ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Nõukogu 21. märtsi 1972. aasta määruse (EMÜ) nr 574/72, millega määratakse kindlaks määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes rakendamise kord (muudetud ja ajakohastatud nõukogu 2. detsembri 1996. aasta määrusega (EÜ) nr 118/97), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. aprilli 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 647/2005, artikli 11 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi kohtud, kelle poole on pöördutud tööandja suhtes algatatud kohtumenetluse raames asjaolude tõttu, millest nähtub nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes (muudetud ja ajakohastatud määrusega nr 118/97), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 631/2004, artikli 14 lõike 1 punkti a alusel välja antud tõendite E 101 pettuse teel saamine või nende pettuslik kasutamine töötajate suhtes, kes töötavad selles liikmesriigis, saavad tuvastada pettuse esinemise ja järelikult jätta need tõendid E 101 arvesse võtmata alles pärast seda, kui nad on veendunud, et: — esiteks algatati selle määruse artikli 84a lõikes 3 ette nähtud menetlus viivitamata ning et väljastava liikmesriigi pädeval asutusel oli seega võimalik uuesti hinnata, kas need tõendid anti välja põhjendatult, arvestades vastuvõtva liikmesriigi pädeva asutuse esitatud konkreetseid asjaolusid, mis annavad alust arvata, et samad tõendid on saadud pettuse teel või neid kasutati pettuslikult, ning — teiseks ei ole väljastava liikmesriigi pädev asutus neid tõendeid uuesti läbi vaadanud ega võtnud mõistliku aja jooksul seisukohta nende asjaolude suhtes, vajaduse korral need tõendid tühistades või võttes need tagasi.
1.

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi kohus, kellele tarbija on esitanud hagi, milles palutakse tuvastada, et teatavad tingimused lepingus, mille tarbija on sõlminud müüja või teenuste osutajaga, on ebaõiglased, ei ole kohustatud omal algatusel ja eraldi kontrollima kõiki teisi lepingutingimusi, mida asjaomane tarbija ei ole vaidlustanud, et teha kindlaks, kas neid võib pidada ebaõiglaseks, vaid peab kontrollima üksnes neid, mis on vaidluse esemega seotud, nagu pooled on selle kindlaks määranud, kohe, kui talle on teada on selleks vajalikud õiguslikud ja faktilised asjaolud, mida on vastavalt olukorrale menetlustoimingute abil täiendatud.
1.

ELTL artiklit 63 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette, et mitteresidendist investeerimisfondile ei tagastata selles liikmesriigis asuvatelt üksustelt saadud dividendidelt kinni peetud dividendimaksu põhjusel, et ta ei tõenda, et tema aktsionärid või osakuomanikud vastavad nendes õigusnormides kehtestatud tingimustele, eeldusel, et need tingimused ei aseta mitteresidendist investeerimisfonde ebasoodsamasse olukorda ja et maksuhaldur nõuab nimetatud tingimuste täitmist tõendavate dokumentide esitamist ka residendist investeerimisfondidelt, mida tuleb kontrollida liikmesriigi kohtul.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta direktiivi 2011/83/EL tarbija õiguste kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/44/EÜ ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 85/577/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/7/EÜ, artiklit 27 koostoimes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 („ebaausate kaubandustavade direktiiv“), artikli 5 lõigetega 1 ja 5 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisine õigusnorm, milles on ette nähtud, et omanikud, kelle korter asub korterelamus, mis on ühendatud kaugküttevõrku, peavad osalema kulude kandmises, mis kaasnevad ühiskasutuses olevate osade ja hoonesisese seadmestiku soojusenergia tarbimisega, isegi kui nad ei ole eraldi taotlenud küttega varustamist ega kasuta kütet oma korteris.
1.

ELTL artikleid 63 ja 65 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt residendist äriühingu poolt residendist pensionifondile dividendi väljamaksmisel esiteks peetakse kinni maks, mille saab täielikult maha arvata fondi poolt tasumisele kuuluvast äriühingu tulumaksust ja mis makstakse tagasi, kui kinni peetud maks ületab fondi poolt tasumisele kuuluva äriühingu tulumaksu summa, ning teiseks ei suurenda see dividend üldse või suurendab väga vähesel määral äriühingu tulumaksuga maksustatavat kasumit, sest niisugusel pensionifondil on õigus sellest kasumist maha arvata eraldised pensionide maksmise kohustuse täitmiseks, samas kui mitteresidendist pensionifondile makstud dividendilt peetakse kinni maks, mis on sellele fondile kohaldatav lõplik maks, kui mitteresidendist pensionifond suunab dividendi pensionieraldistesse, mis tal tuleb tulevikus välja maksta, mida tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul kontrollida.
3.

Määruse nr 651/2014 artikli 44 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et selline abikava, nagu on kõne all põhikohtuasjades, mille puhul on energiamaksu tagastuse summa selgelt kindlaks määratud arvutusvalemiga, mis on ette nähtud seda kava kehtestavates liikmesriigi õigusnormides, on selle sättega kooskõlas.
1.

Kuna Madalmaade Kuningriik ei kompenseerinud omavahendite kaotust, mis on tingitud sellest, et Curaçao ametiasutused väljastasid ajavahemikul 1997/2000 Curaçaolt lähtuva piimapulbri ja riisi impordiga seoses sertifikaate EUR.1 vastuolus nõukogu 25. juuli 1991. aasta otsusega 91/482/EMÜ ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise kohta Euroopa Majandusühendusega ja Aruba ametiasutused väljastasid ajavahemikul 2002/2003 Arubalt lähtuva tangu ja manna impordiga seoses sertifikaate EUR.1 vastuolus nõukogu 27. novembri 2001. aasta otsusega 2001/822/EÜ ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise kohta Euroopa Ühendusega, siis on Madalmaade Kuningriik rikkunud ELL artikli 4 lõikest 3 tulenevaid kohustusi.
1.

Kuna Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik ei kompenseerinud omavahendite kaotust, mis on tingitud sellest, et Anguilla ametiasutused väljastasid ajavahemikul 1999/2000 Anguillast lähtunud alumiiniumiimpordiga seoses EXP-sertifikaate vastuolus nõukogu 25. juuli 1991. aasta otsusega 91/482/EMÜ ülemeremaade ja -territooriumide assotsieerimise kohta Euroopa Majandusühendusega, siis on ta rikkunud ELL artikli 4 lõikest 3 tulenevaid kohustusi.
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 13. veebruari 2019. aasta otsus (Arbeidsrechtbank Genti eelotsusetaotlus — Belgia) — Ronny Rohart versus Federale Pensioendienst

(kohtuasi C-179/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Sotsiaalkindlustus - Õigus saada pensioni riikliku töötajate pensioniskeemi alusel - Keeldumine võtta arvesse kohustusliku ajateenistuse perioodi, mille Euroopa Liidu ametnik on läbinud pärast teenistusse asumist - Lojaalse koostöö põhimõte)

(2019/C 131/17)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Arbeidsrechtbank Gent

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Ronny Rohart

Vastustaja: Federale Pensioendienst

Resolutsioon

ELL artikli 4 lõiget 3 koostoimes personalieeskirjadega, mis on sätestatud nõukogu 29. veebruari 1968. aasta määrusega (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjad ja muude teenistujate teenistustingimused ning komisjoni ametnike suhtes ajutiselt kohaldatavad erimeetmed, mida on muudetud nõukogu 22. märtsi 2004. aasta määrusega (EÜ, Euratom) nr 723/2004, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mille kohaselt ei lubata sellise töötaja pensioniõiguste kindlaksmääramisel, kes töötas töölepingu alusel selles liikmesriigis enne, kui temast sai liidu ametnik, ja kes läbis juba liidu ametnikuna selles liikmesriigis oma kohustusliku ajateenistuse, pidada ajateenistuses viibitud perioodi selle töötaja puhul samaväärseks töölepingu alusel töötaja tegeliku töötamisperioodiga, kusjuures sellel isikul oleks sellele õigus, kui ta oleks teenistusse kutsumise ajal või ajateenistuse lõpetamisele järgnenud kolmest aastast vähemalt ühe aasta vältel töötanud töökohal, mis on hõlmatud riikliku pensioniskeemiga.

(1) ELT C 182, 28.5.2018.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 12. veebruari 2019. aasta otsus (Rechtbank Amsterdami eelotsusetaotlus — Madalmaad) — Euroopa vahistamismääruse täitmise menetlus järgmise isiku suhtes: TC

(kohtuasi C-492/18 PPU) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö kriminaalasjades - Raamotsus 2002/584/JSK - Euroopa vahistamismäärus - Artikkel 12 - Isiku vahi all pidamine - Artikkel 17 - Euroopa vahistamismääruse täitmisotsuse tegemise tähtaeg - Riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette vahistusmeetme automaatse peatamise, kui vahistamisest on möödunud 90 päeva - Kooskõlaline tõlgendamine - Tähtaegade kulgemise peatumine - Euroopa Liidu põhiõiguste harta - Artikkel 6 - Õigus isikuvabadusele ja turvalisusele - Riigisiseste õigusnormide lahknevad tõlgendused - Selgus ja ettenähtavus)

(2019/C 131/19)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Rechtbank Amsterdam

Põhikohtuasja pool

TC

Resolutsioon

Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsust 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline riigisisene õigusnorm, nagu käsitletakse põhikohtuasjas ning mis näeb ette üldise ja tingimusteta kohustuse vabastada Euroopa vahistamismääruse alusel vahistatud tagaotsitav isik 90 päeva möödumisel tema vahistamisest, kui esineb väga tõsine põgenemisoht, mida ei saa sobivate meetmete kohaldamisega vastuvõetava tasemeni vähendada.

Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 6 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi kohtupraktika, mis lubab tagaotsitavat vahi all pidada üle selle 90-päevase tähtaja nimetatud riigisisese õigusnormi tõlgenduse alusel, mille kohaselt see tähtaeg peatatakse, kui vahistamismäärust täitev õigusasutus otsustab esitada Euroopa Liidu Kohtule eelotsusetaotluse või oodata ära vastuse eelotsusetaotlusele, mille on esitanud teine vahistamismäärust täitev õigusasutus, või lükata üleandmisotsuse tegemise edasi põhjusel, et vahistamismääruse teinud liikmesriigis võib esineda tegelik oht, et vahistamistingimused on ebainimlikud või alandavad, kui see kohtupraktika ei taga nimetatud riigisisese õigusnormi kooskõla raamotsusega 2002/584 ja selles esineb lahknevusi, mis võivad anda tulemuseks erineva kestusega vahi all pidamise.

(1) ELT C 381, 22.10.2018.
2.

ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et kohtute sõltumatuse põhimõttega ei ole vastuolus see, kui põhikohtuasja kaebaja suhtes kohaldatakse selliseid liikmesriigi õigusnorme, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja millega ülemäärase eelarvepuudujäägi kõrvaldamisest tulenevate piirangute tõttu vastu võetud palgavähenduse üldmeetmete raames vähendati ilma täidetavate ülesannete laadi ja tähtsust või teenistusstaaži pikkust arvesse võtmata kohtu liikmete põhipalku ja lisatasusid erinevate protsendimäärade võrra, mille tulemuseks on eelotsusetaotluse esitanud kohtu andmetel protsentuaalselt suuremad palgavähendused kahel madalamal palgaastmel olevate kohtunike jaoks kui kõrgemal palgaastmel olevate kohtunike jaoks, samas kui esimesena nimetatud kohtunikud saavad teisena nimetatutest väiksemat palka; eelöeldu kehtib juhul, kui põhikohtuasja kaebajale makstav palk on pärast põhikohtuasjas kõne all oleva palgavähenduse kohaldamist vastavuses tema täidetavate ülesannete olulisusega ja tagab seega tema otsustusvabaduse — seda tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 17. jaanuari 2019. aasta otsus (Korkein hallinto-oikeuse eelotsusetaotlus – Soome) – Menetlus, mille algatamist taotles A Ltd

(Kohtuasi C-74/18) (1)

((Eelotsusetaotlus - Direktiiv 2009/138/EÜ - Kindlustuse ja edasikindlustusega tegelema asumine ja tegelemine - Artikli 13 punkt 13 - Mõiste „riski asukohaliikmesriik“ - Liikmesriigis asutatud äriühing, mis osutab teises liikmesriigis äriühingute ümberkujundamisega seotud lepingust tuleneva riski kindlustamise teenust - Artikkel 157 - Kindlustusmakseid maksustav liikmesriik))

(2019/C 93/22)

Kohtumenetluse keel: soome

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Korkein hallinto-oikeus

Põhikohtuasja pooled

Hageja: A Ltd

Menetluses osales: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

Resolutsioon

Seega tuleb esitatud küsimustele vastata, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiivi 2009/138/EÜ kindlustus- ja edasikindlustustegevuse alustamise ja jätkamise kohta (Solventsus II), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2013. aasta direktiiviga 2013/58/EL, artikli 157 lõike 1 esimest lõiku koostoimes direktiivi 2009/138 artikli 13 punktiga 13 tuleb tõlgendada nii, et juhul kui kindlustusandja, mille asukoht on liikmesriigi territooriumil, pakub kindlustust, mis katab lepingust tulenevaid selliseid riske, mis on seotud aktsiate väärtusega ja omandaja poolt ettevõtja eest makstava õiglase ostuhinnaga, siis kohaldatakse selles kontekstis sõlmitud kindlustuslepingu suhtes ainult selle liikmesriigi kaudseid makse ja maksutaolisi lõive, kus on kindlustusvõtja asukoht.

(1) ELT C 142, 23.4.2018.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 6. detsembri 2018. aasta otsus (Hof van Cassatie eelotsusetaotlus – Belgia) – IK suhtes tehtud Euroopa vahistamismääruse täitmine

(Kohtuasi C-551/18 PPU) (1)

((Eelotsusetaotlus - Eelotsuse kiirmenetlus - Politseikoostöö ja õigusalane koostöö kriminaalasjades - Raamotsus 2002/584/JSK - Euroopa vahistamismäärus ja liikmesriikidevaheline üleandmiskord - Vabadusekaotusliku karistuse täideviimiseks tehtud Euroopa vahistamismäärus - Sisu ja vorm - Artikli 8 lõike 1 punkt f - Lisakaristuse mainimata jätmine - Kehtivus - Tagajärjed - Mõju kinnipidamisele))

(2019/C 93/24)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hof van Cassatie

Põhikohtuasja pool

IK

Resolutsioon

Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK) artikli 8 lõike 1 punkti f tuleb tõlgendada selliselt, et kui asjasse puutuva isiku üleandmise aluseks olnud Euroopa vahistamismääruses ei olnud mainitud lisakaristusena järelevalve alla andmist, mis määrati sellele isikule sama süüteo eest ja sama kohtuotsusega, millega talle määrati põhikaristusena vabadusekaotus, ei takista see sellistel asjaoludel, nagu on käsitluse all põhikohtuasjas, seda, et lisakaristus viiakse pärast põhikaristuse täitmise lõppemist ja pärast pädeva riigisisese täitmiskohtu sellekohase ametliku otsuse tegemist täide vabaduse võtmise teel.

(1) ELT C 16, 14.1.2019.
Euroopa Kohtu (täiskogu) 10. detsembri 2018. aasta otsus (Court of Session’i (Scotland), Edinburgh eelotsusetaotlus – Ühendkuningriik) – Andy Wightman jt versus Secretary of State for Exiting the European Union

(Kohtuasi C-621/18) (1)

((Eelotsusetaotlus - ELL artikkel 50 - Liikmesriigi teade oma kavatsuse kohta Euroopa Liidust välja astuda - Teate tagajärjed - Õigus teade ühepoolselt tagasi võtta - Tingimused))

(2019/C 65/24)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Session (Scotland), Edinburgh

Põhikohtuasja pooled

Avaldajad: Andy Wightman, Ross Greer, Alyn Smith, David Martin, Catherine Stihler, Jolyon Maugham, Joanna Cherry

Vastustaja: Secretary of State for Exiting the European Union

Menetluses osalesid: Chris Leslie, Tom Brake

Resolutsioon

ELL artiklit 50 tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui liikmesriik on Euroopa Ülemkogule selle artikli kohaselt teatanud oma kavatsusest Euroopa Liidust välja astuda, võimaldab kõnealune artikkel sellel liikmesriigil senikaua, kui liikmesriigi ja Euroopa Liidu vahel sõlmitud väljaastumisleping ei ole jõustunud, või lepingu puudumise korral seni, kuni ei ole möödunud sama artikli lõikes 3 ette nähtud kaheaastane tähtaeg, mida võib selle lõike alusel olla pikendatud, võtta teate ühepoolselt ning üheti mõistetavalt ja tingimusteta tagasi Euroopa Ülemkogule saadetud kirjaliku dokumendiga, pärast seda kui asjaomane liikmesriik on kooskõlas oma põhiseadusest tulenevate nõuetega teinud otsuse teade tagasi võtta. Tagasivõtmine kinnitab liikmesriigi kuulumist Euroopa Liitu tema kui liikmesriigi suhtes muutumatutel tingimustel, kuna tagasivõtmine lõpetab väljaastumismenetluse.

(1) ELT C 445, 10.12.2018.
1.

Kuna Austria Vabariik on ette näinud, et algupärase kunstiteose autori tasu teose edasimüümise eest maksustatakse käibemaksuga, on Austria Vabariik rikkunud nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 2 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.
1.

Mõistet „kogu vara või selle osa üleandmine“ nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 19 tähenduses tuleb tõlgendada nii, et see ei hõlma tehingut, millega äritegevuseks kasutatav kinnisasi antakse koos selle tegevusega seotud kõigi seadmete ja vallasvaraga üürile, isegi kui üürnik jätkab üürileandja tegevust sama nime all.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 17. oktoobri 2018. aasta otsus (High Court of Justice, Family Division’i (England and Wales) eelotsusetaotlus – Ühendkuningriik) – UD versus XB

(Kohtuasi C-393/18 PPU) (1)

((Eelotsusetaotlus - Eelotsuse kiirmenetlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EÜ) nr 2201/2003 - Artikli 8 lõige 1 - Kohtualluvus vanemliku vastutusega seotud asjades - Mõiste „lapse harilik viibimiskoht“ - Füüsilise kohalviibimise nõue - Ema ja lapse kinnipidamine kolmandas riigis ema tahte vastaselt - Ema ja lapse põhiõiguste rikkumine))

(2018/C 455/26)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

Põhikohtuasja pooled

Hageja: UD

Kostja: XB

Resolutsioon

Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000, artikli 8 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et laps peab liikmesriigis olema füüsiliselt kohal viibinud, et selle sätte tähenduses saaks tema harilikuks viibimiskohaks pidada seda liikmesriiki. Põhikohtuasjas vaatluse all olevad asjaolud, mille kohaselt esiteks isa avaldas emale sundi, mille tulemusel sünnitas ema nende lapse kolmandas riigis ja elab lapsega seal alates viimase sünnist, ja teiseks ema või lapse põhiõiguste rikkumine, isegi kui need leiavad tõendamist, ei oma siinkohal mõju.

(1) ELT C 276, 6.8.2018.
2.

Määruse nr 2201/2003 artikli 33 lõiget 1 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tuleb tõlgendada nii, et selle sättega on vastuolus see, kui niisuguses olukorras nagu põhikohtuasjas pööratakse täitmisele liikmesriigi kohtu lahend, millega määratakse eestkoste seadmine ja laste tagasitoomine ning mis tunnistatakse taotluse saanud liikmesriigis täidetavaks, enne kui selle lahendi täidetavaks tunnistamise otsus asjaomastele vanematele kätte toimetatakse. Määruse nr 2201/2003 artikli 33 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et asja menetlev kohus ei või selles sättes ette nähtud kaebetähtaega pikendada.
C 408/32

ET

Euroopa Kohtu (esimene koda) 19. septembri 2018. aasta otsus (Spetsializiran nakazatelen sad’i eelotsusetaotlus – Bulgaaria) – Kriminaalasi järgmise isiku suhtes: Emil Milev

(Kohtuasi C-310/18) (1)

((Eelotsusetaotlus - Eelotsuse kiirmenetlus - Õigusalane koostöö kriminaalasjades - Direktiiv (EL) 2016/343 - Süütuse presumptsioon - Avalikud seisukohavõtud süü kohta - Õiguskaitsevahendid - Vahistamise kui tõkendi seaduslikkuse kontrollimise menetlus))

(2018/C 408/41)

Kohtumenetluse keel: bulgaaria

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Spetsializiran nakazatelen sad

Põhikohtuasja kriminaalmenetluse pool

Emil Milev

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2016. aasta direktiivi (EL) 2016/343, millega tugevdatakse süütuse presumptsiooni teatavaid aspekte ja õigust viibida kriminaalmenetluses kohtulikul arutelul, artiklit 3 ja artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et need ei keela selliste menetluslikku laadi eelotsuste tegemist, nagu kohtu otsus kohaldada tõkendina vahistamist, mis põhinevad kahtlustel või süüstavatel tõenditel, tingimusel et nendes otsustes ei osutata vahistatule kui süüdlasele. Seevastu ei reguleeri nimetatud direktiiv tingimusi, millistel võib vahistamisotsused teha.

(1) ELT C 268, 30.7.2018.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 19. septembri 2018. aasta otsus (High Courti (Iirimaa) eelotsusetaotlus – Iirimaa) – Euroopa vahistamismääruste täitmine järgmise isiku suhtes: R O

(Kohtuasi C-327/18 PPU) (1)

((Eelotsusetaotlus - Eelotsuse kiirmenetlus - Politseikoostöö ja õigusalane koostöö kriminaalasjades - Euroopa vahistamismäärus - Raamotsus 2002/584/JSK - Täitmata jätmise alused - ELL artikkel 50 - Vahistamismäärus, mille on teinud selle liikmesriigi õigusasutused, kes on algatanud Euroopa Liidust väljaastumise menetluse - Ebakindlus selles osas, milline kord on kohaldatav selle liikmesriigi ja liidu vahelistele suhetele pärast väljaastumist))

(2018/C 408/43)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court (Iirimaa)

Põhikohtuasja pool

R O

Resolutsioon

ELL artiklit 50 tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriik üksnes teatab oma kavatsusest selle artikli alusel Euroopa Liidust välja astuda, siis ei tähenda asjaolu, et see liikmesriik on teatava isiku suhtes teinud Euroopa vahistamismääruse, et vahistamismäärust täitev liikmesriik peab keelduma Euroopa vahistamismääruse täitmisest või lükkama selle täitmise edasi seniks, kuni on selgunud, milline saab olema määruse teinud liikmesriigis kehtiv õiguslik kord pärast selle riigi Euroopa Liidust välja astumist. Kui ei ole piisavalt alust arvata, et isik, kelle suhtes vahistamismäärus on tehtud, võib jääda ilma Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga ja nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsusega 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK) tagatud õigustest pärast vahistamismääruse teinud liikmesriigi liidust väljaastumist, ei saa seda määrust täitev liikmesriik täitmisest keelduda niikaua, kuni vahistamismääruse teinud liikmesriik on veel Euroopa Liidu liige.

(1) ELT C 349, 16.7.2018.
—

ei või vahistamismäärust täitev õigusasutus ainult seetõttu, et vahistamismääruse teinud liikmesriigis on olemas kaebevõimalus, mille raames isik saab oma kinnipidamistingimused vaidlustada, välistada, et eksisteerib tegelik risk, et isikule, kelle kohta on vabadusekaotusliku karistuse täitmisele pööramiseks tehtud Euroopa vahistamismäärus, saab osaks ebainimlik või alandav kohtlemine Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 4 tähenduses; täitev õigusasutus võib aga sellise kaebevõimaluse olemasolu puudutatud isiku üleandmist otsustades arvesse võtta;