23

Mis puutub konkreetselt esimese väite esimesse ossa, mille kohaselt puudub vaidlusalusel otsusel õiguslik alus, kuna määruse nr 1260/1999 artikkel 39 tunnistati enne selle otsuse vastuvõtmist kehtetuks, siis märkis Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse eelkõige punktides 23–34 järgmist: „23 Määruse nr 1083/2006 artikli 107 lõikes 1 tunnistati määrus nr 1260/1999 alates 1. jaanuarist 2007 kehtetuks. Vastavalt määruse nr 1083/2006 artikli 1 lõikele 1 kohaldatakse seda määrust [ERF], [ESF] ja Ühtekuuluvusfondi suhtes. Nagu aga nähtub määruse põhjendusest 6, tuleks maaelu arengu toetused, nimelt Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfond (EAFRD), mis asendas EAGGFi arendusrahastut, ja kalandussektori toetused, nimelt Euroopa Kalandusfond siiski kaasata ühise põllumajanduspoliitika ja ühise kalanduspoliitika vahenditesse ning viia kooskõlla ühtekuuluvuspoliitika vahenditega. Sellega seoses asutati määrusega nr 1290/2005, nagu nähtub selle põhjendusest 1 ja artiklist 1, kaks Euroopa põllumajandusfondi: esiteks Euroopa Põllumajanduse Tagatisfond (EAGF), millest rahastatakse turukorralduslikke ja muid meetmeid, ning teiseks EAFRD, mis on mõeldud maaelu arengu programmide rahastamiseks. 24 Siiski on määruse nr 1083/2006 artikli 105 „Üleminekusätted“ lõikes 1 sätestatud, et see määrus ei mõjuta komisjoni poolt määruse […] nr 1260/1999 või mis tahes muude 31. detsembril 2006 ja pärast seda kuni abi või projektide lõpetamiseni kõnesoleva abi suhtes kehtivate õigusaktide alusel heaks kiidetud ja struktuurifondidest kaasrahastatava abi või Ühtekuuluvusfondist kaasrahastatava projekti jätkamist ega muutmist, sealhulgas nimetatud abi või projekti täielikku või osalist tühistamist“. 25 Lisaks on määruse nr 1083/2006 artikli 105 lõikes 2 nähtud ette, et „[k]omisjon võtab rakenduskavade kohta otsuste tegemisel arvesse struktuurifondidest kaasrahastatavat abi või Ühtekuuluvusfondist kaasrahastatavaid projekte, mille nõukogu või komisjon on enne käesoleva määruse jõustumist heaks kiitnud ja millel on finantsmõju nimetatud rakenduskavadega hõlmatud ajavahemikul“. 26 Sellest järeldub, et määruse nr 1083/2006 artikli 105 lõike 2 eesmärk on kehtestada üleminekukord struktuurifondidele, mis on heaks kiidetud kuni 31. detsembrini 2006 kehtinud liidu õigusnormide alusel, mis on jõus pärast seda kuupäeva ning mille lõpetamine toimub hiljem (21. septembri 2016. aasta kohtuotsus komisjon vs. Hispaania, C‑140/15 P, EU:C:2016:708, punkt 94). 27 Teisisõnu tunnistati määrus nr 1260/1999 määrusega nr 1083/2006 kehtetuks, kuid vastavalt määruse nr 1083/2006 artikli 105 lõikele 1 ja artikli 107 lõikele 1 kohaldatakse varasematele rakenduskavadele jätkuvalt määrust nr 1260/1999 (22. septembri 2011. aasta otsus kohtuasjas Hispaania vs. komisjon, T‑67/10, ei avaldata, EU:T:2011:518, punkt 6). 28 Määruse nr 1083/2006 artikli 105 lõikes 2 ette nähtud üleminekukord puudutab varasemate rakenduskavade suhtes kohaldatavaid sisulisi eeskirju, nagu nähtub ka mõiste „abi“ ja „projekt“ kasutamisest selles artiklis ning lõigete 2 ja 3 sisust. Seevastu ei puuduta kõnealune üleminekukord menetluseeskirju tulenevalt põhimõttest, mille kohaselt on menetlusnormid viivitamatult kohaldatavad (21. septembri 2016. aasta kohtuotsus komisjon vs. Hispaania, C‑140/15 P, EU:C:2016:708, punktid 92 ja 95). […] 34 Sellest järeldub, et määrusega nr 1083/2006 jäeti selle artikli 105 lõike 1 alusel jõusse määruse nr 1260/1999 artiklis 39 ette nähtud sisulised sätteid, see tähendab need, millega määratletakse liikmesriigi ja komisjoni ülesanded ning vastastikused õigused ja kohustused menetluses, mida kohaldatakse EAGGF rahastuse finantskontrolli raames tuvastatud eeskirjade eiramise korral.“