ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 7. aprilli 2016. aasta määrus – Tonachella

(kohtuasi C‑8/16) ( 1 )

„Eelotsusetaotlus — Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 — Identsed eelotsuse küsimused — ELTL artiklid 49 ja 56 — Asutamisvabadus — Teenuste osutamise vabadus — Hasartmängud — Euroopa Kohtu otsus, millega tunnistati liidu õigusega kokkusobimatuks riigisisesed õigusnormid, mis reguleerivad panuste kogumise tegevuslubasid — Süsteemi ümberkorraldamine uue hanke abil — Omandis oleva ning mängude korraldamise ja panuste kogumise võrgustiku moodustava materiaalse ja immateriaalse vara tasuta üleandmine — Piirang — Ülekaalukast üldisest huvist tulenevad põhjused — Proportsionaalsus”

Teenuste osutamise vabadus — Asutamisvabadus — Piirangud — Hasartmängud — Liikmesriigi õigusnormid, millega tegevusloa omanikku kohustatakse juhul, kui ta lõpetab tegevusloa kehtivusaja lõppemise tõttu tegevuse, andma tasuta üle tema omandis oleva ning mängude korraldamise ja panuste kogumise võrgustiku moodustava materiaalse ja immateriaalse vara — Lubamatus — Õigustatus — Ülekaalukast üldisest huvist tulenevad põhjused — Proportsionaalsus — Kontrollimine liikmesriigi kohtu poolt (ELTL artiklid 49 ja 56) (vt punkt 11 ja resolutsioon)

Resolutsioon

ELTL artikleid 49 ja 56 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus selline piirav riigisisene õigusnorm, nagu on kõne all põhikohtuasjas, millega hasartmängu korraldamise tegevusloa omanikku kohustatakse juhul, kui ta lõpetab tegevusloa kehtivusaja lõppemise tõttu tegevuse, andma tasuta üle tema omandis oleva ning mängude korraldamise ja panuste kogumise võrgustiku moodustava materiaalse ja immateriaalse vara, kui see piirang läheb kaugemale asjaomase õigusnormiga tegelikult taotletava eesmärgi saavutamiseks vajalikust; seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

( 1 ) ELT C 90, 7.3.2016.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 10. novembri 2016. aasta määrus –

Spinosa Costruzioni Generali ja Melfi

(kohtuasi C-162/16) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu põhikirja artikkel 99 – Riigihanked – Direktiiv 2004/18/EÜ – Direktiiv 2014/24/EÜ – Hankemenetluses osalemine – Pakkuja, kes jättis oma pakkumuses märkimata tööohutusega seotud kulud – Kohtupraktikast tulenev kohustus see märkida – Hankemenetlusest kõrvaldamine ilma selle puuduse kõrvaldamist võimaldamata

1. Eelotsuse küsimused–Kohtupraktikas juba käsitletud küsimustega identsed küsimused–Kodukorra artikli 99 kohaldamine (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikkel 99) (vt punktid 16–18)

2. Õigusaktide ühtlustamine–Ehitustööde, asjade ja teenuste riigihankemenetlused–Direktiiv 2004/18–Pakkujate võrdse kohtlemise põhimõte–Läbipaistvuskohustus–Sellise ettevõtja hankemenetlusest kõrvaldamine, kes ei ole täitnud kohustust, mida ei ole sõnaselgelt ette nähtud hankedokumentides ega liikmesriigi õiguses–Selle puuduse kõrvaldamise võimaluse puudumine–Lubamatus (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/18, artikli 27 lõige 1 ja artiklid 49–51) (vt punktid 29–32 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtteid, nagu need on rakendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiviga 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta, tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus hankija kõrvaldamine riigihankemenetlusest pärast seda, kui ta ei ole täitnud kohustust märkida esitatud pakkumuses tööohutusega seotud kulusid eraldi; see on kohustus, mille täitmata jätmise eest on ette nähtud menetlusest kõrvaldamine, mis ei tulene sõnaselgelt hankedokumentidest ega siseriiklikust õigusest, vaid selle õiguse tõlgendamisest ja nimetatud dokumentides esinevate puuduste kõrvaldamisest liikmesriigi kohtu poolt, kes lahendab asja viimases astmes. Võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtteid tuleb tõlgendada ka nii, et nendega on vastuolus see, kui sellisele pakkujale ei anta võimalust puudusi kõrvaldada ja täita see kohustus hankija poolt ette nähtud tähtajal.

( 1 ) ELT C 200, 6.6.2016.
Määruse nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta, artikli 2 punkti l tuleb tõlgendada nii, et lendu, mille lähte- ja sihtkoht on plaanipärased, kuid mille ajal toimub plaaniväline vahemaandumine, ei saa käsitada tühistatuna.

Esiteks on vaieldamatu, et määruse nr 261/2004 eesmärk vastavalt selle põhjendustele 1, 2 ja 4 on tagada reisijate ja tarbijate kaitstuse kõrge tase, suurendades reisijate õigusi teatavatel juhtudel, mis toovad kaasa tõsiseid raskusi ja ebamugavusi, ja hüvitades ühetaoliselt ja viivitamata sellisesse olukorda pandud isikutele tekkinud teatud kahjud.

Lennul toimunud plaaniväline vahemaandumine ei kujuta endast aga kuidagi olukorda, mis iseenesest põhjustab reisijatele selliseid tõsiseid raskusi ja ebamugavusi nagu need, mida põhjustab lennureisist mahajätmine, lennu tühistamine või pikaajaline hilinemine, mille puhul määrus nr 261/2004 – nii, nagu seda tõlgendab Euroopa Kohus – näeb ette hüvitise.

Kõnealused tõsised raskused ja ebamugavused tekivad üksnes siis, kui sellise vahemaandumise tõttu jõuab lennuk lõppsihtkohta kavandatud saabumisajast kolm või enam tundi hiljem; sel juhul tuleb reisijatele üldjuhul maksta hüvitist vastavalt määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punktile c ja artiklile 7, nii nagu Euroopa Kohus on neid tõlgendanud.

Teiseks tähendaks see, kui pärast plaanivälist vahemaandumist lõppsihtkohta jõudnud lend samastataks tühistatud lennuga, et reisijale, kelle saabumine selle plaanivälise vahemaandumise tõttu hilines vähem kui kolm tundi, antakse õigus saada hüvitist, samas kui sama aja võrra muul põhjusel hilinenud reisijal määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punktis c ja artiklis 7 Euroopa Kohtu poolt tõlgendatud tähenduses ette nähtud hüvitise saamise õigust ei ole, mis aga on vastuolus võrdse kohtlemise põhimõttega.

(vt punktid 22–25, 27 ja resolutsioon)
Apellatsioonkaebuses tuleb näidata täpselt selle kohtuotsuse kritiseeritavad osad, mille tühistamist nõutakse, samuti seda nõuet konkreetselt põhjendavad õiguslikud. Nendele nõuetele ei vasta väide, mis ei sisalda õiguslikke argumente selle kohta, kuidas Üldkohus on õigusnormi rikkunud, ning mille puhul on tegemist pelga taotlusega vaadata uuesti läbi esimeses kohtuastmes esitatud hagiavaldus, mis rikub nii Euroopa Liidu Kohtu põhikirjas kui ka kodukorras sätestatud nõudeid.

ELTL artikli 256 lõike 1 teisest lõigust ja Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 58 esimesest lõigust tuleneb, et ainult Üldkohus on pädev esiteks fakte tuvastama – välja arvatud juhul, kui tema tuvastatu sisuline ebaõigsus tuleneb temale esitatud toimiku materjalidest – ja teiseks fakte hindama. Kui Üldkohus on fakte tuvastanud või hinnanud, on Euroopa Kohus vastavalt ELTL artiklile 256 pädev kontrollima nende faktide õiguslikku kvalifikatsiooni ja Üldkohtu poolt neist tuletatud õiguslikke tagajärgi.

(vt punkt 24)
Apellatsioonkaebuses tuleb näidata täpselt selle kohtuotsuse kritiseeritavad osad, mille tühistamist nõutakse, samuti seda nõuet konkreetselt põhjendavad õiguslikud argumendid. Nendele nõuetele ei vasta väide, mis ei sisalda õiguslikke argumente selle kohta, kuidas Üldkohus on õigusnormi rikkunud, ning mille puhul on tegemist pelga taotlusega vaadata uuesti läbi esimeses kohtuastmes esitatud hagiavaldus, mis rikub nii Euroopa Liidu Kohtu põhikirjas kui ka kodukorras sätestatud nõudeid.

ELTL artikli 256 lõike 1 teisest lõigust ja Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 58 esimesest lõigust, et ainult Üldkohus on pädev esiteks fakte tuvastama – välja arvatud juhul, kui tema tuvastatu sisuline ebaõigsus tuleneb temale esitatud toimiku materjalidest – ja teiseks fakte hindama. Kui Üldkohus on fakte tuvastanud või hinnanud, on Euroopa Kohus vastavalt ELTL artiklile 256 pädev kontrollima nende faktide õiguslikku kvalifikatsiooni ja Üldkohtu poolt neist tuletatud õiguslikke tagajärgi.

(vt punkt 25)
Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikleid 2, 9, 26, 167, 168 ja 173 tuleb tõlgendada nii, et kuna sellise valdusühingu, nagu on vaatluse all põhikohtuasjas, tegelemine oma tütarettevõtjate juhtimisega, kui ta ei ole viimati nimetatutele esitanud arvet ei äriühingute kontserni kui terviku või teatavate tütarettevõtjate huvides saadud teenuste hinna ega sellega seotud käibemaksu kohta, ei ole selle direktiivi tähenduses majandustegevus, võib nende saadud teenuste eest tasutud sisendkäibemaksu maha arvata ainult siis, kui see on seotud tehingutega, mis ei kuulu selle direktiivi reguleerimisalasse.

(vt punkt 48 ja resolutsioon)
1)

ELTL artikli 107 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selline süsteem, nagu on kehtestatud põhikohtuasjas vaatluse all olevate liikmesriigi õigusnormidega, millega on kehtestatud kohustus osta päikese kiirgusenergiat kasutavate rajatiste toodetud elektrienergiat turuhinnast kõrgema tariifiga ja mida rahastavad elektrienergia lõpptarbijad, tuleb lugeda riigi sekkumiseks või riigi ressurssidest abi andmiseks.
Euroopa Kohtu (viies koda) 5. juuli 2016. aasta määrus – Banco Popular Español ja PL Salvador

(kohtuasi C‑7/16) ( *1 )

„Eelotsusetaotlus — Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 — Direktiiv 93/13/EMÜ — Ebaõiglased tingimused — Nõude loovutamine — Võlgniku õigus võlast vabanemisele — Selle õiguse kasutamise tingimused”

1. Eelotsuse küsimused — Vastus, mille võib selgelt tuletada kohtupraktikast — Kodukorra artikli 99 kohaldamine (ELTL 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikkel 99) (vt punktid 16 ja 17)

2. Tarbijakaitse — Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes — Direktiiv 93/13 — Kohaldamisala — Kohustuslikel õigus- või haldusnormidel põhinevate lepingutingimuste väljajätmine — Siseriiklikud õigusnormid, mis puudutavad võlgniku õigust, kelle suhtes oleva nõude on võlausaldaja loovutanud kolmandale isikule, oma võlg kustutada, tasudes nimetatud kolmandale isikule hinna, mille viimane maksis loovutamise eest — Direktiivi kohaldamatus (nõukogu direktiiv 93/13, põhjendus 13 ja artikli 1 lõige 2) (vt punktid 21–27 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav sellise siseriikliku õigusnormi suhtes nagu on see, mida käsitletakse põhikohtuasjas, mis puudutab sellise võlgniku õigust, kelle suhtes oleva nõude on võlausaldaja loovutanud kolmandale isikule, oma võlg kustutada, tasudes nimetatud kolmandale isikule hinna, mille viimane maksis loovutamise eest.

( *1 ) ELT C 118, 4.4.2016.
2.

Eelotsuse küsimused–Vastuvõetavus–Vajadus esitada Euroopa Kohtule faktilise ja õigusliku raamistiku kohta piisavaid täpsustusi–Kohustuse ulatus põhivabaduste valdkonnas–Küsimus, mis on esitatud vaidluses, mille kõik asjaolud on seotud ainult ühe liikmesriigiga–Viite puudumine asjaolule, millest tulenevalt taotletav tõlgendus on kohtuvaidluse lahendamiseks vajalik–Ilmselge vastuvõetamatus (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94) (vt punktid 16–20, 22 ja 23)
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 27. aprilli 2017. aasta määrus – Bachman

(kohtuasi C‑535/16) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Tarbijakaitse – Direktiiv 93/13/EMÜ – Artikli 2 punkt b – Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes – Mõiste „tarbija“ – Füüsiline isik, kes sõlmis krediidiasutusega kohustuse ülevõtmise lepingu, et täita kohustus maksta tagasi laen, mille üks äriühing oli nimetatud krediidiasutuselt võtnud

Tarbijakaitse–Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes–Direktiiv 93/13–Mõiste „tarbija“–Füüsiline isik, kes sõlmis krediidiasutusega kohustuse ülevõtmise lepingu, et täita kohustus maksta tagasi laen, mille üks äriühing oli nimetatud krediidiasutuselt võtnud–Hõlmamine–Tingimused

(nõukogu direktiiv 93/13, põhjendus 10 ja artikli 2 punkt b)

(vt punktid 32–38 ja 41 ning resolutsioon)

Resolutsioon

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et füüsilist isikut, kes on kohustuse ülevõtmise lepinguga võtnud krediidiasutuse ees kohustuse tagastada laen, mis algselt anti ühele äriühingule selle äriühingu tegevusega seotud eesmärkidel, võib käsitada nimetatud sätte mõistes tarbijana, kui sel füüsilisel isikul ei ole ilmselget seost selle äriühinguga, vaid ta tegutses selliselt väljapoole kutsetegevuse piire jäävate sidemete tõttu, mis tal on isikuga, kes kontrollis äriühingut, ja isikuga, kes allkirjastas esialgseid krediidilepinguid täiendavad lepingud (käendus‑ või kinnisvara tagatisega lepingud/hüpoteegilepingud).

( 1 ) ELT C 38, 6.2.2017.
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 26. jaanuari 2017. aasta määrus –

Synergy Hellas vs. komisjon

(kohtuasi C-45/16 P) ( 1 )

Apellatsioonkaebus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 181 – Vahekohtuklausel – Leping „Multi-level patient – specific artery and artherogenesis model for outcome prediction, decision support treatment, and virtual hand-on training (ARTreat)“, mis sõlmiti teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse seitsmenda raamprogrammi (2007–2013) raames – Selle lepingu lõpetamine rikkumiste tõttu Euroopa Komisjoniga sõlmitud teise lepingu täitmisel – Heausksus – Õiguspärane ootus, et lepingut ei lõpetata

Apellatsioonkaebus–Väited–Asjaolude ja tõendite hindamise kontroll Euroopa Kohtus–Välistamine, v.a tõendite moonutamise korral–Väide, et tõendeid on moonutatud–Moonutatud tõenditele ja moonutamise tinginud analüüsivigadele täpse viitamise nõue

(ELTL artikli 256 lõike 1 teine lõik; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 51 esimene lõik ja artikli 58 esimene lõik; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 168 lõike 1 punkt d)

(vt punktid 23, 41)

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis‑lt.

( 1 ) ELT C 98, 14.3.2016.
2)

Määruse nr 2454/93, muudetud määrusega nr 430/2010, artikli 795 lõike 1 kolmanda lõigu punkti b tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi tollil on võimalik nõuda tõendeid jahilaeva müügilepingu näol, millega see müüdi kolmanda riigi residendist isikule, ja selle laeva kustutamist asjaomase liikmesriigi laevaregistrist, tingimusel et selline nõue on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 24. oktoobri 2017. aasta määrus – Belu Dienstleistung ja Nikless

(kohtuasi C‑474/16) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Identsed eelotsuse küsimused – Sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimine – Määrus (EÜ) nr 883/2004 – Kohaldatavad õigusnormid – Tõend A 1 – Tõendusjõud

1. Eelotsuse küsimused–Kohtupraktikas juba käsitletud küsimustega identsed küsimused–Kodukorra artikli 99 kohaldamine (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikkel 99) (vt punktid 14–16)

2. Sotsiaalkindlustus–Võõrtöötajad–Kohaldatavad õigusaktid–Töötajad, kes on lähetatud muusse kui tööandja asukohajärgsesse liikmesriiki–Asukohajärgse liikmesriigi pädeva asutuse väljastatud tõend A 1–Tõendusjõud teiste liikmesriikide sotsiaalkindlustusasutuste ja kohtute suhtes–Töötaja töötingimuste mittekuulumine määruse nr 883/2004 esemelisse kohaldamisalasse–Mõju puudumine (Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 883/2004, artikli 12 lõiked 1 ja 2, ning määrus nr 987/2009, artikkel 19) (vt punktid 17–20 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 987/2009, milles sätestatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 (sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta) rakendamise kord, artiklit 19 tuleb tõlgendada nii, et tõend A 1, mille on välja andnud liikmesriigi pädeva organi määratud asutus Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta artikli 12 lõigete 1 ja 2 alusel, seob nii selle liikmesriigi, kus tööd tehakse, sotsiaalkindlustusasutusi kui ka kohtuid, isegi kui need on tuvastanud, et asjaomase töötaja töötingimused ei kuulu ilmselgelt määruse nr 883/2004 kõnealuse sätte esemelisse kohaldamisalasse.

( 1 ) ELT C 441, 28.11.2016.
Kuna avaldus, millega muudetakse nõudeid, mis olid esitatud algses hagiavalduses, oli esitatud surnud hageja nimel, siis kui isiku identiteet, kelle nimel muutmisavaldus on esitatud, oli avalduses selgelt märgitud, ei ole Üldkohus kohustatud tuvastama, et see muutmisavaldus oli esitatud mõne teise isiku nimel.

(vt punktid 49 ja 50)
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 24. oktoobri 2017. aasta määrus – Hitachi Rail Italy Investments ja Finmeccanica

(liidetud kohtuasjad C‑655/16 ja C‑656/16) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Äriühinguõigus – Direktiiv 2004/25/EÜ – Ülevõtupakkumised – Artikli 5 lõike 4 teine lõik – Võimalus muuta pakkumise hinda selgelt määratletud tingimustel ja kriteeriumide kohaselt – Liikmesriigi õigusnormid, mis lubavad järelevalveasutusel suurendada ülevõtmispakkumisel pakutavat ostuhinda sobingu korral pakkumise tegija ja ühe või mitme müüja vahel

Asutamisvabadus–Äriühingud–Direktiiv 2004/25–Ülevõtupakkumised–Vähemusaktsionäride kaitse, kohustuslik pakkumine ja õiglane hind–Võimalus muuta pakkumise hinda selgelt määratletud tingimustel ja kriteeriumide kohaselt–Liikmesriigi õigusnormid, mis lubavad järelevalveasutusel suurendada ülevõtmispakkumisel pakutavat ostuhinda sobingu korral pakkumise tegija või temaga kooskõlas tegutsevate isikute ja ühe või mitme müüja vahel–Lubatavus–Tingimus–Mõiste, mis tuleneb nendest õigusnormidest piisavalt selgelt, täpselt ja ootuspäraselt

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/25, artikli 5 lõike 4 teine lõik)

(vt punkt 23 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/25/EÜ ülevõtmispakkumiste kohta artikli 5 lõike 4 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid nagu need, mida käsitletakse põhikohtuasjas, mis lubavad sobingu korral liikmesriigi järelevalveasutusel tõsta ülevõtmispakkumise hinda, täpsustamata konkreetset tegevust, mida see mõiste hõlmab, kui selle mõiste tõlgenduse saab riigisiseses õiguses tunnustatud tõlgendusmeetodite abil piisavalt selgelt, täpselt ja ootuspäraselt tuletada nendest õigusnormidest.

( 1 ) ELT C 121, 18.4.2017.
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 12. oktoobri 2017. aasta määrus – Palais Kaiserkron

(kohtuasi C‑549/16) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Maksustamine – Ühine käibemaksusüsteem – Direktiiv 2006/112/EÜ – Artikkel 401 – Mõiste „käibemaks“ – Majandustegevuse tarbeks kasutatavate kinnisasjade üürileandmine – Maksustamine registreerimislõivu ja käibemaksuga

Maksualaste õigusaktide ühtlustamine–Ühine käibemaksusüsteem–Keeld koguda muid siseriiklikke makse, mis on käsitatavad kumuleeruvate käibemaksudena–Mõiste „käibemaks“–Ulatus–Põhivara üüritehingutelt võetav proportsionaalne registreerimislõiv–Välistamine

(Nõukogu direktiiv 2006/112, artikkel 401)

(vt punkt 25 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artiklit 401 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus põhivara üüritehingutelt sellise proportsionaalse registreerimislõivu sissenõudmine, nagu on ette nähtud põhikohtuasjas vaidlusaluste siseriiklike õigusnormidega, isegi kui need tehingud on maksustatud ka käibemaksuga.

( 1 ) ELT C 30, 30.1.2017.
2.

Ühine välis- ja julgeolekupoliitika-Ühine välis- ja julgeolekupoliitika-Selliste isikute, üksuste või asutuste rahaliste vahendite külmutamine, kes on tuumarelvade levikusse kaasatud või toetavad seda-Iraani valitsuse toetamine-Mõiste-Nõue, et toetusel, mida antakse, on teatav kvantitatiivne või kvalitatiivne tähtsus-Puudumine (Nõukogu otsus 2010/413/ÜVJP, artikli 20 lõike 1 punkt c; nõukogu määrus nr 267/2012, artikli 23 lõike 2 punkt d) (vt punkt 64)
Euroopa Kohtu (esimene koda) 3. juuli 2019. aasta määrus – Bankia

(kohtuasi C‑486/16) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Tarbijakaitse – Direktiiv 93/13/EMÜ – Artiklid 6 ja 7 – Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes – Hüpoteeklaenu lepingu ennetähtaegse lõpetamise tingimus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Küsimus, mis on identne küsimusega, mille kohta Euroopa Kohus on juba otsuse teinud, või mille vastuse võib selgelt tuletada kohtupraktikast – Liikmesriigi kohtu pädevus „ebaõiglaseks“ kvalifitseeritud tingimuse korral – Ebaõiglase tingimuse asendamine riigisisese õigusnormiga – Tõhususe põhimõte – Menetlusautonoomia põhimõte

1. Euroopa Liidu õigus – Vahetu õigusmõju – Siseriiklikud menetlusnormid – Kohaldamise tingimused – Võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtete järgimine (vt punktid 37 ja 39)

2. Tarbijakaitse – Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes – Direktiiv 93/13 – Hüpoteegiga tagatud nõude täitemenetlus – Riigisisese teise astme kohtu otsus, millega kohustati algatama täitemenetlus hüpoteeklaenulepingust tulenevate kohustuste rikkumise tõttu ja mis on riigisisesele esimese astme kohtule siduv – Leping, mis sisaldab tingimust, mis on tunnistatud ebaõiglaseks varasema kohtuotsusega, mis on jõustunud, kuid millel ei ole seadusjõudu – Lubatavus – Kooskõla tõhususe põhimõttega (Nõukogu direktiiv 93/13, artikli 7 lõige 1) (vt punktid 44–50 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 7 lõiget 1 ja tõhususe põhimõtet tuleb sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, kui riigisisene esimese astme kohus on seotud teise astme kohtu otsusega, mis kohustab algatama täitemenetluse, võttes arvesse seda, kui raske oli tarbija rikkunud hüpoteeklaenust tulenevaid kohustusi, ehkki selles lepingus oli tingimus, mis on tunnistatud ebaõiglaseks varasema kohtuotsusega, mis on jõustunud, kuid millel ei ole riigisiseses õiguses seadusjõudu.

( 1 ) ELT C 441, 28.11.2016.
Eelotsuse küsimused–Vastuvõetavus–Küsimused, mis on esitatud ilma et oleks piisavalt andmeid põhikohtuasja faktilise ja õigusliku tausta kohta ning põhjuste kohta, mis selgitavad, miks eelotsuse küsimustele vastamine on vajalik–Ilmselge vastuvõetamatus

(ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikli 94 punktid a ja c)