Kohtuasi T‑671/14

Bayerische Motoren Werke AG

versus

Euroopa Komisjon

Riigiabi – Regionaalne investeerimisabi – Abi, mida Saksamaa annab ettevõtjale BMW ulatusliku investeerimisprojekti jaoks Leipzigis, mis on seotud kahe elektriauto mudeli (i3 ja i8) tootmisega – Otsus, millega abi tunnistatakse siseturuga osaliselt kokkusobivaks ja osaliselt kokkusobimatuks – ELTL artikli 107 lõike 3 punkt c – ELTL artikli 108 lõiked 2 ja 3 – Abi ergutav mõju – Abi vajalikkus

Kokkuvõte – Üldkohtu (viies koda) 12. septembri 2017. aasta otsus

Vt otsuse tekst. (vt punktid 33–40)

Kui komisjon hindab riigiabi ühisturuga kokkusobivust ELTL artikli 107 lõikes 3 sätestatud erandi suhtes, peab ta arvestama liidu huviga ning ta ei saa jätta analüüsimata nende meetmete mõju asjaomasele turule või turgudele terves EMP‑s. Sellisel juhul peab komisjon mitte ainult kindlaks tegema, et need meetmed tegelikult aitavad kaasa asjaomaste piirkondade majanduslikule arengule, vaid samuti hindama selle abi mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele ning eelkõige hindama sektoraalseid tagajärgi, mida need meetmed võivad liidu tasandil tekitada. Sellega seoses kehtestab regionaalabi suuniste aastateks 2007–2013 punkt 68 muu hulgas turuosa piirmäära (25%), mille ületamine nõuab komisjonilt ELTL artikli 108 lõikes 2 ette nähtud ametliku uurimismenetluse algatamist ja seda ka siis, kui ta on a priori arvamusel, et kõnealune abi on siseturuga kokkusobiv. Samas ei tulene sellest reeglist, et ametliku uurimismenetluse algatamine on välistatud, kui neid piirmäärasid ei ole ületatud ning kui komisjon on sellisel juhul kohustatud käsitama abi otseselt siseturuga kokkusobivana. Viimati nimetatud juhul on komisjonil alati õigus jätta ametlik uurimismenetlus algatamata, kuid ta ei saa põhjendada seda otsust väites, et ta on kohustatud seda tegema nimetatud suuniste punktist 68 tulenevalt. Järelikult on komisjonil tõsiste raskuste korral õigus algatada ametlik uurimismenetlus sõltumata sellest, kas regionaalabi suuniste punkti 68 alapunktis a ette nähtud 25% turuosa piirmäära on ületatud või mitte. Nimelt, pelgalt asjaolu, et suunistes ette nähtud piimäärasid ei ületatud, ei tähenda automaatselt seda, et abi on siseturuga kokkusobiv. Vastupidi, isegi juhul, kui nimetatud piirmäärasid ei ületata ja muud regionaalabi suunistes ette nähtud tingimused on täidetud, on komisjonil õigus kontrollida, kas regionaalarengu seisukohast saadud kasu kaalub üles toetuse saanud projektiga põhjustatud ebamugavused konkurentsimoonutuste näol, mis hõlmab muu hulgas kõnealuse abi vajalikkuse kontrollimist. (vt punktid 41, 44, 47 ja 65)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 42 ja 43)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 79)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 85–94 ja 99)

Kõiki konkreetse projektiga seotud investeerimisriske ei peaks riigiabi teel kõrvaldama. Sellised riskid kuuluvad hoopis abisaajast ettevõtja vastutusalasse, seda enam, et neid ei ole eelnevalt arvuliselt väljendatud või need on osaliselt väljendamatud. Abi otstarbekuse hindamisel on asjaomane kriteerium üksnes see, kas abi on vajalik selleks, et investeerimisprojekt kõnealuses abistatavas piirkonnas saaks ellu viidud. Komisjon võib abi ELTL artikli 107 lõikega 3 kooskõlas olevaks tunnistada vaid siis, kui ta saab kindlaks teha, et abi aitab saavutada ühte nimetatud eesmärkidest, mida abi saav ettevõtja tavalistes turutingimustes oma vahenditega ei suudaks saavutada. Ei saa nõustuda sellega, et abil oleksid iseloomulikud tunnused, eeskätt selle suurus, mille piirav mõju läheks kaugemale sellest, mis on vajalik, et abiga saavutataks asutamislepinguga lubatud eesmärgid. Järeldus, et abi ei ole vajalik, võib tuleneda eelkõige asjaolust, et huvitatud ettevõtja on enne pädevatele ametivõimudele abitaotluse esitamist abiprojekti juba käivitanud või isegi teostanud, mis välistab selle, et kõnealusel abil võiks olla ergutav roll. Proportsionaalsuse põhimõte tähendab siiski ka seda, et abi osa, mis ületab abistatavasse piirkonda investeerimise otsuse tegemiseks vajaliku miinimumi, tuleb käsitada üleliigsena, kuna see kujutab endast tingimustega mitteseotud rahalist toetust abisaajale, mille eesmärk ei ole abi eeskirjadega kokkusobiv. Selleks, et regionaalabi oleks proportsionaalne, peab abi suurus ja osatähtsus piirduma minimaalsega, mis on vajalik selleks, et investeerimisprojekt viidaks ellu abistatavas piirkonnas. Selles küsimuses tuleb märkida, et ulatuslikele investeerimisprojektidele antava regionaalabi süvahindamise kriteeriumide teatise põhjendus 30, mida komisjon võis antud juhul põhjendatult kohaldada, viitab regionaalabi suunistele perioodiks 2007–2013 ja seal kehtestatud regionaalabi ülemmääradele olenevalt abistatavaid piirkondi mõjutavate probleemide tõsidusest. Lisaks on nimetatud teatise põhjenduses 33 märgitud, millises olukorras saab abi pidada üldjuhul proportsionaalseks. Selles viidatakse asjaolule, et abi peab võrduma abi saava ettevõtja poolt abistatavas piirkonnas tehtava investeeringu puhaskulude ja mõnes muus piirkonnas tehtava investeeringu puhaskulude vahega. Erinevad kriteeriumid, mida tuleb selles osas arvesse võtta, on üles loetletud. Lisaks tuleb märkida, et selline proportsionaalsuse põhimõte, mis seisneb minimaalse vajalikuga piirdumises, et vähendada moonutusi siseturul, on samuti asjakohane riigiabi eeskirjade muudes valdkondades. (vt punktid 105, 109–111, 120 ja 145)

Ulatuslikele investeerimisprojektidele antava piirkondliku abi analüüsimise raames peab investeerimisotsuse kuupäeval olema tehtud ka abi proportsionaalsuse analüüs, st kontekstis, milles abisaajast ettevõtja otsustab määrata oma projekti asukoha. See tuleneb juba ulatuslikele investeerimisprojektidele antava regionaalabi süvahindamise kriteeriumide teatise punkti 21 loogikast, mis viitab regionaalabi suuniste aastateks 2007–2013 punktile 68 ja mis kohustab komisjoni kontrollima, et abi peab olema vajalik investeeringule ergutava mõju avaldamiseks. Lisaks asjaolule, et ergutavat mõju tuleb hinnata enne investeerimisotsuse tegemist, tuleb lisada, et viide küsimusele, kas abi on sellega seoses vajalik, on seotud abi proportsionaalsuse analüüsimisega. Neid kriteeriume on võimatu eraldada nii, et ühte hinnatakse a priori ja teist a posteriori. Siinkohal tuleb lisada, et teistsugune lahendus viiks olukorrani, kus isegi riigiabi, mis ületab seda, mis on eesmärki silmas pidades rangelt vajalik, võidakse pidada ergutavat mõju avaldavaks ja proportsionaalseks pelgalt sel põhjusel, et selle tulemusel võidakse teha selline investeering, nagu on kirjeldatud ulatuslikele investeerimisprojektidele antava regionaalabi süvahindamise kriteeriumide teatise punktis 22, ja ilma et oleks vaja arvesse võtta küsimust, kas see abi on tegelikult makse, mis aitab kaasa abisaava ettevõtja finantsolukorra parandamisele ilma et see oleks vajalik ELTL artikli 107 lõikes 3 ette nähtud eesmärkide täitmiseks. See tõlgendus, mille mõte on analüüsida nii abi vajalikkust kui selle ergutavat mõju investeeringu tegemise hetkel, on ikkagi kooskõlas ulatuslikele investeerimisprojektidele antava regionaalabi süvahindamise kriteeriumide teatise punktiga 29 kui ka punktiga 26, mis viitab muu hulgas investeerimiskomisjonile esitatud ja mitmesuguseid investeerimisstsenaariume pakkuvatele dokumentidele. Kuid ebaproportsionaalseks ei saa pidada seda, et komisjon analüüsis tema käsutuses olevat teavet abi vajalikkuse ja ergutava mõju hindamise ajal, lähtudes olukorrast, mis valitses otsuse tegemise kuupäeval ja mis võimaldas investeerimisprojekti jaoks teha lõpliku valiku. (vt punktid 127–129 ja 135)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 165–169)