ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 96/20

22. veebruaril 2006 esitatud hagi — Kendrion versus komisjon

(Kohtuasi T-54/06)

(2006/C 96/36)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Pooled

Hageja: Kendrion N.V. (Zeist, Madalmaad) (esindajad: advokaadid P. Glazener ja C.C. Meijer)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada täielikult või osaliselt hageja suhtes tehtud otsus;

— tühistada või vähendada hagejale määratud rahatrahvi;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja vaidlustab EÜ asutamislepingu alusel toimunud menetluses komisjoni 30. novembri 2005. aasta otsuse EÜ artikli 81 kohaldamise kohta (asi COMP/F/38.354 — Tööstuslikud kotid), mille kohaselt vastutab ta konkurentsieeskirjade rikkumise eest ja millega määratakse talle rahatrahv.

Oma hagi toetuseks väidab hageja, et rikutud on EÜ artikleid 81 ja 253 ning määruse nr 1/2003 artikli 15 lõiget 2, kuna otsuse resolutiivosa on vastuolus otsuse põhjendustega. Vaidlustatud otsuse põhjendustes ei heideta talle ette osalust rikkumises, kuid resolutiivosas leitakse, et ta on rikkunud EÜ artiklit 81.

Lisaks on EÜ artikleid 81 ja 253 ning määruse nr 1/2003 artikli 23 lõiget 2 rikutud sellega, et komisjon on ebaõigelt eeldanud, et hageja ja Fardem Packaging B.V. moodustavad ühise majandusliku üksuse ning selle tõttu on hagejale ebaõigelt määratud rahatrahv Fardem Packaging'u rikkumise eest.

Veel on komisjon peale EÜ artiklite 81 ja 253 ning määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 rikkunud ka õiguse üldpõhimõtteid, sealhulgas hoolsuspõhimõtet, omavoli keeldu ning võrdsuse ja proportsionaalsuse põhimõtteid.

Komisjon on erinevalt oma teistest otsustest, mille kohaselt emaettevõtja tütarettevõtja rikkumise eest ei vastuta, pidanud hagejat vastutavaks Fardem Packaging'u rikkumise eest. Lisaks on hagejale kui emaettevõtjale määratud suurem rahatrahv kui rikkumise eest solidaarselt vastutavale tütarettevõtjale. Hagejat on ka koheldud teisiti kui muid emaettevõtjaid, kes oma tütarettevõtjate rikkumiste eest on vastutanud solidaarselt. Hagejale määratud rahatrahv rikub lisaks ka proportsionaalsuse ning hoolsuspõhimõtet.

Lõpuks väidab hageja, et rikutud on suuniseid rahatrahvide arvutamise kohta, eelkõige sellega, et on jäetud kohaldamata nende punkti 5 alapunkt b. Komisjon ei ole arvestanud ettevõtja erijoontega.
ET Euroopa Liidu Teataja C 96/32

23. veebruaril 2006 esitatud hagi — Sachsa Verpackung versus komisjon

(Kohtuasi T-79/06)

(2006/C 96/52)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Sachsa Verpackung GmbH (Wieda, Saksamaa) (esindajad: advokaadid F. Puel ja L. François-Martin)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada otsuse artikli 1 punkt k, artikli 2 punk i ja artikli 4 lõige 21;

— täiendava võimalusena muuta otsuse artikli 2 punkti i ja vähendada trahvi summat;

— mõista kõik kohtukulud välja Euroopa Ühenduste Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolevas hagiavalduses palub hageja tühistada komisjoni 30. novembri 2005. aasta otsus C(2005)4634 lõplik, EÜ artikli 81 kohaldamisega seotud menetluse kohta (asi COMP/F/38.354 — Tööstuslikud kotid), milles komisjon leidis, et kuna selle otsuse adressaatideks olevad äriühingud, kelle hulka kuulub ka hageja, osalesid kokkulepetes ja kooskõlastatud tegevustes tööstuslike kottide sektoris Belgias, Madalmaades, Luksemburgis, Saksamaal, Prantsusmaal ja Hispaanias, siis on nad rikkunud EÜ artiklit 81. Otsuse hagejat puudutavas osas tuvastas komisjon, et hageja osales ühekordses ja kestvas rikkumises ning määras talle rahatrahvi.

Oma esimese nõude, mis on hageja peamine nõue, toetuseks esitab hageja kolm väidet.

Esimeses väites heidab hageja komisjonile ette, et viimane on teinud ilmse hindamisvea seoses hageja osalemisega kartellis, kui ta leidis, et ta osales aktiivselt üldkvootide määramises, klientide jagamises ja hindade määramises.

Teine väide tugineb põhjendamiskohustuse rikkumisele seoses sellega, et komisjon oleks pidanud hageja osalemist kartelli Saksamaa alagrupis õiguslikult piisavalt põhjendama.

Kolmanda väitega väidab hageja, et komisjon on rikkunud määruse EÜ nr 1/2003 (1) artikli 23 lõiget 2 ja määruse nr 17/62 (2) artiklit 15, kuna hageja arvates leidis komisjon ekslikult, et ta ei ole iseseisev ettevõtja ning otsustas seetõttu ka ekslikult, et tema emaettevõtja Groupe Gascogne on seetõttu temaga ühiselt ja solidaarselt kohustatud trahvi maksma. Samuti väidab ta, et komisjon on teinud vea trahvi osa määratlemisel, mis talle rikkumises osalemise eest määrati ning mis seetõttu ületab 10 % piirmäära tema käibest.

Teise võimalusena esitatud nõude toetuseks väidab hageja, et komisjon ei hinnanud õigesti talle määratud trahvi summat ja rikkus proportsionaalsuse põhimõtet, kuna ta hindas valesti rikkumise raskusastet ja kestust ega ei võtnud arvesse kergendavaid asjaolusid ja hageja koostööd koostöö teatise (3) alusel.

(1) Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT L 1, lk 1)

(2) Nõukogu 6. veebruari 1962. aasta määrus nr 17, esimene määrus asutamislepingu artiklite 85 ja 86 rakendamise kohta (EÜT 1962, 13, lk 204)

(3) Komisjoni teatis, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul (EÜT 2002, C 45, lk 3)
—

on teinud õigusliku vea lugedes Alliance One International'i vastutavaks TRANSCATAB'i käitumise eest. Eelkõige ei olevat kostja kinni pidanud tõendamiskoormusega seonduvatest põhimõtetest, ei tõendanud Alliance One International'i poolt avaldatud mõju ja ületas seetõttu 10 % käibest piiri;
—

diskrimineerimise keelu põhimõtte rikkumine; hageja heidab komisjonile ette, et ainuke koefitsientide erinevuse põhjus vaidlustatud määruses on uute liikmesriikide Euroopa Liiduga ühinemise aeg. Ühinemisega kaasnevad järelmid on ammendavalt reguleeritud ühinemisaktis ja selle alusel vastu võetud õigusaktides ning Euroopa Liidu laienemise ajahetk ei saa olla objektiivne põhjus erinevuste õigustamiseks;
ET Euroopa Liidu Teataja C 60/50

26. jaanuaril 2006 esitatud hagi — Alliance One International versus Euroopa Ühenduste Komisjon

(Kohtuasi T-25/06)

(2006/C 60/93)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Alliance One International, Inc. (Danville, USA) (esindajad: advokaadid C. Osti ja A. Prastaro)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada komisjoni 20. oktoobri 2005. aasta otsuse K(2005) 4012 lõplik EÜ artikli 81 lõike 1 järgse menetluse kohta (asi COMP/C.38.281/B.2 — Toortubakas, Itaalia) artikli 1 lõike 1 punkt a osas, mis puudutab SCC-d, Dimon Inc'i ja Alliance One'i;

— vähendada vastavalt Transcatab'ile ja Dimon Italia-Mindo'le määratud trahve, nii et trahvid ei ületa nende viimase eelarveaasta käibest 10 %;

— teise võimalusena vähendada Transcatab'ile ja Dimon Italia-Mindo'le määratud trahvi, kuna kordajat ei saa kohaldada;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon tuvastas vaidlustatud otsuses, et mitmed äriühingud, sh hageja ja tema tütarettevõtjad Transcatab ja Dimon Italia, hiljem uue nimetusega Mindo, rikkusid EÜ artikli 81 lõiget 1 kokkulepete ja/või kooskõlastatud tegevusega Itaalia toortubakasektoris.

Hageja taotleb selle otsuse osalist tühistamist, väites esiteks, et lugedes teda solidaarvastutavaks oma tütarettevõtjate poolt toime pandud rikkumiste eest, rikkus komisjon emaettevõtjate vastutust reguleerivaid norme. Hageja vaidlustab sellega seoses komisjoni poolt oma järelduste toetuseks esitatud argumendid ja tõendid.

Hageja leiab samuti, et komisjon rikkus määruse nr 1/2003 (1) artikli 23 lõiget 2, kehtestades trahvid, mis ületasid 10 % tema tütarettevõtjate kogukäibest.

Lõpuks leiab hageja, et komisjon ei oleks pidanud tema tütarettevõtjatele kohaldama kordajat, kuna see ei olnud õigustatud poolte käibe ega komisjoni otsuste tegemise praktika alusel. Lisaks märgib hageja, et talle kohaldatud kordaja on kõrgem kui teisele äriühingule kohaldatu, rikkudes ilmselgelt proportsionaalsuse põhimõtet ja põhjendamiskohustust. Hageja märgib samuti, et Mindo'le kordaja kohaldamise põhjendamine ei ole järjekindel, kuna see kohaldab erinevaid kriteeriume sama trahvi määramiseks.

(1) Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT L 1, 4.1.2003, lk 1).
ET Euroopa Liidu Teataja C 212/37

17. juulil 2006 esitatud hagi — Air Liquide SA versus Euroopa Ühenduste Komisjon

(Kohtuasi T-185/06)

(2006/C 212/66)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Air Liquide SA (Pariis, Prantsusmaa) (esindajad: advokaadid R. Saint Esteben ja M. Pittie)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— Tunnistada hagi vastuvõetavaks;

— tühistada komisjoni 3. mai 2006. aasta otsuse C (2006) 1766 lõplik EÜ asutamislepingu artikli 81 ja EMP asutamislepingu artikli 53 kohaldamise menetluse kohta (juhtum COMP/F/38.620 — vesinikperoksiid ja perboraat) artikkel 1(i) osas, milles leitakse, et Air Liquide on ajavahemikus 12. maist 1995 kuni 31. detsembrini 1997 rikkunud EÜ artiklit 81 ja EMP artiklit 53;

— selle tulemusena tühistada Air Liquide'i puudutavas osas komisjoni 3. mai 2006. aasta otsuse C (2006) 1766 lõplik artiklid 2(f) ja 4;

— mõista kõik käesoleva hagiga seotud kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesoleva hagiga palub hageja osaliselt tühistada komisjoni 3. mai 2006. aasta otsuse C (2006) 1766 lõplik juhtumis COMP/F/38.620 — vesinikperoksiid ja perboraat, milles komisjon tuvastas, et otsuse adressaadiks olevad ettevõtjad, kelle hulka kuulus ka hageja, on rikkunud EÜ artikli 81 lõiget 1 ja EMP artiklit 53, kuna nad osalesid keelatud kokkulepetes ja kooskõlastatud tegevustes, mis seisnesid konkurentidevahelises teabevahetuses ja kokkulepetes hindade ja tootmismahtude kohta ning nende kokkulepete rakendamise järelevalves vesinikperoksiidi ja naatriumperboraadi sektoris.

Oma seisukohtade toetuseks esitab hageja neli väidet.

Esimese väitega väidab hageja, et komisjon on teinud ilmse hindamisvea leides, et tõendid, mis ta on esitanud selleks, et pidada Air Liquide'i solidaarselt vastutavaks oma tütarettevõtja tegevuse eest, olid Euroopa Kohtu praktikas seatud tingimusi arvestades piisavad, ning sellest tulenevalt on komisjon eiranud tütarettevõtja tegevuse emaühingule omistamise reegleid ning järelikult rikkunud EÜ artiklit 81.

Teise väitega väidab hageja, et kuna komisjon on õigusvastaselt eeldanud Air Liquide'ile omistatavust, siis on ta lisaks õigusvastaselt pööranud ümber ka tõendamiskoormuse ja seega rikkunud hageja kaitseõigust.

Kolmanda väitega väidab hageja, et isegi kui Esimese Astme Kohus peaks leidma, et komisjonil oli õigus eeldada, et Air Liquide'ile on omistatav tema tütarettevõtja Chemoxal tegevus, on komisjon rikkunud oma põhjendamiskohustust, kuivõrd ta ei ole käsitlenud ühtki tõendit, mis Air Liquide esitas Chemoxali iseseisvuse kinnituseks ja on seega pööranud ümber selle solidaarse vastutuse eelduse, mis on vaid ümberlükatav eeldus.

Neljanda väitega väidab hageja, et komisjon ei ole piisavalt õiguslikult ja faktiliselt tõendanud oma õigustatud huvi alustada hageja vastu käesolevat menetlust võttes vaatamata sellele, et tema võimalus kehtestada Air Liquide'i suhtes sanktsioone oli aegunud, vastu otsuse, milles ta sedastas, et Air Liquide on rikkunud EÜ artikli 81 lõiget 1 ja EMP artiklit 53, ning sellise õigustatud huvi puudumisel ei olnud komisjonil pädevust teha hageja kohta niisugust otsust.
—

et teda peaks käsitlema pigem “ohvrina” kui vesinikperoksiidi kartellikokkuleppe osapoolena. Selles suhtes kinnitab hageja, et hinnates Caffaro positsiooni kõnealuses menetluses, jättis kostja täielikult arvesse võtmata asjaolu, et nimetatud äriühing, saamata kõnealusest kokkuleppest kasu, lahkus naatriumperbonaadi (PBS) turult just vesinikperoksiidi (HP) turul sõlmitud õigusvastaste kokkulepete tagajärjel. Hageja väitis komisjonile, et ta toodab ainult PBS-i ning et ta on HP osas vaid klient, ja järelikult ei saanud ta olla sellega seonduva kartellikokkuleppe osapool, olles ise kõnealuse salajase kokkuleppe ohver;
—

et mis puudutab Caffaro S.p.A. ja SNIA vahel toimunud ühinemise asjakohasust, et määrata kindlaks SNIA otsustavat mõju, ei võtnud komisjon arvesse asjaolu, et äriühingu Caffaro S.p.A. äriühingusse SNIA S.p.A. inkorporeerimise näol toimunud ühinemine (nagu ka äriühingu ICC ärinime muutmine Caffaro S.p.A.-ks, hetkel Caffaro S.r.l.) toimus 2000. aastal, st aasta pärast valgendavate ainete turult väljumist, ja et, nagu juba märgitud, ei tõendanud komisjon mingilgi moel, et Caffaro S.p.A. oleks omanud otsustavat mõju ICC-le kõnealusel perioodil;
—

EÜ artikli 81 rikkumisele, sest hagejat süüdistati konkurentsiõiguse normide rikkumises, mille oli toime pannud Ausimont. Esiteks tegi kostja vea järeldades, et osalus ühe äriühingu kapitalis, mis kuulub täies ulatuses teisele äriühingule, kes omab selle üle kontrolli, on piisav eeldamaks, et viimatinimetatul on kontrollitava äriühingu tegevuse suhtes otsustav mõju, ning seega äriühingut, kes omab kontrolli, võib pidada solidaarselt vastutavaks kontrollitava äriühingu poolt toime pandud rikkumise eest. Teiseks väidab hageja, et vaidlustatud otsuses on vastuolu ning otsuse põhjendus on puudulik, ja viitab EÜ artikli 81 rikkumisele selles osas, et kostja järeldas, et käesolevas asjas on teisi “asjaolusid”, mis osutavad sellele, et Ausimont ei olnud iseseisev üksus, kes on võimeline otsustama oma äristrateegia üle.
—

hageja ei osalenud tootmismahu piiramise kokkuleppes. Komisjon on jätnud karistuse määramisel tähelepanuta asjaolu, et Ausimont ei liitunud ei 1997. aastal ega muul ajal kokkuleppega vähendada/piirata tootmismahtu. Ausimont'i rikkumine on seega kergem, kui teiste ettevõtjate rikkumised, kuna sellel oli väiksem mõju konkurentsile, samuti arvestades võrdse kohtlemise, õigluse ja proportsionaalsuse üldpõhimõtteid;
ET Euroopa Liidu Teataja C 212/41

18. juulil 2006 esitatud hagi — FMC Foret versus komisjon

(Kohtuasi T-191/06)

(2006/C 212/71)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: FMC Foret S.A. (Sant Cugat del Vallés, Hispaania) (esindaja: advokaat M. Seimetz)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada komisjoni 3. mai 2006. aasta otsus C(2006)1766 lõplik, mis puudutab menetlust EÜ artikli 81 lõike 1 ja Euroopa Majanduspiirkonna Lepingu artikli 53 järgi (asjas COMP/F/38.620 — vesinikperoksiid ja perboraat), osas, mis puutub hagejalt väljamõistetud trahvi;

— teise võimalusena vähendada hagejalt väljamõistetud trahvisummat ja

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Oma hagiga palub hageja tühistada teda puudutavas osas komisjoni 3. mai 2000. aasta otsus C(2006) 1766 lõplik juhtumis COMP/F/38620 — Vesinikperoksiid ja perboraat, millele tuginedes komisjon leiab, et asjassepuutuvad ettevõtjad on rikkunud EÜ artikli 81 lõike 1 ja Euroopa Majanduspiirkonna lepingu 53 nõudeid, osaledes ettevõtjatevahelistes kokkulepetes ja jätkuvas kooskõlastatud tegevuses vesinikperoksiidi ja naatriumperboraadi valdkonnas üle kogu Euroopa majanduspiirkonna, mis seisnes peamiselt konkurentidevahelises teabevahetuses hindade ja tootmismahtude kohta, kokkulepetes ning konkurentsi kahjustavates kokkulepetes, hinnakokkulepetes ja Euroopa majanduspiirkonnas tootmisvõimsuse vähendamise kokkulepetes.

Oma trahvide vähendamise taotluse toetuseks viitab hageja peamiselt komisjoni seatud tõendamisstandardile ja teiseks oma kaitseõiguse rikkumisele.

Esiteks väidab hageja, et komisjon ei ole täitnud tõendamiskoormust ja ta ei esitanud kartelli olemasolu tõenduseks mõistlikke põhjendusi. Ühtlasi kritiseerib hageja komisjoni toetumist ebamäärastele ja tõestamata väidetele, mis sisalduvad teiste ettevõtjate esitatud taotlustes kohaldada koostööteatist, hoolimata komisjoni ärakuulamise eest vastutava ametniku arvamusest.

Edasi väidab hageja, et tema tunnistused ja menetluse erinevates staadiumites esitatud tõendid tema vastu esitatud süüdistuse ebatäpsuse näitamiseks lükkas komisjon põhjenduseta tagasi.

Teiseks süüdistab hageja komisjoni selles, et ta õigusvastaselt jättis tõendid hagejale avaldamata. Siinkohal rikuti tema kaitseõigusi väidetavalt sellega, et tal ei võimaldatud tutvuda komisjoni vastuväiteteatisele esitatud vastustega, samas kui hageja enda väitel on oma vastuses tõendanud, et ta keeldus kartellis osalemisest.

Lõpuks otsustab FMC Foret, et trahv, mille komisjon temalt välja mõistis, on ülemäärane ja ebaproportsionaalne võrreldes tema käibega ja ei võta arvesse tema passiivset rolli väidetava kartelli tegevuses.
ET Euroopa Liidu Teataja C 131/47

10. aprillil 2006 esitatud hagi — Fjord Seafood Norway jt versus nõukogu

(Kohtuasi T-113/06)

(2006/C 131/87)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Fjord Seafood Norway (Oslo, Norra), Fjord Seawood Scotland Farming Ltd (Isle of Lewis, Ühendkuningriik, Alsaker Fjordbruk AS (Onarheim, Norra) (esindajad: advokaadid J. Juuhl-Langseth ja P. Dyrberg)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Hagejate nõuded

— tühistada Nõukogu määrus 85/2006 niivõrd, kuivõrd see puudutab Fjord Seafood Norway AS-i.

— mõista hageja kohtukulud välja Nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad kas ekspordivad tehistingimustes kasvatatud lõhet Norrast ühendusse või toodavad seda ühenduses. Vaidlustatud määrusega on kehtestatud Norrast pärit tehistingimustes kasvatatud lõhele dumpinguvastane tollimaks.

Hagejate väidete kohaselt on vaidlustatud määruses esiteks ühenduse tootmisharu mõistet vääralt määratletud ja kohaldatud. Hagejate väitel määratles vaidlustatud määrus kahju kannatanud ühenduse tootmisharu selliselt, et see hõlmas vähem kui 5 % ühenduse kogutoodangust, ja seda eriti põhjusel, et teised ühenduse tootjad kuuluvad Norrale või on seotud Norra huvidega. Nad väidavad, et seetõttu rikkus vaidlustatud määrus Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, eriti asutamisvabaduse, kapitali vaba liikumise ja kodakondsuse alusel mittediskrimineerimise põhimõtteid, algmäärust (1) ja EÜ artiklit 253.

Edasi väidavad hagejad, et vaidlustatud määrus defineeris ühenduse tootmisharu kui sellist nii, nagu see hõlmaks ainult tehistingimustes kasvatatud lõhe tootjaid. Nad väidavad, et ka töötlev tööstus oleks pidanud olema määratlusega hõlmatud, kuivõrd kõnealust lõhet ka töödeldakse ja kehtestatud tollimaksudes on töötlemise kulud arvesse võetud.

Samuti leiavad hagejad, et vaidlustatud määruses on vääralt hinnatud dumpingut ja kahju, toetudes andmetele 25 liikmesriigi kohta, kuigi enamuse uurimise ajast koosnes Euroopa Liit 15-st liikmesriigist. Norra eksportijate turukäitumine kümne uue liikmesriigi turul, kellel ei ole tehistingimustes kasvatatud lõhe tööstust, ei saanud enne 1. maid 2004 olla tõlgendatav kui ühenduse tootmisharule kahju tekitav dumping.

Edasi leiavad hagejad, et kaebuse esitanute ja Norra tootjate valim ei ole representatiivne, et vaidlustatud määrus ei tõenda põhjuslikku seost Norra impordi ja kahju vahel ega hinda, kas USA ja Kanada impordi tekitatud kahju ei ole samuti pandud süüks Norra impordile. Samuti leitakse, et vaidlustatud määruses on vääralt loetud automaatselt kahjuks ühenduse turuosa kaotus, et tollimaksude arvestamisel kasutatud vahetuskursid olid väärad, et filee impordihindade alused on väärad ning et selles osas ei olnud avalikustamine piisav. Viimasena leitakse, et hageja Fjord Seafood Norra suhtes oli tootmiskulu vääralt arvestatud.

(1) Nõukogu 22. detsembri 1995. aasta määrus (EÜ) nr 384/96 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikides, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (EÜT L 56, lk 1)
ET Euroopa Liidu Teataja C 108/25

3. märtsil 2006 esitatud hagi — Budapesti Erőmű versus komisjon

(Kohtuasi T-80/06)

(2006/C 108/46)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Budapesti Erőmű “Zártkörűen Működő Részvénytársaság” (Budapest, Ungari) (esindajad: solicitor M. Powell, C. Arhold ja K. Struckmann)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada Euroopa Komisjoni 9. novembri 2005. aasta otsus, millega algatati ametlik uurimismenetlus riigiabi asjas C 41/2005 (ex NN 49/2005) — Ungari luhtunud kulud — või teise võimalusena tühistada nimetatud otsus osas, mis puudutab hagejaga sõlmitud elektrienergia ostulepinguid;

— mõista hageja käesoleva hagiga seotud kulud välja komisjonilt;

— võtta kõik alternatiivsed või täiendavad meetmed, mis on vajalikud hea õigusemõistmise huvides.

Väited ja peamised argumendid

Hageja on Ungari piirkondlik soojus- ja elektrienergiajaam. Vaidlustatud otsusega algatas komisjon ametliku uurimismenetluse väidetava uue riigiabi andmise asja, mis on Ungari elektrijaamade ja Ungari avaliku võrguettevõtja vahel sõlmitud elektrienergia ostulepingute vormis (1), uurimiseks.

Käesoleva hagi toetuseks märgib hageja, et komisjonil puudus pädevus võtta vastu asjaomane otsus. Hageja väite kohaselt tuleneb ühinemislepingu (2) lisa 4 peatüki 3 jaost 1 ning nõukogu määruse nr 659/1999 (3) artikli 1 punktist b, et komisjonil on pädevus üksnes riigiabi asjades, milles riigiabi meetmed on kohaldatavad pärast uue liikmesriigi ühinemist. Hageja väidab, et asjaomased elektrienergia ostulepingud sõlmiti enne ühinemist ning ei ole kohaldatavad pärast ühinemist.

Lisaks väidab hageja, et komisjon tegi ametliku uurimismenetluse algatamisel ilmselge õigusliku ja kaalutlusvea, kuna hageja elektrienergia ostulepingute tunnistamisel riigiabi meetmeks ei ole ühtegi õiguslikku alust. Hageja arvates ei võtnud komisjon hageja elektrienergia ostulepingute hindamise juures nõuetekohaselt arvesse lepingute sõlmimise aja tingimusi, on ebapiisavalt hinnanud majandusliku kasu, konkurentsi kahjustamise ning kaubavahetusele avaldatava mõju mõisteid EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses.

Hageja väidab samuti, et komisjoni järeldus, et asjaomased elektrienergia ostulepingud on uus riigiabi meede, on väär, sest need sõlmiti enne Ungari elektrituru avamist.

Lõpuks leiab hageja, et vaidlustatud otsuse põhistus on ebapiisav.

(1) Riigiabi – Ungari – Riigiabi nr C 41/2005 (ex NN 49/2005) – Ungari luhtunud kulud – Kutse märkuste esitamiseks Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 88 lõige 2 kohaselt (EMPs kohaldatav tekst) (ELT 2005, C 324, lk 12).

(2) Akt Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu asutamislepingutesse tehtavate muudatuste kohta – lisa IV – Ühinemisakti artiklis 22 osutatud nimekiri – 3. konkurentsipoliitika (ELT 2003 L 236, lk 797).

(3) Nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määrus (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli [88] kohaldamiseks (EÜT L 83, lk 1, ELT eriväljaanne, 08/01, lk 339).