Kutseorganisatsiooni kehtestatud hind võib siiski olla riiklikku laadi, eelkõige juhul, kui selle organisatsiooni liikmed on asjassepuutuvatest ettevõtjatest sõltumatud eksperdid ja kui nad on seaduse alusel kohustatud kindlaks määrama hinnad nii, et arvesse võetaks mitte ainult neid määranud sektori ettevõtjate või ettevõtjate ühenduste huve, vaid ka üldist huvi ja teiste sektorite ettevõtjate või selle teenuse kasutajate huve (4. septembri 2014. aasta kohtuotsus API jt, C‑184/13–C‑187/13, C‑194/13, C‑195/13 ja C‑208/13 , EU:C:2014:2147 , punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika). Selleks et tagada, et kutseorganisatsiooni liikmed tegutseksid tõesti üldisest huvist lähtudes, peavad selle huvi kriteeriumid olema seaduses piisavalt täpselt määratletud ning riigil peab olema võimalus teostada tõhusat kontrolli ja lõplikku otsustusõigust (vt selle kohta 4. septembri 2014. aasta kohtuotsus API jt, C‑184/13–C‑187/13, C‑194/13, C‑195/13 ja C‑208/13 , EU:C:2014:2147 , punkt 41 ).

ELTL artiklit 101 koostoimes ELL artikli 4 lõikega 3 on rikutud juhul, kui liikmesriik nõuab või soodustab ELTL artikliga 101 vastuolus olevate kokkulepete sõlmimist või tugevdab nende mõju või kui ta võtab omaenda õigusnormidelt nende riikliku iseloomu sel teel, et delegeerib eraettevõtjatele vastutuse majandushuve mõjutavate otsuste tegemise eest (21. septembri 2016. aasta kohtuotsus Etablissements Fr. Colruyt, C‑221/15 , EU:C:2016:704 , punkt 44 ja seal viidatud kohtupraktika). Niisuguse olukorraga ei ole tegemist siis, kui hinnad määratakse kindlaks seaduses määratletud avalikku huvi väljendavaid kriteeriume järgides ja kui avaliku võimu kandja ei delegeeri hindade heakskiitmise või kehtestamise pädevust eraõiguslikele ettevõtjatele, isegi kui ettevõtjate esindajad ei ole neid hindu väljapakkuvas organis vähemuses (vt selle kohta 4. septembri 2014. aasta kohtuotsus API jt, C‑184/13–C‑187/13, C‑194/13, C‑195/13 ja C‑208/13 , EU:C:2014:2147 , punkt 31 ).

ELTL artikli 101 lõiget 1 koostoimes ELL artikli 4 lõikega 3 tuleb tõlgendada nii, et sellised liikmesriigi õigusnormid nagu põhikohtuasjas, mille kohaselt esiteks ei ole advokaadil ja tema kliendil lubatud kokku leppida tasus, mis on väiksem kui miinimumsumma, mis on kehtestatud sellise advokaatide kutseorganisatsiooni vastu võetud määrusega nagu Vissh advokatski savet (Bulgaaria advokatuuri kõrgeim nõukogu), kusjuures selle reegli eiramise korral algatatakse advokaadi suhtes distsiplinaarmenetlus, ning teiseks ei ole kohtul lubatud välja mõista advokaaditasu, mis on sellest miinimumsummast väiksem, võivad piirata konkurentsi siseturul ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas sellised õigusnormid vastavad nende konkreetseid kohaldamistingimusi arvesse võttes tegelikult õiguspärastele eesmärkidele ning kas sel viisil kehtestatud piirangud piirduvad sellega, mis on vajalik nende õiguspäraste eesmärkide täitmise tagamiseks.

Sellest tuleneb, et kuna puuduvad sätted, mis suudavad tagada, et advokatuuri kõrgeim nõukogu kui avaliku võimu kandja tegutseb üldistes huvides riigi tõhusa kontrolli ja lõpliku otsustusõiguse all, siis tuleb sellist kutseorganisatsiooni nagu advokatuuri kõrgeim nõukogu lugeda ettevõtjate ühenduseks ELTL artikli 101 tähenduses, kui see võtab vastu määruseid, millega kehtestatakse advokaaditasu miinimumsummad. Siinkohal tuleb tõdeda, et selliste advokaaditasu miinimumsummade kehtestamine, mis muudeti kohustuslikuks põhikohtuasjas käsitletavate liikmesriigi õigusnormidega, takistades õigusteenuste teistel osutajatel kindlaks määrata tasusummasid, mis on väiksemad nendest miinimumsummadest, on vaadeldav kohustuslike miinimumhindade horisontaalse kindlaksmääramisega (vt selle kohta 4. septembri 2014. aasta kohtuotsus API jt, C‑184/13–C‑187/13, C‑194/13, C‑195/13 ja C‑208/13, EU:C:2014:2147, punkt 43).

(vt punktid 49, 51, 58 ja resolutsiooni punkt 1)