ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Niivõrd kuivõrd teenuste osutamise vabaduse piirang, mis tekib selliste õigusnormide alusel nagu need, mis on arutusel põhikohtuasjas, tuleneb maksu kinnipidamise kohustusest, kuna sellega kaasneb täiendav halduskoormus ja sellega seotud vastutusest tulenevad ohud, saab seda õigustada vajadusega tagada maksude tõhus kogumine ja see ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik nimetatud eesmärgi saavutamiseks, isegi võttes arvesse võimalusi, mida vastastikuse abina maksude sissenõudmisel pakub nõukogu 15. märtsi 1976. aasta direktiiv 76/308/EMÜ vastastikuse abi kohta teatavate lõivude, tollimaksude, maksude ja muude meetmetega seotud nõuete sissenõudmisel (muudetud nõukogu 15. juuni 2001. aasta direktiiviga 2001/44/EÜ). Asjaolu, et liikmesriik loobub hiljem meetme kohaldamisest, ei kujuta endast kriteeriumi, mille alusel hinnata selle meetme sobivust taotletava eesmärgi saavutamisel, ega selle proportsionaalsust, mida tuleb hinnata üksnes taotletavast eesmärgist lähtudes.
ET Euroopa Liidu Teataja C 379/5

Euroopa Kohtu (viies koda) 18. oktoobri 2012. aasta otsus (Upravno sodišče Republike Slovenije (Sloveenia) eelotsusetaotlus) — Pelati d.o.o versus Republike Slovenije

(Kohtuasi C-603/10) (1)

(Õigusaktide ühtlustamine - Direktiiv 90/434/EMÜ - Eri liikmesriikide äriühingute ühinemise, jaotumise, eraldumise ja osade või aktsiate asendamise puhul rakendatav ühine maksustamissüsteem - Artikli 11 lõike 1punkt a - Siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt on maksusoodustuste saamise eelduseks loa saamine - Loataotlus, mis tuleb esitada vähemalt 30 päeva enne kavandatava tehingu tegemist)

2012/C 379/08

Kohtumenetluse keel: sloveeni

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Upravno sodišče Republike Slovenije

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Pelati d.o.o.

Kostja: Sloveenia Vabariik

Ese

Eelotsusetaotlus — Upravno sodišče Republike Slovenije — Nõukogu 23. juuli 1990. aasta direktiivi 90/434/EMÜ eri liikmesriikide äriühingute ühinemise, jaotumise, eraldumise ja osade või aktsiate asendamise puhul rakendatava ühise maksusüsteemi kohta (EÜT L 225, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 142) tõlgendamine — Artikli 11 lõike 1 punkt a — Maksusoodustused jagunemisel — Siseriiklikud õigusnormid, millega on kehtestatud tähtaeg nende maksusoodustuste taotluste esitamiseks — Maksusoodustuse andmisest keeldumine tähtaja ületamise tõttu — Keeldumise kooskõla asjaomase direktiiviga

Resolutsioon

Nõukogu 23. juuli 1990. aasta direktiivi 90/434/EMÜ eri liikmesriikide äriühingute ühinemise, jaotumise, eraldumise ja osade või aktsiate asendamise puhul rakendatava ühise maksustamissüsteemi kohta, artikli 11 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid nagu on kõne alla põhikohtuasjas, mille kohaselt sõltub selle direktiivi kohaselt jaotumistehingule kohaldatavate maksusoodustuste andmine tingimusest, et seda tehingut puudutav taotlus peab olema esitatud kindlaksmääratud tähtajal. Sellegipoolest tuleb siseriiklikul kohtul kontrollida, kas selle tähtaja rakendamise kord ja eriti tähtaja alguskuupäeva kindlaksmääramine on piisavalt täpsed, selged ja ootuspärased, et maksukohustuslastel oleks võimalik teada oma õigusi ja et need tagaksid viimastele õiguse saada selle direktiivi sätetega ette nähtud maksusoodustusi.

(1) ELT C 80, 12.3.2011.
1.

Nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/106/EMÜ ehitustooteid puudutavate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. septembri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1882/2003, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, millega liikmesriik nõuab selliste teisest liikmesriigist pärinevate ehitustoodete turustamise eeldusena, nagu on käsitletud põhikohtuasjas, süstemaatiliselt CE-märgise olemasolu.
ET Euroopa Liidu Teataja C 379/5

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 18. oktoobri 2012. aasta otsus (eelotsusetaotlus, mille on esitanud Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Ühendkuningriik) — United States of America versus Christine Nolan

(Kohtuasi C-583/10) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 98/59/EÜ - Töötajate kaitse - Kollektiivne koondamine - Kohaldamisala - Ühendriikide sõjaväebaasi sulgemine - Töötajate teavitamine ja nendega konsulteerimine - Konsulteerimiskohustuse tekkimine - Euroopa Kohtu pädevuse puudumine)

2012/C 379/07

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Põhikohtuasja pooled

Hageja: United States of America

Kostja: Christine Nolan

Ese

Eelotsusetaotlus — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiivi 98/59/EÜ kollektiivseid koondamisi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 225, lk 16; ELT eriväljaanne 05/03, lk 327) artiklite 2 ja 5 tõlgendamine — Tööandja kohustus töötajate esindajaid teavitada ja nendega konsulteerida — Selle kohustuse tekkimise aja kindlaksmääramine

Resolutsioon

Euroopa Liidu Kohtul puudub pädevus vastata Court of Appeali (England & Wales) (Civil Division) (Ühendkuningriik) 6. detsembri 2010. aasta otsusega esitatud küsimusele.

(1) ELT C 89, 19.3.2011.
1.

Kuna Austria Vabariik ei ole võtnud vastu kõiki vajalikke sätteid, selleks et tema kehtivad õigusnormid vastaksid Datenschutzkommissioni (Austria andmekaitsekomisjon) osas sõltumatuse kriteeriumile, täpsemini kehtestades õigusliku raamistiku, mille kohaselt — Datenschutzkommissioni juhtivliige on föderaalametnik, kelle suhtes teostatakse teenistuslikku järelevalvet, — Datenschutzkommissioni büroo kuulub föderaalkantselei talituste juurde ja — föderaalkantsleril on tingimusteta õigus saada teavet Datenschutzkommissioni juhtimise kõigi aspektide kohta, siis on Austria Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta artikli 28 lõike 1 teisest lõigust.
ET Euroopa Liidu Teataja C 366/9

Euroopa Kohtu (neljas koda) 27. septembri 2012. aasta otsus (Bundesfinanzhof — Saksamaa eelotsusetaotlus) — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR) versus Finanzamt Plauenas

(Kohtuasi C-587/10) (1)

(Maksustamine - Käibemaks - Kaubatarne - Aheltehingute maksustamine - Omandaja käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri esitamata jätmisest tingitud maksuvabastuse andmisest keeldumine)

2012/C 366/14

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesfinanzhof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)

Kostja: Finanzamt Plauen

Menetluses osales: Bundesministerium der Finanzen

Ese

Eelotsusetaotlus — Bundesfinanzhof — Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) tõlgendamine — Kaubatarne — Aheltehingute maksustamine — Ühe liikmesriigi ettevõtja poolt kauba ostmine kolmandas riigis asuvalt ettevõtjalt, kes ei ole üheski liikmesriigis käibemaksuõiguse normide kohaselt registreeritud, ja kes tarnib kauba teises liikmesriigis asuvale ettevõtjale ning kaup saadetakse tarnija poolt otse kauba soetajaks olevale ettevõtjale — Olukord, kus tarnija näitab kauba soetaja käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri

Resolutsioon

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (muudetud nõukogu 12. oktoobri 1998. aasta direktiiviga 98/80/EÜ) artikli 28c A osa punkti a esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus see, kui liikmesriigi maksuhaldur kehtestab ühendusesisese tarne käibemaksust vabastamisele tingimuse, et tarnija peab esitama omandaja käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri, välja arvatud juhul, kui ühendusesisese tarne käibemaksust vabastamisest on keeldutud üksnes seetõttu, et tarnija ei ole esitanud käibemaksukohustuslasena registreerimise numbrit, isegi siis, kui tarnijal ei ole, hoolimata heast usust ja vaatamata sellele, et ta on võtnud kõik meetmed, mida saab temalt mõistlikult nõuda, võimalik seda numbrit edastada, vaid ta esitab muud teavet, mis tõendab piisavalt, et omandaja on maksukohustuslane, kes kõnealuse tehingu käigus sellena tegutseb.

(1) ELT C 80, 12.3.2011.
4.

Nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ, teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (muudetud nõukogu 26. mai 2003. aasta direktiiviga 2003/35/EÜ) ja eeskätt selle direktiivi artikli 1 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus selline seadus nagu Kreeka parlamendi poolt 2. augustil 2006 vastu võetud seadus 3481/2006, millega kiidetakse heaks põhikohtuasjas kõne all oleva projektiga sarnane projekt jõe osaliseks ümbersuunamiseks, tuginedes selle projekti keskkonnamõju hindamisele, mille alusel võeti selle direktiiviga ette nähtud avalikkuse teavitamise ja selle osalemise kohustusi täitvas menetluses vastu haldusotsus, ja seda isegi juhul kui nimetatud otsus on kohtulikult tühistatud, kui kõnesolev seadus on konkreetne seadusandlik akt, nii et direktiivi eesmärgid on võimalik seadusandliku menetluse abil saavutada. Siseriikliku kohtu ülesanne on hinnata, kas need kaks tingimust on täidetud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 355/4

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 6. septembri 2012. aasta otsus (Bundesfinanzhofi (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Döhler Neuenkirchen GmbH versus Hauptzollamt Oldenburg

(Kohtuasi C-262/10) (1)

(Ühenduse tolliseadustik - Määrus (EMÜ) nr 2913/92 - Artikli 204 lõike 1 punkt a - Seestöötlemise protseduur - Peatamissüsteem - Tollivõla tekkimine - Protseduuri kokkuvõte ettenähtud tähtaja jooksul esitamise kohustuse täitmata jätmine)

2012/C 355/04

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesfinanzhof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Döhler Neuenkirchen GmbH

Kostja: Hauptzollamt Oldenburg

Ese

Eelotsusetaotlus — Bundesfinanzhof — Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307), artikli 204 lõike 1 punkti a ja komisjoni 2. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted määrusele (EMÜ) nr 2913/92 (EÜT L 253, lk 1; ELT eriväljaanne 02/06, lk 3), mida on muudetud komisjoni 4. mai 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 993/2001 (EÜT L 141, lk 1; ELT eriväljaanne 02/11, lk 286) artikli 859 punkti 9 tõlgendamine — Seestöötlemise protseduuri kokkuvõtte õigeaegse esitamise kohustuse rikkumine — Selle kohustuse rikkumise eest karistusena tollivõla tekkimise lubatavus kogu kauba kohta, mille puhul seestöötlemist kasutati

Resolutsioon

Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. aprilli 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 648/2005) artikli 204 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et see, kui rikutakse kohustust esitada protseduuri kokkuvõte järelevalveasutusele 30 päeva jooksul pärast protseduuri lõpetamise tähtaega, mis on ette nähtud komisjoni 2. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93 (millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, muudetud komisjoni 28. veebruari 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 214/2007) rakendusmääruse artikli 521 lõike 1 esimese lõigu esimeses taandes, toob endaga kaasa tollivõla tekkimise kogu kokkuvõtte objektiks oleva importkauba eest, sealhulgas väljapoole Euroopa Liidu territooriumi re-eksporditud importkaup, kui leitakse, et nimetatud määruse nr 2454/93 artikli 859 punktis 9 sätestatud tingimused ei ole täidetud.

(1) ELT C 246, 11.9.2010.
ET Euroopa Liidu Teataja C 355/2

Euroopa Kohtu (neljas koda) 6. septembri 2012. aasta otsus — Euroopa Komisjon versus Portugali Vabariik

(Kohtuasi C-38/10) (1)

(Liikmesriigi kohustuste rikkumine - ELTL artikkel 49 - Maksuõigusnormid - Maksustamise asukoha üleviimine - Vara üleandmine - Väljaviimisel viivitamatult tasutav maks)

2012/C 355/02

Kohtumenetluse keel: portugali

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: R. Lyal, G. Braga da Cruz ja P. Guerra e Andrade)

Kostja: Portugali Vabariik (esindajad: L. Inez Fernandes ja J. Menezes Leitão)

Kostja toetuseks menetlusse astujad: Taani Kuningriik (esindaja: C. Vang), Saksamaa Liitvabariik (esindajad: C. Blaschke ja K. Petersen), Hispaania Kuningriik (esindajad: M. Muñoz Pérez ja A. Rubio González), Prantsuse Vabariik (esindajad: G. de Bergues ja N. Rouam), Madalmaade Kuningriik (esindajad: C. Wissels ja M. de Ree), Soome Vabariik (esindaja: J. Heliskoski), Rootsi Kuningriik (esindajad: A. Falk ja S. Johannesson), Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik (esindajad: S. Hathaway ja A. Robinson)

Ese

Liikmesriigi kohustuste rikkumine — ELTL artikli 49 ja EMP lepingu artikli 31 rikkumine — Maksuõigusnormid, mille kohaselt peavad äriühingud, kelle maksuresidentsus Portugalis lõpeb või kes viivad oma varad teise liikmesriiki, tasuma viivitamatult väljaviimisel tasutavat maksu.

Resolutsioon

1. Kuna Portugali Vabariik võttis vastu ja jättis jõusse juriidiliste isikute tulumaksuseadustiku (Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Colectivas) artiklid 76A ja 76B, mida kohaldatakse juhul, kui Portugali äriühing viib oma registrijärgse asukoha ja juhtimise tegeliku keskuse üle teise liikmesriiki, või juhul, kui Portugalis asuv mitteresidendist äriühing viib oma Portugalis asuva püsiva tegevuskohaga seotud vara osaliselt või tervenisti Portugalist üle teise liikmesriiki, ja mis näevad ette sellise varaga seotud realiseerimata kapitalikasumi viivitamatu maksustamise, kuid mitte puhtalt siseriiklikest tehingutest pärit realiseerimata kapitalikasumi maksustamise, on Portugali Vabariik rikkunud ELTL artiklist 49 tulenevaid kohustusi.

2. Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.

3. Mõista kohtukulud välja Portugali Vabariigilt.

(1) ELT C 80, 27.3.2010.
1.

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 34 punkti 2, millele viitab selle määruse artikli 45 lõige 1, koostoimes nimetatud määruse põhjendustega 16 ja 17, tuleb tõlgendada nii, et kui kostja esitab tagaseljaotsuse — mis on tehtud päritoluliikmesriigis ja millele on lisatud sama määruse artikli 54 kohaselt koostatud tunnistus — täitmismääruse peale kaebuse, väites, et ta ei ole saanud menetluse algatamist käsitlevat dokumenti, on seda kaebust lahendav selle liikmesriigi kohus, kus täitmist taotletakse, pädev kontrollima mainitud tunnistuses sisalduva teabe ja tõendite omavahelist vastavust.
2.

EL lepingu artikli 6 lõike 1 esimese lõiguga on kooskõlas see, kui veini tootjal või turustajal on määrusega nr 1924/2006, mida on muudetud määrusega nr 116/2010, eranditult keelatud kasutada reklaamis niisugust tervisealast väidet, nagu on kõne all põhikohtuasjas, isegi kui see väide vastab ise-enesest tõele.
ET Euroopa Liidu Teataja C 295/3

Euroopa Kohtu (esimene koda) 19. juuli 2012. aasta otsus (Hoge Raad der Nederlanden — Madalmaad eelotsusetaotlus) — X versus Staatssecretaris van Financiën

(Kohtuasi C-334/10) (1)

(Kuues käibemaksudirektiiv - Artikli 6 lõike 2 esimese lõigu punktid a ja b, artikli 11 A osa lõike 1 punkt c ning artikli 17 lõige 2 - Ettevõtte vara hulka kuuluva kapitalikauba osa - Ajutiselt isiklikuks tarbeks kasutamine - Püsivad ümberkorraldused selle kauba osas - Püsivatelt ümberkorraldustelt käibemaksu tasumine - Mahaarvamisõigus)

2012/C 295/04

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Hageja: X

Kostja: Staatssecretaris van Financiën

Ese

Eelotsusetaotlus — Hoge Raad der Nederlanden — Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 6 lõike 2 esimese lõigu punktide a ja b, artikli 11 A osa lõike 1 punkti c ning artikli 17 lõike 2 tõlgendamine — Sisendkäibemaksu mahaarvamine — Maksukohustuslane, kes kasutas tema ettevõtte vara hulka kuuluva kapitalikauba osa ajutiselt isiklikuks tarbeks ning tegi sel eesmärgil püsivaid ümberkorraldusi selle varaga seoses — Õigus arvata maha sellistelt püsivatelt ümberkorraldustelt tasutud käibemaks

Resolutsioon

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (muudetud nõukogu 10. aprilli 1995. aasta direktiiviga 95/7/EÜ) artikli 6 lõike 2 esimese lõigu punkte a ja b, artikli 11 A osa lõike 1 punkti c ning artikli 17 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et esiteks on maksukohustuslasel, kes kasutab tema ettevõtte vara hulka kuuluva kapitalikauba osa ajutiselt isiklikuks tarbeks, nende sätete alusel käibemaksu mahaarvamise õigus kulutuste eest, mis tehakse seoses selle vara püsivate ümberkorraldustega, kuigi need ümberkorraldused viidi läbi ajutiselt isiklikuks tarbeks kasutamise eesmärgil, ning teiseks ei sõltu kõnealune mahaarvamisõigus sellest, kas kapitalikauba soetamisel maksukohustuslasele esitatud arvele märgiti käibemaks ja kas ta arvas selle maha.

(1) ELT C 246, 11.9.2010.
ET Euroopa Liidu Teataja C 295/3

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 19. juuli 2012. aasta otsus (Sozialgericht Würzburgi (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Doris Reichel-Albert versus Deutsche Rentenversicherung Nordbayern

(Kohtuasi C-522/10) (1)

(Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus - Määrus (EÜ) nr 987/2009 - Artikli 44 lõige 2 - Vanaduspensioni õiguse analüüsimine - Teises liikmesriigis täitunud laste kasvatamise perioodide arvessevõtmine - Kohaldatavus - ELTL artikkel 21 - Kodanike vaba liikumine)

2012/C 295/05

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sozialgericht Würzburg

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Doris Reichel-Albert

Kostja: Deutsche Rentenversicherung Nordbayern

Ese

Eelotsusetaotlus — Sozialgericht Würzburg — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 987/2009, milles sätestatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 (sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta) rakendamise kord (ELT L 284, lk 1), artikli 44 lõike 2 tõlgendamine — Tingimused, kuidas arvestatakse vanaduspensioni saamise õiguse otsustamisel nende lapse kasvatamise perioodidega, mis täitusid teises liikmesriigis — Siseriiklikud õigusnormid, mis seavad nende perioodidega arvestamise sõltuvusse tingimusest, et asjaomane isik tegutses lapse kasvatamise ajal või vahetult enne lapse sündi töötajana või füüsilisest isikust ettevõtjana ning maksis kohustuslikke sissemakseid, mis võib kaasa tuua tagajärje, et teatavat lapse kasvatamise perioodi ei võeta arvesse lapse kasvatamise ajal olnud elukohariigis ega pädevas liikmesriigis.

Resolutsioon

Niisuguses olukorras nagu põhikohtuasjas tuleb ELTL artiklit 21 tõlgendada nii, et isiku puhul, kes tegeles kutsealase tegevusega vaid esimeses liikmesriigis ning oli laste sündimise ajaks töötamise ajutiselt lõpetanud ja asunud üksnes perekondlikel põhjustel elama teise liikmesriiki, kohustab see artikkel esimese liikmesriigi pädevat asutust võtma vanaduspensioni määramisel arvesse teises liikmesriigis täitunud lapse kasvatamise perioode, nagu oleksid need perioodid täitunud tema enda territooriumil.

(1) ELT C 30, 29.1.2011.
1.

Kuna Ungari ei ole ettenähtud tähtaja jooksul vastu võtnud kõiki haldus- ja õigusnorme, mis on vajalikud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2001. aasta direktiivi 2001/14/EÜ raudtee infrastruktuuri läbilaskevõime jaotamise ja tasude kehtestamise kohta raudtee infrastruktuuri kasutamise eest, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta direktiiviga 2007/58/EÜ, artikli 6 lõigete 1 ja 2 ning artikli 7 lõike 3 järgimiseks, on ta rikkunud nendest sätetest tulenevaid kohustusi.
2.

Liidu õigus ei reguleeri Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni ja liikmesriikide õiguskordade vahelist suhet ega määra kindlaks, millised järeldused peab liikmesriigi kohus tegema juhul, kui konventsiooniga tagatud õigused ja siseriiklik õigusnorm on omavahel vastuolus. Liidu õigusega on vastuolus selline liikmesriigi kohtupraktika, mille kohaselt peab liikmesriigi kohus jätma kõik hartaga tagatud põhiõigustega vastuolus olevad õigusnormid kohaldamata tingimusel, et see vastuolu tuleneb selgelt harta sõnastusest või seda käsitlevast kohtupraktikast, kui see kohtupraktika keelab liikmesriigi kohtul hinnata õigusnormi kooskõla hartaga täiel määral ja vajadusel koostöös Euroopa Liidu Kohtuga.
2.

Nõukogu 24. septembri 1996. aasta direktiivi 96/61/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. jaanuari 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 166/2006, tuleb tõlgendada nii, et: — see nõuab, et selline käitise asukohavaliku planeeringu kehtestamise otsus, nagu on arutusel põhikohtuasjas, oleks käitise loamenetluse algusest peale asjaomasele üldsusele kättesaadav; — see ei luba liikmesriigi pädeval asutusel otsuse asjaomasele üldsusele kättesaadavaks tegemisest keelduda, tuginedes äri- või tööstusteabe konfidentsiaalsuse kaitsele, mis on ette nähtud siseriikliku või liidu õigusega, et kaitsta seaduslikke majandushuve; — sellega ei ole vastuolus see, et põhjendamatut keeldumist sellise planeeringu kehtestamise otsuse, nagu on arutusel põhikohtuasjas, üldsusele kättesaadavaks tegemisest esimese tasandi haldusmenetluses saab heastada teise tasandi haldusmenetluse käigus, tingimusel et kõik variandid ja lahendused on alles võimalikud ja rikkumise kõrvaldamine sel menetlusetapil võimaldab asjast huvitatud üldsusel veel otsustamisprotsessi tulemust tegelikult mõjutada, mille kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.
1.

Kuna Belgia Kuningriik on vastu võtnud 27. detsembri 2006. aasta programmseaduse (I) alates 2007. aasta 1. aprillist kehtinud redaktsiooni artikli 137 punkti 8, artikli 138 kolmanda taande, artikli 153 ja artikli 157 punkti 3, st kehtestanud füüsilisest isikust ettevõtjatest teenuseosutajatele, kes on asutatud muus liikmesriigis kui Belgia Kuningriik, kohustuse esitada enne Belgias tegutsemist deklaratsioon, on Belgia Kuningriik rikkunud ELTL artiklist 56 tulenevaid kohustusi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 46/2

Euroopa Kohtu (esimene koda) 19. detsembri 2012. aasta otsus — Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC versus Ühenduse Sordiamet (CPVO), Schniga GmbH

(Kohtuasi C-534/10 P) (1)

(Apellatsioonkaebus - Ühenduse sordikaitse - Määrus (EÜ) nr 2100/94 - Artikli 73 lõige 2 - CPVO apellatsiooninõukogu otsus ühenduse kaitse taotluse tagasilükkamise kohta - Kaalutlusõigus - Üldkohtu kontroll - Artikli 55 lõige 4 koostoimes artikli 61 lõike 1 punktiga b - CPVO õigus paluda taimset materjali uuesti saata)

2013/C 46/02

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC (esindaja: avvocato M. Eller)

Teised menetlusosalised: Ühenduse Sordiamet (CPVO) (esindajad: M. Ekvad ja M. Lightbourne), Schniga GmbH (esindaja: Rechtsanwalt G. Würtenberger)

Ese

Apellatsioonkaebus Üldkohtu (kuues koda) 13. septembri 2010. aasta otsuse peale kohtuasjas T-135/08: Schniga vs. Ühenduse Sordiamet — Elaris ja Brookfield New Zealand, millega Üldkohus tühistas Ühenduse Sordiameti apellatsiooninõukogu 21. novembri 2007. aasta otsuse, millega omakorda tühistati otsus anda ühenduse sordikaitse Schniga GmbH õunasordile „Gala-Schnitzer” ja lükati tagasi SNC Elarise ja Brookfield New Zealandi esitatud vastuväited.

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Brookfield New Zealand Ltd-lt ja Elaris SNC-lt.

(1) ELT C 38, 5.2.2011.