Kohtuasi C-354/15

Andrew Marcus Henderson

versus

Novo Banco SA

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal da Relação de Évora)

Eelotsusetaotlus – Õigusalane koostöö tsiviil- ja kaubandusasjades – Kohtu- ja kohtuväliste dokumentide kättetoimetamine – Määrus (EÜ) nr 1393/2007 – Artiklid 8, 14 ja 19 – Menetluse algatusdokumendi kättetoimetamine kirja teel – Dokumendi tõlke puudumine – II lisa – Tüüpvorm – Puudumine – Tagajärjed – Kättetoimetamine vastuvõtuteatisega tähtkirjaga – Vastuvõtuteatise tagastamata jätmine – Dokumendi vastuvõtmine kolmanda isiku poolt – Menetluse kehtivuse tingimused

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (kümnes koda) 2. märtsi 2017. aasta otsus

Ehkki kohtuasjad, milles tehti 16. septembri 2015. aasta kohtuotsus Alpha Bank Cyprus (C‑519/13, EU:C:2015:603) ning 28. aprilli 2016. aasta kohtumäärus Alta Realitat (C‑384/14, EU:C:2016:316), puudutasid määruse nr 1393/2007 II peatüki 1. jaotise alusel dokumendi kättetoimetamise menetlust, mis oli seotud dokumendi edastamisega liikmesriikide määratud edastavate asutuste ja vastuvõtvate asutuste poolt, siis nagu nähtub sõnaselgelt määruse artikli 8 lõikest 4, kehtivad samad eeskirjad siiski sama peatüki 2. jaotises silmas peetud kohtudokumentide kättetoimetamise viiside suhtes. Sellest järeldub, et esiteks on määruse nr 1393/2007 II lisas toodud tüüpvormi kasutamine kohustuslik ja süstemaatiline määruse II peatüki 2. jaotises silmas peetud kättetoimetamise viiside puhul ning teiseks ei too selle kohustuse rikkumine kaasa kättetoimetatava dokumendi ega kättetoimetamise menetluse tühisust. Nii on see eelkõige nagu põhikohtuasjas käsitletaval juhul kätetoimetamise korral postiteenuste vahendusel nimetatud määruse II peatüki 2. jaotises asuva artikli 14 alusel. (vt punktid 59–61)

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1393/2007 kohtu- ja kohtuväliste dokumentide liikmesriikides kättetoimetamise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades („dokumentide kättetoimetamine“), millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1348/2000, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu on vaatluse all põhikohtuasjas ja mille kohaselt juhul, kui kohtudokument, mis on kätte toimetatud teise liikmesriigi territooriumil elavale kostjale, ei ole koostatud keeles, millest kostja aru saab, või vastuvõtva liikmesriigi ametlikus keeles või kui liikmesriigis on mitu ametlikku keelt, siis kättetoimetamiskoha ametlikus keeles või ühes selle ametlikest keeltest, või sellele ei ole lisatud tõlget sellesse keelde, toob määruse II lisas toodud tüüpvormi puudumine kaasa kättetoimetamise tühisuse, isegi kui kostja peab sellele tuginema kindlaksmääratud tähtaja jooksul või menetluse alguses ja enne sisuliste vastuväidete esitamist. Sama määrus nõuab seevastu, et selline puudus tuleb kõrvaldada määruse sätete alusel, edastades huvitatud isikule määruse II lisas toodud tüüpvormi. (vt punktid 67, 68 ja resolutsiooni punkt 1)

Nagu nähtub aga määruse nr 1393/2007 artikli 14 sõnastusest endast, ei pea postiteenuseid kasutades kättetoimetamine tingimata toimuma vastuvõtuteatisega tähtkirja saatmisega. Nimelt on selles sättes täpsustatud, et kättetoimetamine võib toimuda vastuvõtuteatisega tähtkirjaga „muu võrdväärse dokumendiga“. Selle artikli 14 mõttes väljendi „muu võrdväärne dokument“ tähenduse ja ulatuse kindlakstegemiseks tuleb täpsustada, et tulenevalt selle sätte eesmärgist, mida on kirjeldatud käesoleva kohtuotsuse punktides 75–77, võib „muuks võrdväärseks dokumendiks“ kvalifitseerida kohtudokumendi kättetoimetamise mis tahes viisi, mis kättetoimetamist tõendab ja mis pakub vastuvõtuteatisega tähtkirjaga sarnaseid tagatisi. Täpsemalt peab dokumendi edastamise alternatiivne viis olema sama kindel ja usaldusväärne kui vastuvõtuteatisega tähtkiri nii adressaadi poolt dokumendi vastuvõtmise kui vastuvõtmise asjaolude küsimuses. Kohtumenetluste kiiruse huvides on nimelt oluline igal võimalusel tagada, et adressaat saab kättetoimetatava dokumendi tegelikult kätte ja et saatja saaks vastuvõtmist usaldusväärsel moel tõendada. (vt punktid 78–82)

Nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 36, on see, kas menetluse algatusdokument on kätte toimetatud nii, et kostja sai sellega tegelikult tutvuda, otsustava tähtsusega, et teha kindlaks, kas hiljem tehtud kohtulahendit saab lugeda täidetavaks. Neid asjaolusid arvestades, kuigi kolmas isik võib kehtivalt kohtudokumendi adressaadi nimel ja arvel vastu võtta, peab see võimalus siiski olema jäetud selgelt piiritletud olukordadeks, et tagada võimalikult hästi adressaadi kaitseõigused. Järelikult tuleb mõistet „elu- või asukoht“ määruse nr 1393/2007 tähenduses käsitada kui kohta, kus dokumendi adressaat tavapäraselt elab ja viibib. (vt punktid 92–94)