Keywords

Summary



Keywords

1. Keskkond – Õhusaaste – Direktiiv 1999/32 – Teatavate vedelkütuste väävlisisalduse vähendamine – Raskeõlide maksimaalne väävlisisaldus – Erand – Kohaldamise tingimused – Komisjoni keeldumine lubada kasutada raskeid kütteõlisid, mille maksimaalne väävlisisaldus on kuni 3% massist – Heidetest põhjustatud kriitiliste saastekoormuste ületamine mõnes liikmesriigis – Selle põhjustamise ulatus ja roll mainitud ületamises – Mõju puudumine – Õiguspärase ootuse kaitse põhimõte – Rikkumine – Puudumine

(EÜ asutamislepingu artiklid 189a ja 189c (muudetuna EÜ artiklid 250 ja 252); nõukogu direktiiv 1999/32, artikli 3 lõige 2; komisjoni otsus 2003/3)

2. Keskkond – Õhusaaste – Direktiiv 1999/32 – Teatavate vedelkütuste väävlisisalduse vähendamine – Raskeõlide maksimaalne väävlisisaldus – Erand – Kohaldamise tingimused – Heited ei põhjusta kriitiliste saastekoormuste ületamist mis tahes liikmesriigis – Proportsionaalsuse põhimõte – Rikkumine – Puudumine

(Nõukogu direktiiv 1999/32, artikli 3 lõige 2)

Summary

1. Komisjoni otsus, millega jäeti rahuldamata liikmesriigi taotlus lubada osal oma territooriumist kasutada raskeid kütteõlisid, mille maksimaalne väävlisisaldus on 1–3% massist, ei ole vastuolus direktiivi 1999/32, mis käsitleb väävlisisalduse vähendamist teatavates vedelkütustes, artikli 3 lõikega 2 ega õiguspärase ootuse kaitse põhimõttega.

Esiteks võib kõnealuse artikli 3 lõike 2 sõnastusest tulenevalt niisuguste raskete kütteõlide kasutamist lubada lisaks tingimusele, et täidetakse vääveldioksiidi õhukvaliteedi standardeid, mis on kinnitatud vastavate ühenduse õigusaktidega, tingimusel et vääveldioksiidi heitmed ei „põhjusta kriitiliste saastekoormuste ületamist” mõnes liikmesriigis, ilma et see säte täpsustaks selle põhjustamise olulisust või rolli mainitud ületamises. Selle sätte tekst ei anna kuidagi alust rõhutada järeldust, et erandi võib teha, kui panus ületamisse ei ole oluline või kui panus on tuvastatav, aga ei ületa kindlaksmääratud läve.

Teiseks tuleb märkida õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte kohta, et ei saa aktsepteerida, et teatis, mille komisjon on esitanud koos direktiivi ettepanekuga, olgugi et seda on mainitud viimase põhjendustes, annaks alust õiguspärasele ootusele, et järgitakse selles mainitud suunda, kuna EÜ asutamislepingu artiklitest 189a ja 189c (muudetuna EÜ artiklid 250 ja 252) tuleneb, et komisjon võib igal hetkel seda ettepanekut muuta ja nõukogu võib vastu võtta ettepanekut muutva akti.

(vt punktid 58, 72)

2. Nõukogule ei saa ette heita proportsionaalsuse põhimõtte rikkumist seetõttu, et ta seadis lubatud 1% piiri ületava väävlisisaldusega raskete kütteõlide kasutamise lubamise sõltuvusse sellistest rangetest tingimustest, mis on sätestatud direktiivi 1999/32, mis käsitleb väävlisisalduse vähendamist teatavates vedelkütustes, artikli 3 lõikes 2.

Arvestades tõsiasja, et naftas esinevat väävlit on aastakümnete jooksul peetud vääveldioksiidiheitmete valdavaks allikaks, kusjuures need heitmed on happevihmade peamised tekitajad ning paljudes linna- ja tööstuspiirkondades esineva õhusaaste suurimad põhjustajad, ning et hapestumine on piiriülene nähtus, on see meede sobiv direktiivi eesmärgi saavutamiseks ehk teatavate vedelkütuste põletamisel tekkivate vääveldioksiidiheitmete vähendamiseks.

Mis puudutab konkreetsemalt vajadust rakendada rangelt nimetatud artikli 3 lõikes 2 esinevat tingimust, et heitmed ei põhjusta kriitiliste saastekoormuste ületamist liikmesriikides, siis võis nõukogu, arvestades eelkõige väävliheitmete mõju inimeste tervisele ja keskkonnale, aga ka nende heitmete olulist osa piiriüleses hapestumises, ilma ilmset kaalutlusviga tegemata pidada vajalikuks lubada erandkorras kasutada raskeid kütteõlisid, mille väävlisisaldus on kõrgem kui 1% massist, kui liikmesriigi väävliheitmed ei põhjusta mitte mingil moel kriitiliste saastekoormuste ületamist liikmesriikides; nõukogu võib seda teha ka siis, kui sellise meetmega võivad kaasneda märkimisväärsed majanduslikud kulutused ja kui panus olukorra halvenemisse liikmesriikides ei ole oluline. Taotletavate eesmärkide olulisus õigustab negatiivseid majanduslikke tagajärgi, mis võivad teatud ettevõtjate puhul olla ulatuslikud, seda enam, et keskkonnakaitse on üks ühenduse põhieesmärke.

(vt punktid 90–93, 95, 96)