Keywords

Summary



Keywords

1. Menetlus – Poolelioleva kohtuasja vastuväide – Poolte, eseme ja väidete samasus kahes hagis – Hageja loobumine ühest hagist – Poolelioleva kohtuasja äralangemine

2. Tühistamishagi – Füüsilised või juriidilised isikud – Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid – Komisjoni otsus, millega keelatakse sektoriaalne abikava

(EÜ artikli 230 neljas lõik)

3. Riigiabi – Komisjonipoolne läbivaatamine – Abikava tervikuna läbivaatamine – Lubatavus

(EÜ artiklid 87 ja 88)

4. Riigiabi – Mõiste – Abisaajatele soodustuse andmine

(EÜ artikli 87 lõiked 1 ja 3)

5. Apellatsioonkaebus – Väited – Kohtuotsuse põhjendused, mis on vastuolus liidu õigusega – Muudele õiguslikele põhjendustele tuginev resolutsioon – Rahuldamata jätmine

6. Riigiabi – Komisjoni otsus, millega abikava tunnistatakse ühisturuga kokkusobimatuks – Põhjendamiskohustus

(EÜ artikli 88 lõige 2)

7. Riigiabi – Konkurentsi kahjustamine – Liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamine – Komisjoni tõendamiskoormise ulatus

(EÜ artikkel 88)

8. Apellatsioonkaebus – Väited – Faktiliste asjaolude ebaõige hindamine – Vastuvõetamatus – Tõendite hindamise kontroll Euroopa Kohtus – Välistamine, v.a tõendite moonutamise korral

(EÜ artikkel 225, Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 51 esimene lõik, Euroopa Kohtu kodukord, artikli 112 lõike 1 esimese lõigu punkt c)

9. Riigiabi – Keeld – Erandid – Abi, mida võib pidada ühisturuga kokkusobivaks – Teatud piirkondade arendamiseks mõeldud abi

(EÜ artikli 87 lõike 3 punkt c)

Summary

1. Juhul kui hagi jäetakse vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, langeb ära sellest tulenev kohtuvaidlus, mis oli pooleli, mistõttu kaob ka poolelioleva kohtuasja olukord. Sama kehtib ka siis, kui pooleliolev kohtuasi langeb ära seetõttu, et hageja oma hagist loobub. Huvist vältida, et õigussubjektid kasutaksid seda võimalust vastuolus menetlusökonoomia põhimõttega, ei tulene nõuet, et poolelioleva kohtuasja olukord jääks püsima isegi seoses hagiga, millest hageja on loobunud. See huvi on nimelt piisavalt kaitstud, kuna hagejalt mõistetakse välja kohtukulud Euroopa Kohtu kodukorra artikli 69 lõike 5 esimese lõigu või Üldkohtu kodukorra artikli 87 lõike 5 esimese lõigu alusel.

(vt punktid 31 ja 32)

2. Kui on tegemist tühistamishagiga, siis isikuid, kes on tegelikult saanud individuaalset abi abikava alusel, mille kohta komisjon on andnud tagasinõudmise korralduse, puudutab otsus isiklikult EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses.

Nimelt puudutab juba tagasinõudmise korraldus isiklikult kõiki asjaomase kava alusel abi saanud isikuid, kuna vaidlusaluse otsuse vastuvõtmise hetkest alates ähvardab neid oht, et saadud eelised nõutakse tagasi, ja seega on mõjutatud nende õiguslikku olukorda. Abisaajad kuuluvad seega piiratud isikute ringi, ilma et oleks vaja uurida täiendavaid tingimusi, mis puudutavad juhtumeid, mil komisjoni otsusega ei kaasne tagasinõudmise korraldust. Lisaks võimalus, et õigusvastaseks tunnistatud eeliseid hiljem saajatelt tagasi ei nõuta, ei välista seda, et neid peetakse isiklikult puudutatuks.

(vt punktid 53 ja 56)

3. Abikava puhul võib komisjon piirduda kava omaduste uurimisega, selleks et otsuse põhjendustes hinnata, kas tingimuste tõttu, mida kava ette näeb, tagab see abisaajatele märgatava eelise võrreldes nende konkurentidega ja on kasulik eelkõige ettevõtjatele, kes osalevad liikmesriikidevahelises kaubanduses. Seega ei ole komisjon sellist kava käsitlevas otsuses kohustatud tegema kava alusel igal üksikjuhul antud abi analüüsi. Alles abi tagasinõudmise etapis tuleb kontrollida iga asjassepuutuva ettevõtja olukorda eraldi.

Juhul, kui komisjon teeb üldise ja abstraktse otsuse riigiabi kava kohta, tunnistab selle ühisturuga kokkusobimatuks ja määrab kava alusel saadud summade tagasinõudmise, on tegelikult liikmesriigi ülesanne kontrollida tagasinõudmise toimingu juures iga asjassepuutuva ettevõtja olukorda eraldi.

(vt punktid 63, 64 ja 130)

4. Abimeetme aluseks olevatest põhjustest ei piisa, et meetme saaks juba alguses jätta liigitamata „abiks” EÜ artikli 87 tähenduses. Nimetatud sätte lõige 1 ei tee riiklikel sekkumistel vahet vastavalt nende põhjustele või eesmärkidele, vaid neid on määratletud nende tagajärgede kaudu.

Asjaolu, et üks liikmesriik püüab ühepoolsete meetmetega lähendada ühe kindla majandusvaldkonna konkurentsitingimusi teistes liikmesriikides valdavalt eksisteerivatele konkurentsitingimustele, ei kõrvalda nende meetmete riigiabi iseloomu. See kehtib ka meetmete suhtes, mis peavad hüvitama võimalikku ebasoodsat olukorda, millega puutuvad kokku liikmesriigi teatavas piirkonnas asuvad ettevõtjad. Juba EÜ asutamislepingu tekst ise, mis artikli 87 lõike 3 punktides a ja c käsitab riigiabina, mida võib pidada ühisturuga kokkusobivaks, „abi majandusarengu edendamiseks […] piirkondades” ja „abi […] teatud majanduspiirkondade arengu soodustamiseks”, osutab, et soodustused, mille ulatus on piiratud riigiabi eeskirju järgiva liikmesriigi territooriumi ühe osaga, võivad kujutada endast valikulisi soodustusi.

Sellest järeldub, et eesmärk hüvitada liikmesriigi teatud piirkonnas asuvate ettevõtjate ebasoodus konkurentsiolukord, mida sotsiaalmaksu vähendamisega taotletakse, ei saa võtta neilt soodustustelt abi tunnuseid EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses.

(vt punktid 94–96 ja 100)

5. Kui Üldkohtu otsuse põhjendustest ilmneb liidu õiguse rikkumine, kuid resolutsioon on muude õiguslike asjaoludega põhjendatud, tuleb apellatsioonkaebus jätta rahuldamata.

(vt punkt 118)

6. Komisjoni otsuse alusel, mis tunnistab abikava ühisturuga kokkusobimatuks ja annab tagasinõudmise korralduse, peab saama selgelt määratleda selle ulatuse. Otsuses endas peavad sisalduma kõik olulised asjaolud, et siseriiklikud ametiasutused saaksid seda rakendada, nii et on välistatud otsuse tegeliku sisu kindlaksmääramine alles tagantjärele komisjoni ja siseriiklike ametiasutuste kirjavahetuse abil. Nimelt peab iga asjassepuutuva abisaaja olukorra eraldi kontrollimine, mille teostavad siseriiklikud ametiasutused, olema piisavalt piiritletud komisjoni otsusega, mis tunnistab abikava ühisturuga kokkusobimatuks.

(vt punkt 120)

7. Komisjon ei pea tõendama abi tegelikku mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele ega konkurentsi tegelikku moonutamist, vaid üksnes uurima, kas abi võib kahjustada seda kaubandust ja moonutada konkurentsi.

Väikesest abisummast või asjaolust, et valdav osa abisaajatest tegutseb kohalikul tasandil, ei saa järeldada, et kava alusel antud abi ei saa kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust ega tuua kaasa konkurentsimoonutusi.

(vt punktid 134 ja 135)

8. EÜ artikli 225, Euroopa Kohtu põhikirja artikli 51 esimese lõigu ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 112 lõike 1 esimese lõigu punkti c kohaselt peab apellant, kui ta väidab, et Üldkohus on tõendeid moonutanud, täpselt osutama tõenditele, mida kohus on väidetavalt moonutanud, ning hindamisvigadele, mis on tema arvates moonutamise Üldkohtu poolt põhjustanud. Sellise moonutamisega on tegemist juhul, kui ilma uusi tõendeid uurimata ilmneb, et olemasolevatele tõenditele antud hinnang on ilmselgelt väär.

(vt punktid 152 ja 153)

9. Komisjon võib EÜ artikli 87 lõike 3 punktis c ette nähtud erandi kohaldamisest keeldumist õiguspäraselt põhistada asjaoluga, et tegemist on ettevõtjate tegevusabiga. Nimelt võib sellist abi, mis moonutab konkurentsitingimusi, tulenevalt komisjoni teatisest EÜ artikli 87 lõike 3 punktide a ja c kohaldamismeetodi kohta piirkondliku abi suhtes ja piirkondliku riigiabi andmise juhendist lubada ainult erandjuhtudel.

(vt punkt 168)