ET Euroopa Liidu Teataja C 260/35

Euroopa Komisjoni 26. mail 2016 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda) 16. märtsi 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas T-103/14: Frucona Košice a.s. versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-300/16 P)

(2016/C 260/43)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Euroopa Komisjon (esindajad: L. Armati, T. Maxian Rusche, B. Stromsky, K. Walkerová)

Teine menetlusosaline: Frucona Košice a.s.

Apellandi nõuded

— tühistada Üldkohtu (teine koda) 16. märtsi 2016. aasta otsus kohtuasjas T-103/14: Frucona Košice vs. komisjon, mis tehti komisjonile teatavaks samal päeval;

— otsustada ise esimeses kohtuastmes esitatud hagi üle ja jätta see põhjendamatuse tõttu rahuldamata; ja

— mõista teiselt menetlusosaliselt ja esimese kohtuastme hagejalt välja menetluskulud.

Teise võimalusena palub komisjon Euroopa Kohtul

— tühistada Üldkohtu (teine koda) 16. märtsi 2016. aasta otsus kohtuasjas T-103/14: Frucona Košice vs. komisjon, mis tehti komisjonile teatavaks samal päeval; ja

— saata kohtuasi Üldkohtule tagasi esimeses kohtuastmes esitatud teise ja vajadusel kolmanda ja neljanda väite arutamiseks; ning

— otsustada mõlema kohtuastme menetlusega seotud kohtukulude kandmine edaspidi.

Väited ja peamised argumendid

Komisjoni väitel tuleb vaidlustatud kohtuotsus tühistada põhjustel, mis on esiteks seotud eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumi kohaldatavusega ja teiseks selle kriteeriumi kohaldamisega.

Eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumi kohaldatavuse kohta esitab komisjon kolm väidet. Esiteks on vaidlustatud otsust vääralt tõlgendatud, teiseks on rikutud õigusnormi ELTL artikli 107 lõike 1 tõlgendamisel seoses eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumi kohaldatavusega, ja kolmandaks on vääralt kohaldatud res iudicata põhimõtet.

Apellatsioonkaebuses vaidlustatud kohtuotsuses on leitud, et eraõigusliku võlausaldaja kriteerium kuulub kohaldamisele isegi siis, kui liikmesriik väidab üksikasjalike argumentide alusel haldusmenetluses, et ametiasutus ei ole tegutsenud niisugustest kaalutlustest lähtudes, nagu teeks seda eraõiguslik turuosaline – nii kaua, kuni huvitatud isik väidab vastupidist. Komisjoni väitel peaks kohtupraktikat mõistma nii, et liikmesriigi seisukoht on eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumi kohaldatavuse puhul määrava tähtsusega.

Eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumi kohaldamise kohta on komisjon apellatsioonkaebuses esitanud kaks väidet. Esiteks on rikutud ELTL artikli 107 lõiget 1 seoses eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumi kohaldamisega. Teiseks eksis Üldkohus, kui ta tõlgendas väidetava riigiabi ELTL artikli 107 lõike 1 alusel põhjalikult ja erapooletult uurimise kohustust.

Üldkohus nõuab, et komisjon rekonstrueeriks ex officio ideaalse, ratsionaalse ja täielikult informeeritud hüpoteetilise eraõigusliku võlausaldaja käitumise. Lisaks sellele eksisteerib kõnealune nõue hoolimata sellest, mida puudutatud liikmesriik tegelikult tegi või ütles. Komisjoni väitel peaks kohtupraktikat mõistma nii, et selle kohaselt ei nõuta komisjonilt, et ta ise koguks tõendeid ja teavet, mida ratsionaalne eraõiguslik võlausaldaja oleks kogunud enne hindamist, kui asjaomane asutus ei ole seda teinud. Tema ülesanne piirdub pigem kontrolliga, kas ametiasutus tegutses tema käitumise, tõendite ja tema käsutuses tegelikult olnud teabe alusel subjektiivselt nii, nagu eraõiguslik võlausaldaja olukorras, mis on võimalikult lähedane ametiasutuse olukorrale, kui see otsustas kõnealuse meetme võtta.