ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ESIMESE ASTME KOHTU OTSUS

(apellatsioonikoda)

24. aprill 2009

Kohtuasi T‑492/07

Carlos Sanchez Ferriz jt

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Apellatsioonkaebus – Avalik teenistus – Ametnikud – Edutamine – 2005. aasta edutamine – Edutatud ametnike nimekirja kandmata jätmine – Kohaldatavad protsendimäärad – Personalieeskirjade XIII lisa artiklid 6 ja 10 – Põhjendatud huvi väide esitada

Ese: Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu 17. oktoobri 2007. aasta määruse peale kohtuasjas F‑115/06: Sanchez Ferriz jt vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata) selle kohtumääruse tühistamiseks.

Otsus: Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata. Jätta Carlos Sanchez Ferrize ja veel üheksa komisjoni ametniku, kelle nimed on toodud kohtuotsuse lisas, kohtukulud nende endi kanda ning mõista neilt välja komisjoni käesoleva astme kohtukulud.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hagi – Põhjendatud huvi – Edutamisest keeldumise peale esitatud hagi

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)

2. Ametnikud – Hagi – Isikut kahjustav meede – Mõiste – Otsus edutatud ametnike nimekirja koostamise kohta – Vaikimisi tehtud otsused jätta teised ametnikud peale hageja edutamata – Välistamine

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)

1. Selleks et tõendada oma huvi vaikimisi tehtud otsuse, millega ametnikku vaidlusalusel edutamisperioodil ei edutatud, tühistamiseks põhjendusel et asjaomases palgaastmes väidetavalt kohaldatavaid ametialase edutamise määrasid ei olnud järgitud, peab ametnik näitama, et tema isiklikku olukorda ning eriti tema kogutud edutamispunktide arvu arvestades ei ole välistatud, et ta oleks võinud edutamiskünnisele jõuda, kui eespool nimetatud edutamise määrast oleks kinni peetud.

(vt punkt 34)

Viited: Esimese Astme Kohus, 22. november 2006, kohtuasi T‑436/04: Sanchez Ferriz vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑277 ja II‑A‑2‑1439, punktid 33–37 ja 39); Esimese Astme Kohus, 26. aprill 2007, kohtuasi T‑415/04: Tebaldi jt vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punktid 29–32).

2. Kuigi on tõsi, et ametisse nimetava asutuse otsus edutamise käigus edutatud ametnike nimekirja koostamise kohta ei kaota edutamise lõpus oma mõju, kuna ametnik võib järgnevate edutamiste käigus konkureerida teatud arvu ametnikega, keda vajadusel oleks võinud juba nimetatud edutamise käigus edutada, kui ametisse nimetav asutus oleks rakendanud kõrgemat edutamise määra, ei saa vaikimisi tehtud otsuseid jätta need teised ametnikud asjaomase edutamise käigus edutamata sellegipoolest pidada kõnesolevat ametnikku kahjustavateks meetmeteks.

(vt punkt 38)

Viited: Esimese Astme Kohus, 19. oktoober 2006, kohtuasi T‑311/04: Buendía Sierra vs. komisjon (EKL 2006, lk II‑4137, punkt 349).
31

Mis puutub eespool punktis 12 viidatud kohtuotsusesse MUNDICOR, siis tuleb märkida, et selles on pärast käesoleva kohtuotsuse punktis 28 meenutatud põhimõtete ära toomist järeldatud, et „kui tegelikku kasutamist ei ole tõendatud, võib lükata vastulause tagasi ainult juhul, kui [ühenduse kaubamärgi] taotleja on sellist tõendamist ühtlustamisametis sõnaselgelt ning õigel ajal nõudnud” (punkt 39). Nimetatud kohtuasjas sedastas Esimese Astme Kohus, et ühtlustamisametile ei olnud esitatud nõuet määruse nr 40/94 artikli 43 lõike 2 mõttes, täpsustades, et „seda järeldust ei sea kahtluse alla hageja argument, et ta ei esitanud kasutamise tõendamise nõuet, sest Iberia oli vastulausete osakonnale spontaanselt esitanud dokumendid, millest ilmnes, et ta oli varasemaid kaubamärke kasutanud teisel kujul, kui see, millena need olid registreeritud” (punkt 42). Selle kohta märkis Esimese Astme Kohus samuti, et toodud argumendil puudus ilmselgelt alus, sest toimikust tulenes, et Iberia ei olnud esitanud asjaomaseid dokumente tühistamisosakonnale oma varasemate kaubamärkide kasutamise tõendamiseks, vaid selleks, et tõendada nende kaubamärkide üldtuntust ning näidata nii, et esineb segiajamise tõenäosus määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b tähenduses. Esimese Astme Kohtu hinnangul aga ei saa need dokumendid mingil juhul asendada nõudmist, et taotleja esitaks sõnaselge nõude tegeliku kasutamise tõendamise kohta selleks, et ühtlustamisametil tuleks sellise kasutamise küsimust uurida ja see lahendada (punkt 43).
99

Kuigi ühtlustamisamet leidis, et siseriiklik registreerimata kaubamärk LASTMINUTE.COM on kõrge mainega, samas eitades, et selline maine on väljendil „last minute”, vääral põhjendusel, et tähise hõivamise peale esitatavat hagi reguleeriva normistiku kohaselt on see väljend üldkeelne ja sellel puudub eristusvõime, järeldas ühtlustamisamet üksnes võrdleva uurimise tulemusel, et tähiste segiajamise tõenäosus puudub.
18

Kohtuasjas, milles tehti eespool punktis 14 viidatud kohtumäärus Alcon vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ja milles Euroopa Kohtule esitati tühistamisväide, mis põhines argumendil, et Esimese Astme Kohus on rikkunud õigusnormi, kuna ei lähtunud vaidlustatud kaubamärgi registreerimise taotluse esitamise kuupäevast selle hindamiseks, kas kaubamärk on muutunud tavapäraseks ja tuleks seetõttu tunnistada kehtetuks määruse nr 40/94 artikli 51 lõike 1 punkti a alusel, leidis Euroopa Kohus, et registreerimistaotluse esitamise kuupäev on selle kontrolli teostamisel on asjakohane kuupäev. Lisaks leidis Euroopa Kohus, et Esimese Astme Kohus võis vasturääkivaid põhjendusi kasutamata või õigusvigu tegemata arvestada tõenditega, mis, olles küll taotluse esitamise kuupäevast hilisemad, võimaldavad teha järeldusi olukorra kohta nii, nagu see oli sellel kuupäeval (eespool punktis 14 viidatud kohtumäärus Alcon vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, punktid 40 ja 41).
96

Selles osas tuleb meenutada, et vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artikli 21 esimesele lõigule, mida kohaldatakse Esimese Astme Kohtu menetluses nimetatud põhikirja artikli 53 esimese lõigu ja Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 44 lõike 1 punkti c alusel, tuleb hagiavalduses märkida hagi ese ja ülevaade fakti- ja õigusväidetest. See teave peab olema piisavalt selge ja täpne, et kostja saaks valmistuda enda kaitsmiseks ja Esimese Astme Kohus teostada oma kohtulikku kontrolli. Õiguskindluse ja korrakohase õigusemõistmise tagamiseks peavad hagi aluseks olevad põhilised õiguslikud ja faktilised asjaolud kasvõi kokkuvõtlikult, ent seostatult ja arusaadavalt tulenema hagiavalduse tekstist (Esimese Astme Kohtu 28. aprilli 1993. aasta määrus kohtuasjas T-85/92: De Hoe vs. komisjon, EKL 1993, lk II-523, punkt 20, ja Esimese Astme Kohtu aasta määrus kohtuasjas T-294/04: Internationaler Hilsfonds vs. komisjon, EKL 2005, lk II-2719, punkt 23).
54

Euroopa Kohtu praktikast siseriiklike ametiasutuste põhjendamiskohustuse ulatuse kohta seoses nende keeldumispõhjuste kohaldamisega, mis on ette nähtud nõukogu 21. detsembri 1988. aasta esimese direktiivi 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT 1989, L 40, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 92) artiklis 3, mida käesolevas asjas kohaldatakse analoogia alusel, sest selle sätte normatiivne sisu on põhiliselt identne määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 sisuga (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu aasta otsus kohtuasjas T-128/07: Suez vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Delivering the essentials of life), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 33 ja Esimese Astme Kohtu aasta otsus kohtuasjas T-181/07: Eurocopter vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (STEADYCONTROL), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 42; vt ka eespool punktis 37 viidatud kohtuotsus Develey vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, punktid 91 ja 92), et esiteks peab absoluutsete keeldumispõhjuste kontrollimine puudutama iga kaupa või teenust, mille jaoks kaubamärki soovitakse registreerida, ja teiseks peab otsus, millega pädev asutus kaubamärgi registreerimisest keeldub, olema põhimõtteliselt põhjendatud iga sellise kauba või teenuse osas. Euroopa Kohus on täpsustanud, et see põhjendamiskohustus tuleneb samuti põhinõudest, et kõigile siseriikliku ametiasutuse otsustele, millega keeldutakse andmast ühenduse õiguses tunnustatud õigust, peab olema võimalik kohaldada selle õiguse tõhusa kaitse tagamise eesmärgil kohtulikku kontrolli, ja et see kontroll peab hõlmama põhjenduste õiguspärasust. Kui aga sama keeldumispõhjus esitatakse kaupade või teenuste kategooria või rühma kohta, võib see ametiasutus piirduda üldise põhjendusega, mis hõlmab kõiki asjaomaseid kaupu või teenuseid (Euroopa Kohtu aasta otsus kohtuasjas C-239/05: BVBA Management, Training en Consultancy, EKL 2007, lk I-1455, punktid 34–37).
18

Samuti tuleb tagasi lükata hageja argument, mille kohaselt tema ja ühtlustamisameti vaheline kirjavahetus litsentsi registreerimise ning tema ja kaubamärgiomaniku lahkarvamuse kohta tõendab, et ühtlustamisamet pidas teda „kaubamärgitoimikuga seotud osaliseks”. Esiteks ei esine määruses nr 40/94 mõistet „kaubamärgitoimikuga seotud osaline”. Teiseks, seda asjaolu, et ühtlustamisamet pidas hagejaga kirjavahetust, selgitab see, et viimane on kaubamärgi litsentsisaaja ning seega asjaomase litsentsi registreeringut käsitleva menetluse osaline. Kolmandaks ei ole määruse nr 40/94 sätted ühtlustamisameti poolt muudetavad. Kui ka oleks tuvastatud, et ühtlustamisameti järeldus, mille kohaselt hageja on pikendamismenetluse osaline, on väär, ei piisa nimetatud asjaolust selleks, et muuta hageja menetlusosaliseks.
48

Selles osas tuleb rõhutada, nagu märkis apellatsioonikoda vaidlustatud otsuse punktis 23, et vaidlusaluste kaubamärkide sarnasuse uurimisel võetakse kaubamärke arvesse kui tervikuid, nii nagu need on registreeritud või neid on taotletud. Sõnamärk on üksnes tähtedest, sõnadest või sõnaühenditest koosnev kaubamärk, mis on kirjutatud trükitähtedega tavakirjastiilis ning ilma erilise graafilise kujunduseta. Sõnamärgi registreerimisest tulenev kaitse hõlmab registreerimistaotluses märgitud sõna ja mitte selle erilisi graafilisi- või stiilielemente, mis sel kaubamärgil kunagi tulevikus võivad olla. Niisiis ei ole sarnasuse kontrollimisel tähtsust sellel, kuidas seda tulevikus graafiliselt kujutatakse (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 20. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas T-211/03: Faber Chimica vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Nabersa (Faber), EKL 2005, lk II-1297, punktid 36 ja 37; aasta otsus kohtuasjas T-353/04: Ontex vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Curon Medical (CURON), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 74, ja aasta otsus kohtuasjas T-254/06: Radio Regenbogen Hörfunk in Baden vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (RadioCom), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 43).
6

Ühtlustamisameti neljas apellatsioonikoda jättis selle kaebuse 27. septembri 2007. aasta otsusega (edaspidi „vaidlustatud otsus”) rahuldamata. Apellatsioonikoda leidis eelkõige seoses vorstitoodetega, et kuju, mille suhtes kaubamärgi registreerimist taotleti, on seade viiest üksikust vorstist, mille otsad on kõik üksteisega kokku seotud. Apellatsioonikoda täpsustas aga, et vorstide üksteisega otsipidi kokkusidumine selleks, et need moodustaksid katkematu ahela, on tavaline praktika ning tuleneb tootmise vajadustest. Lisaks märkis apellatsioonikoda, et keskmine tarbija ei taju sellist kaupade esitlemist viitena kaubanduslikule päritolule, vaid kui ühte paljudest võimalustest siduda mitu vorsti üksteisega kokku selleks, et neid koos ladustada või müüa. Ta järeldas sellest, et niisugune seadmine ei ole selline, et see muudaks taotletava kuju eristusvõimeliseks.
55

Ühtlustamisameti vastuse lisades B1 ja B2 selle kohta esitatud uutel dokumentidel – oletades, et need on vastuvõetavad, et asjaomane avalikkus tajuks suurtähte alfa „Α” kui veini kvaliteedi tähist – puudub käesoleval juhul tõendusjõud, kuna need puudutavad üksnes veiniga seotud omadusi, mitte asjaomaseid alkohoolseid jooke, mida ühtlustamisamet kohtuistungil ka tunnistas, ja kuna vastusele lisatud veinipudelikujutistel olevad tähed ei ole samad, mis täht „α” või on seostatavad teise tähega või on teatava veinikaupmehe äriühingu nime üheks osaks.
9

Ühtlustamisameti neljas apellatsioonikoda jättis 24. jaanuari 2007. aasta otsusega (edaspidi „vaidlustatud otsus”) kaebuse rahuldamata, põhjendades seda sellega, et määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punktist b tulenevad nõuded on täidetud. Kõigepealt tõi vastulausete osakond asjaomaste kaupade võrdluse osas esile, et pooled ei ole vaidlustanud nende identsust. Seejärel märkis ta vastandatud tähiste võrdluse kohta, et arvesse tuleb võtta mõiste „spa” tugevat eristusvõimet asjaomase avalikkuse jaoks, kes koosneb keskmistest Beneluxi riikides elavatest tarbijatest, ega nõustunud hageja argumentidega, et „spa” on klassi 3 kuuluvaid kosmeetikatooteid kirjeldav mõiste. Esitatud põhjenduse kohaselt lähtus vastulausete osakond sellest, et sõnaline element „spa” on taotletava kaubamärgi peamine tähelepanu äratav osa ja sellest lähtudes on vastandatud tähised sarnased, vaatamata visuaalsetele, foneetilistele ja kontseptuaalsetele erinevustele, mis tulenevad taotletavas kaubamärgis sõnalise elemendi „therapy” esinemisest. Lõpuks leidis vastulausete osakond, et kosmeetikavaldkonnas toovad tootjad sageli turule mitmeid tootesarju erinevate alamkaubamärkide all. Vastulausete osakond järeldas sellest, et on võimalik, et tarbija arvab, et menetlusse astuja kontrollib taotletava kaubamärgiga tähistatud kaupade turustamist. Lisaks keeldus vastulausete osakond rahuldamast hageja taotlust, et menetlusse astuja esitaks tõendeid selle kohta, et kaubamärki on tegelikult kasutatud, kuna nimetatud taotlust ei esitatud tähtaegselt.
133

Poolte vahel puudub vaidlus selle üle, et varasema kaubamärgiga kaitstud „igat liiki õlu” hõlmab alkoholivaba õlut, mis oma määratluselt on alkoholivaba linnasejook. Selles osas tuleb märkida, et vastulause 28. septembril 1999 esitatud põhjendustes märkis Budvar sõnaselgelt, et „alkoholivabad linnasejoogid” ja „igat liiki õlu” on sarnased, kuna nende kaupade puhul on tegemist „linnasejookidega”. Need asjaolud on kaubamärgitaotlejale teada, ning pealegi on kaubamärgitaotleja asjaomases sektoris tuntud erialaasjatundja. Anheuser-Busch ei ole esitanud apellatsioonikojale selle kohta märkusi, olgugi et vastulausete osakond oli küll ühe teise varasema kaubamärgi, kuid siiski õlut puudutavas osas märkinud, et kõnealused kaubad on „identsed või väga sarnased”. Neil asjaoludel oli Anheuser-Buschil võimalik aru saada, mis põhjustel apellatsioonikoda leidis, et asjaomased kaubad on „ilmselgelt sarnased”.
Esimese Astme Kohtu (viies koda) 16. septembri 2009. aasta otsus – JanSport Apparel vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (BUILT TO RESIST)

(kohtuasi T-80/07)

Ühenduse kaubamärk – Ühenduse sõnamärgi BUILT TO RESIST taotlus – Absoluutne keeldumispõhjus – Kirjeldav tähis – Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkt c (nüüd määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkt c

Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Kaubamärk, mis koosneb eranditult märkidest või tähistest, mis võivad tähistada kauba omadusi (nõukogu määrus nr 40/94, artikli 7 lõike 1 punkt c) (vt punktid 24–29 ja 41–47)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti teise apellatsioonikoja 12. jaanuari 2007. aasta otsuse (asi R 1090/2006‑2) peale, mis käsitleb sõnamärgi BUILT TO RESIST ühenduse kaubamärgina registreerimise taotlust.

Kohtuasja andmed

Ühenduse kaubamärgi taotleja: JanSport Apparel Corp. Asjaomane ühenduse kaubamärk: siseriiklik sõnamärk BUILT TO RESIST klassidesse 16, 18 ja 25 kuuluvate kaupade ja teenuste jaoks – taotlus nr 2937522. Kontrollija otsus: keelduda registreerimisest. Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
34

Kolmandaks väidab hageja, et kuna apellatsioonikoda ei ole esitanud ühtki näidet väljendi „tame it” sellise kasutamise kohta, kus see tähistab asjaomaseid kaupu, siis on kaubamärk TAME IT võimeline neid kaupu teise kaubandusliku päritoluga kaupadest eristama. Selles osas piisab meenutamast, et kuigi see, kas kaubamärk on kaubanduses asjaomaste kaupade ja teenuste tähistamisel tavakasutuses, on määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti c (nüüd määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkt c) puhul asjakohane tingimus, ei saa selle tingimuse alusel tõlgendada sama määruse artikli 7 lõike 1 punkti b (Euroopa Kohtu 16. septembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-329/02 P: SAT.1 vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, EKL 2004, lk I-8317, punkt 36, ja 15. septembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-37/03 P: BioID vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, EKL 2005, lk I-7975, punktid 61 ja 62). Sellest tuleneb, et kuna apellatsioonikoda oli teinud kindlaks, et kaubamärgil TAME IT puudub eristusvõime määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses, siis ei pidanud apellatsioonikoda selliseid näiteid esitama. Seetõttu tuleb kõnealune argument tagasi lükata, kuna see ei oma käesolevas asjas tähtsust.
70

Hagejad esitavad oma hagi põhjenduseks EÜ artikli 241 alusel ühe õigusvastasuse väite ja kümme tühistamisväidet. Õigusvastasuse väide puudutab määruse nr 1490/2002 artiklit 20. Tühistamisväited on järgmised: esimene väide, et vaidlustatud otsusel puudub objektiivne teaduslik alus; teine väide, et on rikutud EÜ artiklit 95 ning direktiivi 91/414 artikli 4 lõiget 1 ja artikli 5 lõiget 1; kolmas väide, et on rikutud õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet; neljas väide, et on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet; viies väide, et on rikutud määruse nr 451/2000 artikli 8 lõiget 7; kuues väide, et on rikutud diskrimineerimiskeelu põhimõtet; seitsmes väide, et on rikutud hea halduse põhimõtet; kaheksas väide, et on rikutud kaitseõigusi; üheksas väide, et on rikutud subsidiaarsuse põhimõtet ja EÜ artiklit 5; ning kümnes väide, et on rikutud direktiivi 91/414 artiklit 13.
49

Teiseks tuleb märkida, et taotletava kaubamärgi kasutamise kohta esitatud tõendid, mida hageja on ühtlustamisameti menetluse käigus esitanud, on eespool punktides 47 ja 48 viidatud määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 3 (nüüd määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõige 3) nõudeid arvestades ilmselgelt ebapiisavad kasutamise käigus omandatud eristusvõime tõendamiseks. Siinkohal piisab märkimast, et olukorras, kus puuduvad asjakohased tõendid taotletava kaubamärgi turuosa, kasutamise intensiivsuse, geograafilise ulatuse ja kestuse kohta, ei võimalda ainuüksi asjaolu, et pangakontsern on kõnealust kaubamärki oma sularahaautomaatidel kasutanud, kuidagi järeldada, et oluline osa asjaomasest avalikkusest omistab kõnealused kaubad ja teenused, mille jaoks taotletavat kaubamärki kasutatakse, hagejale või kontsernile, kuhu ta kuulub.
Nõue tühistada komisjoni 24. aprilli 2007. aasta otsus (teatavaks tehtud numbri REC 05/02 all), millega Belgia Kuningriigi ametiasutustele teatati, et Tai päritolu diskettide suhtes määratud imporditollimaksu järelarvestuskande tegemine on õigustatud ja et nimetatud tollimaksu vähendamine ei ole põhjendatud.
200

Mis puudutab hagejate argumenti, et asjaomase abi tagasinõudmine on võimatu, siis on kohane meenutada, et esiteks ei tähenda üksnes asjaolu, et abi saanud ettevõtjad on pankrotistunud, et abi tagasinõudmine on muutunud võimatuks, ja teiseks võib asjaomane liikmesriik oma nõude nende ettevõtjate passivasse kanda. Pealegi tuleb lisada, et vaidlustatud akti täitmisel tekkivad võimalikud raskused, olgu need menetluslikku või muud laadi, ei saa mõjutada akti õiguspärasust (vt selle kohta Euroopa Kohtu eespool punktis 185 viidatud 21. märtsi 1990. aasta otsus kohtuasjas Belgia vs. komisjon, punktid 62 ja 63, ja . aasta otsus kohtuasjas C-214/07: komisjon vs. Prantsusmaa, EKL 2008, lk I-8357, punkt 46). Raskuste korral peavad komisjon ja liikmesriik vastavalt EÜ artikli 10 aluseks olevale põhimõttele, mis paneb liikmesriikidele ja ühenduse institutsioonidele vastastikuse kohustuse teha lojaalset koostööd, tegema raskuste ületamiseks koostööd heas usus, järgides samas rangelt asutamislepingu sätteid ja eelkõige riigiabi käsitlevaid sätteid (vt Euroopa Kohtu . aasta otsus kohtuasjas C-415/03: komisjon vs. Kreeka, EKL 2005, lk I-3875, punkt 42 ja seal viidatud kohtupraktika).
70

Teiseks, mis puutub väitesse, et rikutud on määruse nr 40/94 artikli 60a lõiget 4, mis käsitleb otsuste läbivaatamist inter partes juhtudel, siis tuleb meenutada, et määruse nr 40/94 artikli 63 lõike 2 alusel on Esimese Astme Kohtule esitatud kaebuse eesmärk kontrollida apellatsioonikodade otsuste õiguspärasust. Seda kontrolli peab teostama lähtuvalt apellatsioonikojas toimunud vaidluse faktilisest ja õiguslikust raamistikust (vt Esimese Astme Kohtu 11. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas T-10/06: Portela & Companhia vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Torrens Cuadrado ja Sanz (Bial), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika). Lisaks ei või poolte avaldused Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 135 lõike 4 alusel muuta apellatsioonikoja menetluses olnud vaidluse eset (eespool viidatud kohtuotsus Bial, punkt 62).
127

Teine nimetatud tingimustest ei ole käesolevas asjas ilmselgelt täidetud. Määruse nr 1605/2002 artikli 199 lõige 1 sätestab, et „toetuse summa loetakse lõplikuks alles siis, kui institutsioon on lõpliku tegevus- ja raamatupidamisaruande heaks kiitnud, ilma et see takistaks institutsiooni tegemast hilisemaid kontrollimisi”. Lisaks sätestab abi määramise otsuse III lisa artikli 2 lõige 1 „Eritingimused” sõnaselgelt, et võimalikud muudatused selle otsuse sätetes, mis sisalduvad I lisas (Teostamise üksikasjad „Kohalik sotsiaalne kapital”) ja II lisa (Teostamise eelarve üksikasjad „Kohalik sotsiaalne kapital”), „[tuleb] vormistada kirjalikult” ning et „suuline kokkulepe ei ole pooltele siduv”. CPEM oli või oleks pidanud seega olema teadlik, et komisjoni teenistujate poolt suuliselt antud kinnitused või nõuanded ei saanud vabastada teda talle abi määramise otsusest ja eelkõige selle II lisas sisalduvast rahastamiskavast tulenevate kohustuste täitmisest. Komisjoni teenistujate antud kinnitused (kui need eksisteerisid) ei saanud seega tekitada CPEM-is õiguspärast ootust, et komisjon aktsepteerib vaikimisi CPEM-i poolse rahastamise täielikku puudumist või tasandab selle lihtsalt eelarvemuudatusega. CPEM ei saa oma õiguspärase ootuse põhjendamisel seega mingil juhul tugineda komisjoni vaikimisele pärast seda, kui tema teenistujad olid saanud teabe intressivabade laenude ja CPEM-i raskuste kohta rahastamiskava järgimisel, ega ka asjaolule, et komisjon vabastas osaliselt pangagarantii.
Seda järeldust ei lükka ümber hageja argument, mille kohaselt on ühtlustamisamet klassidesse 16 ja 28 kuuluvate kaupade jaoks ühenduse kaubamärkidena juba registreerinud tähised 100 ja 200, mis on kirjastiili poolest taotletavatest tähistest vähem omanäolised. Selles osas tuleb märkida, et apellatsioonikoja otsuste seaduslikkust peab hindama ainult määruse nr 40/94 alusel ja mitte apellatsioonikodade varasema otsustuspraktika alusel (Esimese Astme Kohtu 21. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas T-127/02: Concept vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (ECA), EKL 2004, lk II-1113, punkt 71, ja . aasta otsus liidetud kohtuasjades T-211/06, T-213/06, T-245/06, T-155/07, T-178/07: Euro-Information vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (CYBERCREDIT, CYBERGESTION, CYBERGUICHET, CYBERBOURSE ja CYBERHOME), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 44). Kuivõrd nimetatud argumenti tuleb mõista nii, et see tugineb võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumisele, siis tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et sellele saab tugineda ainult kooskõlas seaduslikkuse põhimõttega, mille kohaselt mitte keegi ei saa enda kasuks tugineda kellegi teise huvides toime pandud õigusvastasele teole (Esimese Astme Kohtu . aasta otsus kohtuasjas T-106/00: Streamserve vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (STREAMSERVE), EKL 2002, lk II-723, punkt 67, ja . aasta otsus kohtuasjas T-43/05: Camper vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – JC (BROTHERS by CAMPER), kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punktid 93–95).