Kohtuasi C‑94/14

Flight Refund Ltd

versus

Deutsche Lufthansa AG

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Kúria)

„Eelotsusetaotlus — Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala — Õigusalane koostöö tsiviilasjades — Euroopa maksekäsu menetlus — Määrus (EÜ) nr 1896/2006 — Artiklid 17 ja 20 — Sellise kohtu kohustused, kes menetleb taotlust määrata kohus, kes on territoriaalselt pädev lahendama kohtuasja, mis tuleneb Euroopa maksekäsule kostja vastuväite esitamisest — Euroopa maksekäsu päritoluliikmesriigi kohtute pädevus — Määrus (EÜ) nr 44/2001 — Nõue, mis tuleneb õigusest saada määruse (EÜ) nr 261/2004 alusel hüvitist lennu hilinemise eest”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (teine koda) 10. märtsi 2016. aasta otsus

Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Euroopa maksekäsu menetlus – Määrus nr 1896/2006 – Sellise kohtu kohustused, kes menetleb taotlust määrata kohus, kes on territoriaalselt pädev lahendama kohtuasja, mis puudutab Euroopa maksekäsu aluseks olevat nõuet ja tuleneb maksekäsule kostja vastuväite esitamisest – Menetlusküsimus, mida see määrus sõnaselgelt ei reguleeri – Maksekäsu päritoluliikmesriigi siseriikliku õiguse kohaldatavus

Vt otsuse tekst. (vt punktid 40 ja 41)

Reisija õigus saada lennu hilinemise korral kindlasummalist ja ühetaolist hüvitist – mis tuleneb määruse nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta, artiklitest 5–7 – ei sõltu kahju hüvitamisest, mis on ette nähtud rahvusvahelise õhuveo nõuete ühtlustamise Montréali konventsiooni artiklis 19. Seega, kuna ühelt poolt määruse ja teiselt poolt Montréali konventsiooni sätetel põhinevad õigused kuuluvad erinevatesse õiguslikesse raamistikesse, ei ole konventsioonis ette nähtud rahvusvahelise kohtualluvuse eeskirjad kohaldatavad avaldustele, mis on esitatud ainult määruse nr 261/2004 alusel, vaid need avaldused tuleb läbi vaadata määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil‑ ja kaubandusasjades alusel. (vt punktid 45 ja 46)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 47)

Euroopa Liidu õigust tuleb tõlgendada nii, et kui kohus viib läbi Euroopa maksekäsu päritoluliikmesriigi territoriaalselt pädeva kohtu määramise menetlust ja analüüsib neil asjaoludel küsimust, kas selle liikmesriigi kohtutel on rahvusvaheline pädevus lahendada kohtuasi, mis puudutab selle maksekäsu aluseks olevat nõuet, millele kostja esitas ettenähtud tähtaja jooksul vastuväite, siis kuna määruses nr 1896/2006, millega luuakse Euroopa maksekäsumenetlus, ei ole selle kohtu volituste ja kohustuste kohta midagi märgitud, reguleerib neid menetlusküsimusi vastavalt määruse artiklile 26 kõnealuse liikmesriigi siseriiklik õigus. Nimelt, kuna määruse nr 1896/2006 ülesehitusest nähtub, et selle eesmärk ei ole liikmesriikide menetlusõigust ühtlustada, ja arvestades määruse artikli 17 lõike 1 piiratud kohaldamisala, tuleb seda sätet niivõrd, kuivõrd selles on ette nähtud menetluse automaatne jätkumine kostja vastuväite korral, tõlgendada kooskõlas tavalise tsiviilkohtumenetluse normidega selles tähenduses, et kõnealuse sättega ei ole kehtestatud mingit konkreetset nõuet, mis puudutaks nende kohtute laadi, kus menetlus peab jätkuma, või õigusnorme, mida selline kohus peab kohaldama. (vt punktid 48, 54, 56 ja 73 ning resolutsioon)

Euroopa Liidu õigust tuleb tõlgendada nii, et olukorras, milles kohus viib läbi Euroopa maksekäsu päritoluliikmesriigi territoriaalselt pädeva kohtu määramise menetlust ja analüüsib neil asjaoludel küsimust, kas selle liikmesriigi kohtutel on rahvusvaheline pädevus lahendada kohtuasi, mis puudutab selle maksekäsu aluseks olevat nõuet, millele kostja esitas ettenähtud tähtaja jooksul vastuväite, nõuab määrus nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil‑ ja kaubandusasjades, et Euroopa maksekäsu päritoluliikmesriigi kohtute rahvusvahelise pädevuse küsimus lahendataks menetlusnormide kohaselt, mis võimaldavad tagada määruse sätete kasuliku mõju ja kaitseõigused, olenemata sellest, kas kõnealuse küsimuse lahendab eelotsusetaotluse esitanud kohus või viimase määratud kohus, kellel on territoriaalne ja sisuline pädevus lahendada nõue tavalises tsiviilkohtumenetluses. Siseriiklikud õigusnormid, mis on kohaldatavad siseriiklikus kohtus toimuvale menetlusele, peavad võimaldama sellel kohtul rahvusvahelise kohtualluvuse küsimust analüüsida määruses nr 44/2001 sätestatu alusel, võttes arvesse kogu teavet, mida tal on selleks vaja. Kui see ei oleks nii, võiks kohus kas tõlgendada oma menetlusnorme nii, et need võimaldavad kõnealused nõuded täita, või määrata kohtu, kellel on sisuline pädevus lahendada nõue sisuliselt tavalises tsiviilkohtumenetluses territoriaalselt pädeva kohtuna, kes sel juhul peab tegema otsuse oma rahvusvahelise pädevuse kohta lähtuvalt määruses nr 44/2001 sätestatud kriteeriumidest. (vt punktid 48, 62–64 ja 73 ning resolutsioon)