Kohtuasi C-235/17: 5. mail 2017 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Ungari

5. mail 2017 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Ungari

(Kohtuasi C-235/17)

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: L. Malferrari ja L. Havas)

Kostja: Ungari

Hageja nõuded

— tuvastada, et kuna Ungari võttis vastu põllumajandusmaa kasutusvaldust piiravad õigusnormid, ei täitnud ta Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitest 49 ja 63 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklist 17 tulenevaid kohustusi, ning

— mõista kohtukulud välja Ungarilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjoni arvates ei ole Ungari õigusnormid, mis piiravad ebaproportsionaalselt põllumajandus- ja metsamaade kasutusvaldust, kooskõlas Ungari kohustustega, mis tulenevad Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitest 49 ja 63 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklist 17.

Kasutusvalduste tühistamist ex lege tuleb lugeda ELTL artikliga 49 tagatud asutamisvabaduse piiranguks. See on eelkõige tõsi sellepärast, et endiste õigustatud isikute jaoks muutub kasutusvalduse lõppemisel võimatuks või ebamäära keeruliseks Ungaris asukohta registreerida (või saavutada, et nende nimele seatakse põllumajandusmaale kasutusvaldus) selleks, et seal tegutseda, ning aidata iseseisva majandustegevuse abil kaasa liidusisesele majanduslikule ja ühiskondlikule lõimumisele. Komisjoni seisukohast on kasutusvalduse ex lege lõpetamine sobiv vahend selleks, et takistada asutamisvabaduse kasutamist või muuta see vähematraktiivseks.

Ungari õigusnormid rikuvad samuti kapitali vaba liikumist, kuna nende tagajärg on, et mitteresidendist investeerijatel takistatakse investeerimist või piiratakse nende võimalust investeerida Ungaris asuvasse kinnisvarasse. Nende õigusnormide tagajärjel kahaneb kehtivate kasutusvalduste väärtus, mis tähendab samuti kapitali vaba liikumise piiramist.

Ungari õigusnormidega diskrimineeritakse otseselt mitteresidendist EL-i kodanikke ja koheldakse neid erinevalt.

Vabaduste piiramine ülalmainitud moel ei ole vabandatav. Neid ei ole võimalik välja vabandada asutamislepingus tagatud põhjendustel või muudel lubatavuse põhjendustel, millele Ungari valitsus menetluse käigus tugines.

Eriti vastuvõetamatu on Ungari valitsuse argumentatsioon, et piirangute vajalikkust saab põhjendada õigusvastase olukorra lõpetamisega. Komisjoni jaoks on vastuvõetamatu selline üldine arvamus – mida ei ole ühelgi konkreetsel juhul tõendatud –, et iga välismaalase poolt Ungari põllumajandusmaale kasutusvalduse seadmise leping on alates selle sõlmimisest õigusvastane ja kehtetu. Ei ole vastuvõetav ka selline argument, et õigusvastasus tuleneb enne 2002. aastat kehtinud õigusnormides kehtestatud valuutavahetusloa olemasolu kohustuse täitmatajätmisest iga konkreetse kasutusvalduse seadmise lepingu puhul.

Ungari õigusnormides kehtestatud piirang ei vasta proportsionaalsuse nõudele, kuna see ei ole sobiv vahend seatud eesmärkide saavutamiseks, need õigusnormid on ka oluliselt piiravamad sellest, mida on vaja kehtestatud eesmärkide saavutamiseks.

Ungari õigusnormid ei ole sobiv vahend selleks, et täita õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtetest tulenevaid nõudeid, need ei taga seda, et kahjustatud isikutele hüvitatakse kasutusvalduste lõpetamisest või piiramisest tulenev kahju.

Komisjoni arvates on vaatlusalused Ungari õigusnormid vastuolus harta artiklis 17 tagatud omandiõigusega. Sekkumine omandiõigusesse ilmneb teatavatel juhtudel ka siis, kui õigusrikkumine ei laiene „omandiõiguse“ kõigile kolmele koostisosale (valdus-, kasutus- ja käsutamisõigus).