Keywords

Summary



Keywords

1. Keskkond – Teatavate projektide keskkonnamõju hindamine – Direktiiv 85/337 – Valitsusväliste keskkonnakaitseorganisatsioonide kaebeõigus – Ulatus

(Nõukogu direktiiv 85/337, muudetud direktiiviga 2003/35, artikli 1 lõiked 1 ja 2 ning artikkel 10a)

2. Keskkond – Teatavate projektide keskkonnamõju hindamine – Direktiiv 85/337 – Valitsusväliste keskkonnakaitseorganisatsioonide kaebeõigus – Sellise õiguse sätestava direktiivi sätete vahetu õigusmõju

(Nõukogu direktiiv 85/337, muudetud direktiiviga 2003/35, artikli 1 lõiked 1 ja 2 ning artikkel 10a, ja direktiiv 92/43, muudetud direktiiviga 2006/106, artikkel 6)

Summary

1. Direktiivi 85/337 teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (muudetud direktiiviga 2003/35) artikliga 10a on vastuolus õigusnormid, mis ei tunnusta selle direktiivi artikli 1 lõikes 2 märgitud keskkonnakaitset edendavate valitsusväliste organisatsioonide võimalust tugineda kohtus liidu õigusest tuleneva sellise õigusnormi rikkumisele, mille eesmärk on keskkonnakaitse, selle direktiivi artikli 1 lõike 1 mõttes tõenäoliselt olulise keskkonnamõjuga teostusloa otsuse peale esitatud kaebuse raames põhjusel, et see norm kaitseb vaid üldsuse, mitte eraisikute huve.

Kuigi siseriiklik seadusandja võib piirata õigusi, mille kahjustamisele eraõiguslik isik võib tugineda kaebuse raames, mis on esitatud nimetatud artiklis 10a viidatud otsuse, seaduse ja puuduse peale, avalike subjektiivsete õigustega, ei kohaldata seda piirangut keskkonnakaitseorganisatsioonidele, välja arvatud juhul, kui on rikutud selle artikli kolmanda lõigu viimases lauses nimetatud eesmärke. Kui need organisatsioonid, nagu nähtub sellest sättest, peavad tuginema samadele õigustele kui eraisikud, oleks esiteks vastuolus eesmärgiga tagada asjaomasele üldsusele õiguskaitse kättesaadavus ja teiseks tõhususe põhimõttega see, kui need organisatsioonid ei saaks viidata liidu õigusest tulenevate normide kahjustatusele üksnes seetõttu, et viimased kaitsevad kollektiivseid huve. See jätab need organisatsioonid suuresti ilma võimalusest lasta kontrollida sellest õigusest tulenevate normide järgimist, mis on kõige sagedamini suunatud üldisele huvile, mitte üksnes eraisikute huvide kaitsele üksikult võttes.

(vt punktid 45, 46, 50 ja resolutsiooni punkt 1)

2. Direktiivi 85/337 teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (muudetud direktiiviga 2003/35) artikli 1 lõikes 2 märgitud keskkonnakaitset edendav valitsusväline organisatsioon võib selle direktiivi artikli 10a kolmanda lõigu viimasest lausest tuletada õiguse tugineda kohtus direktiivi 92/43 looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (muudetud direktiiviga 2006/105) artiklist 6 tulenevate siseriikliku õiguse normide rikkumisele sama direktiivi artikli 1 lõike 1 mõttes tõenäoliselt olulise keskkonnamõjuga teostusloa otsuse peale esitatud kaebuse raames, samas kui siseriiklik menetlusõigus seda ei võimalda põhjusel, et viidatavad sätted kaitsevad vaid üldsuse, mitte eraisikute huve.

Nimelt, kuivõrd artikli 10a kolmanda lõigu kaks viimast lauset sätestavad esiteks, et mis tahes valitsusvälise organisatsiooni huvi, mis vastab direktiivi 85/337 artikli 1 lõike 2 nõuetele, loetakse põhjendatuks, ja teiseks, et sellistele organisatsioonidele omistatakse õigusi, mida saab kahjustada, määravad need ka täpsed eeskirjad, millele ei laiene muud tingimused. Nende õiguste hulgas peavad tingimata olema siseriiklikud õigusnormid, millega rakendatakse liidu õigust keskkonnakaitse valdkonnas, samuti liidu keskkonnaalased vahetu õigusmõjuga õigusnormid.

(vt punktid 48, 56, 57, 59 ja resolutsiooni punkt 2)