Keywords

Summary



Keywords

1. Põllumajandus – Ühine põllumajanduspoliitika – Rahastamine EPATF-i poolt – Põhimõtted – Kulutuste vastavus ühenduse eeskirjadele – Liikmesriikide kontrollikohustus

2. Institutsioonide aktid – Määrused – Määrus, mis kehtestab spetsiifilised kontrollimeetmed – Liikmesriikide kaalutlusõiguse puudumine – Täitmata jätmine – Õigustatus – Muu kontrollsüsteemi parem tõhusus – Vastuvõetamatus

3. Põllumajandus – Ühine põllumajanduspoliitika – Rahastamine EPATF-i poolt –Aruannete kontrollimine ja heakskiitmine – Ese – Finantskorrektsioon, mis ei kujuta endast sanktsiooni

4. Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus – Otsus, mis puudutab EPATF-i poolt rahastamise aruannete kontrollimist ja heakskiitmist

5. Põllumajandus – Ühine põllumajanduspoliitika – Ühenduse teatavate toetuskavade ühtne haldus- ja kontrollisüsteem – Kontrollitud valimite esindavus – Geograafilise valimi valiku mõju

(Komisjoni määrus nr 3887/92, artikli 6 lõiked 1, 3 ja 4)

6. Põllumajandus – Ühine põllumajanduspoliitika – Rahastamine EPATF-i poolt – Lisatasude määramine lamba- ja kitselihatootjatele – Hoiuleandmisele eelnev ümberpaigutatud loomade identifitseerimine – Mõiste „hoiule andma” – Ulatus

(Komisjoni määrus nr 2700/93, artikli 1 lõike 3 teine lõik)

Summary

1. Liikmesriikide poolt tehtud teatavate kulutuste ühendusepoolse rahastamise puhul EPATF-ist lasub liikmesriikidel kohustus sisse seada usaldusväärne ja toimiv kontrollisüsteem, mis välistab lünkade tekkimise. Sellest tulenevalt ei võeta arvesse argumenti selle kohta, et kontrollide teostamata jätmine oli tingitud ajutisest personalipuudusest.

(vt punkt 50)

2. Kui määrus kehtestab spetsiifilised kontrollimeetmed, on liikmesriigid kohustatud neid kohaldama ilma, et oleks vaja hinnata väidet, mille kohaselt erinev kontrollisüsteem oleks tõhusam, isegi juhul kui eeldada, et alternatiivseid kontrolle juba teostati.

(vt punkt 62)

3. EÜ artiklis 226 sätestatud liikmesriigi kohustuste rikkumise menetlusel ja EPATF-i aruannete kontrollimise ja heakskiitmise menetlusel on erinevad eesmärgid ja neid reguleerivad erinevad normid. Viimati mainitud menetluses on komisjonil kohustus kohaldada finantskorrektsiooni, kui kulutused, mille rahastamist taotletakse, ei ole tehtud ühenduse õigusnormide kohaselt. Sellise finantskorrektsiooni eesmärk on välistada olukord, kus EPATF-il tuleks enda kanda võtta summad, mida ei kasutata kõnealuste ühenduse õigusnormidega taotletava finantsilise eesmärgi rahastamiseks, ja seega ei kujuta korrektsioon endast sanktsiooni.

(vt punkt 63)

4. EPATF-i aruannete kontrollimist ja heakskiitmist puudutavate otsuste väljatöötamise raames tuleb otsuse põhjendatus lugeda piisavaks siis, kui adressaadiks olev riik on selle otsuse väljatöötamise menetlusse olnud tihedalt kaasatud ja ta on teadlik kaalutlustest, mille alusel komisjon pidas vajalikuks vaidlusalust summat EPATF-i kanda mitte jätta.

(vt punkt 67)

5. Määruse nr 3887/92, milles sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad ühenduse teatavate toetuskavade ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi kohaldamiseks, artikli 6 lõige 3 sätestab osas, mis puutub hõlmatavasse geograafilisse valimisse, et kohapealne kontroll peab hõlmama märkimisväärse osa abitaotlustest ja et see osa on teatav protsent loomapidamistoetuse taotlustest. See säte ei täpsusta samas, kas minimaalne protsent arvutatakse haldusüksuse või kogu riigi pinnalt.

Valimite esindavuse tagab paremini see, kui need on määratletud pigem haldusüksuste, mitte kogu riigi tasandil. Tõhusa kontrolli eesmärgiga oleks vastuolus, kui teatud haldusüksused, kus kõnealuseid tooteid toodetakse märkimisväärses koguses, võiksid kontrollidest kas tervenisti või osaliselt pääseda seetõttu, et riiklik valimite esindavuse keskmine ületab sätestatud protsendimäära.

(vt punktid 109, 111)

6. Mõistet „hoiule andma” tuleb määruse nr 2700/93, milles sätestatakse lamba- ja kitselihatootjatele lisatasu maksmise üksikasjalikud eeskirjad, artikli 1 lõike 3 teise lõigu raames, mille eesmärk on tagada ümberpaigutatud loomade identifitseerimine enne, kui nad on teiste loomadega segunenud, tõlgendada selliselt, et see kohaldub samuti juhtudel, kus loomad on teiste loomadega segunenud tulenevalt erinevatele omanikele kuuluvate karjade pidamisest ühises talumajapidamises.

Niisiis, hoiuleandmise peamine tunnus on see, et erinevat päritolu loomad segunevad ja et nende eristamine muutub praktiliselt võimatuks, kui nad ei ole eelnevalt tähistatud.

(vt punkt 142)