ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 69/21

SGL Carboni 18. detsembril 2008 esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 8. oktoobri 2008. aasta otsuse peale kohtuasjas T-68/04: SGL Carbon AG versus Euroopa Ühenduste Komisjon

(Kohtuasi C-564/08 P)

(2009/C 69/38)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellant: SGL Carbon AG (esindajad: advokaadid M. Klusmann ja K. Beckmann)

Teine menetluspool: Euroopa Ühenduste Komisjon

Apellandi nõuded

— Tühistada Esimese Astme Kohtu (viies koda) 8. oktoobri 2008. aasta otsus kohtuasjas T-68/04: SGL Carbon AG vs. komisjon;

— vähendada sobivas ulatuses vaidlustatud komisjoni 3. detsembri 2003. aasta otsuse punktiga 2 määratud trahvisummat;

— teise võimalusena saata asi uueks otsustamiseks tagasi Esimese Astme Kohtule;

— mõista kohtukulud välja vastustajalt.

Väited ja peamised argumendid

Käesoleva apellatsioonkaebuse ese on Esimese Astme Kohtu otsus, millega jäeti rahuldamata hageja esitatud hagi komisjoni 3. detsembri 2003. aasta otsuse peale, mis puudutas kartelli elektriliste ja mehaaniliste süsinikust ja grafiidist toodete turul.

Apellandi apellatsioonkaebus põhineb kahel väitel, mis puudutavad vastavalt Esimese Astme Kohtu poolt ühenduse õiguse rikkumist ning menetlusnormide rikkumist.

Esimese väitega heidab apellant Esimese Astme Kohtule ette seda, et ta rikkus õigusnorme, kuna ta ei võtnud arvesse tema poolt esimeses astmes esitatud argumente, mis puudutasid omatarbe väärtusega seotud käibe ebaõigesti arvessevõtmist trahvide lähtesummade kindlaksmääramisel turumahtude alusel. Muu hulgas leiab ta, et talle kohaldatav lähtesumma on õiguslikult ebaproportsionaalne, mis tähendab, et on rikutud mittediskrimineerimise ja proportsionaalsuse põhimõtet ning EÜ artiklit 253.

Teise väitega toob apellant välja, et tema suhtes on trahvi lähtesumma kindlaksmääramisel tehtud hindamisviga nii, et Esimese Astme Kohus on pädevust ületanud. Nii tehes rikkus Esimese Astme Kohus ka mittediskrimineerimise ja proportsionaalsuse põhimõtet. Nimetatud kohus on hageja kahjuks jätnud tähelepanuta enda kohtupraktika, jättes õiguslikult põhjendamata turuosade kategooriatele vastavalt kindla suurusega trahvi määramise küsimuse. Varasemates sarnastes otsustes on Esimese Astme Kohus pidanud asjakohasteks turuosade kategooriaid maksimaalselt 5 % kaupa, kuid käesoleval juhul põhines ta turuosade kategooriatele 10 % kaupa, mis asetab kategooria madalamasse osasse kuuluva apellandi tuntavalt ebasoodsamasse olukorda.
1.

Kas nõukogu 17. juuli 1969. aasta direktiivi 69/335/EMÜ (1) kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta (nõukogu 10. juuni 1985. aasta direktiivi 85/303/EMÜ redaktsioonis) tuleb tõlgendada nii, et tasud, mida ametnikust notar võtab direktiivi kohaldamisalasse kuuluva tehingu notariaalse tõestamise eest, on maksud direktiivi tähenduses, kui kohaldatava siseriikliku õiguse kohaselt võivad notaritena tegutseda ka ametnikust notarid, kes on määratud tasude osas võlausaldaja rollis ning riik on üleüldiselt loobunud direktiivi kohaldamisalasse kuuluvate tehingute tõestamise tasudest?
ET Euroopa Liidu Teataja C 69/16

25. septembril 2008 esitatud hagi — Euroopa Ühenduste Komisjon versus Saksamaa Liitvabariik

(Kohtuasi C-424/08)

(2009/C 69/27)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: B. Schima ja A. Sipos)

Kostja: Saksamaa Liitvabariik

Hageja nõuded

— Tuvastada, et Saksamaa Liitvabariik on rikkunud nõukogu 9. detsembri 1996. aasta direktiivi 96/82/EÜ ohtlike ainetega seotud suurõnnetuste ohu ohjeldamise kohta artikli 11 lõike 1 punktist c tulenevaid kohustusi, kuna Saksamaa Liitvabariik ei ole koostanud kõigi selle direktiivi artikli 9 kohaldamisalas olevate käitiste kohta käitisevälise ohuolukorra lahendamise plaane.

— mõista kohtukulud välja Saksamaa Liitvabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Direktiivi 96/82/EÜ artikli 11 lõike 1 punkti c kohaselt peavad liikmesriigid kõigi selle direktiivi artikli 9 kohaldamisalas olevate käitiste osas tagama, et selleks määratud asutused koostavad käitisevälise ohuolukorra lahendamise plaani, mis hõlmab väljaspool käitist võetavaid meetmeid. Need ohuolukorra lahendamise plaanid peavad sisaldama mitte ainult teavet ohuolukorra tagajärgede leevendamise meetmete kohta nii käitise territooriumil kui ka käitiseväliselt, vaid ka õnnetust käsitleva asjaomase teabe üldsusele edastamist ja üldsuse õigest käitumisest teavitamise korda. Lisaks ka suurõnnetuse võimaliku piiriülese mõju korral teiste liikmesriikide hädaabiteenistuste teavitamise korda.

Käesoleva hagi ese on nõue tuvastada, et Saksamaa Liitvabariik on rikkunud direktiivi 96/82/EÜ artikli 11 lõike 1 punktist c tulenevaid kohustusi, kuna Saksamaa Liitvabariik ei ole koostanud kõigi selle direktiivi artikli 9 kohaldamisalas olevate käitiste kohta käitisevälise ohuolukorra lahendamise plaane.
2.

Kui vastus esimesele küsimusele on eitav: Kas direktiivi 92/12/EMÜ artikli 15 lõiget 4 tuleb tõlgendada selliselt, et tõendi, et kaubasaaja on aktsiisiga maksustatava kauba vastu võtnud, võib esitada ka muul moel kui direktiivi 92/12/EMÜ artiklis 18 nimetatud saatedokumendiga?
ET Euroopa Liidu Teataja C 69/20

Eelotsusetaotlus, mille esitas Bundesverwaltungsgericht (Saksamaa) 19. detsembril 2008 — Müller Fleisch GmbH versus Land Baden-Württemberg

(Kohtuasi C-562/08)

(2009/C 69/36)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesverwaltungsgericht

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: Müller Fleisch GmbH

Vastustaja kassatsioonimenetluses: Land Baden-Württemberg

Kolmas isik: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

Eelotsuse küsimus

Kas määruse (EÜ) nr 999/2001 (1), mida on muudetud komisjoni 22. juuni 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 1248/2001 (2), artikli 6 lõiget 1 koosmõjus III lisa A peatüki I jaoga tuleb tõlgendada selliselt, et sellega on vastuolus kontrollikohustuse laiendamine kõigile üle 24 kuu vanustele veistele, nagu on kehtestatud 1. detsembri 2000. aasta BSE kontrolli määrusega (BGBl I lk 1659), mida on muudetud 25. jaanuari 2001. aasta määrusega (BGBl I lk 164).

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 999/2001, millega sätestatakse teatavate transmissiivsete spongioossete entsefalopaatiate vältimise, kontrolli ja likvideerimise eeskirjad (EÜT L 147, lk 1; ELT eriväljaanne 03/32, lk 289).

(2) Komisjoni 22. juuni 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1248/2001, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 999/2001 III, X ja XI lisa transmissiivse spongioosse entsefalopaatia epidemioloogilise seire ja kontrollimise osas (EÜT L 173, lk 12; ELT eriväljaanne 03/32, lk 450).
1.

a. Kas direktiivi 89/665/EMÜ (1) artikli 1 lõikeid 1 ja 3 ning artikli 2 lõikeid 1 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et neid sätteid ei järgita, kui ühenduse õiguse alusel peetavates hankevaidlustes siseriikliku kohtu poolt tagatavat õiguskaitset muudetakse keerulisemaks sellega, et süsteemis, kus nii halduskohus kui ka tsiviilkohus võivad olla pädevad sama otsuse ja selle tagajärgede osas, võidakse teha vastandlikke otsuseid? b. Kas selles kontekstis on lubatav, et halduskohtu pädevus on piiratud seisukoha andmise ja lahendi tegemisega hankeotsuse kohta, ning kui see on nii, siis miks ja/või millistel tingimustel? c. Kas selles kontekstis on lubatav, et Algemene wet bestuursrecht (Madalmaade üldine haldusmenetluse seadus), mis üldjuhul reguleerib halduskohtusse pöördumist, välistab kaebuse asjades, kus hanke korraldanud asutus on teinud otsuse lepingu sõlmimiseks ühega pakkujatest, ning kui see on nii, siis miks ja/või millistel tingimustel? d. Kas vastus küsimusele 2 on selles kontekstis oluline?
—

Tuvastada, et kuna Itaalia Vabariik andis maksusoodustuse regenereeritud määrdeõlidele, mis on toodetud Itaalias kogutud vanaõlist, kuid keeldus seda soodustust kohaldamast määrdeõlidele, mis on toodetud teistest liikmesriikidest pärit vanaõlist (vastavalt „Tootmis- ja tarbimismakse ning vastavaid kriminaal- ja halduskaristusi käsitlevate õigusnormide tervikteksti” („Testo unico delle disposizioni legislative concernenti le imposte sulla produzione e sui consumi e relative sanzioni penale e amministrative”), mis kiideti heaks 26. oktoobri 1995. aasta seadusandliku dekreediga nr 504, artiklile 62, tõlgendatuna Agenzia delle Entrate 5. mai 2004. aasta ringkirjas nr 24/D ning vastavalt 23. detsembri 2005. aasta seaduse nr 266 artikli 1 lõikele 116), siis on Itaalia Vabariik rikkunud EÜ artiklist 90 tulenevaid kohustusi;
1.

Kas nõukogu 22. septembri 2003. aasta direktiivi 2003/86/EÜ (1) perekonna taasühinemise õiguse kohta artikli 7 lõike 1 punktis c esitatud väljend „sotsiaalabisüsteemi abil” tähendab seda, et see säte lubab liikmesriigil kehtestada perekonna taasühinemise osas õigusnormid, mis toovad kaasa selle, et perekonna taasühinemist ei võimaldata perekonna taasühinemist taotlevale isikule, kes on tõendanud, et tal on stabiilne ja korrapärane sissetulek, millega ta suudab katta üldiselt vajalikud elamiskulud, kuigi tema sissetuleku suuruse tõttu on tal õigus saada eritoetusi selleks, et katta erilisi, individuaalselt määratletud elamiseks vajalikke kulusid, saada sissetulekust sõltuvaid maksuvabastusi kohalikelt omavalitsustelt või taotleda kommunaalpoliitika raames võetud sissetulekut toetavaid meetmeid vähemkindlustatud isikute toetuseks?
ET Euroopa Liidu Teataja C 55/11

17. detsembril 2008 esitatud hagi — Euroopa Ühenduste Komisjon versus Hispaania Kuningriik

(Kohtuasi C-560/08)

(2009/C 55/18)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: S. Pardo Quintillán, D. Recchia ja J.-B. Laignelot)

Kostja: Hispaania Kuningriik

Hageja nõuded

— Tuvastada, et Hispaania Kuningriik on rikkunud oma kohustusi, mis tulenevad: — nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ (1) teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta artikli 2 lõikest 1, artiklist 3, artikli 4 lõigetest 1 või 2 vastavalt olukorrale ning artiklist 5 seoses maantee M-501 kahekordistamise ja/või ümberkorralduse eraldiseisvate projektidega maantee lõike 1, 2 ja 4 puudutavas; direktiivi 85/337/EMÜ artikli 6 lõikest 2 ja artiklist 8 seoses maantee M-501 kahekordistamise ja/või ümberkorralduse eraldiseisvate projektidega maantee lõike 2 ja 4 puudutavas; direktiivi 85/337/EMÜ artiklist 9 seoses maantee M-501 kahekordistamise ja/või ümberkorralduse eraldiseisvate projektidega maantee lõike 1, 2 ja 4 puudutavas; — nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ (2) looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta artikli 6 lõigetest 3 ja 4 koostoimes nimetatud direktiivi artikliga 7 seoses maantee M-501 kahekordistamise ja/või ümberkorralduse eraldiseisvate projektidega maantee lõike 1, 2 ja 4 puudutavas lindude erikaitseala ES 0000056 „Encinares del río Alberche y río Cofio” osas; — ja direktiivist 92/43/EMÜ tõlgendatuna Euroopa Kohtu 13. jaanuari 2005. aasta otsuses kohtuasjas C-117/03 ja 14. septembri 2006. aasta otsuses kohtuasjas C-244/05, samuti kohustusi, mis tulenevad direktiivi artikli 12 lõike 1 punktidest b ja d seoses maantee M-501 kahekordistamise ja/või ümberkorralduse eraldiseisvate projektidega maantee lõiku 1 puudutavas järgmiste alade osas: ala ES3110005 „Cuenca del río Guadarrama”, mille kohta esitati ühenduse tähtsusega alade nimekirja kandmise ettepanek, ja ala ES3110007 „Cuencas de los ríos Alberche y Cofio”, mille kohta esitati ühenduse tähtsusega alade nimekirja kandmise ettepanek;

— mõista kohtukulud välja Hispaania Kuningriigilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjoni esitatud hagi puudutab Hispaania ametiasutuste poolt heaks kiidetud või vastavalt olukorrale ellu viidud projekte seoses piirkondliku maantee M-501 (Madridi piirkond) kahekordistamise või ümberkorraldusega. Komisjon on seisukohal, et Hispaania Kuningriik on seoses nende projektidega rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivist 85/337 selle algses või muudetud sõnastuses ja direktiivist 92/43 tõlgendatuna Euroopa Kohtu 13. jaanuari 2005. aasta otsuses kohtuasjas C-117/03 ja 14. septembri 2006. aasta otsuses kohtuasjas C-244/05.

(1) EÜT L 175, lk 40; ELT eriväljaanne 15/01, lk 248.

(2) EÜT L 206, lk 7; ELT eriväljaanne 15/02, lk 102.
ET Euroopa Liidu Teataja C 55/5

Calebus, SA 24. septembril 2008 esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu (esimene koda) 14. juuli 2008. aasta määruse peale kohtuasjas T-366/06: Calebus, SA versus Euroopa Ühenduste Komisjon ja Hispaania Kuningriik

(Kohtuasi C-421/08 P)

(2009/C 55/08)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Apellant: Calebus, SA (esindaja: advokaat R. Bocanegra Sierra)

Teised menetluspooled: Euroopa Ühenduste Komisjon ja Hispaania Kuningriik

Apellandi nõuded

Tunnistada vastuvõetavaks Esimese Astme Kohtu 14. juuli 2008. aasta selle määruse peale esitatud apellatsioonkaebus, millega tunnistati Calebus, SA poolt kohtuasjas T-366/06 esitatud taotlus vastuvõetamatuks, ning menetlusõigusnormides ettenähtud nõuete täitmise järel rahuldada asjaomane kaebus ning tühistada vaidlustatud otsus, tunnistades selles esitatud taotlus vastuvõetavaks ning vastuväited põhjendatuks.

Väited ja peamised argumendid

Apellatsioonkaebus on esitatud Esimese Astme Kohtu 14. juuli 2008. aasta otsuse peale, millega tunnistati vastuvõetamatuks kohtuasjas T-366/06 Calebus, S.A. poolt esitatud hagi 19. juuli 2006. aasta otsuse 2006/613/EÜ (1) peale, millega võetakse vastu Vahemere biogeograafilises piirkonnas asuvate ühenduse tähtsusega alade loetelu niivõrd, kuivõrd maatükk „Las Cuerdas” on kantud osasse „ES61110006 Ramblas de Gergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla”, mis on nimetatud loetelu osa.

Apellatsioonkaebuses leitakse, et vaidlusaluses otsuses on rikutud õigusnormi, kuna selles väidetakse, et hagi ei ole vastuvõetav, kuna hagi esitanud äriühingul ei ole tühistamise suhtes otsest huvi. Vastavalt kohtuotsuses sätestatule kohustab otsus 2006/613 liikmesriike omaalgatuslikult ja automaatselt igal juhul esitama ühenduse tähtsusega alade loetelu — üheks selliseks alaks on maatükk „Las Cuerdas” — sellise kaitsekorra alla võtmiseks, mis paratamatult piirab nende alade kasutamise võimalusi, vähendades tasuvust ning müügiväärtust. Liikmesriigid omavad kaalutlusruumi nende meetmete sisu kindlaks määramisel, kuid mitte selle otsuse langetamisel, kas neid meetmeid asjaomastele maatükkidele kohaldada või mitte, kuna kõnealuse kaalutlusruumi olemasolu ei ole kõnealuse otsuse apellandi õigustele ja kohustustele avalduva vahetu mõjuga vastuolus.

(1) ELT L 259, lk 1.
1.

a) Kui ettevõtja, kes kaupleb teatud kaupade või teenustega (edaspidi „kuulutuse avaldaja” kasutab võimalust esitada Interneti otsingumootori haldajale märksõna [Interneti teel reklaamides saab kasutada võimalust registreerida tasu eest otsingumootorites nagu selleks on näiteks Google niinimetatud märksõnasid. Kui otsingumootorisse trükitakse selline märksõna, antakse viide kuulutuse avaldanud kliendi Internetilehele või nimekiri leitud lehekülgedest või kuulutus lehekülje paremal poolel tulemustega, mis kannavad pealkirja „sponsoreeritud lingid”.], mis vastab mõne teise (edaspidi „kaubamärgi omanik”) poolt sarnaste kaupade või teenuste suhtes registreeritud kaubamärgile ning esitatud märksõna — ilma, et see oleks ilmne otsingumootori kasutajale — sissetrükkimise tagajärjel leiab Interneti kasutaja otsingumootori poolt pakutavate tulemuste seast viite kuulutuse avaldaja kodulehele, kas siis on tegemist registreeritud kaubamärgi kasutamisega nimetatud kuulutuse avaldaja poolt direktiivi 89/104/EMÜ (1) artikli 5 lõike 1 punkti a mõttes? b) Kas olukord oleks teistsugune, kui viide — oleks leitud lehekülgede tavaloetelus või — selleks eristatud kuulutuste osas? c) Kas olukord oleks teistsugune, — kui kuulutuse avaldaja pakuks juba viitava teate juures otsingumootori haldaja kodulehel tegelikult kaupu ja teenuseid, mis sarnanevad kaupadele ja teenustele, mille suhtes on kaubamärk registreeritud, või — kui kuulutuse avaldaja pakuks enda kodulehel, millele Interneti kasutaja (vt esimese küsimuse punkt a) saab otsingumootori haldaja pakutud hüperlingi kaudu, tegelikult kaupu ja teenuseid, mis sarnanevad kaupadele ja teenustele, milles suhtes on kaubamärk registreeritud?
ET Euroopa Liidu Teataja C 55/17

Eelotsusetaotlus, mille esitas VAT and Duties Tribunal, London (Ühendkuningriik) 29. detsembril 2008 — EMI Group Ltd versus The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Kohtuasi C-581/08)

(2009/C 55/28)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

VAT and Duties Tribunal, London

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: EMI Group Ltd

Vastustaja: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Eelotsuse küsimused

a) Kuidas tõlgendada kuuenda direktiivi (1) artikli 5 lõike 6 viimast lauset käesoleva kohtuasja kontekstis?

b) Täpsemalt, millised on kuuenda direktiivi artikli 5 lõike 6 viimases lauses kasutatud mõiste „näidis” olulised tunnused?

c) Kas liikmesriik tohib piirata kuuenda direktiivi artikli 5 lõike 6 viimases lauses kasutatud mõiste „näidis” tõlgendust ainult järgmist laadi näidistele: i) tegelikule või potentsiaalsele ärikliendile antav tööstuslik näidis kujul, mis tavaliselt ei ole saadaval müügiks avalikkusele (kuni 1993); ii) ainult üks või ainult esimene mitmest näidisest, mille üks ja sama isik annab ühele ja samale saajale, kui nimetatud näidised on ühesugused või ei erine üksteisest oluliselt (alates 1993)?

d) Kas liikmesriik tohib piirata kuuenda direktiivi artikli 5 lõike 6 viimases lauses kasutatud mõistet „väikese väärtusega kingid” tõlgendust nii, et see ei hõlma: i) kaupadest koosnevaid kinke, mis moodustavad osa ühele ja samale isikule eri aegadel antud reast kinkidest või järjestikustest kinkidest (kuni oktoobrini 2003), ii) ühele ja samale isikule mis tahes 12-kuulise ajavahemiku jooksul antud ärikinke, kui nende kogumaksumus ületab 50 Inglise naela (alates oktoobrist 2003)?

e) Kas liikmesriik tohib juhul, kui vastus kolmanda küsimuse punktile 2 või neljanda küsimuse mis tahes osale on jaatav ja kui maksukohustuslane annab kahele või rohkemale füüsilisele isikule kingiks ühelaadsed või ühesugused muusikasalvestised, sest need füüsilisele isikud saavad tänu enda mõjukusele mõjutada kõnealusele esitajale langeva tähelepanu ulatust, lugeda neid kinke ühele ja samale isikule antuks ainuüksi sellepärast, et nendel isikutel on üks ja sama tööandja?

f) Kas esimesele kuni viiendale küsimusele antavaid vastuseid mõjutaks see, kui kingi saaja või tema tööandja oleks maksukohustuslane, kes saaks (või saanuks) maha arvata sisendkäibemaksu, mis kuuluks või kuulunuks tasumisele näidisest koosneva kauba andmise eest?

(1) Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuues direktiiv 77/388/EMÜ, kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23).
ET Euroopa Liidu Teataja C 220/17

Eelotsusetaotlus, mille esitas Court of Appeal in Northern Ireland (Ühendkuningriik) 16. oktoobril 2008 — Seaport Investments Ltd versus Department of the Environment for Northern Ireland

(Kohtuasi C-454/08)

2009/C 220/30

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Appeal in Northern Ireland

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Seaport Investments Ltd

Vastustaja: Department of the Environment for Northern Ireland

Euroopa Kohtu (kuues koda) 20. mai 2009. aasta otsusega tunnistati eelotsusetaotlus vastuvõetamatuks.
ET Euroopa Liidu Teataja C 102/9

21. novembril 2008 esitatud hagi – Euroopa Ühenduste Komisjon versus Slovaki Vabariik

(Kohtuasi C-507/08)

2009/C 102/12

Kohtumenetluse keel: slovaki

Pooled

Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: C. Giolito, J. Javorský ja K. Walkerová)

Kostja: Slovaki Vabariik

Hageja nõuded

— Tuvastada, et kuna Slovaki Vabariik ei täitnud komisjoni 7. juuni 2006. aasta otsust riigiabi C 25/2005 (ex NN 21/2005) kohta, mida Slovaki Vabariik on andnud äriühingule Frucona Košice, a.s. (teatavaks tehtud numbri K(2006) 2082 all) (1), siis on Slovaki Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad EÜ asutamislepingu artikli 249 neljandast lõigust ja viidatud otsuse artiklist 2;

— mõista kohtukulud välja Slovaki Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Oma 7. juuni 2006. aasta otsuses riigiabi C 25/2005 (ex NN 21/2005) kohta, mida Slovaki Vabariik on andnud äriühingule Frucona Košice, a.s., otsustas komisjon, et Slovaki Vabariigi poolt võetud Frucona Košice a.s.-i soodustavad meetmed kujutavad endast riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses ning see abi ei ole ühisturuga kokkusobiv. Samas kohustati nimetatud otsusega Slovaki Vabariiki võtma kõik vajalikud meetmed, et nõuda abisaajalt tagasi ebaseaduslikult antud riigiabi.

Tänase päevani ei ole Fruconale antud abi tagasi makstud.

Riigiabi anti Fruconale maksuvõla kustutamise teel, mis kiideti kohtu poolt heaks kokkuleppemenetluse raames. Slovaki Vabariik püüdis ebaseaduslikult antud riigiabi tagasi nõuda kohtumenetluse raames. Esimese astme kohus jättis hagi rahuldamata muuhulgas põhjendusel, et Fruconal lasuv maksuametile võla tasumise kohustus on ex lege aegunud. Apellatsioonikohus kinnitas esimese astme kohtu otsust muuhulgas põhjendusel, et kokkuleppemenetluse raames tehtud kohtuotsust ei saa vaidlustada, sest kuivõrd tegemist on seadusjõustunud kohtuotsusega, siis peavad kõik organid, sealhulgas apellatsioonikohus, seda järgima ning komisjon ei arvestanud oma otsuses kokkuleppemenetluse ja täitemenetluse vahelist konflikti reguleerivate siseriiklike õigusnormidega.

Nende kahe kohtu otsused takistavad komisjoni otsuse viivitamatut ja tõhusat täitmist.

Ei piisa sellest, kui Slovaki Vabariik kasutab kõiki tema käsutuses olevaid vahendeid. Nende vahendite kasutamine peab tingima otsuse viivitamatu ja tõhusa täitmise, vastasel juhul loetakse, et Slovaki Vabariik on rikkunud oma kohustusi. Kui liikmesriigi astutud sammud ei ole tinginud võlgnetavate summade tegelikku tagasimaksmist, siis loetakse, et liikmesriik on rikkunud riigiabi tagasinõudmise kohustust.

(1) ELT L 112, 30.4.2007, lk 14.
—

Esimese Astme Kohus rikkus ühenduse kaubamärgi määruse artikli 8 lõike 1 punkti b, kui ta leidis, et kõne all olevad kaubamärgid on nii sarnased, et neid võib segi ajada, ja jättis seega teise nõude rahuldamata;
ET Euroopa Liidu Teataja C 82/9

Matthias Rathi 12. novembril 2008 esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu (seitsmes koda) 8. septembri 2008. aasta määruse peale kohtuasjas T-373/06: Matthias Rath versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

(Kohtuasi C-488/08 P)

(2009/C 82/16)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Matthias Rath (esindajad: advokaadid S. Ziegler, C. Kleiner ja F. Dehn)

Teised menetluspooled: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Hageja nõuded

— Tühistada Esimese Astme Kohtu (seitsmes koda) 8. septembri 2008. aasta määrus kohtuasjas T-373/06;

— rahuldada esimeses kohtuastmes esitatud nõuded;

— mõista kohtukulud välja ühtlustamisametilt ja menetlusse astujalt.

Väited ja peamised argumendid

Esimese Astme Kohus kinnitas oma määruses esimese apellatsioonikoja seisukohta, et toidulisandite ja mitte-meditsiiniliste dieettoodete osas esineb apellandi taotletava sõnamärgi „EPICAN” ja varasema ühenduse sõnamärgi „EPIGRAN” vahel segiajamise tõenäosus.

Apellant tugineb oma apellatsioonkaebuses määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumisele. Esimese Astme Kohus võttis kaupade ja tähiste sarnasuse hindamisel arvesse valed asjaolud. Kui Esimese Astme Kohus oleks asjaolusid hinnanud nõuetekohaselt, oleks ta kindlasti jõudnud seisukohale, et puudub vastandatud kaubamärkide segiajamise tõenäosus. See on nii eeskätt seetõttu, et — nagu Esimese Astme Kohus õigesti märkis — tarbija vaatleb vaidlusaluseid kaupu kõrgendatud tähelepanuga.