ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Esimene väide, mille kohaselt komisjon kohaldas trahvi määramiseks vastava müügiväärtuse kindlakstegemisel õiguslikult ekslikku lähenemisviisi, nn „otsene EMP müük töödeldud toodangu kaudu” põhimõtet. Trahvi määramiseks hageja toodangu müügiväärtuse kindlakstegemisel võttis komisjon arvesse hageja poolt EMP piires müüdavate infotehnoloogiliste lõpptoodete ja televisioonirakenduste koostisosaks olevate vedelkristallkuvarite väärtuse. Hageja väidab, et nimetatud „otsese EMP müügi töödeldud toodangu kaudu” põhimõttele tuginemine ei ole õiguslikult põhjendatud ja seda ei saa kasutada vastava müügiväärtuse arvutamisel. Hageja väidab, et nimetatud põhimõte lähtub selliste toodete müügist, mis ei ole rikkumisega otseselt ega kaudselt seotud ja muudab kunstlikult väljastpoolt EMP piire toimuva kontsernisisese vedelkristallkuvarite müügi asukoha EMP piires toimuvaks müügiks ja vastupidi, olenevalt selliste lõpptoodete müügi kohast, mille koostisosaks vedelkristallkuvarite on. Hageja väidab nimelt, et kõnealune lähenemisviis ei ole kooskõlas liidu kohtute varasema praktikaga, mis käsitleb muu hulgas trahvi arvutamisel kontsernisisese müügi määratlemist. Lõpuks väidab hageja, et komisjoni poolt kõnealuses otsuses kohaldatud lähenemisviis toob endaga kaasa otsuse adressaatide vahelise diskrimineerimise, kuna otsus põhineb õigusnormi rikkudes pelgalt adressaatide äristruktuuril.
ET Euroopa Liidu Teataja C 113/16

11. veebruaril 2011 esitatud hagi — Antrax It versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Heating Company (kütteradiaatorid)

(Kohtuasi T-83/11)

2011/C 113/33

Hagiavaldus esitati itaalia keeles

Pooled

Hageja: Antrax It Srl (Resana, Itaalia) (esindaja: avvocato L. Gazzola)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Heating Company BVBA (The) (Dilsen, Belgia)

Hagejate nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti kolmanda apellatsioonikoja 2. novembri 2010. aasta otsus osas, milles sellega tunnistati kehtetuks ühenduse disainilahendus nr 000593959-0001;

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti kolmanda apellatsioonikoja 2. novembri 2010. aasta otsus osas, milles sellega mõisteti Antrax It s.r.l.-ilt välja The Heating Company BVBA poolt Siseturu Ühtlustamise Ametis toimunud menetluse kantud kulud;

— mõista Siseturu Ühtlustamise Ametilt ja The Heating Company BVBA-lt Antrax It s.r.l.-i kasuks välja käesoleva kohtumenetluse kohtukulud ja kaitsekulud lisaks seadusjärgsetele kuludele.

— mõista The Heating Company BVBA-lt Antrax It s.r.l.-i kasuks välja talle Siseturu Ühtlustamise Ameti menetluses tekkinud kulud ja kaitsekulud lisaks seadusjärgsetele kuludele.

Väited ja peamised argumendid

Kehtetuks tunnistamise taotluse esemeks olev registreeritud ühenduse disainilahendus: ühenduse disainilahendus nr 000593959/0001 (kütteradiaatorid)

Ühenduse disainilahenduse omanik: hageja

Ühenduse disainilahenduse kehtetuks tunnistamist taotlev pool: The Heating Company BVBA

Kehtetuks tunnistamise taotluse põhjendused: vaidlustatud ühenduse disainilahendus ei vasta ühenduse disainilahenduse määruse artiklite 4–9 nõuetele, olemata eristatav Saksa disainilahendusest nr 5, mis on hõlmatud koondregistreeringuga nr 401 10481.8, mis on avaldatud The Heating Company BVBA taotlusel, ning samuti rahvusvahelisest disainilahendusest nr DM/060899 Prantsusmaal, Itaalias ja Beneluxis

Tühistamisosakonna otsus: tunnistada ühenduse disainilahendus kehtetuks

Apellatsioonikoja otsus: tühistada vaidlustatud otsus ja tunnistada ühenduse disainilahendus kehtetuks

Väited: Ühenduse disainilahenduse nr 000593959–0001 eristatavuse olemasolu.
2.

Teise väite kohaselt on tehtud ilmne hindamisviga, kuna hagejale on süüks pandud, et ta aitas kaasa Laurent Gbagbo ebaseadusliku administratsiooni rahastamisele, kuigi hageja tegutses üksnes eraettevõtjana ja aitas maksude tasumisega kaasa vaid Côte d’Ivoire’i Vabariigi, mitte konkreetse režiimi rahastamisele.
3.

Kolmandaks väidab hageja, et komisjonile läbivaatamiseks saadetud järeldused, mis puudutavad ühte hagejat — Sanabel Relief Agency Ltd, on õiguslikult ebaõiged ja põhjendamatud.
1.

Esimese väite kohaselt on tehtud ilmne hindamisviga, kuna hageja suhtes võetud piiravad meetmed, põhjusel, et ta takistab rahuprotsessi ja leppimist Côte d’Ivoire’is ja keeldub tunnustamast presidendivalimiste tulemust, põhinevad asjaolul, et kostja on ekslikult leidnud, et Alassane Ouattara valiti Côte d’Ivoire’i Vabariigi presidendiks, kuigi põhiseadusnõukogu kuulutas valimiste võitjaks Laurent Gbagbo.
1.

Esimese väite kohaselt on rikutud ÜRO hartat ja EL lepingu artikli 3 lõikeid 5 ja 6 ning artiklit 21, samuti ELTL artiklit 7 seetõttu, et kostja on piiravate meetmete kehtestamisega ületanud oma pädevust, kuna hageja nime ei ole kantud ÜRO julgeolekunõukogu resolutsiooni 1572 (2004) märgitud isikute hulka.
4.

Neljandaks väidavad hagejad, et see, et vaidlustatud otsusest jäeti välja Jaapani vedelkristallkuvarite tarnijad, kuigi kaks neist on tunnistanud, et võtsid osa kõnealusest ühest ja vältavast rikkumisest, rikub õiguskindluse põhimõtet, seab LG Display märkimisväärsesse kahekordse vastutusele võtmise ohtu ja rikub proportsionaalsuse põhimõtet.
4.

Neljas väide, et on rikutud õigusnorme, kuivõrd komisjon eitas, et teaduri T. tööajatabelitel ajavahemiku 1. aprillist 2006 kuni 31. märtsini 2007 kohta on tõendiväärtus, ning ei tunnistanud tingimustele vastavaks esiteks CNRS-i teadurile B. tema rasedus- ja sünnituspuhkus ajal tasu maksmist ja teiseks sotsiaalkulusid „provision pour perte d’emploi”, mille CNRS maksis oma koosseisuväliste teenistujate eest töötuskindlustusmaksetena.
1.

Esimene väide, et rikutud on põhiõigusi ja eelkõige kaitseõigusi, kuna otsus 2011/72/ÜJVP määrab karistusi ja põhjustab hagejale olulist kahju, ilma et ta oleks eelnevalt ära kuulatud ja isegi ilma, et ta oleks saanud hiljem tõhusalt oma seisukoha teatavaks teha.
1.

Esimene väide, mille kohaselt on rikutud ELTL artikli 107 lõiget 1, sest järeldati, et meede kujutab endast riigiabi. — Komisjon ei ole tõendanud, et asjas käsitletud maksumeede soodustab „teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist”. Komisjon eeldab üksnes, et see meede on valikuline, kuna seda kohaldatakse üksnes välismaises äriühingus osaluse omandamisele, mitte aga kodumaises äriühingus osaluse omandamisele. Hageja leiab, et see arutluskäik on ekslik ja kasutab ringtõestust. Asjaolu, et analüüsitud meede — nagu teisedki maksunormid — põhinevad teatud objektiivsete eelduste täitmisel, ei muuda seda normi veel de jure või de facto valikuliseks. Komisjoni arutluskäik viib järelduseni, et kõik maksunormid on prima facie valikulised. — Teiseks TRLIS artikli 15 lõikes 5 esinev prima facie erinev kohtlemine ei ole sugugi valikuline eelis, vaid on mõeldud selleks, et panna maksualaselt võrdsesse olukorda kõik aktsiate omandamise tehingud, olgu need siis kodumaised või välismaised: kuna piiriüleseid omandamistehinguid on võimatu teostada, siis on firmaväärtuse amortiseerimine võimalik vaid siseriiklikus raamistikus, mille jaoks eksisteerivad maksusüsteemi normid, mis seda võimaldavad. Selles tähenduses TRLIS artikli 12 lõige 5 üksnes laiendab seda võimalust välismaiste äriühingute vara ostmisele, see tehing on aga funktsionaalselt kõige lähedasem siseriiklikele omandamistehingutele ning on seetõttu osa Hispaania süsteemi ülesehitusest ja loogikast. — Teise võimalusena on komisjoni otsus ebaproportsionaalne, kuna selle kohaldamist vähemalt neile olukordadele, kus tegu on välismaistes ettevõtjates kontrolli omandamisega, tuleks samastada siseriiklike omandamistega, mida seetõttu õigustab Hispaania süsteemi ülesehitus ja loogika.
ET Euroopa Liidu Teataja C 139/25

10. märtsil 2011 esitatud hagi — Magnesitas de Rubián jt versus parlament ja nõukogu

(Kohtuasi T-158/11)

2011/C 139/48

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hagejad: Magnesitas de Rubián, SA (Incio, Hispaania) Magnesitas Navarras, SA (Zubiri, Hispaania), Ellinikoi Lefkolithoi Anonimos Metalleftiki Viomichaniki Naftiliaki kai Emporiki Etaireia (Ateena, Kreeka) (esindajad: H. Brokelmann, P. Martinez-Lage Sobredo)

Kostjad: parlament ja nõukogu

Nõuded

Käesoleva menetluse ese on nõue tühistada üksikotsus, mis sisaldub Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta direktiivi 2010/75/EL tööstusheidete kohta (saastuse kompleksne vältimine ja kontroll) (ELT L 334, lk 17) artikli 13 lõikes 7, kuna sellega pannakse liikmesriikidele kohustus järgida magneesiumoksiidi tootvatele käitistele pädevate ametiasutuste poolt viidatud direktiivi alusel loa andmise tingimusi kehtestades parimat võimalikku tehnikat puudutavaid järeldusi, mis on esitatud „Tsemendi, lubja ja magneesiumoksiidi tootmise parimat võimalikku tehnikat käsitleva viitedokumendi” (ELT C 166, lk 5) punktis 3.5.

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— esimese võimalusena tühistada vaidlustatud otsus;

— teise võimalusena ja juhul, kui Üldkohus ei tühista viidatud otsust tervikuna seoses viitedokumendi punktiga 3.5, tühistada igal juhul see otsus seoses viitedokumendi punktiga 3.5.5.4, sh eelkõige tabelis 3.11 esitatud heiteväärtused, ja

— igal juhul mõista kohtukulud välja Euroopa Parlamendilt ja nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Oma hagi toetuseks esitavad hagejad neli väidet.

1. Esimene väide, mille kohaselt Euroopa Komisjonil puudub pädevus. Sellega seoses kinnitavad hagejad, et Euroopa Liidul puudub pädevus hõlmata viitedokumendi alla magneesiumoksiidi tootmist.

2. Teine väide, mille kohaselt esinevad olulised vormirikkumised, nimelt: — Hagejatele ei teatatud viitedokumendi väljatöötamise menetluse algatamisest, milles nad said osaleda üksnes hilinemisega. — Viitedokumendis ei toodud ära hagejate esitatud „split views” (eriarvamused). — Viitedokumendi lõpliku projekti analüüsiks antud tähtaja rikkumine.

3. Kolmas väide, mille kohaselt on rikutud direktiivi 2008/1/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta artiklit 1. Sellega seoses väidavad hagejad, et viitedokument rikub viidatud direktiivi artiklis 1 märgitud eesmärki, mis seisneb keskkonna kui terviku kaitses, ning seda eesmärki rikuvad samuti viidatud dokumendi punktis 3.5 esitatud järeldused, mille vaidlustatud otsus muudab siduvaks.
7.

Seitsmes väide tugineb komisjoni ilmselgele veale, kuivõrd ta ei lähtunud „Sanktsioonide arvutamisega” seonduva hindamise raames teabest, mille olid talle esitanud Portugali ametiasutused ning millest tuleneb, et on täidetud komisjoni määruse (EÜ) nr 796/2004 artikli 49 lõikest 1 tulenevaid nõudeid, ning samuti see, et fondi ei ohustata, mistõttu vaidlustatud otsus kujutab endast sellest vaatepunktist ka proportsionaalsuse põhimõtte rikkumist.
ET Euroopa Liidu Teataja C 139/26

15. märtsil 2011 esitatud hagi — High Tech versus Siseturu Ühtlustamise Amet– Vitra Collections (tooli kuju)

(Kohtuasi T-161/11)

2011/C 139/50

Hagiavaldus esitati itaalia keeles

Pooled

Hageja: High Tech Srl (Milano, Itaalia) (esindajad: advokaadid G. Floridia ja R. Floridia)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Vitra Collections AG

Hageja nõuded

— tühistada vaidlustatud otsus ja tunnistada kehtetuks ühenduse kaubamärk nr 2298420;

Väited ja peamised argumendid

Kehtetuks tunnistamise taotluse esemeks olev registreeritud ühenduse kaubamärk: Ruumiline kujutismärk, mille ese on „Alu chair” (ühenduse kaubamärk nr 2298420) kaupadele klassis 20

Ühenduse kaubamärgi omanik: Vitra Collections AG

Ühenduse kaubamärgi kehtetuks tunnistamist taotlev pool: hageja

Kehtetuks tunnistamise taotluse põhjendused: Määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti e alapunkti iii rikkumine. Hageja väitis ka, et kõnealune kaubamärk tuleb kehtetuks tunnistada, kuna selle registreerimise eesmärk on jätta hageja välja üldkasutatavaks muutunud disainesemete turult ning see on järelikult pahauskne.

Tühistamisosakonna otsus: lükata kehtetuks tunnistamise taotlus tagasi

Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata

Väited: Määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti e alapunkti iii ja artikli 52 lõike 1 punkti b ebaõige tõlgendamine ja kohaldamine.
2.

Teine väide, et rikuti proportsionaalsuse ja õiguskindluse põhimõtet, kuna vaidlustatud kohtuotsuse punktis 63 sedastas Avaliku Teenistuse Kohus, et ümberpaigutamisvõimalusi uurides on juhtkonna ülesanne „viia tasakaalu teenistushuvid, mis juhivad tööle võtma isikut, kes on olemasoleva või peatselt loodava ametikoha täitmiseks kõige sobivam, arvestades selle teenistuja huve, kelle teenistusest vabastamist kavandatakse. Selle tegemiseks peab ta arvesse võtma […] erinevaid kriteeriume, mille hulgas on ametikoha nõuded seoses teenistuja kvalifikatsiooni ja potentsiaaliga, […], aga ka tema vanuse, teenistuses oldud staaži ja nende aastatega, mis tal pensioniõiguste saamiseks jäänud on”.
1.

Esimene väide tugineb sellele, et rikutud on otsuse vastuvõtmiseks ette nähtud mõistliku tähtaja nõuet, mis tõi kaasa: — menetluse aegumise: hageja leiab, et vaidlustatud otsuse vastuvõtmisel oli nõukogu 18. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta artiklis 3 kehtestatud 4-aastane aegumistähtaeg möödunud. Isegi kui see aegumistähtaeg oli peatunud, on see kestnud ettenähtust kauem kui kaks korda ilma, et ühtki otsust oleks vastu võetud, nagu on sätestatud viidatud määruse artikli 3 lõike 1 neljandas lõigus. Kuna vastav õigus on aegunud, on vaidlustatud otsus õigusvastane ja seda ei saa kohaldada. — õiguskindluse põhimõtte rikkumise: hageja leiab, et kuna komisjon laskis väidetavate rikkumiste ja lõpliku otsuse vastuvõtmise vahel mööduda rohkem kui kakskümmend aastat, rikkus ta õiguskindluse põhimõtet. See Euroopa Liidu õiguskorra aluspõhimõte näeb ette, et igal isikul on õigus sellele, et liidu institutsioonid käsitleksid teda puudutavat juhtumit mõistliku tähtaja jooksul. — kaitseõiguste rikkumise: hageja leiab, et tema kaitseõigusi on rikutud, kuna väidetavate rikkumiste asetleidmise ja lõpliku otsuse vastuvõtmise vahel möödunud rohkem kui kahekümne aasta pikkune ajavahemik võttis temalt võimaluse esitada oma seisukohad õigel ajal, st siis, kui tal olid veel olemas dokumendid, mis võimaldanuks põhjendada kulutusi, mida komisjon pidas vastuvõetamatuteks.
5.

Viies väide käsitleb omandiõiguse rikkumist, kuna määrusega nr 530/2008 pandi hagejale kohustus hariliku tuuni püük lõpetada, kuigi tal oli ajavahemikuks 1. aprillist 2008 kuni 30. juuniks 2008 Põllumajandus- ja Kalandusministri poolt väljastatud püügiluba, mis on hageja majandushuvi lahutamatu osa. Hageja väidab: — et ta kandis oma kutsetegevuses suurt majanduslikku kahju, kuna püütav harilik tuun on „vara” inimõiguste ja põhivabaduste kaitse Euroopa konventsiooni esimese protokolli artikli 1 tähenduses, ning — et tegemist on virtuaalse nõudega, kuna tal oli selleks õiguspärane ootus.
ET Euroopa Liidu Teataja C 139/22

18. veebruaril 2011 esitatud hagi — ASA versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Merck (FEMIFERAL)

(Kohtuasi T-110/11 P)

2011/C 139/42

Hagiavalduse keel: poola

Pooled

Hageja: ASA Sp. z o.o. (Głubczyce, Poola) (esindaja: advokaat M. Chimiak)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Merck Sp. z o.o. (Varssavi, Poola)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada tervikuna Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 19. novembri 2010. aasta otsus asjas R 182/2010-1;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Ühenduse kaubamärgi taotleja: hageja.

Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk „FEMIFERAL” (taotlus nr 5320701) kaupadele klassis 5.

Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: Merck Sp. z o.o.

Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: siseriiklik sõnamärk „Feminatal” ja siseriiklik kujutismärk „feminatal” kaupadele klassis 5.

Vastulausete osakonna otsus: jätta vastulause rahuldamata.

Apellatsioonikoja otsus: tühistada vastulausete osakonna otsus ja lükata kaubamärgi registreerimistaotlus tervikuna tagasi.

Väited: määruse (EÜ) nr 207/2009 (1) artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine, kuna vale on järeldus, et kaubamärgid „Feminatal” ja „FEMIFERAL” on omavahel nii sarnased, et Poola avalikkus võib nende päritolu segi ajada; esimese silbi „femi” eristusvõimele väära hinnangu andmine; Poola avalikkuse eripäraga ja Poola keele põhireeglitega arvestamata jätmine ning viga kaupade sarnasuse hindamisel kõigi kolme tasandi osas: visuaalse, foneetilise ja kontseptuaalse.

(1) Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrus (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (ELT L 78, lk 1).
1.

Esimene väide tugineb sellele, et rikutud on otsuse vastuvõtmiseks ette nähtud mõistliku tähtaja nõuet, mis tõi kaasa: — menetluse aegumise: hageja leiab, et vaidlustatud otsuse vastuvõtmisel oli nõukogu 18. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta artiklis 3 kehtestatud 4-aastane aegumistähtaeg möödunud. Isegi kui see aegumistähtaeg oli peatunud, on see kestnud ettenähtust kauem kui kaks korda ilma, et ühtki otsust oleks vastu võetud, nagu on sätestatud viidatud määruse artikli 3 lõike 1 neljandas lõigus. Kuna vastav õigus on aegunud, on vaidlustatud otsus õigusvastane ja seda ei saa kohaldada. — õiguskindluse põhimõtte rikkumise: hageja leiab, et kuna komisjon laskis väidetavate rikkumiste ja lõpliku otsuse vastuvõtmise vahel mööduda rohkem kui kakskümmend aastat, rikkus ta õiguskindluse põhimõtet. See Euroopa Liidu õiguskorra aluspõhimõte näeb ette, et igal isikul on õigus sellele, et liidu institutsioonid käsitleksid teda puudutavat juhtumit mõistliku tähtaja jooksul. — kaitseõiguste rikkumise: hageja leiab, et tema kaitseõigusi on rikutud, kuna väidetavate rikkumiste asetleidmise ja lõpliku otsuse vastuvõtmise vahel möödunud rohkem kui kahekümne aasta pikkune ajavahemik võttis temalt võimaluse esitada oma seisukohad õigel ajal, st siis, kui tal olid veel olemas dokumendid, mis võimaldanuks põhjendada kulutusi, mida komisjon pidas vastuvõetamatuteks. Teine väide tugineb sellele, et rikutud on põhjendamiskohustust: hageja leiab, et vaidlustatud otsus ei vasta ELTL artiklis 296 sätestatud põhjendamisnõuetele. Vaidlustatud otsuses ei ole isegi mitte kokkuvõtlikult välja toodud põhjuseid, miks komisjon otsustas Euroopa Sotsiaalfondi poolt antud finantsabi summat vähendada; samuti ei ole Instituto de Gestão do Fundo Social Europeu kirjas, millega hagejat otsusest teavitati, märgitud vähimalgi määral põhjendusi, mis õigustaks abi vähendamist, ega täpsustatud, millised on vastuvõetavad kulud ja millised mitte. Hageja on seisukohal, et selliste põhjenduste puudumine peab samuti kaasa tooma vaidlustatud otsuse tühistamise Üldkohtu poolt.
ET Euroopa Liidu Teataja C 152/27

23. märtsil 2011 esitatud hagi — Chivas versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Glencairn Scotch Whisky (CHIVAS LIVE WITH CHIVALRY)

(Kohtuasi T-180/11)

2011/C 152/49

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Chivas Holdings (IP) Ltd (Renfrewshire, Ühendkuningriik) (esindaja: solicitor A. Carboni)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused).

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd (Glasgow, Ühendkuningriik)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 12. jaanuari 2011. aasta otsus asjas R 1262/2010-1 ja saata taotlus menetlemiseks tagasi ühtlustamisametile;

— jätta kostja ja iga menetluspoole kohtukulud nende enda kanda ja mõista neilt välja hageja kohtukulud ja apellatsioonikoja menetluse kulud.

Väited ja peamised argumendid

Ühenduse kaubamärgi taotleja: hageja

Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk „CHIVAS LIVE WITH CHIVALRY” kaupadele ja teenustele klassides 33, 35 ja 41 – Ühenduse kaubamärgi registreerimistaotlus nr 7299605

Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: teine menetluspool apellatsioonikojas

Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: Ühendkuningriigi kujutismärk „CHIVALRY” (taotlus nr 1293610) kaupadele klassis 33; Ühendkuningriigi kujutismärk „CHIVALRY SPECIAL RESERVE SCOTCH WHISKY” (taotlus nr 2468527) kaupadele klassis 33, registreerimata Ühendkuningriigi sõnamärk „CHIVALRY” Šoti viski kohta.

Vastulausete osakonna otsus: Rahuldada vastulause osaliselt.

Apellatsioonikoja otsus: Jätta kaebus rahuldamata.

Väited: Apellatsioonikoda rikkus nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 76 lõiget 1 ja artiklit 75 kui: (i) tegi ekslikud järeldused, mis puudutavad asjaomase avalikkuse omadusi, ning jättis need järeldused põhjendamata; (ii) teise võimalusena (i), leides, et asjaomane tarbija on „eriti bränditundlik ja brändilojaalne”, jättis ekslikult andmast hinnangut, et sellised omadused suurendavad asjaomase tarbija tähelepanelikkust ning vähendavad seega asjaomast segiajamise tõenäosust; (iii) jättis arvesse võtmata kõnealuste kaubamärkide erineva olemuse ja otstarbe või ei teinud seda piisavalt; (iv) jättis arvesse võtmata Euroopa Kohtu poolt antud juhised ning võttis kaubamärkide võrdlemisel vale lähtekoha; (v) suunas lubamatu tähelepanu sõna „CHIVALRY” olemasolule hageja kaubamärgil ning jättis tähelepanuta kaubamärkide vahelised visuaalsed erinevused; (vi) eeldas valesti, et kaubamärkide sümptomaatilisele võrdlusele tuleb läheneda samamoodi nagu visuaalsele võrdlusele; (vii) ta eksis sellega, et piirdus või keskendus kaubamärkide kontseptuaalse sarnasuse analüüsis üksnes sõnale ”CHIVALRY”, mis esines kõigil kaubamärkidel; ning (viii) hindas valesti segiajamise tõenäosust.
4.

Neljas väide, et rikutud on proportsionaalsuse põhimõtet, kuna vaidlustatud otsus kehtestab Hispaania omamaise söetööstuste käitamisele põhjendamatuid ja ülemääraseid piiranguid, mis ei vasta nõukogu eesmärkidele. Täpsemalt väidab hageja, et vaidlustatud otsusega võetud meetmed ei ole suunatud keskkonda puudutavatele kaalutlustele, mis nõukogu on esile tõstnud, sest EL-i elektrijaamad „põletavad” jätkuvalt imporditud kivisütt. Vaidlustatud otsus paneb hagejale liigselt koormavaid kohustusi, mis ei ole kuidagi seotud keskkonnakaitse eesmärgiga. Lisaks väidab hageja, et oma riigi kivisöe subsideerimisest tulenevaid konkurentsikaalutlusi on samuti vaidlustatud otsuses võimendatud.
3.

Kolmas väide käsitleb ALLOSTEM lepingu artikli 12 rikkumist, mille kohaselt tuleb Belgia õiguse alusel hinnata selle lepingu alusel maksmisele tuleva mis tahes võla kindlat laadi. Hageja väidab: — et komisjon tugines üksnes liidu õigusele, mitte aga Belgia õigusele, et hinnata, kas võlg oli kindel või mitte, ja — et võlga oli tõsiselt vaidlustatud, mis võttis sellelt mis tahes kindla laadi.
—

Selles väites märgib hageja, et rikutud on määruse nr 510/2006 artikli 2 lõiget 2 koostoimes artikli 2 lõikega 1, kuna „Holland” on „Madalmaade” sünonüümina maa nimetus. Lisaks ei esine maade nimetuste registreerimiseks vajalikku erandit.