Niisuguse piirangu ilma põhjendamisvõimaluseta keelu eesmärk on tagada järkjärguline ja kiire selliste asutamisvabaduse piirangute kaotamine, mida liidu õigus peab siseturu toimimist oluliselt kahjustavaks, ja seega täidab see eesmärki, mis on EL toimimise lepinguga kooskõlas.

Nende tingimuste tõttu luuakse seega teenuseosutajale õigusliku vormi suhtes mitu piirangut direktiivi 2006/123 artikli 15 lõike 2 punkti b tähenduses. Kui nende piirangutega kaasneb nõue, et nii teenuseosutaja kui ka kontserni, kuhu ta võib kuuluda, valitsev äriühing peavad olema asutatud selle liikmesriigi õiguse alusel – mis tähendab, et nende registrijärgne asukoht peab olema selles liikmesriigis ‐, ei ole direktiivi 2006/123 artikli 15 lõike 2 punktis b ette nähtud tingimused täidetud.

Liikmesriik rikub direktiivi 2006/123 teenuste kohta siseturul artikli 15 lõike 1, lõike 2 punktist b ja lõikest 3 tulenevaid kohustusi, kui ta kehtestab ja hoiab jõus õigusnorme, mis seab maksusoodustusega talongide, mida tööandajad annavad oma töötajatele, väljastaja staatuse sõltuvusse tingimusest, et see väljastaja kuuluks kontserni, milles tegutsedes on tal esiteks äriühingu vorm, täpsemalt kas selle liikmesriigi õiguse alusel asutatud aktsiaseltsi või osaühingu vorm, ja teiseks on ta selle sama liikmesriigi õiguse alusel asutatud äriühingu tütarettevõtja. Niisugustel juhtudel on nõutud, et teenuseosutajal oleks samal ajal nii õigusvõime – mille ta saab äriühingu vormi kaudu, mis on lisaks ka kindlat liiki ühing – kui ka niisuguse äriühingu tütarettevõtja staatus, kes ka ise on äriühing.

Eeldades, et niisugustel nõuetel on tarbijate ja võlausaldajate kaitse eesmärk, tagamaks, et need väljastajad pakuvad piisavaid maksujõulisuse, professionaalsuse ja kättesaadavuse tagatisi, tuleb tõendada, et need nõuded vastavad nimetatud direktiivi artikli 15 lõike 3 punktis c ette nähtud tingimustele ja eelkõige tingimusele, et sama tulemuse saavutamiseks ei ole võimalik võtta muid, vähem piiravaid meetmed.

Nimelt kuigi need õigusnormid ei ole otseselt diskrimineerivad, sest nad ei sisalda ühtegi selget tingimust talongide väljastaja registrijärgse asukoha suhtes, tähendab tingimus, et sel väljastajal peab olema klientidele avatud kontor liikmesriigi igas omavalitsusüksuses, mille elanike arv ületab 35000, et seda saavad täita ainult pangad ja krediidiasutused, kelle registrijärgne asukoht on selles liikmesriigis. Need nõuded võivad seega viia tegelikkuses sama tulemuseni kui niisuguse asukoha tingimuse kehtestamine.

Liikmesriik rikub direktiivi 2006/123 teenuste kohta siseturul artikli 15 lõike 1, lõike 2 punktist d ja lõikest 3 tulenevaid kohustusi, kui ta kehtestab ja hoiab jõus õigusnorme, mis annavad õiguse väljastada maksusoodustusega talonge, mida tööandajad annavad oma töötajatele, ainult pankadele või krediidiasutustele, kuna ainult need isikud on võimelised täitma nendes õigusnormides sätestatud tingimusi.

Igal juhul ei täida see nõue direktiivi artikli 16 lõike 1 punktis c sätestatud proportsionaalsuse tingimust, kuna neid eesmärke võimaldaksid täita meetmed, mis – olles liidu õigusega kooskõlas – piiravad ja takistavad teenuste osutamise vabadust vähem kui need, mis tulenevad nimetatud nõudest.

Liikmesriik rikub direktiivi 2006/123 teenuste kohta siseturul artiklist 16 tulenevaid kohustusi, kui tema õigusnormid näevad ette tema territooriumil asutamise kohustuse selleks, et väljastada maksusoodustusega talonge, mida tööandajad annavad oma töötajatele. See on nii, kui õigusnormid kehtestavad igale teenuseosutajale, kes soovib väljastamisega tegeleda, kohustuse omada selles liikmesriigis püsivat infrastruktuuri, mille kaudu tegelikult teenuse osutamine tagatakse.

Liikmesriik rikub ELTL artiklitest 49 ja 56 tulenevaid kohustusi, kui tema õigusnormid loovad avalik‑õiguslikele asutustele monopoli niisuguste külma toidu ostu talongide väljastamiseks, mida tööandjad võivad soodsatel maksutingimustel anda erisoodustusena oma töötajatele.

Nimelt esiteks on see tegevus majanduslikku laadi, sest sellega tegeletakse tasu eest ning järelikult kuulub see teenuste osutamise vabadust käsitlevate EL toimimise lepingu sätete kohaldamisalasse. Selles osas ei ole vaja, et teenuseosutajal oleks tulu teenimise eesmärk. Samuti ei piisa asjaolust, et siseriiklikud õigusnormid näevad ette, et selle tegevusega teenitud tulu tuleb kasutada ainult teatud avaliku huviga seotud eesmärkidel, asjassepuutuva tegevuse laadi muutmiseks ega selle tegevuse majandusliku olemuse äralangemiseks.

Teiseks, kuna need siseriiklikud õigusnormid näevad selle majandustegevusega tegelemise ette ühele avalik‑õiguslikule või eraõiguslikule ettevõtjale ainuõigusi andva korra alusel, on need käsitatavad nii teenuste osutamise vabaduse kui ka asutamisvabaduse piiranguna.

Lõpuks ei põhjenda niisugust piirangut kaalutlused, mis on seotud sotsiaalpoliitika, tarbijakaitse, töötasupoliitika ja maksustamisega.

(vt punktid 154, 157, 164, 167–173 ja resolutsiooni punkt 2)