KOHTUJURISTI ETTEPANEK

EVGENI TANCHEV

esitatud 8. juunil 2017 ( 1 )

Kohtuasi C‑289/16

Kamin und Grill Shop GmbH

versus

Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesgerichtshof (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim kohus))

Eelotsusetaotlus – Põllumajandus – Mahepõllumajanduslikud tooted – Määruse (EÜ) nr 834/2007 alusel kehtestatud kontrollsüsteem – Määruse nr 834/2007 artikli 28 lõige 2 – Mõiste „müük otse lõpptarbijale“ – Kontrollsüsteemist erandi tegemine

1. Euroopa Liidus on mahepõllumajanduslike toodete turu koguväärtus olnud juba pikka aega üle 20 miljardi euro ehk ligikaudu 2% liidu toiduaine- ja joogitööstuse käibest, kusjuures see osakaal on alates 2004. aastast kahekordistunud. ( 2 ) Need näitajad on järk-järgult kasvanud ja kõnealuse turu hoogne areng jätkub. ( 3 ) Selle arengu toetamiseks keskkonna, loomade heaolu ja inimeste tervise kaitse nimel ( 4 ) on Euroopa Liit alates 1991. aastast võtnud mahepõllumajandusliku tootmise valdkonnas vastu õigusakte, mis näevad ette ettevõtjate lülitamise keerukasse kontrollsüsteemi.

2. Bundesgerichtshof (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim kohus) palub oma eelotsusetaotluses tõlgendada määrust nr 834/2007, mille artikkel 27 kohustab liikmesriike looma kontrollsüsteemi ja artikli 28 lõige 2 annab neile õiguse mitte kohaldada seda kontrollsüsteemi teatud liiki jaemüüjate suhtes. Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib sisuliselt teada, kas seda erandit võib kohaldada ka online-jaemüüjate suhtes.

3. Määruse nr 834/2007 artikli 28 lõiget 2 peetakse üldiselt sedavõrd ebaselgeks, et määruse nr 834/2007 ajakohastamise üle peetava arutelu raames on tehtud ettepanek erandi kohaldamise võimalus täielikult kaotada, kusjuures kriitikud viitavad erinevatele tõlgendustele ja tavadele liikmesriikides ning üha suurematele probleemidele juhtimise, järelevalve ja kontrolli valdkonnas. ( 5 )

4. Käesolev kohtuasi annab Euroopa Kohtule, kellelt seni ei ole palutud tõlgendada määrust nr 834/2007, ( 6 ) esimese võimaluse selgitada artikli 28 lõike 2 tähendust ja anda juhiseid, mis on vajalikud selle erandiklausli käsitlemiseks viisil, mis tagab õiguskindluse ja ühetaolisuse. Nagu ma käesolevas ettepanekus näitan, aitab selle erandiklausli kujunemisloo põhjalikum käsitlus oluliselt selgitada selle erandi tähendust.

I. Õiguslik raamistik

A. Liidu õigus

5. Määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 28 „Kontrollsüsteemi järgimine“ esimeses kahes lõikes on sätestatud: „1. Iga ettevõtja, kes toodab, valmistab ette, ladustab või impordib kolmandatest riikidest tooteid artikli 1 lõike 2 mõistes või kes viib nimetatud tooteid turule, teeb enne toodete mahepõllumajanduslikena või mahepõllumajanduslikule tootmisele üleminekul olevatena turuleviimist järgmist: a) teavitab oma tegevusest selle liikmesriigi pädevaid asutusi, kus asjaomane tegevus toimub; b) lülitab oma ettevõtte artiklis 27 nimetatud kontrollsüsteemi. […] 2. Liikmesriikidel on õigus mitte kohaldada käesolevat artiklit ettevõtjate suhtes, kes müüvad tooteid otse lõpptarbijale või lõppkasutajale, tingimusel, et nad ei tooda, valmista ette ega ladusta teisiti kui ainult seoses müügipunktiga, või ei impordi asjaomaseid tooteid kolmandatest riikidest ega ole sellist tegevust kolmandast isikust alltöövõtjale üle andnud.“

B. Siseriiklik õigus

6. Euroopa Liidu õigusaktide mahepõllumajanduses rakendamise seaduse (Gesetz zur Durchführung der Rechtsakte der Europäischen Union auf dem Gebiet des ökologischen Landbaus; edaspidi „ÖLG“) § 3 lõike 2 kohaselt on ettevõtjad, kes müüvad tooteid määruse nr 834/2007 artikli 1 lõike 2 tähenduses „mahepõllumajanduslike toodetena“ või „mahepõllumajanduslikule tootmisele üleminekul olevate toodetena“ otse lõpptarbijale või ‑kasutajale, vabastatud määruse nr 834/2007 artikli 28 lõikes 1 sätestatud kohustuste järgimisest, kui nad ise ei tooda või ei lase toota, ei valmista ette või ei lase ette valmistada, ei ladusta või ei lase ladustada neid tooteid teisiti kui ainult müügikohaga seoses või ei impordi ega lase neid importida kolmandatest riikidest.

II. Põhikohtuasja asjaolud ja eelotsuse küsimus

7. Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V. (vastustaja eelotsusetaotluse esitanud kohtu menetluses; edaspidi „Zentrale“) on ühendus, mille ülesanne on võidelda kõlvatu konkurentsi vastu. Kamin und Grill Shop GmbH (kaebaja eelotsusetaotluse esitanud kohtu menetluses; edaspidi „Grill Shop“) tegeleb interneti teel kamina- ja grillimistarvikute postimüügiga.

8. Grill Shopi kaubavaliku hulka kuuluvad mitmesugused vürtsisegud, mida ta pakkus 2012. aasta detsembris müügiks nimetuse all „mahevürtsid“ (Bio-Gewürze). Sel ajal ei olnud Grill Shopi lülitatud määruse nr 834/2007 artiklis 27 ette nähtud kontrollsüsteemi.

9. Zentrale vaidlustas 28. detsembri 2012. aasta kirjas, mida nimetati „hoiatuseks“, asjaomaste toodete müügiks pakkumise, väites, et see rikub määruse nr 834/2007 artikli 28 lõiget 1, mille kohaselt peavad mahapõllumajanduslikke tooteid turule viivad ettevõtjad lülitama oma ettevõtte kontrollsüsteemi, mida Grill Shop ei olnud aga teinud. Zentrale nõudis Grill Shopilt, et see võtaks kirjaliku kohustuse sellest tegevusest hoiduda, kusjuures kohustuse täitmata jätmise korral on ette nähtud kriminaalkaristus. Grill Shop täitis selle nõude, rikkumist siiski tunnistamata.

10. Käesoleva hagiga nõuab Zentrale, et talle hüvitataks osa hoiatamise käigus tekkinud kuludest summas 219,35 eurot koos viivisega.

11. Landgericht Fulda (Fulda esimese astme kohus, Saksamaa Liitvabariik) jättis hagi rahuldamata, leides, et Grill Shop ei pidanud lülitama oma ettevõtet kontrollsüsteemi, kuna ta müüs tooteid otse tarbijale ja oli seetõttu vabastatud oma ettevõtte kontrollsüsteemi lülitamisest vastavalt määruse nr 834/2007 artikli 28 lõikele 2 koostoimes ÖLG § 3 lõikega 2.

12. Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Maini-äärse Frankfurdi kõrgeim piirkondlik kohus, Saksamaa Liitvabariik; edaspidi „apellatsioonikohus“) tühistas selle kohtuotsuse ja rahuldas Zentrale hüvitisnõude põhjusel, et Grill Shop rikkus „mahevürtside“ müügiks pakkumisega määruse nr 834/2007 artikli 28 lõike 1 esimese lõigu punkti b, kuna tema ettevõte ei olnud, nagu nõutud, lülitatud selles määruses sätestatud kontrollsüsteemi. Apellatsioonikohus põhjendas seda tingimusega, et müügiga „otse“ lõpptarbijale vastavalt määruse nr 834/2007 artikli 28 lõikele 2 koostoimes ÖLG § 3 lõikega 2 on tegemist ainult siis, kui müük toimub toodete ladustamiskohas ettevõtja või tema müügitöötajate ja tarbija samaaegsel kohalolekul. Selle tõlgenduse kohaselt ei saaks Grill Shopi online-jaemüügi suhtes samamoodi nagu muude kaugmüügi teel mahepõllumajanduslike toodetega kauplemise vormide suhtes kohaldada määruse nr 834/2007 artikli 28 lõikes 2 sätestatud erandit.

13. Bundesgerichtshofile (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim kohus) esitatud kassatsioonkaebuses, millele apellatsioonikohus andis menetlusloa, palub Grill Shop jätta hagi rahuldamata. Zentrale palub jätta kassatsioonkaebus rahuldamata, väites, et müügikohas füüsilise kohaloleku nõude tõttu ei saa e-kaubanduse suhtes kunagi kohaldada määruse nr 834/2007 artikli 28 lõikes 2 sätestatud vabastust kontrollsüsteemist.

14. Neil asjaoludel esitas Bundesgerichtshof (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim kohus) järgmise eelotsuse küsimuse: „Kas määruse nr 834/2007 artikli 28 lõike 2 tähenduses on müügiga „otse“ lõpptarbijale tegemist juba siis, kui ettevõtja või tema müügitöötajad müüvad tooted lõpptarbijale ilma kolmanda isiku vahenduseta, või seab müük „otse“ lõpptarbijale lisaks tingimuseks, et müük toodete ladustamiskohas toimub ettevõtja või tema müügitöötajate ja lõpptarbija samaaegsel kohalolekul?“

15. Põhikohtuasja pooled ja Euroopa Komisjon esitasid Euroopa Kohtule kirjalikud seisukohad. Kohtuistungit ei taotletud ja seda ei toimunud.

III. Hinnang

A. Sissejuhatus

16. Säte, mida Bundesgerichtshof (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim kohus) palub Euroopa Kohtul käesolevas asjas tõlgendada, on määruses nr 834/2007 sätestatud kontrollsüsteemi puudutav erand.

17. Algatuseks tuleb märkida, et kõnealuse määruse esialgne versioon nõudis liikmesriikidelt kontrollsüsteemi loomist, kuid ei võimaldanud esialgu sellest erandi tegemist.

18. Tõlgendamise aluse leidmiseks käesolevas asjas näib seetõttu asjakohane alustada kõnealuse sätte tekke- ja kujunemisloo uurimisest, et selgitada seadusandja kavatsust asjaomase erandi kehtestamisel ja aidata seega täpsustada selle eesmärki. ( 7 ) Vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikale tuleb liidu õiguse sätte tõlgendamisel arvestada peale sätte konteksti ning selle õigusaktiga taotletavate eesmärkide, mille osa see säte on, ka sätte sõnastust. ( 8 ) Seda viimati nimetatud aspekti analüüsitakse pärast määruses sätestatud kontrollsüsteemi kohaldamisala ja sellest tehtava erandi kujunemisloo ja konteksti üksikasjalikumat käsitlemist.

B. Kujunemislugu ja kontekst

1. Kontrollisüsteem ja selle laiendamine

19. Ühenduse esimene mahepõllumajanduse ja toiduainete mahepõllumajandusliku tootmise raamistik loodi 1991. aastal määrusega nr 2092/91. Mahepõllumajanduslikke tooteid reguleeriva ühenduse korra loomisel oli kaks eesmärki: ühest küljest oli selle eesmärk kaitsta mahepõllundust, niivõrd kui see kaitse tagab ausad konkurentsitingimused mahepõllumajanduslikule tootmisele viitava märgistusega, ja teisest küljest oli selle eesmärk tõsta mahepõllumajanduslike toodete turg selgepiirilisemalt esile, tagades kõikide tootmis- ja töötlemisetappide läbipaistvuse, suurendades sellega selliste toodete usaldusväärsust tarbijate silmis. ( 9 )

20. Määrus ei taotlenud neid eesmärke mitte üksnes eeskirju kehtestades, mida tuleb järgida mahepõllumajanduslike toodete tootmisel (määruse nr 2092/91 artiklid 6 ja 7) või märgistamisel (määruse nr 2092/91 artikkel 5), vaid ka samal ajal nõudes liikmesriikidelt korrapärase „kontrollisüsteemi“ loomist (määruse nr 2092/91 artiklid 8 ja 9).

21. Määruse nr 2092/91 artikli 8 lõikes 1 täpsustati, kes tuleb lülitada sellesse kontrollisüsteemi: „Ettevõtjad, kes toodavad, valmistavad ette või impordivad kolmandatest riikidest artiklis 1 kindlaksmääratud tooteid eesmärgiga neid turustada, peavad: a) teatama kõnealusest tegevusest selle liikmesriigi pädevale ametiasutusele, kus tegevus toimub […]; b) kehtestama oma ettevõttes artiklis 9 märgitud kontrollisüsteemi“.

22. Nagu nõukogu määruse nr 2092/91 preambulis selgitas, oli selle aluseks põhimõte, et „tootmine ja turustamine [peab] olema kõikidel tasanditel kontrollitav“, et kindlustada tootmiseeskirjade täitmine. ( 10 )

23. Pärast määruse jõustumist 1992. aastal läksid kümned tuhanded põllumajandusettevõtjad üle mahepõllumajandusele ning tarbijate ja kauplejate huvi mahepõllumajanduslike toodete vastu kasvas. ( 11 ) Neil aastatel esines juhtumeid, kus turule lasti mahepõllumajanduslikule tootmismeetodile viitavate märgistustega tooteid, mis ei vastanud kõnealuse määruse sätetele. ( 12 ) Veelgi enam, mahepõllunduslikult toodetud toodete ladustamisel esines herbitsiididega saastumist. ( 13 )

24. Seepärast peeti vajalikuks tugevdada kontrollisüsteemi ja allutada sellele kõik ettevõtjad toidu- ja söödaainete tootmise ja valmistamise protsessis, ( 14 ) mis hõlmas edaspidi „kogu tootmis- ja turustusahelat“. ( 15 ) Selgus, et kontrollisüsteemiga seni hõlmatud tegevuste loetelu ei olnud piisavalt põhjalik ja seda tuli laiendada.

25. Selle tulemusena muudeti 2004. aastal määruse nr 2092/91 artikli 8 lõiget 1, lisades täiendavate tegevustena sõnaselgelt ladustamise ja turustamise, nii et kontrollisüsteemiga hõlmatud ettevõtjate uus kirjeldus oli järgmine: „ettevõtjad, kes toodavad, valmistavad ette, ladustavad või impordivad kolmandatest riikidest artiklis 1 kindlaksmääratud tooteid eesmärgiga neid seejärel turustada või kes turustavad neid tooteid“. ( 16 )

26. Kui 2007. aastal asendati määruse nr 2092/91 artikli 8 lõige 1 määruse nr 834/2007 artikli 28 lõikega 1, tehti mõningaid täiendavaid ühtlustusi, mis olid rohkem toimetuslikku laadi. ( 17 ) Välja oli kujunenud üsna selge loetelu viiest tegevusest, mille suhtes tuleb rakendada kontrollsüsteemi. Need tegevused olid tootmine, ettevalmistamine, ladustamine, importimine kolmandast riigist ja turule laskmine.

27. Viimane kategooria täidab ilmselgelt eelnimetatud eesmärki hõlmata kogu turustusahel, loobudes seega liidu mahepõllumajanduslike toodete määruse esialgsest keskendumisest mahepõllumajandusliku tootmise esimestele etappidele. ( 18 ) Edaspidi hõlmas kontrollsüsteem kõiki turustusahela eri tasandite kauplejaid ja jaemüüjaid.

28. Kontrolli kohaldamisala sellisel laiendamisel ladustamisele ja jaemüügile kui eraldi tegevustele ( 19 ) olid sihtrühmaks selgelt hulgimüüjad. ( 20 ) Ühenduse mahepõllumajandusliku tootmise normide kehtestamisest alates saadud kogemused näitavad, et nende turustustegevus võib põhjustada ohtu, mis õigustab korrapärast kontrolli.

29. Väiksemate jaemüüjate puhul on õigusloome arutelude käigus siiski tõsiselt kaheldud nende kontrolli mõjus ja tehnilises teostatavuses; mitu delegatsiooni toetasid sammsammulist meetodit, mille kohaselt alustatakse hulgimüüjatest ning kulutatakse rohkem aega, et uurida viise ja vahendeid kontrolli laiendamiseks teistele sektoritele. ( 21 )

2. Erand ja selle tekkelugu

30. Selle erandi, mida Bundesgerichtshof (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim kohus) palub praegu Euroopa Kohtul tõlgendada, väljatöötamise taust on järgmine.

31. Erandi eesmärk oli vältida koormava kontrollisüsteemi kehtestamist jaemüügisektori suhtes. ( 22 ) See tuleneb määruses rakendatud riskipõhisest käsitlusviisist ja asjaolust, et mõnel juhul võib tunduda ebaproportsionaalne kohaldada teatud liiki jaemüügioperatsioonide suhtes teatamis- ja kontrollinõudeid. ( 23 ) Euroopa Parlament on oma raportis rõhutanud, et kontrollisüsteem ei tohiks olla väikeste jaemüüjate suhtes ebaproportsionaalselt koormav. ( 24 )

32. Komisjoni poolt 2003. aasta jaanuaris esitatud ettepaneku eelnõus soovitati sõnastada artikli 8 lõike 1 teine lõik järgmiselt: „Artiklis 9 viidatud kontrollisüsteemi ei kohaldata siiski jaemüüjate suhtes, kes ei tee ettevalmistusi ja müüvad sellised tooted suletud pakendis otse lõpptarbijale“.

33. Pärast toidukvaliteedi töörühma koosolekul toimunud põhjalikku arutelu esitas nõukogu kompromissteksti, millega Euroopa Parlament nõustus kolmandatest riikidest pärit importi puudutava lause lisamise ( 25 ) järel mitu kuud hiljem ja mis kõlas järgmiselt: „Esimeses lõigus sätestatud kohustusi ei kohaldata siiski jaemüüjate suhtes, kes ei tee ettevalmistusi ja müüvad sellised tooted eelnevalt pakendatuna otse lõpptarbijale“. ( 26 )

34. Hiljem ( 27 ) tehti veel üks ettepanek muudatuseks, mis võeti lõpuks vastu määruse nr 392/2004 artikli 8 lõike 1 teise lõigu uue sõnastusena. See kõlas järgmiselt: „Liikmesriigid võivad selle lõigu kohaldamisest vabastada ettevõtted, kes müüvad tooteid otse lõpptarbijale või -kasutajale, eeldusel, et nad ei tooda, valmista ette ega ladusta neid tooteid muuga kui ainult müügiga seoses ega impordi neid tooteid kolmandatest riikidest“. ( 28 ) See määruse nr 2092/91 artikli 8 lõike 1 teise lõigu kompromiss-sõnastus, nagu seda muudeti määrusega nr 392/2004, kehtib ka praegu, kuna see on identne määruse nr 834/2007 artikli 28 lõikega 2, ( 29 ) mida Euroopa Kohtul palutakse käesolevas asjas tõlgendada.

35. Eelnõu eri versioone ja lõplikku teksti võrreldes võib märgata klausli järkjärgulist kujunemist konkreetsete piiridega kitsast eeskirjast („suletud pakendis tooted“, hiljem „eelnevalt pakendatud tooted“) abstraktsemaks eeskirjaks. Samal ajal jäi selle normi põhistruktuur siiski endiseks, koosnedes kahest elemendist, mis puudutavad 1) kontrollsüsteemi kohaldamisest vabastatud isiku positsiooni turustusahelas ja 2) selle isiku seost tootega.

36. Esimese elemendi puhul on üllatav, et otse müümist lõpptarbijale puudutav nõue ei ole ettepandud erandiklausli eri versioonides kuidagi muutunud. Esimese elemendi puhul vajalikuks peetud muudatused puudutasid pigem müüja ja ostja kirjeldust, mis mõlemad asendati laiema mõistega: müüja puhul asendati mõiste „jaemüüja“ mõistega „ettevõtja“ ( 30 ) ja ostja puhul asendati „lõpptarbija“ mõistega „lõpptarbija või -kasutaja“.

37. Näib, et selliste toodete otse müügi tegevust õigusloomeprotsessi käigus peetud aruteludes ei käsitletud. Selle eesmärk oli jätta hulgimüüjad lihtsalt ja selgelt erandi kohaldamisalast välja ning tagada, et erandit võib kasutada ainult turustusahela viimane jaemüüja.

38. Teist elementi muudeti siiski mitu korda. Esialgses versioonis viidati üksnes suletud pakendis toodetele, järgmises versioonis kasutati veidi vabamat mõistet „eelnevalt pakendatud tooted“, kuid mõlemad olid seotud tingimusega, et jaemüüja ei ole teinud mingeid ettevalmistusi. Toote sellisel viisil määratlemine toimis füüsilise garantiina, et eelisseisundis müüja ei muuda toodet. Eesmärk oli hõlmata jaemüüjad, kes ei tee toote suhtes mingeid toiminguid. ( 31 ) Seadusandja pidas seda erandit sätestades silmas olukorda, kus jaemüüja ei käsitle toodet viisil, et puudub praktiliselt oht mõjutada selle toote laadi või märgistust nii, et see võib olla vastuolus mahepõllumajandusliku tootmise suhtes kohaldatavate eeskirjadega.

39. Kui piiramine mõistega „suletud pakendis tooted“ või „eelnevalt pakendatud tooted“ tundus liiga kitsas ning füüsilistest tõketest „suletud“ ja „pakend“ loobuti, tekkis vajadus leida olukorra abstraktsem kirjeldus, mis ei põhjustaks riske, mida ei esinenud varasemates versioonides. Kriitikud nõudsid, et seadusandja selgitaks jaemüügisektori puhul, „milliseid tegevusi täpselt on vaja hõlmata“. ( 32 )

40. Seadusandja otsustas lõpuks asendada positiivse eeltingimuse „eelnevalt pakendatud tooted“ negatiivse sõnastusega, loetledes kõik tegevusliigid, mida jaemüüjal ei ole lubatud teostada, kui ta soovib erandit kasutada. Määruse nr 834/2007 artikli 28 lõike 2 kohaldamisalasse kuuluvatel ettevõtjatel ei ole lubatud toota, ette valmistada ega importida kolmandast riigist. Neil on lubatud üksnes turustada ja ladustada, kuna need kaks tegevust on lahutamatult seotud jaemüüja äritegevusega ja toodete otse lõpptarbijale müügi korral vältimatud. Ka nende tegevuste piiramiseks toote müügi puhul hädavajalikuga kehtestati ladustamise loale piirang. Ettevõtja ei või „ladustada [määruse artikli 1 lõikega 2 hõlmatud tooteid] teisiti kui ainult seoses müügipunktiga“.

41. See piirang tagab, et jaemüüja on puhtalt jaemüüja, kes ei kuritarvita oma positsiooni jaemüüjana hoidumaks kõrvale muude tegevuste kontrollist, mille suhtes kohaldataks muidu korrapärast kontrolli. Kui ladustamine toimub lõpptarbijale toodet otse müüva jaemüüja tegevuskohas, ei tohiks see tegevus minna kaugemale müügi teostamiseks vajalikust.

42. Erandiklausli kujunemisloo eelneva analüüsi lühikokkuvõte: liikmesriigid võivad kohaldada turustusahela viimase jaemüüja suhtes erandit, tingimusel et see ettevõtja on pelgalt jaemüüja, kuna sellisel juhul ei ole tema tegevus üldiselt nii riskialdis, ( 33 ) et ta tuleks proportsionaalsuse põhimõtet arvesse võttes hõlmata mahepõllumajanduslike toodete korrapärase kontrolli süsteemiga.

C. Põhjendused

43. Käesolevas asjas tõlgendamist vajava erandiklausli kujunemisloo uurimisel leiti, et selle erandiklausli eesmärk oli anda teatav vabastus turustusahela viimasele jaemüüjale, kuna mahepõllumajanduslikke tooteid käsitlevate eeskirjade rikkumise riski peeti tema puhul üldiselt väikeseks. See kehtib eriti toote jälgitavuse kohta kõigil tootmis-, töötlemis- ja turustamisetappidel, mille peab tagama kontrollisüsteem. ( 34 ) Turustusahela viimase jaemüüja puhul, kes sõlmib lepingu tarbijaga, on jälgitavuse küsimus ilmselt ebaoluline.

44. Seoses Bundesgerichtshofi (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim kohus) esitatud küsimusega tähendab see seda, et asjaolust, et toode müüakse lõpptarbijale ilma kolmanda isiku vahenduseta, piisab, et pidada müüki „otse“ müügiks.

1. Tarbija enda tehtav kontroll

45. Zentrale leiab siiski, et erandit saab kohaldada ainult siis, kui müük toimub lisaks toote ladustamiskohas ettevõtja või tema müügitöötajate ja tarbija samaaegsel kohalolekul. Ta põhjendab oma seisukohta sellega, et mahepõllumajanduslikku toodet otse lõpptarbijale müüva ettevõtja suhtes erandi tegemine oli põhjendatud, kuna tarbija saab toodet ise kontrollida. ( 35 )

46. See argument ei ole minu arvates veenev. See ei ole kooskõlas minu eespool esitatud väitega, ( 36 ) et erandi tegemise eesmärk on vabastada müüja korrapärase professionaalse kontrolli tegemise kohustusest, sest see on pelgalt jaemüüjana tegutseva isiku tüüpilise tegevusega seotud väikest riski silmas pidades ebaproportsionaalne. Kuna määruses nr 834/2007 rakendatakse riskipõhist käsitlusviisi ega seata seega eesmärgiks täielikku kontrolli, vaid jäetakse teatav vabadus, puudub igasugune vajadus kontrollikohustuse panemiseks kellelegi teisele. Tarbija ülesanne ei ole kõrvaldada jätkuv risk, mis püsib korrapärasest professionaalsest kontrollist erandi tegemise tõttu ja mida seadusandja on teadlikult talunud.

47. Pealegi on tegelikkuses ebaselge, kuidas peaks tarbija, kes ei tea tavaliselt kõiki konkreetseid nõudeid, millele mahepõllumajanduslik toode peab määruse nr 834/2007 ja määruse nr 889/2008 alusel vastama, olema suuteline sellist kontrolli edukalt teostama. ( 37 ) Tarbijal puuduvad üldiselt selleks vajalikud eriteadmised.

48. Tarbijal puuduvad ka faktide ja asjaolude uurimiseks meetodid ja vahendid, mis on vajalikud toote sisuliseks hindamiseks. Toote ja müüja füüsiline kohalolek ei anna ostjale nõutavat teavet, kuna ei määrus nr 834/2007 ega ka määrus nr 889/2008 ei kohusta müüjat andma ostjale teavet. Potentsiaalselt kahjulikud tingimused, nagu kokkupuude muude toodete ja kemikaalidega või ladustamistemperatuuri ja -valguse asjakohasus või võimalik eelnev uuesti märgistamine, ei ole tingimata märgatavad ja kindlakstehtavad, kui tarbija näeb toodet ainult müügitehingu ajal ega oma seega teavet vahetult eelnenud ladustamisolukorra kohta.

49. Määrus nr 834/2007 oleks üsna ebajärjekindel, kui ühest küljest nõutakse liikmesriigi kontrolliasutuselt, kes soovib delegeerida kontrolliülesande konkreetsele kontrolliorganile, tõendamist, et kontrolliorganil on selleks nõutavad oskused, varustus ja infrastruktuur ning piisav arv sobiva kvalifikatsiooni ja kogemustega töötajaid, ( 38 ) ja teisest küljest antakse liikmesriikidele mõnedel juhtudel luba usaldada selle keerulise ülesande täitmine tavalisele tarbijale.

50. Vastavalt määrusele nr 834/2007 puudub tarbijal kontrollikohustus. Ta peaks pigem saama tugineda toote märgistusele ja esitlusele. Määruse nr 834/2007 põhjenduse 22 esimene lause sätestab: „On oluline säilitada tarbija usaldus mahepõllumajanduslike toodete vastu“. ( 39 ) Kui tarbijalt eeldatakse usaldust toote vastu, ei pea ta muutuma aktiivseks ega analüüsima kriitiliselt toote mahepõllumajanduslikku laadi.

2. Mahepõllumajanduslike toodete toetamine

51. Lõpuks on oluline märkida, et üks määruse üldeesmärke on luua tingimused, millele toetudes saaks mahepõllumajandussektor edeneda kooskõlas tootmise ja turu arenguga. ( 40 ) See eesmärk keelab nende toodete turustusvahendite ja -kanalite tarbetu piiramise.

52. Eeltoodut arvesse võttes tundub, et käesolevas asjas on erandi tegemine kontrollsüsteemist õigustatud ja täiendavaid piiranguid ei ole vaja. ( 41 ) Kuna supermarketid ja teised laia kaubavalikuga üldtasandi jaemüüjad ning sellised jaemüüjad nagu käesolevas asjas kaebaja, kes müüb grillimistarvikuid, võivad soovida lisada oma kaubavalikusse ainult mõne üksiku mahepõllumajandusliku toote, mistõttu ei ole mõttekas tekitada mahepõllumajanduse kontrollsüsteemist teavitamise ja ettevõtte sellesse süsteemi lülitamisega seonduvaid kulusid ega halduskoormust, näib olevat soovitav mitte panna neile koormust, mille tulemusena võib juhtuda, et nad loobuvad mahepõllumajanduslike toodete müügist ja need tooted muutuvad tarbijale seega vähem kättesaadavaks. See võib tekitada olukorra, kus mahepõllumajanduslikud tooted on saadaval ainult butiigilaadsetes eripoodides ja mahepõllumajanduslike toodete turg ei saa kasutada kõiki olemasolevaid turustuskanaleid.

53. Nagu eespool on ettevalmistavate materjalide põhjal märgitud, oli küsimuses, kas ja millises ulatuses tuleks jätkuvat riski aktsepteerida, vaja leida kompromiss ( 42 ) ning täiendavate sektorite kontrolli suhtes esinevate kõhkluste ja ebakindluse ( 43 ) tõttu jäeti see lõpuks liikmesriikide otsustada. Nad on kõige sobivamad otsustama, võttes arvesse asjaomase riigi konteksti, st jaemüüjatele kehtestatud siseriiklikke norme ja eeskirju ning muid valitsevaid tingimusi, kas ja millises ulatuses oleks erandi kohaldamine proportsionaalsust silmas pidades asjakohane. ( 44 ) Liikmesriigi kaalutlusõigust ja tema individuaalset riskihinnangut ei tohiks täiendavaid piiranguid põhjustava tõlgendusega kahjustada.

D. Sõnastus

54. Müüja ja ostja või toote müügikohas kohaloleku vajalikkusele ei viita ka määruse nr 834/2007 artikli 28 lõike 2 sõnastus.

55. Erinevalt vastustaja ja komisjoni väitest puudub tekstis asjakohane viide, et mõiste „otse müüma“ eeldab seose olemasolu müügi ja teatava asukoha vahel. Määruse nr 834/2007 artikli 28 lõike 2 teine tingimus välistab erandi kohaldamisalast müüjad, kes „ladustavad [tooteid] teisiti kui ainult seoses müügipunktiga“. Tekstis ei öelda siiski „kuskil mujal kui müügipunktis“. ( 45 ) Mõistet „müügipunkt“ kasutatakse tavaliselt abstraktsemas tähenduses, viidates sellele, et müük on toimunud; see ei viita tingimata asukohale, vaid pigem üldisemalt ja abstraktsemalt müüja ja ostja vahelisele suhtlusele. Seose tähistamiseks kasutatakse tekstis sõna „seoses“ (in connection), mitte ei viidata asukohale (kasutades nt inglise keeles eessõna „at“). ( 46 ) Artikli 28 lõige 2 käsitleb korralduslikku seost, mitte kohast tulenevat seost. ( 47 ) Kui ettevõtja tegeleb toodete ladustamisega, peab see ladustamine toimuma seoses müügiga.

E. Lõppmärkused

56. Seoses käesoleva asja keskse küsimusega, kas online-jaemüügi suhtes saab kohaldada erandit või tuleb see, nagu komisjon väidab, erandi kohaldamisalast üldiselt välistada, tuleb meenutada, et kõnealune erandiklausel sätestati esimest korda 2003. aastal, kui e-kaubandus oli juba hästi tuntud ja e-kaubanduse direktiiv ( 48 ) oli juba jõustunud, nii et seadusandjalt võis eeldada erandi sõnaselget sätestamist, kui tal oli kavatsus e-müük välistada.

57. Komisjoni väide, et pikema ladustamise korral pettuse risk kasvab, ei ole esiteks veenev ega oleks teiseks ka online-jaemüüjate välistamise põhjuseks, kuna need jaemüüjad ei ladusta tooteid tingimata kauem kui kaupluseketid; neil ei pruugi isegi olla mingisugust ladu, vaid nad lasevad pigem oma hulgimüüjal tarnida tooted otse tarbijale.

58. Üldiselt on keskkonnakaitse, mis on määruse nr 834/2007 üks eesmärke, kogu e-kaubanduses üsna hästi tagatud. Kõik see räägib selgelt määruse nr 834/2007 artikli 28 lõike 2 kohaldamisalast online-jaemüüjate väljajätmise vastu.

IV. Ettepanek

59. Bundesgerichtshof (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim kohus) soovib sisuliselt teada, kas nõukogu 28. juuni 2007. aasta määruse nr 834/2007 mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise ja määruse (EMÜ) nr 2092/91 kehtetuks tunnistamise kohta artikli 28 lõikes 2 sätestatud erandi kohaldamine teatava tehingu suhtes eeldab peale ettevõtja ja tarbija vahelise otsese kontakti ka täiendavate füüsilise kohaloleku elementide olemasolu. Bundesgerichtshof (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim kohus) piirdus oma küsimuses siiski mõiste „otse müük“ tõlgendamisega. ( 49 )

60. Euroopa Kohus peaks asjakohase tõlgenduse andmiseks küsimuse ümber sõnastama, ( 50 ) nagu komisjon on soovitanud, ja hõlmama sellega kõik määruse nr 834/2007 artikli 28 lõikes 2 sätestatud piirangud.

61. Eelnevaid kaalutlusi arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Bundesgerichtshofi (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim kohus) esitatud eelotsuse küsimusele järgmiselt: Asjaolust, et toode müüakse lõpptarbijale ilma kolmanda isiku vahenduseta, piisab müügi pidamiseks „otse“ müügiks määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 28 lõike 2 tähenduses. Kui aga tooteid otse lõpptarbijale müüv ettevõtja toodab, valmistab ette või ladustab tooteid teisiti kui ainult seoses müügipunktiga või impordib asjaomaseid tooteid kolmandatest riikidest, ei saa tema suhtes määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 28 lõike 2 alusel erandit kohaldada. Väljend „teisiti kui ainult seoses müügipunktiga“ ei piira ladustamist müügi või tarnimise füüsilise asukohaga, vaid eeldab, et ladustamine on müüki abistav tegevus, mis ei lähe müügi teostamiseks mõistlikult vajalikust kaugemale. Erandi kohaldamine ei sõltu sellest, kas ja kus müüja tooteid ladustab, ega ladustamis- või müügikohas viibivatest isikutest.

( 1 ) Algkeel: inglise.

( 2 ) 2011. aastal hinnati koguväärtuseks ligikaudu 20 miljardit eurot; vt komisjoni talituste töödokument: mõjuhinnang, mis on lisatud dokumendile: ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr XXX/XXX [ametlike kontrollide määrus] muutmise ning nõukogu määruse (EÜ) nr 834/2007 kehtetuks tunnistamise kohta, COM(2014) 180 final, lk 11 koos edasiviidetega. Alates 2011. aastast on mahepõllumajandussektori kasv jätkunud ühtlases tempos. Saksamaa oli ülekaalukalt suurim mahepõllumajanduslike toodete turg ELis – 6,6 miljardit eurot 2011. aastal, talle järgnes Prantsusmaa 3,8 miljardi euroga; vt ibidem.

( 3 ) Vt eespool 2. joonealuses märkuses viidatud komisjoni talituste töödokument: mõjuhinnang, lk 11. 2015. aastal oli asjaomase turu koguväärtus ELis 27,1 miljardit eurot; vt Zahlen, Daten, Fakten. Die Bio-Branche 2017, Bund Ökologische Lebensmittelwirtschaft BÖLW, Berlin, lk 20 jj.

( 4 ) Vt üksikasjalikumalt komisjoni 28. juuni 2007. aasta määruse (EÜ) nr 834/2007 mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise ja määruse (EMÜ) nr 2092/91 kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2007, L 189, lk 1) põhjendus 1, mille esimeses lauses on sätestatud: „Mahepõllumajanduslik tootmine on üleüldine põllumajandusettevõtete juhtimise ja toiduainete tootmise süsteem, mis ühendab omavahel parimad keskkonnasõbralikud tavad, kõrgetasemelise bioloogilise mitmekesisuse, loodusvarade säilitamise, kõrgete loomatervishoiustandardite kohaldamise ning tootmismeetodid, mis on kooskõlas teatavate tarbijate eelistustega, kes eelistavad tooteid, mille valmistamisel on kasutatud looduslikke aineid ja meetodeid“.

( 5 ) Vt ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse mahepõllumajandusliku tootmise ning mahepõllumajanduslike toodete märgistamise, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr XXX/XXX [ametlike kontrollide määrus] muutmise ning nõukogu määruse (EÜ) nr 834/2007 kehtetuks tunnistamise kohta, COM(2014) 180 final, seletuskiri, lk 6.

( 6 ) Euroopa Kohus analüüsis oma 5. novembri 2014. aasta otsuses kohtuasjas Herbaria Kräuterparadies (C‑137/13, EU:C:2014:2335) mahepõllumajanduslikult toodetud joogile teatavate ainete lisamise lubatavust, milleks oli vaja tõlgendada komisjoni 5. septembri 2008. aasta määruse (EÜ) nr 889/2008 artikli 27 lõike 1 punkti f, millega kehtestatakse määruse nr 834/2007 (ELT 2008, L 250, lk 1) üksikasjalikud rakenduseeskirjad; Euroopa Kohus tugines määruse nr 834/2007 põhjendustele 3, 5, 22 ja 25 ning artiklitele 6, 19, 21 ja 23. Oma 4. juuni 2015. aasta otsuses kohtuasjas Andechser Molkerei Schietz vs. komisjon (C‑682/13 P, ei avaldata, EU:C:2015:356), millega lahendati komisjoni 11. novembri 2011. aasta määruse (EL) nr 1131/2011, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1333/2008 II lisa stevioolglükoosiidide osas (ELT 2011, L 295, lk 205) kehtivust puudutava Üldkohtu otsuse peale esitatud kaebus, viitas Euroopa Kohus määruse nr 834/2007 põhjendusele 1. Eelnevaid määrusi – nõukogu 24. juuni 1991. aasta määrust (EMÜ) nr 2092/91 põllumajandustoodete mahepõllundustootmise ning põllumajandustoodete ja toiduainete puhul sellele viitavate märgiste kohta (EÜT 1991, L 198, lk 1; ELT eriväljaanne 15/02, lk 39) ja nõukogu 24. veerbuari 2004. aasta määrust (EÜ) nr 392/2004, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 2092/91 põllumajandustoodete mahepõllundustootmise ning põllumajandustoodete ja toiduainete puhul sellele viitavate märgiste kohta (EÜT 2004, L 65, lk 1; ELT eriväljaanne 15/08, lk 189) – tõlgendavad viis kohtuotsust (kohtuotsused, 29.11.2007, komisjon vs. Saksamaa, C‑404/05, EU:C:2007:723; 29.11.2007, komisjon vs. Austria, C‑393/05, EU:C:2007:722; 14.7.2005, komisjon vs. Hispaania, C‑135/03, EU:C:2005:457; 13.7.1995, parlament vs. komisjon, C‑156/93, EU:C:1995:238, ja 14.7.2005, Comité Andaluz de Agricultura Ecológica, C‑107/04, EU:C:2005:470), millest kaks esimest käsitlevad kontrollsüsteemi puudutavat küsimust, nimelt alaliste eraõiguslike kontrolliasutuste loomist.

( 7 ) Euroopa Liidu seadusandja kavatsuse analüüsimine on üks meetodeist, mida Euroopa Kohus kasutab liidu teisese õiguse tähenduse kindlakstegemiseks; vt nt kohtuotsused, 7.12.2010, Pammer ja Hotel Alpenhof, C‑585/08 ja C‑144/09, EU:C:2010:740, punkt 71 jj; 15.7.2010, Purrucker,C‑256/09, EU:C:2010:437, punkt 84 jj; ja 27.10.2016, komisjon vs. SaksamaaC‑220/15, EU:C:2016:815.

( 8 ) Vt nt kohtuotsused, 16.7.2015, Lanigan,C‑237/15 PPU, EU:C:2015:474, punkt 35; ja 13.10.2016, Mikołajczyk,C‑294/15, EU:C:2016:772, punkt 26.

( 9 ) Vt määruse nr 2092/91 põhjendus 5 koostoimes põhjendusega 3.

( 10 ) Vt määruse nr 2092/91 põhjendus 12. Määruse nr 2092/91 põhjendus 13 sätestas, et „kõikide mahepõllunduslikele meetoditele viitava märgistusega toodete tootmise, ettevalmistamise, importimise ja turustamisega seotud ettevõtjate suhtes peab kehtima regulaarne kontrollisüsteem, mis vastab ühenduse miinimumnõuetele ning kus kontrolli teostavad selleks määratud kontrollivad ametiasutused“.

( 11 ) Vt nt Alemanno, A., „The European Reform on Organic Farming – Balancing Consumer Preferences and Free Movement Imperatives“, EFFL 2009, 406–419, 409.

( 12 ) KOM(2003) 14 (lõplik), komisjoni esitatud ettepaneku, mis käsitleb nõukogu määrust, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 2092/91 põllumajandustoodete mahepõllundustootmise ning põllumajandustoodete ja toiduainete puhul sellele viitavate märgiste kohta, seletuskirja punkt 3. See selgitus on lisatud nii ettepaneku põhjendusse 3 kui ka määruse nr 392/2004 põhjendusse 3.

( 13 ) Vt eespool 12. joonealune märkus.

( 14 ) Vt eespool 12. joonealune märkus.

( 15 ) Vt nõukogu 15. aprilli 2003. aasta dokument nr 8482/03 toidukvaliteedi töörühma 14. aprilli kohtumise aruande kohta, lk 2, lõike II punkt ii.

( 16 ) Vt määruse nr 392/2004 artikkel 1, millega anti artikli 8 lõike 1 esimesele lõigule see sõnastus. Kontrollsüsteemi kohaldamisala uut kirjeldust kohaldati alates 2005. aasta juulist; vt määruse nr 392/2004 artikkel 2.

( 17 ) Loobudes fraasist „eesmärgiga neid seejärel turustada“ ja tehes sõnastuses väikeseid kohandusi, kujunesid välja viis selgemat tegevuskategooriat, mis hõlmati „kontrollsüsteemiga“ (control system), nagu varasemat „kontrollisüsteemi“ (inspection system) nüüdsest nimetatakse.

( 18 ) See kasvav teadlikkus ilmneb eri versioonide preambulaid vaadeldes: kui määruse nr 392/2004 põhjenduses 3 kasutati veel sõnastust „kõikidele ettevõtetele toidu- ja söödaainete tootmise ja valmistamise protsessis“, siis määruse nr 834/2007 põhjenduses 31 käsitletakse lõpuks sõnaselgelt kõiki kolme etappi: „ettevõtjate tegevus mahepõllumajanduslike toodete tootmise, ettevalmistamise ja turustamise kõigis etappides“ (kohtujuristi kursiiv).

( 19 ) Asjaolu, et laiendamine puudutab ladustamist ja jaemüüki üksnes niivõrd, kui neid tegevusi sooritatakse artikli 8 varasema versiooniga juba hõlmatud tegevustest eraldi seisvate tegevustena, rõhutas komisjoni esindaja toidukvaliteedi töörühma 14. aprilli 2003. aasta koosolekul; vt eespool 15. joonealuses märkuses viidatud nõukogu dokument 8482/03, lk 2, lõike II punkt ii.

( 20 ) Vt eespool 15. joonealuses märkuses viidatud nõukogu dokument nr 8482/03, lk 2, lõike II punkt ii.

( 21 ) Vt nõukogu 2. aprilli 2003. aasta dokument nr 6999/03 toiduainete kvaliteedi töörühma 28. veebruari 2003. aasta kohtumise aruande kohta, lk 2, lõike III punkt ii.

( 22 ) Vt eespool 21. joonealuses märkuses viidatud nõukogu dokument nr 6999/03.

( 23 ) Ettepaneku, mis käsitleb nõukogu määrust, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 2092/91 põllumajandustoodete mahepõllundustootmise ning põllumajandustoodete ja toiduainete puhul sellele viitavate märgiste kohta, eesistujariigi muudetud kompromissteksti põhjendus 3a, nõukogu 18. detsembri 2003. aasta dokument nr 16235/03 toiduainete kvaliteedi (mahepõllumajandus) töörühma 10. detsembri 2003. aasta kohtumise aruande kohta lisa.

( 24 ) Vt Euroopa Parlamendi dokument FINAL A5-0392/2003, 6. novembri 2003. aasta raport ettepaneku kohta võtta vastu nõukogu määrus, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 2092/91 põllumajandustoodete mahepõllundustootmise ning põllumajandustoodete ja toiduainete puhul sellele viitavate märgiste kohta (COM(2003) 14 – C5‑0021/2003 – 2003/0002(CNS))“, põllumajanduse ja maaelu arengu komisjon, raportöör Danielle Auroi, lk 9, kavandatud muudatuse 10 põhjendus.

( 25 ) Euroopa Parlamendi esitatud eelnõuga lisati nõukogu kavandatud lausele teine lause: „Artikli 11 sätteid kohaldatakse jaemüüjate suhtes, kes impordivad eelnevalt pakendatud tooteid otse kolmandatest riikidest“. Vt eespool 24. joonealuses märkuses viidatud Euroopa Parlamendi dokument FINAL A5‑0392/2003, lk 9, muudatus 10.

( 26 ) Artikli 8 lõike 1 teise lõigu kompromisstekst, mille koostas eesistujariik, võttes arvesse töörühma 14. aprilli 2003. aasta arutelu, nõukogu 23. aprilli 2003. aasta dokument nr 8571/03.

( 27 ) Eespool 23. joonealune märkus, nõukogu dokument nr 16235/03, lisa.

( 28 ) Vt määruse nr 392/2004 artikkel 1, millega anti artikli 8 lõike 1 teisele lõigule see sõnastus. Kontrollisüsteemi kohaldamisala uut kirjeldust kohaldati alates 2005. aasta juulist; vt määruse nr 392/2004 artikkel 2.

( 29 ) Peale keeleliste kohanduste (mõiste „paragrahv“ asemel „artikkel“ ja mõiste „sellised tooted“ asemel „tooted“) ning toimetuslike ja numbriliste muudatuste ei tehtud selles klauslis 2007. aastal muid muudatusi; vt määruse nr 834/2007 artikli 28 lõike 2 tekst eespool punktis 5.

( 30 ) Üldisema mõiste „ettevõtja“ kasuks võidi määruse nr 834/2007 artikli 28 lõikes 2 otsustada seetõttu, et see oli määratletud määruse nr 834/2007 artikli 2 punktis d, mis sätestab, et „ettevõtja“ on füüsiline või juriidiline isik, kes vastutab käesoleva määruse nõuete täitmise eest tema kontrollitavas mahepõllumajanduslikus ettevõttes“. Mõiste „jaemüüjad“ asendamine mõistega „ettevõtjad“ tähendas lihtsalt ühtlustamist määruse üldise terminoloogiaga ja samuti artikli 28 lõikes 1 kasutatud terminoloogiaga. Määruse nr 834/2007 põhjenduses 32 kasutatakse endiselt mõistet „jaemüüjad“.

( 31 ) Vt eespool punktides 32 ja 33 esitatud määruse nr 2092/91 muudetud artikli 8 esialgsete versioonide sõnastus.

( 32 ) Vt eespool 21. joonealune märkus, nõukogu dokument nr 6999/03.

( 33 ) Vt nt Schmidt, H. ja Haccius, M., EG-Verordnung „Ökologischer Landbau“. Eine juristische und agrarfachliche Kommentierung der Verordnung (EG) Nr. 834/2007, Freiburg im Breisgau, 2008, lk 445/446, kus kirjeldatakse väiksemat pettusejuhtumit selles sektoris, eeskätt seoses eelnevalt pakendatud toodetega, mis näivad hõlmavat suurt osa jaemüügitoodetest.

( 34 ) Vastavalt määruse nr 834/2007 artikli 27 lõikele 13 tagavad liikmesriigid, et kontrollsüsteem tagab sellise toote jälgitavuse.

( 35 ) Vt ka OLG Frankfurt GRUR‑RR 2015, 308; LG München WRP 2015, 780.

( 36 ) Vt eespool punktid 31 ja 42.

( 37 ) Eeskirjad, mis võivad olla kohustuslikud ka lõplikule jaemüüjale, on määruse nr 889/2008 4. peatükis (artikkel 30 jj) kogumise, pakendamise, transpordi ja ladustamise kohta sätestatud eeskirjad ning selle määruse nr 889/2008 III jaotises (artikkel 57 jj) märgistamise kohta sätestatud eeskirjad. Nagu komisjon oma „tõlgendavas märkuses nr 2012-03“ õigesti märkis, eeldab ladustamine füüsilist infrastruktuuri, mille suhtes kohaldatakse samuti teatavaid tegevusnõudeid, nagu puhastamine ja desinfitseerimine.

( 38 ) Vt määruse nr 834/2007 artikli 27 lõige 5.

( 39 ) Määruse nr 834/2007 põhjendustes 3 ja 5 mainitakse samuti tarbijate usaldust, mis näitab selle keskset kohta määruses.

( 40 ) Vt nt määruse nr 834/2007 põhjenduse 3 teine lause.

( 41 ) Määruse nr 834/2007 põhjenduse 22 teine lause sätestab: „Seepärast peaksid erandid mahepõllumajandusliku tootmise suhtes kohaldatavatest nõuetest rangelt piirduma vaid juhtudega, mil erandlike eeskirjade kohaldamist peetakse õigustatuks“. Vastustaja tugineb erandi kitsa tõlgendamise õigustamisel põhjendusele 22.

( 42 ) Vt eespool punktid 33 ja 34.

( 43 ) Vt eespool punkt 29.

( 44 ) Liikmesriigid on tegelikult üpris erineval moel kasutanud võimalust artikli 28 lõike 2 alusel erandit teha: mõni piirdub eelnevalt pakendatud toodetega, nt Itaalia (Disposizioni per l’attuazione dei regolamenti (CE) n. 834/2007, n. 889/2008, n. 1235/2008 e successive modifiche riguardanti la produzione biologica e l’ettichettatutra dei prodotti biologici Registro ufficiale 0018354 – 27/11/2009, artikkel 2.4 sätestab: ‘Ai sensi dell’articolo 28 paragrafo 2 del Reg. (CE) n. 834/2007 sono esentati dall’applicazione del medesimo articolo gli operatori che vendono prodotti da agricoltura biologica al consumatore all’utilizzatore finale in imballaggio preconfezionato, a condizione che non li producano …’) ja Eesti (mahepõllumajanduse seaduse § 5 lõige 2 sätestab: „Tunnustatud ei pea olema nõukogu määruse (EÜ) nr 834/2007 artikli 28 lõikes 2 nimetatud isiku ettevõte juhul, kui ettevõttes tegeletakse üksnes müügipakendis toodete müügiga. (RT I 2009, 12, 72 – jõustus 01.03.2009)“). Hispaanias suunab Comunidad Valenciana oma riskihindamise mitte ainult toote eelnevale pakendamisele, vaid ka sellistele teguritele nagu aastane müügiväärtus või tarbija võimalus jälgida toote jagunemisprotsessi (Resolutión de 20 de junio de 2016, de la Dirección General de Desarrollo Rural y Política Agraria Común, por la que se regulan determinadas excepciones relativas al régimen de control de los comerciantes minoristas en la Comunitat Valenciana, que vendan directamente al consumidor final productos ecológicos, conforme al Reglamento (CE) 834/2007 de 28 junio de 2007 y el Reglamento 889/2008 que lo desarrolla (2016/5529, Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, Num. 7842/02.08.2016 p. 2249)). Teised liikmesriigid kasutavad lihtsalt direktiivi laiemat sõnastust (vt nt Saksamaa ÖLG § 3 lõige 2, vt eespool punkt 6, või Ühendkuningriigi Organic Products Regulations 2009, artikkel 4, või Hollandi Regeling van de Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit van 4 december 2008, nr. TRCJZ/2008/3442, houdende wijziging van de Landbouwkwaliteitsregeling 2007, artikkel 2).

( 45 ) Kohtujuristi kursiiv. Kui enamik määruse keeleversioone (valitud juhumeetodil) kasutab abstraktsema ingliskeelse sõnastuse vastet (nt „pas ailleurs qu’au point de vente“, „solo in connessione con il punkto di vendita“, „salvo en el punkto de venta“, „senão no ponto de venda“, „w celach innych niż odnoszących się do punktu sprzedaży“, „undtagen I forbindelse med salgsstedet“, „ħlief in konnessjoni mal-punkt ta' bejgħ“, „išskyrus pardavimo punktus“), lisatakse saksakeelses versioonis sellele teatav asukohale viitav varjund, kasutades fraasi „an einem anderen Ort als in Verbindung mit der Verkaufsstelle“, nagu ka hollandi- ja rootsikeelsetes versioonides, mis kõlavad järgmiselt: „op een plaats die geen verband houdt met het verkoopunkt“ ja „annat än i anslutning till försäljningsplatsen“, ning rumeenia- ja bulgaariakeelsetes versioonides, mis on sõnastatud järgmiselt: „în alte părți decât în legătură cu locul de vânzare“ ja „другаде, освен в мястото на продажба“ (kohtujuristi kursiiv). Peale bulgaariakeelse versiooni kasutatakse siiski kõikides viimati nimetatud versioonides väljendi „in connection“ tõlget ja hoidutakse kasutamast kohale viitavat tõlget (nagu ingliskeelses versioonis eessõna „at“). Erinevate keeleversioonide lahknevust arvesse võttes ei saa sõnastusel põhinev argument minu artikli 28 lõike 2 tõlgendust eriti mõjutada, nii et käesoleval juhul on teistel tõlgendusmeetoditel (vt punktid 19–52 ja 55 jj) suurem kaal.

( 46 ) 13 analüüsitud keeleversioonist neljas ei kasutata väljendit „seoses“; vt eespool 44. joonealune märkus. Neist neljast kolmes viidatakse siiski punktile, mitte kohale või asukohale.

( 47 ) Vt eespool 33. joonealune märkus, Schmidt, H., ja Haccius, M.

( 48 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/31/EÜ, 8. juuni 2000, infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eriti elektroonilise kaubanduse kohta siseturul (direktiiv elektroonilise kaubanduse kohta).

( 49 ) Küsimuse sõnastuse kohta vt eespool punkt 14.

( 50 ) Asjaolu, et sellega võib kaasneda täiendavate punktide või küsimuste kaalumine, ei takista Euroopa Kohut seda tegemast. Vt nt kohtuotsused, 23.2.2006, van Hilten-van der Heijden (C‑513/03, EU:C:2006:131, punktid 25–27); 11.3.2008, Jager (C‑420/06, EU:C:2008:152, punktid 45–58); 18.11.2010, Lahousse ja Lavichy (C‑142/09, EU:C:2010:694, punktid 35–48); ja 10.2.2011, Vicoplus jt (C‑307/09–C‑309/09, EU:C:2011:64, punktid 22–25).