ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Tarbijakaitse – Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes – Direktiiv 93/13 – Kohaldamisala – Enne liikmesriigi liiduga ühinemist sõlmitud lepingus ette nähtud tingimus – Väljaarvamine

(Nõukogu direktiiv 93/13, artikli 10 lõike 1 teine lõik)

2. Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Piirid – Ühenduse direktiivi tõlgendamine Euroopa Liiduga ühinemisele eelnenud vaidluses – Välistamine

(ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2)

3. Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Piirid – Küsimus vaidluse kohta, mis piirdub ühe liikmesriigiga – Ilmne Euroopa Kohtu pädevuse puudumine

(ELTL artikkel 267)

4. Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Piirid – Liidu põhiõiguste harta tõlgendamise taotlus – Siseriikliku vaidluse ese, mis ei ole üheski aspektis seotud liidu õigusega – Euroopa Kohtu pädevuse puudumine

(ELL artikli 6 lõige 1; ELTL artikkel 267; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 51 lõiked 1 ja 2)

Summary

1. Kuivõrd direktiivi 93/13 ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 10 lõike 1 teise lõigu järgi kohaldatakse seda direktiivi üksnes lepingute suhtes, mis on sõlmitud pärast 31. detsembrit 1994, mil direktiivi ülevõtmise tähtaeg lõppes, siis tuleb sedastada, et direktiivi 93/13 ei kohaldata lepingu suhtes, mis on sõlmitud enne asjaomase liikmesriigi liiduga ühinemist. Sellega seoses tuleb direktiivi kohaldatavuse üle otsustamisel võtta arvesse lepingu sõlmimise kuupäeva, kuna lepingu õiguslike tagajärgede tekkimise aeg ei ole asjakohane.

(vt punkt 28)

2. Vt määruse tekst.

(vt punkt 27)

3. Vt määruse tekst.

(vt punktid 36, 37 ja 40)

4. Vt määruse tekst.

(vt punktid 44 ja 45)
1.

Nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik, artikli 2 lõike 3 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu on vaidlustatud põhikohtuasjas, millega on nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta, muudetud komisjoni 19. septembri 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 1031/2008, I lisas leiduva kombineeritud nomenklatuuri koodi 3811 alla kuuluvatele kütuselisanditele kehtestatud teistsuguse määraga aktsiis kui kohaldatakse kütusele, millele need on lisatud.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 11. detsembri 2014. aasta määrus – Agrocaramulo

(kohtuasi C‑70/14) ( 1 )

„Eelotsusetaotlus — Määrus (EMÜ) nr 3846/87 — Põllumajandus — Ühine turukorraldus — Eksporditoetused — Kodulinnuliha — „Prakeeritud kanad” — Põllumajandustoodete nomenklatuur eksporditoetuste jaoks — Klassifitseerimine”

Põllumajandus — Ühine turukorraldus — Kodulinnuliha — Eksporditoetused — Klassifitseerimine põllumajandustoodete nomenklatuuris eksporditoetuste jaoks — Kodulinnu rümp tootekoodide 0207 12 10 9900 ja 0207 12 90 9190 tähenduses — Täielikult luustunud skelettiga munakanad, kes tapetakse nende munemisperioodi lõpus — Väljaarvamine (komisjoni määrus nr 3846/87, I lisa) (vt punkt 22 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Komisjoni 17. detsembri 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 3846/87, millega kehtestatakse põllumajandustoodete nomenklatuur eksporditoetuste jaoks (komisjoni 15. detsembri 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 2091/2005 muudetud redaktsioonis), I lisa tuleb tõlgendada nii, et munakanad, kes tapetakse nende munemisperioodi lõpus, kui nende skelett on täielikult luustunud (nn „prakeeritud kanad”), ei kuulu kauba kirjelduse „Muud” alla – koodid 0207 12 10 9900 ja 0207 12 90 9190, mis on ära toodud selles lisas.

( 1 ) ELT C 135, 5.5.2014.
2.

Raamkokkulepet tähtajalise töö kohta tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mis ei sisalda ühtegi tõhusat meedet karistamaks kuritarvituste eest raamkokkuleppe klausli 5 lõike 1 tähenduses, mis tulenevad sellest, et avalikus sektoris kasutatakse järjestikuseid tähtajalisi töölepinguid, kui selliste kuritarvituste eest karistamiseks ei ole siseriiklikus õiguskorras ühtegi tõhusat meedet.
Võttes arvesse, et esiteks on vaidlustatud otsus osas, milles jäetakse hagi tervikuna rahuldamata, samastatav negatiivse otsusega, mille täitmise peatamine, mis millegagi ei muuda hageja olukorda, on välja arvatud erandlikel asjaoludel mõeldamatu, ja teiseks, et kõnealuse abi tagasimaksmise kohustus tuleneb Üldkohtus vaidlustatud otsusest, on vastavalt õigusest tõhusale kohtulikule kaitsele tulenevatele põhjustele nõutav, et nimetatud taotlus tunnistataks vastuvõetavaks.

Asjaolu, et niisuguse apellatsioonkaebuse raames, mis on esitatud Üldkohtu otsuse peale, millega jäeti rahuldamata tühistamishagi, mis esitati komisjoni otsuse peale, millega tunnistati riigiabi siseturuga kokkusobimatuks ja kohustati abi tagasi maksma, ajutiste meetmete kohaldamise taotluse eesmärk on vaidlusaluse otsuse täitmise peatamine, minnes nii kaugemale vaidlustatud kohtuotsuse täitmise peatamisest, ei muuda nimetatud taotlust vastuvõetamatuks.

Fumus boni iuris’e tingimus on täidetud siis, kui ajutiste meetmete kohaldamise menetluse staadiumis on olemas oluline õiguslik või faktiline vaidlus, mille lahendus ei ole ilmselge, nii et esmapilgul ei ole põhimenetluses lahendatav hagi või apellatsioonkaebus arvestatava aluseta. Kuivõrd ajutiste meetmete kohaldamise menetluse eesmärk on tagada tulevase jõustunud kohtuotsuse täielik toime, et vältida lünka Euroopa Kohtu tagatavas õiguskaitses, peab ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik üksnes hindama, kas põhimenetluses esitatud väited on esmapilgul põhjendatud, et tuvastada, kas põhimenetluses lahendatava hagi või apellatsioonkaebuse edukaks osutumise tõenäosus on piisavalt suur.

Apellatsioonkaebuse raames, mis on esitatud Üldkohtu otsuse peale, millega jäeti rahuldamata tühistamishagi, mis esitati komisjoni otsuse peale, millega tunnistati riigiabi siseturuga kokkusobimatuks ja kohustati abi tagasi maksma, esitatud ajutiste meetmete kohaldamise taotluse puhul toob asjaolu, et ajutiste meetmete kohaldamise taotlus on suunatud vaidlusaluse otsuse, mitte vaidlustatud kohtuotsuse täitmise peatamisele, kaasa tagajärjed fumus boni iuris’e esinemise hindamise suhtes.

Ükskõik kui tõsiseltvõetavad võivad ka olla vaidlustatud kohtuotsuse vastu esitatud väited ja argumendid, ei ole need siiski eraldivõetuna piisavad, et õiguslikult põhjendada Üldkohtus vaidlustatud otsuse täitmise peatamist. Selleks et tõendada fumus boni iuris’ega seotud tingimuse täidetust, peaks hageja lisaks suutma näidata, et tühistamist nõudes selle otsuse õiguspärasuse vaidlustamiseks esitatud väited ja argumendid õigustavad esmapilgul täitmise peatamist, mida taotleti ja seda sõltumata asjaolust, et liidu kohus on neid juba analüüsinud ja pidanud põhjendamatuteks.

(vt punktid 20–22 ja 24)
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 5. novembri 2014. aasta määrus kohtuasjas – Hunland-Trade

(kohtuasi C‑356/14) 1 ( 1 )

„Eelotsusetaotlus — Euroopa Kohtu kodukorra artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94 — Põhikohtuasja faktilist ja õiguslikku konteksti puudutavate piisavate andmete puudumine — Ilmselge vastuvõetamatus”

Eelotsuse küsimused — Vastuvõetavus — Küsimused, mis on esitatud ilma et oleks piisavalt andmeid põhikohtuasja faktilise ja õigusliku konteksti kohta ning põhjenduste kohta, miks on tarvis vastust eelotsuse küsimustele — Ilmselge vastuvõetamatus (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94) (vt punktid 13‑15, 23 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Budapest környéki közigazgatási és munkaügyi bíróság'i (Ungari) 16. juuni 2014. aasta määrusega esitatud eelotsusetaotlus kohtuasjas C‑356/14 on ilmselgelt vastuvõetamatu.

( 1 ) ELT C 329, 22.9.2014.

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 5. novembri 2014. aasta määrus kohtuasjas – Hunland-Trade

(kohtuasi C‑356/14) 1 ( 1 )

„Eelotsusetaotlus — Euroopa Kohtu kodukorra artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94 — Põhikohtuasja faktilist ja õiguslikku konteksti puudutavate piisavate andmete puudumine — Ilmselge vastuvõetamatus”

Eelotsuse küsimused — Vastuvõetavus — Küsimused, mis on esitatud ilma et oleks piisavalt andmeid põhikohtuasja faktilise ja õigusliku konteksti kohta ning põhjenduste kohta, miks on tarvis vastust eelotsuse küsimustele — Ilmselge vastuvõetamatus (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94) (vt punktid 13‑15, 23 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Budapest környéki közigazgatási és munkaügyi bíróság'i (Ungari) 16. juuni 2014. aasta määrusega esitatud eelotsusetaotlus kohtuasjas C‑356/14 on ilmselgelt vastuvõetamatu.

( 1 ) ELT C 329, 22.9.2014.
Kohtuasi C‑366/14

Herrenknecht AG

versus

Hév-Sugár kft

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Budapesti XX., XXI. és XXIII. kerületi bíróság)

„Eelotsusetaotlus — Euroopa Kohtu kodukorra artikli 53 lõige 2 — Ilmselge vastuvõetamatus — Piisavate täpsustuste puudumine faktiliste asjaolude ja põhjuste kohta, millest tulenevalt on eelotsuse küsimusele vastamine vajalik”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu määrus (kaheksas koda), 6. november 2014

Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Küsimused, mis on esitatud faktilisi asjaolusid piisavalt täpsustamata – Määratlemata seos kohtuvaidluse eseme ja kõnealuses lepingus sisalduva kohtualluvuse kokkuleppe vahel – Ilmselge vastuvõetamatus

(ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94; Euroopa Liidu Kohtu soovitused siseriiklikele kohtutele eelotsuse taotlemiseks, punkt 22)

Eelotsusetaotlus peab olema piisavalt täielik ja sisaldama kogu asjakohast teavet, et nii Euroopa Kohus kui ka huvitatud isikud, kellel on õigus oma seisukohad esitada, saaksid piisavalt selge ülevaate põhikohtuasja faktilistest ja õiguslikest asjaoludest. Need kriteeriumid ei ole täidetud, kui siseriiklik kohus ei kirjelda faktilisi asjaolusid, millel eelotsuse küsimused põhinevad, ega selgita, milline seos võib esineda kohtuvaidluse eseme ja kohtualluvuse kokkuleppe vahel. Euroopa Kohtul ei ole võimalik anda esitatud küsimustele tarvilikku vastust ja tuleb tuvastada, et eelotsusetaotlus on ilmselgelt vastuvõetamatu.

(vt punktid 16, 19, 22 ja 23)

Kohtuasi C‑366/14

Herrenknecht AG

versus

Hév-Sugár kft

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Budapesti XX., XXI. és XXIII. kerületi bíróság)

„Eelotsusetaotlus — Euroopa Kohtu kodukorra artikli 53 lõige 2 — Ilmselge vastuvõetamatus — Piisavate täpsustuste puudumine faktiliste asjaolude ja põhjuste kohta, millest tulenevalt on eelotsuse küsimusele vastamine vajalik”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu määrus (kaheksas koda), 6. november 2014

Eelotsuse küsimused — Vastuvõetavus — Küsimused, mis on esitatud faktilisi asjaolusid piisavalt täpsustamata — Määratlemata seos kohtuvaidluse eseme ja kõnealuses lepingus sisalduva kohtualluvuse kokkuleppe vahel — Ilmselge vastuvõetamatus

(ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94; Euroopa Liidu Kohtu soovitused siseriiklikele kohtutele eelotsuse taotlemiseks, punkt 22)

Eelotsusetaotlus peab olema piisavalt täielik ja sisaldama kogu asjakohast teavet, et nii Euroopa Kohus kui ka huvitatud isikud, kellel on õigus oma seisukohad esitada, saaksid piisavalt selge ülevaate põhikohtuasja faktilistest ja õiguslikest asjaoludest. Need kriteeriumid ei ole täidetud, kui siseriiklik kohus ei kirjelda faktilisi asjaolusid, millel eelotsuse küsimused põhinevad, ega selgita, milline seos võib esineda kohtuvaidluse eseme ja kohtualluvuse kokkuleppe vahel. Euroopa Kohtul ei ole võimalik anda esitatud küsimustele tarvilikku vastust ja tuleb tuvastada, et eelotsusetaotlus on ilmselgelt vastuvõetamatu.

(vt punktid 16, 19, 22 ja 23)
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 21. mai 2015. aasta määrus –

Slovenská autobusová doprava Trnava

(kohtuasi C‑318/14) 1 ( 1 )

„Eelotsusetaotlus — Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 — ELTL artiklid 49 ja 52 — Asutamisvabadus — Määrus (EÜ) nr 1370/2007 — Ühistransport raudteel ja maanteel — Bussitransport linna ühistranspordiliinidel — Vedaja, kelle asukoht on teises liikmesriigis ja kes tegutseb filiaali kaudu — Eriloa saamise kohustus — Pädeva asutuse kaalutlusõigus — Avaliku teenindamise leping”

Asutamisvabadus — Piirangud — Liikmesriigi territooriumil ühistranspordi maanteeveoga tegelemine — Liikmesriigi õigusnormid, millega kehtestatakse üksnes selles liikmesriigis filiaali omavatele välismaistele vedajatele kohustus saada eriluba, mis väljastatakse pädevate asutuste kaalutlusõiguse alusel — Lubamatus — Põhjendatus — Puudumine (ELTL artikkel 49) (vt punktid 37–42, 44, 47, 48–50 ja 53 ning resolutsioon)

Resolutsioon

ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, millega kehtestatakse üksnes selles liikmesriigis filiaali omavatele välismaistele vedajatele kohustus saada eriluba, mis väljastatakse pädevate asutuste kaalutlusõiguse alusel, et üksnes selle liikmesriigi territooriumil ühistranspordi maanteeveoga tegelda.

( 1 ) ELT C 351, 6.10.14.

Euroopa Kohtu (kümnes koda) 21. mai 2015. aasta määrus –

Slovenská autobusová doprava Trnava

(kohtuasi C‑318/14) 1 ( 1 )

„Eelotsusetaotlus — Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 — ELTL artiklid 49 ja 52 — Asutamisvabadus — Määrus (EÜ) nr 1370/2007 — Ühistransport raudteel ja maanteel — Bussitransport linna ühistranspordiliinidel — Vedaja, kelle asukoht on teises liikmesriigis ja kes tegutseb filiaali kaudu — Eriloa saamise kohustus — Pädeva asutuse kaalutlusõigus — Avaliku teenindamise leping”

Asutamisvabadus — Piirangud — Liikmesriigi territooriumil ühistranspordi maanteeveoga tegelemine — Liikmesriigi õigusnormid, millega kehtestatakse üksnes selles liikmesriigis filiaali omavatele välismaistele vedajatele kohustus saada eriluba, mis väljastatakse pädevate asutuste kaalutlusõiguse alusel — Lubamatus — Põhjendatus — Puudumine (ELTL artikkel 49) (vt punktid 37–42, 44, 47, 48–50 ja 53 ning resolutsioon)

Resolutsioon

ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, millega kehtestatakse üksnes selles liikmesriigis filiaali omavatele välismaistele vedajatele kohustus saada eriluba, mis väljastatakse pädevate asutuste kaalutlusõiguse alusel, et üksnes selle liikmesriigi territooriumil ühistranspordi maanteeveoga tegelda.

( 1 ) ELT C 351, 6.10.14.
2.

Euroopa Liit — Institutsioonide aktide seaduslikkuse kohtulik kontroll — Üldaktid — Nõue, et füüsilised ja juriidilised isikud peavad akti kehtivuse hindamiseks esitama õigusvastasuse väite või nõudma eelotsusetaotluse esitamist — Liikmesriikide kohtute kohustus kohaldada riigisiseseid menetlusnorme nii, et see võimaldab liidu üldaktide õiguspärasust vaidlustada (ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik; ELTL artiklid 263, 267 ja 277) (vt punktid 50–52)
2.

Liidu õigust tuleb tõlgendada selliselt, et sellega ei ole vastuolus halduskorras trahvi määramine selle eest, et maksukohustuslane ei täida oma kohustust teatada majandustegevuse alustamisest, kui sellest tegevusest tekkiv aastakäive ei ületa väikeettevõtete maksuvabastuse ülempiiri. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on põhikohtuasjas hinnata, kas määratud trahv on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega.
2.

ELTL artiklit 110 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriik vabastab sellisest tasust, nagu on ette nähtud seaduses nr 9/2012, juba registreeritud sõidukid, millelt on makstud varem kehtinud tasu, kui nende sõidukite väärtuses sisalduva viimatinimetatud tasu jääksumma on uuest tasust väiksem. Nii on see kindlasti juhul, kui varasem tasu tuli koos viivisega tagasi maksta vastuolu tõttu liidu õigusega.
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 16. juuli 2015. aasta määrus – P

(kohtuasi C‑507/14) ( 1 )

„Eelotsusetaotlus — Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 — Mõistliku kahtluse puudumine — Kohtualluvus tsiviilasjades — Määrus (EÜ) nr 2201/2003 — Artikli 16 lõike 1 punkt a — Kohtu poole pöördumise kuupäeva kindlaksmääramine — Menetluse peatamise taotlus — Mõju puudumine”

1. Eelotsuse küsimused — Vastus, mis ei tekita põhjendatud kahtlust — Kodukorra artikli 99 kohaldamine (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikkel 99) (vt punktid 28 ja 29)

2. Õigusalane koostöö tsiviilasjades — Kohtualluvus ning kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega — Määrus nr 2201/2003 — Kohtusse pöördumise kuupäev — Kuupäev, kui sellele kohtule esitati menetluste algatamist käsitlev või samaväärne dokument — Menetluse peatamine menetlust algatanud isiku poolt ja enne, kui sellest menetlusest kostjat teavitati — Mõju puudumine — Tingimus (Euroopa Kohtu määrus nr 2201/2003, artikli 16 lõike 1 punkt a) (vt punktid 30–34, 37, 39–41, 43 ja resolutsioon)

3. Eelotsuse küsimused — Euroopa Kohtu pädevus — Piirid — Siseriikliku kohtu pädevus — Vaidluse asjaolude tuvastamine ja hindamine — Euroopa Kohtu tõlgendatud õigusnormide kohaldamine (ELTL artikkel 267) (vt punkt 42)

Resolutsioon

Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000, artikli 16 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et kohtu poole on pöördutud kuupäeval, kui menetluste algatamist käsitlev või samaväärne dokument on esitatud sellele kohtule, isegi kui menetlus on vahepealsel ajal hageja taotlusel peatatud, ilma et kostjat oleks kohtusse kutsutud või et ta oleks olnud teadlik selle menetluse olemasolust või osalenud selles menetluses mis tahes viisil, tingimusel et hageja ei jätnud hiljem võtmata meetmeid, mida ta oli kohustatud võtma, et hagiavaldus kostjale kätte toimetataks või teda sellest teavitataks.

( 1 ) ELT C 65, 23.2.2015.
–

ei takista nimetatud kohtul jätta see tingimus kohaldamata, kui ta leiab, et see on „ebaõiglane” direktiivi 93/13 artikli 3 lõike 1 tähenduses.
Direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 7 lõiget 1 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 7 ja 47 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus niisugune siseriiklik õigusnorm, mille kohaselt tarbija kui võlgnik hüpoteegiga tagatud nõude täitemenetluses võib edasi kaevata kohtumääruse, millega jäetakse rahuldamata täitmisele esitatud vastuväide, üksnes siis, kui esimese astme kohus ei ole rahuldanud vastuväidet, mis põhineb täitedokumendi aluseks olnud lepingutingimuse ebaõiglusel, samas kui see lubab seevastu müüjal või teenuse osutajal edasi kaevata iga otsuse, millega lõpetatakse menetlus, sõltumata sellest, millisele vastuväitele see tugineb.

Nimelt esiteks siseriiklik menetluskord hüpoteegiga tagatud nõude täitmise kohta (muudetud kujul), kui seda tervikuna analüüsida, ei sea tarbijat esiteks enam ohtu, et ta kaotab lõplikult ja heastamatult eluaseme enampakkumisel müümisel enne seda, kui kohtul on olnud võimalik hinnata selle lepingutingimuse ebaõiglust, millele müüja või teenuse osutaja hüpoteegiga tagatud nõude täitmise taotluses tugineb. Teiseks tugevdab see menetlussüsteem tõhusalt sellekohast kohtulikku kontrolli, nähes ette, et apellatsioonikohus võib teises kohtuastmes kontrollida, kas esimese astme täitekohtu poolt läbiviidud sellise tingimuse analüüs on põhjendatud.

Samamoodi, mis puudutab teiseks poolte võrdse kohtlemise põhimõtte järgimist direktiivi 93/13 kohaldamisalasse kuuluvate ebaõiglaste tingimuste seadmise vastu hüpoteegiga tagatud nõude täitmise siseriikliku menetluse raames, tuleb tõdeda, et pärast asjaomase sätte muudatust pakub siseriiklik menetlussüsteem tõhusalt tarbijale mõistlikku võimalust pöörduda kohtusse sellest direktiivist tulevatele õigustele tuginedes tingimustes, mis ei aseta teda enam võrreldes müüja või teenuse osutajaga, kes on täitmisnõude esitanud võlausaldaja, oluliselt ebasoodsamasse olukorda.

(vt punktid 47, 48, 50 ja resolutsioon)
Euroopa Kohtu (kuues koda) 15. juuli 2015. aasta määrus –

Nuova Invincibile

(kohtuasi C‑82/14) ( 1 )

„Eelotsusetaotlus — Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 — Kuues direktiiv 77/388/EMÜ”

1. Eelotsuse küsimused — Vastus, mille võib selgelt tuletada kohtupraktikast — Kodukorra artikli 99 kohaldamine (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikkel 99) (vt punktis 18 ja 19)

2. Maksualaste õigusaktide ühtlustamine — Ühine käibemaksusüsteem — Maksu tasumise eest vastutavate isikute kohustused — Siseriiklik õigus, mis näeb teatud provintsides toimunud maavärinas kahjustada saanud isikutele ette õiguse käibemaksu tagastamisele teatud perioodi eest — Lubamatus (EÜ artikkel 10; nõukogu direktiiv 77/388, artiklid 2 ja 22) (vt punktid 22–28 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ, kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas, artikleid 2 ja 22 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriikliku õiguse säte, nagu 27. detsembri 2002. aasta seaduse nr 289, ühe ja mitme aasta riigieelarve koostamise kohta (2003. aasta riigieelarve seadus), artikli 9 lõige 17, mis näeb Catania, Ragusa ja Siracusa provintse puudutanud maavärina osas ette, et isikute, keda see maavärin kahjustas, käibemaksu vähendatakse 90% võrra võrreldes aastate 1990–1992 eest üldjuhul ettenähtud maksuga ja neile antakse muu hulgas õigus nõuda tasutud käibemaksu tagastamist selles ulatuses, kuna see säte ei vasta neutraalse maksustamise põhimõtte nõuetele ega võimalda tagada tasumisele kuuluva kogu käibemaksu sissenõudmist Itaalia territooriumil.

( 1 ) ELT C 142, 12.5.2014.
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 15. juuli 2015. aasta määrus – Itales

(kohtuasi C‑123/14) ( 1 )

„Eelotsusetaotlus — Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 — Maksustamine — Käibemaks — Direktiiv 2006/112/EÜ — Neutraalse maksustamise põhimõte — Sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus — Mõiste „kaubatarned” — Kaubatarnete olemasolu tingimused — Tõendite puudumine selle kohta, et kaup oli otsese tarnija tegelikus omandis”

1. Eelotsuse küsimused — Vastus, mille võib selgelt tuletada kohtupraktikast — Kodukorra artikli 99 kohaldamine (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikkel 99) (vt punktid 26 ja 27)

2. Maksualaste õigusaktide ühtlustamine — Ühine käibemaksusüsteem — Sisendkäibemaksu mahaarvamine — Mahaarvamise õiguse andmisest keeldumine põhjusel, et maksudest kõrvalehoidumise ja rikkumiste tõttu kaubatarnet tegelikult ei teostatud — Lubamatus — Piirid — Tingimused — Arve saaja, kes teadis maksudest kõrvalehoidumisest või oleks pidanud sellest teadma — Siseriikliku kohtu poolt teostatav kontroll (nõukogu direktiiv 2006/112, artikli 14 lõige 1, artikkel 167 ja artikli 168 punkt a) (vt punktid 35–42 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikleid, mis puudutavad käibemaksu mahaarvamise õigust, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus see, kui liikmesriigi maksuasutus järeldab, et kaubatarnet ei ole toimunud – mille tagajärjel ei saa omanik omandamisel tasutud käibemaksu maha arvata –, kuna omandaja ei ole tõendanud asjaomase kauba päritolu ega seda, et kaup oli tarnija omandis, juhul kui maksuasutus ei ole kindlaks teinud, et kõnealune omandaja osales käibemaksust kõrvalehoidumises ning teadis või oleks pidanud teadma, et asjaomane tehing oli seotud sellise maksudest kõrvalehoidumisega.

( 1 ) ELT C 151, 19.5.2014.
2.

Asjaolu, et maksukohustuslase eelnevad tarnijad ei osutanud maksuasutustele kaasabi, ja asjaolu, et asjaomase kauba pealelaadimist ei toimunud, ei ole iseenesest objektiivsed alused, mis on piisavad järeldamaks, et kõnealune maksukohustuslane teadis või oleks pidanud teadma, et tehing, millega seoses soovib ta kasutada sisendkäibemaksu mahaarvamise õigust, on seotud maksupettusega. Siiski on kaks eelnimetatud asjaolu objektiivsed alused, mida võib kõikide pidepunktide ja faktiliste asjaolude tervikuna hindamisel arvesse võtta, et teha kindlaks, kas kõnealune maksukohustuslane teadis või oleks pidanud teadma, et tehing, millega seoses soovib ta kasutada oma mahaarvamise õigust, on seotud maksupettusega.