on komisjonil siiski õigus kohustada ettevõtjat esitama asjaolude kohta, millest ta võib teadlik olla, kõik vajalik teave, ning esitama talle vajaduse korral tema valduses olevad sellega seotud dokumendid tingimusel, et ta ei pane ettevõtjale kohustust esitada vastuseid, milles viimane peaks tunnistama rikkumise olemasolu, mida peab komisjon tõendama. Ettevõtja, kellele komisjon saadab määruse nr 1/2003 artikli 18 alusel teabenõude, on seega kohustatud tegema aktiivselt koostööd ning talle võidakse määrata selle määruse artikli 23 lõikes 1 ette nähtud spetsiaalne trahv, mis võib olla kuni 1% tema kogukäibest, kui ta esitab tahtlikult või ettevaatamatuse tõttu ebaõiget või eksitavat teavet. Järelikult võib Üldkohus oma täieliku pädevuse teostamise raames võtta vajaduse korral arvesse ettevõtja koostöösoovimatust ja sellest tulenevalt suurendada talle EÜ artikli 81 või 82 rikkumise eest määratud trahvisummat tingimusel, et ettevõtjale ei ole sama käitumise eest määratud määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 1 alusel spetsiaalset trahvi.

Seaduslikkuse kontrolli komisjoni otsuse üle, millega määratakse trahv liidu konkurentsieeskirjade rikkumise eest, täiendab täielik pädevus, mis oli liidu kohtule antud määruse nr 17 artikliga 17 ja mis talle praegu on ELTL artikli 261 kohaselt antud määruse nr 1/2003 artikliga 31. See pädevus annab kohtule lisaks karistuse seaduslikkuse kontrollimisele õiguse asendada komisjoni hinnang enda omaga ja järelikult määratud trahv või karistusmakse tühistada, seda vähendada või suurendada. Aluslepingutes ette nähtud kontroll tähendab vastavalt Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47 sätestatud tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtte nõuetele seega, et liidu kohus teostab nii õiguslike kui faktiliste asjaolude kontrolli, samuti seda, et tal on pädevus hinnata tõendeid, tühistada vaidlustatud otsus ning muuta trahvisummat. Lisaks, EÜ artikli 81 kohaldamise osas ei kohusta ükski õigusnorm vastuväiteteatise adressaati vaidlustama selle erinevaid faktilisi või õiguslikke elemente haldusmenetluses ilma võimaluseta seda teha hiljem kohtumenetluses.

Lisaks ei takista miski komisjonil põhimõtteliselt tugineda üheainsale sündmusele, et tuvastada, et ettevõtjal oli kartelli algataja roll, tingimusel, et see ainus asjaolu võimaldab kindlalt tõendada, et see ettevõtja õhutas või julgustas teisi ettevõtjaid kartelli looma või sellega ühinema.

Tuleb märkida, et ettevõtja peab selleks, et teda kvalifitseeritaks kartelli algatajaks, olema õhutanud või julgustanud teisi ettevõtjaid kartelli looma või sellega ühinema. Lihtsalt kartelli asutajaliikmete hulka kuulumisest seevastu ei piisa. Selleks tuleb kvalifitseerida ainult ettevõtja, kes võis näidata üles initsiatiivi, näiteks pakkudes teisele välja salajase kokkuleppe võimaluse või püüdes teda veenda seda sõlmima. Liidu kohus ei pane komisjonile siiski kohustust, et tal oleks tõendeid kartellikokkuleppe üksikasjade väljatöötamise ja loomise kohta.

Selleks et ettevõtjat oleks võimalik kvalifitseerida eestvedajaks, peab ta olema tegutsenud kartelli märkimisväärse käigushoidjana või olema isiklik ja konkreetne vastutus selle toimimise eest. Seda asjaolu tuleb hinnata üldiselt, arvestades asja konteksti. See roll võib tuleneda sellest, et ettevõtja, näidates aeg-ajalt üles initsiatiivi, andis spontaanselt kartellile põhitõuke. See võib tuleneda ka kaudsete tõendite kogumist, mis näitavad, et ettevõtja pühendus kartelli stabiilsuse ja edu tagamisele.

Nii on see juhul, kui ettevõtja osales kartellikoosolekul teise ettevõtja nimel, kes ise ei osalenud, ning edastas talle koosoleku tulemused. See on nii ka siis, kui ettevõtjal oli keskne roll konkreetselt kartelli toimimise tagamisel, näiteks mitme koosoleku organiseerimine, kartelli raames teabe kogumine ja levitamine ning kõige sagedamini kartelli toimimise kohta ettepanekute tegemine.

Lisaks on kartelli raames sõlmitud kokkuleppe kontrollimine otsustav märk ettevõtja etendatud eestvedaja rolli kohta.

See, et ettevõtja avaldab survet või isegi dikteerib teistele kartelli liikmetele, kuidas peab käituma, ei ole aga tingimus, mis peab olema täidetud, et ettevõtja saaks kvalifitseerida kartelli eestvedajaks. Ettevõtja seisund turul või tema käsutuses olevad ressursid ei ole samuti tõendid rikkumise eestvedaja rolli täitmise kohta, kuigi need on osa kontekstist, mida arvestades neid tõendeid tuleb hinnata.

Komisjon võib asuda seisukohale, et kartellis oli eestvedaja roll mitmel ettevõtjal.

(vt punktid 198–202)