EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(teine koda)

19. november 2014

EH

versus

Euroopa Komisjon

„Avalik teenistus — Ametnik — Töötasu — Peretoetused — Siseriiklike ja personalieeskirjade järgsete toetuste kattumise välistamise eeskiri — Ametniku abikaasa poolt siseriiklike peretoetuste saamine — Ametniku poolt administratsioonile oma isikliku olukorra muutumisest teatamata jätmine — Distsiplinaarmenetlus — Distsiplinaarkaristus — Madalamasse järku tagandamine — Põhjendamine — Kergendavad asjaolud — Administratsiooni hooletus”

Ese:

ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingule, esitatud hagi, millega EH palub tühistada Euroopa Komisjoni ametisse nimetava asutuse 24. juuni 2013. aasta otsuse, millega talle määrati kolme palgajärgu võrra madalamasse järku tagandamise karistus, ja 24. jaanuari 2014. aasta otsuse, millega tema kaebus jäeti rahuldamata.

Otsus:

Jätta hagi rahuldamata. Jätta EH kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud.

Kokkuvõte

Kui ametnik taotleb ja talle antakse seoses tema perekondliku olukorraga toetust, siis ei saa ta tugineda oma väidetavale teadmatusele oma abikaasa olukorrast, olgu siis tegemist viimase kutsealase tegevusega, selle tegevuse eest saadava tasu suurusega või abikaasa poolt niisuguste siseriiklike peretoetuste saamisega, mis on personalieeskirjade järgsete toetustega samalaadsed. Kui niisuguse argumendiga tuleks nõustuda, siis võimaldaks see nimelt ametnikel või teenistujatel, kes sarnaselt saavad personalieeskirjade järgseid peretoetusi kogu ulatuses, leida, et nad on vabastatud mujalt saadavatest siseriiklikest peretoetustest teatamise kohustusest juhtudel, kui siseriiklikke peretoetusi ei maksta otse ametnikule, vaid tema abikaasa isiklikule pangaarvele. Selline lähenemisviis võib ajendada teavet varjama, kahjustades liidu finantshuve. (vt punktid 99 ja 100)

Kõigil rahalisi soodustusi saavatel ametnikel lasub üldine kohustus esitada kogu teave oma isikliku olukorra kohta ja teavitada administratsiooni kõigist oma isiklikus olukorras toimunud muutustest, kusjuures seda kohustust on sõnaselgelt mainitud ka personalieeskirjade artikli 67 lõikes 2 seoses peretoetuste kattumise vastase eeskirjaga. Liidu finantshuvide kaitsmise ülesandega haldustalituse võimalik ebatõhusus või tegevusetus ei vabasta ametnikku vastutusest selle kohustuse rikkumise eest. Hoolas ametnik, kes on tutvunud personalieeskirjade sätetega, mille alusel talle makstakse tema taotletud toetust, eriti kui neid sätteid on korratud talle asjaomase toetuse määramise otsuses, et või piirduda vaikides selle toetuse ehk käesoleval juhul personalieeskirjade järgse peretoetuse kogu ulatuses edasi saamisega, samal ajal kui tema abikaasa saab samade laste eest samalaadseid siseriiklikke peretoetusi kogu ulatuses. Niisuguses olukorras ei saa ametnik õigustada oma vaikimist asjaoluga, et tema administratsioon on nende maksetega hooletusest automaatselt nõustunud või talub neid. Kui niisugust administratsiooni hooletust loetaks kergendavaks asjaoluks, julgustaks see ametnikke ja teenistujaid administratsiooni vigadest kasu lõikama. Personalieeskirjade järgseid toetusi saav ametnik on kohustatud esitama kõik tema käsutuses juba olevad dokumendid ja igal juhul teavitama administratsiooni võimalikest sotsiaaltoetustest, mida tema abikaasa saab nende maksmise eest vastutavalt liikmesriigi asutuselt. (vt punktid 104, 105, 107 ja 108) Viide: Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsus Lopez Cejudo vs. komisjon, F-28/13, EU:F:2014:55, punkt 67.

Personalieeskirjade artiklis 11 sätestatud lojaalsuskohustus tähendab nimelt, et ametnikud hõlbustavad administratsiooni tööd ametnikele personalieeskirjades ette nähtud rahaliste õiguste ulatuse kindlaksmääramisel. Tavapäraselt hoolsale ametnikule ei saa märkamatuks jääda, et teatis tema perekondliku olukorra muutumise kohta, mille alusel ta saab toetusi, tuleb selgelt ja ühemõtteliselt saata otse oma institutsiooni pädevale talitusele, ja sellega seoses ei saa ametnik tugineda asjaolule, et administratsioon on saanud teatava teabe juhuslikult või kaudselt. See kehtib veelgi enam seetõttu, et personalieeskirjade artikli 67 lõike 2 sõnastusest ilmneb üheselt mõistetavalt, et institutsiooni kohustus ei ole välja uurida, kas mujalt makstakse samalaadseid peretoetusi, vaid personali liikmed peavad teatama, kui nad saavad niisuguseid toetusi muudest allikatest. Personalieeskirjade artikkel 11 kujutab endast konkreetset lojaalsuskohustuse väljendust, mis eeldab, et ametnik mitte ainult ei hoidu ametiväärikust ning institutsiooni ja selle asutuste lugupeetavust riivavast käitumisest, vaid mida kõrgemal palgaastmel ta on, seda enam näitab ta üles ka igasuguseid kahtlusi välistavat käitumist, et alati säiliks tema ja institutsiooni vaheline usaldussuhe. (vt punktid 108, 112 ja 123) Viited: Esimese Astme Kohus: kohtuotsus Costacurta vs. komisjon, T-34/89 ja T-67/89, EU:T:1990:20, punktid 45 ja 46. Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsus Andreasen vs. komisjon, F-40/05, EU:F:2007:189, punkt 233 ja seal viidatud kohtupraktika.

Asjaolu, et pärast seda, kui ametnik sai teada distsiplinaarnõukogu arvamuse, kohustus ta vabatahtlikult tagasi maksma enne õigustamatult saadud peretoetuste summad, ei vähenda süüks pandava rikkumise kvalifikatsiooni, eriti kui rikkumine on ilmsiks tulnud institutsiooni kontrolli tulemusel, mitte ametniku poolt tema omal algatusel tehtud avalduse põhjal. Ametnik ilmutab „rasket hooletust”, kui ta teeb vea, mis küll ei kujuta endast tahtlust liidu eelarvest alusetult rikastuda, kuid on raskesti vabandatav, eriti arvestades huvitatud isiku ametiülesandeid ja vastutust, tema palgaastet ja staaži institutsiooni talituses. Personalieeskirjade IX lisa artikli 10 sõnastuses ei ole midagi sellist, mis sunniks ametisse nimetavat asutust käsitama määratud karistust kergendava asjaoluna seda, et ametnik läheneb pensionilemineku eale. (vt punktid 115, 118, 124 ja 125)