Kohtuasi T-326/07

Cheminova jt

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

„Taimekaitsevahendid — Toimeaine „malatioon” — Direktiivi 91/414/EMÜ I lisasse kandmata jätmine — Tühistamishagi — Õigus esitada hagi — Vastuvõetavus — Hindamismenetlus — Hindamine EFSA poolt — Õigusvastasuse väide — Määruse (EÜ) nr 1490/2002 artikkel 20 — Uute uuringute esitamine — Määruse (EÜ) nr 451/2000 artikli 8 lõiked 2 ja 5 — Õiguspärane ootus — Proportsionaalsus — Võrdne kohtlemine — Hea halduse põhimõte — Kaitseõigused — Subsidiaarsuse põhimõte — EÜ artikli 95 lõige 3 ning direktiivi 91/414 artikli 4 lõige 1 ja artikli 5 lõige 1”

Esimese Astme Kohtu otsus (kaheksas koda), 3. september 2009 II ‐ 2692

Kohtuotsuse kokkuvõte

Erinevalt ühenduse materiaalõigusnormidest, mida ei kohaldata tavaliselt enne nende jõustumist tekkinud olukorra suhtes, kohaldatakse menetlusnorme vahetult. Määruse nr 1490/2002 (millega nähakse ette nõukogu direktiivi 91/414 artikli 8 lõikes 2 osutatud tööprogrammi kolmanda etapi täiendavad üksikasjalikud rakenduseeskirjad ning muudetakse määrust nr 451/2000) sätted, millega nähakse ette Euroopa Toiduohutusameti sekkumine toimeainete hindamise menetlusse, on menetlusnormid, mida eelmises punktis viidatud kohtupraktika järgi kohaldatakse vahetult, ilma et seda oleks vaja määruses nr 1490/2002 eraldi põhjendada. Järelikult ei saa määruse nr 451/2000 (millega nähakse ette direktiivi 91/414 artikli 8 lõikes 2 osutatud tööprogrammi teise ja kolmanda etapi üksikasjalikud rakenduseeskirjad) artikli 8 uute sätete viivitamatu kohaldamine käimasolevas toimeainete hindamise menetluses olla õigusvastane. (vt punktid 78-80)

Nagu direktiivi 91/414 (taimekaitsevahendite turuleviimise kohta) põhjendustest 5, 6 ja 9 tuleneb, on selle direktiivi eesmärk kõrvaldada tõkked ühendusesiseselt taimekaitsevahenditega kauplemiselt, säilitades sealjuures inimeste ja loomade tervise- ning keskkonnakaitse kõrge taseme. Komisjonile tuleb anda selles osas lai kaalutlusõigus, et ta saaks tõhusalt täita talle pandud eesmärke, võttes arvesse neid keerulist laadi tehnilisi hinnanguid, mis ta peab andma. Sellise pädevuse teostamist ei saa aga kohtuliku kontrolli alt välja jätta. Niisuguse kontrolli raames tuleb ühenduste kohtul kontrollida menetlusnormidest kinnipidamist, komisjoni poolt aluseks võetud faktiliste asjaolude sisulist õigsust, nende asjaolude hindamisel ilmsete vigade puudumist ja võimu kuritarvitamise puudumist. (vt punktid 106 ja 107)

Määrusega nr 451/2000 (millega nähakse ette direktiivi 91/414 artikli 8 lõikes 2 osutatud tööprogrammi teise ja kolmanda etapi üksikasjalikud rakenduseeskirjad) kehtestatud süsteemis vastutab asjaomast toimeainet käsitleva toimiku täielikkuse kontrollimise eest esimesena teataja. Osutatud määruse artikli 6 lõike 2 punkti d kohaselt sisaldab koondtoimik „teatajapoolse toimiku täielikkuse kontrolli”. Seda kinnitab sama määruse artikli 7 lõike 1 punkt a, mis sätestab, et referentliikmesriik vaatab toimikud läbi ning hindab „teatajate kontrolli toimikute täielikkuse kohta”. Seega asjaolu, et referentliikmesriik tunnistas toimiku määruse nr 451/2000 artikli 6 lõike 1 tähenduses täielikuks, ei garanteeri tingimata seda, et toimik sisaldab kõiki vajalikke andmeid, mis lubab referentliikmesriigil, Euroopa Toiduohutusametil (EFSA) ja komisjonil asuda seisukohale, et asjassepuutuv toimeaine „ei mõju kahjulikult” direktiivi 91/414 (taimekaitsevahendite turuleviimise kohta) artikli 5 lõike 1 tähenduses. Siinjuures loeb referentliikmesriik täielikuks toimiku, mis sisaldab määruse nr 451/2000 artikli 6 lõikes 3 sätestatud uuringuid ja aruandeid, kuid see ei välista siiski seda, et võivad puududa mõned niisugused andmed, mis lubavad referentliikmesriigil ja/või EFSA-l asjaomast toimeainet teaduslikult hinnata. Seetõttu on määruse nr 451/2000 artikli 8 lõigetes 2 ja 5 sätestatud vastavalt referentliikmesriigile ja EFSA-le võimalus nõuda, et teatajad esitaksid toimiku selgitamiseks vajalikud täpsemad andmed. Kuna teataja peab veenduma, et esitatud toimik on täielik, ei anna viidatud artikli 8 lõiked 2 ja 5 talle mingit võimalust omal initsiatiivil toimikut täiendada. (vt punktid 154 ja 155)

Direktiivi 91/414 (taimekaitsevahendite turuleviimise kohta) artikli 5 lõike 1 punkt b näeb ette, et aine kandmiseks sama direktiivi I lisasse peab olemasolevaid teaduslikke ja tehnilisi teadmisi silmas pidades saama eeldada, et kõnealust toimeainet sisaldavate taimekaitsevahendite kasutamine vastavalt heale taimekaitsetavale ei mõju kahjulikult inimeste ega loomade tervisele ega ebasoodsalt keskkonnale, nagu on sätestatud direktiivi artikli 4 lõike 1 punkti b alapunktides iv ja v. Viidatud säte, tõlgendatuna seoses ettevaatuspõhimõttega, tähendab seda, et inimeste tervise osas selliste oluliste põhjuste olemasolu, mis teaduslikku ebakindlust kõrvaldamata võimaldavad mõistlikult kahelda aine ohutuses, takistab põhimõtteliselt selle aine kandmist direktiivi 91/414 I lisasse. Ettevaatuspõhimõte peab ennetama potentsiaalseid riske. (vt punktid 165 ja 166)

Direktiivi 91/414 (taimekaitsevahendite turuleviimise kohta) artikli 5 lõikes 1 kasutatud sõnastusest „olemasolevaid teaduslikke ja tehnilisi teadmisi” ei saa järeldada, et toimeainest teatanud ettevõtjatel, kes näevad võimalust, et võidakse teha otsus jätta see toimeaine osutatud direktiivi I lisasse kandmata, peaks olema võimalus esitada korduvalt uusi uuringuandmeid nii kaua, kuni esineb kahtlusi kõnesoleva toimeaine kahjutuse osas. Selle sätte niisugune tõlgendamine oleks vastuolus eesmärgiga tagada inimeste ja loomade tervise ning keskkonna kõrgetasemeline kaitse, mis on viidatud artikli 5 lõike 1 aluseks, kuna see tähendaks, et toimeainest teatavale poolele, kes peab ühelt poolt tõendama selle kahjutust ja kes teiselt poolt tunneb kõnealust ainet kõige paremini, antaks seeläbi vetoõigus juhtudeks, kui võidakse teha otsus jätta see aine direktiivi 91/414 I lisasse kandmata. (vt punkt 169)

Õigus nõuda õiguspärase ootuse kaitset laieneb igale eraõiguslikule isikule, kes on olukorras, kus ühenduse haldusasutuse antud konkreetsete tagatiste tõttu on tal tekkinud põhjendatud ootus. Sellisteks tagatisteks on täpne, tingimusteta ja vastastikku kooskõlas olev teave, mis olenemata selle edastamise vormist on pärit volitatud ja usaldusväärsest allikast. Keegi ei saa aga tugineda selle põhimõtte rikkumisele, kui puuduvad haldusasutuse poolt antud konkreetsed tagatised. Määruse nr 451/2000 (millega nähakse ette direktiivi 91/414 artikli 8 lõikes 2 osutatud tööprogrammi teise ja kolmanda etapi üksikasjalikud rakenduseeskirjad) artiklis 8 ette nähtud toimeaine hindamise menetluses, et otsustada selle kandmine või kandmata jätmine direktiivi 91/414 (taimekaitsevahendite turuleviimise kohta) I lisasse, isegi kui eeldada, et Euroopa Toiduohutusamet (EFSA) või komisjon annavad uue testi arvessevõtmise kohta konkreetseid tagatisi, ei saa need tagatised olla asjast huvitatud teatajal tekkinud õiguspärase ootuse aluseks, kuna määruse nr 451/2000 artikli 8 lõigetes 2 ja 5 on sõnaselgelt sätestatud, et üldjuhul ei aktsepteerita uusi uuringuid, kui referentliikmesriik või EFSA on toimeaine hindamist alustanud. Õiguspärane ootus saab tekkida vaid kohaldatavate õigusnormide alusel. (vt punktid 179 ja 180, 186)

Ühenduse õiguse üldpõhimõtete hulka kuuluv proportsionaalsuse põhimõte nõuab, et ühenduse institutsioonide tegevus ei läheks kaugemale sellest, mis on asjaomaste õigusnormidega seatud legitiimsete eesmärkide saavutamiseks sobiv ja vajalik, ning juhul, kui on võimalik valida mitme sobiva meetme vahel, tuleb rakendada kõige vähem piiravat meedet, ning tekitatud piirangud peavad olema vastavuses seatud eesmärkidega. Põllumajanduse valdkonnas on aga proportsionaalsuse põhimõttele vastavuse kohtulik kontroll eriline selles osas, et Euroopa Kohus ja Esimese Astme Kohus tunnustavad ühenduse seadusandja kaalutlusõigust, mis vastab EÜ artiklitega 34-37 talle antud poliitilisele vastutusele selles valdkonnas. Järelikult võib sellises valdkonnas võetud meetme õiguspärasust mõjutada vaid selle meetme ilmselge ebasobivus võrreldes pädevate institutsioonide püstitatud eesmärgiga. (vt punktid 194 ja 195)

Isegi kui eeldada, et määruse nr 451/2000 (millega nähakse ette direktiivi 91/414 artikli 8 lõikes 2 osutatud tööprogrammi teise ja kolmanda etapi üksikasjalikud rakenduseeskirjad) artikli 8 lõikes 7 sätestatud üheaastane tähtaeg, mis Euroopa Toiduohutusametile referentliikmesriigi hindamisaruande projekti hindamiseks ja arvamuse andmiseks selle kohta, kas asjaomane toimeaine vastab direktiivis 91/414 sätestatud ohutusnõuetele, on imperatiivne, mõjutaks selle tähtaja ületamine otsuse seaduslikkust vaid siis, kui tuvastatakse, et sellesisulise rikkumise puudumisel oleks vaidlustatud otsus olnud teistsuguse sisuga. (vt punktid 207 ja 208)

Direktiivi 91/414 (taimekaitsevahendite turuleviimise kohta) artikli 5 lõike 4 kohaselt on lubatud selliste ainete lisasse kandmine, mis ei vasta sama direktiivi artikli 5 lõike 1 nõuetele, juhul kui seatakse teatud piirangud, mis välistavad asjaomase aine probleemsed kasutusviisid. Ehkki liikmesriigile võidakse seatud piirangutega seoses anda teatav roll, kuulub lõplik hindamine toimeaine vastavuse kohta kõnealuse direktiivi artikli 5 lõike 1 nõuetele siiski üksnes ühenduse asutustele. Seega ka juhul, kui kohaldatakse direktiivi 91/414 artikli 5 lõiget 4, on komisjoni ja vajaduse korral nõukogu ülesanne kindlaks teha, kas on väljaspool igasugust kahtlust, et asjaomase aine kasutuspiirangud võimaldavad tagada aine niisuguse kasutamise, mis on kooskõlas direktiivi 91/414 artikli 5 lõike 1 nõuetega. (vt punkt 260)