ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Kas kombineeritud nomenklatuuri versioonid, mis tulenevad järjestikku komisjoni rakendusmäärusest (EL) nr 698/2012 ( 3 ) ja komisjoni rakendusmäärusest (EL) nr 459/2014 ( 4 ), on asjakohased niisuguste seadmete õige tariifse klassifikatsiooni kindlaksmääramisel nagu navigeerimissüsteemid, mis on praeguse vaidluse esemeks, selles mõttes, et neid võib analoogia alusel kohaldada toodete suhtes, millel on sarnaseid tunnuseid asjaomase navigeerimissüsteemiga, ning kas nende õigusnormide kohaldamine analoogia alusel kinnitab [kombineeritud nomenklatuuri] tõlgendust, mille on andnud tolliamet?
(1)

Esiteks Üldkohus tõlgendas vääralt asjaomase kaubamärgi liiki kindlakstegemise olulisust ja tagajärgi. Ta eeldas ekslikult, et ei olnud oluline, et vaidlusalust kaubamärki käsitati kujutismärgi või asendimärgina. Tegelikult aga on eri kaubamärgiliikide eristamisel oluline mõju nende esemele ning sellele, kuidas neid kasutatakse. Vaidlusaluse kaubamärgi kasutamine kujutismärgina erineks oluliselt sellest, kuidas seda kasutataks asendimärgina.
1.

Kas „staatuse muutumist“, mis ei mõjuta määruse (EL) nr 63/2015 ( 1 ) artikli 12 kohaselt osamaksete tasumise kohustust, tuleb käsitada nii, et see hõlmab ka varem liikmesriigi kriisilahendusasutuse järelevalve alla kuulunud krediidiasutuse või investeerimisühingu ühendamist teises liikmesriigis asuva emaettevõtjaga, mis on toimunud osamakseperioodi jooksul, ning kas see reegel kehtib ka juhul, kui see asutus või ühing on emaettevõtjaga ühinenud ja sellest tulenevalt lõpetatud 2015. aastal, ajal, mil esimene liikmesriik ei olnud veel ei riiklikku kriisilahendusasutust ega riiklikku fondi ametlikult asutanud ja osamakseid ei olnud veel välja arvutatud?
2.

Kas juhul, kui vastuseks esimesele küsimusele peaks leitama, et seadusjärgse monopoli loomine vastab SIEG tunnustele, on ELTL artikli 106 lõikega 2 (endine asutamislepingu artikkel 90, seejärel EÜ artikli 86 lõige 2) ja ELTL artikli 107 lõikega 1 (endine asutamislepingu artikkel 92, seejärel EÜ artikkel 87) nii tõlgendatuna, nagu neid on tõlgendanud Euroopa Kohus, seoses nõuetega, mille eesmärk on eristada õiguspärast meedet – millega hüvitatakse avaliku teenuse osutamise kohustusi – õigusvastasest riigiabist (Euroopa Kohtu 24. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas C-280/00: Altmark Trans GmbH ja Regierungsprăsidium Magdeburg vs. Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH), vastuolus niisugune õigusnorm, nagu tuleneb seadusandliku dekreedi nr 504/1992 artikli 10 lõikest 3 koostoimes seaduse nr 662/1996 artikli 2 lõigetega 18–20 ja vabariigi presidendi dekreedi nr 144/2001 artikli 3 lõikega 1, millega on Poste Italiane s.p.a.-le antud õigus määrata ühepoolselt kindlaks selle vahendustasu summa, mida kontsessionääril (vahendajal) ICI-maksu kogumise eest tasuda tuleb ja mida kohaldatakse iga haldustehingu suhtes kontsessionääri nimel avatud postikontol, arvestades, et Poste Italiane s.p.a. määras oma nõukogu otsusega nr 57/1996 ajavahemikul 1. aprillist 1997 kuni 31. maini 2001 selle vahendustasu suuruseks 100 liiri ja alates 2001. aasta 1. juunist0,23 eurot?
3.

Kas harta artiklit 47, vajadusel koostoimes selle artiklitega 41 ja 52, tuleb poolte võrdsuse seisukohast lähtudes mõista nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnorm, milles – nagu on sätestatud politseiseaduse § 19 lõigetes 3 ja 4 – on ette nähtud, et menetluseta rakendatud faktiliste vahetu käsu- ja sunnivõimu meetmete, näiteks eelkõige ettevõtete sulgemise, tühistamiseks peab isik, keda see faktiline meede puudutab, esitama põhjendatud taotluse kõnealuse sulgemise tühistamiseks?
2.

Juhul kui vastusest esimesele küsimusele tuleneb, et sellise teabetaotluse esitamine on lubatav: a) Kas ametiasutus on põllumajandustootmise järelevalvega tegelev asutus määruse nr 1768/95 artikli 11 lõike 2 (esimene taane) tähenduses, kui ta kontrollib põllumajandustootjatele ELi vahenditest rahaliste toetuste andmist ja salvestab sellega seoses taotluse esitanud põllumajandustootjate andmed, mis muu hulgas käsitlevad taimeliike? b) Kas ametiasutusel on õigus keelduda taotletud teabe andmisest, kui asjaomaste andmete edastamiseks peab kolmas isik neid andmeid töötlema või täpsustama ja see toob kaasa ligikaudu 6000 euro suuruse rahalise kulu? Kas seejuures omab tähtsust taotluse esitaja valmisolek hüvitada tekkivad kulud?
—

sedastada, et kuna Iirimaa ei ole võtnud vajalikke meetmeid, et täita Euroopa Kohtu otsuse komisjon vs. Iirimaa (C-215/06 ( 1 )) teist põhjendust, on Iirimaa rikkunud ELTL artiklist 260 tulenevaid kohustusi;
1.

Kas baasindeksi kasutamine pikaajalistes hüpoteeklaenulepingutes, mille intress erineb turuintressist, mida Hispaania Keskpank ametlikult avaldab, välistab selle indeksi läbipaistvuse kohtuliku kontrolli, ja seda ka siis, kui on kasutatud erinormides sõnaselgelt lubatud indekseid, kui nimetatud õigusnormiga on pooltel lubatud indeksit valida ja nimetatud pank on kasutanud ühte neist, teavitamata klienti sellest, et on olemas teisi kohaldatavaid indekseid, mis on tarbijale soodsamad?
2.

Juhul, kui esimesele küsimusele vastatakse eitavalt: Kas ELTL artiklit 56 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1996. aasta direktiivi 96/71/EÜ töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiivi 2014/67/EL, mis käsitleb direktiivi 96/71/EÜ jõustamist, tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui töötajate piiriülese kasutamise puhul aset leidvate formaalsete kohustuste rikkumiste korral määratakse kumulatiivsed rahatrahvid, millel puudub absoluutne ülempiir?
4.

Kas direktiivi 93/13/EMÜ artikli 6 lõike 1 alusel võib poolte soorituste täitmise viisi ja suurust käsitlevate lepingutingimuste ebaõiglaseks tunnistamine viia olukorrani, kus lepingu sisu alusel tekkinud õiguslik suhe lepingupoolte vahel muutub pärast ebaõiglaste lepingutingimuste tagajärgede väljajätmist poolte peamiste kohustuste osas poolte algsest kavatsusest erinevaks, eelkõige – kas ühe lepingutingimuse ebaõiglaseks tunnistamine tähendab, et edasi võib kohaldada teisi lepingutingimusi, mis piiritlevad tarbija põhikohustuse ja mille kohta ei ole väidetud, et need oleksid ebaõiglased, ning mille kokkulepitud vorm (nende lisamine lepingusse) oli lahutamatult seotud tingimusega, mille tarbija on vaidlustanud?
Kohtuasi C-279/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Hispaania) 24. aprilli 2018. aasta – Magdalena Molina Rodríguez versus Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Hispaania) 24. aprilli 2018. aasta – Magdalena Molina Rodríguez versus Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)

(Kohtuasi C-279/18)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Magdalena Molina Rodríguez

Vastustaja: Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)

Eelotsuse küsimus

Kas kaudse soolise diskrimineerimise keeldu, mis on sätestatud selle direktiivi 79/7 meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte järkjärgulise rakendamise kohta sotsiaalkindlustuse valdkonnas ( 1 ) artikli 4 lõikes 1, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnorm nagu sotsiaalkindlustuse üldseaduse (mis kinnitati kuninga seadusandliku dekreediga 1/94) artikli 215 lõike 1 punkt 3, millega on kuninga 15. märtsi 2013. aasta dekreetseaduse 5/2013 järgses redaktsioonis lisatud töötushüvitise saamiseks üle 55aastaste töötajate puhul uus nõue – leibkonna sissetuleku ülempiir –, kui see tekitab nimetatud hüvitise saamisel naissoost potentsiaalsetele hüvitisesaajatele oluliselt suurema piirangu (võrreldes meessoost hüvitisesaajatega), nagu nähtub esitatud statistikast?

( 1 ) ELT 1979, L 6, lk 24, ELT eriväljaanne 05/01, lk 215.
2.

Juhul kui esimesele küsimusele tuleb vastata jaatavalt, siis kas direktiivi 2006/112/EÜ artikli 148 punkti c, koosmõjus selle artikli punktiga a, tuleb tõlgendada nii, et peamine tingimus käibemaksuerandi kohaldamiseks offshore tõstukpuurplatvorm suhtes, mis on olnud rahvusvahelistes vetes, on see, et selle (kaubandus- või tööstustegevuses) kasutamise ajal on see liikumises, liikudes merel ühest kohast teise pikema aja vältel kui see merel puurimiseks seisab, st et liikumist peab olema rohkem võrreldes puurimisega?
1.

Kas [liidu] õiguse ja eeskätt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. detsembri 2001. aasta direktiiviga 2001/95/EÜ üldise tooteohutuse kohta ( 1 ) üldise tooteohutuse kohta, asutamislepingu artiklitega 28 ja 30 (nagu viidatud selles direktiivis) ja nõukogu 25. juuni 198[7]. aasta direktiiviga 87/357/EMÜ ( 2 ) on kooskõlas riigisisene kord, mis on ette nähtud 17. märtsi 2005. aasta dekreetseaduses nr 69/2005 ja 10. mai 1990. aasta dekreetseaduses nr 150/90 ning mis lisaks niisuguste toodete turustamise keelamisele, mis võivad seada ohtu tarbijate tervise ja ohutuse, kuna neid võidakse segi ajada toiduainetega, keelab turustada ka tooteid, mis võivad seetõttu, et need on välimuse tõttu segiaetavad teiste toodetega ja eeskätt seetõttu, et neid võib segi ajada mänguasjadega, tavalistes või mõistlikult ettenähtavates kasutustingimustes seada ohtu tarbijate, eriti laste tervise ja ohutuse?
Kohtuasi C-278/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) 24. aprillil 2018 – Manuel Jorge Sequeira Mesquita versus Fazenda Pública

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) 24. aprillil 2018 – Manuel Jorge Sequeira Mesquita versus Fazenda Pública

(Kohtuasi C-278/18)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Supremo Tribunal Administrativo

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Manuel Jorge Sequeira Mesquita

Vastustaja: Fazenda Pública

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ artikli 135 lõike 1 punkti l kinnisasja rendileandmise tehingute maksuvabastuse kohta ( 1 ) tuleb tõlgendada nii, et seda maksuvabastust kohaldatakse viinamarjaistandustega maakinnistute põllumajandusliku käitamise loovutamise lepingule, mis on äriühinguga, mille tegevusala on põllumajanduslik käitamine, sõlmitud üheks aastaks, sama kestusega perioodi kaupa automaatselt pikendamise võimalusega ja mille alusel makstakse vastutasuks renti iga aasta lõpus?

( 1 ) Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT 2006, L 347, lk 1).
1.

Oma esimeses väites leiab Slovaki Vabariik, et Üldkohus ületas oma kohtuliku kontrolli pädevust, mis tal riigiabi valdkonnas komisjoni otsuste kontrollimisel on. Euroopa Liidu Kohtu väljakujunenud kohtupraktika on selge ja Slovaki Vabariigi sõnul ei ole seda käesolevas asjas järgitud. Slovaki Vabariik järeldab sellest, et Üldkohus eiras Euroopa Komisjoni ulatuslikku kaalutlusõigust keeruliste majanduslike hinnangute andmisel ega tõendanud, et Euroopa Komisjon oleks teinud ilmse hindamisvea, vaid lihtsalt asendas komisjoni hinnangu enda omaga, täpselt vastupidises tähenduses, ületades sel viisil oma kontrollipädevust.
Kohtuasi C-273/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Augstākā tiesa (Läti) 20. aprillil 2018 – SIA „Kuršu zeme“

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Augstākā tiesa (Läti) 20. aprillil 2018 – SIA „Kuršu zeme“

(Kohtuasi C-273/18)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Augstākā tiesa

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: SIA „Kuršu zeme“

Vastustaja: Valsts ieņēmumu dienests

Eelotsuse küsimus

Kas direktiivi 2006/112/EÜ ( 1 ) artikli 168 punkti a tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sisendkäibemaksu mahaarvamise keelamine, kui see keeld põhineb ainult sellel, et maksukohustuslane on teadlikult kaasatud fiktiivsete tehingute väljatöötamisse – kuid ei ole märgitud, kuidas on konkreetsete tehingute tulemus riigikassale kahjustav – käibemaksu maksmata jätmise kujul või selle maksu alusetu tagastamise taotluse kujul, võrreldes olukorraga, kus need tehingud on välja töötatud vastavalt tegelikele asjaoludele?

( 1 ) Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT 2006, L 347, lk 1).
2.

Kas arvestades liidu õiguse üldpõhimõtete hulka kuuluvat proportsionaalsuse põhimõtet tuleb pidada lubatavaks seisukohta, et kohtutäituril, kes on kohustatud tasuma oma ametitoimingu tasult käibemaksu, on tegelikult kõik õiguslikud vahendid, et täita nõuetekohaselt maksukohustust, kui eeldada, et täitemenetluse seaduse alusel määratud kohtutäituri tasu sisaldab käibemaksu?
—

Tuvastada, et Portugali Vabariik on rikkunud direktiivi 92/43/EMÜ ( 1 ) looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta artikli 4 lõikest 4 tulenevaid kohustusi, kuna ta ei ole määranud erikaitsealaks võimalikult kiiresti, kuid hiljemalt kuue aasta jooksul, seitset ühenduse tähtsusega ala Atlandi biogeograafilises piirkonnas, nagu on kinnitatud komisjoni 7. detsembri 2004. aasta otsuses 2004/813/EÜ, ( 2 ) ega ka 54 ühenduse tähtsusega ala Vahemere biogeograafilises piirkonnas, nagu on kinnitatud komisjoni 19. juuli 2006. aasta otsuses 2006/613/EÜ. ( 3 )
Kohtuasi C-363/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d'État (Prantsusmaa) 4. juunil 2018 – Organisation juive européenne, Vignoble Psagot Ltd versus Ministre de l'Économie et des Finances

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d'État (Prantsusmaa) 4. juunil 2018 – Organisation juive européenne, Vignoble Psagot Ltd versus Ministre de l'Économie et des Finances

(Kohtuasi C-363/18)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’État

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: Organisation juive européenne, Vignoble Psagot Ltd

Vastustaja: Ministre de l'Économie et des Finances

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Liidu õigus ja täpsemalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta määrus nr 1169/2011 ( 1 ), milles käsitletakse toidualase teabe esitamist tarbijatele, nõuavad juhul, kui selle määruse kohaldamisalasse kuuluva toote päritolu märge on kohustuslik, Iisraeli poolt alates 1967. aasta juunist okupeeritud aladelt pärit toote puhul märke tegemist selle territooriumi ning selle kohta, et toode on pärit Iisraeli asundusest, kui see on nii? Kas vastasel juhul võimaldavad määruse sätted, eelkõige VI peatüki sätted liikmesriigil selliseid märkeid nõuda?

( 1 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta määrus (EL) nr 1169/2011, milles käsitletakse toidualase teabe esitamist tarbijatele ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusi (EÜ) nr 1924/2006 ja (EÜ) nr 1925/2006 ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni direktiiv 87/250/EMÜ, nõukogu direktiiv 90/496/EMÜ, komisjoni direktiiv 1999/10/EÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/13/EÜ, komisjoni direktiivid 2002/67/EÜ ja 2008/5/EÜ ning komisjoni määrus (EÜ) nr 608/2004 (ELT L 304, lk 18).
3.

Kas otsuse nr 3/80 artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selle kohaselt ei ole lubatud, et Türgi kodanikult, kellel oli Türki tagasipöördumise ajal veel liikmesriigi kodakondsus, millest ta hiljem vabatahtlikult loobus, võetakse alates sellest hilisemast ajast õigus sissemaksetest sõltumatule rahalisele erihüvitisele, mis peab tagama asjaomase liikmesriigi toimetulekumiinimumile vastava minimaalse sissetuleku, ainuüksi seetõttu, et ta elab Türgis, olgugi et ajal, mil ta asjaomasest liikmesriigist lahkus, ei olnud tal õigust kõnealusele rahalisele erihüvitisele, kuna tol ajal ei olnud selle saamise tingimused täidetud?
2.

Kas oletus, et tähtajalise teenuse osutamise hankelepingu sõlmimisel ei ole bussidel nende vanust ja karmistunud tehnilisi nõudeid arvestades (heitmete piirnormid, madala põrandaga sõidukid) mõistlikel majanduslikel kaalutlustel enam olulist mõju ettevõtte väärtusele, õigustab kõrvalekaldumist Euroopa Kohtu 25. jaanuari 2001. aasta otsusest (C-172/99) nii, et neil tingimustel tuleb ka olukorras, kus üle on võetud oluline osa töötajatest, kohaldada direktiivi 77/187/EMÜ?
Kohtuasi C-391/18: 13. juunil 2018 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Horvaatia Vabariik

13. juunil 2018 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Horvaatia Vabariik

(Kohtuasi C-391/18)

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: M. Mataija ja M. Patakia)

Kostja: Horvaatia Vabariik

Hageja nõuded

— tunnistada, et Horvaatia Vabariik on rikkunud kohustusi, mis tulenevad nõukogu 19. juuli 2011. aasta direktiivi 2011/70/Euratom, millega luuakse ühenduse raamistik kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete vastutustundlikuks ja ohutuks käsitlemiseks (ELT L 199, 2.8.2011, lk 48), artikli 15 lõikest 4 koostoimes artikli 13 lõikega 1, kuna ta ei olnud teatanud komisjonile kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise riiklikku programmi;

— mõista kohtukulud välja Horvaatia Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Direktiivi 2011/70/Euratom artikli 13 lõikes 1 on sätestatud, et liikmesriigid teatavad komisjonile oma kasutatud tuumkütuse ja radioaktiivsete jäätmete käitlemise riiklikud programmid ja nende hilisemad olulised muudatused, samas kui viidatud direktiivi artikli 15 lõikes 4 on sätestatud, et liikmesriigid teatavad komisjonile esimest korda oma riikliku programmi võimalikult kiiresti, kuid mitte hiljem kui 23. augustil 2015.

Horvaatia Vabariik ei ole veel vastu võtnud viidatud sätetes mainitud riiklikku programmi ja igal juhul ei ole seda veel komisjonile teatanud. Seetõttu on Horvaatia Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 2011/70/Euratomi artikli 15 lõikest 4 koostoimes artikli 13 lõikega 1.
1.

Millised miinimumnõuded tuleb kinnipidamistingimustele raamotsuse 2002/584/JSK ( 1 ) kontekstis harta artikli 4 alusel esitada? a. Kas konkreetselt liidu õiguse seisukohast lähtudes eksisteerib kinnipeetava kambri suuruse absoluutne alampiir, millest väiksema kambri puhul on alati tegemist harta artikli 4 rikkumisega? i. Kas kinnipeetava isikliku osa kindlaksmääramisel tema kambrist on oluline, kas tegemist on üksik- või ühiskambriga? ii. Kas kinnipeetava kambri suuruse arvestamisel tuleb maha arvata mööbli (voodi, kapp jne) all olev pind? iii. Millised ehituslikud eeltingimused võivad olla liidu õigusega kooskõlas olevate kinnipidamistingimuste seisukohast olulised? Milline tähtsus võib olla kinnipeetava kambrist otse (või ainult kaudselt) võimaldatud juurdepääsul näiteks hügieeni- või muudesse ruumidesse, ning külma ja sooja vee, kütte, valgustuse jms olemasolul? b. Milline tähtsus on hindamise juures erinevatel kinnipidamisrežiimidel, täpsemalt erinevatel kinnipidamisasutuses vabalt liikumise aegadel ja liikumisvabaduse erinevatel määradel? c. Kas arvesse võib võtta ka vahistamismääruse teinud liikmesriigis ellu viidud õiguslikke ja organisatsioonilisi positiivseid muudatusi (ombudsmani süsteemi kasutuselevõtt, karistuse täideviimise kohtute loomine jne), nagu seda tegi eelotsusetaotluse esitanud kohtu kriminaalkolleegium oma otsustes väljaandmise lubatavuse kohta?
Kohtuasi C-309/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itaalia) 7. mail 2018 – Lavorgna Srl versus Comune di Montelanico jt

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itaalia) 7. mail 2018 – Lavorgna Srl versus Comune di Montelanico jt

(Kohtuasi C-309/18)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Lavorgna Srl

Vastustajad: Comune di Montelanico, Comune di Supino, Comune di Sgurgola ja Comune di Trivigliano

Eelotsuse küsimus

Kas sellised ühenduse põhimõtted nagu õiguspärase ootuse kaitse ja õiguskindluse põhimõte koos kaupade vaba liikumise põhimõtte, asutamisvabaduse põhimõtte ja teenuste osutamise vabaduse põhimõttega, mis on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingus (ELTL), ning neist tulenevad põhimõtted, näiteks võrdse kohtlemise, diskrimineerimiskeelu, vastastikuse tunnustamise, proportsionaalsuse ja läbipaistvuse põhimõte, mis on sätestatud direktiivis 2014/24/EL ( 1 ), keelavad kohaldada selliseid liikmesriigi õigusnorme, nagu need Itaalia normid, mis on sätestatud seadusandliku dekreedi nr 50/2016 artikli 95 lõikes 10 koostoimes artikli 83 lõikega 9 ja mille kohaselt tingib see, kui avalike teenuste hankemenetluses esitatud hinnapakkumuses on tööjõukulud eraldi välja toomata, igal juhul selle, et asjaomane pakkuja jäetakse menetlusest kõrvale ilma selgitamise ja täiendamise võimaluseta, isegi juhul, kui nende kulude eraldi väljatoomise kohustust ei ole hankedokumentides nimetatud, ning ka olenemata sellest, et pakkumuses on minimaalsetest tööjõukuludest sisuliselt kinni peetud, kooskõlas pealegi avaldusega, mille pakkuja on selleks teinud?

( 1 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2014, L 94, lk 65).
1.3

Kas ainuõigus direktiivis viidatud arvutiprogrammi väljatöötamisele eelnevatele materjalidele tähendab, et arvutiprogrammi, mis on väljatöötamisele eelnevate materjalide tulemus, tuleb pidada väljatöötamisele eelnevate materjalide kohanduseks ja seetõttu sõltuvaks teoseks autoriõiguse kohaldamisel (direktiivi 2009/24/EÜ artikli 4 lõike 1 punkt b) või tuleb väljatöötamisele eelnevaid materjale ja tarkvara käsitada nii, et tegemist on ühe ja sama teose eri avaldumisvormidega, või nii, et tegemist on kahe iseseisva teosega?
b)

tarbija, kellel on seaduse alusel õigus kasutada oma kodukaevust saadud vett isikliku tarbimise ulatuses ning kes seda vett kõrgendatud nitraadisisalduse tõttu ei kasuta (ei saanud kasutada menetluse aluseks olnud taotluse esitamise ajal, ja võis küll kasutada Euroopa Liidu Kohtule käesoleva eelotsusetaotluse esitamise ajal, kuid sellest hoolimata on vaieldamatult oodata, et vee nitraadisisaldus tõuseb uuesti üle 50 mg/l piiri), vaid saab vett avalik-õiguslikult veevarustajalt, on Euroopa Liidu Kohtu praktika tähenduses otseselt puudutatud (käesoleval juhul vähemalt nõukogu 12. detsembri 1991. aasta direktiivi 91/676/EMÜ puuduliku ülevõtmise tõttu), sest ta on väidetavalt ebapiisavate tegevusprogrammide tõttu – kuna tema veevõtukohas (kodukaevus) ületab vee nitraadisisaldus 50 mg/l piiri – puudutatud selliselt, et ta ei saa kasutada talle seadusega antud piiratud õigust kasutada oma kinnistu põhjavett, ning sellega on talle antud direktiivi 91/676/EMÜ raames subjektiivne õigus nõuda b.1) liikmesriigis direktiivi 91/676/EMÜ ülevõtmiseks (sama direktiivi artikli 5 lõike 4 alusel) juba vastu võetud tegevusprogrammi muutmist selliselt, et programmiga kehtestataks rangemad meetmed direktiivi 91/676/EMÜ artikli 1 eesmärkide saavutamiseks, ja konkreetselt põhjavee nitraadisisalduse vähendamiseks maksimaalselt 50 mg/l-ni üksikutes veevõtukohtades? b.2) et võetaks vastu täiendavad või tõhusamad meetmed (direktiivi 91/676/EMÜ artikli 5 lõike 5 alusel) kõnealuse direktiivi artikli 1 eesmärkide saavutamiseks, ja konkreetselt põhjavee nitraadisisalduse vähendamiseks maksimaalselt 50 mg/l-ni üksikutes veevõtukohtades?
2.

Kui Üldkohus oleks meetme valikulisust analüüsinud vastavalt sellest kohtuotsusest tulenevatele kriteeriumidele, oleks ta pidanud analüüsima: (i) üldist võrdlusraamistikku, kuhu kuuluvad tasud, mida Fred Olsen maksab Puerto de las Nievese taristu kasutamise eest, see tähendab Kanaari saarte kõikidele sadamatele kohaldatav tasude kord, nagu see on reguleeritud riigisiseses õiguses, (ii) kas Fred Olseni ja seda taristut kasutatavate teiste ettevõtjate, sealhulgas Naviera Armas, olukorrad on analüüsitava meetme seisukohast sarnased või mitte ning (iii) võimaliku diskrimineerimise esinemist nende tasude maksmisel.