ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Tuvastada, et kuna Portugali Vabariik ei ole võtnud vajalikke meetmeid tagamaks, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta direktiivi 2008/1/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta (IPPC direktiiv) (1) artiklite 6 ja 8 kohaste lubade abil või tingimuste uuesti läbivaatamise või vajaduse korral nende ajakohastamise abil hoolitsetakse selle eest, et olemasolevad käitised tegutsevad vastavuses artiklite 3, 7, 9, 10 ja 13, artikli 14 punktide a ja b ning artikli 15 lõike 2 nõuetega hiljemalt 30. oktoobril 2007, siis on Portugali Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad nimetatud direktiivi artikli 5 lõikest 1
ET Euroopa Liidu Teataja C 100/30

Eelotsusetaotlus, mille esitas Tribunale Ordinario di Vicenza — Sezione distaccata di Schio — (Itaalia) 15. veebruaril 2010 — Electrosteel Europe sa versus Edil Centro SpA

(Kohtuasi C-87/10)

2010/C 100/45

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Ordinario di Vicenza

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Electrosteel Europe sa

Kostja: Edil Centro SpA.

Eelotsuse küsimused

Kas määruse (EÜ) nr 44/01 (1) artikli 5 lõike 1 punkti b ning seega ühenduse õigust selles osas, milles see sätestab, et kohustuse täitmise kohana käsitatakse müügi puhul kohta liikmesriigis, kus lepingu kohaselt kaubad üle anti või kus need oleks tulnud üle anda, tuleb tõlgendada nii, et pädeva kohtu kindlaksmääramisel käsitatakse üleandmiskohana lepingu esemeks oleva kauba lõplikku sihtkohta või kohta, kus müüja oma üleandmiskohustuse täidab, lähtuvalt konkreetse juhu suhtes kohaldatavatest materiaalõigusnormidest, või on mõeldav ka eespool viidatud õigusnormi teistsugune tõlgendus?

(1) Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT L 012, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42).
ET Euroopa Liidu Teataja C 100/25

Eelotsusetaotlus, mille esitas Symvoulio tis Epikrateias (Kreeka) 1. veebruaril 2010 — Eleftheri Tileorasi A.E. („Alter Channel”) ja Konstantinos Giannikos versus Ypourgos Typou kai Meson Mazikis Enimerosis ja Ethniko Symvoulio Radiotileorasis

(Kohtuasi C-52/10)

2010/C 100/37

Kohtumenetluse keel: kreeka

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Symvoulio tis Epikrateias (Kreeka)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: Eleftheri Tileorasi A.E. („Alter Channel”) ja Konstantinos Giannikos

Vastustajad: Ypourgos Typou kai Meson Mazikis Enimerosis ja Ethniko Symvoulio Radiotileorasis

Eelotsuse küsimused

Kas nõukogu direktiivi 89/552/EMÜ teleringhäälingutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT L 298, lk 23; ELT eriväljaanne 06/01, lk 224) artikli 1 punkti d, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 97/36/EÜ (EÜT L 202, lk 60; ELT eriväljaanne 06/02, lk 321) artikli 1 punktiga c, tuleb tõlgendada nii, et „varjatud reklaami” puhul on tasu või muu samalaadse hüvitise maksmine kontseptuaalne element, mis peab olema olemas, et tegemist oleks reklaami pakkumisega?
5.

Kas juhul, kui komisjoni otsust tuleb tõlgendada nii, nagu kirjeldatud 4. küsimuse esimeses võimaluses, on see otsus kooskõlas sellega, kuidas komisjon on asutamislepingu artiklit 87 tõlgendanud samasugustel juhtudel, mis käsitlevad sotsiaalmaksusoodustuste andmist koolitus- ja töölepingute korral, millega on tegemist 11. mai 1999. aasta otsuses 2000/128/EÜ (2) (mille esemeks on Itaalia Vabariigi seadused ja millele 2002. aasta negatiivse otsuse põhjendustes sõnaselgelt viidatakse) ja 13. mai 2003. aasta otsuses 2003/739/EÜ (3) (mille esemeks on Sitsiilia maakonnaseadused)?
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta määruse (EÜ) nr 998/2003 (1), mis käsitleb lemmikloomade mittekaubandusliku liikumise suhtes kohaldatavaid loomatervishoiunõudeid ja millega muudetakse nõukogu direktiivi 92/65/EMÜ, artikli 3 punktiga b, artikli 4 lõikega 2, artikliga 5 ja artikli 17 lõikega 2 ning komisjoni 26. novembri 2003. aasta otsuse 2003/803/EÜ (2), millega kehtestatakse näidispass koerte, kasside ja valgetuhkrute ühendusesiseseks liikumiseks, artiklite ja lisadega on vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis viitab kasside ja valgetuhkrute passide osas näidispassile ja komisjoni 26. novembri 2003. aasta otsuses sisalduvatele täiendavatele nõuetele, kuid näeb lisaks sellele ette, et igal passil peab olema ühtne 13-kohaline number, mis koosneb tähekombinatsioonist „BE”, mis on Belgia ISO-kood, kahekohalisest väljaandja identifitseerimisnumbrist ja üheksakohalisest järjenumbrist.
ET Euroopa Liidu Teataja C 80/16

Mehmet Salih Bayramoglu 21. detsembril 2009 esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu (teine koda) 24. septembri 2009. aasta otsuse peale kohtuasjas T-110/09: Mehmet Salih Bayramoglu versus Euroopa Parlament, Euroopa Liidu Nõukogu

(Kohtuasi C-28/10 P)

2010/C 80/29

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Mehmet Salih Bayramoglu (esindaja: A. Riza, QC)

Teised menetluspooled: Euroopa Parlament, Euroopa Liidu Nõukogu

Apellandi nõuded

Apellant palub kohtul:

— Tühistada nõukogu otsus 2004/511/EÜ (1), kuna see põhineb õigusvastasel tegevusetusel, mille tõttu ei võimaldatud Küprose türgi kogukonnal osaleda Euroopa Parlamendi valimistel, mis on vastuolus asutamislepingu artikliga 189 koosmõjus Euroopa Liidu lepingu artiklitega 5 ja 6.

— Tuvastada, et kuus Euroopa Parlamendi liiget, kellest Küprose Vabariik teatas pärast 6. juunit 2009 ja kes valiti kehtiva valimiskorra alusel, ei esinda seadusest tulenevate nõuete kohaselt Küprose türgi kogukonda.

Väited ja peamised argumendid

Apellant väidab, et Esimese Astme Kohus eksis, leides et hagi esitati hilinenult. Apellant tugineb nimetatud väite puhul sellele, et Esimese Astme Kohtu poolt viidatud kohtupraktika ei käsitle terve kogukonna valimistel osalemise põhiõigust tagavate sätete vastu võtmata jätmist ega otsust, mille õiguslikuks aluseks on tegevusetus ja valimisi käsitlevate sätete vastuvõtmata jätmine, vaid selliste valimiste läbiviimise õiguse edasilükkamist.

Apellant väidab veel, et tõele ei vasta ka see, et ta hagi esitamisel ei tuginenud vabandatava eksituse ja vääramatu jõu olemasolule.

(1) Nõukogu 10. juuni 2004. aasta otsus 2004/511/EÜ Küprose rahva esindatuse kohta Euroopa Parlamendis Küprose probleemi lahendamise korral (ELT L 211, lk 22).
ET Euroopa Liidu Teataja C 80/15

REWE-Zentral AG 14. jaanuaril 2010 esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu (kuues koda) 11. novembri 2009. aasta otsuse peale kohtuasjas T 150/08 : REWE-Zentral AG versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), menetlusse astuja Aldi Einkauf GmbH & Co. OGH

(Kohtuasi C-22/10 P)

2010/C 80/28

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: REWE-Zentral AG (esindajad: advokaadid M. Kinkeldey ja A. Bognár)

Teised menetlusosalised: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), Aldi Einkauf GmbH & Co.OHG

Apellatsioonkaebuse esitaja nõuded

1. tühistada Esimese Astme Kohtu 11. novembri 2009. aasta otsus, mis on vaidlustatud;

2. mõista menetlus- ja kohtukulud välja kostjalt ja apellatsioonkaebuse vastustajalt.

Väited ja peamised argumendid

Kõnealune apellatsioonkaebus on esitatud Esimese Astme Kohtu otsuse peale, millega Esimese Astme Kohus jättis rahuldamata apellatsioonkaebuse esitaja tühistamishagi Siseturu Ühtlustamise Ameti neljanda apellatsioonikoja 15. veebruari 2008. aasta selle otsuse peale, millega lükati tagasi apellatsioonkaebuse esitaja esitatud sõnalise tähise CLINA registreerimistaotlus. Kohus kinnitas viidatud otsusega apellatsioonikoja otsuse, mille kohaselt esineb segiajamise tõenäosus varasema ühenduse kaubamärgiga CLINAIR.

Apellatsioonkaebuse põhjenduseks viidatakse nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (edaspidi „kaubamärgimäärus”) artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumisele.

Esimese Astme Kohus ei võtnud segiajamise tõenäosuse hindamisel nõuetekohaselt arvesse kõigi asjakohaste elementide tervikmõju. Kohus rikkus õigusnormi kui otsustas, et vastandatud kaubamärkide viidatud mõistelised erinevused ei tasakaalusta tugevat kõlalist ja kirjapildist tulenevat sarnasust, mille tuvastamine omakorda ei olnud nõuetekohane. Lisaks ei hinnanud kohus varasema kaubamärgi vähest eristusvõimet erapooletul õiguslikul viisil. Kohus rikkus selles osas kaubamärgimääruse artikli 8 lõike 1 punkti b kohaldamisel õigusnormi ja rikkus seega ühenduse õigust.

Eelkõige ei võtnud Esimese Astme Kohus piisavalt arvesse, et võrreldavatel tähistel CLINAIR ja CLINA on olulised kõlalised ja kirjapildist tulenevad erinevused, millega õigusnormi kohaselt tuleb arvestada, ning et varasem kaubamärk CLINAIR viitab erilisele mõistelisele sisule, millega õigusnormi kohaselt tuleb arvestada, mis uuel kaubamärgil puudub. Kohus jättis ka arvesse võtmata, et koostisosal „CLIN” on märkimisväärselt nõrk eristusvõime ja seega saab see mõjutada kaubamärgi CLINAIR tervikmõju õigusnormist tulenevalt üksnes nõrgalt. Seetõttu ei piisa õiguslikult vaid ühest nimetatud koostisosa puhul esinevast kokkulangevusest, et põhjendada segiajamise tõenäosust kaubamärgimääruse artikli 8 lõike 1 punkti b tähenduses, seda enam et viidatud kõlalised, kirjapildist tulenevad ja mõistelised erinevused ei ole tähtsusetud.
2.

Kas kõnealuse määruse artiklis 12 sätestatud mõistet „lisahüvitis” tuleb tõlgendada nii, et see võimaldab siseriiklikul kohtul lennu tühistamise korral määrata kahju hüvitamise, sealhulgas mittevaralise kahju hüvitamise lennutransporditeenuse osutamise lepingu täitmata jätmise eest vastavalt lepinguliste kohustuste täitmata jätmist käsitlevates siseriiklikes õigusnormides ja kohtupraktikas kehtestatud kriteeriumidele, või kas, vastupidi, kõnealust hüvitist kohaldatakse ainult seoses reisijate kantud ja nõuetekohaselt tõendatud kuludega, mida lennuettevõtja ei ole piisavalt hüvitanud vastavalt määruse nr 261/2004/EÜ artiklite 8 ja 9 nõuetele, ilma et nendele artiklitele oleks tuginetud, või lõpuks, kas need kaks lisahüvitise mõistet on omavahel kokkusobivad?
ET Euroopa Liidu Teataja C 113/24

Eelotsusetaotlus, mille esitas Arbeitsgericht Siegburg (Saksamaa) 12. veebruaril 2010 — Hüseyin Balaban versus Zelter GmbH

(Kohtuasi C-86/10)

2010/C 113/38

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Arbeitsgericht Siegburg

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Hüseyin Balaban

Kostja: Zelter GmbH

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ (1) artiklit 6 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette, et majanduslikel põhjustel koondatavate töötajate valiku puhul võib töötajate tasakaalustatud vanuselise koosseisu säilitamiseks moodustada vanuserühmad ja korraldada võrreldavate töötajate hulgas valik nii, et igast vanuserühmast valitavate töötajate arvu ja koondatavate võrreldavate töötajate arvu suhe vastab vastava asjaomase vanuserühma töötajate arvu ja ettevõtte kõigi võrreldavate töötajate arvu suhtele?

(1) Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiiv 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (EÜT L 303, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 79).
ET Euroopa Liidu Teataja C 113/16

20. jaanuaril 2010 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Taani Kuningriik

(Kohtuasi C-33/10)

2010/C 113/24

Kohtumenetluse keel: taani

Pooled

Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: A. Alcover San Pedro, H. Støvlbæk)

Kostja: Taani Kuningriik

Hageja nõuded

— tunnistada, et kuna Taani Kuningriik ei ole võtnud kõiki vajalikke meetmeid tagamaks, et alates 30. oktoobrist 2007 oleksid kõik load läbi vaadatud ja vajaduse korral ajakohastatud, siis on Taani Kuningriik rikkunud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta direktiivist 2008/1/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta tulenevaid kohustusi;

— mõista kohtukulud välja Taani Kuningriigilt.

Väited ja peamised argumendid

Direktiivi artikli 5 lõike 1 kohaselt peavad kõik liikmesriigid võtma vajalikud meetmed, et rakendada lubade ja/või läbivaatamise protseduur olemasolevate käitiste suhtes. Seda tähtaega kohaldatakse eranditult ja direktiiv ei luba liikmesriikidel selle kohustuse täitmata jätmise korral tugineda erakorralistele asjaoludele.

Sellest ei piisa, et Taani Kuningriik on võtnud meetmeid tagamaks kõigi nende juhtumite lõpetamine, mis on seotud direktiivi artikli 5 lõike 1 täitmisega 2009. aasta lõpuks. Samuti ei saa 1. jaanuari 2007. aasta haldusreformist tulenevad hilinemistel olla mingit kaalu selle hindamisel, kas Taani on täitnud artikli 5 lõikest 1 tulenevaid kohustusi. Käitiste seadustamiseks kehtestatud tähtaeg möödus 30. oktoobril 2007 ning sellest teatati liikmesriikidele juba 22. septembril 2005. Taanil oli seega mitu aastat aega, et võtta vastu vajalikke meetmeid direktiivi täitmiseks.

Taani ei ole vaidlustanud olemasolevate käitiste jaoks lubade andmise nõuete rakendamata jätmist. Seega ei ole vaidlust, et märkimisväärsed kaheksa Taani käitist tegutsesid ilma direktiivi kohase loata, mis on vastuolus direktiivi artikli 5 lõikega 1.
ET Euroopa Liidu Teataja C 113/23

11. veebruaril 2010 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Iirimaa

(Kohtuasi C-82/10)

2010/C 113/36

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindaja: N. Yerrell)

Kostja: Iirimaa

Hageja nõuded

— tuvastada, et kuna Iiri Vabariik ei ole kohaldanud kõiki Euroopa Liidu kindlustusalaseid õigusakte kindlustusseltside suhtes võrdsetel alustel, siis on Iiri Vabariik rikkunud eelkõige nõukogu 24. juuli 1973. aasta direktiivi 73/239/EMÜ otsekindlustustegevuse, välja arvatud elukindlustustegevuse alustamise ja jätkamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta, mida on muudetud, artiklitest 6, 8, 9, 13, 15, 16 ja 17 ning nõukogu direktiivi 92/49/EMÜ otsekindlustustegevusega, välja arvatud elukindlustustegevusega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta, millega muudetakse direktiive 73/239/EMÜ ja 88/357/EMÜ, artiklitest 22 ja 23 tulenevaid kohustusi; ning

— mõista kohtukulud välja Iirimaalt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon on arvamusel, et i) Voluntary Health Insurance Boardile (edaspidi „VHI”) ei saa nõuetekohaselt jätkata direktiivi 73/239/EMÜ artiklis 4 ettenähtud erandi võimaldamist alates ajast, mil tema staatust esimest korda seoses 1996. aasta Voluntary Health Insurance (Amendment) Acti (1996. aasta vabatahtliku tervisekindlustuse (muutmise) seadus) jõustumisega muudeti, ja ii) alates sellest kuupäevast on tema suhtes täies ulatuses kohaldatavad Euroopa Liidu kindlustusalaste õigusaktide nõuded, sealhulgas eelkõige nõuded, mis puudutavad loa andmist, finantsjärelevalvet, kindlustustehniliste eraldiste moodustamist ja solventsusmarginaali, sealhulgas garantiifondi.

VHI jätkab antud hetkel kogu oma tegevust ilma, et ta oleks Irish Financial Regulatorilt (Iiri finantsteenuste reguleerimisamet) loa saanud ja ilma, et ta oleks muu hulgas täitnud vajalikud maksejõulisuse nõuded.
ET Euroopa Liidu Teataja C 113/21

European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) 9. veebruaril 2010 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kuues koda) 19. novembri 2009. aasta määruse peale kohtuasjas T-94/07: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) versus Euroopa Ühenduste Komisjon

(Kohtuasi C-74/10 P)

2010/C 113/32

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (esindaja: Rechtsanwalt J. Kuhbier)

Teine menetluspool: Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

— tühistada Üldkohtu 19. novembri 2009. aasta määrus kohtuasjas T-94/07: EREF vs. Euroopa Ühenduste Komisjon;

— saata käesolev kohtuasi tagasi Üldkohtu kuuendale kojale otsuse tegemiseks;

— mõista apellatsioonkaebuse kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Apellant palub Euroopa Kohtul tühistada Esimese Astme Kohtu 19. novembri 2009. aasta otsus kohtuasjas T-94/07 ja saata see Üldkohtule tagasi uue otsuse tegemiseks.

Apellant vaidleb vastu Esimese Astme Kohtu seisukohale, mille kohaselt ei ole apellanti esindav jurist Dr. Fouquet pädev teda Esimese Astme Kohtu menetluses esindama ja et seega on apellandi hagi vastuvõetamatu.

Esimese astme Kohus leiab, et kuna Dr. Fouquet määrati 29. juunil 2004 EREF juhatajaks, ei saa teda pidada sõltumatuks kolmandaks pooleks. Apellant leiab, et Dr. Fouquet’d ei määratud EREF juhatajaks ametlikult, kuna Belgia õigusnormide kohaselt tuleb niisugune ametissemääramine pädevas Belgia ametiasutuses registreerida. DR. Fouquet’ juhataja ametikoht on titulaarametikoht ja see ei ole või on üksnes väga vähesel määral esindamisõigusega seotud.

Apellant väidab lisaks, et kui eeldada, et Dr. Fouquet’ EREF juhataja ametikohale määramine oli üksnes vormiline, kohaldas Esimese Astme Kohus vääralt advokaadi kui sõltumatu kolmanda osapoole staatuse määratlemise kriteeriume. Apellant leiab, et Esimese Astme Kohus tõlgendas vääralt nii EREF-i esindaja õiguslikku seisundit selle kohtu menetluses kui ka tegelikku Dr. Fouquet’i ja EREF-i vahelist ülesannete ja kohustuste jaotust. Saksa õiguse kohaselt on Dr. Fouquet’l kui EREF-i juhatajal õigus apellanti Euroopa Kohtus esindada.
1.

Kas ühenduse õigusega, eeskätt EÜ artiklites 49–55 (nüüd Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklid 56–62) sätestatud teenuste osutamise vabaduse põhimõttega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt Madalmaades elav või asukohta omav isik, kes kasutab Madalmaades mõnes teises liikmesriigis registreeritud ja üüritud sõidukit, on kohustatud selle sõiduki esmakordsel kasutuselevõtul Madalmaade teedel tasuma maksu, kusjuures maks kuulub esmalt tasumisele täies ulatuses ja hiljem, kui sõidukit Madalmaade teedel enam ei kasutata, hüvitatakse maksu ülemäära tasutud osa intressita, nii et maksmisele kuuluv ja tasutud summa vastab lõppkokkuvõttes sõiduki Madalmaades kasutamise kestusele?
4.

Kui raamotsust tuleb tõlgendada nii, et vahistamismääruse täitmisest võib keelduda mõnel sellisel põhjusel, mida raamotsuses sõnaselgelt ette nähtud ei ole, siis millistel tingimustel võib selline keeldumine aset leida eelkõige siis, kui vahistamismäärus on antud karistuse täitmisele pööramiseks? a) Kas sellisel juhul tuleb mutatis mutandis järgida raamotsuse artikli 4 lõike 6 sätteid? Teisisõnu — kas vahistamismääruse täitmisest keeldumine eeldab, et isik, kelle üleandmist taotletakse, on otsuse täitmisele pöörava liikmesriigi kodanik või seal alaliselt elav isik, ja et see riik kohustab ise vastavalt siseriiklikule õigusele karistuse täitmisele pöörama või meetme võtma? b) Kas keeldumine eeldab vähemalt seda, et liikmesriik, kellelt üleandmist nõutakse, kohustub ise vastavalt siseriiklikule õigusele karistuse täitmisele pöörama või meetme võtma? c) Kas juhul, kui raamotsust tuleb tõlgendada nii, et see võimaldab teatavatel juhtudel keelduda karistuse täitmisele pööramiseks antud vahistamismääruse täitmisest põhjustel, mis seonduvad vahistamismääruse andnud riigis tehtud kohtuotsuse sisu või põhjendusega või kohtuotsuse aluseks oleva menetluse nõuetele vastavusega, on keeldumine lubatud punktides a või b mainitud tingimustest sõltumata?
ET Euroopa Liidu Teataja C 100/17

Eelotsusetaotlus, mille esitas Tribunal de première instance de Liège (Belgia) 15. jaanuaril 2010 — Missionwerk Werner Heukelbach E.v. versus Belgia riik — Service Public Fédéral Finances

(Kohtuasi C-25/10)

2010/C 100/25

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal de première instance de Liège (Belgia)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Missionwerk Werner Heukelbach E.v.

Vastustaja: Belgia riik — Service Public Fédéral Finances

Eelotsuse küsimused

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikleid 18 (enne EÜ artikkel 12), 45 (enne EÜ artikkel 39), 49 (enne EÜ artikkel 43) ja 54 (enne EÜ artikkel 48) tuleb tõlgendada nii, et need keelavad liikmesriigi seadusandjal vastu võtta või säilitada õigusnormi, millega on 7-protsendilise vähendatud maksumäära kohaldamise võimalus ette nähtud ainult mittetulundusühingutele, vastastikuse abistamise ühingutele või nende riiklikele liitudele, kutseliitudele, rahvusvahelistele mittetulundusühingutele, erakapitalil põhinevatele sihtasutustele ja avalikes huvides tegutsevatele sihtasutustele, kelle asukoht on liikmesriigis, kus pärandaja — Valloonia elanik — tegelikult elas või töötas oma surma hetkel või kus ta oli varem tegelikult elanud või töötanud?
2.

Kui vastus on eitav, siis kas ühenduse õiguses kehtiva tõhusa õiguskaitsevahendi üldpõhimõtet, mis lähtub 4. novembri 1950. aasta Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklitest 6 ja 13, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid nagu see, mis on Luksemburgi Suurhertsogiriigis kehtestatud 5. mai 2006. aasta seaduse varjupaigaõiguse ja täiendavate kaitsevormide kohta (muudetud kujul) artikli 20 lõikes 5, mille kohaselt ei ole varjupaigataotlejal võimalust esitada kohtule kaebus haldusasutuse otsuse peale lahendada rahvusvahelise kaitse taotlus kiirendatud menetluses?
ET Euroopa Liidu Teataja C 100/27

Eelotsusetaotlus, mille esitas Corte Suprema di Cassazione (Itaalia) 9. veebruaril 2010 — kriminaalmenetlus, milles süüdistatav on Marcello Costa

(Kohtuasi C-72/10)

2010/C 100/41

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte Suprema di Cassazione

Põhikohtuasja pooled

Marcello Costa

Eelotsuse küsimused

Kuidas tõlgendada Euroopa Liidu asutamislepingu artikleid 43 ja 49 seoses asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabadusega spordivõistluste panuste sektoris, et teha otsus, kas asutamislepingu viidatud sätted võimaldavad või mitte kehtestada siseriiklikke õigusnorme, millega kehtestatakse riigi kasuks monopolikord ning kontsessioonide ja lubade süsteem, millega nähakse teatava arvu kontsessioonide raames ette: a) üldine suund, mille kohaselt kaitstakse nende kontsessioonide omanikke, mis anti varasemal ajavahemikul välja menetluse kohaselt, millega üks osa ettevõtjaid jäeti õigusvastaselt kõrvale; b) õigusnormid, mis tagavad faktiliselt, et säilivad majanduslikud positsioonid, mis omandati menetluse tulemusena, millega üks osa ettevõtjaid jäeti õigusvastaselt kõrvale (näiteks uutele kontsessionääridele kehtestatud keeld paigutada oma kontorid juba olemasolevatele müügikohtadele lähemale, kui ette nähtud); c) nende juhtumite kindlaksmääramine, mil kontsessioon tühistatakse ja mil määratakse väga suured tagatisrahad, sealhulgas juhtum, mil kontsessionäär haldab otseselt või kaudselt piiriülest mängutegevust, mis on samastatav kontsessiooni esemeks oleva tegevusega.
ET Euroopa Liidu Teataja C 100/17

Eelotsusetaotlus, mille esitas Linköpings tingsrätt (Rootsi) 19. jaanuaril 2010 — Lotta Andersson versus Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten

(Kohtuasi C-30/10)

2010/C 100/26

Kohtumenetluse keel: rootsi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Linköpings tingsrätt (Rootsi)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Lotta Andersson

Vastustaja: Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten

Eelotsuse küsimused

Kas siseriiklik õigusnorm, millega jäetakse töötaja ilma eelisõigusest selle alusel, et ta oli ise või koos oma lähisugulastega vähem kui kuus kuud enne pankrotiavalduse esitamist tööandaja ettevõtte olulise osa omanik ja mõjutas oluliselt selle tegevust, on kooskõlas nõukogu direktiivi 80/987/EMÜ töötajate kaitset tööandja maksejõuetuse korral käsitlevate liikmesriikide õigusnormide ühtlustamise kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. septembri 2002. aasta direktiiviga 2002/74/EÜ, artikli 10 punktiga c?