Töötajate vaba liikumise alaseid sätted oleks kerge tasalülitada, kui liikmesriikidel piisaks neis sätestatud keeldudest möödaminekuks sellest, et kehtestada tööandjatele tingimused, mida töötaja, keda tööandja soovib tööle võtta, peab täitma ja mis – kui need kehtestataks otse töötaja suhtes – kujutaksid endast ELTL artiklis 45 sätestatud töötajate liikumisvabaduse piirangut. Niisugune järeldus kehtib ka juhtumil, kus tööandja soovib võtta tööle mitte palgatöötajat, vaid füüsilisest isikust ettevõtjat, kelle olukord kuulub ELTL artikli 49 alla.

See kaalutlus, mis puudutab olukorda, kus liikmesriigis asuv ettevõtja oli siseriikliku õiguse sätte kohaselt takistatud seal tegutsemast seetõttu, et ettevõtte palgalise juhi elukoht ei olnud selles liikmesriigis, on samuti analoogia alusel kohaldatav, kui vaidlusalune tingimus puudutab juhti, kes on füüsilisest isikust ettevõtja.

Töötajate vaba liikumise valdkonnas kehtivale võrdse kohtlemise põhimõttele, mis on sätestatud ELTL artiklis 45, võib toetuda ka tööandja, et võtta oma asukoha liikmesriigis tööle töötajaid, kes on teise liikmesriigi kodanikud.

ELTL artikleid 45 ja 49 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mille kohaselt peab sõjaväerelvade ja nende laskemoonaga kauplemise ja sõjaväerelvade ja nende laskemoona ostu ja müügi vahendamisega tegeleda sooviva äriühingu seadusjärgse esindusorgani liikmel või ettevõtet juhtival ning seda esindama õigustatud osanikul või aktsionäril olema selle liikmesriigi kodakondsus.

Need normid sätestavad kodakondsusel põhineva erineva kohtlemise, mis on põhimõtteliselt keelatud nii ELTL artikliga 49 kui ka ELTL artikli 45 lõikega 2.

Eelotsusetaotluse esitanud kohtul tuleb siiski kontrollida, kas niisuguste normide õigustamiseks ELTL artikli 346 lõike 1 punktile b tuginev liikmesriik suudab tõendada, et tal on vaja tugineda selles sättes ette nähtud erandile oma oluliste julgeolekuhuvide kaitse eesmärgil.

Esiteks tuleb ELTL artiklis 346 ette nähtud erandeid tõlgendada kitsalt. Teiseks, kuigi selle artikli lõike 1 punktis b on mainitud meetmeid, mida liikmesriik võib pidada vajalikuks, et kaitsta riigi olulisi julgeolekuhuve, ei tule seda artiklit tõlgendada siiski nii, et sellega on antud liikmesriikidele diskretsiooniõigus, mis võimaldab neil üksnes nendele huvidele viidates asutamislepingu sätetest kõrvale kalduda. Nimelt peab ELTL artikli 346 lõike 1 punktile b tuginev liikmesriik tõendama, et tal on vaja tugineda selles sättes ette nähtud erandile oma oluliste julgeolekuhuvide kaitse eesmärgil.

Isegi kui oleks tõendatud, et eesmärk tagada nende isikute usaldusväärsus, kes tegelevad sõjaväerelvade ja nende laskemoonaga kauplemise ja sõjaväerelvade ja nende laskemoona vahendamisega selle ostul ja müügil ning kaitsevarustuse tarne ohutuse eesmärk ja eesmärk takistada strateegilise teabe levikut on liikmesriigi olulised julgeolekuhuvid ELTL artikli 346 lõike 1 punkti b mõttes, siis on vastavalt proportsionaalsuse põhimõttele lisaks vaja, et kodakondsuse tingimus ei ületaks taotletava eesmärgi saavutamiseks sobiva ja vajaliku piire.

(vt punktid 29, 33–35, 37, 39 ja resolutsioon)