ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Õigusaktide ühtlustamine — Teenuste riigihankelepingute sõlmimise menetlus — Direktiiv 92/50 — Kohaldamisala — Avalike teenuste kontsessioon tasulise avaliku parkla haldamiseks — Välistamine

(Nõukogu direktiiv 92/50)

2. Ühenduse õigus — Põhimõtted — Võrdne kohtlemine — Kodakondsuse alusel diskrimineerimine — Asutamisvabadus — Teenuste osutamise vabadus — Asutamislepingu sätted — Kohaldamisala — Avalike teenuste kontsessioonileping — Hõlmamine — Piirid — Käesolev asi

(EÜ artiklid 12, 43 ja 49)

Summary

1. Avaliku võimuorgani poolt tasulise avaliku parkla haldusesse andmine, mille eest selle teenuse osutaja saab vastutasuks kolmandate isikute poolt nimetatud parkla kasutamise eest makstud summad, kujutab endast avalike teenuste kontsessiooni, millele ei kohaldata nõukogu direktiivi 92/50, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord.

(vt punkt 43, resolutiivosa punkt 1)

2. Avalike teenuste kontsessioonilepinguid sõlmivad avaliku võimu organid on kohustatud järgima EÜ asutamislepingu põhinorme üldiselt, eriti EÜ artikleid 43 ja 49 ning EÜ artiklis 12 sätestatud kodakondsuse alusel mittediskrimineerimise põhimõtet, mis kujutavad endast võrdse kohtlemise üldpõhimõtte erilist väljendust. Võrdse kohtlemise põhimõte ja kodakondsuse alusel mittediskrimineerimise põhimõte eeldavad eelkõige läbipaistvust, mis seisneb vastava avalikustatuse taseme tagamises kõigile potentsiaalsetele pakkujatele, mis võimaldab teenuste kontsessioonile avatud konkurentsi ning hankemenetluse erapooletuse kontrolli.

EÜ artiklites 12, 43 ja 49 sätestatud normide ning nendes väljendatud üldpõhimõtete kohaldamine on välistatud juhul, kui kontsessiooni andval avaliku võimu organil on kontsessionääri üle samasugune kontroll nagu oma struktuuriüksuste üle ning kui selle kontsessionääri põhiline tegevus toimub koos osalust teostava võimuorganiga.

Eespool viidatud normide ja põhimõtetega on vastuolus see, kui avalik võimuorgan annab ilma konkurssi korraldamata avalike teenuste kontsessiooni äriühingule, mis on selle võimuorgani eriotstarbelisest ettevõtjast ümberkorraldamise teel loodud aktsiaselts, mille tegevusala on laiendatud oluliste valdkondadega, mille kapital tuleb lühikese aja jooksul avada võõrkapitalile, mille territoriaalne tegevusvaldkond on laiendatud üle kogu riigi ja välismaale ning mille nõukogul on väga laiaulatuslik juhtimise pädevus selleks, et ta võiks tegutseda autonoomselt.

(vt punktid 46–49, 62, 72, resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Riigiabi — Ebaseadusliku abi tagastamine — Määruse nr 659/1999 artikli 15 kümneaastane aegumistähtaeg — Aegumistähtaja katkemine — Vajadus abisaajat katkestavast meetmest teavitada — Puudumine

(EÜ artikli 88 lõige 2; Nõukogu määrus nr 659/1999, artikkel 15)

Summary

Määruse nr 659/1999 artikli 15 lõiget 2, mille kohaselt katkeb tähtaeg, mille jooksul on komisjonil õigus ebaseaduslik abi tagasi nõuda, iga meetme tõttu, mida komisjon või liikmesriik komisjoni nõudmisel on võtnud seoses ebaseadusliku abiga, ei saa selle sätte sõnastuse ega eesmärgi järgi tõlgendada nii, et komisjoni poolt kõnealusele liikmesriigile saadetud teabenõue võiks olla „komisjoni tegevus” üksnes tingimusel, et abisaajat on sellest teavitatud.

Mõistagi on abi saajal seega praktiline huvi saada teavet aegumist katkestava komisjoni meetme kohta, kuid see huvi ei saa siiski eespool viidatud sätte kohaldamisele seada tingimust, et nimetatud meetmetest oleks pidanud abisaajat teavitama. Eeldusel, et isegi kui menetlusosalise staatus võiks õigustada sellist tingimust, toimub asutamislepingu artikli 88 lõikes 2 sätestatud menetlus peamiselt komisjoni ja kõnealuse liikmesriigi vahel ja on algatatud liikmesriigi vastu, mitte abisaaja või -saajate vastu, kellel on menetluses küll teatud õigused, kuid kellel puudub menetlusosalise staatus.

(vt punktid 27–35)
Keywords

Summary



Keywords

1. Õigusaktide ühtlustamine – Tootevastutus – Direktiiv 85/374

(Nõukogu direktiiv 85/374, artiklid 1 ja 3)

2. Õigusaktide ühtlustamine – Tootevastutus – Direktiiv 85/374

(Nõukogu direktiiv 85/374, artikkel 13)

3. Eelotsuse küsimused – Tõlgendamine – Tõlgendavate kohtuotsuste ajaline mõju

(EÜ artikkel 234)

Summary

1. Direktiivi 85/374 liikmesriikide tootevastutust käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklik õigusnorm, mille kohaselt tarnijale läheb lisaks direktiivi artikli 3 lõikes 3 ammendavalt loetletud juhtudele üle direktiivis sätestatud ja tootjale pandud mittesüüline vastutus.

Kuna direktiiv näeb sellega reguleeritud küsimuse osas ette täieliku ühtlustamise, tuleb selle artiklites 1 ja 3 sätestatud vastutavate isikute määratlust lugeda ammendavaks. Seega, kuna direktiivi artikli 3 lõige 3 näeb ette tarnija vastutuse vaid juhul, kui tootjat ei ole võimalik kindlaks teha, laiendab siseriiklik õigusnorm, mis näeb ette, et tarnija vastutab kannatanute ees toote puuduste eest vahetult, nende vastutavate isikute ringi.

(vt punktid 33–34, 37, 45 ja resolutiivosa)

2. Direktiivi 85/374 liikmesriikide tootevastutust käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus siseriiklik õigusnorm, mille kohaselt tarnijale läheb tingimusteta üle tootja süüline vastutus, kuna vastavalt nimetatud direktiivi artiklile 13 ei välista selles sätestatud kord lepingust tuleneva vastutuse või lepinguvälise vastutuse kohaldamist, niivõrd kuivõrd see põhineb muudel alustel, nagu vastutus varjatud puuduste eest või süü.

(vt punktid 47–48 ja resolutiivosa)

3. Euroopa Kohus võib vaid erandjuhtudel, kohaldades ühenduse õiguskorra olemuslikku õiguskindluse üldpõhimõtet, piirata kõikide asjaomaste isikute tuginemist sättele, mida ta on tõlgendanud eesmärgiga muuta heas usus väljakujunenud õigussuhteid. Sellise piiramise otsustamiseks peab olema täidetud kaks peamist tingimust, s.o huvitatud isikute heausksus ja oluliste häirete oht.

Kui siseriiklikud õigusnormid näevad vastupidi direktiivis 85/374 liikmesriikide tootevastutust käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta kehtestatule ette direktiivis sätestatud ja tootjale pandud mittesüülise vastutuse ülemineku tarnijale, välistab asjaolu, et samas õiguskorras on kehtestatud regressinõude esitamise kord, mis võimaldab tarnijal, kes hüvitas kannatanule puudustega tootega põhjustatud kahju, esitada tootja vastu regressinõude, et kahjustataks õiguskindlust. Neil asjaoludel ei saa ühenduse kohus rahuldada nõuet piirata ajaliselt nimetatud direktiivi tõlgendamiseks esitatud eelotsusetaotluse suhtes tehtud kohtuotsuse mõju.

(vt punktid 51–53)
Keywords

Summary



Keywords

Rahvusvahelised lepingud — EMÜ‑Türgi assotsiatsioonileping — EMÜ‑Türgi assotsiatsioonilepinguga loodud assotsiatsiooninõukogu — Otsus nr 1/80 — Isikute vaba liikumine — Töötajad — Liikmesriigi tööturul seaduslikult töötava Türgi kodaniku juurdepääs palgalistele töökohtadele omal valikul liikmesriigis ja sellega kaasnev elamisõigus

(EMÜ‑Türgi assotsiatsiooninõukogu otsus nr 1/80, artikli 6 lõiked 1 ja 2)

Summary

EMÜ‑Türgi assotsiatsiooninõukogu otsuse nr 1/80 artiklit 6 tuleb tõlgendada nii, et:

– nimetatud artikli lõike 1 kolmanda taandega Türgi päritolu töötajale antud õiguste omandamiseks – st Türgi päritolu töötaja õigus pärast nelja aastat seaduslikku töötamist liikmesriigis omandada vaba juurdepääs kõigile palgalistele töökohtadele selles liikmesriigis omal valikul – on põhimõtteliselt vajalik, et huvitatud isik on eelnevalt täitnud sama lõike teises taandes kehtestatud tingimused, st et ta on töötanud sama tööandja juures kolm aastat;

– Türgi päritolu töötaja, kes ei ole veel nimetatud kolmanda taande alusel omandanud õigust vabale juurdepääsule kõigile palgalistele töökohtadele omal valikul, peab vastuvõtvas liikmesriigis seaduslikult katkematult töötama, välja arvatud juhul, kui ta saab viidata mõnele sama artikli lõikes 2 nimetatutega sarnasele õiguspärasele põhjusele, mis õigustab tema ajutist puudumist tööturult;

– viimati nimetatud säte hõlmab seaduslike tööperioodide katkemised, mis on iseloomulikud kõnealusele elukutsele, kui nimetatud katkemised on töötaja tahtest sõltumatud.

(vt punkt 69 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Maksukohustuslase poolt, kes sellena tegutseb, tehtud kaubatarned

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 2 punkt 1, artikkel 4 ja artikli 5 lõige 1)

Summary

Sellised tehingud, millega ühes liikmesriigis asutatud maksukohustuslane ostab samas liikmesriigis asutatud äriühingutelt kaupa ja müüb seda teises liikmesriigis asuvatele ostjatele ja mis iseenesest ei ole seotud käibemaksupettusega, on maksukohustuslase poolt, kes sellena tegutseb, tehtud kaubatarned ja majandustegevus kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 2 punkti 1, artikli 4 ja artikli 5 lõike 1 mõttes, kuna nad vastavad objektiivsetele kriteeriumidele, millel nimetatud mõisted põhinevad, sõltumata samas kaubatarnete ahelas osalevast asjaomasest maksukohustuslasest erineva ettevõtja kavatsusest ja/või teise selles ahelas osaleva tehinguga, mis on varasem või hilisem nimetatud maksukohustuslase poolt tehtud tehingust, seotud võimalikust pettusest, millest see maksukohustuslane ei olnud ega saanud olla teadlik. Selliseid tehinguid teostava maksukohustuslase poolt tasutud sisendkäibemaksu mahaarvamise õigust ei mõjuta ka asjaolu, et kaubatarnete ahelas, kuhu nimetatud tehingud kuulusid, oli üks muu tehing, kas varasem või hilisem kui see, mida maksukohustuslane teostas, seotud käibemaksupettusega ilma, et see maksukohustuslane sellest teaks või võiks teada.

(vt punktid 51, 52, 55 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Kapitali suurendamise kaudne maksustamine – Kapitaliühingute maksustamine kapitalimaksuga

(Nõukogu direktiiv 69/335, artikli 4 lõike 2 punktid b ja c)

2. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Kapitali suurendamise kaudne maksustamine – Kapitaliühingute maksustamine kapitalimaksuga

(Nõukogu direktiiv 69/335, kuues põhjendus, artikli 2 lõige 1 ja artikli 4 lõike 2 punkt b)

Summary

1. Direktiivi 69/335 kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta, muudetud direktiiviga 85/303, artikli 4 lõike 1 punkti c tähenduses „kapitali suurendamine” tähendab kapitali ametlikku suurendamist kas uute osade või aktsiate emissiooni teel või olemasolevate osade või aktsiate nominaalväärtuse suurendamise teel.

Kuivõrd äriühingu vara määratletakse kui kogu vara, mida ühingu liikmed on ühendanud, koos selle juurdekasvuga, siis hõlmab nimetatud direktiivi artikli 4 lõike 2 punkti b tähenduses „vara suurendamine” põhimõtteliselt igasugust kapitaliühingu vara suurendamist.

Asjaolu, et sissemakse tehti mitte asjaomase kapitaliühingu liikme poolt, vaid viimati nimetatu emaettevõtja poolt, ehk teisisõnu liikme liikme poolt, ei välista seda, et kõnealune sissemakse on „ühingu liikme poolt teenuste osutami[ne]” nimetatud direktiivi artikli 4 lõike 2 punkti b tähenduses, kui kõnealuse sissemakse tegi emaettevõtja oma tütarettevõtja tütarettevõtjasse, et suurendada viimases kapitali, ja kui see suurendamine oli eelkõige tema ainsa liikme, nimelt tütarettevõtja huvides. Seega tuleb nimetatud sissemakse talle omistada.

(vt punktid 33, 34, 39)

2. Direktiivi 69/335 kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta, muudetud direktiiviga 85/303, artikli 4 lõike 2 punktiga b, koostoimes sama direktiivi artikli 2 lõikega 1 ja kuuenda põhjendusega, on vastuolus see, kui liikmesriik maksustab kapitalimaksuga kapitaliühingut (tütarettevõtja) seoses tema emaettevõtja (emaettevõtja) poolt tasutud sissemaksega tema tütarettevõtjasse (tütarettevõtja tütarettevõtja), kui direktiivi reeglite kohaselt peab tütarettevõtja tütarettevõtja põhikohtuasjas käsitletava sissemakse osas tasuma kapitalimaksu.

Tegelikult, kuna kapitali sissemakset võib maksustada vaid ühekordselt (ühenduses), siis ei saa seda sissemakset maksustada teist korda, sellel korral tütarettevõtja puhul.

Sellega seoses ei oma tähendust, et asjaomane sissemakse suurendas võimalikult ka tütarettevõtja vara, kui selline suurendamine on üksnes tütarettevõtja tütarettevõtjasse tehtud sissemakse automaatne ja kõrvaline majanduslik mõju ning ei tulene teisest eraldi sissemaksest, mida sellisena võiks maksustada. Samuti ei oma tähendust asjaolu, et liikmesriik, kes on pädev maksustama tütarettevõtja tütarettevõtjat, tegelikkuses seda äriühingut ei maksustanud. Liikmesriikidel on õigus kapitali sissemaksed kapitalimaksust vabastada, ilma et see vabastamine võimaldaks teisel liikmesriigil seda tehingut maksustada.

(vt punktid 40–44 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Asutamislepingu sätted – Kohaldamisala – Piiriülesed ühinemised – Hõlmamine

(EÜ artikkel 43)

2. Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Siseriiklik säte, mis takistab piiriüleste ühinemiste kandmist riiklikku äriregistrisse – Asutamisvabaduse piirang – Õigustatus – Tingimused

(EÜ artiklid 43 ja 48)

Summary

1. Asutamisõiguse kohaldamisala hõlmab kõiki meetmeid, mis võimaldavad või isegi ainult lihtsustavad juurdepääsu muusse liikmesriiki kui see, milles asutamine toimus, ning majandustegevusega tegelemist selles riigis, muutes võimalikuks huvitatud ettevõtjate tegeliku osalemise nimetatud liikmesriigi majanduselus samadel tingimustel kui need, mis kehtivad siseriiklike ettevõtjate suhtes.

Piiriülesed ühinemised vastavad sarnaselt äriühingute ümberkujundamise muude toimingutega erinevates liikmesriikides asutatud äriühingute vahelise koostöö ja konsolideerumise vajadustele. Need kujutavad endast asutamisvabaduse erilisi kasutusviise, mis on olulised siseturu häireteta toimimiseks, ning kuuluvad niisiis sellise majandustegevuse hulka, mille puhul liikmesriigid on kohustatud järgima EÜ artiklis 43 ette nähtud asutamisvabadust.

(vt punktid 18 ja 19)

2. EÜ artiklitega 43 ja 48 on vastuolus see, kui liikmesriigis keeldutakse üldiselt riiklikku äriregistrisse kandmast ühinemist, mille korral äriühing lõpetatakse likvideerimismenetluseta ja tema vara läheb täielikult üle teisele äriühingule, kui üks kahest äriühingust asub teises liikmesriigis, samas kui sellise kande tegemine on teatavate tingimuste täitmise korral võimalik, kui mõlema ühinemises osaleva äriühingu asukoht on esimese liikmesriigi territooriumil.

Niisugune erinev kohtlemine saab olla lubatud üksnes juhul, kui sellega taotletakse õiguspärast eesmärki, mis on kooskõlas asutamislepinguga, ning kui see on õigustatud ülekaaluka üldise huviga nagu võlausaldajate, vähemusaktsionäride ja töötajate huvide kaitse ning maksukontrolli tõhususe ja äritehingute aususe tagamine. Lisaks on vaja, et niisugune erinev kohtlemine oleks taotletava eesmärgi elluviimiseks sobilik ega ületaks seda, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik.

(vt punktid 23, 28, 31 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Keskkond – Loodusliku linnustiku kaitse – Direktiiv 79/409 – Jahiaja algus ja lõpp – Erandid – Tingimused – Muu rahuldava lahenduse puudumine – Tingimus ei ole täidetud, kui vajaduseta esineb kokkulangevus direktiiviga ette nähtud erikaitse perioodidega

(Nõukogu direktiiv 79/409, artikli 7 lõige 4 ja artikli 9 lõike 1 punkt c)

2. Keskkond – Loodusliku linnustiku kaitse – Direktiiv 79/409 – Jahiaja algus ja lõpp – Erandid – Tingimused – Muu rahuldava lahenduse puudumine – Tingimus ei ole täidetud, kui vajaduseta esineb kokkulangevus direktiiviga ette nähtud erikaitse perioodidega

(Nõukogu direktiiv 79/409, artikli 7 lõige 4)

Summary

1. Direktiivi 79/409 loodusliku linnustiku kaitse kohta, mida on muudetud aktiga Austria Vabariigi, Rootsi Kuningriigi ja Soome Vabariigi ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu aluslepingutesse tehtavate muudatuste kohta, artikli 9 lõige 1 võimaldab selles artiklis sätestatud tingimustel lubada erandina selles sättes toodud tingimusi järgides pidada selle direktiivi II lisas loetletud liikidele jahti direktiivi artikli 7 lõikes 4 ette nähtud erikaitse perioodidel. Nende tingimuste hulka, mis peavad sellise jahi lubamiseks täidetud olema, kuulub see, et teised rahuldavad lahendused puuduvad. See tingimus ei ole siiski täidetud, kui erandi alusel lubatud jahiaeg langeb vajaduseta kokku perioodidega, mille ajaks soovitakse direktiiviga erikaitset kehtestada. Selline vajadus puudub eelkõige siis, kui erandi alusel jahti lubava meetme ainus eesmärk on teatavate linnuliikide jahiaegade pikendamine aladel, kus need linnud on direktiivi artikli 7 kohaselt kehtestatud jahiaegadel juba esinenud.

(vt punktid 31–33)

2. Meetmeid, mis seisnevad jahi lubamises direktiivi 79/409 loodusliku linnustiku kaitse kohta, mida on muudetud aktiga Austria Vabariigi, Rootsi Kuningriigi ja Soome Vabariigi ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu aluslepingutesse tehtavate muudatuste kohta, artikli 7 lõikes 4 ette nähtud erikaitse perioodidel, ei saa pidada teisteks rahuldavateks lahendusteks selle direktiivi artikli 9 lõike 1 punkti c tähenduses, mis lubab liikmesriikidel teha erandeid keelust pidada jahti kaitstud liikidele nimetatud erikaitse perioodidel just nimelt tingimusel, et puuduvad teised rahuldavad lahendused. Sellise lahenduse puhul on oht, et see säte kaotab vähemalt osaliselt oma mõtte, sest nii võiks teatavatel aladel keelata mõnede linnuliikide jahi, ehkki vähesel arvul küttimine ei pruugi ohustada nende populatsiooni rahuldaval tasemel säilitamist ning järelikult oleks tegemist nende liikide mõistliku kasutamisega. Välja arvatud siis, kui kõik linnuliigid loetaks jahi seisukohast võrdväärseks, oleks nimetatud lahendus igal juhul õigusliku ebakindluse allikas, kuna alus, mille põhjal võib asuda seisukohale, et teatava liigi jahi võib asendada teise liigi jahiga, ei tulene kohaldatavatest õigusnormidest.

(vt punkt 44)
Keywords

Summary



Keywords

1. Eelotsuse küsimused – Kehtivuse hindamine – Selliste ühenduse õigusnormide kehtetuse tuvastamine, millega sarnased sätted on Euroopa Kohus juba kehtetuks tunnistanud – Siseriikliku kohtu pädevuse puudumine – Eelotsuse taotlemise kohustus

(EÜ artikkel 230, EÜ artikli 234 kolmas lõik ja EÜ artikkel 241)

2. Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Suhkur – Kaubavahetus kolmandate riikidega – Täiendavad imporditollimaksud – Maksu määramine CIF­impordihinna alusel – Importija kohustus esitada taotlus – Maksu määramine tüüpilise hinna alusel – Kehtetus

(Komisjoni määrus nr 1423/95, artikli 1 lõige 2 ning artikli 4 lõiked 1 ja 2)

Summary

1. EÜ artikli 234 kolmas lõik paneb siseriiklikule kohtule, mille otsuste peale ei saa siseriikliku õiguse järgi edasi kaevata, kohustuse taotleda Euroopa Kohtult eelotsust määruse sätete kehtivuse küsimuses ka siis, kui Euroopa Kohus on juba tunnistanud kehtetuks teise võrreldava määruse sarnased sätted. Siseriiklikud kohtud ei ole pädevad ise tuvastama ühenduse institutsioonide õigusaktide kehtetust.

Kuigi ajutiste meetmete kohaldamise korral võib teatud asjaoludel kõrvale kalduda põhimõttest, mille kohaselt siseriiklikud kohtud ei ole pädevad ise tuvastama ühenduse õigusaktide kehtetust, ei saa kohtuotsuses Cilfit jt sisalduvat tõlgendamisküsimusi käsitlevat tõlgendust siiski laiendada ühenduse õigusaktide kehtivuse küsimustele.

Selline lahendus on tingitud esiteks ühenduse õiguse ühetaolise kohaldamise nõudest. See nõue on eriti oluline, kui on vaidlustatud ühenduse õigusakti kehtivus. Liikmesriikide kohtute erimeelsused ühenduse õigusaktide kehtivuse küsimustes võivad ohustada ühenduse õiguskorra ühtsust ja kahjustada õiguskindluse põhimõtet.

Teiseks on see tingitud vajadusest tagada asutamislepinguga loodud õiguste kohtuliku kaitse süsteemi terviklikkus. Kehtivuse hindamiseks esitatud eelotsusetaotlus on tühistamishagiga samaväärne ühenduse õigusaktide seaduslikkuse kontrollimise vahend. Asutamislepingus on ühelt poolt EÜ artiklitega 230 ja 241 ning teiselt poolt EÜ artikliga 234 loodud täielik õiguskaitsevahendite ja menetluste süsteem, mis peab tagama institutsioonide õigusaktide seaduslikkuse kontrolli, ning see ülesanne on usaldatud ühenduste kohtule.

(vt punktid 17–19, 21–22, 25 ja resolutiivosa punkt 1)

2. Määruse nr 1423/95, milles sätestatakse suhkrusektori toodete impordi (välja arvatud melass) üksikasjalikud rakenduseeskirjad, artikli 4 lõiked 1 ja 2 on kehtetud selles osas, millega on sätestatud, et täiendava tollimaksu kehtestamiseks võidakse kohaldada sama määruse artikli 1 lõikes 2 ette nähtud tüüpilist hinda ja et see maks määratakse kõnealuse saadetise CIF­impordihinna alusel ainult siis, kui importija esitab sellekohase taotluse.

(vt punkt 32 ja resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

1. Euroopa ühenduste privileegid ja immuniteedid – Ühenduste maksuimmuniteet – Kokkulepe Euroopa Keskpanga asukoha kohta – EKP ametlikuks kasutamiseks mõeldud toimingute raames kaupu tarnivatele ja teenuseid osutavatele ettevõtjatele käibemaksu tagastamine – Tingimus – Arvel eraldi kajastamine – Selge ja täpne tingimus

(Euroopa ühenduste privileegide ja immuniteetide protokoll, artikli 3 lõige 2)

2. Euroopa ühenduste privileegid ja immuniteedid – Ühenduste maksuimmuniteet – Kaudsete maksude ja müügimaksude tagastamine – Kohaldamine kaupu tarnivate ja teenuseid osutavate ettevõtjate makstavale käibemaksule – Tingimus – Arvel eraldi kajastamine – Lubatavus – Ühenduse institutsioonide ja liikmesriikide valikuvõimalus tagastamist käsitlevate sätete rakendamist puudutavate kokkulepete sõlmimisel

(Euroopa ühenduste privileegide ja immuniteetide protokoll, artikli 3 lõige 2)

Summary

1. Saksamaa Liitvabariigi ja Euroopa Keskpanga vahel asjaomase institutsiooni asukoha kohta 18. septembril 1998 sõlmitud kokkuleppe artikli 8 lõige 1 allutab EKP ametlikuks kasutamiseks mõeldud toimingute raames kaupu tarnivatele ja teenuseid osutavatele ettevõtjatele käibemaksu tagastamise sõnaselgelt ja ühemõtteliselt tingimusele, et käibemaks oleks EKP‑le „eraldi makstud”. Kuigi asukohakokkuleppe sätte tõlgendamine sellises õiguslikus kontekstis, mille osaks viimati nimetatud säte on, on põhimõtteliselt võimalik, et lahendada selle teksti mitmetähenduslikkust, ei saa selline tõlgendus võtta kõnealuse sätte selgelt ja täpselt sõnastuselt kogu selle tarvilikku mõju.

(vt punkt 31)

2. Saksamaa Liitvabariigi ja Euroopa Keskpanga vahel asjaomase institutsiooni asukoha kohta 18. septembril 1998 sõlmitud kokkuleppe artikli 8 lõikes 1 ette nähtud tingimus, et EKP ametlikuks kasutamiseks mõeldud toimingute raames kaupu tarnivad ja teenuseid osutavad ettevõtjad käibemaksu EKP‑le „eraldi maksavad”, on vastuolus nii Euroopa ühenduste privileegide ja immuniteetide protokolli artikli 3 teise lõigu eesmärgi kui sõnastusega, mis näeb ette ühenduste ametlikuks kasutuseks tehtud ulatuslike ostude hinnas sisalduvate kaudsete maksude ja müügimaksude hüvitamise või tagastamise liikmesriigi poolt. Kõnealune säte näeb ette vaid liikmesriikide võetavad „asjakohased meetmed”, et tagastada maksud üksnes olukorras, mis puudutab „ulatuslikke oste” ning „[a]lati kui võimalik”. Ühenduse institutsioonidele ja liikmesriikidele on niisiis jäetud teatav valikuvõimalus protokolli artikli 3 teise lõigu rakendamist puudutavate kokkulepete sõlmimisel.

(vt punkt 32)