ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
19

Siinjuures olgu mainitud, et asjaolu, et CGI artikkel 278‑0 bis kuulub digi- või elektronraamatute osas kohaldamisele ainult nn homoteetilistele raamatutele, ei võimalda iseenesest asuda seisukohale, et komisjon pidas oma hagiavalduses silmas just niisugust digi- või elektronraamatute kategooriat, mis on laiem kui see, millele kuulub kohaldamisele selles sättes ette nähtud vähendatud käibemaksumäär. Nimelt tuleb digi- või elektronraamatuid, mida komisjon oma hagiavalduses käsitles, määratleda selle alusel, kuidas neid tarnitakse. Prantsuse Vabariik ei vaidle vastu sellele, et kõnealuse kriteeriumi kohaselt on nn homoteetilised raamatud need raamatud, mida komisjon oma hagiavalduses silmas pidas.
2.

Direktiivi 85/374 artiklit 1 ja artikli 9 esimese lõigu punkti a tuleb tõlgendada nii, et sellise puudusega toote nagu südamestimulaatori või siiratava kardioverter-defibrillaatori asendamise kirurgilise operatsiooniga põhjustatud kahju on „surma või terviskahjustuse põhjustatud kahju”, mille eest tootja vastutab, kui see operatsioon on toote puuduse kõrvaldamiseks vajalik. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas põhikohtuasjades on see tingimus täidetud.
96

Antud juhul tuleb tõdeda, et vaidlusaluste õigusnormide sõnastus on selge ega jäta mingit kahtlust, et kõnesolevatele tehingutele kehtis juhtumipõhiselt vabastamise ja loa saamise kord, nagu on kirjeldatud eeskätt käesoleva otsuse punktides 76 ja 77. Olgu üle korratud käesoleva otsuse punktis 73 juba tõdetu, et kohaldatavad õigusnormid võeti vastu suurenenud kahtlustuste ning finantstehingute täiendava ja üha rangema kontrollimise kontekstis, mis pidi olema apellandile teada, arvestades et tegemist oli pangaga, mis oli spetsialiseerunud Iraani puudutavatele või seal osutatavatele teenustele ja tegevustele. Apellant pidi teadma, et tema tehtud tehingud on seotud üksustega, kes on kantud loetellu kui üksused, mille suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid, mistõttu olid need tehingud eriti kahtlased.
47

Kõigist eeltoodud kaalutlustest ilmneb, et esimesele ja teisele küsimusele tuleb vastata, et direktiivi 2008/118 artikli 1 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellest ei ole võimalik järeldada, et maksul nagu põhikohtuasjas, niivõrd kuivõrd nimetatud maks puudutab aktsiisikaubaks oleva vedelkütuse jaemüüki, on erieesmärk selle sätte tähenduses, kui maksust rahastatakse ühistranspordi korraldamist maksu kehtestanud omavalitsuse territooriumil ning kui sellise ülesande täitmine ja rahastamine on maksu olemasolust sõltumata omavalitsuse kohustus, isegi kui maksulaekumisi on eranditult kasutatud vaid selle ülesande täitmiseks. Järelikult tuleb nimetatud sätet tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused põhikohtuasjas kõne all olevad siseriiklikud õigusnormid, millega kehtestatakse maks aktsiisikaubaks oleva vedelkütuse jaemüügile.
58

Esitatud kaalutlustega arvestades tuleb esimesele kolmele küsimusele vastata, et eelotsusetaotluse esitanud kohus peab põhikohtuasjas kõne all olevate kõrvitsaseemnete tariifseks klassifitseerimiseks kindlaks tegema, kas neid kasutatakse tavaliselt söögiks kasutatavate või tööstuslike õlide või rasvade ekstraheerimiseks, ilma et neid oleks nimetatud KN‑i rubriikides 1201–1206. Kui see nii on, tuleb kõnealused seemned klassifitseerida KN‑i rubriiki 1207, kuivõrd tegemist on õliseemnetega, ja seda olenemata sellest, kas neid kasutatakse tegelikult söögiks kasutatavate või tööstuslike õlide või rasvade ekstraheerimiseks, külviks või inimtoiduks. Kui need seemned olid impordi ajal veel idanemisvõimelised, kuuluvad need seevastu KN‑i rubriiki 1209, ja seda olenemata sellest, kas neid kasutatakse tegelikult külviks või inimtoiduks, või KN‑i rubriiki 1212, kui need olid minetanud idanemisvõime.
25

Juhul kui tuginetaks väitele, et sellist vedu saab heaks kiita üksnes siis, kui teekonnalehest nähtub, et määruse nr 1/2005 sätteid on järgitud ka väljaspool liidu territooriumi kulgeva teekonnaosa suhtes, leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et veo korraldaja ei saa piirduda pelgalt avaldusega, et järgitakse asjaomastes kolmandates riikides kehtivaid eeskirju ja vajaduse korral neis riikides kohaldatavaid rahvusvahelisi konventsioone. See peaks kajastuma ka teekonnalehele tehtud kannetes. Käesoleval juhul aga ei ole see nii, sest põhikohtuasjas kõne all oleva teekonnalehe 1. osa ei sisalda mingeid realistlikke andmeid, nagu seda väljendit tuleks mõista määruse nr 1/2005 artikli 14 lõike 1 punkti a alapunkti ii tähenduses, kuna selles ei ole nimetatud ühtegi puhkamiskohta teekonnal Brestist Karagandõsse ning Karagandõst teekonna lõpp-punkti Andijoni. Pealegi jätaks lähtekoha pädeva asutuse tempel mulje, et kogu teekonna korraldus on kuni sihtkohani heaks kiidetud, mis on ebaotstarbekas ka kolmandate riikide ametiasutusi silmas pidades.
Nõukogu 12. veebruari 2008. aasta direktiivi 2008/7/EÜ kapitali [koondumise] kaudse maksustamise kohta artikli 2 lõike 1 punkte b ja c tuleb tõlgendada nii, et Poola seaduse alusel tegutsevat aktsiakapitaliga usaldusühingut tuleb käsitada kapitaliühinguna selle sätte mõttes, olgugi et vaid üks osa selle kapitalist ja liikmetest vastab antud sättes ette nähtud tingimustele.
50

I. Anbouba ei eita, et ta on selliseid ülesandeid täitnud. Selle kohta rõhutas Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 64, et „pooled on üksmeelel selles, et hageja on üks peamisi Süüria ettevõtjaid, kes tegutseb põllumajandusliku toiduainetööstuse (SAPCO‑le kuulub sojaõli sektoris 60% suurune turuosa), kinnisvara ja hariduse sektoris, ning et ta on praeguse režiimi all Süürias olnud majanduslikult väga edukas”. Üldkohus lisas veel, et I. Anbouba on „möönnud, et ta on Homsi linna kaubandus‑ ja tööstuskoja peasekretär ning et ta oli 2007. aastast kuni 2011. aasta aprillini üks üheksast juhatuse liikmest Süüria kõige tähtsamas erakapitalil põhinevas äriühingus, mille suhtes on samuti võetud liidu piiravad meetmed ja mille juhatuse liige oli ka Süüria presidendi Bashar al‑Assadi nõbu, kelle suhtes on samuti võetud sellised meetmed”.
49

I. Anbouba ei eita, et ta on selliseid ülesandeid täitnud. Selle kohta rõhutas Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 46, et „pooled on üksmeelel selles, et hageja on üks peamisi Süüria ettevõtjaid, kes tegutseb põllumajandusliku toiduainetööstuse (SAPCO‑le kuulub sojaõli sektoris 60% suurune turuosa), kinnisvara ja hariduse sektoris, ning et ta on praeguse režiimi all Süürias olnud majanduslikult väga edukas”. Üldkohus lisas veel, et I. Anbouba on „möönnud, et ta on Homsi linna kaubandus‑ ja tööstuskoja peasekretär ning et ta oli 2007. aastast kuni 2011. aasta aprillini üks üheksast juhatuse liikmest Süüria kõige tähtsamas erakapitalil põhinevas äriühingus, mille suhtes on samuti võetud liidu piiravad meetmed ja mille juhatuse liige oli ka Süüria presidendi Bashar al‑Assadi nõbu, kelle suhtes on samuti võetud sellised meetmed”.
51

Eeltoodut arvesse võttes peab esitatud küsimustele vastama, et direktiivi 2011/92 artiklit 11 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused nagu põhikohtuasjas kõnealused siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt on haldusotsus, millega tuvastatakse, et teatava projekti keskkonnamõju ei ole vaja hinnata, õiguslikult siduv naabritele, kellel puudub kaebeõigus selle otsuse suhtes, ning seda tingimusel, et need direktiivi artikli 1 lõike 2 tähenduses „asjaomase üldsuse” hulka kuuluvad naabrid vastavad siseriikliku õigusega ette nähtud „küllaldase huvi” või „õiguse kahjustatuse” kriteeriumile. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas tema menetletavas kohtuasjas on see tingimus täidetud. Kui see on nii, tuleb tal tuvastada, et haldusotsus, millega otsustati jätta keskkonnamõju hindamata, ei ole neile naabritele õiguslikult siduv.
22

Neil asjaoludel otsustas Bundesverwaltungsgericht menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. a) Kas „eri ja erandlikud põhjused” direktiivi 2005/36 artikli 10 tähenduses on need asjaolud, mis on määratletud järgnevatel kõnealuses artiklis nimetatud juhtudel [...], või peavad lisaks neile asjaoludele esinema veel „eri ja erandlikud põhjused”, millest tulenevalt taotleja ei vasta direktiivi III jaotise II ja III peatükis nimetatud tingimustele? b) Millised peavad viimati nimetatud juhul „eri ja erandlikud põhjused” olema? Kas need peavad olema isiklikud põhjused, näiteks isiku elukäigust tulenevad põhjused, mistõttu võõrtöötaja erandlikult ei vasta direktiivi III jaotise III peatükis sätestatud kvalifikatsiooni automaatse tunnustamise tingimustele? 2. a) Kas arhitekti mõiste direktiivi 2005/36 artikli 10 punkti c tähenduses eeldab, et võõrtöötaja on peale projekteerimise, ehitusjärelevalve ja ehitamisega seotud tehnilise tegevuse tegelenud päritoluriigis ka kunstilise kujundamise, linnaplaneerimis‑, majandus‑ ja vajaduse korral muinsuskaitsealase tegevusega või on sellega vastavalt oma kvalifikatsioonile võinud tegeleda, ja kui see on nii, siis millises ulatuses? b) Kas arhitekti mõiste direktiivi 2005/36 artikli 10 punkti c tähenduses eeldab, et võõrtöötajal on kõrgkooli tasemel haridus, kus arhitektuur on selles mõttes peamine komponent, et see hõlmab peale projekteerimise, ehitusjärelevalve ja ehitamisega seotud tehniliste küsimuste ka kunstilist kujundamist, linnaplaneerimis‑, majandus‑ ja vajaduse korral muinsuskaitsealaseid küsimusi, ja kui see on nii, siis millises ulatuses? c) (i) Kas teise küsimuse punktide a ja b puhul on oluline, kuidas arhitekti kutsenimetust teistes liikmesriikides tavaliselt kasutatakse (direktiivi 2005/36 artikli 48 lõige 1)? (ii) Või piisab selle tuvastamisest, kuidas arhitekti kutsenimetust päritoluliikmesriigis ja vastuvõtvas liikmesriigis tavaliselt kasutatakse? (iii) Või nähtub Euroopa Liidu territooriumil arhitekti kutsenimetusega tavaliselt seotud tegevuste spekter direktiivi 2005/36 artikli 46 lõike 1 teisest lõigust?”
61

Oma esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas ebaausate kaubandustavade direktiivi tuleb tõlgendada nii, et olukorras, kus kaubandustava vastab kõigile direktiivi artikli 6 lõikes 1 esitatud tingimustele, et see tarbijat eksitavaks kaubandustavaks kvalifitseerida, tuleb enne kaubandustava ebaausaks ja sellest tulenevalt nimetatud direktiivi artikli 5 lõike 1 alusel keelatuks liigitamist lisaks kontrollida, kas see kaubandustava on ka vastuolus ametialase hoolikuse nõuetega sama direktiivi artikli 5 lõike 2 punkti a tähenduses.
46

Teiseks, kuigi on tõsi, et Rooma I määruse artikli 12 lõike 1 punktis d on ette nähtud, et aegumisest ja tähtaja möödumisest tulenevat õiguste kaotamist reguleerib „lepingu suhtes kohaldatav õigus”, tuleb tõdeda, et neid sätteid ei kohaldata määruse nr 1346/2000 artiklite 4 ja 13 reguleerimisalasse kuuluvate tühistamishagide suhtes. Viimati nimetatud artiklid on Rooma I määruse suhtes lex specialis ning neid tuleb tõlgendada määrusega nr 1346/2000 järgitavate eesmärkide valguses.
45

Kui nõustuda parlamendi väitega, et politseikoostöö ja kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö rakendusmeetmete vastuvõtmise erimenetluste kehtetuks tunnistamine Lissaboni lepinguga muudab võimatuks selliste meetmete vastuvõtmise tingimustel, mis on seatud selle koostöö raames vastu võetud üldaktides, enne kui neid akte muudetakse Lissaboni lepinguga kohandamise eesmärgil, siis viiks see just kõnealuste aktide tõhusa rakendamise keerulisemaks muutmiseni või isegi nende rakendamise takistamiseni ning seega kahjustataks aluslepingute koostajate taotletava eesmärgi elluviimist.
2.

Vastust esimese küsimuse punktile a võib mõjutada asjaolu, et sellised eelised, nagu on põhikohtuasjas juba asutamisel antud riigisiseste õigusnormidega sõltumatule, üldistes huvides tegutsevale pangale, arvestades tema kohustusi seoses põllumajanduslaenu andmisega ja talle pandud eriliste ülesannetega, on jätkuvalt jõus ka pärast seda, kui panga tegevust laiendati kogu pangateenuste turule ja pangast sai aktsiaselts. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab kontrollima, kas kõiki asjakohaseid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid arvesse võttes on täidetud neli tingimust, mille koosesinemisel saab Euroopa Kohtu praktikale tuginedes järeldada, et need eelised kujutavad endast hüvitist teenuste eest, mida osutab pank avalike teenuste osutamise kohustuse täitmiseks, ja seetõttu puudub alus kvalifitseerida neid eeliseid riigiabiks.
55

Kui nõustuda parlamendi väitega, et politseikoostöö ja kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö rakendusmeetmete vastuvõtmise erimenetluste kehtetuks tunnistamine Lissaboni lepinguga muudab võimatuks selliste meetmete vastuvõtmise enne, kui muudetakse selle koostöö raames vastu võetud üldakte, et kohandada neid Lissaboni lepinguga, siis viiks see just kõnealuste aktide tõhusa rakendamise keerulisemaks muutmiseni või isegi nende rakendamise takistamiseni ning seega kahjustataks aluslepingute koostajate taotletava eesmärgi elluviimist.
40

Viimaseks, nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktides 30 ja 31, ei mõjuta põhikohtuasjas vaidluse all olev õigusnorm kõiki osalise tööajaga töötajaid, vaid ainult töötajaid, kelle osamaksete tegemine katkestatakse vahetult pärast osalise tööajaga töötamist. Pealegi on see säte soodne töötajatele, kes vaatamata sellele, et suurema osa töötatud ajast töötasid nad osalise tööajaga, töötasid vahetult enne maksete tegemise katkestamist täistööajaga. Arvestades põhikohtuasjas vaidluse all oleva sätte juhuslikku mõju osalise tööajaga töötajatele, ei saa seda sätet pidada õiguslikuks takistuseks, mis piiraks osalise tööajaga töötamise võimalusi.
5

Raammääruse ettepaneku artiklis 1 „Abi eesmärk ja ulatus” oli kirjas: „1. Käesoleva määrusega nähakse ette üldsätted makromajandusliku finantsabi andmiseks artiklis 2 sätestatud abikõlblikele kolmandatele riikidele ja territooriumidele. 2. Makromajanduslik finantsabi on erandlik rahastamisvahend, millega antakse abikõlblikele kolmandate riikidele ja territooriumidele sidumata ja mittesihtotstarbelist maksebilansi toetust. Selle eesmärk on taastada jätkusuutlik välisrahastamine, kui riigil on välisrahastusega raskusi. Sellega toetatakse maksebilansi raskuste kõrvaldamiseks võetavate kohandamis‑ ja struktuurireformimeetmete rakendamist. 3. Makromajanduslikku finantsabi võib anda tingimusel, et koos mitmepoolsete finantseerimisasutustega on kindlaks tehtud, et pärast Rahvusvahelise Valuutafondi ja teiste mitmepoolsete institutsioonide poolt vahendite eraldamist on riigil endiselt vajadus välisrahastuse järele, hoolimata sellest, et on rakendatud jõulisi majanduse stabiliseerimis‑ ja reformikavasid. 4. Makromajanduslik finantsabi on olemuselt ajutine ning selle andmine lõpetatakse, kui abisaava riigi vajadus välisrahastuse järele on stabiliseeritud.”
15

Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib sellega seoses, et kolmanda direktiivi artikkel 2 nõuab, et kohustuslik liikluskindlustus kataks ühtse kindlustusmakse alusel kogu liidu territooriumi. Seega tekib nimetatud kohtul küsimus, kas kindlustusmakse erinevus sõltuvalt territooriumist, kus sõidukit kasutatakse, on selle artikliga vastuolus. Kuigi selline erinevus ei mõjuta liiklusõnnetuses kannatanute hüvitist, sest neile hüvitatakse sõltumata sellest, millises liikmesriigis õnnetus toimub, võib see kahjustada kindlustusvõtja huve, kelle kaitse näib samuti olevat kolmanda direktiivi artikli 2 üks eesmärkidest. Tekib oht, et kohustusliku liikluskindlustuse leping ei kata kogu liidu territooriumi nimetatud artikli tähenduses, kui kindlustusandja võib juhul, kui õnnetus toimub muus liikmesriigis, kui on lepingus kirjas, esitada kindlustusvõtjale nõude katta osa kannatanutele hüvitatud kahjust. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul tuleb kindlaks teha, kas kindlustusmakse summa erinevus sõltuvalt sõiduki kasutamise territooriumist kahjustab esimeses ja kolmandas direktiivis järgitud kaupade ja isikute vaba liikumist ning üldist diskrimineerimiskeelu põhimõtet.
13

Enne esimest mängu nõudis C More Entertainment telefoni teel L. Sandbergilt, et viimane eemaldaks oma veebisaidile lisatud lingi, kuid L. Sandberg keeldus seda tegemast. Pärast seda mängu saatis C More Entertainment L. Sandbergile kirjaliku teatise selle kohta, et tema seisukoha järgi rikuti nende linkide tekitamisega C More Entertainmenti õigusi.
7

Direktiivi 2004/18 artikkel 53 sätestab: „1. Ilma et see piiraks siseriiklike teatavate teenuste tasustamist käsitlevate õigusnormide kohaldamist, tugineb ostja lepingu sõlmimisel järgmistele kriteeriumidele: a) kui leping sõlmitakse ostja seisukohast majanduslikult soodsaima pakkumise esitajaga: mitmesugused asjaomase hankelepingu objektiga seotud kriteeriumid, nagu näiteks kvaliteet, hind, tehniline väärtus, esteetilised ja funktsionaalsed omadused, keskkonnaga seotud omadused, käitamiskulud, tasuvus, müügijärgne hooldus ja tehniline abi, tarnekuupäev ja tarne- või pakkumise täitmise tähtaeg või b) üksnes madalaim hind. 2. Ilma et see piiraks kolmanda lõigu kohaldamist, täpsustab ostja lõike 1 punktis a osutatud juhul hanketeates või lepingudokumentides või konkurentidega peetava dialoogi puhul kirjeldavas dokumendis suhtelise osakaalu, mille ta igale valitud kriteeriumile majanduslikult kõige soodsama pakkumise kindlaksmääramisel omistab. Need osakaalud on väljendatavad nõuetekohase ulatusega vahemikena. Ostja, kes arvab, et suhtelise osakaalu määramine ei ole ilmsetel põhjustel võimalik, nimetab hanketeates või lepingudokumentides või konkurentidega peetava dialoogi puhul kirjeldavas dokumendis lepingu sõlmimise kriteeriumid tähtsuse järjekorras.”
13

Wi artiklis 5 on sätestatud: „1. Erandina artiklist 3 ei laiene integreerumiskohustus isikule, a. kes on noorem kui 16‑aastane või kes on 65‑aastane või vanem; b. kes on elanud kooliealisena Madalmaades vähemalt kaheksa aastat; c. kellel on määrusega või määruse alusel määratletud diplom, tunnistus või muu dokument; d. kelle suhtes kehtib kooli‑ või kutseõppekohustus; e. kes on kooli‑ või kutseõppekohustuse täitmise järel saanud väljaõppe, mille läbimist tõendab punktis c viidatud diplom, tunnistus või muu dokument; f. kes on tõendanud, et tal on piisav suuline ja kirjalik hollandi keele oskus ja piisavad teadmised Madalmaade ühiskonnast. 2. Integreerumiskohustus ei laiene ka: […] c. välismaalasele, kes on Euroopa Liidu liikmesriigi või Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisriigi õiguse alusel täitnud integratsioonitingimuse pikaajalise elaniku staatuse saamiseks vastavalt direktiivile 2003/109; […] 3. Integreerumiskohustusega isik, kellel on määrusega või määruse alusel määratletud diplom, tunnistus või muu dokument, millest nähtub, et artiklis 7 viidatud teadmised ja oskused on isikul osaliselt juba olemas, ei pea omandama asjaomast osa teadmistest ja oskustest ega sooritama integratsioonieksami asjaomast osa. 4. Määrusega või määruse alusel võib vastu võtta eeskirju, mis reguleerivad: a. muid aluseid integreerumiskohustusest osaliseks või täielikuks vabastamiseks; b. riigis elamist lõike 1 punkti b tähenduses ja c. lõike 1 punkti f kohaldamist. 5. Minister võib vastu võtta lõike 2 punkti d kohaldamise rakenduseeskirjad.”
53

Eelnevat arvesse võttes tuleb esitatud küsimusele vastata, et ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus sellised liikmesriigi maksuõigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis näevad ette, et kui liikmesriigi territooriumil asuva äriühingu vara viiakse üle teise liikmesriigi territooriumil asuvasse püsivasse tegevuskohta, tuleb esimesena nimetatud liikmesriigi territooriumil tekkinud selle varaga seotud arvestuslik kapitalitulu ažuuri viia, see maksustada ja sellega seotud maks osade kaupa kümne aasta jooksul tasuda.
48

Järelikult tuleb kõike eespool esitatut arvesse võttes esimesele küsimusele vastata, et ELTL artiklit 64 tuleb tõlgendada nii, et sellised siseriiklikud õigusnormid, mis on kõne all põhikohtuasjas ja milles on ette nähtud mitteresidendist investeerimisfondi osakute omanike tulu kindlasummaline maksustamine, kui investeerimisfond ei ole täitnud seadusest tulenevaid teatud kohustusi, kujutavad endast meedet, mis puudutab kapitali liikumist seoses finantsteenuste osutamisega selle artikli tähenduses.
8

Määruse nr 44/2001 II peatüki 7. jaos „Kokkulepe kohtualluvuse kohta” sisalduva artikli 23 lõikes 1 on sätestatud: „Kui lepinguosalised, kellest ühe või mitme alaline elukoht on liikmesriigis, on kokku leppinud, et konkreetsest õigussuhtest tulenenud või tuleneda võivate vaidluste lahendamiseks on pädev liikmesriigi kohus või kohtud, on see kohus või need kohtud pädevad. Kui lepinguosalised ei ole kokku leppinud teisiti, on kohtul või kohtutel ainupädevus. Selline kokkulepe kohtualluvuse kohta sõlmitakse kas: a) kirjalikult, või kui see on sõlmitud suuliselt, kinnitatakse kirjalikult või b) vormis, mis vastab poolte vahel väljakujunenud tavale, või c) rahvusvahelise kaubanduse puhul vormis, mis vastab kaubandustavale, millest pooled olid või pidid olema teadlikud ning mis on asjaomase kaubanduse valdkonnas laialt tuntud ning mida selles valdkonnas tegutsevad asjakohast liiki lepingute pooled regulaarselt kasutavad.”
44

Kõigist eeltoodud kaalutlustest lähtudes tuleb esitatud küsimustele vastata, et määrust nr 44/2001 tuleb tõlgendada nii, et nii see, kui liikmesriigi kohus tunnustab ja täidab vahekohtu otsust, mis keelab ühel poolel esitamast selle liikmesriigi kohtus teatavaid nõudeid, kui ka see, kui ta keeldub seda otsust tunnustamast ja täitmast, ei ole määrusega vastuolus, kuna määrus ei reguleeri vahekohtu niisuguse otsuse tunnustamist ja täitmist, mille on vahekohus teinud teises liikmesriigis.
51

Antud asjas on Euroopa Kohtule esitatud teabe põhjal, mida on mainitud käesoleva kohtuotsuse punktis 16, selge, et iga põhikohtuasjas kõne all olev kauplus on eraldiseisev üksus, mis on üldjuhul alaline, täidab kindlaksmääratud ülesandeid – milleks on eeskätt kaupade müük – ja millel on selleks hulk töötajaid, tehnilised vahendid ja organisatsiooniline struktuur, kuna kauplus on eraldi kuluüksus, mida juhib juhataja.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see võimaldab kaitstud teose levitamise ainuõiguse omajal keelata selle teose originaali või koopia müügiks pakkumine või suunatud reklaam, olgugi et ei ole tuvastatud, et nimetatud reklaam on päädinud liidus elava ostja poolt kaitstud teose omandamisega, juhul kui nimetatud reklaam kutsub tarbijaid selles liikmesriigis, kus asjaomane teos on autoriõigusega kaitstud, üles seda teost omandama.
117

Olles vaidlustatud kohtuotsuse punktis 65 meelde tuletanud, et „[vaidlusaluse otsuse punktis 37] sedastas apellatsioonikoda, et enamikul turul olevatest pudelitest on silindriline lõige”, otsustas Üldkohus otsuse järgmises punktis, et „[m]iski ei anna siiski alust arvata, nagu oleks apellatsioonikoja eesmärk olnud sisustada vaidlusaluse otsuses need sõnad matemaatilise tähendusega kui „geomeetrilise kuju läbilõike kujutis” [ja et] sõna „lõige” tuleb mõista hoopis kui „mõni rohkem või vähem eristuvatest osadest, millesse miski võib jagada või millest miski koosneb [(„any of the more or less distinct parts into which something is or may be divided or from which it is made up”, Oxford Dictionary)]”.
34

Järelikult tuleb esimesele küsimusele vastata, et kolmanda elukindlustusdirektiivi artikli 31 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus see, kui kindlustusandja on selliste siseriikliku õiguse üldpõhimõtete alusel, nagu on põhikohtuasjas käsitletavad „avatud ja/või kirjutamata normid”, kohustatud andma kindlustusvõtjale teatavat täiendavat teavet võrreldes sellega, mis on nimetatud direktiivi II lisas loetletud, tingimusel et nõutav teave on selge ja täpne, võimaldamaks kindlustusvõtjal kohustuse olulistest asjaoludest õigesti aru saada, ning tagada piisava õiguskindluse; neid asjaolusid peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.