Nii on see Euroopa Keskpanga juhatuse otsuse puhul, millega määratakse lõplikult kindlaks vähemalt mõni kriteerium, mida tuleb järgida renditöötajatega lepingute sõlmimisel selles institutsioonis: nimelt määrati kindlaks administratiiv- ja sekretäriülesandeid täitva sama renditöötaja maksimaalse töötamise aeg.

Üksnes sellised meetmed, mis loovad kohustuslikke õiguslikke tagajärgi, mis mõjutavad kolmandate isikute huve, muutes sellisel viisil nende õiguslikku olukorda kujutavad endast akte, mille peale võib esitada tühistamishagi. Et teha kindlaks, kas akt, mille tühistamist taotletakse, tekitab selliseid tagajärgi, tuleb selle akti kvalifitseerimisel lähtuda selle sisust, kontekstist, milles see välja töötati ning autori tahtest. Seevastu vorm, milles akt on tehtud, ei oma tühistamishagi vastuvõetavuse hindamisel põhimõtteliselt mingit tähendust. Siiski ei saa välistada, et Üldkohus võtab selliste vastuvõetud aktide vormi, mille tühistamist taotletakse, arvesse osas, milles see võib aidata määratleda nende olemust.

Vaidlustatud akt puudutab ametiühinguorganisatsiooni ka otseselt, sest see mõjutab vahetult tema sotsiaalse eestkõneleja positsiooni, mis tal oli renditöötajate küsimusi puudutavate arutelude raames, kuna see võttis temalt võimaluse osaleda otsuse vastuvõtmisel ja seda mõjutada.

Kui tegemist on hagiga, mille esitas ametiühinguorganisatsioon Euroopa Keskpanga juhatuse otsuse peale, mis näeb ette piirangu sama renditöötaja teenuste kasutamise maksimaalse aja kohta, piisab ametiühinguorganisatsiooni sotsiaalse eestkõneleja positsioonist renditöötajaid käsitlevate arutelude raames, mis puudutavad eelkõige nende töötamise aega pangas, selleks et tõendada, et vaidlustatud akt puudutab teda isiklikult ELTL artikli 263 kuuenda lõigu tähenduses. Hageja selline staatus on nimelt eriline, sest erinevatest ametiühinguorganisatsioonidest, kes võivad tegutseda niisuguste isikute huvide kaitseks, kelle pank on tööle võtnud või kes tema jaoks töötavad, osales just tema vaidlustatud aktiga hõlmatud küsimusi käsitlevates pangaga toimunud aruteludes, mis teda individualiseerib teistest ametiühinguorganisatsioonidest.

Pelk asjaolu, et töötajaid esindav ametiühinguorganisatsioon osales akti vastuvõtmisele viinud läbirääkimistel, ei ole piisav, et muuta hagi esitamise õiguse laadi, mis tal ELTL artikli 263 kohaselt selle akti suhtes võib olla. Organisatsiooni hagi võib tunnistada siiski vastuvõetavaks, kui ta kaitseb omaenda huve, mis erinevad tema liikmete huvidest, eelkõige juhul, kui vaidlustatud akt kahjustab tema läbirääkija positsiooni, ja seda erilistes olukordades, milles tal oli selgelt piiritletud läbirääkija roll, mis oli tihedalt seotud asjassepuutuva otsuse esemega, mistõttu tema faktiline olukord eristus kõikide teiste isikute omast.

Sellest järeldub, et põhiõiguste harta artikkel 27, mis ei näe ette ühtegi vahetult kohaldatavat õigusnormi, ei ole iseenesest piisav, et anda isikutele subjektiivne õigus olla ära kuulatud ja informeeritud, millele sellisena saaks tugineda.

Kuna direktiivide adressaatideks on liikmesriigid, mitte liidu institutsioonid või organid, siis ei saa direktiivi 2002/14, millega kehtestatakse töötajate teavitamise ja nõustamise üldraamistik Euroopa Ühenduses, sätteid pidada sellisteks, mis kehtestavad iseenesest institutsioonidele kohustusi nende suhetes oma töötajatega.

Siiski ei välista asjaolu, et direktiiv ei ole institutsioonidele iseenesest siduv, seda, et nimetatud direktiivis kehtestatud normidele või põhimõtetele saab tugineda nende institutsioonide vastu, kui ilmneb, et need põhimõtted on institutsioonidele otseselt siduvate aluslepingu alusnormide ja üldpõhimõtete konkreetne väljendus. Nimelt on õiguse ühetaoline kohaldamine õigusel rajanevas ühenduses üks põhinõuetest ja iga õigussubjekt peab järgima õiguspärasuse põhimõtet. Niisiis on institutsioonid kohustatud järgima EL toimimise lepingu norme ja institutsioonide suhtes kohaldatavaid õiguse üldpõhimõtteid samuti nagu iga teine õigussubjekt.

Samuti võib direktiiv olla institutsioonile siduv juhul, kui see institutsioon kavatses eelkõige oma korraldusliku autonoomia alusel täita konkreetset kohustust, mis on ära toodud direktiivis, või samuti juhul, kui üldkohaldatavas siseaktis endas on sõnaselgelt viidatud meetmetele, mida liidu seadusandja on aluslepingute kohaldamiseks võtnud. Viimaks peavad institutsioonid vastavalt neil lasuvale lojaalsuskohustusele võtma tööandjana käitudes arvesse liidu tasemel vastu võetud õigusnorme.

(vt punktid 104–106)