ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Esimene väide, mille kohaselt on rikutud ELTL artikleid 45 ja 48, mis tagavad töötajate vaba liikumise ja sotsiaalõiguste kaitse töötajate vaba liikumise raames, ning täpsemalt, mille kohaselt on rikutud sellise Euroopa Liidu kodaniku sotsiaalõiguste kaitset, kes Euroopa Liidus liikumisvabadust kasutades töötas rahvusvahelises organisatsioonis. Hageja leiab, et rikkumine hõlmab ka teiste Euroopa Liidu normide rikkumist, milleks on: — nõukogu 14. juuni 1971. aasta määrus (EÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes (EÜT 1971, L 149, lk 2; ELT eriväljaanne 05/01, lk 35); — Euroopa Liidu personalieeskirjade artikkel 7 ja VIII lisa artikli 11 lõige 2; — 29. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise kohta (ELT 2004, L 166, lk 1; ELT eriväljaanne 05/05, lk 72).
—

mõista hagejale talle väidetavalt tekitatud varalise ja mittevaralise kahju eest välja hüvitis põhjusel, et teda on psühholoogiliselt ahistatud ning administratsioon on tegutsenud nõuetevastaselt;
29. jaanuaril 2021 esitatud hagi – Mainova versus komisjon

(Kohtuasi T-64/21)

(2021/C 138/56)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Mainova AG (Frankfurt am Main, Saksamaa) (esindaja: advokaat C. Schalast)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada kostja 17. septembri 2019. aasta otsus, juhtum M.8870;

— liita kohtuasja menetlus Üldkohtu kodukorra artikli 68(5) tähenduses sama otsuse peale (juhtum M.8870) esitatud hagidega nende sisulise seotuse tõttu kumulatiivselt kohtuotsuse huvides;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjoni 17. septembri 2019. aasta otsuse peale, millega tunnistatakse koondumine E.ON/innogy siseturuga kokkusobivaks, juhtum M.8870 (ELT 2020, C 379, lk 16) esitatud hagi põhjendamiseks esitatakse väide, mis on sisuliselt identne kohtuasjas T-63/21: Stadtwerke Frankfurt am Main vs. komisjon esitatud väitega, või on sellele sarnane.
C 138/41

ET

29. jaanuaril 2021 esitatud hagi – Stadtwerke Frankfurt am Main versus komisjon

(Kohtuasi T-63/21)

(2021/C 138/55)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Stadtwerke Frankfurt am Main Holding GmbH (Frankfurt am Main, Saksamaa) (esindaja: advokaat C. Schalast)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada kostja 17. septembri 2019. aasta otsus, juhtum M.8870;

— liita kohtuasja menetlus Üldkohtu kodukorra artikli 68(5) tähenduses sama otsuse peale (juhtum M.8870) esitatud hagidega nende sisulise seotuse tõttu kumulatiivselt kohtuotsuse huvides;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjoni 17. septembri 2019. aasta otsuse peale, millega tunnistatakse koondumine E.ON/innogy siseturuga kokkusobivaks, juhtum M.8870 (ELT 2020, C 379, lk 16), esitatud hagi põhjendamiseks esitab hageja sisuliselt üheainsa väite, nimelt et rikutud on nõukogu määruse (EÜ) nr 139/2004 (1) sätteid. Seejuures tugineb ta järgmistele argumentidele:

1. Koondumiskava jagamine kolmeks osatehinguks. — Koondumiskava omavolilise jagamisega rikub kostja Euroopa Liidu lepinguid ja ühinemismääruse sätteid. Eeskätte jättis ta tähelepanuta koondumisi käsitlevad menetlussätted ja seetõttu ei võtnud otsuse tegemiseks määrava tähtsusega asjaolusid arvesse või ei võtnud neid arvesse õigesti. Nende hulka kuuluvad eelkõige kogu kavandatava koondumise õigusliku, majandusliku ja tegeliku seotuse eiramine, tehingu vigane kvalifitseerimine varade vahetustehinguks (asset swap), RWE AG poolt E.ON SE-le 16,67 % tagasikandmise vastusoorituse konkurentsile avaldatava mõju arvesse võtmata jätmine ning tehingu konkurentsiõigusliku mõju vigane hindamine.

2. Ekslik hinnang koondumiskavale ja selle mõjule Euroopa siseturu jaoks. — Ka jättis kostja turu nõuetekohaselt määratlemata. Peale selle võttis ta tehingu mõju puhul aluseks vale hindamisruumi ning hindas valesti mõju konkurentsile. Seejuures võttis ta lisaks aluseks sisuliselt vale faktilise olukorra. Niisuguses kontekstis jõudis kostja ekslikule tulemusele, et koondamist saab hinnata eraldi ja sel ei ole kahjulikku mõju liidusisesele konkurentsile.

(1) Nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta määrus (EÜ) nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (ELT 2004, L 24, lk 1; ELT eriväljaanne 08/03, lk 40).
C 138/38

ET

29. jaanuaril 2021 esitatud hagi – GWS Stadtwerke Hameln versus komisjon

(Kohtuasi T-58/21)

(2021/C 138/50)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: GWS Stadtwerke Hameln GmbH (Hameln, Saksamaa) (esindajad: advokaadid I. Zenke ja T. Heymann)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada kostja 17. septembri 2019. aasta otsus, millega tunnistatakse koondumine E.ON/innogy siseturuga kokkusobivaks, juhtum M.8870 (ELT 2020, C 379, lk 16);

— nõuda kostjalt, et ta avalikustaks juhtumite M.8870 ja M.8871 dokumendid vestluste kohta kostja ja koondumise poolte vahel enne koondumismenetlust ja selle ajal; esitaks eraldi teatised tehingu üksikute osade kohta ja kostja seisukohtade muutumise kohta menetluse ajal;

— mõista kohtukulud, sh hagejale menetluse käigus tekkinud õigusabi- ja reisikulud, välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks on esitatud kolm väidet, mis on sisult identsed või sarnased nendega, mis esitatud kohtuasjas T-53/21: EVH vs. komisjon.
C 138/40

ET

29. jaanuaril 2021 esitatud hagi – GGEW versus komisjon

(Kohtuasi T-62/21)

(2021/C 138/54)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: GGEW, Gruppen-Gas- und Elektrizitätswerk Bergstraße AG (Bensheim, Saksamaa) (esindajad: advokaadid I. Zenke ja T. Heymann)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada kostja 17. septembri 2019. aasta otsus, millega tunnistatakse koondumine E.ON/innogy siseturuga kokkusobivaks, juhtum M.8870 (ELT 2020, C 379, lk 16);

— nõuda kostjalt, et ta avalikustaks juhtumite M.8870 ja M.8871 dokumendid vestluste kohta kostja ja koondumise poolte vahel enne koondumismenetlust ja selle ajal; esitaks eraldi teatised tehingu üksikute osade kohta ja kostja seisukohtade muutumise kohta menetluse ajal;

— mõista kohtukulud, sh hagejale menetluse käigus tekkinud õigusabi- ja reisikulud, välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks on esitatud kolm väidet, mis on sisult identsed või sarnased nendega, mis esitatud kohtuasjas T-53/21: EVH vs. komisjon.
2.

Teine väide, et rikutud on EÜ ühinemismääruse artikli 7 lõiget 2. Hageja on sellega seoses seisukohal, et komisjon on seda sätet rikkunud, sest esiteks eeldas ta, et selles ette nähtud erandit tuleb kohaldada Veolia kavandatud kogutegevuse kui ühe ühinemise suhtes, kuigi see erand oli selgelt esemetu ja seda ei saa järelikult nimetatud tehingu suhtes kohaldada, ja teiseks, et kõik õigustehingud, mis moodustavad selle ühe ühinemise, peavad kuuluma selle artikli osas sama õigusliku režiimi alla. Lisaks on hageja seisukohal, et selles sättes ette nähtud erandi kohaldamisega väärtpaberite eraõigusliku omandamise suhtes ühe ostja poolt on komisjon samuti seda sätet rikkunud. Lõpuks heidab hageja komisjonile ette seda, et viimane eeldas, et Veolia täitis ühinemisest viivitamatu teatamise tingimuse.
C 138/37

ET

29. jaanuaril 2021 esitatud hagi – Stadtwerke Leipzig versus komisjon

(Kohtuasi T-55/21)

(2021/C 138/48)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Stadtwerke Leipzig GmbH (Leipzig, Saksamaa) (esindajad: advokaadid I. Zenke ja T. Heymann)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada kostja 17. septembri 2019. aasta otsus, millega tunnistatakse koondumine E.ON/innogy siseturuga kokkusobivaks, juhtum M.8870 (ELT 2020, C 379, lk 16);

— nõuda kostjalt, et ta avalikustaks juhtumite M.8870 ja M.8871 dokumendid vestluste kohta kostja ja koondumise poolte vahel enne koondumismenetlust ja selle ajal; esitaks eraldi teatised tehingu üksikute osade kohta ja kostja seisukohtade muutumise kohta menetluse ajal;

— mõista kohtukulud, sh hagejale menetluse käigus tekkinud õigusabi- ja reisikulud, välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks on esitatud kolm väidet, mis on sisult identsed või sarnased nendega, mis esitatud kohtuasjas T-53/21: EVH vs. komisjon.
29. jaanuaril 2021 esitatud hagi – enercity versus komisjon

(Kohtuasi T-65/21)

(2021/C 138/57)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: enercity AG (Hannover, Saksamaa) (esindaja: advokaat C. Schalast)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada kostja 17. septembri 2019. aasta otsus, juhtum M.8870;

— liita kohtuasja menetlus Üldkohtu kodukorra artikli 68(5) tähenduses sama otsuse peale (juhtum M.8870) esitatud hagidega nende sisulise seotuse tõttu kumulatiivselt kohtuotsuse huvides;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjoni 17. septembri 2019. aasta otsuse peale, millega tunnistatakse koondumine E.ON/innogy siseturuga kokkusobivaks, juhtum M.8870 (ELT 2020, C 379, lk 16) esitatud hagi põhjendamiseks esitatakse väide, mis on sisuliselt identne kohtuasjas T-63/21: Stadtwerke Frankfurt am Main vs. komisjon esitatud väitega, või on sellele sarnane.
C 138/39

ET

29. jaanuaril 2021 esitatud hagi – Naturstrom versus komisjon

(Kohtuasi T-60/21)

(2021/C 138/52)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Naturstrom AG (Düsseldorf, Saksamaa) (esindajad: advokaadid I. Zenke ja T. Heymann)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada kostja 17. septembri 2019. aasta otsus, millega tunnistatakse koondumine E.ON/innogy siseturuga kokkusobivaks, juhtum M.8870 (ELT 2020, C 379, lk 16);

— nõuda kostjalt, et ta avalikustaks juhtumite M.8870 ja M.8871 dokumendid vestluste kohta kostja ja koondumise poolte vahel enne koondumismenetlust ja selle ajal; esitaks eraldi teatised tehingu üksikute osade kohta ja kostja seisukohtade muutumise kohta menetluse ajal;

— mõista kohtukulud, sh hagejale menetluse käigus tekkinud õigusabi- ja reisikulud, välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks on esitatud kolm väidet, mis on sisult identsed või sarnased nendega, mis esitatud kohtuasjas T-53/21: EVH vs. komisjon.
C 138/37

ET

29. jaanuaril 2021 esitatud hagi – TEAG versus komisjon

(Kohtuasi T-56/21)

(2021/C 138/49)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: TEAG Thüringer Energie AG (Erfurt, Saksamaa) (esindajad: advokaadid I. Zenke ja T. Heymann)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada kostja 17. septembri 2019. aasta otsus, millega tunnistatakse koondumine E.ON/innogy siseturuga kokkusobivaks, juhtum M.8870 (ELT 2020, C 379, lk 16);

— nõuda kostjalt, et ta avalikustaks juhtumite M.8870 ja M.8871 dokumendid vestluste kohta kostja ja koondumise poolte vahel enne koondumismenetlust ja selle ajal; esitaks eraldi teatised tehingu üksikute osade kohta ja kostja seisukohtade muutumise kohta menetluse ajal;

— mõista kohtukulud, sh hagejale menetluse käigus tekkinud õigusabi- ja reisikulud, välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks on esitatud kolm väidet, mis on sisult identsed või sarnased nendega, mis esitatud kohtuasjas T-53/21: EVH vs. komisjon.
—

Teine väide, et komisjon on rikkunud menetlusnorme, sest vaidlustatud otsus on puudulikult põhjendatud.
1. märtsil 2021 esitatud hagi – QK versus EKP

(Kohtuasi T-133/21)

(2021/C 182/80)

Kohtumenetluse keel: läti

Pooled

Hageja: QK (esindaja: advokaat A. Bērziņš)

Kostja: Euroopa Keskpanga (EKP)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tunnistada hagi vastuvõetavaks ja vaadata see sisuliselt läbi;

— kohustada EKPd hüvitama hagejale põhjustatud kahju summas 15 583 195 eurot;

— mõista kõik hageja kohtukulud välja EKP-lt;

— mõista kõik käesoleva menetluse kulud välja EKP-lt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja põhjendab ELTL artikli 268 ja ELTL artikli 340 kolmanda lõigu alusel esitatud hagi üheainsa väitega. Hageja toob oma hagis esile, et kuna EKP võttis 3. märtsil 2016 vastu hageja väitel põhjendamatu otsuse, millega tunnistati kehtetuks AS Trasta Komercbankale antud tegevusluba (1) (pank, mille üks omanikest oli hageja), siis vastutab EKP hagejale kuulunud selle panga aktsiate väärtuse kao eest.

(1) Euroopa Keskpanga (EKP) 3. märtsi 2016. aasta otsus ECB/SSM/2016 — 529900WIP0INFDAWTJ81/1 WOANCA-2016-0005 Trasta Komercbanka tegevusloa kehtetuks tunnistamise kohta, mis asendati Euroopa Keskpanga (EKP) 11. juuli 2016. aasta otsusega ECB/SSM/2016 — 529900WIPOINFDAWTJ81/2, mille tühistamise nõue on Üldkohtu menetluses kohtuasjas T-698/16, Trasta Komercbanka jt vs. EKP, T-698/16 (ELT 2016, C 441, lk 29; parandus ELT 2017, C 6, lk 57).
C 182/63

ET

19. märtsil 2021 esitatud hagi – Union Syndicale Solidaires des SDIS de France ja DOM/TOM versus komisjon

(Kohtuasi T-152/21)

(2021/C 182/86)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: Union Syndicale Solidaires des services départementaux d’incendie et de secours (SDIS) de France ja DOM/TOM (Nîmes, Prantsusmaa) (esindaja: advokaat O. Coudray)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— Mõista Euroopa Liidult (Euroopa Komisjon) tema kasuks välja hüvitis 10 000 eurot talle tekkinud mittevaralise kahju eest, millele lisandub Euroopa Keskpanga poolt peamistele refinantseerimistoimingutele rakendatava intressimäära alusel arvutatud intress, millele on lisatud kolm ja pool protsendipunkti;

— Mõista Euroopa Liidult (Euroopa Komisjon) välja kohtukulud summas 6 600 eurot.

Väited ja peamised argumendid

Kahju hüvitamise nõude põhjendamiseks heidab hageja komisjonile ette, et ta ei vastanud enam kui pooleteise aasta jooksul hageja rikkumiskaebusele Prantsuse Vabariigi vastu. Hageja heidab komisjonile ette ka seda, et viimane ei teavitanud teda hoolsalt menetlemise seisust ega võtnud kaebuse suhtes mõistliku aja jooksul seisukohta. Hageja sõnul on komisjon seega toime pannud süülise rikkumise, mis toob kaasa liidu vastutuse tekkimise.
8.

Kaheksas väide, et rikutud on Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 41 lõike 2 punkti b; rikutud on hageja õigust toimikuga tutvuda ja hea halduse põhimõtet.
3.

Kolmas väide, et kostjal puudus pädevus tõlgendada liikmesriikide riigisisest õigust, kuna tema pädevus on kitsalt piiratud Euroopa Liidu lepingu artiklites 5 ja 13 ette nähtud pädevuse andmise põhimõttega, kusjuures igasugust kõrvalekaldumist sellest põhimõttest tuleb hinnata kitsalt, ning pädevuse andmise põhimõte koostoimes aluslepingu sätetega tähendab selgelt, et kostjal ei ole pädevust liikmesriikide riigisisest õigust kohaldada. Igal juhul ei saa selle Tšehhi seaduse sätteid, millele kostja tugines, analüüsida määruse nr 1303/2013 (1) alusel, mis on selle auditeerimismenetluse õiguslik alus, mille tulemusel võeti vastu vaidlustatud meede.
—

Esiteks väidavad hagejad, et Euroopa Keskpank (EKP) osales panga seisukorra ja väljavaadete kindlaksmääramisel, mida usaldades aktsionärid investeerisid märkimisväärseid summasid Carige aktsiate ostmiseks ja märkimiseks ning kapitali suurendamiseks; hiljem ta pettis seda usaldust, tehes vastuolulisi toiminguid ja võttes vastu õigusakte, millega kehtestati põhjendamatud ja ebaproportsionaalsed meetmed, mis olid õigusvastased ka muudel põhjustel ja moodustasid osa üldisest õigusvastasest tegevusest, millega tekitati kahju. Sellega seoses osutavad hagejad muu hulgas ja eelkõige järgmisele: i) tuginemine Carige seisukorrale, mis tuleneb kapitali suurendamisest aastatel 2014 ja 2015; ii) hiljem usalduse petmine EKP toimingute ja õigusaktidega; iii) meetmete õigusvastasus ja kogu selle tegevuse õigusvastasus, mille osaks need meetmed on; iv) tuginemine Carige seisukorrale, mis tuleneb kapitali suurendamisest 2017. aastal; v) hiljem usalduse petmine EKP toimingute ja õigusaktidega; vi) meetmete õigusvastasus ja kogu selle tegevuse õigusvastasus, mille osaks need meetmed on; vii) EKP meetmete – mis kuulutasid ette suurt kahju, mis seisneb Carige aktsionäride aktsiate väärtuse vähenemises – õigusvastasus, kuna need põhjustasid probleemsete laenude võõrandamise sellisel viisil ja ulatuses, mis oli põhjendamatu, ebaproportsionaalne ning vastuolus võrdse kohtlemise põhimõtte ja muude põhimõtetega.
1.

Esimene väide, et on rikutud nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205) artikli 23 lõiget 2. — Selles osas väidetakse, et väärtus, mida komisjon määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 23 lõikes 2 ette nähtud 10 % piiri arvutamisel arvesse võttis, on ilmselgelt vale, kuna selle sisse on arvatud CCPL kontserni kogukäive, kuigi komisjon ei ole tegelikult tõendanud kontserni emaettevõtja vastutust (nn parental liability).
2.

Teise väite kohaselt on rikutud personalieeskirjade VII lisa artikli 4 lõiget 1. — Ta väidab, et väljendit „teisele riigile tehtud töö“ personalieeskirjade VII lisa artikli 4 lõike 1 tähenduses tuleks tõlgendada nii, et see hõlmab kõiki teisele riigile tehtud tööst tulenevaid asjaolusid ja seda ei tohiks piirata selle riigi ametlikule esindusele tehtud tööga, ning et ametisse nimetava asutuse kitsendavat tõlgendust ei toeta õigusaktid ega kohtupraktika; — Ta väidab lisaks, et KSSiP tuleks lugeda keskvõimu asutuseks ja järelikult tuleks tema tehtud tööd ajal, mil ta oli KSSiP juures lähetuses, pidada Poola riigile tehtud tööks; — Hageja väidab veel, et tema tehtud töö (1) oli hageja ja KSSiP vahelist õigussuhet täiendavat laadi; — Hageja väidab lisaks, et asjaomasel ajavahemikul töötas ta peaasjalikult KSSiP-s Poolas.
—

mõista välja talle tekkinud varaline kahju summas 30 000 eurot ja mittevaraline kahju, mis on ex aequo et bono hinnates 20 000 eurot;
1.

Esimene väide, mille kohaselt kostja ei pööranud nõuetekohast tähelepanu menetluslikele rikkumistele. Nende hulka kuulub nii tõik, et Läti FKTK (1) otsustas vahetult enne tegevusloa äravõtmise menetluse algust, et tegevusloa äravõtmine ei olnud põhjendatud, kui ka tõsiasi, et see asjaolu jäeti hiljem välja FKTK taotlusest tegevusluba ära võtta. Hageja heidab täiendavalt ette seda, et FKTK kõige hiljutisema ingliskeelse otsuse teksti moonutati. Täiendavalt välja toodud menetluslikud rikkumised puudutavad suutmatust tõhusalt reageerida Läti ja Euroopa ametnike potentsiaalselt korruptiivsele käitumisele seoses kõnesoleva juhtumiga.
1.

Esimene väide: on rikutud põhjendamiskohustust, eriti mis puudutab seda, kuidas meede on dokumentidega põhjendatud, ja neid kontrolle, mis on läbi viidud kaitseõiguste järgimise ja tõhusa kohtuliku kaitse küsimustes.
—

Teise väite kohaselt on rikutud eespool viidatud määruse (EÜ) nr 726/2004 artiklit 31, sest vaidlustatud otsuses rikuti ravimi omaduste kokkuvõtte koostamise nõudeid, mis oleksid pidanud viima komisjoni järelduseni, et Librela® suhtes esitatud spetsiaalne hoiatus ravimivastaste antikehade mõju kohta on liiga üldine ja ebatäpne.
4.

Neljanda väite kohaselt on kostja rikkunud ELTL artikli 296 lõiget 2. Hageja väidab veel, et kostja on rikkunud personalieeskirjade artikli 25 lõiget 2 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 41 lõiget 2. Ta väidab samuti, et kostja on rikkunud põhjendamiskohustust.
3.

Kolmas väide: määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 lõike 3 punkt 1 ei takista vaidlusaluse teabega tutvumist. Nimetatud säte ei kaitse käimasolevat otsustusprotsessi. Hageja taotluse dokumentidega tutvuda ese on dokumendid, mis käsitlevad kostja läbirääkimisi vaktsiinide tarnimise üle. Need läbirääkimised on juba lõppenud. Lisaks on vaidlusaluse teabe avalikustamise suhtes ülekaalukas avalik huvi, kuna liidu poolt vaktsiinide hankimist arutatakse juba mitmeid nädalaid kogu Euroopas.
2.

Teine väide, et vaidlustatud otsuses on määruse (EL) 2017/2195 artikli 1 lõiget 7 kohaldatud vääralt — Vaidlustatud otsus rikub määruse (EL) 2017/2195 artikli 1 lõiget 7, kuna selles on tõlgendatud määruse (EL) 2017/2195 artikli 1 lõike 7 teist lauset nii, et selle kohaselt on nõutav ELi ja Šveitsi valitsuse vahelise elektrialast koostööd reguleeriva lepingu sõlmimine määruse (EL) 2017/2195 artikli 1 lõike 6 tähenduses; — Vaidlustatud otsus rikub määruse (EL) 2017/2195 artikli 1 lõiget 7, kuna see ei põhine nõuetekohaselt Energeetikasektorit Reguleerivate Asutuste Koostööameti (ACER) ja kõikide põhivõrguettevõtjate arvamustel.
1.

Esimene väide, et on rikutud ELTL artiklit 266, sealhulgas on jäetud: a) heastamata tühistatud otsuste varasem mõju; b) adekvaatselt hüvitamata hagejale tekitatud ebamugavuste/avaldatud mõju eest; c) hagejat nõuetekohaselt teavitamata seoses juhatuse 17. novembri 2020. aasta täitmise otsusega või vähemalt seoses selle otsuse oluliste osadega ning d) andmata talle luba levitada EKP 12. jaanuari 2021. aasta kirja EKP sees ja sellest väljaspool.
1.

Esimese väite kohaselt on otsus ekslik ja rikub ELTL artikli 107 lõiget 1 osas, milles väidetakse, et sadamasüsteemi asutused tegelevad majandustegevusega komisjoni kindlaks määratud kriteeriumide kohaselt. Hagejad väidavad selle kohta, et komisjon eksis, kui ta leidis, et ta võib üle kanda kriteeriumid, mis on välja töötatud praktikas ja kohtupraktikas seoses teiste liikmesriikide sadamate või muud liiki taristu kohta, rikkudes sellega ka üldist võrdse kohtlemise ja hea halduse põhimõtet.
3.

Kolmas väide, et rikutud on hea halduse kohustust ja hageja õigust sellele, et hinnatakse tal tõendatult olevaid oskusi, mida vastaval töökohal on vaja. Hageja kritiseerib otsust põhjusel, et see on tehtud eelarvamuste ja kartuste põhjal, tema oskusi tegelikult hindamata.
2.

Teine väide, et kostjatel on kohustus tegutseda kooskõlas EL aluslepingutega, eelkõige ELTL artikliga 207, mille alusel Euroopa Liit ühines ICAC-ga ja mis näeb ette, et ühist kaubanduspoliitikat teostatakse kooskõlas liidu välistegevuse põhimõtete ja eesmärkidega. Komisjonil on ELTL artiklitest 314 ja 317 tulenev kohustus ning vastavalt ELL artiklile 3 ja hartale peab ta tegutsema kooskõlas huvide, väärtuste ja põhimõtetega.
15. märtsil 2021 esitatud hagi – Hangzhou Dingsheng Industrial Group jt versus komisjon

(Kohtuasi T-150/21)

(2021/C 182/85)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Hangzhou Dingsheng Industrial Group Co., Ltd (Hangzhou, Hiina), Dingheng New Materials Co., Ltd (Rayong, Tai), Thai Ding Li New Materials Co., Ltd (Rayong) (esindajad: advokaadid G. Coppo ja G. Pregno)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada hagejaid puudutavas osas komisjoni 18. detsembri 2020. aasta rakendusmäärus (EL) 2020/2162, millega algatatakse uurimine, milles käsitletakse Hiina Rahvavabariigist pärit teatava alumiiniumfooliumi impordi suhtes rakendusmäärusega (EL) 2015/2384 ja rakendusmäärusega (EL) 2017/271 kehtestatud dumpinguvastastest meetmetest võimalikku kõrvalehoidmist Tai kaudu lähetatud impordi vahendusel, olenemata sellest, kas kõnealused tooted on deklareeritud Taist pärinevana või mitte, ning kehtestatakse sellele impordile registreerimisnõue;

— mõista käesoleva menetluse kohtulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad ühe väite, mille kohaselt komisjon rikkus õigusnormi sellega, et ta alustas uurimist ilma piisavate tõenditeta dumpinguvastase alusmääruse artikli 13 lõike 3 tähenduses.
—

neutraalsuse põhimõtte, eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 95 lõike 1 ning poolte võrdsuse põhimõte rikkumine, mis tuleneb sellest, et jäeti arvestamata komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2018/625 artikli 16 lõikega 2 koostoimes artikli 2 lõike 2 punktiga g ja artikli 12 lõike 2 punktiga c, mis põhinevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 146 lõikel 7 ja on seotud komisjoni rakendusmääruse (EL) 2018/626 artikli 25 lõike 2 punktiga a;
2.

Teine väide, et rikutud on võrdse kohtlemise ja diskrimineerimiskeelu põhimõtteid. Hagejad leiavad, et individuaalsete rahvusvaheliste töölepingute sõlmimiseks kostjate poolt ette nähtud õiguslik raamistik on esiteks diskrimineeriv võrreldes liidu muude teenistujate teenistustingimustega ja teiseks vähem selge ning viimasena vastuolus EL avaliku korraga, mille hulka kuuluvad Euroopa Liidu põhiõiguste hartas ette nähtud väärtused ja põhimõtted.