Euroopa Kohtu (teine koda) 4. juuli 2013. aasta määrus – Menidzherski biznes reshenia

(kohtuasi C-572/11)

„Direktiiv 2006/112/EÜ — Käibemaks — Mahaarvamisõigus — Keeldumine — Arvel näidatud maks — Maksustatava tehingu tegelik toimumine — Puudumine — Tõend — Neutraalse maksustamise ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtted”

Maksualaste õigusaktide ühtlustamine — Ühine käibemaksusüsteem — Sisendkäibemaksu mahaarvamine — Neutraalse maksustamise ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtete järgimine — Keeldumine põhjusel, et tehingut tegelikult ei toimunud — Lubatavus — Tingimus — Tõend — Kontrollimine siseriikliku kohtu poolt (nõukogu direktiiv 2006/112, artikli 168 punkt a ja artikkel 203) (vt punkt 32 ja resolutsioon)

Ese

Eelotsusetaotlus – Administrativen sad Veliko Tarnovo – Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1), artikli 203 tõlgendamine koostoimes artikli 168 punktiga a – Sisendkäibemaksu mahaarvamine – Teenuse adressaadil sisendkäibemaksu mahaarvamise keelamine põhjendusega, et arvete osas puudub tõend tarnete tegeliku asetleidmise kohta – Samade arvete kontrollimine tarnija juures toimunud maksurevisjoni käigus, mille tagajärjel ei muudetud tasumisele kuuluvat käibemaksusummat – Neutraalse maksustamise põhimõte

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 168 punkti a ja artiklit 203 ning neutraalse maksustamise ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, kui arve adressaadil ei lubata maha arvata sellel arvel näidatud käibemaksu, kui arvel näidatud tehingut ei ole tegelikult toimunud, ehkki maksutulu saamata jäämise oht on kõrvaldatud sellega, et asjaomase arve väljastaja on ära tasunud sellel näidatud käibemaksu. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesandeks on siseriiklikke tõendamisnõudeid käsitlevaid norme arvesse võttes anda üldine hinnang kõikidele tema menetluses oleva vaidluse faktilistele asjaoludele, et teha kindlaks, kas see puudutab ka neid tehinguid, mille suhtes on väljastatud põhikohtuasjas vaidlusalused arved.

Euroopa Kohtu (teine koda) 4. juuli 2013. aasta määrus – Menidzherski biznes reshenia

(kohtuasi C-572/11)

„Direktiiv 2006/112/EÜ — Käibemaks — Mahaarvamisõigus — Keeldumine — Arvel näidatud maks — Maksustatava tehingu tegelik toimumine — Puudumine — Tõend — Neutraalse maksustamise ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtted”

Maksualaste õigusaktide ühtlustamine — Ühine käibemaksusüsteem — Sisendkäibemaksu mahaarvamine — Neutraalse maksustamise ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtete järgimine — Keeldumine põhjusel, et tehingut tegelikult ei toimunud — Lubatavus — Tingimus — Tõend — Kontrollimine siseriikliku kohtu poolt (nõukogu direktiiv 2006/112, artikli 168 punkt a ja artikkel 203) (vt punkt 32 ja resolutsioon)

Ese

Eelotsusetaotlus – Administrativen sad Veliko Tarnovo – Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1), artikli 203 tõlgendamine koostoimes artikli 168 punktiga a – Sisendkäibemaksu mahaarvamine – Teenuse adressaadil sisendkäibemaksu mahaarvamise keelamine põhjendusega, et arvete osas puudub tõend tarnete tegeliku asetleidmise kohta – Samade arvete kontrollimine tarnija juures toimunud maksurevisjoni käigus, mille tagajärjel ei muudetud tasumisele kuuluvat käibemaksusummat – Neutraalse maksustamise põhimõte

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 168 punkti a ja artiklit 203 ning neutraalse maksustamise ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, kui arve adressaadil ei lubata maha arvata sellel arvel näidatud käibemaksu, kui arvel näidatud tehingut ei ole tegelikult toimunud, ehkki maksutulu saamata jäämise oht on kõrvaldatud sellega, et asjaomase arve väljastaja on ära tasunud sellel näidatud käibemaksu. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesandeks on siseriiklikke tõendamisnõudeid käsitlevaid norme arvesse võttes anda üldine hinnang kõikidele tema menetluses oleva vaidluse faktilistele asjaoludele, et teha kindlaks, kas see puudutab ka neid tehinguid, mille suhtes on väljastatud põhikohtuasjas vaidlusalused arved.