ET Euroopa Liidu Teataja C 211/53

13. juulil 2007 esitatud hagi — Leedu versus komisjon

(Kohtuasi T-262/07)

(2007/C 211/100)

Kohtumenetluse keel: leedu

Pooled

Hageja: Leedu Vabariik (esindajad: D. Kriaučiūnas ja E. Matulionytė)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada komisjoni 4. mai 2007. aasta otsus K(2007)1979 lõplik (1) või teise võimalusena tühistada nimetatud otsus selles osas, milles see puudutab Leedu Vabariiki;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Vaidlustatud otsusega määratakse kindlaks põllumajandustoodete kogused, mis on ühinemiskuupäeval uutes liikmesriikides vabas ringluses ja ületavad koguseid, mida võidaks käsitada normaalse ülekandevaruna 1. mail 2004, ning summad, mida uued liikmesriigid peavad tasuma kõnealuste koguste kõrvaldamise hüvitamiseks.

Hageja hinnangul on vaidlustatud otsus ebaseaduslik. Tema hagi põhineb neljal väitel.

1. Pädevuse puudumine

Hageja väidab, et ühinemisakti IV lisa 4. peatüki punkt 4 ei anna komisjonile õigust kohustada liikmesriike tasuma ühenduse eelarvesse karistusliku olemusega summasid, eriti kui ta ei ole tõendanud, et komisjon on ülemääraste koguste kõrvaldamiseks teinud reaalseid kulutusi, samuti on komisjon ületanud kolmeaastast tähtaega, mis on sätestatud ühinemisakti artiklis 41 sama artikli alusel otsuse tegemiseks, ja see on ainus säte, mis võib olla otsuse õiguslikuks aluseks.

2. Ühenduse õiguse rikkumine

Õiguskindluse põhimõtte rikkumine: vaidlustatud otsusega on rikutud õiguskindluse põhimõtet, kuna ülemääraste koguste arvutamise meetodid ja kriteeriumid ei olnud ühinemise ajal olemasolevate koguste kindlaksmääramisel teada, mis oleks liikmesriikidel võimaldanud ülemääraste koguste tekkimist ära hoida või need kõrvaldada varusid kogunud ettevõtjate kulul. Peale selle on vaidlustatud otsuses sätestatud teistsugused kriteeriumid ja laiendatud hindamisele kuuluvate toodete loetelu võrreldes määruse nr 1972/2003 artikliga 4, mille alusel liikmesriigid kontrollivad ülemääraste varude tekkimist.

Diskrimineerimiskeelu rikkumine: erinevalt komisjoni määrusest (EÜ) nr 144/97, milles käsitletakse põllumajandustoodete ülemääraseid varusid Austrias, Rootsis ja Soomes, on vaidlustatud otsuses hinnatud mitte ainult neid tooteid, mille puhul makstakse eksporditoetust või rakendatakse sekkumismeetmeid, vaid ka muude toodete varusid. Diskrimineerimiskeeldu on rikutud ka sellega, et uute liikmesriikide erinevaid olukordi on koheldud ühetaoliselt ja erilised asjaolud, milles need varud on tekkinud, on põhjendamatult jäetud arvesse võtmata.

Hea halduse ja läbipaistvuse põhimõtete rikkumine: vaidlustatud otsuses ei ole tasumisele kuuluvate summade arvutamise alused ammendavalt esitatud ning need kriteeriumid muutuvad pidevalt. Lisaks, kuigi liikmesriigid hindasid ise varusid kooskõlas ühenduse õigusaktidega, siis komisjon, jättes selgitamata, miks see hindamine on ebatäpne ja seda vaidlustamata, viis läbi samade varude uue hindamise omaenda kriteeriumide alusel.

Ühinemisakti sätete rikkumine: esiteks ei ole otsus sobiv ülemääraste varude kõrvaldamisega taotletavate ühinemisakti IV lisa 4. peatüki punktis 2 seatud eesmärkide saavutamiseks eriti seetõttu, et selles otsuses määratud trahve ei ole isegi püütud siduda kulutustega, mida komisjon ülemääraste varude kõrvaldamiseks tegelikult tegi. Teiseks on otsus vastu võetud pärast seda, kui oli möödunud ühinemisakti artiklis 42 ettenähtud tähtaeg, mille jooksul komisjon võis rakendada üleminekumeetmeid — kolm ühinemisjärgset aastat.

3. Põhistamata jätmine

Hageja leiab, et vaidlustatud otsus ei ole nõuetekohaselt põhistatud või on lausa põhistamata; eelkõige ei ole selles näidatud, kas (ja millisel määral) tegi ühendus asjaomaste ülemääraste koguste kõrvaldamiseks tegelikult kulutusi, mis tuleb katta liikmesriikidel.

4. Ilmselged kaalutlusvead

Kostja kinnitab, et komisjon tegi ilmselgeid kaalutlusvigu, kui ta esiteks valis makromajandusliku meetodi ega hinnanud liikmesriikides tegelikult tekkinud varusid ja teiseks, kui ta poolte esitatud konkreetsete argumentide hindamisel ei võtnud arvesse Leedu Vabariigis piimasektori siseriiklike varude tekkimisel valitsenud erilisi objektiivseid asjaolusid.

(1) Komisjoni 4. mai 2007. aasta otsus 2007/361/EÜ, milles käsitletakse muude põllumajandustoodete kui suhkru ülemääraste varude kindlaksmääramist ning nende kõrvaldamise finantstagajärgi seoses Tšehhi Vabariigi, Eesti, Küprose, Läti, Leedu, Ungari, Malta, Poola, Sloveenia ja Slovakkia ühinemisega (ELT 2007, L 138, lk 14).