ET Euroopa Liidu Teataja C 152/21

Poola Vabariigi 5. märtsil 2018 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (esimene koda) 14. detsembri 2017. aasta otsuse peale kohtuasjas T-849/16: Poola Vabariik versus PGNiG Supply & Trading versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-181/18 P)

(2018/C 152/26)

Kohtumenetluse keel: poola

Pooled

Apellant: Poola Vabariik (esindaja: B. Majczyna)

Teised menetlusosalised: PGNiG Supply & Trading GmbH, Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

— tühistada Euroopa Kohtu (esimene koda) 14. detsembri 2017. aasta otsus PGNiG Supply & Trading vs. Euroopa Komisjon, T-849/16 tervikuna;

— suunata asja tagasi Üldkohtusse otsustamiseks;

— otsustada, et kumbki pool kannab oma kohtukulud ise.

Väited ja peamised argumendid

Üldkohus jättis vaidlustatud kohtumäärusega rahuldamata PGNiG Supply & Trading tühistamishagi komisjoni 28. oktoobri 2016. aasta selle otsuse C(2016) 6950 (final) peale, millega vaadatakse läbi erand, mis on direktiivi 2003/55/EÜ alusel tehtud Läänemere maagaasi torujuhtme projektile Ostseepipeline-Anbindungsleitung (OPAL) kolmandate isikute poolt võrgu kasutamise nõuetest, ja mis käsitleb tariifikorraldust, põhjendusel, et hagejal puudus õigus hagi esitada.

Poola Vabariik märgib, et Üldkohus tegi samas vaidlustatud kohtumääruse punktides 6, 10, 11 ja 43 järeldusi vaidlusaluse komisjoni otsuse kehtivuse kohta. Seoses sellega toob Poola Vabariik vaidlustatud kohtumääruse peale esitatud apellatsioonkaebuses esile järgmised väited:

Esiteks väidab, ta, et Üldkohus rikkus Üldkohtu kodukorra artikli 130 lõikeid 1 ja 7, EL põhiõiguste harta artikliga 47 Poola Vabariigile tagatud õigust tõhusale kohtulikule kaitsele ja õiglasele kohtumenetlusele ning kohtumenetluse võistlevuse põhimõtet, kuna Üldkohus tegi vaidlustatud kohtumääruses kohtuasja kohta faktilisi ja õiguslikke järeldusi, mis puudutavad vaidlusaluse komisjoni otsuse kehtivust, enne kui tehti otsus kohtuasjas Poola Vabariik vs. komisjon, T-883/16.

Teiseks toob ta esile, et Üldkohtu õiguslik hinnang vaidlustatud kohtumääruses on väär osas, milles nõustuti sellega, et vaidlusalune otsus näeb ette, et kolmandatele isikutele antakse läbipaistval ja mittediskrimineerival enampakkumisel võimalus kasutada 50 % Greifswaldi ja Brandovi vahelise maagaasi torujuhtme ülekandevõimsustest, nii et teistel isikutel tekib võimalus võimsusi omandada, ja nõustuti sellega, et vaidlusaluse komisjoni otsusega ei tehta täiendavat erandit, vaid hoopis osaliselt tühistatakse olemasolev erand. Poola Vabariik väidab, et Üldkohus eksis vaidlusaluse komisjoni otsuse õigusliku olemuse ja mõju hindamisel, kuna see otsus üksnes näiliselt lahendab küsimuse läbipaistavalt ja mittediskrimineerivalt. Tegelikult loob vaidlusalune komisjoni otsus süsteemi, mis annab Gazpromi kontserni kuuluvatele ettevõtjatele ainuõigused kasutada selle otsusega hõlmatud OPAL maagaasi torujuhtme ülekandevõimsusi vähemalt 90 % ulatuses (50 % nendest võimsustest on täielikult vabastatud kolmandate isikute poolt võrgu kasutamise nõuetest, 40 % nendest võimsustest on dünaamiliselt eraldatav võimsus (DZK, dynamisch zuordenbare Kapazität), mida saab reserveerida üksnes Gazprom).

Kolmanda väite kohaselt on Üldkohus rikkunud vaidlustatud kohtumääruse nõuetekohase põhjendamise kohustust. Üldkohus jättis selgitamata, millistest eeldustest lähtudes tegi ta järeldused vaidlusaluse komisjoni otsuse kohta. Seetõttu ei ole võimalik aru saada põhjustest, miks Üldkohtu arvates annab vaidlusalune komisjoni otsus võimaluse kasutada OPAL maagaasi torujuhtme ülekandevõimsusi ettevõtjatele, kes ei ole seotud Gazpromi kontserniga, ja soodustab konkurentsi maagaasiturul.