ET Euroopa Liidu Teataja C 305/38

24. mail 2016 esitatud hagi – Rootsi versus komisjon

(Kohtuasi T-260/16)

(2016/C 305/53)

Kohtumenetluse keel: rootsi

Pooled

Hageja: Rootsi Kuningriik (esindajad: A. Falk, N. Otte Widgren, C. Meyer-Seitz, U. Persson ja L. Swedenborg)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— esimese võimalusena tühistada komisjoni 17. märtsi 2016. aasta rakendusotsus (EL) 2016/417 (vaidlusalune otsus), kuna selles on ette nähtud, et finantskorrektsioonid tehakse 2 % suuruse kindla määraga, mis vastab 8 811 286,44 eurole tootmiskohustusega sidumata otsetoetuse puhul, mis on Rootsile välja makstud 2012. taotlusaasta eest vastavalt nõukogu 19. jaanuari 2009. aasta määrusele (EÜ) nr 73/2009, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames põllumajandustootjate suhtes kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks, muudetakse määruseid (EÜ) nr 1290/2005, (EÜ) nr 247/2006, (EÜ) nr 378/2007 ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1782/2003, ning

— teise võimalusena tühistada vaidlusalune otsus ja muuta seda nii, et vähendada eespool viidatud summat 1 022 259,46 euroni;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja väidab, et komisjon rikkus esiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EÜ) nr 1306/2013 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008 artiklit 52 ning teiseks komisjoni 21. juuni 2006. aasta määruse (EÜ) nr 885/2006, millega nähakse ette nõukogu määruse (EÜ) nr 1290/2005 kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad seoses makseasutuste ja teiste organite akrediteerimise ning EAGFi ja EAFRD raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmisega, artikli 11 lõiget 1, kuna oma teatises, mis liikmesriikidele tehti teatavaks kooskõlas eespool nimetatud sätetega, ei olnud ta täpsustanud, milles käesolevas asjas seisneb hagejale ette heidetav rikkumine, ega välja toonud seda, millised parandusmeetmed tuleb võtta, selleks et tagada EL vastavate sätete järgimine tulevikus. Sel põhjusel ei saa teatisele tugineda, selleks et põhjendada vaidlusaluse kindlasummalise finantskorrektsiooni tegemist Rootsi suhtes.

Hageja leiab, et komisjon rajas vaidlusaluse otsuse valedele järeldustele, mis puudutavad erinevusi vigade arvu vahel, mis tuvastati kaugseire teel kontrolli käigus, ning selliste vigade arvu vahel, mis tuvastati klassikalise kohapeal toimunud kontrolli teel. Hageja hinnangul ei ole komisjon suutnud tõendada, milles seisnevad väidetavad rikkumised või kuidas viisid need EAGFile tekkida võiva kahjuni. Hageja kinnitab, et Rootsi valis kontrollivalimid ning sisuliselt riskianalüüsi, nagu see on ette nähtud komisjoni 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1122/2009, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 73/2009 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses põllumajandustootjate otsetoetuskavade alusel makstavate toetuste nõuetele vastavusega, ümbersuunamisega ning ühtse haldus- ja kontrollisüsteemiga ning määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses veinisektori toetuskavade alusel makstavate toetuste nõuetele vastavusega, artiklis 31 ning seega ei toonud Rootsi EAGFi jaoks kaasa komisjoni väidetud riske. Seetõttu on komisjoni otsus 2 % suuruse kindla määraga korrektsiooni kohta hageja arvates vastuolus nõukogu 21. juuni 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1290/2005 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta artikliga 31 ning määruse nr 1306/2013 artikliga 52.

Juhul kui Üldkohus peaks jõudma järeldusele, et riskianalüüs ei viidud läbi kooskõlas määruse nr 1122/2009 artikli 31 lõikega 2, siis väidab hageja teise võimalusena, et komisjonil puudus alus kohaldada 2 % suurust kindla määraga korrektsiooni. Ei väidetava rikkumise suurus, arvestades selle laadi ja ulatust, ega rahaline kahju, mille rikkumine oleks võinud liidule põhjustada, ei saa põhjendada 8 811 286,44 euro suurust summat, mis jäeti vaidlusaluse otsusega EL rahastusest välja. Hageja väidab, et kohaste pingutustega oleks võimalik kindlaks teha summa, mis vastab riskile, mille rikkumine oleks võinud kaasa tuua. Järelikult on kõnealuse kindla määraga korrektsiooni tegemine vastuolus määruse nr 1306/2013 artikli 52 lõikega 2 ja 23. detsembri 1997. aasta dokumendiga „Juhtnöörid EAGGFi tagatisfondi raamatupidamisarvestuse heakskiitmise ja kontrollimise otsuse koostamisel finantstagajärgede arvutamiseks”, samuti proportsionaalsuse põhimõttega. Hageja hinnangul tuleb seega vähendada summat, mis tuleneb kindla määraga korrektsioonist.