16

Neil asjaoludel otsustas Rechtbank ’s-Gravenhage menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „Määruse [nr 44/2001] artikli 6 punkti 1 kohta: 1. Kas juhul, kui kahele või mitmele erinevatest liikmesriikidest pärit äriühingule heidetakse nimetatud liikmesriikidest ühe liikmesriigi kohtus pooleliolevas menetluses igaühele eraldi ette, et nad on patendiga kaitstud toimingutes ühe ja sama toote puhul pannud toime rikkumise Euroopa patendi – nii nagu see kehtib teises liikmesriigis – ühe ja sama siseriikliku osa suhtes, on olemas eri menetlustest tulenevate „vastuoluliste otsuste” võimalus määruse [nr 44/2001] artikli 6 punkti 1 tähenduses? Määruse [nr 44/2001] artikli 22 punkti 4 kohta: 2. Kas määruse [nr 44/2001] artikli 22 punkti 4 tuleb sel juhul kohaldada menetluses, milles taotletakse välismaa patendile tugineva ajutise meetme (nagu esialgne piiriülese rikkumise keeld) rakendamist, kui taotluse vastustaja esitab vastuväite, et kaitstav välismaa patent, millele tuginetakse, on tühine, kusjuures tuleb silmas pidada, et kohus ei tee sel juhul lõplikku otsust kaitstava patendi kehtivuse kohta, vaid annab hinnangu selle kohta, kuidas otsustaks kohus, kellele asi allub [nimetatud] määruse artikli 22 punkti 4 kohaselt, ning ajutiste meetmete kohaldamise määruse rikkumiskeelu vormis tegemise taotlus jäetakse sel juhul rahuldamata, kui kohtu arvates on olemas mõistlik võimalus, mida ei saa arvestamata jätta, et kohus, kellele asi allub, tunnistab kaitstava patendi tühiseks? 3. Kas menetluses eelmise küsimuse tähenduses esitatakse määruse [nr 44/2001] artikli 22 punkti 4 kohaldamiseks tühisuse vastuväitele selles mõttes vorminõudeid, et seda artiklit kohaldatakse üksnes juhul, kui kohtule, kellele asi allub [selle] määruse artikli 22 punkti 4 kohaselt, on juba esitatud tühistamishagi või see esitatakse kohtu poolt määratud tähtaja jooksul, et selleks on igal juhul patendi omanik kohtusse kutsutud või kutsutakse, või piisab üksnes tühisuse vastuväite esitamisest, ja kui see on nii, siis kas asjaomase vastuväite sisule esitatakse selles mõttes nõudeid, et see peab olema piisavalt põhjendatud ja/või et selle vastuväite esitamist ei saa pidada õiguse kuritarvitamiseks? 4. Kui vastus [teisele] küsimusele on jaatav, siis kas rikkumishagi allub pärast seda, kui menetluses esimese küsimuse tähenduses on esitatud tühisuse vastuväide asja menetlevale kohtule, ning viimane peab selle tagajärjel (kui hageja seda soovib) rikkumise suhtes toimuva menetluse peatama seni, kuni kohus, kellele asi allub määruse [nr 44/2001] artikli 22 punkti 4 alusel, on patendi asjaomase siseriikliku osa kehtivuse kohta teinud otsuse, või tuleb hagi jätta rahuldamata, kuna kohtuotsuse tegemise jaoks olulise vastuväite üle ei ole võimalik otsustada, või läheb rikkumishagi pärast seda, kui on esitatud tühisuse vastuväide, selle kohtu alluvusest välja? 5. Kui vastus [teisele] küsimusele on jaatav, siis kas liikmesriigi kohus saab määruse [nr 44/2001] artiklist 31 tuletada niisuguse taotluse temale allumise, millega taotletakse välismaa patendile tugineva ajutise meetme (nagu piiriülese rikkumise keeld) rakendamist, ja millele esitatakse vastuväide, et kaitstav patent on tühine, või (kui peaks otsustatama, et [selle] määruse artikli 22 punkti 4 kohaldamine ei mõjuta rikkumishagi lahendamise allumist Rechtbank [’s-Gravenhagele]) niisuguse vastuväite temale allumise, milles väidetakse, et kaitstav välismaa patent on tühine? 6. Kui vastus [viiendale] küsimusele on jaatav, siis millised faktid või asjaolud on selleks vajalikud, et saaks eeldada [kohtuasjas C-391/95: Van Uden 17. novembril 1998 tehtud kohtuotsuse (EKL 1998, lk I-7091)] punktis 40 nimetatud reaalset seost taotletud meetmete eseme ja selle osalisriigi territoriaalse pädevuse vahel, kus asub kohus, kelle poole pöörduti?”