ÜLDKOHTU OTSUS (apellatsioonikoda)

20. märts 2012

Christian Kurrer ja teised

versus

Euroopa Komisjon

„Apellatsioonikaebus — Avalik teenistus — Ametnikud — Ametisse nimetamine — Palgaastmele määramine — Teenistusse võtmisel palgaastme ja -järgu määramise üleminekueeskirjad — Personalieeskirjade XIII lisa artikli 5 lõige 4 — Võrdse kohtlemise põhimõte”

Ese:

Apellatsioonkaebused Avaliku Teenistuse Kohtu (teine koda) 8. juuli 2010. aasta otsuste peale kohtuasjades F‑126/06: Magazzu vs. komisjon (EU:F:2010:80), F‑130/06: Sotgia vs. komisjon (EU:F:2010:81) ja F‑139/06: Kurrer vs. komisjon (EU:F:2010:82) nende kohtuotsuste tühistamise nõudes.

Otsus:

Jätta apellatsioonikaebused rahuldamata. Jätta C. Kurreri, S. Magazzu ja S. Sotgia kohtukulud nende endi kanda ja mõista neilt välja Euroopa Komisjoni poolt käesolevas kohtuastmes kantud kulud. Jätta Euroopa Liidu Nõukogu kohtukulud tema enda kanda.

Kokkuvõte

Personalieeskirjade XIII lisa artikli 5 lõike 4 sõnaselgete ja arusaadavate sätete kohaselt peab nii ühest kategooriast teise kategooriasse üleviimise konkursi kui ka sisekonkursi tulemusel sellise konkursi edukalt läbinud isikul olema võimalik vahetada kategooriat, mis avaliku konkursi edukalt läbimise tulemusel tavaliselt võimalik ei ole. Nimetatud sätte rangelt grammatilise tõlgenduse kohaselt tuleb just asuda seisukohale, et esiteks ei peeta seal silmas avaliku konkursi edukalt läbinud ajutisi teenistujaid, kuna sellise konkursi tulemuseks ei ole tavaliselt töölevõtmine ühest kategooriast teise kategooriasse üleviimisega, ning et teiseks ei jäta selle sõnastus administratsioonile mingit kaalutusruumi selle tõlgendamiseks ja erinevalt kohaldamiseks. Pealegi ei võimalda sätte teleoloogiline ja kontekstuaalne tõlgendamine seda hinnangut ümber lükata. Kuigi see erandlik üleminekunorm puudutab ühest kategooriast teise kategooriasse üleviimise konkursi või sisekonkursi edukalt läbinud ajutisi teenistujaid, on selle eesmärk julgustada neid teenistujaid sellisel konkursil osalema, et nende ametnikuna alaliselt ametisse nimetamise saaks ühendada ühest kategooriast teise kategooriasse üleviimisega. Seevastu avalik konkurss on avatud kõikidele huvitatud isikutele isegi väljaspool institutsioone ja see ei ole seega mõeldud selleks, et ühendada töölevõtmine ja alaliselt ametisse nimetamine ühest kategooriast teise kategooriasse üleviimisega. Neil tingimustel ei ole mingit põhjust arvata, et seadusandja oleks soovinud, et avaliku konkursi edukalt läbinud ajutised teenistujad oleksid hõlmatud personalieeskirjade XIII lisa artikli 5 lõikes 4 kehtestatud korraga. (vt punktid 46, 48 ja 49) Viited: Euroopa Kohus: 5. detsember 1974, kohtuasi 176/73: Van Belle vs. nõukogu (EKL 1974, lk 1361, punkt 8). Esimese Astme Kohus: 8. detsember 2005, kohtuasi T‑237/00: Reynolds vs.parlament (EKL AT 2005, lk I‑A‑385 ja II‑1731, punkt 101).

Ebavõrdse kohtlemisega on tegemist siis, kui kahte isikute kategooriat, kelle faktiline ja õiguslik olukord ei erine oluliselt, koheldakse erinevalt või kui erinevaid olukordi käsitletakse ühetaoliselt. Seega peab samas olukorras olevatele teenistujatele kohaldama samu norme ja liidu seadusandja peab võtma arvesse objektiivseid erinevusi tingimustes või olukordades, milles asjaomased isikud end leiavad. Kaalutlusõigusega hõlmatud valdkondades, nagu selliste üleminekueeskirjade sätestamine, mille eesmärk on tagada õiglane üleminek endistelt personalieeskirjadelt uutele personalieeskirjadele, rikutakse lisaks võrdsuse põhimõtet, kui asjaomane institutsioon teeb meelevaldselt või ilmselgelt ebakohaselt vahet võrreldes asjaomaste õigusaktidega seatud eesmärgiga. Pealegi on võrdse kohtlemise põhimõtte järgimise kontroll õigusküsimus, mis tähendab seda, et Üldkohus on pädev kontrollima asjaomaste erinevate olukordade võrreldavust. Sellega seoses tuleb nende olukordade võrreldavuse nõuetekohaseks kindlakstegemiseks arvesse võtta asjakohaste õigusnormidega taotletud eesmärki. Selles küsimuses ei ole ajutised teenistujad, kes on sellise konkursi kandidaadid, mis korraldati eesmärgiga täita selle kategooria töökoht, millel nad juba töötasid, samas olukorras kui isikud, kes on edukalt läbinud sellise konkursi, mille eesmärk või tagajärg oli võimaldada kõrgemasse kategooriasse üleviimine ja mis kujutas seega endast otsustavat edasiminekut nende karjääris. Asjaolu, et seadusandja soovis personalieeskirjade XIII lisa artikli 5 lõiget 4 vastu võttes seda, et ajutisi teenistujaid saaks erakorraliselt ametisse nimetada katseajal olevateks ametnikeks samale palgaastmele, mis neil oli eelmises kategoorias, ei loo seadusandja taotletud eesmärgiga seoses meelevaldset või ilmselgelt ebakohast eristamist, võrreldes ajutiste teenistujatega, kes on ametnikena tööle võetud pärast avalikku konkurssi kategoorias, kuhu nad olid kuulunud. (vt punktid 54–56) Viited: Euroopa Kohus: 11. september 2007. aasta, kohtuasi C‑227/04 P: Lindorfer vs. nõukogu (EKL 2007, lk I‑6767, punkt 64); 16. detsember 2008, kohtuasi C‑127/07: Arcelor Atlantique et Lorraine jt (EKL 2008, lk I‑9895, punkt 26); 12. mai 2011, kohtuasi C‑176/09: Luksemburg vs. parlament ja nõukogu (EKL 2011, lk I‑3727, punkt 32). Esimese Astme Kohus: 20. veebruar 2009, liidetud kohtuasjad T‑359/07 P–T‑361/07 P: komisjon vs. Bertolete jt (EKL AT 2009, lk I‑B‑1‑5 ja II‑B‑1‑21, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika, punktid 39, 43 jj).