Kohtuasi T‑160/13

Bank Mellat

versus

Euroopa Liidu Nõukogu

„Ühine välis‑ ja julgeolekupoliitika — Iraani vastu suunatud piiravad meetmed — Piirangud Iraani finantseerimisasutusi puudutavatele rahaülekannetele — Üldkohtu pädevus — Tühistamishagi — Üldkohaldatav akt, mis ei vaja rakendusmeetmeid — Otsene puutumus — Põhjendatud huvi — Vastuvõetavus — Proportsionaalsus — Põhjendamiskohustus — ELTL artikli 215 lõikes 3 nimetatud õiguslikud tagatised — Õiguskindlus — Omavoli keeld — Põhiõiguste rikkumine”

Kokkuvõte – Üldkohtu (esimene koda) 2. juuni 2016. aasta otsus

Ühine välis‑ ja julgeolekupoliitika – Iraani vastu suunatud piiravad meetmed – Õiguslik alus – Piiravad meetmed, mis on ette nähtud ELL artikli 29 alusel vastu võetud otsusega ja ELTL artiklil põhineva määrusega – Selle määrusega ette nähtud piiravate meetmete tingimus – Hindamine lähtudes otsusest, mis on vastu võetud ELL artikli 29 alusel

Otsuse 2012/635 ( millega muudetakse otsust 2010/413, mis käsitleb Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid) artikli 1 punkt 6 ei kujuta endast ELTL artikli 275 teise lõigu tähenduses otsust, millega nähakse ette piiravad meetmed füüsiliste või juriidiliste isikute vastu, kuna see säte sisaldab üldist laadi meetmeid, sest nende kohaldamisala on määratletud objektiivsetest kriteeriumidest, mitte aga identifitseeritud füüsilistest või juriidilistest isikutest lähtuvalt. Seega ei ole Üldkohus ELTL artikli 275 alusel pädev lahendama otsuse 2012/635 artikli 1 punkti 6 puudutavat õigusvastasuse väidet, kuna õigusvastasuse väide esitati, selleks et põhjendada hagi määruse nr 1263/2012 (millega muudetakse määrust nr 267/2012, milles käsitletakse Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid) artikli 1 punkti 15 tühistamise nõudes, viimati nimetatud säte ei kujuta endast aga ELTL artikli 275 teise lõigu tähenduses otsust, millega nähakse ette piiravad meetmed füüsiliste või juriidiliste isikute vastu. (vt punktid 33, 34, 36 ja 38)

ELTL artiklis 275 ette nähtud erandit liidu kohtu alluvusest ei saa tõlgendada nii, et erand ulatuks kuni selleni, et välja jääks ELTL artikli 215 alusel vastu võetud akti – nagu määruse nr 1263/2012 (millega muudetakse määrust nr 267/2012, milles käsitletakse Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid) artikli 1 punkt 15, mis ei puuduta ÜVJP‑d – õiguspärasuse kontrollimine üksnes põhjusel, et nimetatud akti nõuetekohane vastuvõtmine eeldab, et eelnevalt on vastu võetud ÜVJP‑d puudutav otsus. Kõnealuse erandi niisugune tõlgendamine riivaks nii ELL artiklis 19 Euroopa Kohtule antud üldist pädevust kui ka spetsiifilist pädevust, mis viimasele on sõnaselgelt antud ELTL artikli 263 esimeses, teises ja neljandas lõigus. (vt punkt 39)

Määruse nr 1263/2012 (millega muudetakse määrust nr 267/2012, milles käsitletakse Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid) artikli 1 punkt 15 on üldkohaldatav akt ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses, kuna esiteks on see üldise kehtivusalaga ning teiseks võeti see vastu ELTL artikli 215 alusel ehk selles artiklis ette nähtud menetluse järgi, mistõttu ei ole see seadusandlik akt. (vt punktid 48 ja 55)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 55–61)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 72–78)

ELTL artikli 215 lõike 1 sõnastusest, ülesehitusest ja eesmärgist ilmneb selgelt, et selles sättes sisalduv vajalikkuse mõiste ei puuduta ELTL artikli 215 alusel võetud akti ja taotletava ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) eesmärgi vahelist suhet, vaid suhet nimetatud akti ja ÜVJP selle otsuse vahel, millel nimetatud akt põhineb. Nii tagatakse viitega „vajalikele meetmetele“, et nõukogu ei võta ELTL artikli 215 alusel piiravaid meetmeid, mis läheksid kaugemale nendest, mis on võetud vastavas ÜVJP otsuses. (vt punkt 87)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 92)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 100–111)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 117–135 ja 144–152)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 161–179 ja 188–196)

Igal majanduslikul või rahalisel piiraval meetmel on selle määratlusest tulenevalt tagajärjed, mis võivad kahju tekitada pooltele, kelle puhul ei ole tuvastatud, et nad on kõnealuste meetmete võtmise põhjustanud olukorra eest vastutavad. Arvestades rahu ja rahvusvahelise julgeoleku säilitamise – mis on lõppeesmärgid meetmetele takistada tuumarelvade levikut ja selle rahastamist – ülimat olulisust, ei ole Iraani kommertspangale Iraani vastu võetud piirava meetmega, milles nähakse ette piirangud Iraani finantseerimisasutusi puudutavatele rahaülekannetele, põhjustatud ebamugavused ebaproportsionaalsed, võrreldes kõnealuses määruses seatud eesmärkidega. (vt punktid 204 ja 213)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 226–229)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 231–240)