33

Neil asjaoludel otsustas Curtea de Apel Constanţa (Constanța apellatsioonikohus, Rumeenia) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas direktiivi 2003/88 artikli 1 lõiget 3 koostoimes direktiivi 89/391 artikliga 2 tuleb tõlgendada nii, et selle direktiivi kohaldamisalast jääb välja niisugune tegevus nagu hooldusvanemate tegevus, millega tegelevad apellandid? 2. Kas juhul, kui vastus esimesele küsimusele on eitav, tuleb direktiivi 2003/88 artiklit 17 tõlgendada nii, et niisuguse tegevuse suhtes nagu hooldusvanema tegevus, millega tegelevad apellandid, võib teha selle artikli lõike 1, lõike 3 punktide b ja c või lõike 4 punkti b alusel erandi selle direktiivi artiklist 5? 3. Kas juhul, kui vastus teisele küsimusele on jaatav, tuleb direktiivi 2003/88 artikli 17 lõiget 1 või asjakohasel juhul artikli 17 lõikeid 3 ja 4 tõlgendada nii, et selline erand peab olema nähtud ette sõnaselgelt, kuid võib olla sätestatud ka kaudselt, see tähendab vastu võetud eriaktiga, millega on teatava kutsetegevuse puhul kehtestatud muud tööaja korraldamist reguleerivad normid; missugused on juhul, kui niisugune erand ei pruugi olla sõnaselgelt ette nähtud, miinimumtingimused selleks, et võiks asuda seisukohale, et riigisiseste õigusnormidega on kehtestatud erand, ning kas sellise erandi võib ette näha nii, nagu tuleneb seadusest nr 272/2004? 4. Kas juhul, kui vastus esimesele, teisele või kolmandale küsimusele on eitav, tuleb direktiivi 2003/88 artikli 2 punkti 1 tõlgendada nii, et ajavahemik, mil hooldusvanem viibib koos alaealisega, kelle hooldusvanem ta on, kas oma kodus või muus viimase valitud kohas, kujutab endast tööaega, kuigi ta ei täida ühtegi individuaalsest töölepingust tulenevat ülesannet? 5. Kas juhul, kui vastus esimesele, teisele või kolmandale küsimusele on eitav, tuleb direktiivi 2003/88 artiklit 5 tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused riigisisesed õigusnormid nagu seaduse nr 272/2004 artikkel 122, ning kas vastuse korral, et direktiivi artikli 17 lõike 3 punktid b ja c on kohaldatavad või artikli 4 punkt b on kohaldatav, tuleb seda artiklit tõlgendada nii, et niisugused riigisisesed õigusnormid on sellega vastuolus? 6. Kas juhul, kui vastus esimesele küsimusele on eitav ning vastus neljandale küsimusele on jaatav, võib direktiivi 2003/88 artikli 7 lõiget 2 tõlgendada nii, et sellega ei ole siiski vastuolus niisuguse hüvitise maksmine, mis vastab hüvitisele, mida töötaja oleks saanud põhipuhkuse eest, sest hooldusvanema töö laad ei võimalda tal seda puhkust kasutada, või kuigi puhkus anti formaalselt, jätkab töötaja praktikas sama tööd, kui kõnesoleval ajavahemikul ei ole tal lubatud olla lahus alaealisest, kelle hooldusvanem ta on? Kas jaatava vastuse korral on selleks, et saada õigus hüvitisele, vaja, et töötaja on palunud luba alaealisest lahus olla, ja tööandja seda luba ei andnud? 7. Kas juhul, kui vastus esimesele küsimusele on eitav, vastus neljandale küsimusele jaatav ja vastus kuuendale küsimusele eitav, on direktiivi 2003/88 artikli 7 lõikega 1 vastuolus niisugune riigisisene õigusnorm nagu seaduse nr 272/2004 artikli 122 lõike 3 punkt d, sest selle seadusega on tööandjale jäetud võimalus otsustada oma kaalutlusõigust kasutades, kas lubada hooldusvanemal alaealisest puhkuse ajal lahus olla, ning kas jaatava vastuse korral kujutab asjaolu, et töötaja ei saa selle õigusnormi kohaldamise tulemusena puhkust kasutada, endast liidu õiguse rikkumist, mille puhul on täidetud tingimused selleks, et töötajal tekiks õigus hüvitisele? Kas jaatava vastuse korral peab seda hüvitist maksma riik direktiivi 2003/88 artikli 7 rikkumise tõttu või ametiasutus, kes on tööandja ja kes ei taganud puhkuse ajaks võimalust alaealisest lahus olla? Kas niisuguses olukorras on selleks, et saada õigus hüvitisele, vaja, et töötaja palus luba olla alaealisest lahus, ja tööandja ei andnud seda luba?“