ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 55/16

12. detsembril 2012 esitatud hagi — Ziegler versus komisjon

(Kohtuasi T-539/12)

2013/C 55/29

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Ziegler SA (Brüssel, Belgia) (esindajad: advokaadid J. Bellis, M. Favart ja A. Bailleux)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tunnistada käesolev hagi vastuvõetavaks ja põhjendatuks;

— otsustada, et Euroopa Komisjoni tegevuse tulemusel on Euroopa Liidul tekkinud lepinguväline vastutus hageja ees;

— mõista Euroopa Liidult hageja kasuks välja 1 472 000 eurot, millele lisandub viivitusintress alates 11. märtsist 2008 kuni summa täieliku tasumiseni, ning samuti 112 872,50 eurot aastas alates 11. märtsist 2008, millele lisandub viivitusintress kuni summa täieliku tasumiseni;

— mõista Euroopa Liidult välja kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Kahju, mille hüvitamist hageja Euroopa Liidult nõuab, koosneb kahest osast.

Esiteks väidab hageja, et talle on tekitatud kahju trahviga summas 9 200 000 eurot, millele lisandub viivitusintress 7,6 % aastas, mis talle määrati komisjoni 11. märtsi 2008. aasta otsusega juhtumis COMP/38.543 — Rahvusvahelised kolimisteenused rikkumise eest, mille eest osaliselt vastutab Euroopa Liit. Hagejale väidetavalt tekitatud kahju on põhjustanud Euroopa Liidu kahekordselt õigusvastane tegu:

— Ühtelt poolt, kuna liit seadis oma ametnike kolimiskulude hüvitamise tingimuseks, et ametnikud peavad võtma kolimisteenuse kohta kolm erinevat hinnapakkumist, kuid ise ei teostanud selle kohustuse täitmise üle vähimatki kontrolli hoolimata asjaolust, et liit oli täielikult teadlik sellest, milliseid kuritarvitusi selline praktika tekitab, siis lõi liit komisjonile oma normidega soodsa pinnase ELTL artikli 101 rikkumiseks, mille eest karistati seejärel kolimisettevõtjaid. Sellega rikkus liit tema hoolsuskohustust ja hageja põhiõigust heale haldusele.

— Teiselt poolt, nõudes hagejalt fiktiivseid hinnapakkumisi, tõukasid Euroopa Liidu ametnikud kui teenistujad hagejat otseselt selle rikkumise toimepanemisele, mille eest teda karistati. Nende ametnike kaudu aitas Euroopa Liit seega kaasa ELTL artikli 101 rikkumisele, mille eest ta hiljem karistas, võtmata lisaks arvesse hageja õigust õiglasele menetlusele.

Teiseks, pärast 11. märtsi 2008. aasta otsuse vastuvõtmist on hageja teenimisvõimalused märkimisväärselt vähenenud, kuna praktikas ei ole fiktiivsete hinnapakkumiste kasutamine lõppenud ja hageja keeldumine niisuguste palvete täitmisest on toonud kaasa tema kõrvalejäämise asjaomaselt turult, mistõttu hageja osutab ainult väga piiratud ulatuses Euroopa institutsioonide ametnikele kolimisteenuseid. Hagejale niimoodi tekkinud kahju on põhjustanud liidu hoolsuskohustuse rikkumine.
ET Euroopa Liidu Teataja C 26/68

6. detsembril 2012 esitatud hagi — DeMaCo Holland versus komisjon

(Kohtuasi T-527/12)

2013/C 26/133

Kohtumenetluse keel: hollandi

Pooled

Hageja: DeMaCo Holland BV (Langedijk, Madalmaad) (esindajad: advokaadid L. Linders ja S. Bishop)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tunnistada hagiavaldus vastuvõetavaks ja põhjendatuks;

— sellest tulenevalt kohustada Euratomi viivitamatult lõpetada nende muudetud kavade igasugune kasutamine, mille suhtes on hagejal õigusi, ning mõista Euratomilt välja hagejale lepinguväliselt tekkinud kahju hüvitis esialgses summas 100 000 eurot;

— mõista Euratomilt välja käesoleva menetlusega seotud kulud.

Väited ja peamised argumendid

Hageja palub oma hagis mõista Euroopa Aatomienergiaühenduselt, mida esindab Euroopa Komisjon, välja lepinguväline kahju, kuna Euroopa Aatomienergiaühendus kasutab hageja omandis olevaid tehnilisi jooniseid ning on need avatud hankemenetluses edasi andnud ITER-i ja tuumasünteesienergeetika arendamise ühisettevõttele (Fusion for Energy) kasutamiseks.

Oma hagi põhjenduseks väidab hageja, et kostja kasutab tema tehnilisi jooniseid õigusliku aluseta.

Kostja kasutab ilma hageja nõusolekuta üksnes hageja poolt — väljaspool pooltevahelist mis tahes lepingulist suhet — loodud tehnilisi jooniseid. Lisaks sellele hõlbustas kostja tehniliste jooniste kasutamist kolmandate isikute, nimelt Fusion for Energy poolt.

Hageja tehniliste jooniste kostja poolt õigusliku aluseta teadlik kasutamine kujutab endast õigusvastast tegevust ning kahjustab hageja autoriõigusi.

Sellega sai kostja endale hageja rahalise ja intellektuaalse panuse abil õigusvastase majandusliku eelise, mis on vastuolus ausa kaubanduse ja konkurentsiga.

Tekkinud kahju koosneb tulust, millest hageja jäi Fusion for Energy läbi viidud hankemenetluses ilma, mis oli võimalik kostja kaasabil, ning hüvitisest hageja intellektuaalomandiõiguste rikkumise eest.
2.

Teine väide: määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 esimese ja kolmanda taande ning artikli 4 lõike 3 teise lõigu rikkumine, kuna juurdepääs keelati toimiku spetsiifilistele dokumentidele — Selle väite raames toob hageja esile, et komisjon tõlgendas määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõikes 2 sisalduva erandi kohaldamisala õigusvastaselt liiga laialt. Hageja on seisukohal, et kahjustatud ei ole määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 esimeses taandes nimetatud ärihuvid ja samuti ei ole komisjonil võimalik tugineda määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 kolmandas taandes nimetatud uurimise eesmärgi kahjustamisele. — Lisaks ei ole tõsiselt kahjustatud otsustamisprotsessi (määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 3 teine lõik) — Peale selle on komisjon vääralt seisukohal, et soovitud dokumentide avaldamine ei teeni ülekaalukaid üldisi huve.
1.

Esimene väide, et on rikutud eelneva kohtueelse menetluse järgimise tingimust ning Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade artikli 90 lõiget 2 osas, milles Avaliku Teenistuse Kohus jättis vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata apellandi need nõuded, mis puudutasid EMSK nr 43/09 teate vaba ametikoha kohta alusel tehtud kõikide otsuste tühistamist.
4.

Neljas väide, et on rikutud personalieeskirjade artiklit 86, IX lisa, IX lisa üldisi rakendussätteid ning kaitseõiguste austamise põhimõtet ning on moonutatud toimikut ja on rikutud põhjendamiskohustust (puudutab põhiliselt vaidlustatud kohtuotsuse punkte 75–78).
2.

Teine väide: rikutud on komisjoni 20. märtsi 2002. aasta teatist Euroopa Parlamendile ja Euroopa Ombudsmanile „Suhted kaebuse esitajaga seoses ühenduse õiguse rikkumisega” (1) — Siinkohal väidab hageja, et komisjon on meelevaldselt jätnud arvestamata enda teatise „Suhted kaebuse esitajaga seoses ühenduse õiguse rikkumisega” ja viinud hageja kaebuse ilma igasuguse valikuta üle EL katsemenetlusse, mille reegleid hageja ei tunne.
3.

Kolmas väide, et puudusid piisavad põhjendused Seoses kolmanda väitega toob ALRO esile, et punktides, millele komisjon tugineb (vt eelmist lõiku), ei ole ta esitanud piisavalt põhjendusi ning seetõttu on komisjon tegutsenud ELTL artikli 296 nõudeid rikkudes. Niisugune põhjenduste esitamine on vajalik selleks, et Üldkohus saaks otsuse seaduslikkust kontrollida ning anda asjaomastele pooltele vajalikku teavet, et nad saaksid olla kindlad, kas otsus on põhjendatud või mitte. Nagu hagiavalduses täpsemalt märgitud, ei vasta vaidlustatud otsus sellele nõudmisele.
—

Teine väide tugineb põhjendamiskohustuse rikkumisele, kuna vaidlusalused õigusnormid on NDC osas vääralt põhjendatud ja et sel põhjendusel puudub alus ja see on üldine ning stereotüüpne.
ET Euroopa Liidu Teataja C 46/21

18. detsembril 2012 esitatud hagi — Teva Pharma ja Teva Pharmaceuticals Europe versus EMA

(Kohtuasi T-547/12)

2013/C 46/38

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Teva Pharma BV (Utrecht, Madalmaad); ja Teva Pharmaceuticals Europe BV (Utrecht) (esindajad: barrister K. Bacon ja barrister D. Piccinin, solicitor G. Morgan ja solicitor C. Drew)

Kostja: Euroopa Ravimiamet

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada Euroopa Ravimiameti otsus, mis sisaldus tema 26. novembri 2012. aasta kirjas, milles jäeti kinnitamata hageja müügiloa taotlus ravimi „Abacavir/Lamivudine” geneerilisele variandile;

— mõista hageja kohtukulud välja Euroopa Ravimiametilt.

Väited ja peamised argumendid

Oma hagi põhjenduseks esitavad hagejad ühe väite, et nende kindla annusega kombinatsioonravimi müügiloa taotluse kinnitamata jätmine, põhjendusel et ravim on kaitstud kümneaastase ainuõigusperioodiga, on vastuolus määrusega (EÜ) nr 726/2004 (1) ja direktiiviga nr 2001/83/EC (2), kui neid õigesti tõlgendada Nimelt väidavad hagejad, et ravimi müügiloa omanikul ei ole õigust kümneaastasele andmete ainuõigusele, kuna ravimi puhul on tegemist kindla annusega kombinatsioonravimiga, mis sisaldab kahte toimeainet, mida on mitmete ravimite koostisosadena Euroopa Liidus aastaid tarnitud ja kasutatud. Seetõttu väidavad hagejad, et ravim kuulub sama üldise müügiloa koosseisu kui varasem müügiluba, tulenevalt tema koostisosadest direktiivi nr 2001/83 artikli 6 lõike 1 teise alalõigu tähenduses. Seega on hagejad seisukohal, et sel puudub edasine andmete ainuõigus pärast nende müügilubade andmete ainuõiguse aegumist.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märts 2004. aasta määrus (EÜ) nr 726/2004, milles sätestatakse ühenduse kord inim- ja veterinaarravimite lubade andmise ja järelevalve kohta ning millega asutatakse Euroopa ravimiamet (EMPs kohaldatav tekst) (ELT L 136, lk 1; ELT eriväljaanne 13/34, lk 229).

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiiv 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta (EÜT L 311, lk 67; ELT eriväljaanne 13/27, lk 69).
—

Vaidlustatud otsus on vastuolus tasude määrusega, sest kostjal on pädevus nõuda ainult haldustasude maksmist, sellal kui hoiatavate trahvide määramise pädevus on liikmesriikidel. Haldustasud peavad olema sobivas seoses ECHA poolt läbi viidud töödega. Haldustasu summas 20 700 eurot, mis on määratud väärate andmete esitamise tõttu ettevõtte suuruse kohta, on karistusliku iseloomuga ning samaväärne trahviga. Sellega on kostja sekkunud liikmesriikide pädevusse, mis on vastuolus ELL artiklis 5 sätestatud pädevuse andmise põhimõttega ning kujutab endast tegutsemist pädevuse puudumise korral ELTL artikli 263 tähenduses.
1.

Esimene väide, et komisjon ei olnud volitatud vaidlustatud otsust vastu võtma ja on seega võimu kuritarvitanud, arvestades, et komisjon ei ole pädev vastu võtma otsust, milles tuvastatakse, et 9. märtsi 2012. aasta otsuse täitmiseks kasutatud menetlus ei ole selle kuritarvitamine ilma uue põhjaliku uurimiseta.
6.

Kuuendaks, hageja väidab, et rikutud on ka läbipaistvuse põhimõtet, sest kostja Cedefop, kes ei ole suutnud esitada teavet, mida hageja talt palus nii 15. oktoobri 2012. aasta taotluses kui ka 19. novembri 2012. aasta teises taotluses, rikkus finantsmääruse nr 1605/2002/ΕÜ artikli 100 lõiget 2 ja määruse nr 2342/2002/ΕÜ artikli 149 lõiget 3, sest ta ei ole oma keeldumisotsust põhjendanud, nagu nõutakse mõlemas viidatud sättes. Lõpuks väidab hageja, et kahju hüvitamise nõue on põhjendatud, sest ta on täitnud kohtu kodukorra artikli 44 lõike 1 punktis c sätestatud tingimused ja kohtule esitatud avalduses on esitatud faktilised asjaolud, mis võimaldavad tuvastada Cedefopi lepinguvälise vastutuse tekkimise tingimused, mis on kehtestatud ELTL artiklis 340.
2.

Teine väide, et Avaliku Teenistuse Kohus on rikkunud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 41 lõiget 2 ja ELTL artiklit 296, kui ta leidis, et avaliku konkursi kandidaadile ainult kahes kirjalikus katses saadud hinnete edastamine, ilma täiendavaid põhjendusi esitamata, kujutab endast piisavat põhjendamist — Mis puutub esimese astme kohtu seisukohta, et konkursikomisjon on kogu oma tegevuse käigus seotud konfidentsiaalsuse kohustusega, millest tuleneb, et otsus on kaitstud konfidentsiaalsusega, siis hageja väidab, et konkursikomisjoni otsuseid on võimalik kohtulikult kontrollida, tehes vahet tema tehnilise hinnangu andmise tegevuses „otsuse materiaalsel sisul” ja selle „kõrvalistel osadel”.
4.

Neljas väide, et on rikutud meeste ja naiste võrdse kohtlemise rikkumise kontrolli ning Avaliku Teenistuse Kohus on rikkunud põhjendamiskohustust, kuna see, et Avaliku Teenistuse Kohus ei uurinud, kas apellandi raseduse seis, millega apellandi tegevus oli seotud, tõi kaasa või kujutas endast apellandi kaudset diskrimineerimist (puudutab vaidlustatud kohtuotsuse punkti 139 ja järgnevaid punkte).
ET Euroopa Liidu Teataja C 79/20

27. detsembril 2012 esitatud hagi — NIOC versus nõukogu

(Kohtuasi T-578/12)

2013/C 79/36

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: National Iran Oil Co. (NIOC) (Teheran, Iraan) (esindaja: advokaat J.-M. Thouvenin)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada hagejat puudutavas osas nõukogu 15. oktoobri 2012. aasta rakendusmäärus (EL) nr 945/2012;

— tühistada hagejat puudutavas osas nõukogu 15. oktoobri 2012. aasta otsus 2012/635/ÜVJP;

— tunnistada tema suhtes kohaldamatuks nõukogu 23. märtsi 2012. aasta määrus (EL) nr 267/2012;

— tunnistada tema suhtes kohaldamatuks otsus 2012/635/ÜVJP;

— mõista kohtukulud välja nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja seitse väidet, mis on sisult identsed või sarnased neile, mis on esitatud kohtuasjas T-577/12: NIOC jt vs. nõukogu.
1.

Esimene väide, et on rikutud õigusnormi seaduslikkuse põhimõtte ulatuse osas, kuna Avaliku Teenistuse Kohus leidis esiteks, et teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse põhjendus vaide rahuldamata jätmise staadiumis võib asendada ja muuta põhjendust, mis esitati siis, kui jäeti rahuldamata apellandi taotlus pikendada tema ajutise teenistuja lepingut, ning teiseks, et Avaliku Teenistuse Kohus asus seisukohale, et põhjendus on kehtiv, samas kui ta tugines pärast vaidlustati akti tuvastatud asjaoludele. Apellant väidab, et: — kui käesoleval juhul ei pikendatud apellandi lepingut kattumise välistamise kaheksa-aasta reegli tõttu, siis teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutus ei saa seejärel kinnitada vaidele vastates, et lepingut ei pikendatud tulenevalt eelarvepiirangutest, apellandi teenetest ja teenistuse huvidest, piirdudes seejärel Avaliku Teenistuse Kohtus eelarvepiirangutest tuleneva põhjendusega. — Avaliku Teenituse Kohus peab, vastupidi vaidlustatud kohtuotsuse punktis 50 kinnitatule, analüüsima õigusvastasuse väidet kaheksa aasta reegli osas, mille puhul on tegemist põhjusega, mis esitati ajutise teenistuja lepingu pikendamise taotluse rahuldamata jätmisel.
1.

Hageja väidab esiteks, et tema suhtes kehtestatud piiravatel meetmetel puudub õiguslik alus ja/või et tehtud on ilmne hindamisviga, kuna tema ja nende isikute, kelle suhtes Euroopa Liidu kehtestatud piiravad meetmed on suunatud ehk isikute, kes on vastutavad Süürias tsiviilelanikkonna vägivaldse represseerimise eest, vahel puudub mõistlik seos.
5.

Viienda väite kohaselt on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet, kuna hagejal puudus võimalus saada teada, mis on vaidlustatud otsusega taotletavad eesmärgid ning kas on kaalutud vähemkaristava iseloomuga meetme võtmist.
ET Euroopa Liidu Teataja C 71/24

8. jaanuaril 2013 esitatud hagi — NICO versus nõukogu

(Kohtuasi T-6/13)

2013/C 71/38

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Šveits) (esindajad: solicitor J. Grayston, advokaadid G. Pandey, P. Gjørtler, D. Rovetta, D. Sellers ja N. Pilkington)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada nõukogu 15. oktoobri 2012. aasta otsus 2012/635/ÜVJP, millega muudetakse otsust 2010/413/ÜVJP, mis käsitleb Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid (1), ja nõukogu 15. oktoobri 2012. aasta rakendusmäärus (EL) nr 945/2012, millega rakendatakse määrust (EL) nr 267/2012, milles käsitletakse Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid (2), niivõrd kui hageja nimi on kantud vaidlustatud õigusaktides toodud nende isikute ja üksuste nimekirja, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid; ja

— mõista kohtukulud välja nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja viis väidet seoses olulise menetlusnormi rikkumisega ja samuti asutamislepingu ning selle rakendamisnormide rikkumisega: rikutud on õigust olla ära kuulatud, esitatud põhjendused on ebapiisavad, rikutud on kaitseõigusi, tehtud on ilmne kaalutlusviga ja rikutud on omandiõigust kui põhiõigust.

Hageja väidab, et nõukogu ei ole hagejat ära kuulanud ja seda ei õigusta mingid vastupidised asjaolud eelkõige seoses sekkumisega käesolevatesse lepingulistesse kohustustesse. Lisaks sellele väidab hageja, et nõukogu ei ole esitanud piisavaid põhjendusi, mida nõukogu on hagejale kinnitanud, jättes vastamata taotlustele tutvuda dokumentidega. Hageja leiab, et sellega rikkus nõukogu hageja kaitseõigust, kuna tal ei võimaldatud nõukogu seisukohtadele tõhusalt vastu vaielda, sest neid seisukohti hagejale ei avaldatud. Vastupidi nõukogu väitele leiab hageja, et ta ei ole NICO Ltd tütarettevõtja, kuna seda ettevõtjat Jersey’s enam ei eksisteeri, ning igal juhul ei ole nõukogu tõendanud, et isegi juhul, kui ta oleks tütarettevõtja, siis ta saaks Iraani riigilt majanduslikku kasu, mis oleks vastuolus vaidlustatud otsuse ja määruse eesmärgiga. Lõpuks väidab hageja, et sekkudes hageja omandiõigusesse ja tema poolt hallatud lepingulistesse kohustustesse, rikkus nõukogu põhilist omandiõigust, võttes meetmeid, mille proportsionaalsust ei saa kinnitada.

(1) ELT 16.10.2012, L 282, lk 58.

(2) ELT 16.10.2012, L 282, lk 16.
ET Euroopa Liidu Teataja C 79/22

7. jaanuaril 2013 esitatud hagi — ADEAS versus Komisjon

(Kohtuasi T-7/13)

2013/C 79/40

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: Association pour la Défense de l’Épargne et de l’Actionnariat des Salariés de France Télécom-Orange (Pariis, Prantsusmaa) (esindajad: advokaadid A.-L. Lefort des Ylouses ja A.-S. Gay)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tunnistada ADEAS-e hagi vastuvõetavaks;

— tühistada otsus;

— mõista kõik kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja palub oma hagiavalduses tühistada komisjoni 20. detsembri 2011. aasta otsus K(2011) 9403 lõplik, millega teatavatel tingimustel tunnistatakse siseturuga kokkusobivaks abi, mida Prantsuse Vabariik rakendas France Télécomi kasuks ning mis puudutab France Télécomiga seotud riigiteenistujate pensionide rahastamisviisi reformi (riigiabi nr C 25/2008 (ex NN 23/2008)) (1).

Hagi põhjenduseks esitab hageja neli väidet, mis on üldjoontes sarnased või samasugused väidetega, mis on esitatud kohtuasjas T-2/13: CFE-CGC France Télécom-Orange vs. komisjon.

(1) ELT 2012, L 279, lk 1
1.

Esimene peamine väide, mis puudutab ELTL artikli 107 lõike 1 rikkumist, kuna vaidlustatud otsuses on leitud France Télécomiga seotud riigiteenistujate pensionide rahastamisviisi reform, mis on kehtestatud 26. juuli 1996. aasta seadusega nr 96-660, kujutab endast riigiabi. Hageja väidab, et komisjon rikkunud ELTL artikli 107 lõiget 1, kuna ta: — leidis, et 1996. aasta seadus kujutab endast majanduslikku eelist; — leidis, et reform on selektiivne, isegi kui välise võrdlusobjekti puudumine välistab igasuguse selektiivsuse; — leides, et 1996. aasta seadus põhjustab konkutentsimoonutusi ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, isegi kui France Télécomi poolt makstava erakorralise sissemakse kaudu on takistav mõju, mida 1990. aasta seadus France Télécomi kasuks sisaldas.
—

teise võimalusena rahuldada hageja vastulause osas, mis puudutab teenuseid, mille puhul on tuvastatud segiajamise tõenäosuse olemasolu ja/või osas, mis puudutab teenuseid, mille puhul on tuvastatud, et esineb oht, et taotletav kaubamärk kasutab ära hageja kaubamärgi eristusvõimet või mainet, või kahjustab seda; ja
1.

Esimene väide, et vaidlustatud õigusakt on õigusvastane, kuna see rikub REACH- and CLP-määruse sätteid, mis käsitlevad ainete klassifitseerimist veekeskkonnale mürgistena ning selleks otstarbeks heakskiidetavaid uuringuid; see rikub ka võrdse kohtlemise põhimõtet, kuivõrd REACH ja OECD suunistele vastavalt läbi viidud uuringud lükati tagasi ja nõuti mitte ühegi standardmeetodi alusel läbi viidavaid katseid.
1.

Esimene väide, et on tegemist faktide moonutamisega: — esiteks kuna Avaliku Teenistuse Kohus leidis, et vaidlusaluse menetluse vaba ametikoha teates kasutatud mõiste „background” viitab kogemusele, mitte väljaõppele. Apellant väidab, et komisjoni avaldatud vaba ametikoha teadetest nähtub nimelt, et kui nõutakse töökogemust, siis kasutatakse mitte mõistet „background”, vaid mõistet „kogemus”, — teiseks kuna Avaliku Teenistuse Kohus leidis, et mõiste „reguleerimine” ei viita reguleerimismehhanismidele, vaid õigusloomeprotsessile.
3.

Kolmas väide, et arutluskäik on vastuolus osas, milles Avaliku Teenistuse Kohus ei saa ühelt poolt kinnitada, et nõukogu otsustas õigesti, et uuesti tuleb võrdlevalt hinnata kõikide 2007. aasta edutamise raames palgaastme AST 6 edutatavate ametnike teeneid, ning samas seejärel kinnitada, et nõukogu ei pidanud arvesse võtma juba selle edutamise raames edutatud sellise konkreetse ametniku teeneid, kelle edutamine oli jõustunud (puudutab vaidlustatud kohtuotsuse punkte 69 ja 7). Apellant väidab lisaks, et Avaliku Teenistuse Kohus rikkus õigusnormi, kui ta kohtutoimiku alusel ei kvalifitseerinud faktilisi asjaolusid ilmse hindamisveana.
—

12. novembri 2012. aasta teade nr 1328694 „Komisjonile võlgnetavate summade tasumine tasaarvestamise teel”, milles komisjon teatas hagejale, et võlg summas 69 061,89 eurot, mille Meta Group’i väitel oli komisjon talle võlgu lepingu Take-it-Up (nr 245637) alusel, on tasaarvestatud samasummalise Meta Group’i võlaga, mis on välja toodud võlateates nr 32412078833;
4.

Neljas väide, et rikutud on õigusnormi VLT lepingu ja selle lisa kokkusobivuse hindamisel ning jõudes järeldusele, et need ei anna OPAP-ile majanduslikku eelist. — Majandusliku eelise andmist, mis on riigiabi olemasolu formaalne nõue, tuleb hinnata konkreetsel turul ja mitte koostoimes samale saajale antud sarnaste meetmetega erineval turul, hoolimata sellest, kas viimane on eelmisega võrreldav. Vastasel juhul oleks konkurentsi kaitsmine tugevalt puudulik. — Igal juhul ei saa sellist ühist hindamist läbi viia erinevatel ajaperioodidel rakendatavate meetmete suhtes.
3.

Kolmas väide: ELTL artikli 107 lõike 1 rikkumine seoses aktsionäride tegevuse vastavusega turumajandustingimustes tegutseva eraõigusliku investori põhimõttele, kuna ilmselt on vääralt hinnatud faktilisi asjaolusid, mis puudutavad aktsionäride otsust, mis tehti enne rekapitaliseerimist ja meetme 2 rakendamist (Elani rekapitaliseerimine 2008. aastal). Komisjon tuvastas ilmselt vääralt kuus otsustavat faktilist asjaolu, mille alusel ta otsustas, et meede 2 ei olnud kooskõlas turumajandustingimustes tegutseva eraõigusliku investori põhimõttega: — esiteks, komisjon lähtus eksitavalt äriühingu Elan omakapitali väärtuse kõige halvemast hinnangust, kuigi selle väärtuse kiirhinnangus oli viidatud neljale hinnangule; — teiseks lükkas ta omavoliliselt ja ilma professionaalse ekspertiisita tähtsusetu ja asjassepuutumatuna tagasi väärtushinnangu, mille esitas äriühing Audit-IN ning eelistas põhjuseta väärtuse kiirhinnangut; — kolmandaks tuvastas ta vääralt, et ükski eraõiguslik investor ei teinud rekapitaliseerimisel koostööd, samas kui erakapitali määr oli vähemalt 35,05 %; — neljandaks tuvastas komisjon vääralt, et pikaajaline projekt 2008–2012 ja saneerimiskava töötas välja Elan ise, sest ta jättis täielikult tähelepanuta asjaolu, et Elani saneerimiskava ettevalmistamisel tugineti reorienteerumisstrateegiale, mille valmistas Elanile ette sõltumatu nõustaja; — viiendaks on väär tuvastatud asjaolu, et ei suudetud saavutada mingit kokkulepet pankadega olemasolevate laenude konsolideerimise kohta enne rekapitaliseerimist, sest komisjon jättis ilmselgelt täielikult tähelepanuta tõendid, mille kohaselt kinnitavad pangad Elanile, et nad konsolideerivad laenud juhul, kui aktsionärid äriühingu Elan rekapitaliseerivad; — kuuendaks on väär komisjoni väide, et äriühingu Elan rekapitaliseerimine 2007. aastal ei olnud edukas ja seetõttu eraõiguslikud investorid äriühingusse Elan enam ei investeeriks.