Kohtuasi C‑322/11

K

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Korkein hallinto-oikeus)

„Eelotsusetaotlus — ELTL artiklid 63 ja 65 — Kapitali vaba liikumine — Liikmesriigi maksuõigusnormid, mis keelavad teises liikmesriigis asuva kinnisasja müügiga seotud kahjumi maha arvata tulust, mis on saadud väärtpaberite võõrandamisest maksustamise koha liikmesriigis”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (esimene koda), 7. november 2013

Kapitali vaba liikumine ja maksete vabadus – Piirangud – Maksuõigusnormid – Tulumaks – Liikmesriigi maksuõigusnormid, mis keelavad teises liikmesriigis asuva kinnisasja müügiga seotud kahjumi maha arvata tulust, mis on saadud väärtpaberitulu maksustamise liikmesriigis – Vastuvõetamatus – Põhjendused – Maksustamispädevuse tasakaalustatud jaotus liikmesriikide vahel – Vajadus tagada liikmesriigi maksusüsteemi ühtsus – Proportsionaalsus

(ELTL artiklid 63 ja 65)

ELTL artiklitega 63 ja 65 ei ole vastuolus sellised liikmesriigi maksuõigusnormid, mis ei luba maksumaksjal, kes asub selles liikmesriigis ja on seal üldise tulumaksukohustusega isik, teises liikmesriigis asuva kinnisasja võõrandamisest tekkinud kahjumi arvata maha esimesena nimetatud liikmesriigis maksustatavast väärtpaberitulust, kuigi see oleks teatud tingimustel võimalik, kui kinnisasi asuks esimesena nimetatud liikmesriigis.

Selline kinnisasja asukohal põhinev erinev kohtlemine võib kahtlemata pärssida maksumaksja tahet omandada kinnisvara mõnes teises liikmesriigis, mistõttu kujutab see endast kapitali vaba liikumise piirangut, mis üldreeglina on ELTL artikliga 63 keelatud.

Kuna aga topeltmaksustamise vältimise lepingu kohaldamine koostoimes maksustamise liikmesriigi maksualaste õigusaktidega viib selleni, et nimetatud liikmesriigil puudub igasugune maksustamispädevus teises liikmesriigis asuva kinnisasja võõrandamisest pärit tulu osas, võimaldab kinnisasja võõrandamisest tekkinud kahjumi mahaarvamise keelamine säilitada kasumi maksustamise õiguse ja kahjumi mahaarvamise vahelise sümmeetria. Arvestades kõnealuste maksuõigusnormidega taotletavat eesmärki, on seega üht ja sama maksumaksjat ning üht ja sama maksu puudutavas osas olemas otsene seos kokku lepitud maksusoodustuse – milleks on kapitaliinvesteeringust saadud kahjumi arvessevõtmine – ja nimetatud investeeringust saadud kasumi maksustamise vahel. Seega võivad kõnealused õigusnormid olla põhjendatavad üldisest huvist tulenevate ülekaalukate põhjustega, mis on seotud vajadusega tagada maksustamispädevuse tasakaalustatud jaotus liikmesriikide vahel ning tagada maksusüsteemi ühtsus, ning need on nimetatud eesmärkide saavutamiseks sobivad.

Asjaolu, millest nähtub, et kahjum võib olla lõplik, ei mõjuta nimetatud maksuõigusnormide proportsionaalsust, kui selle liikmesriigi õigusnormid, kelle territooriumil asub kinnisasi, ei näe ette võimalust võtta arvesse selle kinnisasja müümisel tekkinud kahjumit. Kapitali vaba liikumist ei saa käsitada nii, et liikmesriik on kohustatud kehtestama oma maksuõigusnormid sõltuvalt teise liikmesriigi normidest, et igal juhul oleks tagatud maksustamine, mis kaotab kõik siseriiklikest maksualastest õigusaktidest tulenevad erinevused, kusjuures maksumaksja otsused välismaal investeerimise kohta võivad olla selle maksumaksja jaoks igal üksikjuhul rohkem või vähem soodsad või ebasoodsad.

(vt punktid 31, 53, 55, 67–69, 71, 80, 81, 83 ja resolutsioon)

Kohtuasi C‑322/11

K

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Korkein hallinto-oikeus)

„Eelotsusetaotlus — ELTL artiklid 63 ja 65 — Kapitali vaba liikumine — Liikmesriigi maksuõigusnormid, mis keelavad teises liikmesriigis asuva kinnisasja müügiga seotud kahjumi maha arvata tulust, mis on saadud väärtpaberite võõrandamisest maksustamise koha liikmesriigis”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (esimene koda), 7. november 2013

Kapitali vaba liikumine ja maksete vabadus — Piirangud — Maksuõigusnormid — Tulumaks — Liikmesriigi maksuõigusnormid, mis keelavad teises liikmesriigis asuva kinnisasja müügiga seotud kahjumi maha arvata tulust, mis on saadud väärtpaberitulu maksustamise liikmesriigis — Vastuvõetamatus — Põhjendused — Maksustamispädevuse tasakaalustatud jaotus liikmesriikide vahel — Vajadus tagada liikmesriigi maksusüsteemi ühtsus — Proportsionaalsus

(ELTL artiklid 63 ja 65)

ELTL artiklitega 63 ja 65 ei ole vastuolus sellised liikmesriigi maksuõigusnormid, mis ei luba maksumaksjal, kes asub selles liikmesriigis ja on seal üldise tulumaksukohustusega isik, teises liikmesriigis asuva kinnisasja võõrandamisest tekkinud kahjumi arvata maha esimesena nimetatud liikmesriigis maksustatavast väärtpaberitulust, kuigi see oleks teatud tingimustel võimalik, kui kinnisasi asuks esimesena nimetatud liikmesriigis.

Selline kinnisasja asukohal põhinev erinev kohtlemine võib kahtlemata pärssida maksumaksja tahet omandada kinnisvara mõnes teises liikmesriigis, mistõttu kujutab see endast kapitali vaba liikumise piirangut, mis üldreeglina on ELTL artikliga 63 keelatud.

Kuna aga topeltmaksustamise vältimise lepingu kohaldamine koostoimes maksustamise liikmesriigi maksualaste õigusaktidega viib selleni, et nimetatud liikmesriigil puudub igasugune maksustamispädevus teises liikmesriigis asuva kinnisasja võõrandamisest pärit tulu osas, võimaldab kinnisasja võõrandamisest tekkinud kahjumi mahaarvamise keelamine säilitada kasumi maksustamise õiguse ja kahjumi mahaarvamise vahelise sümmeetria. Arvestades kõnealuste maksuõigusnormidega taotletavat eesmärki, on seega üht ja sama maksumaksjat ning üht ja sama maksu puudutavas osas olemas otsene seos kokku lepitud maksusoodustuse – milleks on kapitaliinvesteeringust saadud kahjumi arvessevõtmine – ja nimetatud investeeringust saadud kasumi maksustamise vahel. Seega võivad kõnealused õigusnormid olla põhjendatavad üldisest huvist tulenevate ülekaalukate põhjustega, mis on seotud vajadusega tagada maksustamispädevuse tasakaalustatud jaotus liikmesriikide vahel ning tagada maksusüsteemi ühtsus, ning need on nimetatud eesmärkide saavutamiseks sobivad.

Asjaolu, millest nähtub, et kahjum võib olla lõplik, ei mõjuta nimetatud maksuõigusnormide proportsionaalsust, kui selle liikmesriigi õigusnormid, kelle territooriumil asub kinnisasi, ei näe ette võimalust võtta arvesse selle kinnisasja müümisel tekkinud kahjumit. Kapitali vaba liikumist ei saa käsitada nii, et liikmesriik on kohustatud kehtestama oma maksuõigusnormid sõltuvalt teise liikmesriigi normidest, et igal juhul oleks tagatud maksustamine, mis kaotab kõik siseriiklikest maksualastest õigusaktidest tulenevad erinevused, kusjuures maksumaksja otsused välismaal investeerimise kohta võivad olla selle maksumaksja jaoks igal üksikjuhul rohkem või vähem soodsad või ebasoodsad.

(vt punktid 31, 53, 55, 67–69, 71, 80, 81, 83 ja resolutsioon)