ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Teenuste osutamise vabadus – Postiteenused – Direktiiv 97/67 – Universaalteenuse kohaldamisalasse kuuluvate postiteenuste osutajate kohustus teha kasutajate kaebuste ettevõttevälise menetlemise kord kättesaadavaks

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/67 (muudetud direktiividega 2002/39 ja 2008/6), artikkel 19)

2. Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Piirangud – Siseriiklikud õigusnormid, mis teevad postiteenuste kasutajate kaebuste ettevõttevälise lahendamise korra kohustuslikuks nendele postiteenuse osutajatele, kelle teenused jäävad universaalteenuse kohaldamisalast välja

(ELTL artikkel 49)

Summary

1. Direktiivi 97/67 ühenduse postiteenuste siseturu arengut ja teenuse kvaliteedi parandamist käsitlevate ühiseeskirjade kohta nii selle algses redaktsioonis kui ka direktiividega 2002/39 ja 2008/6 muudetud redaktsioonides tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis näevad postiteenuste kasutajate kaebuste ettevõttevälise lahendamise korra kohustuslikult ette nendele postiteenuse osutajatele, kelle teenused jäävad universaalteenuse kohaldamisalast välja.

Nimelt ei ühtlusta direktiiv 97/67 täielikult selles direktiivis sätestatud kaebuste lahendamise menetlusi. Nimetatud direktiiv käsitab nii oma algses kui muudetud redaktsioonides selles ette nähtud kaebuste lahendamise korda kui minimaalset raamistikku, mis täiendab siseriikliku ja liidu õiguse alusel kättesaadavaid õiguskaitsevahendeid. Liikmesriikidel on seega tegutsemisruum määratleda konkreetne kord ja valida süsteem, mis on neile antud asjaoludel kõige sobilikum, järgides samal ajal direktiivis sätestatud piiranguid ja suuniseid ning seades eesmärgiks laiendada kaebuste lahendamise korda kõikidele postiteenuste osutajatele.

(vt punktid 35, 40, 47, 52 ja resolutsiooni punkt 1)

2. ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis näevad postiteenuste kasutajate kaebuste ettevõttevälise lahendamise korra kohustuslikult ette nendele postiteenuse osutajatele, kelle teenused jäävad universaalteenuse kohaldamisalast välja.

Kõnealused õigusnormid ei too kaasa asutamisvabaduse piirangut. Esiteks rakendatakse neid õigusnorme kõikidele postiteenuste osutajatele, kelle teenused jäävad universaalteenuste kohaldamisalast välja, tegemata vahet nende kodakondsusel. Seejärel, ettevõtjad ei saa eeldada, et liikmesriigil puuduvad oma klientide huvide õiguskaitse süsteemid, mis pakuvad vaidluste lahendamise kohtuväliseid võimalusi. Lõpuks, pea kõik liikmesriigid on laiendanud kaebuste lahendamise ettevõttevälist korda nendele postiteenustele, mis jäävad välja universaalteenuse kohaldamisalast.

(vt punktid 61, 62, 64 ja resolutsiooni punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Kohtualluvus ja kohtuotsuste täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades – Määrus nr 44/2001 – Kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine – Keeldumispõhjused – Kohtuotsuse täitmine selle tegemise riigis – Lubamatus

(Nõukogu määrus nr 44/2001, artiklid 34, 35 ja 43–45)

Summary

Määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artiklit 45 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui kõnealuse määruse artiklis 43 või artiklis 44 ette nähtud kaebuse saanud kohus keeldub kohtuotsust täidetavaks kuulutamast või tühistab täitmismääruse muul põhjusel, kui määruse artiklites 34 ja 35 sätestatud põhjused, näiteks seetõttu, et kõnealune kohtuotsus on selle tegemise liikmesriigis täidetud.

Kohtuotsuse täitmisega ei kao ära selle täidetav laad ja samuti ei tingi see otsusele selle täitmisel teises liikmesriigis õigusmõju omistamist, mida tal ei oleks liikmesriigis, kus kohtuotsus tehti. Sellise väite võib aga seevastu esitada liikmesriigi, kus täitmist taotletakse, täitevkohtule. Nimelt, kui asjaomane kohtuotsus on liikmesriigi, kus täitmist taotletakse, õiguskorda sisestatud, kohaldatakse selle suhtes kõnealuse riigi täitemenetlust käsitlevaid sätteid samamoodi, nagu selle riigi kohtute tehtud otsuste suhtes.

(vt punktid 39, 40, 43 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

1. Transport – Õhutransport – Määrus nr 261/2004 – Ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta – Tühistamine – Mõiste

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 261/2004, artikli 2 punkt l ja artikli 5 lõige 3)

2. Transport – Õhutransport – Määrus nr 261/2004 – Ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta – Lisahüvitis – Ulatus – Mittevaralise kahju katmine – Hõlmamine

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 261/2004, artiklid 8, 9 ja 12, 1999. aasta Montreali konventsioon)

Summary

1. Määruse nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, artikli 2 punktis l määratletud mõistet „tühistamine” tuleb tõlgendada nii, et sellega ei peeta silmas ainult seda, kui asjaomane lennuk üldse õhku ei tõuse, vaid see katab ka olukorra, kus lennuk on õhku tõusnud, kuid on seejärel mis tahes põhjusel sunnitud lähtelennujaama tagasi pöörduma, ning kus nimetatud lennuki reisijad viiakse üle teistele lendudele.

Põhjus, miks lennuk oli sunnitud lähtelennujaama tagasi pöörduma, mistõttu ta ei jõudnud oma sihtpunkti, ei ole sellel puhul asjakohane. Nimelt on see põhjus asjakohane üksnes selleks, et teha kindlaks, kas antud juhul selle tühistamise põhjustasid erakorralised asjaolud, mida ei oleks suudetud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik vajalikud meetmed määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 3 tähenduses, mis puhul mingit hüvitist ei maksta.

(vt punktid 34, 35 ja resolutsiooni punkt 1)

2. Määruse nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, artiklis 12 nimetatud mõistet „lisahüvitis” tuleb tõlgendada nii, et see võimaldab siseriiklikul kohtul mõista teatavate rahvusvahelise õhuveo nõuete ühtlustamise konventsioonis või siseriiklikus õiguses ette nähtud tingimustel lennuettevõtjalt välja hüvitise õhuveolepingu rikkumisega põhjustatud mis tahes kahju, sh mittevaralise kahju eest. Küll aga ei saa mõiste „lisahüvitis” olla siseriiklikus kohtus õiguslikuks aluseks, et mõista lennuettevõtjalt välja hüvitis kulude eest, mida reisijad, kelle lend hilines või tühistati, pidid kandma seetõttu, et lennuettevõtja ei täitnud abistamis‑ ja hoolitsuskohustust, mis on ette nähtud määruse artiklites 8 ja 9.

(vt punkt 46 ja resolutsiooni punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Kaupade vaba liikumine – Koguselised piirangud – Samaväärse toimega meetmed – Siseriiklik normistik, mis imporditud esitlussõidukite registreerimisel keskkonnateadliku valiku toetuse saamiseks nõuab, et sellise sõiduki esimesel registreerimistunnistusel oleks märge „esitlussõiduk” – Lubamatus – Põhjendatus – Keskkonnakaitse ja pettusevastane võitlus – Puudumine

(ELTL artiklid 34 ja 36)

Summary

ELTL artiklitega 34 ja 36 on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt peab imporditud esitlussõidukite selles liikmesriigis registreerimisel toetuse nimetusega „bonus écologique – Grenelle de l’environnement” saamiseks olema sellise sõiduki esimesel registreerimistunnistusel märge „esitlussõiduk”.

Isegi kui põhikohtuasjas kohaldatav siseriiklik õigus kehtestab kõigi esitlusautode suhtes sõltumata nende päritolust kohustuse esitada keskkonnateadliku valiku toetuse saamiseks registreerimistunnistuse märkega „esitlussõiduk”, mõjutab see nõue sõidukeid erinevalt sõltuvalt sellest, kas need pärinevad liikmesriigist, mis näeb ette registreerimistunnistusel selle märke olemasolu, või muust liikmesriigist. Seetõttu võib see mõjutada ostjate käitumist ja järelikult takistada nende sõidukite pääsu kõnealuse liikmesriigi turule.

Keskkonnakaitse eesmärk ja pettuse vastu võitlemine võivad tõesti õigustada siseriiklikke meetmeid, mis tõkestavad ühendusesisest kaubandust, kui need meetmed on taotletava eesmärgiga võrreldes proportsionaalsed. Siiski on registreerimistunnistusel märke „esitlussõiduk” olemasolu nõue vaid üks vahenditest, mille abil pädevad ametiasutused saavad pettuse vastu võidelda ja keskkonda kaitsta. See meede on seega ülemäärane ja järelikult taotletavate eesmärkide suhtes ebaproportsionaalne.

(vt punktid 29, 30, 34, 37, 38, 39 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Rahvatervise kaitse – Toiduainete hügieen – Toidukäitlejate kohustused – Hügieeni üldnõuded kõikidele toidukäitlejatele

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 852/2004, artikli 4 lõiked 1 ja 5 ning II lisa IX peatüki punkt 3)

Summary

Määruse nr 852/2004 (toiduainete hügieeni kohta) II lisa IX peatüki punkti 3 tuleb tõlgendada nii, et seoses pagari‑ ja kondiitritoodete müümiseks ette nähtud iseteenindusboksidega ei võimalda asjaolu, et potentsiaalsel ostjal oli teoreetiline võimalus müügiks pakutavat toiduainet palja käega puudutada või selle peale aevastada, iseenesest järeldada, et see toit ei ole täielikult kaitstud saastumise vastu, mille tulemusel võib see muutuda inimtoiduks kõlbmatuks, tervistkahjustavaks või selliselt saastunuks, et on põhjendamatu eeldada selle tarvitamist.

Sellega seoses tuleb võtta arvesse meetmeid, mida need toidukäitlejad on määruse 852/2004 artikli 5 alusel võtnud selleks, et vältida, kõrvaldada või vähendada vastuvõetavale tasemele oht, mida nimetatud määruse II lisa IX peatüki punkti 3 osutatud saastumine võib endast kujutada. Muu hulgas ei saa järeldada, et need toidukäitlejate poolt võetud meetmed on ebapiisavad, ilma et võetaks nõuetekohaselt arvesse võimalikke ekspertiise, mille need samad käitajad on esitanud selleks, et tõendada, et sellised iseteenindusboksid ei tekita hügieeniprobleeme.

(vt punktid 22–24 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Rahvatervise kaitse – Toiduainete hügieen – Ainult käte pesemiseks ette nähtud valamu paigaldamine toiduaineid turustava asutuse tualettidesse

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 852/2004, II lisa I peatüki punkt 4)

Summary

Määruse nr 852/2004 (toiduainete hügieeni kohta) II lisa I peatüki punkti 4 tuleb tõlgendada nii, et selle sätte tähenduses ei tule valamu all mõista üksnes valamut, mis on ette nähtud ainult käte pesemiseks, ning veekraan ja kätekuivatusvahendid ei pea olema kasutatavad ilma neid kätega puudutamata.

(vt punkt 31 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Rahvusvahelised lepingud – EÜ ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline isikute vaba liikumist käsitlev kokkulepe – Võrdne kohtlemine – Füüsilisest isikust ettevõtjaks saamine ja sellena tegutsemine – Füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevad piirialatöötajad

(EÜ ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline isikute vaba liikumist käsitlev leping, lisa 1, artikli 15 lõige 1)

Summary

Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning Šveitsi Konföderatsiooni vahelise isikute vaba liikumist käsitleva lepingu I lisa artikli 15 lõikes 1 sätestatud võrdse kohtlemise põhimõttega on vastuolus liikmesriigi sellised õigusnormid, nagu on arutusel põhikohtuasjas, mis näevad selle liikmesriigi pädevale asutusele ette võimaluse keelduda kinnitamast selle liikmesriigi teatud piirkonnas asuva põllumajandusmaa rendilepingut, mis on sõlmitud viimati nimetatud liikmesriigi kodaniku ja teise lepinguosalise piirialatöötaja vahel, kuna rendile antavat maad kasutatakse väljaspool ühisturgu tollivabaks ekspordiks mõeldud põllumajandustoodete tootmiseks ja see põhjustab konkurentsimoonutusi, kui nende õigusnormide kohaldamine mõjutab selgelt suuremat arvu teise lepingosalise kodanikke kui selle liikmesriigi kodanikke, kelle territooriumil need õigusnormid kohalduvad. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul tuleb kindlaks teha, kas käesoleval juhul on tegemist niisuguse olukorraga.

(vt punkt 36 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Maksu tasumise eest vastutavad isikud

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 21 lõike 1 punkt b)

Summary

Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (muudetud direktiiviga 2000/65) artikli 21 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et selleks, et maksukohustuslast määratletaks „väljaspool riigi territooriumi registreeritud maksukohustuslasena”, piisab sellest, et kõnealune maksukohustuslase tegevuskoht asub väljaspool seda riiki.

Eeskätt ei saa olukorras, mida iseloomustab esiteks asjaolu, et ettevõtja tegevuskoht on teada ja see asub kliendi asukohariigist väljaspool, ja teiseks asjaolu, et vaidlust ei ole selles, et tegemist on reaalse ja tegeliku, mitte fiktiivse asukohaga, arvesse võtta seda, et maksukohustuslasel võib selles riigis olla elukoht.

Eeldus, mille kohaselt teenuseid osutab väljaspool riigi territooriumi registreeritud maksukohustuslane, kui selle maksukohustuslase tegevuskoht asub väljaspool antud riigi territooriumi, sõltumata sellest, kus asub ta elukoht, võimaldab vältida seda, vältida seda, et liikmesriigis asuv klient, kellele on teada, et teenuseosutaja tegevuskoht asub välismaal, peab tegema kindlaks selle teenuseosutaja elukoha ja aitab seega tagada, et käibemaks laekub kindlalt ja õiges suuruses.

(vt punktid 28, 34–36 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Rahvusvahelised lepingud – EMÜ-Türgi assotsiatsioonileping – Isikute vaba liikumine – Töötajad – Liikmesriigi tööturul seaduslikult töötava Türgi kodaniku juurdepääs palgalistele töökohtadele omal valikul liikmesriigis ja sellega kaasnev elamisõigus

(EMÜ‑Türgi assotsiatsiooninõukogu otsuse nr 1/80 artikli 6 lõige 1)

Summary

EMÜ‑Türgi assotsiatsiooninõukogu otsuse nr 1/80 artikli 6 lõike 1 esimest taanet tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui siseriiklikud pädevad ametiasutused tunnistavad Türgi päritolu töötaja elamisloa kehtetuks tagasiulatuvalt alates kuupäevast, mil langes ära siseriiklikus õiguses sätestatud alus elamisloa väljastamiseks, kui nimetatud töötajale ei saa süüks panna pettuse teel tegutsemist ning kui see kehtetuks tunnistamine toimub pärast nimetatud artikli 6 lõike 1 esimeses taandes sätestatud üheaastase seadusliku töötamise tähtaja lõppemist.

Esiteks ei saa seda sätet tõlgendada nii, et see võimaldab liikmesriigil ühepoolselt muuta vastuvõtva liikmesriigi tööturule Türgi päritolu töötajate järkjärgulise integreerimise süsteemi ulatust. Teiseks läheks eitamine, et selline töötaja töötas vastuvõtvas liikmesriigis seaduslikult enam kui üks aasta vastuollu omandatud õiguste kaitse üldpõhimõttega, mille kohaselt ei sõltu juhul, kui Türgi kodanik saab tõhusalt tugineda otsuse nr 1/80 sätte alusel omandatud õigustele, need õigused enam nende asjaolude säilimisest, mille alusel need õigused omandati, kuna selles otsuses ei ole sellist tingimust ette nähtud.

(vt punktid 42, 50, 53 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

1. Apellatsioonkaebus – Väited – Esimest korda apellatsioonkaebuse raames esitatud väide – Väide, mis puudutab Üldkohtule hagi esitamise tingimusi – Vaidlustatud määruse vastuvõtmine ilma pooli ärakuulamata – Vastuvõetavus

(Üldkohtu kodukord, artikkel 111)

2. Menetlus – Hagiavaldus – Vorminõuded – Hagiavalduse allkirjastatud originaali esitamata jätmine enne tähtaja möödumist – Vastuvõetamatus

(Üldkohtu kodukord, artikli 44 lõige 6)

3. Menetlus – Hagi esitamise tähtaeg – Õiguse lõppemine – Ettenägematud asjaolud või vääramatu jõud – Mõiste – Vabandatav eksimus – Mõiste

(Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 45 teine lõik)

Summary

1. Seoses apellatsioonkaebusega Üldkohtu määruse peale, mis on antud Üldkohtu kodukorra artikli 111 alusel, mis ei nõua, et pooled tuleks enne sellise otsuse vastuvõtmist ära kuulata, ei saa apellandile ette heita, et ta jättis hagiavalduses esitamata selle esitamise tingimusi puudutavad argumendid. Neil asjaoludel ei ole apellatsioonkaebuse väite, mille kohaselt on rikutud Üldkohtu praktiliste juhiste punkti 57 alapunkti b, eesmärk hagi eseme muutmine Üldkohtus, mistõttu väide on järelikult vastuvõetav.

(vt punkt 37)

2. Hagiavalduse allkirjastatud originaali esitamata jätmine ei kuulu Üldkohtu kodukorra artikli 44 lõikes 6 nimetatud kõrvaldatavate puuduste hulka. Seega on ilma advokaadi allkirjata hagiavaldusel selline puudus, mille tulemusel on hagi menetlustähtaja möödumisel vastuvõetamatu ning mida ei saa kõrvaldada. Nende menetlusnormide range kohaldamine vastab õiguskindluse nõudele ja vajadusele hoida õigusemõistmise käigus ära mis tahes diskrimineerimine või suvaline kohtlemine.

(vt punktid 42 ja 43)

3. Seoses hagi esitamise tähtaegadega tuleb mõistet „vabandatav eksimus” tõlgendada kitsalt ning see saab esineda üksnes erandlikel asjaoludel, eelkõige siis, kui asjaomane institutsioon on tegutsenud viisil, mis iseenesest või olulisel määral võib arusaadavalt viia eksitusse heauskse isiku, kes näitab üles tavapäraselt informeeritud majandustegevuses osalejalt nõutavat hoolsust.

Ettenägematu asjaolu mõiste hõlmab objektiivset elementi, mis on seotud huvitatud isiku jaoks tavapäratute ja temast sõltumatute asjaoludega, ja subjektiivset elementi, mis kohustab huvitatud isikut vältima tavapäratu sündmuse tagajärgi, võttes tarvitusele asjakohased meetmed ülemäärast kahju kandmata. Eeskätt tuleb huvitatud isikul tähelepanelikult jälgida algatatud menetluse kulgu ning muu hulgas hoolsalt kinni pidada ettenähtud tähtaegadest.

Kohtukantseleisse esitatavate menetlusdokumentide ettevalmistamine, jälgimine ja kontrollimine kuuluvad asjaomase poole advokaadi vastutuse alla. Järelikult ei saa asjaolu, et hagiavalduse originaali ja koopiate segiajamine on toimunud apellandi poolt koopiaid tegema volitatud kolmandast isikust ettevõtja kaasamise tõttu, pidada erandlikeks asjaoludeks või ebatavalisteks ja apellandist mittesõltuvateks sündmusteks, mis võiksid olla apellandi jaoks põhjenduseks vabandatavale eksimusele või ettenägematutele asjaoludele.

(vt punktid 47, 48 ja 50)
Keywords

Summary



Keywords

Teenuste osutamise vabadus – Teleringhäälingutegevus – Direktiiv 89/552 – Direktiivi sätetele vastavuse kontroll – Kontroll, mis on saadete edastaja asukoha liikmesriigi ülesanne – Erandid – Vihkamise õhutamine rassi, soo, usu või rahvuse põhjal – Mõiste – Rahvastevahelise üksteisemõistmise kahjustamine – Kaasaarvamine

(Nõukogu direktiiv 89/552, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 97/36, artikkel 22a)

Summary

Direktiivi 89/552 (teleringhäälingutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus‑ ja haldusnormide kooskõlastamise kohta, muudetud direktiiviga 97/36) artiklit 22a tuleb tõlgendada nii, et mõiste „vihkamise õhutamine rassi, soo, usu või rahvuse põhjal” hõlmab asjaolusid, mis kuuluvad siseriiklikke õigusnormide kohaldamisalasse, mis keelavad kahjustada rahvastevahelist üksteisemõistmist.

See artikkel ei takista liikmesriigil sellist üldist õigusakti nagu ühingute seadus kohaldades võtmast teises liikmesriigis asutatud ringhäälinguorganisatsioonide suhtes meetmeid põhjusel, et selle organisatsiooni tegevus ja eesmärgid rikuvad keeldu kahjustada rahvastevahelist üksteisemõistmist, tingimusel et nimetatud meetmed ei takista teisest liikmesriigist pärinevate nimetatud organisatsiooni poolt toodetud teleringhäälingusaadete taasesitamist vastuvõtva liikmesriigi territooriumil, selle kindlakstegemine on aga siseriikliku kohtu ülesanne.

(vt punktid 46, 54 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

1. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Maksustatav summa – Kaubatarne – Liikmesriikide õigus jätta vara tervikuna või osadena üleandmine eeskirja kohaldamisalast välja

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 5 lõige 8)

2. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Maksustatav summa – Kaubatarne – Vara tervikuna või osadena üleandmine

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 5 lõige 8)

Summary

1. Selleks, et saaks tuvastada ettevõtte või ettevõtte iseseisva osa üleandmise kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 5 lõike 8 tähenduses, peavad üle antud vara osad tervikuna võimaldama iseseisva majandustegevuse jätkamist.

Juhul kui majandustegevuseks ei ole vaja kasutada konkreetseid ruume või selliseid ruume, mis on varustatud selle majandustegevuse jätkamiseks vajaliku püsisisseseadega, võib kogu vara üleandmisega kuuenda direktiivi nimetatud sätte tähenduses olla tegemist ka siis, kui kinnisasja omandiõigust üle ei anta. Üleandmist nimetatud sätte tähenduses ei saa aga pidada toimunuks, ilma et äriruumid läheksid omandaja valdusesse, kui majandustegevus seisneb vallas‑ ja kinnisvara lahutamatu terviku käitamises. Eeskätt juhul, kui äriruumid on varustatud majandustegevuse jätkamiseks vajaliku püsisisseseadega, peab kinnisasi olema üleantud vara hulgas, et oleks tegemist kogu vara või selle osa üleandmisega kuuenda direktiivi tähenduses. Sellise vara üleandmisega olla tegemist, kui äriruumid lähevad omandaja käsutusse üürilepinguga või kui viimase enda käsutuses on sobiv kinnisasi, kuhu on võimalik üleantud vara üle viia ja kus tal on võimalik jätkata asjaomase majandustegevuse teostamist.

Lisaks selliseid aspekte nagu sõlmitud üürilepingu kestus ja poolte vahel kokku lepitud üürilepingu lõpetamise alused tuleb nimetatud sätte tähenduses ettevõtte või ettevõtte osa üleandmise hindamisel arvesse võtta, kuna need aspektid võivad seda hinnangut mõjutada juhul, kui need võivad takistada majandustegevuse püsivat jätkamist. Kuid üksnes selle põhjal, et tähtajatu üürilepingu saab üles öelda lühikese etteteatamisega, ei saa teha järeldust, et omandaja kavatses üleantud ettevõtte või ettevõtte osa kohe likvideerida. Niisiis ei või ainuüksi sel põhjusel kuuenda direktiivi artikli 5 lõike 8 kohaldamisest keelduda.

(vt punktid 25, 27–29, 42 ja 43)

2. Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 5 lõiget 8 tuleb tõlgendada nii, et jaemüügikaupluse kaubavaru ja sisustuse omandiõiguse üleandmine samaaegselt kaupluseruumide osas omandajaga niisuguse tähtajatu üürilepingu sõlmimisega, mille kumbki pool võib lühikese etteteatamistähtajaga üles öelda, on kogu vara üleandmine selle sätte tähenduses, tingimusel et üleantud vara on piisav selleks, et omandaja saaks püsivalt jätkata iseseisvat majandustegevust.

(vt punkt 45 ja resolutsioon)