Kohtuasi C‑515/12

„4finance” UAB

versus

Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

ja

Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas)

„Direktiiv 2005/29/EÜ — Ebaausad kaubandustavad — Müügiedenduse püramiidskeem — Kompensatsiooni saamiseks tarbijate poolt võimaliku makstava tasu asjakohasus — Mõiste „maksab tasu” tõlgendamine”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (teine koda), 3. aprill 2014

Õigusaktide ühtlustamine – Ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausad kaubandustavad – Direktiiv 2005/29 – Ebaaus kaubandustava – Mõiste – Müügiedenduse püramiidskeem – Hõlmamine – Tingimus – Keelelised erinevused

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/29, I lisa, punkt 14)

Direktiivi 2005/29, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul, I lisa punkti 14 tuleb tõlgendada nii, et „müügiedenduse püramiidskeem” kujutab endast ebaausat kaubandustava kõigil tingimustel vaid juhul, kui niisuguses skeemis nõutakse tarbijalt mis tahes suuruses rahalise tasu võimaluse eest saada kompensatsiooni pigem teiste tarbijate skeemi kaasamisest, mitte toodete müügist või tarbimisest.

Direktiivi 2005/29 I lisa punktis 14 on skeemi „müügiedenduse püramiidskeemina” kvalifitseerimiseks nõutud, et sellise skeemiga liituvad isikud maksaksid rahalise tasu, ent niisuguse tasu puhul ei ole ette nähtud mingit miinimumsummat. Pealegi jääks tagamata kõnealuse direktiivi põhjenduses 17 nimetatud eesmärk tagada ebaausate kaubandustavade identifitseerimisel suurem õiguskindlus, kui liikmesriigid saaksid otsustada, milliseid summasid on võimalik käsitleda rahalise tasuna.

Lisaks eeldab „müügiedenduse püramiidskeemina” kvalifitseerimine I lisa punkti 14 tähenduses seose olemasolu makstud tasude ja antavate kompensatsioonide vahel. Nimetatud I lisa punkti 14 sõnastusest tuleneb, et kompensatsioon, mida tarbija võib saada, sõltub põhiliselt makstud tasudest.

Tavale, mis ei vasta eespool nimetatud I lisas sätestatud määratlustele, võib siiski kohaldada keeldu pärast ükshaaval hindamist, lähtudes direktiivi 2005/29 artiklites 5–9 loetletud kriteeriumidest.

(vt punktid 23, 26–28, 31, 34 ja resolutsioon)

Kohtuasi C‑515/12

„4finance” UAB

versus

Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

ja

Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas)

„Direktiiv 2005/29/EÜ — Ebaausad kaubandustavad — Müügiedenduse püramiidskeem — Kompensatsiooni saamiseks tarbijate poolt võimaliku makstava tasu asjakohasus — Mõiste „maksab tasu” tõlgendamine”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (teine koda), 3. aprill 2014

Õigusaktide ühtlustamine — Ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausad kaubandustavad — Direktiiv 2005/29 — Ebaaus kaubandustava — Mõiste — Müügiedenduse püramiidskeem — Hõlmamine — Tingimus — Keelelised erinevused

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/29, I lisa, punkt 14)

Direktiivi 2005/29, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul, I lisa punkti 14 tuleb tõlgendada nii, et „müügiedenduse püramiidskeem” kujutab endast ebaausat kaubandustava kõigil tingimustel vaid juhul, kui niisuguses skeemis nõutakse tarbijalt mis tahes suuruses rahalise tasu võimaluse eest saada kompensatsiooni pigem teiste tarbijate skeemi kaasamisest, mitte toodete müügist või tarbimisest.

Direktiivi 2005/29 I lisa punktis 14 on skeemi „müügiedenduse püramiidskeemina” kvalifitseerimiseks nõutud, et sellise skeemiga liituvad isikud maksaksid rahalise tasu, ent niisuguse tasu puhul ei ole ette nähtud mingit miinimumsummat. Pealegi jääks tagamata kõnealuse direktiivi põhjenduses 17 nimetatud eesmärk tagada ebaausate kaubandustavade identifitseerimisel suurem õiguskindlus, kui liikmesriigid saaksid otsustada, milliseid summasid on võimalik käsitleda rahalise tasuna.

Lisaks eeldab „müügiedenduse püramiidskeemina” kvalifitseerimine I lisa punkti 14 tähenduses seose olemasolu makstud tasude ja antavate kompensatsioonide vahel. Nimetatud I lisa punkti 14 sõnastusest tuleneb, et kompensatsioon, mida tarbija võib saada, sõltub põhiliselt makstud tasudest.

Tavale, mis ei vasta eespool nimetatud I lisas sätestatud määratlustele, võib siiski kohaldada keeldu pärast ükshaaval hindamist, lähtudes direktiivi 2005/29 artiklites 5–9 loetletud kriteeriumidest.

(vt punktid 23, 26–28, 31, 34 ja resolutsioon)