ET Euroopa Liidu Teataja C 96/28

23. veebruaril 2006 esitatud hagi — Stempher en Koninklijke Verpakkingsindustrie Stempher versus komisjon

(Kohtuasi T-68/06)

(2006/C 96/46)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Pooled

Hagejad: Stempher B.V. (Rijssen, Madalamad) ja Koninklijke Verpakkingsindustrie Stempher C.V. (esindaja: advokaat J. K. de Pree)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hagejate nõuded

Hagejad paluvad Euroopa Kohtul:

— tühistada komisjoni 30. novembri 2005. aasta otsuse, mida on muudetud komisjoni 7. detsembri 2005. aasta otsusega, mis käsitleb EÜ artikli 81 kohaldamise menetlust (asi nr COMP/F/38.354 — Tööstuslikud kotid — C(2005) 4634 lõplik) artikli 1 lõige 2, artiklid 2, 3 ja 4 või tühistada need vähemalt osas, milles leitakse, et Stempher on rikkunud EÜ artiklit 81 ning osas, milles määratakse talle trahv ning kohustatakse rikkumist lõpetama ning hoiduma edaspidi mistahes artiklis 1 kirjeldatud teost või käitumisest või nendega sarnasest teost või käitumisest, ja ulatuses, milles selle otsuse adressaat on Stempher.

— jätta komisjoni kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja hagejate kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad vaidlustavad komisjoni 30. novembri 2005. aasta otsuse, mis käsitleb EÜ artikli 81 kohaldamise menetlust (asi COMP/F/38.354 — Tööstuslikud kotid).

Hagejad esitavad oma hagi toetuseks väite, mille kohaselt on see otsus vastuolus EÜ artikliga 81 ja määruse nr 1/2003 (1) artiklitega 7 ja 23 seetõttu, et hagejate poolt EÜ artikli 81 rikkumise tuvastamiseks ei ole piisavalt tõendeid.

Peale selle väidavad hagejad, et see otsus on vastuolus määruse nr 1/2003 artikliga 25 ja varem kehtinud määrusega nr 2988/74 (2), kuna etteheidetava rikkumise menetlemise tähtaeg on möödunud.

Hagejad väidavad teise võimalusena, et vaidlustatud otsuse artikkel 2 on vastuolus määruse nr 1/2003 artikli 23 lõikega 3 ning trahvide määramist puudutavate suunistega (3). Hagejatele süüksarvatava rikkumise raskusastet on ebaõigesti hinnatud ning ekslikult liigitatud tõsiseks. Lisaks leiavad hagejad, et trahvi määramisel arvesse võetud asjaolud ja teave olid ebatäpsed. See tõi nende sõnul kaasa ebaproportsionaalselt suure trahvi.

Hagejad väidavad kokkuvõttes, et vaidlustatud otsuse vastuvõtmisel ei arvestatud põhilisi menetlusnõudeid ning ei järgitud põhjendamiskohustuse põhimõtet, kuna ei viidud läbi põhjalikku uurimist, ja hagejatele etteheidetavat rikkumist, milles nad süüdistuse kohaselt osalesid või turgu, milles rikkumine aset leidis, ei olnud piisavalt kirjeldatud. Samuti puudus hagejate sõnul rikkumise raskusastme kohta antud hinnangu aluseks olevate asjaolude igasugune kirjeldus.

(1) Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EMPs kohaldatav tekst) (EÜT 2003 L 1, lk 1).

(2) Nõukogu 26. novembri 1974. aasta määruse (EMÜ) Euroopa Majandusühenduse transpordi- ja konkurentsieeskirjades ettenähtud menetluste ja sundtäitmise rakendamise aegumistähtaegade kohta (EÜT L 319, lk 1).

(3) Suunised määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta (EÜT 1998, C 9, lk 3).