Kohtuasi C-521/11

Amazon.com International Sales Inc. jt

versus

Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Oberster Gerichtshof)

„Õigusaktide ühtlustamine — Intellektuaalomand — Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused — Reprodutseerimise ainuõigus — Direktiiv 2001/29/EÜ — Artikli 5 lõike 2 punkt b — Õiglane hüvitis — Hüvitise rahastamiseks mõeldud isiklikuks tarbeks reprodutseerimise tasu kohaldamine vahet tegemata, kuid võimaliku õigusega selle tasu tagastamisele — Saadud tulu kasutamine osaliselt õiguste valdajate ja osaliselt sotsiaal- ja kultuuriasutuste heaks — Isiklikuks tarbeks reprodutseerimise tasu kahekordne maksmine piiriülese tehingu raames”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (teine koda), 11. juuli 2013

Direktiivi 2001/29 (autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas) artikli 5 lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette isiklikuks tarbeks reprodutseerimise tasu vahet tegemata kohaldamise selle liikmesriigi territooriumil kaubanduslikul eesmärgil tasu eest reprodutseerimiseks sobivate andmekandjate esmakordse turule viimise suhtes, nähes samal ajal ette õiguse makstud tasu tagastamisele juhul, kui nende andmekandjate lõppkasutamise puhul ei ole tegemist selles sättes nimetatud juhtumiga, kui – ja seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus – iga juhtumi konkreetseid asjaolusid ja selle direktiiviga seatud piiranguid arvesse võttes õigustavad praktilised raskused sellist õiglase hüvitise rahastamise süsteemi ja see õigus makstud tasu tagastamisele on tegelik ega muuda makstud tasu tagasisaamist ülemäära raskeks. (vt punkt 37 ja resolutsiooni punkt 1)

Direktiivi 2001/29 (autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas) artikli 5 lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, kui liikmesriik näeb selles sättes nimetatud õiglase hüvitise süsteemi raames – mida rahastatakse isiklikuks tarbeks reprodutseerimise tasu kaudu nende isikute poolt, kes viivad reprodutseerimiseks sobivaid andmekandjaid asjaomase liikmesriigi territooriumil kaubanduslikul eesmärgil tasu eest esmakordselt turule – ette ümberlükatava eelduse, et selliste andmekandjate isiklikul eesmärgil kasutamisega on tegemist juhul, kui neid kandjaid viivad turule füüsilised isikud, seda juhul, kui vaidlusaluste kandjate kasutamise isikliku eesmärgi kindlakstegemisega seotud praktilised raskused õigustavad sellise eelduse ettenägemist ja kui ettenähtud eeldusega ei kaasne isiklikuks tarbeks reprodutseerimise tasu kohaldamine juhul, kui selliste kandjate lõppkasutamise puhul ei ole ilmselt tegemist selles sättes nimetatud juhtumiga. (vt punkt 45 ja resolutsiooni punkt 2)

Direktiivi 2001/29 (autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas) artikli 5 lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et selles sättes nimetatud õigus õiglasele hüvitisele või selle hüvitise rahastamiseks mõeldud isiklikuks tarbeks reprodutseerimise tasu ei saa olla välistatud seetõttu, et poolt selle hüvitise või tasu kaudu saadud tulust ei maksta mitte selle hüvitise saamiseks õigustatud isikutele, vaid nende õiguste omanike huvides asutatud sotsiaal- ja kultuuriasutustele, kui nimetatud sotsiaal- ja kultuuriasutused toetavad tegelikult neid õiguste omanikke ja nende asutuste töökorraldus ei ole diskrimineeriv, mida peab kontrollima siseriiklik esitanud kohus. Nimelt ei kohusta direktiiv 2001/29 neid liikmesriike, kes on oma siseriiklikus õiguses kehtestanud isikliku koopia erandi, tagama, et selle õiglase hüvitise saamiseks õigustatud isikutele makstakse välja kogu see summa ega keela ka liikmesriikidel neile antud laia kaalutlusõiguse raames ette näha, et osa sellest hüvitisest antakse kaudse hüvitise vormis. Järelikult ei ole asjaolu, et osa õiglaseks hüvitiseks direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 2 punkti b tähenduses mõeldud summast läheb selle hüvitise saamiseks õigustatud isikute huvides asutatud sotsiaal- ja kultuuriasutustele, iseenesest vastuolus selle hüvitise eesmärgiga, kui nimetatud sotsiaal- ja kultuuriasutused toetavad tegelikult neid õiguste omanikke ja nende asutuste tööviis ei ole diskrimineeriv, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus. (vt punktid 49, 53, 55 ja resolutsiooni punkt 3)