Kuuendat direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta tuleb tõlgendada nii, et kuritarvituse võib tuvastada siis, kui maksusoodustuse saamine on asjaomase tehingu või tehingute peamine eesmärk.

Siseriikliku kohtu ülesanne on kindlaks teha, kas käibemaksuga maksustamisel võib liisingtehinguid, mida iseloomustavad järgmised tunnused, käsitleda kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta mõttes kuritarvitusena, kui:

— kaks liisinguga tegelevat äriühingut kuuluvad samasse kontserni;

— liisinguga tegeleva äriühingu teenus jaotatakse osadeks, finantseerimise aspekt on tehtud ülesandeks teisele äriühingule ja see jaotatakse krediidi-, kindlustus- ja vahendusteenuseks;

— liisinguga tegeleva äriühingu teenus taandub sõidukite üürileandmise teenuseks;

— kliendi tasutud osamaksed kokku ulatuvad summani, mis on vaid pisut kõrgem kui asja ostuhind;

— see teenus eraldi vaadelduna ei paista kokkuvõttes olevat majanduslikult tasuv, kuna ettevõtja jätkusuutlikkust ei saa tagada üksnes klientidega sõlmitud lepingute teel;

— liisinguga tegelev äriühing saab liisingtehingu eest tasu üksnes tänu kliendi makstavate järjepidevate osamaksete laekumisele ja teise samasse kontserni kuuluva äriühingu makstavatele summadele.

Siseriikliku kohtu ülesanne on ka hinnata, kas tehingu lepingulisest ülesehitusest kaugemale vaadates näitavad talle esitatud tõendid, et tegemist on üheainsa tehinguga. Sellises kontekstis võib nimetatud kohus pidada vajalikuks laiendada oma analüüsi selliselt, et ta otsib tunnuseid kuritarvituse olemasolu kohta. Selleks tuleb tal esmajärjekorras kontrollida, kas nende soovitav tulemus on maksusoodustuse saamine, mille andmine oleks vastuolus ühe või mitme kuuenda direktiivi sättega ning seejärel, kas see kujutab endast valitud lepingulise lahenduse peamist eesmärki.

Mis puudutab esimest kriteeriumi, siis võib siseriiklik kohus arvesse võtta seda, et oodatav tulemus on maksusoodustus, mis on seotud liisinguga tegeleva äriühingu lepingupartneriks olevale äriühingule ülesandeks tehtud teenuste maksuvabastusega kuuenda direktiivi artikli 13 B osa punktide a ja d alusel. Selline tulemus paistab olevat vastuolus kuuenda direktiivi artikli 11 A osa lõikega 1, mille kohaselt maksustatakse kõik tasuna käsitatav, mille tarnija tarnete eest on saanud või saab. Kuna sõidukite üürileandmine liisingulepingu alusel kujutab endast teenuste osutamist kuuenda direktiivi artiklite 6 ja 9 mõttes, maksustatakse selline tehing üldjuhul käibemaksuga, mille maksustatav summa tuleb kindlaks määrata vastavalt artikli 11 A osa lõikele 1.

Mis puudutab teist kriteeriumi, siis võib siseriiklik kohus tema ülesandeks oleva hindamise raames arvesse võtta nii nende tehingute puhtalt kunstlikku olemust kui ka asjaomaste ettevõtjate vahelisi õiguslikke, majanduslikke ja/või isiklikke suhteid, kuna need aspektid võivad tõendada, et maksusoodustuse saamine kujutab endast peamist eesmärki, hoolimata võimalike majanduslike eesmärkide olemasolust, mis võivad tuleneda nt turunduse, tegevuse korraldamise või garantiiga seotud kaalutlustest.

(vt punktid 54, 55, 57–63 ja resolutiivosa punkt 2)