ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus siseriiklik õigusnorm, millega pannakse reprodutseerimisõigusest tehtava isiklikuks tarbeks kopeerimise erandi eest makstava õiglase hüvitise rahastamiseks mõeldud isiklikuks tarbeks kopeerimise tasu maksmise kohustus tootjatele ja importijatele, kes müüvad mobiiltelefoni mälukaarte äriklientidele, teades, et viimased kavatsevad müüa need kaardid edasi, kuid teadmata, kas nende kaartide lõppostjad on era- või ärikliendid, kui — sellise süsteemi kehtestamine on põhjendatud praktiliste raskustega; — tasu maksjad on salvestustasu maksmisest vabastatud, kui nad tõendavad, et nad on tarninud mobiiltelefoni mälukaardid muudele kui füüsilistele isikutele eesmärgil, mis ilmselgelt erineb isiklikuks tarbeks reprodutseerimisest, arvestades asjaolu, et seda vabastust ei saa piirata tarnimisele üksnes äriklientidele, kes on salvestustasusid haldavas organisatsioonis registreeritud; — selline süsteem näeb ette isiklikuks tarbeks kopeerimise tasu tagastamise õiguse, mis on tõhus ja ei muuda makstud salvestustasu tagastamist ülemäära raskeks, kusjuures tasu saab tagastada üksnes mälukaardi lõppostjale, kes peab selleks esitama salvestustasusid haldavale organisatsioonile vastavasisulise taotluse.
1.

Tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu otsus Guardian Industries ja Guardian Europe vs. komisjon (T-82/08, EU:T:2012:494) osas, milles see lükkas tagasi väite, et Guardian Industries Corp’ile ja Guardian Europe Sàrl’ile solidaarselt määratud trahvi summa arvutamisel on rikutud diskrimineerimiskeelu põhimõtet, ja milles kohtukulud mõisteti välja kõnealustelt ettevõtjatelt.
ET Euroopa Liidu Teataja C 462/2

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 16. oktoobri 2014. aasta otsus (Naczelny Sąd Administracyjny eelotsusetaotlus – Poola) – Welmory sp. z o.o. versus Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

(Kohtuasi C-605/12) (1)

((Eelotsusetaotlus - Ühine käibemaksusüsteem - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikkel 44 - Mõiste „teenuste saaja „püsiv tegevuskoht”” - Koht, kus teenused peetakse maksukohustuslastele osutatuks - Ühendusesisene tehing))

(2014/C 462/03)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Naczelny Sąd Administracyjny

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Welmory sp. z o.o.

Kostja: Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

Resolutsioon

Ühte maksukohustuslast, kelle ettevõtte asukoht on ühes liikmesriigis ja kellele teises liikmesriigis asutatud teine maksukohustuslane osutab teenuseid, tuleb selleks, et teha kindlaks koht, kus neid teenuseid maksustatakse, käsitada nii, et tal on teises liikmesriigis „püsiv tegevuskoht” nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (muudetud nõukogu 12. veebruari 2008. aasta direktiiviga 2008/8/EÜ) artikli 44 mõttes, kui seda tegevuskohta iseloomustab inimeste ja tehniliste vahendite poolest piisavalt püsiv ja sobiv struktuur, mis võimaldab sellel tegevuskohal saada ja seal kasutada sellele tegevuskohale vajalikke teenuseid, mis tuleb välja selgitada eelotsusetaotluse esitanud kohtul.

(1) ELT C 79, 16.3.2013.
ET Euroopa Liidu Teataja C 439/3

Euroopa Kohtu (esimene koda) 9. oktoobri 2014. aasta otsus (Finanzgericht Düsseldorfi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Rita van Caster, Patrick van Caster versus Finanzamt Essen-Süd

(Kohtuasi C-326/12) (1)

((Eelotsusetaotlus - Kapitali vaba liikumine - ELTL artikkel 63 - Investeerimisfondidest saadud tulu maksustamine - Investeerimisfondide kohustus teave teatavaks teha ja avaldada - Investeerimisfondidest saadud sellise tulu kindlasummaline maksustamine, mille osas ei ole teatavaks tegemise ja avaldamise kohustust täidetud))

(2014/C 439/03)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Düsseldorf

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Rita van Caster, Patrick van Caster

Kostja: Finanzamt Essen-Süd

Resolutsioon

ELTL artiklit 63 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid, mida käsitletakse põhikohtuasjas ja mis sätestavad, et kui mitteresidendist investeerimisühing ei täida nendes õigusnormides ette nähtud teabe teatavaks tegemise ja avaldamise kohustust, mida kohaldatakse eristamatult nii residendist kui ka mitteresidendist fondidele, rakendub tulu suhtes, mida maksukohustuslane saab nendest investeerimisfondidest, kindlasummalise maksustamise kord, kuna need õigusnormid ei võimalda maksukohustuslasel esitada oma tegelikku tulu tõendavaid tõendeid või teavet.

(1) ELT C 303, 6.10.2012.
1.

Nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik (muudetud nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiviga 2004/74/EÜ) artikli 2 lõike 4 punkti b tuleb tõlgendada nii, et energiatoote „kahese kasutamisega” selle sätte tähenduses ei ole tegemist olukorras, kus sütt kasutatakse kütteainena suhkru tootmisel ja kus selle energiatoote kütteainena kasutamisel tekkinud süsihappegaasi kasutatakse keemilise väetise saamiseks. Seevastu on „kahese kasutamisega” tegemist juhul, kui esiteks kasutatakse sütt kütteainena suhkru tootmisel ja teiseks kasutatakse selle energiatoote põletamisel saadud süsihappegaasi selle sama tootmisprotsessi läbiviimiseks, kui on selge, et suhkru tootmise protsessi ei ole võimalik läbi viia söe põletamisel saadud süsihappegaasita.
2.

ELTL artikli 267 esimese lõigu punkti b tuleb tõlgendada selliselt, et määruste nr 1083/2006 ja nr 1080/2006 alusel ning kahe liikmesriigi vahel Euroopa territoriaalse koostöö edendamise eesmärgil koostatud rakenduskava seirekomitee poolt vastu võetud selline programmi juhend, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas, ei kujuta endast liidu institutsiooni, organi või asutuse õigusakti ning seetõttu ei ole Euroopa Liidu Kohus pädev hindama niisuguse juhendi sätete seaduslikkust.
ET Euroopa Liidu Teataja C 421/4

Euroopa Kohtu (teine koda) 17. septembri 2014. aasta otsus (Hoge Raad der Nederlandeni eelotsusetaotlus – Madalmaad) – Almer Beheer BV, Daedalus Holding BV versus Van den Dungen Vastgoed BV, Oosterhout II BVBA

(Kohtuasi C-441/12) (1)

((Eelotsusetaotlus - Äriühinguõigus - Direktiiv 2003/71/EÜ - Artikli 3 lõige 1 - Kohustus avaldada prospekt väärtpaberite pakkumise korral üldsusele - Väärtpaberite sundmüük))

2014/C 421/05

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Almer Beheer BV, Daedalus Holding BV

Kostjad: Van den Dungen Vastgoed BV, Oosterhout II BVBA

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/71/EÜ väärtpaberite üldsusele pakkumisel või kauplemisele lubamisel avaldatava prospekti ja direktiivi 2001/34/EÜ muutmise kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2008. aasta direktiiviga 2008/11/EÜ) artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kohustus avaldada enne mis tahes väärtpaberite üldsusele pakkumist prospekt ei kuulu kohaldamisele sellise väärtpaberite sundmüügi korral, nagu on kõne all põhikohtuasjas.

(1) ELT C 9, 12.1.2013.
ET Euroopa Liidu Teataja C 421/5

Euroopa Kohtu (viies koda) 18. septembri 2014. aasta otsus (Juzgado Contencioso-Administrativo – Hispaania eelotsusetaotlus) – Vueling Airlines S.A. versus Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia

(Kohtuasi C-487/12) (1)

((Eelotsusetaotlus - Lennutransport - Euroopa Liidus lennuteenuste osutamist käsitlevad ühiseeskirjad - Määrus (EÜ) nr 1008/2008 - Hinnakujundamise vabadus - Pagasi registreerimine - Lisatasu - Mõiste „piletihind” - Tarbijakaitse - Ebaõiglase lepingutingimuse tõttu lennuettevõtjale trahvi määramine - Siseriiklik õigusnorm, mille kohaselt reisijate vedu ja pagasi registreerimine peab olema arvestatud lennupileti baashinna sisse - Vastavus liidu õigusele))

2014/C 421/06

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado Contencioso-Administrativo

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Vueling Airlines S.A.

Kostja: Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta määruse (EÜ) nr 1008/2008 ühenduses lennuteenuste osutamist käsitlevate ühiseeskirjade kohta artikli 22 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugune siseriiklik õigusnorm, nagu on käsitlusel põhikohtuasjas, mis kohustab lennuettevõtjaid lennupileti hinna eest igal juhul vedama mitte ainult reisijaid, vaid ka nende registreeritud pagasit, tingimusel et see pagas vastab teatavatele eeskätt kaaluga seotud nõuetele, ilma et niisuguse pagasi veo eest võiks nõuda mis tahes hinnalisa.

(1) ELT C 26, 26.1.2013.
1.

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, tuleb tõlgendada nii, et direktiiviga on vastuolus see, kui maksukohustuslane arvab maha tarnija esitatud arvetele märgitud käibemaksu, juhul kui — kuigi teenused on osutatud — ilmneb, et teenust ei osutanud tegelikult see tarnija ega selle tarnija alltöövõtja, eeskätt seetõttu, et viimastel ei ole vajalikke töötajaid, materjale ega vara, et nende teenustega seotud kulud ei ole nende raamatupidamisarvestuses dokumenteeritud ja et teatavaid dokumente tarnijana allkirjastanud isikute isikusamasus on ebaselge, juhul kui täidetud on kaks tingimust, nimelt, et nende asjaolude näol on tegemist maksudest kõrvalehoidumisega ja et kõiki maksuhalduri kindlaks tehtud objektiivseid asjaolusid arvesse võttes on tuvastatud, et maksukohustuslane teadis või oleks pidanud teadma, et mahaarvamisõiguse aluseks olnud tehinguga seoses hoiduti maksu tasumisest, mis tuleb kindlaks teha eelotsusetaotluse esitanud kohtul.
1.

Kuigi komisjoni niisuguse otsuse täimise raames, millega tunnistatakse abikava ebaseaduslikuks ja siseturuga kokkusobimatuks ja antakse korraldus see abi tagasi nõuda, kuid ei nimetata individuaalselt sellest abist kasusaajaid ega määrata kindlaks täpseid tagasinõutavaid summasid, on see otsus siseriiklikule kohtule siduv, ei ole talle siduvad seisukohad, mida nimetatud institutsioon selle otsuse täitmise menetluses väljendas. Siseriiklik kohus peab ELL artikli 4 lõikes 3 sätestatud lojaalse koostöö põhimõtet arvestades need seisukohavõtud siiski arvesse võtma kui asjaolud, mida tuleb tema menetluses oleva vaidluse lahendamisel hinnata.
1.

Kuna Prantsuse Vabariik ei ole taganud: — asulareovee kogumist Basse-Terrė'i linnastus, mille inimekvivalent on üle 15 000, ja — asulavee puhastamist Ajaccio-Sanguinaires'i, Basse-Terre'i, Bastia-Nord'i, Cayenne-Leblond'i ja Saint-Denis' linnastutes, mille inimekvivalent on üle 15 000, on Prantsuse Vabariik rikkunud nõukogu 21. mai 1991. aasta direktiivi 91/271/EMÜ asulareovee puhastamise kohta artiklist 3 ja artikli 4 lõigetest 1 ja 3 tulenevaid kohustusi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 325/8

Euroopa Kohtu (teine koda) 10. septembri 2013. aasta otsus (Raad van State (Madalmaad) eelotsusetaotlus) — M. G., N. R. versus Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

(Kohtuasi C-383/13 PPU) (1)

(Viisad, varjupaik, sisseränne ja muu isikute vaba liikumisega seotud poliitika - Sisserändepoliitika - Ebaseaduslik sisseränne ja ebaseaduslik riigis elamine - Ebaseaduslikult riigis viibivate isikute tagasisaatmine - Direktiiv 2008/115/EÜ - Ebaseaduslikult riigis viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmine - Väljasaatmismenetlus - Kinnipidamismeede - Kinnipidamise pikendamine - Artikli 15 lõiked 2 ja 6 - Kaitseõigused - Õigus olla ära kuulatud - Rikkumine - Tagajärjed)

2013/C 325/11

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Raad van State

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: M. G., N. R.

Kostja: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

Ese

Eelotsusetaotlus — Raad van State — Euroopa Liidu põhiõiguste harta (ELT 2000, C 364, lk 1) artikli 41 lõike 2 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel (ELT L 348, lk 98) artikli 15 lõike 6 tõlgendamine — Kinnipidamismeetmed — Pikendamine — Asjaomaste kodanike koostöö puudumine tagasisaatmismenetluse käigus — Kaitseõiguste rikkumine — Igaühe õigus olla ära kuulatud enne seda, kui tema suhtes kohaldatakse üksikmeedet, mis võib teda kahjustada

Resolutsioon

Liidu õigust, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel tuleb tõlgendada nii, et juhul kui haldusmenetluse käigus on otsustatud kohaldada kinnipidamismeedet ilma, et õigust olla ära kuulatud oleks arvesse võetud, võib selle otsuse seaduslikkust arutav siseriiklik kohus kinnipidamismeetme tühistada ainult siis, kui ta leiab iga üksiku juhtumi faktilisi ja õiguslikke asjaolusid arvestades, et see rikkumine jättis selle, kes sellele viitab, ilma võimalusest ennast kaitsta, nii et selle haldusmenetluse tulemus oleks võinud olla teistsugune.

(1) ELT C 260, 7.9.2013.
ET Euroopa Liidu Teataja C 225/38

Euroopa Kohtu (teine koda) 30. mai 2013. aasta otsus (Conseil Constitutionnel’i eelotsusetaotlus — Prantsusmaa) — Jeremy F versus Premier ministre

(Kohtuasi C-168/13 PPU) (1)

(Politseikoostöö ja õigusalane koostöö kriminaalasjades - Raamotsus 2002/584/JSK - Artikli 27 lõige 4 ja artikli 28 lõike 3 punkt c - Euroopa vahistamismäärus ja liikmesriikidevaheline üleandmiskord - Erikohustuse reegel - Üleandmise aluseks olnud Euroopa vahistamismääruse laiendamise taotlus või teisele liikmesriigile järgneva üleandmise taotlus - Vahistamismäärust täitva liikmesriigi õigusasutuse otsus nõusoleku andmise kohta - Peatava toimega kaebus - Lubatavus)

2013/C 225/65

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil Constitutionnel

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Jeremy F

Vastustaja: Premier ministre

Ese

Eelotsusetaotlus — Conseil Constitutionnel — Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse nr 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (EÜT L 190, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 34) artiklite 27 ja 28 tõlgendamine — Euroopa vahistamismääruse mõju laiendamine — Taotluse saanud riigis hagi (apellatsioonkaebus) olemasolu vahistamismäärust täitva õigusasutuse, käesoleval juhul apellatsioonikohtu eeluurimise kriminaalkolleegiumi otsuse peale — 30-päevane tähtaeg

Resolutsioon

Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta, muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK, artikli 27 lõiget 4 ja artikli 28 lõike 3 punkti c tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, kui liikmesriigid näevad ette kaebuse, mille esitamine peatab sellise õigusasutuse otsuse täitmise, kes otsustab 30 päeva jooksul arvates taotluse kättesaamisest, kas anda nõusolek seoses vastutusele võtmise, karistuse määramise või vahistamisega vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täitmiseks süüteo eest, mis on toime pandud enne Euroopa vahistamismääruse alusel üleandmist ja mis on muu süütegu kui see, mille eest ta üle anti, või seoses isiku üleandmisega liikmesriigile, kes ei ole vahistamismäärust täitev liikmesriik, Euroopa vahistamismääruse alusel, mis tehti süüteo eest, mis on toime pandud enne tema üleandmist, tingimusel et lõplik otsus tehakse raamotsuse artiklis 17 kehtestatud tähtaegade jooksul.

(1) ELT C 156, 1.6.2013.
ET Euroopa Liidu Teataja C 151/8

Euroopa Kohtu (teine koda) 27. märtsi 2014. aasta otsus (Landesgericht Bozeni eelotsusetaotlus – Itaalia) – Ulrike Elfriede Grauel Rüffer versus Katerina Pokorná

(Kohtuasi C-322/13) (1)

((Liidu kodakondsus - Diskrimineerimiskeelu põhimõte - Keeltekasutuse kord tsiviilmenetlustes))

2014/C 151/10

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landesgericht Bozen

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Ulrike Elfriede Grauel Rüffer

Kostja: Katerina Pokorná

Ese

Eelotsusetaotlus – Tribunale di Bolzano/Landesgericht Bozen – ELTL artiklite 18 ja 21 tõlgendamine – Diskrimineerimiskeeld ja liidu kodakondsus – Keelekasutuse kord tsiviilmenetluses – Erand riigi kodanikele – Nimetatud erandi laiendamine Euroopa Liidu kodanikele, kes on riigi kodanikega samas olukorras

Resolutsioon

ELTL artikleid 18 ja 21 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas ja mis annavad õiguse kasutada liikmesriigi kohtutes, mis asuvad selle liikmesriigi teatavas territoriaalses üksuses, toimuvates tsiviilmenetlustes muud keelt kui selle liikmesriigi ametlik keel, vaid neile selle liikmesriigi kodanikele, kelle elukoht on nimetatud territoriaalses üksuses.

(1) ELT C 226, 3.8.2013.
ET Euroopa Liidu Teataja C 151/7

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 27. märtsi 2014. aasta otsus (Justicia de la Comunidad Valenciana eelotsusetaotlus – Hispaania) – Ayuntamiento de Benferri versus Consejería de Infraestructuras y Transporte, Iberdrola Distribución Eléctrica SAU

(Kohtuasi C-300/13) (1)

((Eelotsusetaotlus - Direktiiv 85/337/EÜ - Teatavate projektide keskkonnamõju hindamine - Elektrienergia ülekandeks mõeldud teatavate õhuliinide ehitamine - Elektrialajaama laiendamine - Projekti keskkonnamõju hindamiseks esitamata jätmine))

2014/C 151/09

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Ayuntamiento de Benferri

Vastustajad: Consejería de Infraestructuras y Transporte, Iberdrola Distribución Eléctrica SAU

Ese

Eelotsusetaotlus – Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana – Nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ, teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (EÜT L 175, lk 40; ELT eriväljaanne 15/01, lk 248), muudetud nõukogu 3. märtsi 1997. aasta direktiiviga 97/11/EÜ (EÜT L 73, lk 5; ELT eriväljaanne 15/03, lk 151) I lisa punkti 20 ja II lisa punkti 3 alapunkti b tõlgendamine – Elektrienergia ülekandeks mõeldud õhuliinide ehitamine, mille pinge on vähemalt 220 kV ja pikkus üle 15 km – Mõiste – Projekt, mis näeb ette elektrialajaama laiendamise sõltumata olemasolevast õhuliinist – Siseriiklikud õigusnormid, mis ei näe ette sellise projekti esitamist keskkonnamõju hindamiseks

Resolutsioon

Nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ, teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta, muudetud nõukogu 3. märtsi 1997. aasta direktiiviga 97/11/EÜ, I lisa punkti 20 ja II lisa punkti 3 alapunkti b tuleb tõlgendada nii, et niisugune projekt, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis puudutab üksnes elektrialajaama laiendamist, ei kuulu sellisena neis sätetes silmas peetud projektide hulka, välja arvatud juhul, kui see laiendamine toimub elektrienergia ülekandeks mõeldud õhuliinide ehitamise raames, mida tuleb kontrollida siseriiklikul kohtul.

(1) ELT C 226, 3.8.2013.
ET Euroopa Liidu Teataja C 142/8

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 20. märtsi 2014. aasta otsus – Rousse Industry versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-271/13 P) (1)

((Apellatsioonkaebus - Riigiabi - Bulgaaria Vabariigile antud riigiabi, mis seisneb võlgade sissenõudmisest loobumises - Komisjoni otsus, millega tunnistatakse abi siseturuga kokkusobimatuks ja kohustatakse seda tagasi maksma - Mõiste „uus abi” - Põhjendamiskohustus))

2014/C 142/09

Kohtumenetluse keel: bulgaaria

Pooled

Apellant: Rousse Industry (esindajad: advokati A Angelov ja S Panov)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon (esindajad: C. Urraca Caviedes ja D. Stefanov)

Ese

Apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 20. märtsi 2013. aasta otsuse peale kohtuasjas T-489/11: Rousse Industry vs. komisjon, millega Üldkohus ei rahuldanud hagi, milles paluti osaliselt tühistada komisjoni 13. juuli 2011. aasta otsus nr 2012/706/EL seoses riigiabiga SA.28903 (C 12/2010) (ex N 389/2009), mida Bulgaaria andis Rousse Industry’le (ELT 2012, L 320, lk 27) – Riigiabi, mis seisneb võlgade sissenõudmisest loobumises – Otsus, millega tunnistatakse abi siseturuga kokkusobimatuks ja kohustatakse seda tagasi maksma – Apellandi viidatud menetluseeskirjade rikkumine – Üldkohtu poolne liidu õiguse rikkumine

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Rousse Industry AD-lt.

(1) ELT C 207, 20.7.2013.
ET Euroopa Liidu Teataja C 135/13

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 13. märtsi 2014. aasta otsus (Sąd Rejonowy w Białymstoku eelotsusetaotlus – Poola) – Małgorzata Nierodzik versus Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy

(Kohtuasi C-38/13) (1)

((Eelotsusetaotlus - Sotsiaalpoliitika - Direktiiv 1999/70/EÜ - Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) raamkokkulepe tähtajalise töö kohta - Klausel 4 - Mõiste „töötingimused” - Tähtajalise töölepingu ülesütlemise etteteatamistähtaeg - Erinev kohtlemine võrreldes tähtajatu töölepingu alusel töötajatega))

2014/C 135/13

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Rejonowy w Białymstoku

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Małgorzata Nierodzik

Kostja: Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy

Ese

Eelotsusetaotlus – Sąd Rejonowy w Białymstoku – Nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivi 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta (EÜT L 175, lk 43; ELT eriväljaanne 05/03, lk 368), artikli 1 ning direktiivi 1999/70/EÜ lisa klauslite 1 ja 4 tõlgendamine – Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad tähtajaliste töölepingute jaoks ette ebasoodsamad töölepingu ülesütlemisest ette teatamise tähtajad kui tähtajatute töölepingute jaoks

Resolutsioon

Nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivi 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet, lisas ära toodud 18. märtsil 1999 sõlmitud tähtajalist tööd käsitleva raamkokkuleppe klausli 4 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et sellised liikmesriigi õigusnormid nagu põhikohtuasjas käsitletavad, mis näevad üle kuuekuulise kestusega tähtajaliste töölepingute ülesütlemiseks ette võimaluse määrata kindel kahenädalane etteteatamistähtaeg, mis ei olene asjassepuutuva töötaja töösuhte kestusest, samal ajal kui tähtajatute töölepingute ülesütlemise korral sõltub etteteatamistähtaeg asjaomase töötaja töösuhte kestusest, ulatudes kahest nädalast kuni kolme kuuni, on raamkokkuleppe klausli 4 punktiga 1 vastuolus, kui need töötajate kategooriad on sarnases olukorras.

(1) ELT C 141, 18.5.2013.