ET Euroopa Liidu Teataja C 44/35

Le Carbone Lorraine'i 17. detsembril 2008 esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 8. oktoobri 2008. aasta otsuse peale kohtuasjas T-73/04: Le Carbone Lorraine versus komisjon

(Kohtuasi C-554/08 P)

(2009/C 44/59)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellant: Le Carbone Lorraine (esindajad: advokaadid A. Winckler ja H. Kanellopoulos)

Teine menetluspool: Euroopa Ühenduste Komisjon

Apellandi nõuded

— EÜ artikli 225 lõike 1 ja Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 alusel tühistada osaliselt Esimese Astme Kohtu 8. oktoobri 2008. aasta otsus kohtuasjas T-73/04: Le Carbone Lorraine versus komisjon;

— rahuldada Le Carbone Lorraine'i esimeses kohtuastmes esitatud nõuded ja seetõttu vähendada Carbone Lorraine'ile komisjoni poolt asjas C.38.359 — elektrilised ja mehaanilised süsinikust ja grafiidist tooted (1)3. detsembril 2003 tehtud otsuses määratud trahvi EÜ artikli 229, Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 ja nõukogu määruse nr 17/62 (2) artikli 17, nüüd nõukogu määruse nr 1/2003 (3) artikkel 31, alusel;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja esitab oma apellatsioonkaebuse põhjenduseks neli väidet.

Esimese väitega väidab hageja, et Esimese Astme Kohus rikkus karistuste individuaalsuse põhimõtet, kuna ta leidis, et komisjon ei pidanud eraldi analüüsima rikkumise erinevaid osasid, kuna tegemist oli ühe rikkumisega ning kõikide kartellikokkuleppe liikmete poolt järgitud tervikstrateegiaga. Kõnealuste tooteturgude või tootekategooriate piiritlemata jätmisel viib rikkumise üldine hindamine selleni, et trahvid määratakse kindlaks nii, et neil ole seost iga kartellikokkuleppe liikme poolt konkreetselt toime pandud tegeliku rikkumisega.

Teisega väitega väidab hagejast äriühing, et Esimese Astme Kohus tõlgendas valesti komisjoni otsust, kuna ta leidis, et komisjon võttis arvesse kartellikokkuleppe konkreetset mõju asjaomasele turule, selleks et trahvisumma kindlaks määrata, samas kui komisjon ise leidis nii 3. detsembri 2003. aasta otsuses kui ka Esimese Astme Kohtu istungil, et seda mõju ei saa täpselt hinnata. Rikkumist peeti „väga raskeks” ainult tema laadi ja geograafilise ulatuse tõttu.

Kolmanda väitega toob hageja välja, et Esimese Astme Kohus rikkus võrdse kohtlemise põhimõtet, kuna ta kinnitas komisjoni poolt trahvi täiendavast vähendamisest koostööteatise alusel keeldumist, samas kui selline vähendamine toimus kahe hagejaga konkureeriva äriühingu suhtes. Esimese Astme Kohus ei võtnud piisavalt arvesse ja ei hüvitanud hageja tihedat ja pidevat koostööd menetluse ajal.

Neljanda ja viimase väitega toob Carbone Lorraine välja proportsionaalsuse ja võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumise Esimese Astme Kohtu poolt osas, milles hageja trahvi ei saanud vähendada tema väga suurte rahaliste raskuste tõttu, samas kui sama tegurit peeti siiski teisele konkureerivale äriühingule määratud trahvi vähendamiseks piisavaks.

(1) ELT 2004 L 125, lk 45.

(2) Nõukogu 6. veebruari 1962. aasta määrus nr 17/62 esimene määrus asutamislepingu artiklite 85 ja 86 rakendamise kohta (EÜT 13, lk 204; ELT eriväljaanne 08/01, lk 3).

(3) Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (ELT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).