ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Nõukogu 21. detsembri 1989. aasta direktiivi 89/665/EMÜ riiklike tarne- ja ehitustöölepingute sõlmimise läbivaatamise korra kohaldamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2007. aasta direktiiviga 2007/66/EÜ) artikli 2e lõiget 2, nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiivi 92/13/EMÜ veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate üksuste hankemenetlusi käsitlevate ühenduse eeskirjade kohaldamisega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta (muudetud direktiiviga 2007/66) artikli 2e lõiget 2, direktiivi 2007/66 põhjendusi 19–21 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/25/EL, milles käsitletakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate üksuste riigihankeid ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2004/17/EÜ, põhjendusi 12, 113, 115 ja 117, artikli 1 lõiget 2 ja artiklit 89 tuleb tõlgendada selliselt, et nendega ei ole vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, mille alusel on järelevalveasutuse omal algatusel algatatud läbivaatamismenetluses võimalik rikkumise toimepanemine süüks panna ja trahv määrata mitte ainult hankijale, vaid ka edukale pakkujale, juhul kui selle lepingu täitmise ajal muutmisega eirati õigusvastaselt riigihankelepingute sõlmimise eeskirju. Kui selline võimalus on aga liikmesriigi õigusnormides ette nähtud, peab järelevalvemenetlus olema kooskõlas liidu õigusega, sealhulgas selle üldpõhimõtetega, kuna asjaomane riigihankeleping ise kuulub kas algusest peale või pärast selle õigusvastast muutmist riigihankedirektiivide esemelisse kohaldamisalasse.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 14. mai 2020. aasta otsus (Bundesgerichtshofi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – EIS GmbH versus TO

(Kohtuasi C-266/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tarbijakaitse - Direktiiv 2011/83/EL - Artikli 6 lõike 1 punktid c ja h ning lõige 4 - I lisa punkt A - Taganemisõigus - Teave, mida kauplejal tuleb esitada taganemisõiguse kasutamise tingimuste, tähtaja ja korra kohta - Kaupleja kohustus esitada „olemasolu korral“ oma telefoninumber - Ulatus)

(2020/C 240/32)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: EIS GmbH

Vastustaja kassatsioonimenetluses: TO

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta direktiivi 2011/83/EL tarbija õiguste kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/44/EÜ ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 85/577/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/7/EÜ, artikli 6 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et olukorras, kus kaupleja telefoninumber on tema veebisaidil esitatud nii, et see annab keskmisele tarbijale ehk piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelikule ja arukale tarbijale mõista, et kaupleja kasutab seda numbrit tarbijatega suhtlemiseks, tuleb käsitada seda numbrit nii, et see on viidatud sätte tähenduses „olemas“. Niisugusel juhul tuleb selle direktiivi artikli 6 lõike 1 punkte c ja h ning lõiget 4 koostoimes direktiivi I lisa punktiga A tõlgendada nii, et kaupleja, kes esitab tarbijale enne tarbija sidumist kauglepingu või väljaspool äriruume sõlmitud lepinguga teabe taganemisõiguse kasutamise tingimuste kohta, kasutades selleks direktiivi I lisa punktis A sisalduvat näidisjuhendit, on kohustatud nimetama sama telefoninumbri ära ka selle teabe hulgas, et anda tarbijale võimalus teatada temapoolsest võimalikust otsusest taganemisõigust kasutada.

(1) ELT C 230, 8.7.2019.
2.

Otsuse 2011/278 artikli 9 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see ei pane liikmesriigi pädevale asutusele kohustust ise kindlaks määrata võrdlusperiood, mis on asjakohane käitise varasema tootmistaseme hindamiseks.
1.

Kuna Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik kehtestas uued lihtsustamismeetmed, mis laiendavad nullmäära ja erandit tavapärasest käibemaksuarvestuse pidamise nõudest, mis on ette nähtud Value Added Tax (Terminal Markets) Order 1973-s (1973. aasta dekreet käibemaksu kohta (futuuriturg)), muudetud Value Added Tax (Terminal Markets) (Amendment) Order 1975-ga ((muutmise) dekreet käibemaksu kohta (futuuriturg)), jättes Euroopa Liidu Nõukogu loaga seoses Euroopa Komisjoni poole pöördumata, siis on Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik rikkunud nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühtset käibemaksusüsteemi, artikli 395 lõikest 2 tulenevaid kohustusi
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivi 2009/73/EÜ, mis käsitleb maagaasi siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/55/EÜ, artikli 3 lõikeid 1–3 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 36 ja 38 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, milles on ette nähtud, et kulud seoses maagaasi hoiustamiskohustustega, mis on maagaasiettevõtjatele kehtestatud, et tagada maagaasi varustuskindlus ja tarnete regulaarsus selles liikmesriigis, kannavad täielikult nende ettevõtjate kliendid, kes võivad olla füüsilised isikud, tingimusel et need õigusnormid teenivad üldise majandushuvi eesmärki, järgivad proportsionaalsuse põhimõtet ning neis ette nähtud avalike teenuste osutamise kohustused on selgelt sõnastatud, läbipaistvad, mittediskrimineerivad ja kontrollitavad ning tagavad Euroopa Liidu maagaasiettevõtjatele võrdse juurdepääsu liikmesriikide tarbijatele.
C 230/10

ET

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 23. aprilli 2020. aasta otsus (Bundesverwaltungsgerichti eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG versus Saksamaa Liitvabariik

(Liidetud kohtuasjad C-101/19 ja C-102/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Inimtervishoius kasutatavad ravimid - Direktiiv 2001/83/EÜ - Artiklid 62 ja 69 - Homöopaatiliste ravimite markeeringul ja infolehtedel esitatud teave - Ammendav teabe loetelu või võimalus lisada ravimi omaduste kokkuvõttega vastavuses olevat teavet, mis on kasulik patsiendile - Homöopaatiliste ravimite annustamisjuhis)

(2020/C 230/13)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesverwaltungsgericht

Põhikohtuasja pooled

Kostja: Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG

Hageja: Saksamaa Liitvabariik

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiviga 2004/27/EÜ, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui direktiivi artiklis 69 nimetatud infoleht sisaldab muud kui selles sättes loetletud teavet, eelkõige selles sättes käsitletud homöopaatiliste ravimite annustamisjuhist.

(1) ELT C 172, 20.5.2019.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 3 lõike 1 punkti e alapunkti ii tuleb tõlgendada nii, et selleks, et kindlaks teha, kas tähis koosneb ainult kauba kujust, mis on vajalik tehnilise tulemuse saavutamiseks, ei tule piirduda ainult selle tähise graafilise kujutise analüüsiga. Asjaomase tähise põhiomaduste tuvastamisel võib ainult peale selle graafilise kujutise arvesse võtta ka muud asjasse puutuvat teavet, nagu see, kuidas asjaomane avalikkus seda tajub. Kuigi selleks, et tuvastada, kas need omadused vastavad asjaomase kauba tehnilisele otstarbele, võidakse arvesse võtta teavet, mis ei nähtu tähise graafilisest kujutisest, peab see teave pärinema objektiivsetest ja usaldusväärsetest allikatest ega saa hõlmata seda, kuidas asjassepuutuv avalikkus tähist tajub.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 2. aprilli 2020. aasta otsus (Oberlandesgericht Wieni eelotsusetaotlus – Austria) – kunsthaus muerz gmbh versus Zürich Versicherungs AG

(Kohtuasi C-20/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Teenuste osutamise vabadus - Otsene elukindlustus - Direktiiv 2002/83/EÜ - Artiklid 35 ja 36 - Taganemisõigus ja selle tähtaeg - Ebaõige teave taganemisõiguse kasutamise tingimuste kohta - Taganemisavalduse vorminõuded - Taganemisõiguse aegumine - Kindlustusvõtja „tarbija“ staatuse olulisus)

(2020/C 230/11)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht Wien

Põhikohtuasja pooled

Hageja: kunsthaus muerz gmbh

Kostja: Zürich Versicherungs AG

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta direktiivi 2002/83/EÜ elukindlustuse kohta artikleid 35 ja 36 tuleb tõlgendada nii, et need on kohaldatavad ka kindlustusvõtjale, kes ei ole tarbija, ning et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mille kohaselt tähtaeg elukindlustuslepingust taganemise õiguse kasutamiseks hakkab kulgema selle lepingu sõlmimise kuupäevast, isegi kui teave selle taganemisõiguse kasutamise tingimuste kohta, mille kindlustusettevõtja edastab kindlustusvõtjale, sisaldab vorminõuet, mida ei ole sellele lepingule kohaldatavas liikmesriigi õiguses tegelikult ette nähtud, tingimusel, et selline teave ei võta kindlustusvõtjalt võimalust kasutada seda õigust sisuliselt samadel tingimustel kui need, mis oleksid esinenud, kui teave oleks olnud õige. Liikmesriigi kohus peab üldhinnangu alusel, mis hõlmab eelkõige riigisisest õiguslikku raamistikku ja põhikohtuasja asjaolusid, sealhulgas küsimust, kas kindlustusvõtja on tarbija või mitte, kontrollima, kas kindlustusvõtjale edastatud teabes sisalduv viga võtab viimaselt selle võimaluse.

(1) ELT C 155, 6.5.2019.
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 23. aprilli 2020. aasta otsus (Consiglio di Stato eelotsusetaotlus – Itaalia) – Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust versus Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC

(Kohtuasi C-28/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Transport - Lennuteenused - Määrus (EÜ) nr 1008/2008 - Artikli 23 lõige 1 - Lõplikult makstava hinna näitamine - Reisija veebipõhise lennule registreerimise kulu - Käibemaks - Halduskulu ostult, mis tehakse muu krediitkaardiga kui see, mille on heaks kiitnud lennuettevõtja - Lõplikult makstava hinna vältimatud ja prognoositavad koostisosad - Valikupõhised hinnalisad - Mõiste)

(2020/C 230/12)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust

Kostjad: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato – Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta määruse (EÜ) nr 1008/2008 ühenduses lennuteenuste osutamist käsitlevate ühiseeskirjade kohta artikli 23 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et reisija lennule registreerimise kulu, mille tasumist ei saa alternatiivse tasuta registreerimisviisi puudumise tõttu vältida, kodumaiste lendude hindadele kohaldatav käibemaks ning halduskulu ostult, mis tehakse muu krediitkaardiga kui see, mille on heaks kiitnud lennuettevõtja, kujutavad endast hinna vältimatuid ja prognoositavaid koostisosasid selle sätte teise lause tähenduses. Seevastu tuleb seda sätet tõlgendada nii, et reisija lennule registreerimise kulu, mille tasumist saab vältida tasuta registreerimisvõimaluse kasutamisega, ning kodumaiste lendude valikulistele lisatasudele kohaldatav käibemaks kujutavad endast võimalikku hinnalisa sama sätte neljanda lause tähenduses.

(1) ELT C 164, 13.5.2019.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 2. aprilli 2020. aasta otsus (Tribunale di Milano eelotsusetaotlus- Itaalia) – Condominio di Milano, via Meda versus Eurothermo SpA

(Kohtuasi C-329/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tarbijakaitse - Direktiiv 93/13/EMÜ - Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes - Artikli 1 lõige 1 - Artikli 2 punkt b - Mõiste „tarbija“ - Korteriomanike ühisus)

(2020/C 222/17)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale di Milano

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Condominio di Milano, via Meda

Kostja: Eurothermo SpA

Resolutsioon

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 1 lõiget 1 ja artikli 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et nende sätetega ei ole vastuolus riigisisene kohtupraktika, mis tõlgendab selle direktiivi riigisisesesse õiguskorda üle võtvaid õigusnorme nii, et selles direktiivis sisalduvad tarbijakaitsenormid on kohaldatavad ka lepingu suhtes, mille müüja või teenuseosutajaga on sõlminud selline õigussubjekt nagu Itaalia õiguses ette nähtud condominio, kuigi selline õigussubjekt ei kuulu nimetatud direktiivi kohaldamisalasse.

(1) ELT C 288, 26.8.2019.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 2. aprilli 2020. aasta otsus (Vrhovni sudi eelotsusetaotlus – Horvaatia) – kriminaalasi järgmise isiku suhtes: I.N.

(Kohtuasi C-897/19 PPU) (1)

(Eelotsusetaotlus - Eelotsuse kiirmenetlus - EMP leping - Diskrimineerimise keeld - Artikkel 36 - Teenuste osutamise vabadus - Kohaldamisala - Euroopa Liidu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vaheline leping viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis’ sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises - Euroopa Liidu liikmesriikide ning Islandi ja Norra vahelist üleandmismenetlust käsitlev leping - Islandi kodaniku väljaandmine kolmandale riigile - Liikmesriigi kodanike kaitse väljaandmise eest - Teise riigi kodanike samaväärse kaitse puudumine - Islandi kodanik, kes on enne Islandi kodakondsuse saamist saanud riigisisese õiguse alusel varjupaiga - Vaba liikumise piirang - Karistamatuse ärahoidmisel rajanev põhjendus - Proportsionaalsus - Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 19 lõikes 2 ette nähtud tagatiste kontrollimine)

(2020/C 222/18)

Kohtumenetluse keel: horvaadi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Vrhovni sud

Põhikohtuasja kriminaalmenetluse pool

I.N.

menetluses osales: Ruska Federacija

Resolutsioon

Liidu õigust, täpsemalt 2. mai 1992. aasta Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artiklit 36 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 19 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, kui kolmas riik esitab 13. detsembril 1957 Pariisis allkirjastatud väljaandmise Euroopa konventsioon alusel väljaandmistaotluse liikmesriigile, kuhu on liikunud Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni (EFTA) riigi – kes on Euroopa Majanduspiirkonna lepinguosaline ja kellega Euroopa Liit on sõlminud üleandmislepingu – kodanik, ning kui see EFTA riik on sellele kodanikule enne kodakondsuse andmist andnud varjupaiga just seoses kriminaalmenetlustega, mis tema suhtes on alustatud riigis, kes väljaandmistaotluse esitas, siis tuleb väljaandmistaotluse saanud liikmesriigi pädeval asutusel kontrollida, et väljaandmine ei kahjusta põhiõiguste harta artikli 19 lõikes 2 nimetatud õigusi, kusjuures varjupaiga andmine on selle kontrolli läbiviimisel eriti oluline asjaolu. Enne väljaandmistaotluse rahuldamise otsustamist tuleb taotluse saanud liikmesriigil igal juhul seda EFTA riiki teavitada ning olenevalt olukorrast selle riigi taotlusel anda kõnealune kodanik talle üle vastavalt üleandmislepingu sätetele, tingimusel et sellel EFTA riigil on tema riigisisese õiguse alusel pädevus selle isiku suhtes menetlust läbi viia seoses väljaspool tema territooriumi toime pandud tegudega.

(1) ELT C 45, 10.2.2020.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta artikli 1 lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et kokkulepe, mille kohaselt selles osalevad omavalitsusüksused delegeerivad endi seast ühele vastutuse nende huvides osutatavate teenuste korraldamise eest, ei kuulu direktiivi kohaldamisalasse põhjusel, et see kujutab endast ELL artikli 4 lõike 2 kohase pädevuse sellist üleandmist, nagu seda on tõlgendatud 21. detsembri 2016. aasta kohtuotsuses Remondis (C-51/15, EU:C:2016:985).
C 262/8

ET

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 4. juuni 2020. aasta otsus (Oberlandesgericht Koblenzi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Remondis GmbH versus Abfallzweckverband Rhein-Mosel-Eifel

(Kohtuasi C-429/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Riigihanked - Direktiiv 2014/24/EL - Artikli 12 lõige 4 - Kohaldamisala - Avaliku sektori üksuste vahelised lepingud - Mõiste „koostöö“ - Puudumine)

(2020/C 262/11)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht Koblenz

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Remondis GmbH

Vastustaja: Abfallzweckverband Rhein-Mosel-Eifel

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta artikli 12 lõike 4 punkti a tuleb tõlgendada nii, et avaliku sektori hankijate vahelise koostööga ei saa olla tegemist siis, kui enda haldusterritooriumil avalikes huvides oleva ülesande eest vastutav avaliku sektori hankija ei täida ise täies mahus seda ülesannet, mis on riigisisese õigusega ainuisikuliselt talle pandud ja mis eeldab mitme tööetapi täitmist, vaid tellib tasu eest ühe nõutud tööetapi täitmise teiselt temast sõltumatult avaliku sektori hankijalt, kes on enda haldusterritooriumil samuti vastutav selle avalikes huvides oleva ülesande eest.

(1) ELT C 288, 26.8.2019.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 4. juuni 2020. aasta otsus (Sąd Okręgowy w Poznaniu eelotsusetaotlus -Poola) – Kancelaria Medius SA, asukoht Krakowis versus RN

(Kohtuasi C-495/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tarbijakaitse - Direktiiv 93/13/EMÜ - Artikli 7 lõige 1 - Tarbijakrediit - Lepingutingimuste ebaõigluse kontrollimine - Tarbija ilmumata jätmine - Kohtu omal algatusel tegutsemise ulatus)

(2020/C 262/13)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Okręgowy w Poznaniu

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Kancelaria Medius SA, asukoht Krakowis

Kostja: RN

Resolutsioon

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisese õigusnormi tõlgendus, mis takistaks kohtul, kellele müüja või teenuse osutaja on esitanud tarbija vastu hagi, mis kuulub selle direktiivi kohaldamisalasse, ja kes teeb tagaseljaotsuse, sest tarbija ei ole ilmunud kohtuistungile, kuhu teda kutsuti, võtmast menetlust korraldavaid meetmeid, mis on vajalikud, et hinnata omal algatusel, kas müüja või teenuse osutaja esitatud nõude aluseks olevad lepingutingimused on ebaõiglased, kui sel kohtul on kahtlusi nende lepingutingimuste ebaõigluse osas kõnesoleva direktiivi tähenduses.

(1) ELT C 337, 7.10.2019.
2.

Põhimõtteid, mis reguleerivad ühise käibemaksusüsteemi kohaldamist liikmesriikides, eelkõige neutraalse maksustamise ja õiguskindluse põhimõtteid tuleb – juhul kui liikmesriigi maksuhalduril on selliste majandustehingute, mille kohta on esitatud maksuarve, tegeliku toimumisega seoses lihtsalt tõendamata kahtlusi – tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui sellise arve saanud maksukohustuslasel ei ole lubatud käibemaksu maha arvata, kui tal ei ole võimalik esitada majandustehingute tegeliku toimumise kohta lisaks nimetatud arvele muid tõendeid.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 4. juuni 2020. aasta otsus (Amtsgericht Kölni eelotsusetaotlus – Saksamaa) – FX versus GZ, kelle seaduslik esindaja on tema ema

(Kohtuasi C-41/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Kohtualluvus, kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine ülalpidamiskohustuste küsimustes - Määrus (EÜ) nr 4/2009 - Artikli 41 lõige 1 - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EL) nr 1215/2012 - Artikli 24 lõige 5 - Täidetavaks tunnistatud otsus, milles tuvastatakse elatisnõue - Täitmise lubamatuks tunnistamise hagi - Täitmise liikmesriigi kohtu pädevus)

(2020/C 262/08)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Amtsgericht Köln

Põhikohtuasja pooled

Hageja: FX

Kostja: GZ, kelle seaduslik esindaja on tema ema

Resolutsioon

Nõukogu 18. detsembri 2008. aasta määrust (EÜ) nr 4/2009 kohtualluvuse, kohaldatava õiguse, kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise ning koostöö kohta ülalpidamiskohustuste küsimustes tuleb tõlgendada nii, et täitmise lubamatuks tunnistamise hagi, mille on esitanud ülalpidamiskohustuslane päritoluliikmesriigi kohtu sellise otsuse täitmise vastu, milles on tuvastatud elatisnõue, ja mis on täitemenetlusega tihedalt seotud, kuulub selle määruse kohaldamisalasse ja täitmise liikmesriigi kohtute rahvusvahelisse kohtualluvusse.

Määruse nr 4/2009 artikli 41 lõike 1 ja asjasse puutuvate riigisiseste õigusnormide alusel peab eelotsusetaotluse esitanud kohus kui täitmise liikmesriigi kohus otsustama nende tõendite vastuvõetavuse ja põhjendatuse üle, mille ülalpidamiskohustuslane on esitanud, et põhjendada oma väidet, mille kohaselt on ta suuresti oma võla tasunud.

(1) ELT C 155, 6.5.2019.
1)

Kuna Bulgaaria Vabariik on jätnud võtmata vajalikud meetmed tagamaks, et juurdlusorgan on organisatsiooniliselt sõltumatu transpordi-, infotehnoloogia- ja kommunikatsiooniministri kontrolli all olevast raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjast ja juurdlusorganile on sellest ettevõtjast sõltumatult kättesaadavad piisavad vahendid oma ülesannete täitmiseks, siis on Bulgaaria Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivist 2004/49/EÜ ühenduse raudteede ohutuse kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 95/18/EÜ raudtee-ettevõtjate litsentseerimise kohta ja direktiivi 2001/14/EÜ raudtee infrastruktuuri läbilaskevõime jaotamise ning raudtee infrastruktuuri kasutustasude kehtestamise ja ohutuse sertifitseerimise kohta (raudteede ohutuse direktiiv) artikli 21 lõigetest 1 ja 2.
2.

Õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, millega muudetakse muude kääritatud jookide kui vein või õlu aktsiisimäära, ilma üleminekukorda ette nägemata, kui see muudatus jõustub kaheksa päeva pärast selle aluseks oleva akti avaldamist, ning kui see ei nõua maksukohustuslastelt majanduslike kohanduste tegemist, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 30. aprilli 2020. aasta otsus (Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bírósági eelotsusetaotlus – Ungari) – UO versus Készenléti Rendőrség

(Kohtuasi C-211/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Sotsiaalpoliitika - Töötajate ohutuse ja tervise kaitse - Direktiiv 2003/88/EÜ - Kohaldamisala - Erand - Artikli 1 lõige 3 - Direktiiv 89/391/EMÜ - Artikli 2 lõige 2 - Kiirreageerimispolitsei tegevus)

(2020/C 240/29)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Miskolci Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: UO

Vastustaja: Készenléti Rendőrség

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/88/EÜ tööaja korralduse teatavate aspektide kohta artikli 1 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et selle direktiivi artikli 2 punkte 1 ja 2 kohaldatakse korrakaitseorganite teenistujate suhtes, kes täidavad liikmesriigi välispiiri valve teenistusülesandeid, kui neile piiridele koguneb kolmandate riikide kodanikke, välja arvatud juhul, kui kõiki asjakohaseid asjaolusid arvesse võttes näib, et ülesandeid täideti niisuguste erakorraliste asjaolude raamistikus, mille raskus ja ulatus nõuavad elu, tervise ja üldsuse ohutuse kaitseks hädavajalike meetmete võtmist – need on ülesanded, mille nõuetekohane täitmine satuks ohtu, kui tuleks järgida kõiki selles direktiivis ette nähtud eeskirju, ning seda tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.

(1) ELT C 187, 3.6.2019.
2.

Direktiivi 2011/83 artikli 2 punkte 3 ja 4 ning artikli 16 punkti c tuleb tõlgendada nii, et arhitekti ja tarbija vahel sõlmitud leping, mille kohaselt võtab arhitekt kohustuse koostada tarbija jaoks ning vastavalt viimase juhistele ja soovidele uue, ehitatava eramu projekt ja seoses sellega kohustuse vormistada joonised, ei ole leping sellise kauba tarnimiseks, mis on valmistatud tarbija esitatud nõuete järgi või mis on selgelt kohandatud konkreetse tarbija vajadustele nimetatud sätte tähenduses.