2

Üldkohus tuvastas järgmist: „Kõnealused laevandusettevõtjad 1 [...] Corsica Ferries France SAS [edaspidi „Corsica Ferries”] on laevandusettevõtja, kes osutab regulaarset laevaühendust Mandri‑Prantsusmaalt (Marseille, Toulon ja Nice) ja Itaaliast Korsikale. 2 [SNCM] on laevandusettevõtja, kes osutab regulaarset ühendust Mandri‑Prantsusmaalt (Marseille, Toulon ja Nice) Korsikale ja Prantsusmaalt Põhja‑Aafrikasse (Alžeeria ja Tuneesia) ning ühendust Sardiiniasse. SNCM‑i üks peamistest tütarettevõtjatest, kes kuulub talle 100‑protsendiliselt, on Compagnie méridionale de navigation […]. 3 SNCM‑is omas 2002. aastal 20‑protsendilist osalust Société nationale des chemins de fer ning 80‑protsendilist osalust Compagnie générale maritime et financière (edaspidi „CGMF”), mille ainuomanik oli Prantsuse riik. Tema kapitalis osaluse omandamise võimaluse tekkimisel 2006. aastal said kaks ülevõtjat, nimelt Butler Capital Partners […] ja Veolia Transport […] kapitalis vastavalt 38% ja 28% suuruse kontrolli, samas kui CGMF‑ile jäi 25% suurune osalus ning kapitalist 9% jäeti töötajatele. Seejärel võõrandas [Butler Capital Partners] oma osaluse [Veolia Transportile]. Haldusmenetlus 4 Euroopa Ühenduste Komisjon leidis 30. oktoobri 2001. aasta otsuses 2002/149/EÜ Prantsusmaa poolt [Societé national maritime Corse-Méditerranée’le (SNCM)] antud riigiabi kohta (EÜT 2002, L 50, lk 66 […]), et SNCM‑ile antud abi summas 787 miljonit eurot ajavahemiku 1991–2001 eest avaliku teenindamise hüvitamise raames on EÜ artikli 86 lõike 2 alusel ühisturuga kokkusobiv. Selle otsuse peale ei ole Üldkohtule tühistamishagi esitatud. 5 Prantsuse Vabariik teavitas 18. veebruari 2002. aasta kirjaga komisjoni ümberkorraldamisabi kavast SNCM‑i kasuks summas 76 miljonit eurot (edaspidi „2002. aasta kava”). 6 Komisjon kiitis 9. juuli 2003. aasta otsusega 2004/166/EÜ abi kohta, mida Prantsusmaa kavatseb eraldada SNCM‑i ümberkorraldamiseks (ELT 2004, L 61, lk 13; edaspidi „2003. aasta otsus”), [teatud tingimustel] heaks SNCM‑ile ümberkorraldamiseks antava riigiabi kogusummas 76 miljonit eurot, millest võib esimese summa 66 miljonit eurot kohe välja maksta ning ülejäänud summa maksimaalselt 10 miljonit eurot sõltuvalt eelkõige SNCM‑i laevade võõrandamiste netotulemusest. 7 [Corsica Ferries] esitas 13. oktoobril 2003 Üldkohtule 2003. aasta otsuse peale tühistamishagi [(Üldkohtu kohtuotsus Corsica Ferries France vs. komisjon, T‑349/03, EU:T:2005:221)]. 8 Komisjon muutis 8. septembri 2004. aasta otsusega 2005/36/EÜ, millega muudetakse [otsust 2004/166/EÜ abi kohta, mida Prantsusmaa kavatseb eraldada Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée’ (SNCM) ümberkorraldamiseks] (ELT [2005], L 19, lk 70; edaspidi „2004. aasta otsus”), ühte tingimustest, mis oli sätestatud 2003. aasta otsuse artiklis 2. Tegemist oli tingimusega, mis puudutas nende üheteistkümne laeva maksimaalset arvu, mida SNCM võis võõrandada. Komisjon lubas […] otsuses [2005/36] asendada ühe neist laevadest, nimelt Aliso teise laevaga Asco. 9 Komisjon kiitis 16. märtsi 2005. aasta otsusega heaks 2003. aasta otsuse alusel ümberkorraldamisabi teise osa maksmise summas 3327400 eurot (edaspidi „2005. aasta otsus”). 10 [Oma kohtuotsusega Corsica Ferries France vs. komisjon (EU:T:2005:221)] tühistas Üldkohus 2003. aasta otsuse, kuna võõrandamiste puhastulus [oli] peamiselt arvutusvigade tõttu […] valesti hinnatud abi miinimumiga piirdumist, ning lükkas tagasi kõik ülejäänud väited, mis puudutavad puudulikku põhjendamist ning EÜ artikli 87 lõike 3 punkti c ja ühenduse suuniste raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta (EÜT 1999, C 288, lk 2; ELT eriväljaanne 08/01, lk 322; edaspidi „suunised”) rikkumist. 11 Prantsuse ametivõimud palusid 7. aprilli 2006. aasta kirjas komisjonil tõdeda, et kuna osa 2002. aasta kavas ette nähtud ümberkorraldusabist, nimelt 53,48 miljonit eurot on oma olemuselt „avaliku teenindamise hüvitamine”, ei saa seda liigitada ümberkorralduskava raames võetavaks meetmeks, vaid meetmeks, mis ei ole abi [kohtuotsuse Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)] tähenduses, või meetmeks, mis on EÜ artikli 86 lõike 2 alusel iseseisev 2002. aasta kavast. 12 21. aprillil 2006 sai komisjon nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle [(„EÜ koondumiste määrus”)] (ELT L 24, lk 1; ELT eriväljaanne 08/03, lk 40) artikli 4 kohase teatise kavandatava koondumise kohta, mille raames [Butler Capital Partners] ja [Veolia Transport] omandavad SNCM‑i üle ühiskontrolli. Komisjon kiitis 29. mail 2006 selle koondumise sama määruse artikli 6 lõike 1 punkti b alusel heaks. [...] 14 Komisjon otsustas 13. septembril 2006 algatada EÜ artikli 88 lõikega 2 ette nähtud menetluse uute meetmete kohta, mida rakendati SNCM‑i kasuks, ning hõlmata ka 2002. aasta kava (ELT 2006, C 303, lk 53 […]). 15 Komisjon leidis [vaidlusaluses] otsuses […], et 2002. aasta kava meetmed on ebaseaduslik riigiabi EÜ artikli 88 lõike 3 tähenduses, kuid ühisturuga kokkusobivad EÜ artikli 86 lõike 2 ja EÜ artikli 87 lõike 3 punkti c alusel, ning et 2006. aasta erastamise kava (edaspidi „2006. aasta kava”) meetmed ei ole riigiabi EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses. Kõnealused meetmed 16 [Vaidlusaluse] otsuse ese on järgmised meetmed: — 2002. aasta kava raames: CGMF‑i SNCM‑ile antud kapitalitoetus 76 miljoni euro ulatuses 2002. aastal (millest 53,48 miljonit eurot avaliku teenindamise kohustuste alusel ning ülejäänu ümberkorraldusabina), — 2006. aasta kava raames: — CGMF‑i SNCM‑ile määratud negatiivne müügihind 158 miljoni euro ulatuses, — CGMF‑i kapitalitoetus 8,75 miljoni euro ulatuses; — CGMF‑i ettemakse jooksevkontole summas 38,5 miljonit eurot SNCM‑ist koondatud töötajate jaoks uue sotsiaalkava korral. [Vaidlusalune] otsus 17 [Vaidlusaluses] otsuses, eelkõige selle põhjendustes 37–54 tuvastas komisjon, et reisijateveoühendus Korsikaga on turg, mida iseloomustab hooajalisus ja selle koondumine. Turu konkurentsistruktuur on oluliselt arenenud alates sellest, kui [Corsica Ferries] 1996. aastal turule tuli. Alates 2000. aastast moodustasid SNCM ja [Corsica Ferries] faktilise duopoli, kellele kuulus üle 90% turuosadest. [Corsica Ferries] edestas 2007. aastal selgelt SNCM‑i ning vedas turul, mis kasvab korrapäraselt 4% aastas, üks miljon täiendavat reisijat. SNCM koos [Compagnie méridionale de navigation’iga] säilitas seevastu sisuliselt monopoolse seisundi kaubavedude osas. 18 Komisjon leidis [vaidlusaluse] otsuse põhjendustes 219–225, et kõik kapitalisüstid, mille SNCM sai CGMF‑i kaudu, rahastati riigi vahenditest, mis ohustas moonutada konkurentsi ning kahjustas liikmesriikidevahelist kaubandust. Nii oli ta seisukohal, et neljast EÜ artikli 87 lõikes 1 toodud tingimusest on täidetud kolm. Seejärel kontrollis ta iga meetme puhul valikulise majandusliku eelise olemasolu ning meetme võimalikku kokkusobivust ühisturuga. 19 Mis puudutab 2002. aastal teatatud 76 miljonit eurot, siis leidis ta [vaidlusaluse] otsuse põhjenduses 236, et 53,48 miljonit võib lugeda avaliku teenindamise hüvitamiseks. Tulenevalt [kohtuotsuse Corsica Ferries France vs. komisjon (EU:T:2005:221)] punktist 320, hindas ta seda kapitalisüsti […] kohtuotsusest Altmark [Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg (EU:C:2003:415)] lähtuvalt ning järeldas [vaidlusaluse] otsuse põhjenduses 257, et tegemist on küll riigiabiga, mis on siiski EÜ artikli 86 lõike 2 kohaselt ühisturuga kokkusobiv. Järelejäänud 22,52 miljonit eurot tuleb seega lugeda ümberkorraldamisabiks. 20 Mis puudutab 2006. aasta kava, siis seejärel kohaldas komisjon [vaidlusaluse] otsuse põhjendustes 267–352 turumajanduses tegutseva eraõigusliku investori testi (edaspidi „eraõigusliku investori test”) negatiivsele müügihinnale summas 158 miljonit eurot. Selleks hindas ta, kas hüpoteetiline eraõiguslik investor oleks CGMF‑i asemel eelistanud selle summa ulatuses [SNCM-i] rekapitaliseerida või likvideerida äriühing ja võtta enda kanda kulud. Seega oli vajalik hinnata minimaalset likvideerimiskulu. 21 Komisjon leidis [vaidlusaluse] otsuse põhjendustes 267–280, et likvideerimiskulu peab kindlasti hõlmama ka sotsiaalkava kulu, nimelt täiendavate koondamishüvitiste kulu, mille aluseks on seadusest ja kollektiivlepingust tulenevad kohustused, selleks et täna kohanduda suurte kontsernide praktikaga ning mitte kahjustada valdusettevõtja ja tema kõige olulisema aktsionäri mainet. Seega hindas ta sõltumatu eksperdi abil nende täiendavate hüvitiste kulu, võrreldes seda sotsiaalkavadega, mida Prantsusmaal viisid äsja ellu sellised suured kontsernid, nagu Michelin või Yves Saint-Laurent. 22 Komisjon tõdes [vaidlusaluse] otsuse põhjenduses 350, et negatiivne müügihind oli avatud, läbipaistva, tingimusteta ja mittediskrimineeriva menetluse tulemus ning seetõttu on tegemist turuhinnaga. Seega lähtudes oletusest, et likvideerimiskulu piirdub üksnes koondamishüvitistega, jõudis komisjon selle otsuse põhjenduses 352 järeldusele, et likvideerimiskulu on suurem kui negatiivne müügihind ning et kapitalisüst summas 158 miljonit eurot ei ole järelikult riigiabi EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses. 23 CGMF‑i kapitalisüsti osas summas 8,75 miljonit eurot leidis komisjon [vaidlusaluse] otsuse põhjendustes 356–358, et kuna erakapitalil põhinevate ülevõtjate kapitalisüst oli märkimisväärne ja samaaegne, saab kohe alguses välistada abi olemuse. Seejärel tõdes komisjon, et fikseeritud tasuvusmäär kujutab endast kohast tasu investeeritud kapitali eest ning et võõrandamise äramuutva tingimuse olemasolu ei sea kahtluse alla võrdset kohtlemist. Ta jõudis sama otsuse põhjenduses 365 järeldusele, et CGMF‑i kapitalisüst summas 8,75 miljonit eurot ei ole riigiabi EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses. 24 Edasi märkis komisjon [vaidlusaluse] otsuse põhjendustes 372–378, et sotsiaalabimeetmeid summas 38 miljonit eurot, mis tasuti tingdeponeerimiskontole, rakendatakse ülevõtjate elluviidava uue sotsiaalkava korral ning need ei vasta 2002. aasta kavas ette nähtud töötajate arvu vähendamisele. Selle abi võib komisjoni arvates välja maksta üksnes isikutele, kelle tööleping SNCM‑iga on eelnevalt lõpetatud. Need meetmed ei kujutanud seega endast kulusid, mis tulenesid sotsiaalõigusnormide tavapärasest kohaldamisest töölepingu lõpetamise korral. Komisjon jõudis järeldusele, et see sotsiaalabi, mille annab riik avaliku võimuna, mitte riik kui aktsionär, kuulub seega liikmesriikide sotsiaalpoliitika valdkonda ega ole seetõttu abi EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses. 25 Mis puudutab vahet summas 22,52 miljonit eurot, millest ümberkorraldamisabi raames teatati, see tähendab 2002. aasta kava raames teatatud 76 miljoni euro ja EÜ artikli 86 lõike 2 alusel ühisturuga kokkusobivaks loetud 53,48 miljoni euro […] vahet, siis leidis komisjon [vaidlusaluse] otsuse põhjenduses 381, et see kujutab endast riigiabi EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses. Edasi hindas ta selle meetme kooskõla suunistega. 26 Komisjon tuvastas [vaidlusaluse] otsuse põhjendustes 387–401, et SNCM oli 2002. aastal tõepoolest raskustes olev äriühing suuniste punkti 5 alapunkti a ning punkti 6 tähenduses ning et 2002. aasta kava võib vastavalt suuniste punktidele 31–34 tagada ettevõtte elujõulisuse taastamise. 27 Soovimatute konkurentsimoonutuste vältimise osas (suuniste punktid 35–39) leidis komisjon [vaidlusaluse] otsuse põhjenduses 404, et laevaühenduse turul Korsikale ei ole ülevõimsust ning seega ei ole vaja kaasa aidata olukorra paranemisele. Edasi tõdes ta selle otsuse põhjenduses 406, et teatatud ümberkorraldamiskava aitab märkimisväärselt vähendada ettevõtja turuosa. Ka soovimatute konkurentsimoonutuste vältimise kriteerium on selle kohaselt täidetud. 28 Komisjon märkis [vaidlusaluse] otsuse põhjendustes 410–419, et suuniste punktide 40 ja 41 alusel minimaalsena arvutatud abivajadust piirati 9. juulil 2003 19,75 miljonile eurole, tingimusel et võetakse arvesse 2003. aasta otsusega ette nähtud võõrandamiste puhastulu. Seejuures arvutas komisjon kõigepealt SNCM‑i likviidsusvajaduse tema ümberkorraldamiskava jaoks. Ümberkorraldamiskava kulu oli tema arvates 46 miljonit eurot. Seejärel lahutas ta 18. veebruarist 2002 (2002. aasta kavast teatamise kuupäev) kuni 9. juulini 2003 (2003. aasta otsuse tegemise kuupäev) kõik aset leidnud võõrandamised, nimelt 26,25 miljonit eurot, ning jõudis summani 19,75 miljonit eurot. 29 Kompenseerivate meetmete osas leidis komisjon, et kõiki 2003. aasta otsuses ette nähtud tingimusi, mis puudutavad omandamisi, laevastiku kasutamist, varade võõrandamisi, keeldu pakkuda oma konkurentidest madalamaid hindasid […] ning laevaühenduste piirangut Korsikalt väljuvatel liinidel, järgiti peaaegu täielikult. Kuna neid tingimusi järgiti ning teatatud abisumma oli märkimisväärselt madalam 2003. aastal heaks kiidetud summast, ei pidanud komisjon otstarbekaks kehtestada täiendavaid kohustusi. Võttes arvesse 2003. aasta otsuses ette nähtud täiendavate võõrandamiste summat, leidis seega komisjon [vaidlusaluse] otsuse põhjenduses 434, et ümberkorraldamise lõppsumma suuruses 15,81 miljonit eurot on ühisturuga kokkusobiv riigiabi EÜ artikli 87 lõike 3 punkti c tähenduses. 30 [Vaidlusaluse] otsuse resolutsioon on sõnastatud järgmiselt: „Artikkel 1 Prantsuse riigi poolt SNCM‑ile makstud 53,48 miljonit eurot avaliku teenindamise kohustuste hüvitisena ajavahemiku 1991–2001 kohta on ebaseaduslik riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 88 lõike 3 tähenduses, kuid ühisturuga kokkusobiv kõnealuse lepingu artikli 86 lõike 2 alusel. SNCM‑i 158 miljoni euro suurune negatiivne müügihind, töötajatega seotud sotsiaalmeetmete katmine CGMF‑i poolt 38,5 miljoni euro ulatuses ning SNCM‑i ühine ja samaaegne rekapitaliseerimine CGMF‑i poolt 8,75 miljoni euro ulatuses ei ole riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 87 lõike 1 tähenduses. Prantsusmaa poolt [SNCM‑ile] antud ümberkorraldusabi 15,81 miljoni euro ulatuses on ebaseaduslik riigiabi EÜ asutamislepingu artikli 88 lõike 3 tähenduses, kuid ühisturuga kokkusobiv kõnealuse lepingu artikli 86 lõike 2 alusel. Artikkel 2 Käesolev otsus on adresseeritud Prantsuse Vabariigile.”