ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Esimene väide, et rikutud on ELTL artiklit 266 ja Üldkohtu otsuse seadusjõudu. Hageja leiab, et Euroopa Keskpank rikkus ELTL artiklit 266 ja kohtuotsuse seadusjõudu, kuna ta tugines oma otsuses põhjendustele, mida Üldkohus on oma 13. juuli 2018. aasta otsuses Crédit agricole vs. EKP (T-758/16, EU:T:2018:472) juba analüüsinud ja mille ta on tagasi lükanud, ning tuues jätkuvalt esile teoreetilise ohu, et Prantsuse riik jätab oma kohustused täitmata, ning varade erakorralise müügi vajaduse ohu, ilma et ta oleks nende kinnituste tõenäosust tõendanud.
—

Hageja väitel ei saa avalikustamise üldnormiga ühildada seda, kui täitevvõim võimaldab teatavate dokumentidega tutvuda ainult siis, kui taotleja tõendab dokumentidega tutvumise keelu ümberlükkamiseks, et on olemas oluline avalik huvi. Hageja arvates tuleks andmete töötlemise eest vastutaval asutusel tõendada, et esineb erand, mis lubab avalikustamist piirata.
1.

Esimene väide, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT 2001, L 145, lk 43; ELT eriväljaanne 01/03, lk 331) artikli 4 lõike 1 punkti a kohaldamisel on rikutud õigusnormi. Hageja märgib selle kohta, et Euroopa GNSSi Agentuuri (GSA) 20. mai 2019. aasta otsus, mille alusel ei võimaldatud tal tutvuda dokumendiga „summary of 26 June 2017 by Mr [X]“ tervikuna, on õigusvastane, kuna keeldumist põhjendati avaliku julgeoleku kaitse erandiga, mis on ette nähtud määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 1 punktis a, ent asjasse puutuv dokument: — ei saa olla seotud avaliku julgeoleku aspektidega, kuivõrd see puudutab agentuuri personaliga seotud juhtumit; ja — seda ei saa klassifitseerida [RESTREINT/RESTRICTED EU].
4.

Neljas väide: Rikutud on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2014. aasta määruse (EL) nr 231/2014, millega luuakse ühinemiseelse abi rahastamisvahend (IPA II) (1), artikli 5 lõiget 1 („Käesoleva määruse alusel antav finantsabi on kooskõlas liidu poliitikatega“) ja artikli 5 lõiget 2 („Komisjon aitab koostöös liikmesriikidega täita suurema läbipaistvuse ja vastutuse saavutamisega seotud liidu kohustusi abi andmisel, sealhulgas avalikustades teabe abi suuruse ja eraldamise kohta, tagades, et andmed on rahvusvaheliselt võrreldavad, neile on lihtne juurde pääseda ning neid on lihtne jagada ja avaldada“) tulenevalt sellest, et rikutud on riigihankeõiguse üldpõhimõtteid.
2.

Teine väide, et vaidlustatud otsus on õigusvastane, kuna selle aluseks on nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EMPs kohaldatav tekst) (EÜT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205) artikkel 20, mis ise on õigusvastane ning seega käesolevas asjas ELTL artikli 277 alusel kohaldamatu. Nimelt rikub see säte põhiõigust tõhusale õiguskaitsevahendile, kuna see ei võimalda ettevõtjatel, kes on komisjoni kontrolliotsuse adressaadid, kasutada kontrollimise käiguga seoses tõhusaid õiguskaitsevahendeid.
4.

Neljas väide, et kuritarvitati võimu, rikuti määruse nr 1/2003 artikli 20 lõiget 4 ja põhiõigusi, sest kontrollimiste järel tehtud otsus ei olnud tehtud erapooletu uurimise järel ja kõik märgid osutavad, vastupidi, sellele, et tegemist on aktiga, mis võeti vastu muul eesmärgil kui need, millele on selles viidatud.
9. augustil 2019 esitatud hagi — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi versus EUIPO — Fontana Food (GRILLOUMI)

(kohtuasi T-666/19)

(2019/C 328/77)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosia, Küpros) (esindajad: S. Malynicz, QC, barrister S. Baran ja solicitor V. Marsland)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Fontana Food AB (Tyresö, Rootsi)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: apellatsioonikoja menetluse teine pool

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärgi GRILLOUMI — registreerimistaotlus nr 15 963 291

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 29. mai 2019. aasta otsus asjas R 1355/2018-4

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— jätta EUIPO kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja hageja kohtukulud.

Väited

— Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine;
1.

Esimene väide, et otsus mitte võimaldada tutvuda EKP 2. jaanuari 2019. aasta otsusega on õigusvastane, nimelt järgmistel põhjustel: — otsuse EKP/2004/3 artikli 4 lõike 1 punkti c väär kohaldamine; EKP dokumentidega tutvumise võimaldamisest keeldumist lubava üldise eelduse puudumine, kui on tegemist üldkohaldatavate aktidega, mitte puht menetluslike meetmetega; — otsuse EKP/2004/3 artikli 4 lõike 1 punkti c kohaldamise eeltingimused ei ole täidetud; Banca Carige S.p.A.-d puudutav teave on juba üldsusele teatavaks tehtud, muu hulgas täitmaks teavitamiskohustusi, mis on kehtestatud antud valdkonna sektoripõhiste õigusaktidega; — proportsionaalsuse ja erapooletuse põhimõtete rikkumine, kuna ei ole edastatud EKP 2. jaanuari 2019. aasta otsuse mittekonfidentsiaalset versiooni; — ELTL artikli 296 teise lõigu rikkumine, kuna tutvumise võimaldamisest keeldumise otsus on jäetud põhistamata; — hageja kaitseõiguste ja õiguse kohtuliku kontrolli teostamisele rikkumine.
—

Lõpetuseks märgib hageja, et vaidlustatud otsus tuleb tühistada ka seetõttu, et delegeeritud määruse (EL) 2015/63 artiklid 4-7 ja artikkel 9 ning I lisa on vastuolus tõhusa õiguskaitse tagamise põhimõttega ja õiguskindluse põhimõttega. Hagejal on ELTL artikli 277 alusel võimalik kaudselt vaidlustatud otsuse õiguslike aluste kooskõla esimusliku liidu õigusega. ELTL artiklis 277 on sätestatud üldpõhimõte, et õigusliku aluse õigusvastasus mõjutab selle alusel antud üksikakti.
2.

Teine väide, et kostja on teinud ilmse hindamisvea otsustades, et palmiõli on olenemata enda päritolust maakasutuse kaudse muutuse suure riskiga lähteaine.
1.

Esimene väide, et rikutud on kaitseõigusi, kuna vaidlusalune otsus võeti vastu ilma, et hagejatel oleks olnud võimalust selle kohta oma arvamust avaldada.
2.

Teine väide, et nõukogu on teinud faktivea, sest S. S. Borborudi ei tööta enam Iraani aatomienergiaorganisatsioonis (AEOI), AEOI ei ole enam ÜRO sanktsiooni all olev üksus ning AMADi projekt lõpetati 2003. aastal.
1.

Esimene väide, et komisjon rikkus oma otsuses, millega ta keeldus pikendamast kõnealust tähtaega kuni 5. septembrini 2019 või 31. augustini 2019, põhjendamiskohustust, kuna vaidlusalune otsus ei sisalda keeldumise põhjendusi või igal juhul on see ebapiisavalt põhjendatud.
3.

Kolmas väide, et on tehtud ilmne hindamisviga seoses küsimusega, kas hageja õiguslik olukord on muutunud, ega ole põhjalikult analüüsitud, miks hagejale pandi vastutus tervisekontrolli ilmumata jätmise eest.
1.

Esimene väide, et rikutud on liidu õigusega tagatud hagejate õigust valida Euroopa Parlamenti. Selle väite raames väidavad hagejad eelkõige, et: — rikutud on ELL artiklit 9, ELTL artikleid 20 ja 21 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklit 7; — nõukogu on rikkunud õiguskindluse ja õiguspärase ootuse põhimõtteid; — nõukogu on rikkunud liidu kodakondsusele omast võrdse kohtlemise põhimõtet, mis tuleneb harta artiklitest 20 ja 39, ning rikkunud 1976. aasta akti artikli 1 lõiget 3 koostoimes ELL artikli 14 lõikega 3.
1.

Esimese väite kohaselt on rikutud ELTL artiklit 266 ning liidu alus- ja üldpõhimõtteid, eelkõige õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet, hea halduse põhimõtet, õiguskindluse põhimõtet ja proportsionaalsuse põhimõtet. Hageja leiab sellega seoses, et ametisse nimetamise õigust omav isik ilmselgelt ei kohaldanud ega tõlgendanud nõuetekohaselt eespool nimetatud põhimõtteid, kui ta ei võtnud Euroopa Liidu Üldkohtu 14. detsembri 2018. aasta tühistava kohtuotsuse FV vs. nõukogu (T-750/16, EU:T:2018:972) täitmiseks vajalikke meetmeid. Ta leiab samuti, et ametisse nimetamise õigust omav isik rikkus põhimõtet, mille kohaselt on administratsioon kohustatud võtma vastu otsuse, mis ei oleks ebaproportsionaalne, ehk mis oleks taotletud eesmärkide saavutamiseks vajalik, mis tähendab, et otsuse sisu ja vorm vastab taotletud eesmärkidele. Lisaks leiab hageja, et rikutud on tema õiguspärast ootust, et ametisse nimetamise õigust omav isik täidab eespool viidatud kohtuotsust T-750/16 nõuetekohaselt ja hoolsalt mitte üksnes ELTL artikli 266 nõuetekohase rakendamisega, vaid ka tagasiulatuva jõu kohaldamata jätmisega.
1.

Esimene väide, et komisjon on vääralt kasutanud oma pädevust arvutada välja fondide antav summa ja rikkunud õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet — Rumeenia on seisukohal, et komisjoni personal kohaldas vääralt kaasrahastamise määra 75 % „Transporti“ puudutavate prioriteetsete suundade 1 ja 2 suhtes, arvestades, et ajal, mil kiideti heaks aruandeaasta 2017-2018 aruanne, avaldas otsus C(2018)8890 final – millega muudeti POIMi, et tõsta kaasrahastamise määra „Transpordi“ sektori projektide (POIM prioriteetsed suunad 1 ja 2) osas 75-protsendilt 85-protsendile – juba õiguslikku mõju. — Arvestades ka otsuse C(2018)8890 final sätete selgesõnalisust ja määruses 1303/2013 niisuguste normide puudumist, mis lubaksid otsusega kinnitatud kaasrahastamise määra kohaldada ainult aruandeaastatele, mille suhtes menetlus on pooleli, leiab Rumeenia, et kuna jäeti kohaldama otsusega C(2018)8890 final kinnitatud kaasrahastamise määr 85 %, on vaidlustatud otsuses rikutud õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet.
Esimene väide, et fakte on ilmselgelt hinnatud valesti. Hageja leiab, et nõukogu tegi ilmse hindamisvea, kui põhjendas tema suhtes võetud meetmeid sellega, et ta on väidetavalt „Süürias tegutsev suurärimees“ otsuse (ÜVJP) 2019/806 artikli 27 lõike 2 punkti a ja artikli 28 lõike 2 punkti a tähenduses. Ta vaidlustab selle kvalifikatsiooni „suurärimees“ ja vaidlustatud aktidest tuleneva ümberlükatava eelduse, et tal on seos Süüria režiimiga. Hageja väidab, et tal ei ole Süüria režiimiga ühtegi seost.

Lisaks lükkab hageja vastavalt otsuse 2013/255/ÜVJP artikli 27 lõikele 3 ja artikli 28 lõikele 3 ümber selle otsuse artikli 27 lõike 2 punktis a ja artikli 28 lõike 2 punktis a ette nähtud ümberlükatava eelduse, tõendades spontaanselt, et ta (i) ei ole või enam ei ole Süüria režiimiga seotud, (ii) et ta ei hoia seda oma mõju all ning (iii) et tema puhul ei ole tegelikku ohtu nõukogu võetud piiravatest meetmetest kõrvalehiilimiseks olukorra tõttu Süürias.

Hageja sõnul, võttes arvesse selle eelduse ümberlükkamist, hindab nõukogu fakte jätkuvalt ilmselgelt valesti.
2.

Teine väide, et on rikutud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 41, millega on tagatud õigus heale haldusele ning eelkõige õigus sellele, et igaühe küsimusi käsitletaks erapooletult, õiglaselt ning mõistliku aja jooksul.
2.

Teine väide, et rikutud on hoolitsemiskohustust ja hea halduse põhimõtet Hageja palub ka, et kostjalt mõistetaks välja kahekordne ülalpeetava lapse toetus ajavahemiku 1. september 2007 kuni 31. mai 2012 eest ja transpordikulud, mis tal on tekkinud on tütre raske haiguse tõttu alates 1. septembrist 2007 kuni 18. veebruarini 2018; väljamõistetavatele summadele tuleb lisada viivitusintress, mida arvutatakse Euroopa Keskpanga poolt kehtestatud määras, mida on suurendatud kahe protsendipunkti võrra. Viimaseks, hageja palub välja mõista hüvitise tema mittevaralise kahju eest summas 2 000 eurot.
4.

Neljas väide, et distsiplinaarkomitee ületas oma volitusi. Väidetavalt on rikutud EKP personalieeskirjade artiklit 8.3.7 koos erapooletuse põhimõttega, mis on välja toodud EL põhiõiguste harta artiklis 41.
1.

Esimene väide (tühistamise nõue): Kuna komisjon keeldus hagejale viivist tasumast, siis on komisjon rikkunud oma kohustust täita 13. detsembri 2018. aasta otsust Deutsche Telekom vs. komisjon (T-827/14, EU:T:2018:930), mis on jõustunud 5. septembri 2019. aasta otsusega Euroopa Liit vs. Guardian Europe (C-447/17 P, EU:C:2019:672), ning seetõttu rikkunud ELTL artikli 266 lõiget 1.
1.

Esimene väide, mille kohaselt on vaidlusaluses otsuses ilmselgelt valesti kohaldatud ELTL artikli 107 lõiget 1, kuna — komisjon on ilmselgelt valesti kohaldanud turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõtet. Samuti ei ole komisjon hinnangu andmisel asjakohaselt arvesse võtnud kõiki talle uurimismenetluse ajal esitatud andmeid ja selgitusi, milles nähtub, et vaidlusalused laenutehingud on tehtud turutingimustel ja järgides sellist menetlust, mida vastavates majanduslikes tingimustes oleks kasutanud mõistlik turuosaline. — vaidlusalustele meetmetele antud hinnang on vastuolus komisjoni enda otsustuspraktikaga ja Euroopa Kohtu praktikaga. Komisjon on kasutanud arvutusmeetodeid, mis ei ole kohased vaidlusaluste omakapitalilaenude omaduste hindamiseks. — peale selle on komisjon teinud ilmse hindamisvea, otsustades, et vaidlusalust inventarilaenu ei saa lugeda olemasolevaks abiks.
1.

Esimene väide, et on oluliselt rikutud menetluseeskirju. — Seoses sellega väidetakse, et vaidlustatud otsus rikub ELTL artikli 296 lõiget 2, mille kohaselt Euroopa Liidu õigusaktides tuleb märkida nende aluseks olevad põhjendused, ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määruse (EL) nr 211/2011 kodanikualgatuse kohta (1) artikli 4 lõike 3 teist lõiku, milles on sätestatud, et kui komisjon keeldub kavandatud kodanikualgatust registreerimast, peab ta korraldajaid teavitama „keeldumise põhjustest“.
3.

Kolmanda tühistamist põhistava väite kohaselt on tegemist finantsmääruse artiklis 171 sätestatud võimaluse kuritarvitamisega. Hanketeate tühistamise põhjendustes esineb vasturääkivusi, teisisõnu nähtub neist, et avaliku sektori hankija vajadusi on ülehinnatud ja et seega võib mõistlikult eeldada, et lepingu lõplikku maksumust vähendatakse selle täitmise ajal; ka on põhjendused lünklikud, kuna neis ei ole sõnaselgelt märgitud, et menetluses osalevate äriühingute pakkumused ületavad eelarvelist maksumust, mistõttu objektiivselt jääb mulje, et otsus on tehtud mõnel muul põhjusel, mida ei ole selgitatud.
1.

Esimese väite kohaselt on edutamismenetluses tehtud ilmsed hindamisvead. See väide jaguneb neljaks osaks. — Esimeses osas väidetakse, et ametnike kohta koostatavad hindamisaruanded on ebatäpsed ja subjektiivsed. Sellega seoses leiab hageja, et tehtud on kolm viga. Esimene viga puudutab asjaolu, et hageja aruanded koostas ainult üks isik, teine viga puudutab hindamisaruannete sisulist ebatäpsust ja kolmas viga tuleneb asjaolust, et ei võetud arvesse hageja hinnangut enda kohta. — Teises osas väidetakse, et keeleoskuse hindamist ei testitud objektiivselt. Sellega seoses leiab hageja, et tehti kolm viga. Esimene viga puudutab asjaolu, et hageja aruanded koostas ainult üks isik, teine viga seisnes selles, et ei kasutatud turul saada olevaid objektiivseid teste, ja kolmas viga tuleneb asjaolust, et hindamine ei kajasta tegelikkust. — Kolmandas osas väidetakse, et vastutuse määra hindamine oli subjektiivne. — Neljandas osas väidetakse, et arvessevõetavate faktiliste asjaolude valik oli subjektiivne.
16. augustil 2019 esitatud hagi – DS jt versus komisjon ja Euroopa välisteenistus

(kohtuasi T-573/19)

(2019/C 357/46)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: DS ja 718 teist hagejat (esindajad: advokaadid S. Orlandi ja T. Martin)

Kostjad: Euroopa Komisjon ja Euroopa välisteenistus

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada otsused, millega määrati kindlaks hagejate 2019. aasta tasustatud põhipuhkuse päevade arv;

— mõista igal juhul kohtukulud välja komisjonilt ja Euroopa välisteenistuselt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad ühe väite, mis puudutab Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade X lisa artikli 6 õigusvastasust samadel põhjustel, millele Üldkohus on viidanud 4. detsembri 2018. aasta otsuses Carreras Sequeros jt vs. komisjon (T-518/16, EU:T:2018:873). Hagejad on arvamusel, et kostjaks olevad institutsioonid keeldusid selle kohtuotsuse täitmisest, samas kui selle toimet ei ole peatatud, mistõttu tundub olevat tegemist Üldkohtu otsuse täitmise õigusvastase peatamisega.
1.

Esimene väide, et kostja on teinud vea, kui määratles asjaomased uued tooteturud sõiduki osades kasutatavale kuumaga sukeldatud tsingitud terasele ja teatud liiki pakendamiseks mõeldud terasele ning see tõi kaasa ühinemisjärgse turuvõimu ekslikku analüüsi, eelkõige seetõttu, et otsuses ei arvestatud nõudluse ja pakkumise poole asendatavuse olulisi elemente. Seega leiab hageja, et kostja on vääralt jätnud elektrogalvaniseeritud terase turumääratluse alla lisamata ning jättis välja tööstuses ja sõidukite osades kasutatavate tsingitud toodete asendatavuse.
30. augustil 2019 esitatud hagi – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi versus EUIPO – Fontana Food (GRILLOUMI BURGER)

(kohtuasi T-595/19)

(2019/C 357/51)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosia, Küpros) (esindajad: S. Malynicz, QC, barrister S. Baran ja solicitor V. Marsland)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine pool EUIPO apellatsioonikoja menetluses: Fontana Food AB (Tyresö, Rootsi)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: apellatsioonikoja menetluse teine pool

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärgi GRILLOUMI BURGER taotlus – registreerimistaotlus nr 15 963 283

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 19. juuni 2019. aasta otsus asjas R 1356/2018-4

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista hageja kohtukulud välja kostjalt ja jätta viimase kohtukulud tema enda kanda.

Väited

— Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkt b rikkumine;
2.

Teine väide, et rikutud on proportsionaalsuse, õigluse ja lepingu heas usus sõlmimise põhimõtteid, nagu need on sätestatud ELL artikli 5 lõikes 4, kuna väljastades viivitamata tagasinõudekorralduse, andmata hagejale võimalust anda asjakohaseid selgitusi vaidlustatud auditi järelduste kohta juhtkonna põhjaliku vastuse ja pakutud kohtumiste abil, ei tegutsenud kostja heas usus ja läks kaugemale sellest, mis on sobiv ja vajalik, samas kui toetuslepingu üldtingimustes kirjeldatud vaidluste lahendamine vastava kompromissiga oleks esimeses astmes olnud piisav. Seega ei olnud kostja otsuse põhjendamiseks ei vajalik ega oluline jätta tähelepanuta hageja taotlust püüda kõigepealt vaidlus lahendada poolte kokkuleppel. See on täiesti vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega, mille kohaselt tuleb juhul, kui on mitu sobivat meedet – nagu käesolevas asjas – valida kõige vähem riivavad ja koormavad meetmed (quod non).
19. augustil 2019 esitatud hagi – DV jt versus komisjon

(kohtuasi T-576/19)

(2019/C 357/48)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: DV ja 10 teist hagejat (esindajad: advokaadid S. Orlandi ja T. Martin)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada otsused, millega määrati kindlaks hagejate 2019. aasta tasustatud põhipuhkuse päevade arv;

— igal juhul mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad ühe väite, mis puudutab Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade X lisa artikli 6 õigusvastasust samadel põhjustel, millele Üldkohus on viidanud 4. detsembri 2018. aasta otsuses Carreras Sequeros jt vs. komisjon (T-518/16, EU:T:2018:873). Hagejad on arvamusel, et kostjaks olev institutsioon keeldunud selle kohtuotsuse täitmisest, samas kui selle toimet ei ole peatatud, mistõttu tundub olevat tegemist Üldkohtu otsuse täitmise õigusvastase peatamisega.
1.

Esimene väide, et on tehtud hindamisviga, kuritarvitatud võimu ja hagejat on ahistatud. Hageja kritiseerib eelkõige tema lepingu pikendamata jätmise põhjendust, mis tugines tema ametikoha kaotamisele pärast osakonna ümberkorraldamist. Ta leiab, see põhjendus on vigane, kuna ümberkorraldamise kavas ei olnud ette nähtud sellise ametikoha kaotamist, mis vastab selle ametikoha tunnustele, kus hageja töötas. Ta arvab samuti, et teda on psühholoogiliselt ahistatud ning et selle ahistamise tagajärjed andsid võimaluse pikendamata jätmise otsust põhjendada.
16. augustil 2019 esitatud hagi – Micreos Food Safety versus komisjon

(kohtuasi T-568/19)

(2019/C 372/33)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Micreos Food Safety BV (Wageningen, Madalmaad) (esindaja: advokaat S. Pappas)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada tervise ja toiduohutuse peadirektori 17. juuni 2019. aasta otsused, mis moodustavad terviku ja millega komisjon: a) loobus lõplikult asjakohasest komiteemenetlusest seoses komisjoni määruse eelnõuga, „millega lubatakse Listex™ P100 kasutamine bakteri Listeria monocytogenes vähendamiseks loomset päritolu valmistoitudes“ puhastava ainena vastavalt määrusele (EÜ) nr 853/2004 (1); b) keeldus hindamast sellist Listex™ P100 kasutust mittepuhastava abiainena, ning c) keelas esimest korda Listex™ P100 turuleviimise jätkamise, kuigi see on turul alates 2006. aastast, kasutamiseks abiainena loomset päritolu valmistoidus; ning

— mõista hageja kohtukulud välja kostjalt ja jätta kostja kohtukulud tema enda kanda.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjendamiseks esitab hageja kaheksa väidet.

1. Esimene väide, et vaidlustatud otsus on osas, milles jäeti rahuldamata hageja taotlus, et Listex™ P100 tunnistataks puhastavaks aineks, tehtud ilma SCoPAFF eelneva hääletuseta, vastuolus ELTL artikli 289 lõikega 1 ja artikli 291 lõikega 1 ning määruse (EL) 182/2011 (2) artiklitega 5 ja 6.

2. Teine väide, et vaidlustatud otsus on õigusvastane, kuna see on vastu võetud poliitilistel kaalutlustel, kuigi tegemist on rakendusaktiga.

3. Kolmas väide, määruse (EÜ) nr 853/2004 artikli 3 lõiget 2 on tõlgendatud vääralt.

4. Neljas väide, et puuduvad põhjendused ja igal juhul on põhjendused õigusvastased, kuna vahet ei tehta puhastaval ja mittepuhastaval abiainel.

5. Viies väide, et konsulteeritud ei ole SCoPAFFiga osas, milles hageja taotles Listex™ P100 tunnistamist mittepuhastavaks abiaineks.

6. Kuues väide, et rikutud on ELTL artikli 168 lõiget 3, kuna Listex™ P100 abil ei ole tagatud listeeriabakteri vastane kaitse ja selle vältimine.

7. Seitsmes väide, et rikutud on määruse (EÜ) nr 178/2002 (3) artikli 14 lõiget 9 ja kaupade vaba liikumise põhivabadust.

8. Kaheksas väide, et rikutud on hageja õiguspärast ootust, kuna Listex™ P100 on turul alates 2006. aastast ning 2016. aastal tunnistas EFSA selle ohutuks.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 853/2004, millega sätestatakse loomset päritolu toidu hügieeni erieeskirjad (ELT 2004, L 139, lk 55; ELT eriväljaanne 03/45, lk 14).

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrus (EL) nr 182/2011, millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (ELT 2011, L 55, lk 13).

(3) Regulation (EC) No 178/2002 of the European Parliament and of the Council of 28 January 2002 laying down the general principles and requirements of food law, establishing the European Food Safety Authority and laying down procedures in matters of food safety (OJ 2002 L 31, p. 1).