ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 296/28

24. juunil 2016 esitatud hagi – Make up for ever versus EUIPO – L’Oréal (MAKE UP FOR EVER)

(Kohtuasi T-320/16)

(2016/C 296/37)

Hagiavalduse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Make up for ever (Pariis, Prantsusmaa) (esindaja: advokaat C. Caron)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: L’Oréal SA (Pariis, Prantsusmaa)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi omanik: hageja

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärk „MAKE UP FOR EVER” – ELi kaubamärk nr 3 416 443

Menetlus EUIPOs: kehtetuks tunnistamise menetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO viienda apellatsioonikoja 21. märtsi 2016. aasta otsus asjas R 985/2015-5

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tunnistada, et ühenduse sõnamärk „MAKE UP FOR EVER” nr 003416443 on kehtiv kõigi registreerimistaotluses nimetatud kaupade ja teenustega seoses;

— tühistada vaidlustatud otsus;

— saata asi lahendamiseks vajaduse korral tagasi EUIPO-le;

— mõista kulud, sealhulgas EUIPO tühistamisosakonna, apellatsiooniosakonna ja Üldkohtu menetlusega seotud kulud välja äriühingult L’Oréal.

Väited

— Määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punktide b ja c rikkumine;
1.

Esimese, ELTL artikli 277 alusel esitatud õigusvastasuse väite eesmärgiks on saavutada, et Üldkohus tunnistaks kohaldamatuks komisjoni 21. oktoobri 2014. aasta delegeeritud määruse (EL) 2015/63, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/59/EL seoses kriisilahendusrahastutesse tehtavate ex-ante-osamaksetega (ELT L 11, 17.1.2015, lk 44) artikli 5 lõike 1. Seoses sellega väidab hageja, et see delegeeritud määruse artikkel: — rikub direktiivi 2014/59 artikli 103 lõiget 7, kuna see kehtestab arvutussüsteemi, mille järgi määratakse konservatiivse riskiprofiiliga üksusele ex ante osamakse, mis vastab väga kõrge riskiprofiiliga üksuse osamaksele; — rikub Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 16, sest see piirab põhjendamatult hageja põhiõigust ettevõtlusvabadusele; — rikub proportsionaalsuse põhimõtet, sest see ei võta arvesse teatavate hageja kohustuste kahekordset arvestamist, tekitades niiviisi mittevajaliku ja ebaproportsionaalse piirangu, mis on ilmselgelt põhjendamatu.
—

tuvastada, et kostja 26. mai 2016. aasta võlateates nr 3241606289/26/05/2016 nimetud nõue, et Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis hüvitaks ühe osa projekti MINATRAN jaoks saadud finantseeringust – 245 525,43 eurot – on põhjendamatu ja tuvastada, et see summa vastab abikõlblikele kuludele;
ET Euroopa Liidu Teataja C 296/32

15. juunil 2016 esitatud hagi – Colgate-Palmolive versus EUIPO (360o)

(Kohtuasi T-332/16)

(2016/C 296/42)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: advokaadid M. Zintler ja A. Stolz)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärk „360o” – registreerimistaotlus nr 14 042 162

Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 14. aprilli 2016. aasta otsus asjas R 2288/2015-4

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väide
—

Hageja väidab, et 6. aprilli 2016. aasta otsuses on viga, kuna ei ole piisavalt uuritud tõendeid, mis näitavad, et vastaspool pole viidatud kaubamärke piisavalt kasutatud, ning lisaks ei ole kõiki asjassepuutuvaid tegureid arvesse võttes hoolikalt hinnatud kaubamärkide ja toodete segamini ajamise ohtu.
—

Hageja leiab, et 6. aprilli 2016. aasta otsuses on viga ab origine, kuna tõendeid ei ole piisavalt uuritud ning eelkõige on kaubamärke ebapiisavalt hinnatud sellest seisukohast, kas itaalia keeles esineb segamini ajamise oht, millele EUIPO näib viitavat.
ET Euroopa Liidu Teataja C 296/33

15. juunil 2016 esitatud hagi – Colgate-Palmolive versus EUIPO (360o)

(Kohtuasi T-333/16)

(2016/C 296/43)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: advokaadid M. Zintler ja A. Stolz)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusalune kaubamärk: sõnalist osa „360o” sisaldav ELi kujutismärk – registreerimistaotlus nr 14 042 188

Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 14. aprilli 2016. aasta otsus asjas R 2287/2015-4

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väide
—

rikutud on määruse nr 6/2002 artikli 4 ja artikli 6 lõike 2 koosmõjus määruse nr 6/2002 artikli 25 lõike 1 punktiga b, kuna autori loomingulise vabaduse astet hinnati valesti kui asuti seisukohale, et ukselinkide disainis on see peaaegu piiramatu ja see tulenes sellest, et apellatsioonikoda ei võtnud arvesse asjaolusid, mida disainer peab ukselingi kujundamisel arvesse võtma;
—

Apellatsioonikoda eksis asudes seisukohale, et tõenditest piisab tõendamaks, et vastulause esitajal on õigus tugineda mainele.
3.

Kolmas väide, et kostja viide ärihuvide kaitsmisele on vale ning kostja ei ole täpsustanud, millistest üldkaalutlustest lähtudes ta eeldab, et taotletud dokumentide avaldamine kahjustaks ärihuve: — teave, mida kostja ei avaldanud ärihuvide kahjustamise põhjendusel, ei vasta äriteabe kriteeriumidele ning kordustaotluse lahendamisel ei arvestanud kostja selle teabe vanust; — taotletud andmete avaldamine teeniks ülekaalukaid üldisi huve, sest üldsusel on huvi tuumaenergiat puudutava teabe avaldamise vastu.
—

Esimene väide, et 2016. aasta aprillis hageja uuesti loetellu kandmisega on i) kuritarvitatud menetlust ning seeläbi kuritarvitatud võimu, ii) uuesti loetellu kandmine riivab hageja õigust heale haldusele iii) ja on vastuolus kohtuotsuse seadusjõu, õiguskindluse ja lõplikkuse põhimõttega.
ET Euroopa Liidu Teataja C 305/51

7. juulil 2016 esitatud hagi – ArcelorMittal Tubular Products Ostrava ja teised versus komisjon

(Kohtuasi T-364/16)

(2016/C 305/69)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: ArcelorMittal Tubular Products Ostrava (Ostrava Kunčice, Tšehhi Vabariik) ja 12 teist hagejat (esindajad: advokaat G. Berrisch ja solicitor B. Byrne)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Euroopa Komisjoni 6. juunil 2016 või enne seda vastu võetud otsus, millega jäeti Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd välja äriühingute TARIC lisakoodi A950 loetelust, ja lisada ta selle asemel TARIC lisakoodi C129 loetellu kõigile TARIC koodidele, mis on toodud komisjoni 7. detsembri 2015. aasta rakendusmääruse (EL) nr 2015/2272, millega pärast aegumise läbivaatamist vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1225/2009 artikli 11 lõikele 2 kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärinevate rauast või terasest õmblusteta torude impordi suhtes (ELT 2015 L 322, lk 21), artikli 1 lõikes 1, ja seetõttu vähendada 0 %-le dumpinguvastase tollimaksu määra, mida kohaldatakse Hubei toodetavate õmblusteta torude impordile,

— mõista Euroopa Komisjonilt välja kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Hagi toetuseks esitavad hagejad ühe väite, et vaidlustatud otsus ei olnud õiguslikult põhistatud ja rikub seega komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 2015/2272 artikli 1 lõiget 2.

Euroopa Komisjon toetub vaidlustatud otsuses Euroopa Kohtu otsusele kohtuasjas ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. jt versus Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd ja Euroopa Liidu Nõukogu vs. Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd (liidetud kohtuasjad C-186/14 P ja C-193/14 P, EU:C:2016:209), millega jäeti jõusse Üldkohtu otsus Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd vs. Euroopa Liidu Nõukogu (T-528/09, EU:T:2014:35), millega Üldkohus oli tühistanud nõukogu määruse (EÜ) nr 926/2009, millega kehtestati teatavate Hiina Rahvavabariigist pärinevate rauast või terasest õmblusteta torude impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks, selles osas, millega kehtestati dumpinguvastane tollimaks Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd toodangule. Hagejate väitel laiendas Euroopa Komisjon nõukogu määruse (EÜ) nr 926/2009 tühistamise komisjoni rakendusmäärusele (EL) nr 2015/2272 ebaõigesti, sest viimane määrus ei olnud eelnevate vaidluste ese. Seega oleks Euroopa Komisjon võinud vastu võtta vaidlusaluse otsuse alles pärast määruse (EL) nr 2015/2272 kehtetuks tunnistamist.
2.

Teine väide, et apellantide ja CEPOLi jaoks siduvate lepinguliste sätete ning apellantide õiguste tõlgendamisel on rikutud õigusnormi, moonutatud on asjaolusid, rikutud on põhjendamiskohustust, rikutud on võrdse kohtlemise põhimõtet ning hea halduse põhimõtte ja hoolsuskohustuse kohaldamisel on rikutud õigusnormi.
—

Seitsmes väide, et põhjenduse aluseks ei ole mitte faktid, vaid oletused, ning on rikutud õigust olla ära kuulatud. Esiteks leiab hageja, et vaidlustatud otsuse punktides 17–20 on ilmsed hindamisvead, mis tulenevad põhjendamata eeldustest. Teiseks leiab hageja, et tema esitatud olulisi ja sisulisi fakte ja argumente on täielikult eiratud, mistõttu on komisjon rikkunud hageja õigust olla „tõhusalt” ära kuulatud.
—

Esimene väide, et komisjoni 4. aprilli 2016. aasta otsus on ebaseaduslik, kuna see Novartisele kuuluvat harva kasutatavate ravimite turustamise ainuõigust tema ravimile TOBI Podhaler, vastavalt määruse (EÜ) nr 141/2000 (1) harva kasutatavate ravimite kohta artikli 8 lõikele 1, ja kuna selle määruse harva kasutatavate ravimite turustamise ainuõiguse erandeid kinnitava artikli 8 lõike 3 tingimused ei olnud täidetud.
1.

Esimene väide, et vaidlustatud määrus on kehtetu pädevuse puudumise tõttu, kuna ebasobivalt on kohaldatud komisjoni kontrolliga regulatiivmenetlust. Sellega seoses viitab hageja sellele, et komisjon on rikkunud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2007. aasta määruse (EÜ) nr 715/2007, mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite (Euro 5 ja Euro 6) heitmetega ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust (ELT 2007, L 171, lk 1) artikli 5 lõiget 3. Ta väidab ka, et kuna vaidlustatud määrusega kehtestatakse Euroopa süsteem, milles lämmastikoksiidide piirmäärasid on tõstetud, muudab see alusakti olulist elementi ning seetõttu on komisjon rikkunud selle vastuvõtmist reguleerivaid menetlusnorme ja seeläbi olulisi menetlusnorme.
1.

Esimene väide, et Euroopa Parlamendi 9. juuni 2016. aasta otsuses D 201714, millega lükatakse tagasi hankemenetluses 06D30/2015/M064 esitatud hageja pakkumus ning mis puudutab menetlust „Prantsusmaa-Strasbourg: Raamleping Strasbourgis asuvates Euroopa Parlamendi hoonetes asbesti eemaldamise tööde kohta” (ELT 2015/S 242-438527) ja otsust sõlmida hankeleping teise pakkujaga (edaspidi „vaidlustatud otsus”), on rikutud menetlusnormi, kuna hagejale saadetud vaidlustatud otsust sisaldavale kirjale alla kirjutanud isikule ei ole delegeeritud volitusi, mis on vajalikud hankija ehk Euroopa Parlamendi nimelt tegutsemiseks.
1.

Esimene väite kohaselt on komisjon toiminud õigusvastaselt, millega on rikkunud tõsiselt õigusnormi, mille eesmärk on anda üle üksikisikutele õigused, tuues kaasa komisjoni lepinguvälise vastutuse. Esiteks leiab hageja, et komisjon vastuolus Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 41, hea halduse ja kaitseõigusest kinnipidamise üldpõhimõtetega ning Euroopa hea halduse tava eeskirja artikliga 16 ei teavitanud teda korrakohaselt tema vastu esitatud väidetest ja teabest ega andnud talle võimalust enne väljaarvamise otsuse vastuvõtmist sõnastada asjakohaselt oma märkuseid nende kohta. Teiseks ei uurinud komisjon hoolikalt ja erapooletult kõiki käesoleva asjaga seotud asjaolusid, enne kui ta otsustas hageja Team Europe’st välja arvata rikkudes sellega harta artiklis 41 ja eeskirja artiklites 8, 9 ja 11 sätestatud hoolsukohustuse põhimõtet. Seda tehes rikkus komisjon ka hageja suhtes süütuse presumptsiooni, mis on sätestatud harta artiklis 48. Kolmandaks kinnitab hageja, et komisjon ei ole korrakohaselt oma otsust põhjendanud, esitades selles ebamääraseid ja ebatäpseid süüdistusi ja rikkudes sellega harta artikli 41 lõiget 2 ning eeskirja artiklit 18. Viimaseks on komisjoni poolt vastu võetud otsus selgelt põhjendmatu ja ebaproprtsionaalne käesoleva juhtumi asjaolusid arvesse võttes.
—

Esimene väide, et Euroopa Komisjon on rikkunud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 37 ja 53, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuni 2007. aasta määruse (EÜ) nr 715/2007, mis käsitleb mootorsõidukite tüübikinnitust seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite (Euro 5 ja Euro 6) heitmetega ning sõidukite remondi- ja hooldusteabe kättesaadavust (ELT 2007, L 171, lk 1), põhjendusi 5 ja 6, selle määruse I lisa, samuti on Euroopa Komisjon ületanud ja kuritarvitanud pädevust.
ET Euroopa Liidu Teataja C 314/27

26. juunil 2016 esitatud hagi – Ville de Paris versus komisjon

(Kohtuasi T-339/16)

(2016/C 314/38)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Ville de Paris (Pariis, Prantsusmaa) (esindaja: advokaat J. Assous)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tuvastada, et komisjoni 20. aprilli 2016. aasta määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 692/2008 seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite (Euro 6) heitega, on tühine;

— mõista Euroopa Komisjonilt välja ühe euro suurune sümboolne hüvitis selle määruse vastuvõtmisega Pariisi linnale põhjustatud kahju eest;

— mõista kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja esitab oma hagi põhjenduseks kaks väidet.

1. Esimene väide, et komisjoni 20. aprilli 2016. aasta määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 692/2008 seoses väikeste sõiduautode ja kommertsveokite (Euro 6) heitega (ELT 2016, K 109, lk 1; edaspidi „vaidlustatud määrus”), on pädevuse puudumise tõttu tühine, kuna komisjon kohaldas kontrolliga regulatiivmenetlust valesti. Komisjon ei ole rationae materiae pädev ning ta rikkus vaidlustatud määruse vastuvõtmisel olulisi menetlusnorme.

2. Teine väide, et vaidlustatud määrus on tühine esmase õiguse normide, keskkonna valdkonda reguleerivate teisese õiguse normide ja Euroopa Liidu õiguse subsidiaarõigusnormide rikkumise tõttu, kuna on rikutud Euroopa keskkonnaõiguse üldpõhimõtteid, õiguskindluse põhimõtet ja õiguspärase ootuse põhimõtet.

Seoses kahju hüvitamise nõudega väidab hageja, et liidu lepinguvälise vastutuse tingimused on täidetud, kuna esiteks on vaidlustatud määruses nii vormilised kui ka sisulised vead, teiseks on vaidlustatud määrus tekitanud tegeliku ja kindla kahju ning kolmandaks ei saa vastu vaielda sellele, et komisjoni toimimisviisi ja väidetava kahju vahel on põhjuslik seos.
3.

Kolmas väide, et alleging that the failure to disclose essential facts and considerations and to grant sufficient time to submit comments infringed Articles 20(4) and 20(5) of Council Regulation No 1225/2009.
ET Euroopa Liidu Teataja C 314/25

13. juunil 2016 esitatud hagi – Jindal Saw ja Jindal Saw Italia versus komisjon

(Kohtuasi T-301/16)

(2016/C 314/35)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Jindal Saw Ltd (New Delhi, India) ja Jindal Saw Italia SpA (Trieste, Itaalia) (esindajad: advokaadid R. Antonini ja E. Monard)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada komisjoni 17. märtsi 2016. aasta rakendusmäärus (EL) 2016/388, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks Indiast pärit keragrafiitmalmist (kõrgtugevast malmist) torude impordi suhtes, hagejaid puudutavas osas, ja

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja kolm väidet.

1. Esimene väide, et ekspordihindu kindlaks määrates rikkus komisjon nõukogu 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, artikli 2 lõikeid 8 ja 9, artikli 3 lõikeid 2, 3 ja 6 ning artikli 9 lõiget 4.

2. Teine väide, et oma hinnamõju, kahju ja põhjusliku seose tuvastamisega rikkus komisjon nõukogu määruse (EÜ) nr 1225/2009 artikli 3 lõikeid 2, 3, 5, 6, 7 ja 8, artikli 4 lõiget 1, artikli 5 lõiget 4 ja artikli 9 lõiget 4.
—

Hageja väidab, et ülemäärase kasumi maksuvabastuse kava puhul on tegemist üldise maksustamiskorraga, mis kehtib kõigi Belgia ettevõtjate suhtes ja on lahutamatu osa Belgias kehtivast äriühingu tulumaksu süsteemist, mis näeb piiriüleste juhtumite puhul ette erinormid, nii et komisjon tegi ilmse hindamisvea, kui ta leidis, et ülemäärase kasumi maksuvabastuse kava teeb ühest küljest erandi üldisest korrast ja teiseks reaalturuväärtuse põhimõttest.
—

EUIPO ei ole nõuetekohaselt analüüsinud taotletavat kaubamärki kui tervikut. Ta lahutas kaubamärgi hoopis osadeks, kasutades MEDIA ARTSi ja MEDIA LABi määratlusi, ning leidis, et need osad on kirjeldavad. Ta ei ole käsitlenud kaubamärgi kui terviku mõju;
1.

Esimene väide, et vaidlusalune otsuse puhul konkurentsivastases käitumises osalemise kontrolli kohta või kontrolli enda puhul on tegemist meelevaldse ja ebaproportsionaalne sekkumisega hageja eraellu. — Vaidlusalune otsus võeti vastu vastuolus proportsionaalsuse printsiibiga, sest oluline teave on leitav juba liikmesriigi majanduskonkurentsi kaitse asutuse menetlustoimikust, ja samas asjas on käimas kaks tsiviilmenetlust. Lisaks võiks vaidlusaluse otsuse eesmärki saavutada vähem sekkuval viisil, mis piiraks hageja põhiõiguste rikkumise ulatust.
—

Apellatsioonikoda eksis asudes seisukohale, et tõenditest piisab tõendamaks, et vastulause esitajal on õigus tugineda mainele;
6.

Kuuenda väite kohaselt ei ole tegemist eelisega. Hageja väidab, et vaidlustatud otsus ei analüüsi eelise olemasolu. Hageja arvates ei ole ta saanud mingit eelist ja tema saadud kasu on kooskõlas turuväärtuse põhimõttega, mis on ette nähtud OECD maksustamisalase näidislepingu artiklis 9, mille CIR artikli 185 lõige 2 on rakendanud Belgia õigusesse.
1.

Esimene väide: rikutud on määruse (EL) nr 806/2014 (1) artikli 70 lõike 2 esimest kuni kolmandat lõiku koostoimes rakendusmääruse (EL) nr 2015/81 (2) artikli 8 lõike 1 punktiga a ja direktiivi 2014/59/EL (3) artikli 103 lõikega 7. — Kostja pani hagejale kohustuse teha fondi osamakseid ekslikult, kuna asutus ei puutu riskidega kokku, asutuse kriisilahendus on määruse (EL) nr 806/2014 sätete kohaselt välistatud ning asutusel ei ole finantssüsteemi stabiilsuse jaoks mingit tähendust. — Hagejal turul põhitegevust enam ei ole. Alates 2012. aasta algusest hageja uusi tehinguid enam ei tee ja on komisjoni riigiabi otsuse alusel likvideerimisel. Enamikku oma allesjäänud kohustustest haldab ta usaldusfondina (treuhänderisch) teise üksuse jaoks, kes selle tegevusega võetud õigused ja vastutuse on üle võtnud. — Delegeeritud määrus (EL) nr 2015/63 (4), milles ei ole sellise asutuse nagu hageja jaoks ette nähtud erandit, läheb omalt poolt vastuollu direktiivi 2014/59/EL artikli 103 lõikega 7.
—

teise võimalusena tühistada „Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)” osas, milles selles on ette nähtud, et enammakstud summa tuleb tagastada ühtse kriisilahendusfondi 2017. aasta osamakse kaudu;
2.

Teine väide, mis puudutab nõuet tühistada 14. septembri 2012. aasta otsus mitte pikendada apellandi töölepingut Avaliku Teenistuse Kohtu poolt esimeses kohtuastmes tehtud kohtuotsuses tugines kohus arutluskäigule, et EMCDDA (endise) direktori 19. detsembri 2012. aasta otsus on vastus apellandi 10. detsembri 2012. aasta ametlikule kaebusele, millega apellant – muu hulgas, kuid mitte ainult – vaidlustas (endise) direktori 14. septembri 2012. aasta otsuse mitte pikendada tema töölepingut. Puhtalt mainitud kirja sõnastusest on aga selge, et seda on võimatu nõnda tõlgendada. Selle puhul on hoopis tegemist haldusjuurdluse algatamise otsusega apellandi kaebuse põhjal. Pealegi eitab (endine) direktor selles kirjas üldse mis tahes otsuse tegemist apellandi töölepingu kohta. Veelgi enam, isegi kui peaks jäädama vaidlustatud otsuse ilmselgelt ebaõige tõlgenduse juurde, oleks see ikkagi seadusvastane ja ebaseaduslik, sest apellanti ei olnud varem ära kuulatud (kohtuotsus, 12.12.2013, CH vs. parlament, F-129/12, EU:F:2013:203) ja see kujutas endast lihtsalt ettevalmistavat akti (kohtuotsus, 16.3.2009, R vs. komisjon, T-156/08 P, EU:T:2009:69) ning sellisena ei oleks seda saanud vaidlustada (kohtuotsus, 10.11.2009, N vs. parlament, F-71/08, EU:F:2009:150; ja kohtumäärus, 23.10. 2012, Possanzini vs. Frontex, F-61/11, EU:F:2012:146). Vaidlustatud otsuse puhul on toimikumaterjalide põhjal tegemist ka võimu kuritarvitamisega (kohtuotsused, 19.10.1995, Obst vs. komisjon, T-562/93, EU:T:1995:181; 12.12.2000, Dejaiffe vs. Ühtlustamisamet, T-223/99, EU:T:2000:292; ja 25.9.2012, Bermejo Garde vs. EMSK, F-41/10, EU:F:2012:135). On isegi küsitav, kas EMCDDA (endisel) direktoril olid tol ajal volitused vaidlustatud otsuse tegemiseks (kohtumäärus, 25.10.1996, Lopes vs. Euroopa Kohus, T-26/96, EU:T:1996:157). Apellant tuletab meelde, et vastustaja ei esitanud kostja vastust, mistõttu kohtuotsus tehti tagaselja. Vaidlustatud esimese astme kohtuotsuses tugines Avaliku Teenistuse Kohus kostja vastusele, mille vastustaja oli esitanud teises kohtuasjas (F-22/14, Gyarmathy vs. EMCDDA), ja ületas seetõttu menetluse piire. Avaliku Teenistuse Kohtu esimese astme kohtuotsus on ka teise väite osas vastuolus toimikus sisalduvate faktiliste asjaolude ja tõenditega. Sellega on ilmselgelt ületatud menetluse piire. Seetõttu tuleb see tühistada ja muuta, ning vaidlustatud otsus tuleb tühista.
C 364/16

ET

25. juulil 2016 esitatud hagi – Omnicom International Holdings, Inc. versus EUIPO – eBay (DATABAY)

(Kohtuasi T-394/16)

(2016/C 364/13)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Omnicom International Holdings, Inc. (New York, New York, Ühendriigid) (esindaja: solicitor D. Farnsworth)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: eBay, Inc. (San Jose, California, Ühendriigid)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: hageja

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärk „DATABAY“ – ELi kaubamärgi taotlus nr 12 353 975

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO esimese apellatsioonikoja 12. mai 2016. aasta otsus asjas R 925/2015-1

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väide
—

rahuldada hagi ja tuvastada seega, et vaidlustatud otsus on allpool toodud põhjustel tühine ja/või olematu, suunates asja vajaduse korral tagasi EUIPO-le, või tuvastada, et 17. aprilli 2013. aasta esimene otsus nr C 406 A on kehtiv ja lõplik;
ET Euroopa Liidu Teataja C 350/27

4. augustil 2016 esitatud hagi – Pirelli Tyre versus EUIPO – The Yokihama Rubber (Rehvimustri kujutis)

(Kohtuasi T-447/16)

(2016/C 350/33)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Pirelli Tyre SpA (Milano, Itaalia) (esindajad: advokaadid T. Müller ja F. Togo)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: The Yokihama Rubber Co. Ltd

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi omanik: hageja

Vaidlusalune kaubamärk: ELi kujutismärk (rehvimustri kujutis) – ELi kaubamärk nr 2 319 176

Menetlus EUIPOs: kehtetuks tunnistamise menetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO viienda apellatsioonikoja 28. aprilli 2016. aasta otsus asjas R 2583/2014-5

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus niivõrd, kuivõrd sellega tunnistati kaubamärk kehtetuks ja mõisteti hagejalt välja EUIPO menetluse kulud.

Väide
1.

Esimene väide, et täitmata on jäetud vaidlustatud otsuse ja määruse lisasse kandmise alus, mis on sätestatud otsuse 2013/255/ÜVJP, mis käsitleb Süüria vastu suunatud piiravaid meetmeid („algne otsus”) artikli 28 lõikes 1 ja nõukogu määrus (EL) nr 36/2012, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses olukorraga Süürias („algne määrus”), artikli 15 lõike 1 punktis a.
—

Selles osas väidetakse, et komisjon põhistas kolme keele piirangut vajadusega tagada, et uued töötajad oleksid institutsioonis kohe suutelised oma igapäevatöös vabalt suhtlema. See põhjendus moonutab fakte, kuna ei nähtu, et just neid kolme keelt kasutatakse institutsioonides eri keelerühmade vahel asutusesiseses suhtlemises kõige enam, ühtlasi on tegemist sellise põhiõiguse ebaproportsionaalse piiramisega, mis keelab keelelise diskrimineerimise.