ET Euroopa Liidu Teataja C 212/11

The Sunrider Corporationi 24. märtsil 2014 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kolmas koda) 23. jaanuari 2014. aasta otsuse peale kohtuasjas T-221/12: The Sunrider Corporation versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

(Kohtuasi C-142/14 P)

2014/C 212/12

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: The Sunrider Corporation (esindajad: N. Dontas, Δικηγόροι K. Markakis)

Teine menetlusosaline: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Apellandi nõuded

— tunnistada apellatsioonkaebus vastuvõetavaks;

— tühistada osaliselt Euroopa Liidu Üldkohtu (kolmas koda) 23. jaanuari 2014. aasta otsus kohtuasjas T-221/12 niivõrd, kuivõrd sellega lükati tagasi apellandi 25. mail 2012 esitatud hagiavalduse teine väide (määruse nr 207/2009 (1) ühenduse kaubamärgi kohta artikli 75 teise lause ja artikli 76 lõike 1 teise lause rikkumine) ja kolmas väide (määruse nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine);

— saata asi tagasi Üldkohtusse, et uuesti vaadataks läbi apellandi 25. mail 2012 esitatud hagiavalduse teine väide ja kolmas väide ja kohaldataks uuesti määruse nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 8 lõike 1 punkti b;

— mõista Siseturu Ühtlustamise Ametilt välja apellandi kohtukulud Euroopa Liidu Kohtu menetluses;

— mõista Siseturu Ühtlustamise Ametilt välja apellandi esimese kohtuastme kohtukulud Üldkohtu menetluses esimeses; ja

— mõista Siseturu Ühtlustamise Ametilt välja apellandi poolt Siseturu Ühtlustamise Ameti neljanda apellatsioonikojas asja R 2401/2010-4 haldusmenetluses kantud vältimatud kulud.

Väited ja peamised argumendid

ESIMENE VÄIDE: Üldkohus rikkus direktiivi 2001/83/EC (2) artikli 1 punkti 2 ja määruse (EÜ) nr 726/2004 (3) artikli 2 esimest lõiku seoses mõiste „meditsiiniline” definitsiooni ja ulatusega. Üldkohus ületas oma pädevust, luues uued legaaldefinitsioonid, nimelt tooted „meditsiiniliseks kasutamiseks selle sõna laias tähenduses” ja jättis tähelepanuta liidu õigusaktides ette nähtud asjakohased legaaldefinitsioonid.

TEINE VÄIDE: Üldkohus rikkus apellandi õigust olla ära kuulatud, tuginedes põhjendamatult „üldtuntud asjaolule”, mis oli õigusvaidluse lahendi seisukohalt otsustava tähtsusega. Üldkohus rikkus apellandi õigust olla ära kuulatud, sedastades vaidlustatud kohtuotsuse punktis 77, et teatav asjaolu on hõlmatud mõistega „üldtuntud asjaolu”, ilma et oleks oma järeldust põhjendanud viitega kohtuasja toimikus olevale mis tahes tõendile ja põhjendamata seda, miks selle asjaolu sai õiguslikult määratleda „üldtuntuna”.

KOLMAS VÄIDE: Üldkohus rikkus määruse nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 8 lõike 1 punkti b, kuna esiteks uuris ja hindas ta taimsete toidulisandite sarnasust üksnes klassi 32 päises sõna-sõnaliselt loetletud kaupadega, jättes täpsemalt kontrollimata taimsete toidulisandite sarnasuse muude klassi 32 kuuluvate kaupadega; teiseks moonutas vaidlustatud otsuse sisu, asendades apellatsioonikoja tuvastuse ja põhjendused „asjaomase avalikkuse” osas enda omadega ning kolmandaks rikkus õigusnorme asjaomaste kaupade sarnasuse üksikute tegurite või kriteeriumite uurimise ja hindamise käigus eelkõige seoses a) taimsete toidulisandite peamise otstarbele viitava mõiste „meditsiiniline” kui tõlgendamise ja kohaldamisega, b) õigusaktist tuleneva nõudega, et „suur osa” kõnealuste kaupade tootjatest peavad olema samad, c) õigusaktist tuleneva kriteeriumiga, mida kasutatakse kaupade võrdlemisel, d) hagiavalduse teise väite tagasilükkamisega põhjendusel, et see ei saa anda tulemusi ja e) võrreldavate kaupade olemuse uurimata jätmisega.

(1) Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrus (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (ELT L 78, lk 1).

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiiv 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta (EÜT L 311, lk 67; ELT eriväljaanne 13/27, lk 69).

(3) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta määrus (EÜ) nr 726/2004, milles sätestatakse ühenduse kord inim- ja veterinaarravimite lubade andmise ja järelevalve kohta ning millega asutatakse Euroopa ravimiamet (ELT L 136, lk 1; ELT eriväljaanne 13/34, lk 229).