ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Konkreetsemalt, kas komisjoni rakendusmäärus (EL) 2015/221 teatavate kaupade klassifitseerimise kohta kombineeritud nomenklatuuris on kehtetu selles osas, milles: on alusetult piiratud alamrubriigi 8704 10 ulatust; on võetud lubamatult arvesse teatavaid tegureid; on sisemine vastuolu; ei ole nõuetekohaselt arvesse võetud selgitavaid märkusi, KN-i koode ega tõlgendamise üldreegleid; ja/või ei ole arvesse võetud asjakohaseid nõudeid, mis on kindlaks tehtud Euroopa Liidu Kohtu praktikas KN-i alamrubriigi 8704 10 kohta?
1.

Kas nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 2 lõiget 1 ning artikleid 24, 62, 63, 65 ja 73 õigesti tõlgendades ja põhikohtuasjas kõne all olevas olukorras: a) on rahalise tasu eest krediidipunktide andmine kasutajatele Madbidi poolt: i) artikli 2 lõike 1 kohaldamisalast väljapoole jääv „esialgne tehing“, millise Euroopa Kohus tuvastas [oma 16. detsembri 2010. aasta otsuses kohtuasjas MacDonald Resorts Ltd vs. The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs, C-270/09, EU:C:2010:780] punktides 23–42 või ii) Madbidi teenus artikli 2 lõike 1 punkti c tähenduses, s.o veebioksjonitel osalemise õiguse andmine; b) kui veebioksjonitel osalemise õiguse andmine on Madbidi teenus, siis kas see on teenuse osutamine „tasu eest“ artikli 2 lõike 1 punkti c tähenduses, s.o kas „tasu“ on tehtav makse (st raha, mida Madbid saab kasutajalt krediidipunktide eest); c) kas vastus punktile b on teistsugune, kui krediidipunktide eest tehtav makse annab kasutajale ühtlasi õiguse osta kaupu samas väärtuses juhul, kui kasutaja osalemine oksjonil ei olnud edukas; d) kui see, et Madbid annab kasutajatele raha eest krediidipunkte, ei ole teenuse osutamine tasu eest, siis ta osutab sellise teenuse mõnel muul ajahetkel; ja mis põhimõtetest tuleb nendele küsimustele vastamisel lähtuda?
2.

Kui konkurentsiameti haldusmenetluses on kaudseid viiteid või tõendeid, et turgu valitsevas seisundis ettevõtja poolsel diskrimineerivate hindade kohaldamisel on märkimisväärselt vähene osakaal asjaomase jaemüügiettevõtja kuludes, tuludes ja kasumis, kas siis on ELTL artikli 102 [teise lõigu] punktiga c kooskõlalise tõlgendamise ja kohtuotsustes British Airways (1) ja Clearstream (2) sedastatud kohtupraktikaga kooskõlas hinnang, et puuduvad viited turgu valitseva seisundi kuritarvitamisele ja keelatud tegevusele?
1.

a) Kas direktiiv 2002/92 (1) hõlmab tegevust, mille puhul kindlustusvahendajal ei olnud tahet sõlmida tegelikku kindlustuslepingut? Kas tähtsust omab see, et selline tahe puudus enne tegevuse alustamist või kadus alles pärast seda? b) Kas küsimuses 1 a kirjeldatud olukorras omab tähtsust see, et asjaomane vahendaja tegeles paralleelselt lisaks fiktiivsele tegevusele ka tegeliku kindlustusvahendusega? c) Kas samuti küsimuses 1 a kirjeldatud olukorras omab tähtsust see, et kliendile näis asjaomane tegevus esmapilgul olevat kindlustuslepingu sõlmimise ettevalmistamine? Kas tähtsust omab kliendi arusaam, olgu see siis põhjendatud või ekslik, selle kohta, et tegemist oli kindlustusvahendusega?
1.

Kas mutageneesi teel saadud organismid on geneetiliselt muundatud organismid 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/18/EÜ (1) artikli 2 tähenduses, kuigi need on direktiivi artikli 3 ja I B lisa alusel geneetiliselt muundatud organismide keskkonda viimise ja turuleviimise puhul kehtestatud kohustustest vabastatud? Kas nimelt mutageneesi tehnikaid, eelkõige uusi suunatud mutageneesi tehnikaid, millega rakendatakse geenitehnoloogia protsesse, võib vaadelda I A lisas loetletud tehnikatena, millele on viidatud artiklis 2? Kas järelikult tuleb 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/18 artikleid 2 ja 3 ning I A ja I B lisa tõlgendada nii, et nendega on ettevaatus-, mõju hindamise ja jälgitavusmeetmete kohaldamisest vabastatud kõik mutageneesi teel saadud geneetiliselt muundatud organismid ja seemned või ainult organismid, mis on saadud tavapäraste ioniseeriva kiirguse või keemiliste mutageenidega kokkupuute toimel toimuva juhusliku mutageneesi meetodite abil, mis olid olemas enne nende sätete vastuvõtmist?
3.

Juhul kui teatud tingimustel on dokumentidel määruse (EÜ) nr 987/2009 artikli 19 lõike 2 tähenduses piiratud siduv mõju: Kas määruse (EÜ) nr 883/2004 artikli 12 lõikes 1 sisalduvat asendamiskeeldu rikutakse, kui asendavat töötajat ei läheta mitte sama tööandja, vaid mõni teine tööandja? Kas seejuures on oluline, a) kas teise tööandja asukoht on samas liikmesriigis nagu esimesel tööandjal või b) kas esimese ja teise lähetava tööandja vahel on isikulised ja/või organisatsioonilised seosed?
—

Komisjon väidab, et määruse (EÜ) nr 1072/2009 artikli 8 lõikes 2 on ammendavalt reguleeritud, et vedajatel on õigus teha kabotaažvedusid selles artiklis sätestatud tingimustel. Selles sättes ei ole kindlaks määratud ühe kabotaažveo peale- või mahalaadimiskohtade maksimaalset arvu. Kolme kabotaažveoga piirdumine ei tähenda, et kabotaažveo käigus peab olema kindlaksmääratud arv peale- ja/või mahalaadimiskohti.
—

tuvastada, et Saksamaa Liitvabariik on rikkunud oma kohustusi, mis talle tulenevad nõukogu 12. detsembri 1991. aasta direktiivi 91/676/EMÜ veekogude kaitsmise kohta põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse eest (1) artikli 5 lõigetest 5 ja 7 koostoimes direktiivi II ja III lisaga, kuna liikmesriik ei võtnud täiendavalt või tõhusamalt meetmeid, niipea kui sai selgeks, et tegevusprogrammi meetmetest direktiivi eesmärkide saavutamiseks ei piisa, ning liikmesriik ei töötanud tegevusprogrammi ümber, selleks et viia see kooskõlla II ja III lisa kohustuslike nõuetega;
ET Euroopa Liidu Teataja C 6/29

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Leedu) 25. oktoobril 2016 – UAB Spika, AB Senoji Baltija, UAB Stekutis, UAB Prekybos namai Aistra versus Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

(Kohtuasi C-540/16)

(2017/C 006/36)

Kohtumenetluse keel: leedu

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: UAB Spika, AB Senoji Baltija, UAB Stekutis, UAB Prekybos namai Aistra

Vastustaja: Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos

Teised menetlusosalised: Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerija, BUAB Sedija, UAB Starkis, UAB Baltijos šprotai, UAB Ramsun, AB „Laivitė, UAB Baltlanta, UAB Strimelė, V. Malinausko gamybinė-komercinė firma Stilma, UAB Banginis, UAB Monistico, UAB Rikneda, UAB Baltijos jūra, UAB Grinvita, BUAB Baltijos žuvys

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1380/2013 (1) ühise kalanduspoliitika kohta, millega muudetakse nõukogu määruseid (EÜ) nr 1954/2003 ja (EÜ) nr 1224/2009 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 2371/2002 ja (EÜ) nr 639/2004 ning nõukogu otsus 2004/585/EÜ, artiklit 17 ja artikli 2 lõike 5 punkti c tuleb Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 16 ja 20 arvesse võttes tõlgendada nii, et kui liikmesriik kasutab artikli 16 lõikes 6 ette nähtud kaalutlusõigust, ei tohi ta talle eraldatud püügikvootide jaotamiseks kasutada meetodit, mis tekitab selles valdkonnas tegutsevate ettevõtjate jaoks suurema hulga kalapüügivõimaluste tõttu ebavõrdsed konkurentsitingimused, isegi kui see meetod põhineb läbipaistval ja objektiivsel kriteeriumil?

(1) ELT 2013, L 354, lk 22.
3.

Kas maksuvabastus, mida võimaldatakse teatavatele ettevõtjatele toiduohutuslõivust, millega maksustatakse ainult teatavaid jaetoidu- või segakaubandusasutusi (põhiliselt jaetoidukaubanduse suurettevõtjaid) ja mis on mõeldud toiduohutuse, loomakaitse ja -tervise ning taimekaitse ja -tervise valdkonnas ametlike kontrollide läbiviimise rahastamiseks, on siseturuga kokkusobimatu riigiabi, kuna see kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi, soodustades teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, või kas see maksuvabastus on vähemasti niisuguse riigiabi lahutamatu osa, millest tuleb ELTL artikli 108 lõike 3 kohaselt Euroopa Komisjonile teatada?
a)

kui pakkuja (kaebuse esitaja) sai teada, et kahest seotud pakkujast ühe (pakkuja A) poolt riigihankemenetluses esitatud madalaima hinnaga pakkumus on tagasi lükatud ja teine pakkuja (pakkuja B) on kuulutatud hankemenetluse võitjaks, ning võttes arvesse ka muid kõnealuste pakkujatega ja nende hankemenetluses osalemisega seotud asjaolusid (asjaolu, et pakkujatel A ja B on sama juhatus; asjaolu, et neil on sama emaettevõtja, kes ei osalenud hankemenetluses; asjaolu, et pakkujad A ja B ei teavitanud oma sidemetest hankijat ega esitanud nende kohta eraldi lisaselgitusi muu hulgas seetõttu, et neilt seda ei nõutud; asjaolu, et pakkuja A esitas oma pakkumuses vastuolulist teavet kavandatud transpordivahendite (prügiveoautod) vastavuse kohta hankemenetluse Euro V tingimusele; asjaolu, et pakkuja, kes esitas madalaima hinnaga pakkumuse, mis lükati tagasi selles kindlaks tehtud puuduste tõttu, esiteks ei vaidlustanud hankija otsust ja teiseks esitas kaebuse esimese astme kohtu otsuse peale, milles ta muu hulgas [vaidlustas] oma pakkumuse tagasilükkamise õiguspärasuse jmt), siis juhul kui hankija ei võtnud kõiki neid asjaolusid arvesse võttes mingeid meetmeid, on see teave iseenesest piisav nõudmaks läbivaatamisasutuselt hankija tegevuse tunnistamist õigusvastaseks, kuna ta ei taganud menetluse läbipaistvust ja objektiivsust ega nõudnud kaebuse esitajalt konkreetseid tõendeid selle kohta, et pakkujad A ja B tegutsesid ebaausalt?
3.

Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas näiteks põhikohtuasjas kõne all olevas olukorras tuleb direktiivi 2006/112 artikleid 184 ja/või 185 tõlgendada nii, et kui juba käibemaksu esialgne mahaarvamine ei olnud võimalik, kuna asjaomane tehing oli käibemaksust vabastatud, peab maksukohustuslase kohustus seda mahaarvamist korrigeerida olema tekkinud kohe või alles siis, kui ta sai teada, et esialgne mahaarvamine ei olnud võimalik?
ET Euroopa Liidu Teataja C 475/11

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Saksamaa) 16. septembril 2016 – kriminaalmenetlus, milles süüdistatav on Pál Aranyousi

(Kohtuasi C-496/16)

(2016/C 475/16)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

Põhikohtuasja pooled

Pál Aranyousi

Teine menetlusosaline: Generalstaatsanwaltschaft Bremen

Eelotsuse küsimused

1. Kas nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (1) artikli 1 lõiget 3, artiklit 5 ja artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et vahistamismäärust täitev liikmesriik peab otsuse tegemisel kahtlustatava väljaandmise kohta kriminaalmenetluse läbiviimiseks välistama tegeliku ohu, et kahtlustatavat koheldakse ebainimlikult või alandavalt Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 4 tähenduses kinnipidamistingimuste tõttu ainult esimeses kinnipidamisasutuses, kuhu kahtlustatav vahistamismääruse teinud liikmesriigis pärast üleandmist paigutatakse?

2. Kas vahistamismäärust täitev riik peab otsuse tegemisel välistama ka tegeliku ohu, et kahtlustatavat koheldakse ebainimlikult või alandavalt kinnipidamistingimuste tõttu järgmises kinnipidamisasutuses, kuhu ta süüdimõistmise korral paigutatakse?

3. Kas vahistamismäärust täitev riik peab välistama kõnesoleva ohu ka juhul, kui asjaomane isik paigutatakse mõnda muusse kinnipidamisasutusse?

(1) EÜT L 190, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 34.
3.

Kui vastus teisele küsimusele on jaatav, kas nimetatud direktiiviga 2014/24 on seetõttu, et ei ole tagatud tõeline konkurents või et ei täideta eesmärki sõlmida hankeleping kõige parema kvaliteedi ja hinna suhtega pakkumuse alusel, vastuolus niisugune klausel nagu vaidlusalune, milles hinnategurit hinnatakse ainult nende pakkumuste puhul, mis on saanud tehnilistes kriteeriumides punktitulemuse 35/50?
1.

Kuigi liikmesriikide pädevusse kuulub võimalus kehtestada puuduste kõrvaldamiseks mõeldud selgitamise ja täiendamise nõudega kaasnev tasu, siis kas 2006. aasta seadusandliku dekreedi nr 163 artikli 38 lõike 2-bis redaktsioon, mis kehtis kõnealuse hanketeate avaldamise ajal […] ja kus on ette nähtud „rahatrahvi“ tasumine, mille suuruse määrab kindlaks hankija („mitte alla ühe tuhandiku ega üle ühe protsendi hanke maksumusest, kuid igal juhul mitte üle 50 000 euro, mille tasumise tagab hankemenetluses osalemiseks makstud tagatis“), on ühenduse õigusega vastuolus sellest aspektist, et summa on liiga suur ning trahv ise on eelnevalt kindlaks määratud, nii et seda ei saa kohaldada astmeliselt ei lähtuvalt konkreetsest reguleeritavast olukorrast ega kõrvaldatava rikkumise raskusest?
1.

Kas nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 (1) kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (edaspidi „Brüsseli I määrus“) artikli 22 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab sellise tasu mõistlikkuse kontrollimise menetlusi, mille enamusaktsionär peab selliste omandiväärtpaberitega võrduvas väärtuses tagama nende paberite eelmistele omanikele, mis kanti talle üle aktsiaseltsi üldkoosoleku otsuse alusel, mis käsitles ülejäänud omandiväärtpaberite sundülekandmist sellele enamusaktsionärile (ehk vähemusaktsionäride väljatõrjumist), kui selles otsuses on mõistliku tasu summa kindlaks määratud ja samas on olemas kohtuotsus, mis annab õiguse teistsugusele summale ning on antava õiguse aluse osas ühtmoodi siduv nii enamusaktsionärile ja äriühingule kui ka ülejäänud omandiväärtpaberite omanikele?
1.

Kas selline liikmesriigi õigusnorm nagu DOPK artikli 175 lõike 2 punkt 3, mis kohustab kinnipeetava maksuga maksustatavat tulu välja maksvat residendist äriühingut tasuma intressi kuupäevast, mil lõpeb tulult tasumisele kuuluva maksu tasumise tähtaeg, kuni kuupäevani, mil teises liikmesriigis asuv mitteresident tõendab, et Bulgaaria Vabariigiga sõlmitud topeltmaksustamise vältimise lepingu kohaldamise tingimused on täidetud, ja seda ka juhul, mil lepingu kohaselt ei tule maksu tasuda või seda tuleb tasuda vaid väiksemas määras, on kooskõlas ELL artikli 5 lõikega 4 ja artikli 12 punktiga b?
ET Euroopa Liidu Teataja C 22/13

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Eirinodikeio Lerou (Kreeka) 9. novembril 2016 – Alessandro Saponaro, Kalliopi-Chloi Xylina

(Kohtuasi C-565/16)

(2017/C 022/19)

Kohtumenetluse keel: kreeka

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Eirinodikeio Lerou (Kreeka)

Põhikohtuasja pooled

Avalduse esitajad: Alessandro Saponaro Kalliopi-Chloi Xylina

Eelotsuse küsimus

Kui taotletakse pärandist loobumise luba ning loataotluse on alaliselt Itaalias elava lapse vanemad esitanud Kreeka kohtule, siis kas määruse nr 2201/2003 (1) artikli 12 lõike 3 punkti b tähenduses lepingulise kohtualluvuse kehtivuse küsimuses a) on vanemad lepingulist kohtualluvust ühehäälselt tunnistanud, kui nad on lihtsalt esitanud kohtule loataotluse; b) on prokuratuur üks menetluspool, kes peab lepingulist kohtualluvust taotluse esitamise ajal tunnistama, arvestades, et Kreeka õigusnormide kohaselt on ta sellise menetluse pool; c) on lepinguline kohtualluvus alaealise lapse huvides, pidades silmas, et nii laps kui ka tema vanemad, kes on taotluse esitanud, elavad alaliselt Itaalias, kuid pärandaja viimane aadress oli Kreekas, kus asub ka pärand?

(1) Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega (ELT 2003, L 338, lk 1; ELT eriväljaanne 19/6, lk 243).
2.

Kui vastus esimesele küsimusele on, et liikmesriigi pädeval asutusel ei ole iseseisvat pädevust otsustada siseriikliku müügiloa andmisel, millal algab originaalravimi dokumentatsiooni kaitseperiood, siis — kas selle liikmesriigi kohus peab siiski originaalravimi müügiloa omaniku kaebuse alusel kontrollima, millal algab dokumentatsiooni kaitseperiood, või kehtib kohtu suhtes sama piirang kui liikmesriigi pädeva asutuse puhul? — kuidas tuleb kõne all oleva liikmesriigi kohtus sellisel juhul tagada dokumentatsiooni kaitseperioodi osas originaalravimi müügiloa omaniku õigus tõhusale õiguskaitsele, mis on ette nähtud Euroopa liidu põhiõiguste harta artiklis 47 ja [direktiivi 2001/83] artiklis 10? — kas tõhusa õiguskaitse nõue hõlmab liikmesriigi kohtu kohustust kontrollida, kas teises liikmesriigis antud algne müügiluba on antud kooskõlas [direktiivi 2001/83] sätetega?
4.

Kas arvestades neutraalse maksustamise ja proportsionaalsuse põhimõtteid, mis kujutavad endast ühise käibemaksusüsteemi aluspõhimõtteid, on Slovaki maksuasutused ületanud selle piirid, mis on käibemaksudirektiiviga seatud eesmärgi saavutamiseks vajalik, kui nad ei andnud maksukohustuslasele õigust tasutud maksu tagastamisele seetõttu, et siseriiklikus õiguses tagastamistaotluse puhul ette nähtud õigust lõpetav tähtaeg möödus, isegi kui selle ajavahemiku jooksul ei oleks maksukohustuslane saanud õigust tagastamisele kasutada ning kui maks on tõesti sisse nõutud ja maksustamise vältimise või maksu tasumata jätmise oht on täiesti välistatud?
ET Euroopa Liidu Teataja C 22/16

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud High Court of Justice (Chancery Division) (Ühendkuningriik) 14. novembril 2016 – Air Berlin plc versus Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

(Kohtuasi C-573/16)

(2017/C 022/22)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Justice (Chancery Division) (kõrgem kohus, kaubandusasjade koda, Ühendkuningriik)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Air Berlin plc

Vastustaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Eelotsuse küsimused

1. Kas liikmesriigi poolt eespool selgitatud asjaoludel aktsiate võõrandamise eest 1,5 %-se riigilõivu sissenõudmine, mida on kirjeldatud eespool, on vastuolus järgmiste õigusnormidega: 1) esimese direktiivi artikkel 10 või 11 (1); 2) teise direktiivi artikkel 4 või 5 (2) või 3) EÜ asutamislepingu artikkel 12, 43, 48, 49 või 56?

2. Kas vastus esimesele küsimusele erineb juhul, kui aktsiate liitmine kliiringuteenuse süsteemiga oli vajalik, et hõlbustada kõnealuse äriühingu aktsiate noteerimist selle liikmesriigi või mõne muu liikmesriigi börsil?

3. Kas vastus esimesele või teisele küsimusele erineb juhul, kui liikmesriigi õigus võimaldas kliiringuteenuse pakkujal maksuhalduri nõusolekul valida, et aktsiate liitmisel kliiringuteenuse süsteemi ei tule riigilõivu tasuda, kuid selle asemel tuleb igalt järgnevalt kliiringuteenuse süsteemis toimuvalt aktsiamüügilt tasuda SDRTd (0,5 % müügitasust)?

4. Neljas küsimus. Kas vastus kolmandale küsimusele erineb juhul, kui asjaomase äriühingu valitud tehingute struktuuri tõttu ei ole võimalik valikuõigusest kasu saada?

(1) Nõukogu 17. juuli 1969. aasta direktiiv kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta (EÜT L 249, lk 25; ELT eriväljaanne 09/01, lk 11)

(2) Nõukogu 12. veebruari 2008. aasta direktiiv 2008/7/EÜ, kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta (ELT L 46, lk 1).
2.

Kas sel juhul võib järeldada, et pikaajaliste lepingute puhul, mille kohta on tehtud kohustusi käsitlev otsus, on vastavalt sellele otsusele tegu üksikerandiga ELTL artikli 101 lõikest 3?
1.

Kas võimalus menetleda väärteoasja, mille ese on tegu (turuga manipuleerimises seisnev õigusrikkumine), mille eest on samale süüdistatavale juba mõistetud lõplik kriminaalkaristus, on vastuolus Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 50, kui seda tõlgendada lähtuvalt EIÕK protokolli nr 7 artiklist 4, Euroopa Inimõiguste Kohtu vastavast kohtupraktikast ja liikmesriigi õigusnormidest?
2.

Kas direktiivi 2006/112/ЕÜ artikli 176 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et ZDDSi 1. jaanuari 2007. aasta muudatusel põhinev kohustuslik kustutamine käibemaksukohustuslaste registrist on viidatud sättega vastuolus juhtudel, kui asjaomane isik vastab käibemaksukohustuslaste registrist kohustusliku kustutamise kuupäeval uuesti käibemaksukohustuslasena kohustusliku registreerimise tingimustele, asjaomane isik on kehtivate lepingute pool ning avaldab, et ta ei ole oma tegevust lõpetanud ja tegeleb jätkuvalt majandustegevusega, ja kui maksukohustuslane peab kohustuslikul kustutamisel arvutatud ja tasumisele kuuluva maksu reaalselt tasuma, selleks et tal oleks õigus arvata maha sisendkäibemaks registrist kustutamise kuupäeval maksustatud ja uuel registreerimisel olemas olevalt varalt? Kui kohustuslik kustutamine registrist on nimetatud asjaoludel lubatav, siis kas õigust arvata maha sisendkäibemaks registrist kustutamise kuupäeval maksustatud ja uuel registreerimisel olemas olevalt varalt, millega isik teeb või hakkab tegema maksustatud tehinguid, võib siduda maksu reaalse tasumisega riigieelarvesse või on lubatav, et registrist kustutamisel arvutatud maks tasaarveldatakse uuel registreerimisel tuvastatud enammakstud käibemaksu summaga, liiatigi kuna maksu peab tasuma isik, kellel tekib sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus?
2.

Kas võib asuda seisukohale, et niisugune kuni 500 000 euro suurune maksutagatis, nagu põhikohtuasjas määrati, kujutab endast artiklis 16 ette nähtud ettevõtlusvabaduse piiramist ja põhjustab kaudselt maksukohustuslase pankroti väljakuulutamise, on diskrimineeriv artikli 21 lõike 1 tähenduses ning sellega rikutakse käibemaksu kogumise valdkonnas põhimõtet ne bis in idem ja tagasiulatuva jõu keelu põhimõtet, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 49 lõigetes 1 ja 3?
—

tuvastada, et Poola Vabariik on rikkunud direktiivi 2011/92 teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (1) artikli 2 lõikest 1 ning artikli 4 lõigetest 2 ja 3 koostoimes direktiivi II ja III lisaga tulenevaid kohustusi, kuna see liikmesriik ei näinud projektidele mineraalide asukoha kindlaksmääramiseks ja uurimiseks puurimise abil kuni 5 000 m sügavuseni – erandina puurimine veevõtualadel, kaitstud siseveekogude aladel ja looduskaitsealadel, nagu looduspargid, loodusreservaadid, maastikukaitsealad ja Natura 2000 kaitsealad ning nende aladega külgnevad kaitsevööndid, kus puurimisel sügavusega üle 1 000 m tuleb kohaldada menetlust, kas vajalik on läbi viia keskkonnamõju hindamine – ette menetlust, kas vajalik on läbi viia keskkonnamõju hindamine, kuna liikmesriik kehtestas puurimisele väljaspool veevõtualasid, kaitstud siseveekogude alasid ja erinevaid viidatud looduskaitsealasid ning nende aladega külgnevaid kaitsevööndeid vastava menetluse käivitava künnise, millega ei võeta arvesse kõiki direktiivi 2011/92 III lisas ette nähtud olulisi valikukriteeriume;