Selle määruse artikkel 6 kriipsutab alla, et registreerimine toimub üldpõhimõttena, mida kohaldatakse eristusteta nii toodetavate kui ka turustatavate ainete puhul. Selle artikli lõigete 1 ja 2 järgi tuleb reageerimata monomeerid registreerida, sest nende puhul on määruse artikli 3 punkti 6 järgi tegemist vastavate ainetega. Seevastu polümeeride puhul on registreerimiskohustus sama määruse artikli 2 lõike 9 alusel välistatud. Kuna esiteks koosneb polümeer artikli 3 punkti 5 sõnastuse järgi monomeerühikutest, kuna teiseks on monomeer aine, kui ta esineb reageerimata kujul ja kuna kolmandaks puudutab registreerimine artikli 6 lõike 3 järgi monomeeraineid või muid polümeeri koostisse kuuluvaid aineid, siis puudutab registreerimine ainult reageerinud monomeeraineid.

Määruse nr 1907/2006 (mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH)) artikli 6 lõikes 3 sätestatud registreerimiskohustuse peamine eesmärk on tagada inimeste tervise ja keskkonna kaitstuse kõrge tase. Mis puutub valdkonda, kus ühenduse seadusandjal on ulatuslik kaalutlusõigus, siis saab selles valdkonnas ette nähtud meetme õiguspärasust mõjutada üksnes see, kui niisugune meede on pädevate asutuste taotletavat eesmärki arvestades ilmselgelt sobimatu.

Kohustus registreerida polümeeride koostisse kuuluvad reageerinud monomeerid on vajalik avalikkuse ning ainete kutsealases tegevuses allkasutajate teadlikkuse tõstmiseks riskide kohta ning seega tuleb seda registreerimist käsitada inimeste tervise ja keskkonna kaitse tõhustamise vahendina; teisalt väldib see konkurentsihäireid ja tagab ühenduses ausa konkurentsi, sest seda kohustust kohaldatakse nii ühenduse tootjate kui ka nende tootjate suhtes, kelle asukoht on väljaspool ühendust ja samuti importijate suhtes – viimased peavad läbima sama menetluse, sõltumata sellest, kas toode on valmistatud ühenduses või väljaspool ühendust. Eelnevast tuleneb, et kaasnevad kulud ei ole väljaspool ühendust asutatud tootjate või importijate jaoks kõrgemad kui ühenduse tootjate jaoks. Kõnealune kohustus on järelikult määruse eesmärkide saavutamiseks sobiv ega lähe kaugemale, kui on vajalik nende eesmärkide saavutamiseks; samuti ei ole kõnesoleva määruse artikli 6 lõige 3 proportsionaalsuse põhimõtte rikkumise tõttu kehtetu.

Ka ei ole artikli 6 lõige 3 kehtetu võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumise tõttu. Esiteks on registreerimiskohustus ühenduse tootjate ja importijate jaoks identne. Teiseks on ühenduses toodetud ja ühendusse imporditud polümeeride koostisse kuuluvad reageerinud monomeerained sarnases olukorras, sest need on omavahel asendatavad ja identsed. Kolmandaks, ehkki on tõsi, et ühenduse tootjad ja importijad on erinevas olukorras, sest esimesed tunnevad oma tooteid, samas kui teised sõltuvad väljaspool ühenduse territooriumi asuvate tarnijate jagatavast teabest, on nende kahe erineva olukorra ühtemoodi käsitlemine siiski objektiivselt põhjendatud siseturu suhtes kohaldatavate konkurentsieeskirjade järgimisega. Reageerinud monomeerainete importijate ja samade ainete ühenduses asuvate tootjate erineva kohtlemise korral on importijad tegelikult tootjatega võrreldes soodsamas olukorras.

(vt punktid 42, 45, 49, 56, 58, 63, 67, 72, 75–80, resolutsiooni punkt 2)