Keywords

Summary



Keywords

Kapitali vaba liikumine – Piirangud

(EÜ asutamislepingu artiklid 73b ja 73d (nüüd EÜ artiklid 56 ja 58)

Summary

EÜ asutamislepingu artiklit 73b (nüüd EÜ artikkel 56) koosmõjus artikliga 73d (nüüd EÜ artikkel 58) tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus see, kui liikmesriik, kes vabastab ettevõtte tulumaksust selles riigis asutatud avalikes huvides tegutsevate piiramatu maksukohustusega sihtasutuste poolt riigi territooriumil saadud üüritulu, kuid keeldub andmast sama liiki tulude suhtes sama maksuvabastust avalikes huvides tegutsevale eraõiguslikule sihtasutusele üksnes seetõttu, et kuna ta on asutatud teises liikmesriigis, siis on sellel sihtasutusel tema territooriumil vaid piiratud maksukohustus.

Ühenduse õigus ei kohusta liikmesriike nende territooriumil automaatselt tunnustama välismaa sihtasutusi, keda on nende päritoluliikmesriigis loetud avalikes huvides tegutsevateks. Sellegipoolest, kui liikmesriigis avalikes huvides tegutsevaks loetud sihtasutus täidab teises liikmesriigis samasugustele sihtasutustele seadusega kehtestatud tingimusi ja tema eesmärk on samasuguste üldsuse huvide edendamine, mida peavad hindama viimati mainitud riigi ametiasutused, sh kohtud, ei saa selle liikmesriigi ametiasutused jätta nimetatud sihtasutust ilma õigusest võrdsele kohtlemisele üksnes seetõttu, et ta ei ole nende territooriumil asutatud.

Sellist erinevat kohtlemist ei saa õigustada liikmesriigi tasandil teatud kultuuri ja kõrgetasemelise koolituse edendamisega seotud eesmärkidega, kuna asjaomased siseriiklikud õigusnormid ei eelda seda, et avalikes huvides tegutsevate sihtasutuste tegevus oleks riigi üldsuse huvides.

Selliseid õigusnorme ei õigusta ka maksukontrolli tõhususe tagamise vajadus. Liikmesriigil on enne sihtasutusele maksuvabastuse andmist õigus kohaldada meetmeid, mille kaudu ta võib selgelt ja täpselt kontrollida, kas sihtasutus täidab siseriiklike õigusnormidega kehtestatud nõudeid maksuvabastuse saamiseks, ning kontrollida tema tegelikku majandamist nt raamatupidamise aastaaruannete ja tegevusaruande alusel. Kuigi vajaliku kontrolli teostamine teistes liikmesriikides asutatud sihtasutuste puhul võib osutuda keerulisemaks, on siiski tegemist pelgalt haldusalaste ebamugavustega, mis ei ole piisavad õigustamaks asjaomase riigi ametiasutuste keeldumist anda neile sihtasutustele samad maksuvabastused, mida antakse sama liiki sihtasutustele, kes on selles liikmesriigis piiramatu maksukohustusega.

Lisaks, kui puudub otsene seos asjaomase maksusoodustuse, milleks on üüritulu maksuvabastus, ja selle soodustuse teatud maksuga kompenseerimise vahel, ei saa asjaomast piirangut õigustada maksusüsteemi ühtsuse tagamise vajadusega.

Sama kehtib ka maksubaasi säilitamise vajaduse kohta, kuna maksutulu vähenemist ei saa pidada üldisest huvist tulenevaks ülekaalukaks põhjuseks, millele tuginedes võiks õigustada põhivabadustega põhimõtteliselt vastuolus olevaid meetmeid.

Mis puudutab võitlust kuritegevusega, siis ei saa üldine eeldus kuritegeliku tegevuse kohta põhineda sihtasutuse teises liikmesriigis asutamise asjaolul. Muu hulgas näib selliste sihtasutuste ilmajätmine maksuvabastusest, kui on olemas mitmeid vahendeid nende raamatupidamise ja tegevuse kontrollimiseks, olevat meede, mis läheb kaugemale, kui on vaja kuritegevuse vastu võitlemiseks.

(vt punktid 39, 40, 45, 47, 48, 55, 56, 58–62 ning resolutiivosa)