ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
63.

Niivõrd kui komisjon seevastu oma seisukohtades arvab, et valikuline eelis ei lange mitte ainult seetõttu ära, et eelisega kompenseeritakse teatud koormatisi, ei ole see veenev. Esiteks on ettevõtjad, kellel on erilised koormatised (käesoleval juhul näiteks muud maksukohustused Ühendriikides), topeltmaksustamise vältimise meetmete eesmärki arvestades täielikult teistsuguses olukorras kui ettevõtjad, keda maksustatakse ainult ühel korral (Gibraltaril). Teiseks on põhimõtteline otsus, mil määral võtab liikmesriik arvesse maksukohustusi teistes riikides ning väldib seega topeltmaksustamist, liikmesriigi pädevuses. Lisaks on topeltmaksustamise vältimine – nagu eespool märgitud – liidus tunnustatud eesmärk. Miks Gibraltar oleks käesoleval juhul pidanud oma kaalutlusõiguse piirid seega ületanud olema, ei tõendanud ka komisjon oma seisukohtades.
81.

Lepinguvabaduse alusel võib lubada, nagu minu arvates on juba lubatud, sõlmida kokkuleppeid televisiooniteenuste osutajate ja teiste isikute vahel ning toimikust ilmneb, et seda on juba tehtud, kuid see ei tähenda, et liidu õigusest võib tuletada selles tähenduses subjektiivsete õiguste olemasolu, ega seda, et riigisiseste õigusnormidega võib seda teha pelgalt viitega liidu õiguse mõistetele, millele omistatakse erinev sisu.
91.

Teisisõnu, vastuvõtva liikmesriigi ametiasutus on kohustatud lähtuma hinnangus sellest, et taotleja on saanud omandada need teadmised ja selle kvalifikatsiooni, mida tõendab tema esitatud diplom. Selles mõttes loob see liikmesriikidevahelisel usaldusel põhinev mehhanism eelduse, et taotlejal on teadmised ja kvalifikatsioon, mida kõnealune diplom tõendab, ilma et vastuvõtval liikmesriigil oleks lubatud kontrollida, kas taotleja on need teadmised ja selle kvalifikatsiooni tegelikult omandanud.
77.

Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt on asutamisvabaduse piirang lubatud üksnes tingimusel, et esiteks on see põhjendatud ülekaaluka üldise huviga ja teiseks järgib see proportsionaalsuse põhimõtet. Proportsionaalsuse osas peab liikmesriigi meede olema sobiv, et tagada taotletava eesmärgi saavutamine ühtselt ja süstemaatiliselt, ega tohi minna kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik. Lisaks peab riigisisene meede olema proportsionaalne stricto sensu: see tähendab, et tuleb leida õiglane tasakaal kaalul olevate huvide vahel, milleks on riigi poolt selle meetmega kaitstav huvi ja sellest kahjulikult mõjutatud isikute huvid. Asjaomane liikmesriik peab tõendama, et need kumulatiivsed tingimused on täidetud. ( 42 )
25.

Need ettevõtjad väidavad sisuliselt esiteks, et tavakeeles eristatakse veokeid ja erisõidukeid, kuna „veokid“ on peamiselt kaubaveoks projekteeritud ja ehitatud sõidukid, samas kui „erisõidukid“ on eriotstarbeks ehitatud ja seadmestatud sõidukid. Teiseks märgivad Daimler, MAN ja Iveco Magirus, et terminit „veok“ on määratletud ja kasutatud erinevates liidu teisese õiguse aktides. Nende ettevõtjate sõnul on liidu õiguses antud määratlus otsuses esitatud järelduste aluseks. Kolmandaks leiavad Daimler, MAN ja Iveco Magirus sisuliselt, et otsuse sõnastusest tervikuna ei saa järeldada, et see otsus hõlmab erisõidukeid. Neljandaks väidavad Daimler, MAN ja Iveco Magirus, et põhikohtuasjas kõnealused prügiveoautod ei ole oma kasutusotstarbe, seadmestiku ja eriomaduste tõttu mõeldud kaubaveoks – vaid on spetsiaalselt projekteeritud kasutamiseks jäätmekäitlussektoris – ega kuulu seega otsuse kohaldamisalasse. Viiendaks väidab Iveco Magirus, et otsuse adressaatide jaoks ei ole ilmselge – ja veelgi vähem ilmne –, et liikmesriigi kohus võib kahju hüvitamise hagi raames leida, et see otsus puudutab ka erisõidukeid. Kuuendaks väidab Iveco Magirus sisuliselt, et Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 esimeses lõigus sätestatud tõhusa kohtuliku kaitse põhimõte nõuab juhul, kui otsuse esemelise kohaldamisala suhtes on kahtlusi, et otsust tõlgendataks kitsalt, ja seega ei saa erisõidukeid pidada veokiteks selle otsuse tähenduses.
127.

Kõikide eelnevate kaalutluste põhjal teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Administratīvā rajona tiesa (rajooni halduskohus, Läti) esitatud eelotsuse küsimustele järgmiselt: 1. Direktiivi (EL) 2015/849 artikli 18 lõikeid 1 ja 3 koostoimes sama direktiivi III lisa punkti 3 alapunktiga b tuleb tõlgendada nii, et need sätted ei nõua, et kohustatud isik käsitaks klienti suure riskiga kliendina ja võtaks sellest tulenevalt tema suhtes rakendatavaid tugevdatud hoolsusmeetmeid, võttes arvesse asjaolu, et see klient on valitsusväline organisatsioon ning et kliendi volitatud isik ja töötaja on suure korruptsiooniriskiga kolmanda riigi kodanik. Liikmesriikidele direktiiviga 2015/849 jäetud kaalutlusruumi kasutades võib liikmesriik aga riigisiseses õiguses sätestada, et need asjaolud kujutavad endast suure riski tegureid, mida kohustatud isik peab arvestama riskihinnangus, mille ta peab oma kliendi kohta koostama. 2. Direktiivi 2015/849 artiklit 18 koostoimes selle direktiivi III lisa punkti 3 alapunktiga b tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole kehtestatud kohustust võtta kliendi suhtes tugevdatud hoolsusmeetmeid kõigil juhtudel, kus kliendi äripartner, kuid mitte klient ise, on mingil viisil seotud suure korruptsiooniga kolmanda riigiga. Asjaolu, et klient saab märkimisväärse osa oma tulust seoses selle riigiga või teeb selle riigiga seoses olulisi äritehinguid, kujutab endast suure riski tegurit, mida kohustatud isik peab selle kliendi riskihinnangus arvesse võtma. 3. Direktiivi 2015/849 artikli 13 lõike 1 punkte c ja d tuleb tõlgendada nii, et need ei näe ette, et kohustatud isik peab kliendi suhtes hoolsusmeetmete võtmisel saama kliendilt tingimata selle kliendi ja kolmanda isiku vahel sõlmitud lepingu koopia. Kohustatud isik peab aga vajaduse korral esitama pädevale ametiasutusele asjakohased dokumendid, mis tõendavad, et ta on seda tehingut või ärisuhet analüüsinud ja nõuetekohaselt arvesse võtnud, et teha järeldus kliendi riskitaseme kohta. 4. Direktiivi 2015/849 artikli 14 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et kohustatud isik peab mõistlikkuse piires teostama oma klientide tehingute ja ärisuhete pidevat seiret isegi siis, kui liikmesriikide õiguses kliendi olukorra läbivaatamiseks kehtestatud maksimaalne tähtaeg ei ole veel saabunud või kui kliendi olukorras ei ole täheldatavad olulised muutused. Juhul kui kohustatud isik saab teada elementidest, mis võivad kliendi suhtes koostatavat riskihinnangut potentsiaalselt mõjutada, peab ta neid elemente arvesse võtma ja asjakohasel juhul läbi vaatama riskihinnangu ning vajaduse korral selle kliendi suhtes rakendatud hoolsusmeetmete taseme. See kohustus ei kehti üksnes klientide suhtes, keda käsitatakse suure riskiga klientidena. 5. Direktiivi 2015/849 artikli 60 lõikeid 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et kui pädev asutus avaldab teabe lõpliku otsuse kohta, millega määratakse halduskaristus või võetakse haldusmeede seda direktiivi üle võtvate riigisiseste sätete rikkumise eest, on ta kohustatud tagama avaldatud teabe täpse vastavuse otsuses esitatud teabele.
45.

Sellega seoses võib märkida, et miski määruse nr 2201/2003 artiklis 21 ei toeta mõtet, et selleks, et kohtuotsust tunnustataks teises liikmesriigis automaatselt, peab sellel olema mõni tunnus lisaks määruses sisalduvatele nõuetele. Kuna Saksamaa valitsus tugineb määruse nr 2201/2003 artikli 2 punktis 4 esitatud mõiste „kohtuotsus“ määratluses verbi „tegema“ [inglise keeles „pronounce“] kasutamisele, siis on üks selle verbi tähendustest, nimelt „välja kuulutama“, minu meelest täpne. Konkreetse olukorra väljakuulutamine tähendab selle olemasolu tunnustamist. Samuti ei tulene väljakuulutamise olemusest, et seda teinud isik peaks olema tingimata koostanud selle sisu. See, kui perekonnaseisuametnik tunnustab abikaasade vastastikust soovi abielu lõpetada, kui teatavad seaduses ette nähtud tingimused on täidetud, on ilmselgelt abielu lõppemise väljakuulutamine ja seega sellekohase otsuse tegemine.
23.

Eelotsusetaotluse esitanud kohus on nimelt seisukohal, et osapooltele kaasamise kokkuleppe sõlmimiseks antud autonoomia eeldab SE loomise korral aktsiaseltsi ümberkujundamise teel kõigi töötajate kaasamise elementide järgimist tasemel, mis on vähemalt samaväärne ümberkujundatava ettevõtte tasemega. Ta lisab, et need töötajate kaasamise aspektid tuleb kindlaks määrata asjasse puutuva riigisisese õiguse alusel vastavalt ümberkujundatavas ettevõttes kehtivale kaasamise korrale. Ta leiab, et menetlustingimused, mis kajastavad määravas osas töötajate esindajate mõju ümberkujundatavas äriühingus, tuleb SE töötajate kaasamise korras tagada samas ulatuses. See kohus täpsustab, et eraldi valimismenetlus töötajate esindajate jaoks, kes võivad olla väljastpoolt äriühingut, kelle ametiühingud on esitanud ja kes on esindatud ümberkujundatavas äriühingus või mõnes teises ettevõttes, mille töötajad osalevad nõukogu liikmete valimisel, on üks töötajate mõju iseloomustavaid menetluslikke tegureid ja see tuleb kaasamise kokkuleppes sellisena tagada kvalitatiivselt samaväärse meetmega. Kõnealune kohus märgib, et kaasamise võrdväärsuse säilitamise tagamine puudutab ka eraldi valimismenetluse teel valitavate ametiühingu esindajate arvu ja et see ainuõigus ettepanekute tegemiseks peaks olema avatud kõigile ametiühingutele, mitte ainult Saksa ametiühingutele. Ta lisab, et selline eraldi valimismenetlus võimaldab valida isikuid, kes tunnevad hästi ettevõtte tingimusi ja vajadusi, kel on samas olemas välised ekspertteadmised ning kes on sõltumatud. Kõnealune kohus järeldab sellest, et kuna kaasamise kokkuleppes 12-liikmelise nõukogu puhul ette nähtud mehhanism ei näe ametiühingute esitatud kandidaatide valimiseks ette eraldi valimismenetlust, ei taga see piisavalt ametiühingute kandidaadi olemasolu nõukogus ega ole nimetatud kohtu hinnangul seega kooskõlas SEBG § 21 lõikega 6.
59.

Tahaksin lisada, et selle tuvastamine, et ettevõttesisene neutraalsusreegel tingib kas otsest või teise võimalusena kaudset diskrimineerimist, tugineb samuti kahele vastandlikule seisukohale küsimuses, kuidas käsitleda eelarvamusi seoses erinevustega, mis tulenevad usutunnistusest või usulistest veendumustest ühiskonnas. Sisuliselt eeldab otsese diskrimineerimisega seotud lähenemisviis nende erinevuste normaliseerimist töökohas, rakendades eelarvamuste suhtes rangemat kontrolli. See lähtub eeldusest, et usutunnistusest ja usulistest veendumustest tulenevaid erinevusi on parem lahendada nii, et soodustatakse sallivust ja austust, mis annab omakorda tulemuseks suurema mitmekesisuse aktsepteerimise. Kaudse diskrimineerimisega seotud lähenemisviis aga eeldab vajadust leppida teataval määral üldsuse eelarvamustega usuliste erinevuste suhtes, ( 58 ) kui on tõendatud, et asjaomasele ettevõtjale tekiksid muidu rängad negatiivsed majanduslikud tagajärjed. ( 59 ) Selles kontekstis ollakse arvamusel, et usutunnistusest ja usulistest veendumustest tekkivaid erinevusi on töökohas parem lahendada nii, et soodustatakse ühetaolisust üldise keelu kaudu, mis tuleneb ettevõttesisesest neutraalsusreeglist.
25.

Euroopa Kohus on täpsustanud, et asjaolu, et direktiivi 2011/7 põhjenduses 19 on öeldud, et selles direktiivis tuleks sätestada kindel miinimumsumma halduskulude sissenõudmise eest ja hüvitis hilinenud maksmisega seotud sisekulude eest, ei välista lisaks seda, et võlausaldajale võiks nende kulude eest maksta mõistlikku hüvitist, kui kõnealusest kindlast miinimumsummast ei piisa. Vastavalt selle direktiivi põhjendusele 20 peab võlausaldajal peale selle õiguse kindlale summale olema ka õigus sellele, et talle hüvitatakse „muud sissenõudmiskulud“, mis on seotud hilinenud maksmisega. Just nendele täiendavatele „muudele sissenõudmiskuludele“ ongi direktiivi artikli 6 lõikes 3 viidatud. Euroopa Kohus on leidnud, et väljendiga „lisaks“ soovis liidu seadusandja rõhutada, et mõistlikku hüvitamist võib seega nõuda mis tahes sissenõudmiskulude puhul, mis on suuremad kui 40 eurot, ( 16 ) kusjuures tegemist ei ole muud liiki kuludega kui need, mis on sätestatud selle artikli lõikes 1. ( 17 )
52.

Google leiab, et see küsimus on hüpoteetiline, esiteks seetõttu, et vastupidi eelotsusetaotlusest nähtuvale ei ole põhivaidluse esemeks hagejate nimede alusel tehtud pildiotsingu tulemuste linkide eemaldamise nõue, vaid üldine keeld pisipiltide kuvamiseks ühes vaidlusalustest artiklitest, ja teiseks seetõttu, et Google ei lingi kõnealuseid fotosid enam alates 2017. aasta septembrist ja vaidlusalused artiklid ei ole g-neti veebisaidil enam kättesaadavad alates 2018. aasta 28. juunist. Tuleb siiski meelde tuletada, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt on üksnes asja menetleval ja selles tehtava lahendi eest vastutaval liikmesriigi kohtul õigus kohtuasja eripära arvesse võttes hinnata nii eelotsusetaotluse vajalikkust asjas otsuse langetamiseks kui ka Euroopa Kohtule esitatavate küsimuste asjakohasust ( 45 ). Euroopa Kohus võib liikmesriigi kohtu esitatud eelotsuse küsimusele vastamisest keelduda üksnes siis, kui on ilmne, et taotletud liidu õiguse tõlgendusel ei ole mingit seost põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, kui probleem on tõepoolest teoreetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele ( 46 ). Käesoleval juhul ei nähtu Euroopa Kohtule esitatud dokumentidest, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimus direktiivi 95/46 ja isikuandmete kaitse üldmääruse sätete tõlgendamise kohta oleks teoreetiline või et nende sätete tõlgendamine ei ole seotud tegeliku olukorra või põhikohtuasja esemega. Mis puudutab asjaolu, et ei kõnealused fotod ega artiklid ei ole enam g-neti veebilehel, selgitab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et ta lähtub põhimõttest, et sellise sisu eemaldamine on üksnes ajutine ja et põhikohtuasja hagejatel on jätkuvalt huvi selle vastu, et nende linkide eemaldamise nõue lahendataks. Seetõttu ei saa minu arvates kahtluse alla seada taotletud tõlgenduse seotust tegeliku olukorraga ja selle tarvilikkust.
65.

Sellega seoses on Euroopa Kohus juba otsustanud, et üliõpilaste liikuvuse soodustamine võib kujutada endast ülekaalukat üldist huvi, mis võib piirangut põhjendada, tingimusel et kehtestatud kriteeriumid on sobivad ja proportsionaalsed. ( 33 ) Elukoha kriteeriumi või – kui see toob kaasa liidu õigusega vastuolus oleva olukorra – Rootsi ühiskonnaga piisava seotuse nõude eesmärk on tagada, et sellised üliõpilased pöörduvad pärast välismaal õppimist Rootsi tagasi ja omandavad oma teadmised, et edendada Rootsi tööturgu ning majandust. ( 34 ) Euroopa Kohus on samuti leidnud, et sellise seose nõue võib olla põhjendatud, kui sellega püütakse tagada oma territooriumil elava rahvastiku kõrget haridustaset. ( 35 )
84.

Selles osas ei nõustu ma komisjoni väitega, mida on kirjeldatud eespool punktis 31 ning mille kohaselt tuleb järeldada, et sellises olukorras, nagu on kõne all käesolevas kohtuasjas, on ta kohtupraktika kohaselt täitnud oma tõendamiskoormise ja järginud oma hoolsuskohustust. Minu arvates ei või komisjon sellisel juhul, nagu on kõne all käesolevas kohtuasjas, deduktiivse arutluskäigu alusel järeldada, et ei ole „samasuguseid garanteerimata laene“, mida saaks kasutada viitemäärana, et teha kindlaks, kas asjaomase garantii eest tasutud hind on turupõhine, piirdudes sellega, et ta kutsub liikmesriiki ja huvitatud isikuid üles esitama märkusi menetluse algatamise otsuse ja selles sisalduvate järelduste kohta ning leiab, et toimikus ei ole mingeid andmeid selle kohta, et turul oleks sarnaseid tehinguid.
Direktiivi 2011/16 artikli 3 „Mõisted“ punktides 18–22, 24 ja 25, mis lisati direktiivi 2018/822 artikli 1 punkti 1 alapunktiga b, on sätestatud:

„18) „piiriülene skeem“ – maksuplaneerimise skeem, mis puudutab kas üht või mitut liikmesriiki või liikmesriiki ja kolmandat riiki, kui täidetud on vähemalt üks järgmistest tingimustest:

[…]

19) „aruantav piiriülene skeem“ – mis tahes piiriülene skeem, millel on vähemalt üks IV lisas loetletud tunnus.

20) „tunnus“ – piiriülese skeemi joon või omadus, mis viitab võimalikule maksustamise vältimise ohule, nagu on loetletud IV lisas;

21) „vahendaja“ – isik, kes töötab aruantava piiriülese skeemi välja, turustab või korraldab aruantavat piiriülest skeemi või teeb selle rakendamiseks kättesaadavaks või kes juhib selle rakendamist.

See tähendab samuti igat isikut, kes kõiki tähtsust omavaid asjaolusid ja tingimusi arvesse võttes ning tuginedes kättesaadavale teabele ja enda erialastele teadmistele ja arusaamisele, mida on vaja selliste teenuste pakkumiseks, teab või kelle puhul võib õigustatult eeldada, et ta teab, et ta on võtnud ülesandeks pakkuda, otse või teiste isikute kaudu, abi, tuge või nõu aruantava piiriülese skeemi väljatöötamiseks, turustamiseks või korraldamiseks, selle rakendamiseks kättesaadavaks tegemiseks või selle rakendamise juhtimiseks. Igal isikul on õigus esitada tõendeid selle kohta, et ta ei teadnud või et tema puhul sai õigustatult eeldada, et ta ei teadnud, et ta oli seotud aruantava piiriülese skeemiga. Sel eesmärgil võib nimetatud isik viidata kõigile tähtsust omavatele asjaoludele ja tingimustele, samuti kättesaadavale teabele ja enda erialastele teadmistele ja arusaamisele.

Selleks et olla vahendaja, peab isik vastama veel vähemalt ühele järgmistest tingimustest:

a) isik on liikmesriigi maksuresident;

b) tal on liikmesriigis püsiv tegevuskoht, mille kaudu osutatakse skeemiga seonduvaid teenuseid;

c) isik on asutatud liikmesriigis või tema suhtes kehtivad liikmesriigi õigusnormid;

d) isik on registreeritud liikmesriigis õigus- või maksualase nõustamise teenuseid või konsultatsiooniteenuseid pakkuva kutseühenduse juures.

22) „asjaomane maksumaksja“ – isik, kellele on aruantav piiriülene skeem tehtud rakendamiseks kättesaadavaks või kes on valmis aruantavat piiriülest skeemi rakendama või kes on rakendanud nimetatud skeemi esimese etapi;

[…]

24) „turustatav skeem“ – piiriülene skeem, mis on välja töötatud, turustatud, valmis rakendamiseks või on rakendamiseks kättesaadav sellisel kujul, mida ei ole vaja märkimisväärselt kohandada.

25) „kohandatav skeem“– kõik piiriülesed skeemid, mis ei ole turustatavad skeemid.“
Personalieeskirjade artikkel 21a on sõnastatud järgmiselt:

„1. Kui ametnik saab korraldused, mida ta peab ebatavaliseks või tõenäoliselt suuri raskusi tekitavateks, teatab ta sellest viivitamata oma vahetule ülemusele, kes juhul, kui teave on edastatud kirjalikult, vastab kirjalikult. Kui vahetu ülemus kinnitab korraldusi, aga ametnik on veendunud, et selline kinnitus ei ole mõistlik vastus tema põhjendatud murele, edastab ametnik viivitamata küsimuse kirjalikult vahetult kõrgemale ülemusele, kui lõikes 2 ei sätestata teisiti. Kui viimane kinnitab korraldusi kirjalikult, peab ametnik need ellu viima, välja arvatud siis, kui need on ilmselgelt seadusevastased või on vastuolus asjakohaste ohutusnormidega.

2. Kui vahetu ülemus leiab, et korraldused tuleb täita viivitamata, viib ametnik need ellu, välja arvatud siis, kui need on ilmselgelt seadusevastased või on vastuolus asjakohaste ohutusnormidega. Ametniku taotlusel on vahetul ülemusel kohustus anda sellised korraldused kirjalikult.

3. Ametnikule, kes teavitab oma ülemusi korraldustest, mida ta pidas ebatavaliseks või tõenäoliselt suuri raskusi tekitavateks, ei tohi selle tõttu kahju tekitada.“
83.

Esimesena, kui valitsevas seisundis ettevõtja väidab konkreetsete tõendite põhjal, et tema tegevus AEC testi arvestades tõenäoliselt konkurentsi ei piira, on ELTL artikliga 102 pandud asjaomasele konkurentsiasutusele kohustus analüüsida, kas see on nii ( 67 ). Analüüsis tuleb tugineda objektiivsetele tõenditele ( 68 ), millest nähtub pelgast hüpoteesist kaugemale ulatuv piirav mõju ( 69 ). Kui niisuguse analüüsi tulemusena leitakse, et kõne all olev tegevus ei ole oma olemuselt selline, mis tõrjuks turult välja vähemalt sama tõhusad konkurendid kui valitsevas seisundis ettevõtja, siis peab konkurentsiasutus jõudma järelduseni, et ELTL artiklit 102 ei ole rikutud, samas juhul, kui niisugune tegevus hinnatakse võimeliseks turult välja tõrjuma vähemalt sama tõhusaid konkurente kui valitsevas seisundis ettevõtja, peab nimetatud asutus võtma arvesse kõne all oleva ettevõtja esitatud võimalikke kaitseargumente, mille eesmärk on näidata, et vaidlusalune tegevus on objektiivselt õigustatud või et sellest tulenev piirav mõju on tasakaalustatud või isegi ületatud tarbijatele kasuliku tõhususeelise tõttu ( 70 ).
97.

Mis puudutab dumpinguvastase alusmääruse artikli 8 lõiget 10 ja sellele vastavat subsiidiumivastase alusmääruse artikli 13 lõiget 10, siis nagu tuleneb alusmääruste vastavatest põhjendustest 14 ja 12, on need kohaldatavad sõnaselgelt kahel juhul: „kohustuste rikkumise kahtluse“ või „vajaliku täiendava uurimise“ korral. Need sätted lubavad kõnealustel juhtudel kehtestada ajutisi tollimakse. Vastupidi Üldkohtu otsusele ei reguleeri need sätted selliste dumpinguvastaste tollimaksude ja subsiidiumivastaste tollimaksude tagasiulatuvat kohaldamist, mis oleks tulnud tasuda, kui vahepeal ei oleks hinnakohustust rikutud või sellest taganetud. ( 48 ) Tegemist on pelgalt sätetega, mis võimaldavad eespool viidatud kahes olukorras kehtestada ajutisi meetmeid, mida võiks pidada „kaitsemeetmeteks“. Tõendiks selle kohta, et kõnealused sätted ei reguleeri tollimaksude tagasiulatuvat kohaldamist, on asjaolu, et need ei sisaldu määruste tagasiulatuvust käsitlevates artiklites, st dumpinguvastase alusmääruse artiklis 10 ega subsiidiumivastase alusmääruse artiklis 16. Sellest tuleneb, et vastupidi Üldkohtu seisukohale ei saa need sätted saavutada „seadusandja tahe[t] reguleerida menetlusi, mida võidakse kasutada selleks, et teha järeldused hinnakohustuse heakskiitmisest“. ( 49 )
20.

Keskne säte koostöö kohta kolmandate riikidega on BERECi määruse artikkel 35: „1. Niivõrd kui see on vajalik käesolevas määruses sätestatud eesmärkide saavutamiseks ja BERECi ülesannete täitmiseks ning ilma et see piiraks liikmesriikide ja liidu institutsioonide pädevust, võivad BEREC ja BERECi büroo teha koostööd pädevate liidu organite, asutuste ja nõuanderühmadega, kolmandate riikide pädevate asutustega ja rahvusvaheliste organisatsioonidega. Selleks võivad BEREC ja BERECi büroo komisjoni eelneval nõusolekul leppida kokku koostöökorra. Kõnealused kokkulepped ei too kaasa õiguslikke kohustusi. 2. Reguleerivate asutuste nõukogu, töörühmade ja haldusnõukogu tegevuses võivad osaleda kolmandate riikide reguleerivad asutused, kelle peamiseks vastutusalaks on elektroonilise side valdkond, kui need kolmandad isikud on sõlminud sel eesmärgil liiduga lepingu. Kõnealuste lepingute asjakohaste sätete alusel töötatakse välja töökord, millega täpsustatakse eelkõige asjaomaste kolmandate riikide reguleerivate asutuste BERECi ja BERECi büroo töös hääleõiguseta osalemise laad, ulatus ja viis, kaasa arvatud sätted, mis käsitlevad BERECi algatustes osalemist, rahalisi makseid ja BERECi büroo töötajaid. Personaliküsimustes peab kõnealune kord olema igal juhul kooskõlas personalieeskirjadega. 3. […]“.
51.

Euroopa Kohus selgitas siiski seda küsimust kohtuotsuses Gintec, ( 35 ) märkides, et nõue takistada mis tahes ülemäärast ja järelemõtlematut reklaami, mis võib mõjutada rahvatervist ja millele viidatakse direktiivi 2001/83 põhjenduses 45, peegeldab selle direktiivi artikli 87 lõiget 3, milles on märgitud, et ravimireklaam peab soodustama ravimi mõistlikku kasutamist. On sümptomaatiline, et sellele sättele viidates ei korranud Euroopa Kohus selle täielikku sõnastust. Euroopa Kohus kordas siiski selle sätte olulist osa ja viitas sellele kui kõnealuse direktiivi sätete aluseks oleva „nõude“ väljendusele. Just see nõue kohustab liikmesriike keelama igasuguse reklaami, mis soodustab ravimite ebamõistlikku kasutamist, sealhulgas määratlemata ravimite reklaami.