ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Menetlus – Pädevuse jaotamine Euroopa Kohtu ja Üldkohtu vahel – Liikmesriigi tühistamishagi komisjoni selle otsuse peale, millega määratakse kindlaks Euroopa Kohtu otsuse täitmata jätmisest tulenev karistusmaksete summa

(EÜ artikli 225 lõike 1 esimene lõik, EÜ artikli 228 lõige 2 ja EÜ artikkel 230)

2. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Euroopa Kohtu otsus, milles tuvastatakse selle otsuse täitmise kohustuse rikkumine ja määratakse karistusmakse – Komisjoni pädevus arvutada Euroopa Kohtu määratud karistusmakse – Piirid

(EÜ artiklid 226–228)

Summary

1. EÜ asutamisleping ei sisalda konkreetset sätet kohtuvaidluste kohta, mis on tekkinud liikmesriigi ja komisjoni vahel seoses summade sissenõudmisega, mis tuleb maksta liidu eelarvesse EÜ asutamislepingu artikli 228 lõike 2 alusel tehtud Euroopa Kohtu otsuse täitmiseks, millega mõistetakse liikmesriigilt komisjoni kasuks välja karistusmakse.

Järelikult kohaldatakse EÜ asutamislepinguga ettenähtud õiguskaitsevahendeid ja EÜ asutamislepingu artikli 230 alusel on võimalik esitada tühistamishagi otsuse peale, milles komisjon määrab kindlaks liikmesriigile määratud karistusmakse summa. Seega on EÜ asutamislepingu artikli 225 lõike 1 esimese taande kohaselt Üldkohus pädev selliseid hagisid arutama ja lahendama.

Samas ei tohi Üldkohus selle volituse kasutamisel sekkuda EÜ asutamislepingu artiklitega 226 ja 228 Euroopa Kohtule antud ainupädevusse. Üldkohus ei saa seega juhul, kui ta lahendab EÜ asutamislepingu artikli 230 alusel esitatud hagi komisjoni sellise otsuse tühistamiseks, otsustada niisugust küsimust liikmesriigile EÜ asutamislepingust tulenevate kohustuste rikkumise kohta, mida ei ole eelnevalt käsitletud Euroopa Kohtus.

(vt punktid 62–67)

2. Euroopa Kohtu selle otsuse täitmise raames, millega määrati liikmesriigile karistusmakse, peab komisjon saama hinnata meetmeid, mis liikmesriik võttis Euroopa Kohtu otsuse täitmiseks, eelkõige selleks, et vältida seda, et liikmesriik, kes on oma kohutusi rikkunud, ei piirduks selliste meetmete võtmisega, millel on tegelikult sama sisu kui nendel, mis olid Euroopa Kohtu otsuse esemeks. Sellegipoolest ei mõjuta asjaomase kaalutlusõiguse kasutamine liikmesriikide õigusi, ega eelkõige menetlusõigusi, mis on seotud EÜ asutamislepingu artikliga 226 kehtestatud menetlusega, ega Euroopa Kohtu ainuõigust otsustada, kas siseriiklik õigus on kooskõlas ühenduse õigusega. EÜ asutamislepingu artiklite 226–228 kohaselt võib liikmesriigi õigusi ja kohustusi määratleda ja nende tegevust hinnata üksnes Euroopa Kohtu otsuses. Järelikult ei saa komisjon sellises küsimuses otsustada, et liikmesriigi võetud meetmed kohtuotsuse täitmiseks ei ole kooskõlas ühenduse õigusega, et teha sellest järeldusi Euroopa Kohtu määratud karistusmaksete arvutamisega seoses. Kui komisjon leidis, et liikmesriigi uus õiguskord ei kujuta ikka endast direktiivi nõuetekohast ülevõtmist, siis peab ta alustama EÜ asutamislepingu artiklis 226 sätestatud menetlust.

(vt punktid 81 ja 82, 88 ja 89)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Suhtelised keeldumispõhjused – Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause – Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus

(Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b)

2. Ühenduse kaubamärk – Kaebemenetlus – Ühenduste kohtusse esitatud hagi – Üldkohtu pädevus – Ühtlustamisameti otsuse muutmine – Hindamine seoses apellatsioonikojale antud pädevusega

(Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 64 lõige 1)

Summary

1. Keskmise Prantsuse tarbija jaoks ei esine segiajamise tõenäosust määruse nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 8 lõike 1 punkti b tähenduses sõnalise tähise ANN TAYLOR LOFT, mille registreerimist ühenduse kaubamärgina taotletakse vastavalt Nizza kokkuleppe klassidesse 18 ja 25 kuuluvatele nahktoodetele ja rõivastele, ning varem Prantsusmaal nendega identsetele toodetele registreeritud sõnamärgi LOFT vahel.

Kuna kõnealused tähised on vähesel määral sarnased, siis sõltumata asjaomaste kaupade identsusest ei ole tõenäoline, et sihtgrupp, kes on harjunud sellega, et sama valmisrõivaste ettevõtja kasutab põhikaubamärgist tuletatud alamkaubamärke, seostab omavahel tähiseid ANN TAYLOR LOFT ja LOFT, kuna varasemas kaubamärgis puudub osa „ann taylor”, mis on taotletava kaubamärgi eristavaim osa.

(vt punktid 22, 48)

2. Kuna apellatsioonikojal on määruse nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 64 lõike 1 alusel endal õigus tegutseda vaidlustatud otsuse teinud talituse pädevuse piires, võib Üldkohus oma muutmispädevuse raames tegutseda Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) nende madalama astme talituste pädevuse piires, mille otsuste peale saab esitada kaebuse apellatsioonikojale. Nii võib Üldkohus selles kontekstis teha otsuse, mille oleks võinud teha kontrollija, vastulausete osakond või tühistamisosakond. Seevastu ei saa Üldkohus langetada otsuseid, milleks neil talitustel pädevus puudub. Seetõttu ei saa Üldkohus registreerida kaubamärki, sest kaubamärgi registreerimine ei kuulu kontrollija ega vastulausete osakonna pädevusse.

(vt punkt 52)
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Menetlus – Pöördumine Üldkohtusse vahekohtuklausli alusel – Komisjoni ning Inglise ja Walesi õiguse alusel asutatud õigusvõimeta seltsingu vahel sõlmitud leping – Komisjoni hagi seltsingu kui sellise vastu – Hagi vastuvõetamatus (EÜ artikkel 238) (vt punktid 50–53)

2. Menetlus – Pöördumine Üldkohtusse vahekohtuklausli alusel – Komisjoni ja seltsingu vahel raamprogrammi „Kultuur 2000” raames projekti rakendamiseks sõlmitud leping – Lepingust tulenevate kohustuste mittetäitmine – Abikõlbmatute arvete esitamine – Liigselt makstud summade tagastamine koos viivisega (EÜ artikkel 238) (vt punktid 58–71)

Subject of the case

Ese

Komisjoni EÜ artikli 238 tähenduses vahekohtuklausli alusel esitatud nõue kohustada New Acoustic Music Associationit ja A. H. Hildibrandsdottirit talle tagastama osa ettemakstud summast koos viivisega vastavalt lepingule nr 2003‑1895/001‑001, mis on ette nähtud meetme „CLT2003/A1/GB‑317 – European Music Roadwork” rakendamiseks vastavalt raamprogrammile „Kultuur 2000”, mis on kehtestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. veebruari 2000. aasta otsusega 508/2000/EÜ (EÜT L 63, lk 1; ELT eriväljaanne 16/01, lk 97).

Resolutiivosa

Resolutsioon

1. Hagi on vastuvõetamatu osas, milles see on esitatud New Acoustic Music Associationi vastu.

2. Kohustada Anna Hildur Hildibrandsdottirit kui New Acoustic Music Associationi seltsinglast maksma komisjonile tagasi 31 136,23 euro suurune põhisumma, millele lisandub 7,70% suurune viivis aastas alates 14. jaanuarist 2008 kuni võla täieliku tasumiseni.

3. Mõista kohtukulud välja A. H. Hildibrandsdottirilt.

4. Jätta A. H. Hildibrandsdottiri õigusabitaotlus rahuldamata.
Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Kaubamärk, mis koosneb eranditult märkidest või tähistest, mis võivad tähistada kauba omadusi

(Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt c)

2. Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Kaubamärgi eristusvõime puudumine – Erand – Kasutamise käigus eristusvõime omandamine

(Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt b ja lõige 3)

Summary

1. Sõnaline tähis TDI, mille registreerimist ühenduse kaubamärgina taotletakse Nizza kokkuleppe klassi 12 kuuluvate kaupade „sõidukid ja nende osad” jaoks, võib tähistada selle tähise registreerimistaotluses esitatud kaupade ja teenuste olulisi omadusi määruse 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punkti c tähenduses.

Kõnealune sõnaline tähis, mis kujutab endast lühendit väljendist „turbo diesel injection” (turbo diisel sissepritsega mootor) või väljendist „turbo direct injection” (otsesissepritsega turbomootor) tähistab sõidukite puhul kvaliteeti, kuna asjaolu, et sõidukile on paigaldatud „turbo diesel injection” või „turbo direct injection” mootor, on sõiduki oluline omadus. Sõnalise tähisega TDI kirjeldatakse sõiduki koostisosade tüüpi.

Lisaks on tähis TDI kogu Euroopa Liidus asjaomaseid kaupu kirjeldav. Kuna kõnealuseid sõidukeid on põhimõtteliselt turustatud samade nimetuste all kogu siseturul, siis ei ole tegelikult liidu eri osades erinevust selles, kuidas asjaomane avalikkus seda tähist mõistab ja selles, milline seos on kõnealuse tähisel ja kaubamärgitaotluses nimetatud kaupadel.

(vt punktid 18 ja 19)

2. Määruse nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 3 alusel võib kaubamärgi registreerida üksnes siis, kui on tõendatud, et ta on kasutamise käigus omandanud eristusvõime sellises liidu osas, kus tal puudus ab initio eristusvõime. Asjaomane liidu osa võib ka koosneda ühestainsast liikmesriigist.

Niisiis, selleks et kaubamärgi saaks registreerida määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 3 alusel, peab ta olema kasutamise käigus omandanud eristusvõime kõigis liidu liikmesriikides, kus taotletud kaubamärgil puudub ab initio eristusvõime. Lisaks ei saa teatud liikmesriike puudutavate tõenditega tõendada, et tähis on omandanud eristusvõime muudes liidu liikmesriikides.

(vt punktid 46 ja 47)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse kaubamärk – Kolmandate isikute märkused ja vastulause – Vastulause menetlemine – Varasema kaubamärgi kasutamise tõendamine – Tegelik kasutamine – Mõiste

(Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 42 lõiked 2 ja 3)

2. Ühenduse kaubamärk – Kolmandate isikute märkused ja vastulause – Vastulause menetlemine – Varasema kaubamärgi kasutamise tõendamine – Tegelik kasutamine – Mõiste – Hindamiskriteeriumid

(Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 42 lõiked 2 ja 3)

Summary

1. Kohtupraktika kohaselt on kaubamärgi tegeliku kasutamisega tegemist siis, kui kaubamärki kasutatakse vastavalt selle peamisele ülesandele, milleks on kaubamärgiga kaitstud kaupade või teenuste päritolu tagamine eesmärgiga luua või säilitada turg neile kaupadele ja teenustele, välja arvatud sümboolne kasutamine, mille ainus eesmärk on registreeringust tulenevate õiguste säilitamine. Lisaks sellele tuleneb tegeliku kasutamise nõudest, et asjaomasel territooriumil kaitstud kaubamärki tuleb kasutada avalikult ja väljapoole suunatuna.

Kuigi tegeliku kasutamise mõiste välistab selle, et mis tahes minimaalse ja ebapiisava kasutamise alusel võiks leida, et kaubamärki tegelikult ja tõhusalt kasutatakse, ei ole tegeliku kasutamise nõude eesmärk siiski ettevõtja majandusliku edu hindamine või tema majandusstrateegia uurimine ega piirdumine kaubamärkide kaitsmisega ainult nende suuremahulise kaubandusliku kasutamise korral.

(vt punktid 25 ja 26)

2. Käesoleval juhul peab asjaomase kaubamärgi tegeliku kasutamise uurimise käigus hindama toimikusse koondatud tõendeid tervikuna, võttes arvesse kõiki asjas tähtsust omavaid tegureid. Hindamisel peab tuginema kõigile faktidele ja asjaoludele, mille abil on võimalik kindlaks teha, kas on tegemist kaubamärgi tegeliku kaubandusliku kasutamisega ja sellisteks asjaoludeks on eelkõige kasutamine – mida vastavas majandussektoris võib pidada põhjendatuks kaubamärgiga kaitstud kaupade või teenuste jaoks turuosa säilitamiseks või loomiseks – kaupade või teenuste olemus, turu omadused, kaubamärgi kasutamise ulatus ja sagedus.

Asjaomase kaubamärgi kasutamise ulatuse osas tuleb eelkõige arvesse võtta ühelt poolt kasutamisjuhtude kaubanduslikku mahtu tervikuna ja teiselt poolt nii kasutamise ajavahemikku kui ka kasutamise sagedust. Selline hindamine tähendab, et arvessevõetavad tegurid on teatavas vastastikuses sõltuvuses. Nii võib nimetatud kaubamärgiga tähistatud kaupade vähest kogust kompenseerida kaubamärgi kasutamise märkimisväärne intensiivsus või regulaarsus ja vastupidi.

Mida piiratum on siiski kaubamärgi kasutamise kaubanduslik maht, seda vajalikum on, et kaubamärgi omanik esitaks täiendavaid tõendeid, mille alusel välistada kahtlused seoses asjaomase kaubamärgi tegeliku kasutamisega.

Peale selle ei saa tegelikku kasutamist tõendada tõenäolisuse või oletustega, vaid see peab tuginema konkreetsetele ja objektiivsetele tõenditele kaubamärgi tõhusa ja piisava kasutamise kohta asjaomasel turul.

(vt punktid 27–30)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse kaubamärk – Kolmandate isikute märkused ja vastulause – Vastulause menetlemine – Varasema kaubamärgi kasutamise tõendamine – Tegelik kasutamine – Mõiste

(Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 42 lõiked 2 ja 3)

2. Ühenduse kaubamärk – Kolmandate isikute märkused ja vastulause – Vastulause menetlemine – Varasema kaubamärgi kasutamise tõendamine – Tegelik kasutamine – Mõiste – Hindamiskriteeriumid

(Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 42 lõiked 2 ja 3)

Summary

1. Kohtupraktika kohaselt on kaubamärgi tegeliku kasutamisega tegemist siis, kui kaubamärki kasutatakse vastavalt selle peamisele ülesandele, milleks on kaubamärgiga kaitstud kaupade või teenuste päritolu tagamine eesmärgiga luua või säilitada turg neile kaupadele ja teenustele, välja arvatud sümboolne kasutamine, mille ainus eesmärk on kaubamärgist tulenevate õiguste säilitamine. Lisaks sellele tuleneb tegeliku kasutamise nõudest, et asjaomasel territooriumil kaitstud kaubamärki tuleb kasutada avalikult ja väljapoole suunatuna. Lisaks nõuab tegeliku kasutamise tingimus, et asjaomasel territooriumil kaitstud kaubamärki kasutatakse avalikult ja väljapoole suunatuna.

Kuigi tegeliku kasutamise mõiste välistab selle, et mis tahes minimaalse ja ebapiisava kasutamise alusel võiks leida, et konkreetsel turul kasutatakse kaubamärki tegelikult ja tõhusalt, ei ole tegeliku kasutamise nõude eesmärk siiski ettevõtja majandusliku edu hindamine või tema majandusstrateegia uurimine ega piirdumine kaubamärkide kaitsmisega ainult nende suuremahulise kaubandusliku kasutamise korral.

(vt punktid 25 ja 26)

2. Käesoleval juhul peab asjaomase kaubamärgi tegeliku kasutamise kontrollimise käigus hindama toimikusse koondatud tõendeid tervikuna, võttes arvesse kõiki asjas tähtsust omavaid tegureid. Hindamisel peab tuginema kõigile faktidele ja asjaoludele, mille abil on võimalik kindlaks teha, kas on tegemist kaubamärgi tegeliku kaubandusliku kasutamisega ja milleks on eelkõige kasutamine – mida vastavas majandussektoris võib pidada põhjendatuks kaubamärgiga kaitstud kaupade või teenuste jaoks turuosa säilitamiseks või loomiseks – kaupade või teenuste olemus, turu omadused, kaubamärgi kasutamise ulatus ja sagedus.

Asjaomase kaubamärgi kasutamise ulatuse osas tuleb eelkõige arvesse võtta ühelt poolt kasutamistoimingute kaubanduslikku mahtu ja teiselt poolt nii kasutamise ajavahemikku kui ka kasutamise sagedust. Selline hindamine tähendab, et arvessevõetavad tegurid on teatavas vastastikuses sõltuvuses. Nii võib nimetatud kaubamärgiga tähistatult turustatud kaupade vähest kogust kompenseerida kaubamärgi kasutamise märkimisväärne intensiivsus või teatav regulaarsus ja vastupidi.

Mida piiratum on siiski kaubamärgi kasutamise kaubanduslik maht, seda vajalikum on, et kaubamärgi omaja esitaks täiendavaid tõendeid, mille alusel saaks välistada kahtlused seoses asjaomase kaubamärgi tegeliku kasutamisega.

Peale selle ei saa tegelikku kasutamist tõendada tõenäolisuse või oletustega, vaid see peab tuginema konkreetsetele ja objektiivsetele tõenditele kaubamärgi tõhusa ja piisava kasutamise kohta asjaomasel turul.

(vt punktid 27–30)
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Ühenduse kaubamärk – Kolmandate isikute märkused ja vastulause – Vastulause menetlemine – Varasema kaubamärgi kasutamise tõendamine – Ühtlustamisameti määratud tähtaeg – Täiendavate tõendite esitamine pärast tähtaja möödumist, kuid uute asjaolude ilmnedes – Vastuvõetavus (komisjoni määrus nr 2868/95, artikkel 1, eeskirja 22 lõige 1) (vt punktid 27 ja 31)

2. Ühenduse kaubamärk – Kolmandate isikute märkused ja vastulause – Vastulause menetlemine – Varasema kaubamärgi kasutamise tõendamine – Tegelik kasutamine – Mõiste – Hindamiskriteeriumid (nõukogu määrus nr 207/09, artikli 42 lõiked 2 ja 3) (vt punktid 51–53)

3. Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Suhtelised keeldumispõhjused – Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause – Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus (nõukogu määrus nr 207/09, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 87, 94 ja 97)

Subject of the case

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti esimese apellatsioonikoja 30. juuli 2009. aasta otsuse (asi R 1051/2008‑1) peale, mis käsitleb Vallis K. – Vallis A. & Co. OE ning New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG vahelist vastulausemenetlust.

Resolutiivosa

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG‑lt.
Kohtuasi T-237/09

Région wallonne

versus

Euroopa Komisjon

„Keskkond — Direktiiv 2003/87/EÜ — Kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem — Belgia riiklik saastekvootide jaotuskava ajavahemiku 2008–2012 kohta — Määruse (EÜ) nr 2216/2004 artikkel 44 — Hilisem parandus — Uus osaleja — Otsus, millega anti ühenduse sõltumatu tehingute registri põhihaldajale korraldus sisestada siseriikliku saastekvootide jaotuskava tabelisse teatud parandus”

Kohtuotsuse kokkuvõte

Sõltumata otsuse aluseks olevatest põhjendustest, võib üksnes otsuse resolutiivosa tekitada õiguslikke tagajärgi ning järelikult mõjutada isikut ebasoodsalt. Seevastu ei saa põhjendustes esinevad hinnangud kui sellised olla tühistamishagi esemeks ning need on allutatud liidu kohtuniku teostatavale õiguspärasuse kontrollile üksnes siis, kui need huve kahjustava akti põhjendustena toetavad selle akti resolutiivosa. Isegi kui otsuse resolutiivosas ei lükata otsuse adressaadi esitatud taotlust otsesõnu tagasi, võib sellegipoolest otsusest ilmneda, et otsuse põhilisi põhjendusi silmas pidades on selle õigusakti andnud institutsioon sisuliselt võtnud selle taotluse osas selgelt seisukoha ja taotluse tagasi lükanud. Tuleb aga märkida, et sellisel juhul tekitab otsus otsuse adressaadi huve kahjustavaid siduvaid õiguslikke tagajärgi. (vt punktid 44–46)

Määruse nr 2216/2004 registrite standarditud ja turvatud süsteemi kohta vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivile 2003/87 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsusele 280/2004/EÜ artikli 44 lõike 2 kohaselt peab selleks, et ei tuleks järgida direktiivi 2003/87, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem, artikli 9 lõikes 3 sätestatud muudetud jaotuskava esitamise korda, olema jaotuskava tabelisse paranduse tegemiseks täidetud kaks kumulatiivset tingimust. Esiteks peab see parandus põhinema komisjonile esitatud jaotuskaval, mida ta pole tagasi lükanud, ja teiseks peab see tulenema „andmete täiustamisest”. Teiseks peab komisjon juhul, kui need kumulatiivsed tingimused on täidetud, määruse nr 2216/2004 artikli 44 lõike 2 esimese lõigu teise lause lõpus sätestatu alusel andma ühenduse sõltumatute tehingute registri põhihaldajale korralduse sisestada vastav parandus jaotuskava tabelisse. (vt punkt 55)
Liidu konkurentsieeskirjade rikkumise menetluse raames on komisjonil selleks, et tagada määruse nr 1/2003 artikli 18 lõike 3 kasulik mõju, õigus kohustada ettevõtjat esitama kogu vajalik teave asjaolude kohta, mis talle teada võib olla, ja edastama komisjonile vastavalt vajadusele ettevõtja valduses olevad asjakohased dokumendid, isegi kui nende alusel võib olla tema või teise ettevõtja suhtes tuvastatav konkurentsivastane tegevus.

Mõistet „vajalik teave” tuleb tõlgendada neist eesmärkidest lähtuvalt, mille jaoks kõnealune uurimispädevus on komisjonile antud. Teabenõude ja eeldatava rikkumise vahelise seose nõue on täidetud, kui selles menetluse staadiumis võib nimetatud nõuet pidada õiguspäraselt seotuks eeldatava rikkumisega, nii et komisjon võib mõistlikult eeldada, et dokument aitab tal teha kindlaks väidetava rikkumise olemasolu. Lisaks võib komisjon nõuda üksnes sellise teabe esitamist, mis võimaldab tal kontrollida rikkumise eeldust, mille tõttu on uurimise läbiviimine põhjendatud ning mis on märgitud teabenõudes. Võttes lisaks arvesse komisjoni ulatuslikku uurimis- ja kontrollipädevust, on viimase kohustus hinnata selle teabe vajalikkust, mida ta asjaomastelt ettevõtjatelt nõuab. Peale selle on ettevõtja, kelle suhtes teostatakse uurimist, kohustatud aktiivselt koostööd tegema, mis tähendab, et ta annab komisjoni valdusesse kogu uurimise esemesse puutuva informatsiooni.

Võttes arvesse määruse nr 1/2003 artikli 18 lõike 1 sõnastust, selle eesmärki ning vastavalt eespool viidatud põhimõtetele tuleb nentida, et selle sättega komisjonile antud uurimispädevusele on esitatud üksnes nõue, et nõutud teave oleks komisjoni hinnangul vajalik selleks, et kontrollida uurimise läbiviimise põhjenduseks olevaid rikkumise eeldusi, ning eelkõige tuvastada EÜ artiklis 82 ja ELTL artiklis 102 keelatud turgu valitseva seisundi kuritarvitamine. Seega niisugune eespool viidatud artikli 18 lõike 1 tõlgendus, mille kohaselt on komisjonil põhimõtteliselt keelatud nõuda ettevõtjalt teavet sellise ajavahemiku kohta, mille ajal ei olnud liidu konkurentsieeskirjad ettevõtjale kohaldatavad, isegi kui selline teave oleks vajalik, et tuvastada nimetatud eeskirjade võimalik rikkumine sellest ajast alates, kui eeskirjad muutusid ettevõtjale kohaldatavaks, võiks võtta sellelt sättelt kasuliku mõju ning läheks vastuollu komisjoni kohustusega kontrollida hoolsalt ja erapooletult kõiki konkreetse juhtumi olulisi asjaolusid. Järelikult ei saa väita, et komisjon ei saa põhimõtteliselt tugineda andmetele, mis puudutavad ettevõtja käitumist enne selle liikmesriigi liitumist, kus ettevõtja on asutatud, selleks et hinnata ettevõtja tegevuse, mis leidis aset nimetatud liitumisele järgnenud ajal, kokkusobivust liidu konkurentsieeskirjadega.

(vt punktid 41–45, 52)
Taotluse esitaja pahausksust määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 51 lõike 1 punkti b tähenduses tuleb hinnata igakülgselt, arvestades kõiki juhtumi puhul tähtsust omavaid tegureid ja eelkõige:

— asjaolu, et taotleja teadis või pidi teadma, et vähemalt ühes liikmesriigis kasutab mõni kolmas isik identsete või sarnaste kaupade jaoks identset või sarnast tähist, mida võib segi ajada tähisega, mille registreerimist taotleti;

— taotleja kavatsust takistada kolmandatel isikutel sellise tähise edasist kasutamist;

— mil määral on õiguskaitse kolmanda isiku tähisel ja tähisel, mille registreerimist taotletakse.

Kavatsus takistada toote turustamist võib teatud asjaoludel tähendada, et taotleja on pahauskne. Nii on see eelkõige juhul, kui hiljem ilmneb, et taotleja registreeris tähise ühenduse kaubamärgina ilma selle kasutamise kavatsuseta vaid selleks, et takistada kolmandate isikute turulepääsu. Seevastu võib taotleja lähtuda ka õiguspärasest eesmärgist soovida ennast juba ette kaitsta mõne sellise kolmanda isiku ettevõtmiste vastu, kes turul uustulnukana üritab taotleja tähise mainest kasu lõigata. Nii olles on eespool välja toodud kolm tegurit vaid näited kõigist neist asjaoludest, millega võib arvestada, tuvastamaks kaubamärgi taotleja pahausksust taotluse esitamisel.

(vt punktid 33–36)