Asjaomase isiku õigusi saab rikkuda otsus, mis tehakse pärast seda, kui on üle kantud selle isiku enne teenistusse asumist omandatud pensioniõiguste kogumaksumus ja selle peale saab esitada personalieeskirjade artikli 91 lõike 1 kohaselt tühistamishagi.

Tunnustatud pensioniõigusliku staaži aastate arvu saamiseks kohaldatakse varasematele õigustele vastava summa pensioniõiguslikuks staažiks ümberarvestamise meetodit, mis on ette nähtud üldistes rakendussätetes, mille asjassepuutuv institutsioon on personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõike 2 alusel kehtestanud.

Personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõike 2 kohaselt toimub selle ametniku puhul tunnustatud pensioniõigusliku staaži aastate arvu tegelik kindlaksmääramine, kes on taotlenud muus skeemis omandatud pensioniõiguste liidu pensioniskeemi ülekandmist, tingimata pärast konkreetse ülekande tegemist, „võttes aluseks ülekantud kapitali“. Seega ei saa asuda seisukohale, et pensioniõigusliku staaži kindlaksmääramise ettepanek, mis juba selle olemusest tulenevalt saadetakse enne ülekandmist, võib viia tegeliku kindlaksmääramiseni.

Samuti ei ole selles sättes ette nähtud, et asjaomase isiku ja institutsiooni vahel asjassepuutuvate sätete tõlgendamise ja kohaldamise üle tekkida võiva vaidluse peab lahendama liidu kohus juba enne, kui asjaomane isik on otsustanud, kas ta soovib kanda muus skeemis omandanud pensioniõigused üle liidu pensioniskeemi või mitte.

Just personalieeskirjade artikli 91 lõikes 1 on sätestatud, et tühistamishagi võib esitada üksnes huve kahjustava akti peale. Kui akt, mille peale hagi esitatakse, hageja huve ei kahjusta, ei ole hagi vastuvõetav. Hageja võimalik huvi hagis tõstatatud küsimuse sisulise lahendamise vastu on siinjuures asjassepuutumatu.

ELTL artikkel 270 ei anna liidu kohtule pädevust anda nõuandvaid arvamusi, vaid üksnes pädevuse lahendada liidu ning tema ametnike vahelisi vaidlusi neis piirides ja neil tingimustel, mis on kindlaks määratud personalieeskirjades.

Ametnike ja administratsiooni vaheline õigussuhe põhineb personalieeskirjadel, mitte lepingul. Sellest võib järeldada, et õigussuhted, mida reguleerivad vahetult personalieeskirjade sätted – nagu liidu pensioniskeemi puudutavad õigussuhted – ei põhine lepingul. Järelikult on liikmesriigi eraõigusesse kuuluvad mõisted, mida kohaldatakse lepingutele, nagu mõiste „pakkumus“, personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõike 2 kohaldamisel asjassepuutumatud.

Õigusnormi muutvaid õigusakte kohaldatakse varasema seaduse kehtivusajal tekkinud olukordade tulevaste tagajärgede suhtes, välja arvatud erandite korral. Teisiti on üksnes niisuguste olukordade puhul, mis on tekkinud ja lõplikult realiseerunud varasema normi kehtivusajal ja mis loovad omandatud õigusi. Õigust võib pidada omandatuks, kui selle aluseks olnud asjaolu ilmnes enne õigusnormide muutmist. See ei ole siiski nii õiguse puhul, mille aluseks olnud asjaolu ei realiseerunud muudatuse esemeks olnud õigusnormide kehtivusajal.

Personalieeskirjade VIII lisa artiklite 11 ja 12 uute üldiste rakendussätete kohaldamine muus pensioniskeemis omandatud pensioniõiguste ülekandmisele, mida on taotletud enne uute üldiste rakendussätete vastuvõtmist, kuid mis on viidud ellu pärast nende sätete jõustumist, ei ole personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõikega 2 vastuolus.

Asjaomane isik omandab õiguse staažilisa tunnustamisele alles pärast seda, kui tema muus skeemis omandatud pensioniõiguste kogumaksumus on liidu pensioniskeemi üle kantud. Seega, kuivõrd ei staažilisa ettepanek, mille institutsioon oma ametnikule või teenistujale pärast muus skeemis omandatud pensioniõiguste liidu pensioniskeemi ülekandmise taotlemist edastab, ega a fortiori sellise taotluse pelk esitamine ei tekita siduvaid õiguslikke tagajärgi seni, kuni taotletud ülekannet ei ole veel tehtud, on sellisel juhul tegemist „tekkiva olukorraga“ või äärmisel juhul „tekkinud olukorraga, mis ei ole veel siiski täielikult välja kujunenud“. Igal juhul ei ole tegemist olukorraga, mis on tekkinud ja lõplikult realiseerunud varasema normi kehtivusajal.

Isegi kui on antud konkreetseid kinnitusi, mis võivad nende saajates tekitada õiguspärase ootuse, ei saa isikud tugineda õiguspärase ootuse kaitse põhimõttele selleks, et vaidlustada uue õigusnormi kohaldamine, eriti valdkonnas, kus seadusandjal on ulatuslik kaalutlusõigus.

(vt punktid 152–154 ja 170)

Euroopa Kohus: kohtuotsus 22.12.2008, Centeno Mediavilla jt vs. komisjon,EU:C:2008:767, punktid 61–63 ja 91 ning seal viidatud kohtupraktika.