ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 7/31

30. oktoobril 2015 esitatud hagi – European Dynamics Luxembourg jt versus Euroopa Liidu Liikmesriikide Välispiiril Tehtava Operatiivkoostöö Juhtimise Euroopa Agentuur (Frontex)

(Kohtuasi T-613/15)

(2016/C 007/42)

Kohtumenetluse keel: kreeka

Pooled

Hagejad: European Dynamics Luxembourg SA (Luxembourg, Luksemburg), Evropaiki Dinamiki – Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Ateena, Kreeka), European Dynamics Belgium SA (Brüssel, Belgia) (esindaja: advokaat M. Sfiri)

Kostja: Euroopa Liidu Liikmesriikide Välispiiril Tehtava Operatiivkoostöö Juhtimise Euroopa Agentuur (Frontex)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Euroopa Liidu Liikmesriikide Välispiiril Tehtava Operatiivkoostöö Juhtimise Euroopa Agentuuri hanketeatis nr 2015/S 162 295659, mis avaldati Euroopa Liidu Teataja 22. augusti 2015. aasta lisas numbri all S162;

— kohustada Frontexit hüvitama kahju, mis tekitati hagejatele võimaluse võtmisega sõlmida leping, mille suhtes nad olid oma pakkumise teinud ja mille summaks nad hindavad olevat ex aequo et bono kaheksakümmend viis tuhat (85 000) eurot, millele lisanduvad intressid alates kohtuotsuse kuulutamise päevast, või muu summa, mille määrab kindlaks Üldkohus; ja

— mõista hagejate kõik kohtukulud välja Euroopa Liidu Liikmesriikide Välispiiril Tehtava Operatiivkoostöö Juhtimise Euroopa Agentuurilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduses märgivad hagejad, et vaidlustatud hanketeade tuleb tühistada ELTL artikli 263 alusel, sest see on vastuolus proportsionaalsuse ja mittediskrimineerimise keelu põhimõttega, mida tuleb avalike hangete asjades kohaldada, ning et see rikub finantsmääruse nr 966/2012 (1) artikli 102 lõiget 1 ja määruse nr 1268/2012 (2) artikli 146 lõiget 1 ja artiklit 147.

(1) Komisjoni 29. oktoobri 2012. aasta delegeeritud määrus (EL) nr 1268/2012, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 (mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju) kohaldamise eeskirju (ELT L 362, lk 1).

(2) Komisjoni 29. oktoobri 2012. aasta delegeeritud määruse (EL) nr 1268/2012, mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 (mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju) kohaldamise eeskirju (ELT L 362, lk 1).
—

Viies väide, et nõukogu on rikkunud õigustamatult või ebaproportsionaalselt hagejate põhiõigusi, sh omandiõigust ja mainet. Hagejad väidavad, et nõukogu ei ole suutnud tõendada, et hagejate rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamine on seotud või õigustatud mis tahes õiguspärase eesmärgiga ning ammugi ei ole see kõnealuse eesmärgiga proportsionaalne.
ET Euroopa Liidu Teataja C 429/28

22. oktoobril 2015 esitatud hagi – CEVA versus komisjon

(Kohtuasi T-601/15)

(2015/C 429/36)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) (Pleubian, Prantsusmaa) (esindaja: advokaat E. De Boissieu)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— mõista komisjonilt CEVA kasuks välja 59 103,21 eurot kooskõlas Grant Agreement’iga;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesoleva hagiga palub hageja mõista komisjonilt välja esimene osa rahalisest toetusest, mis anti seoses lepingu SEABIOPLAS ja selle toetuskokkuleppe („Grant Agreement”) täitmisega, mis puudutas teadusuuringute ja tehnoloogiaarenduse projekti valdkonnas „Säästlikust vesiviljelusest pärinevad vetikad kui biolaguneva bioplasti tooraine”, pärast seda, kui komisjon oli omal algatusel selle summa tasaarvestanud, et nõuda vastavalt OLAF-i finantsauditi järeldustele tagasi summad, mis hagejale maksti PROTOP lepingu raames.

Hagi põhjenduseks esitab hageja sisuliselt ühe väite, mis puudutab komisjoni vigu, mis mõjutasid komisjoni poolt hagejale maksmisele tulevate summade (nõuded) sissenõudmist tasaarvestuse teel. Hageja väidab sellega seoses sisuliselt, et tasaarvestuse tingimused ei ole täidetud. Esmalt ei ole komisjoni nõue hageja suhtes ei kindel ega sissenõutav. Seejärel ei järginud komisjon komisjoni 29. oktoobri 2012. aasta delegeeritud määruse (EL) nr 1268/2012 (mis käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL, Euratom) nr 966/2012 (mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju) kohaldamise eeskirju) artikli 87 lõike 2 (sissenõudmine tasaarvestuse teel) ja artikli 88 (sissenõudmismenetlus, kui võlgnik ei maksa vabatahtlikult) sätteid. Lõpuks väidab hageja, et komisjonil ei ole hageja suhtes lepingulist nõuet. Kui Üldkohus loeb tasaarvestuse põhjendatuks, väidab hageja teise võimalusena, et talle antud toetuse terviklik tasaarvestamine rikub proportsionaalsuse põhimõtet ja kujutab komisjoni alusetut rikastumist.
ET Euroopa Liidu Teataja C 414/36

14. oktoobril 2015 esitatud hagi – The Art Company B & S versus Siseturu Ühtlustamise Amet – G-Star Raw (THE ART OF RAW)

(Kohtuasi T-593/15)

(2015/C 414/47)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: The Art Company B & S, SA (Quel, Hispaania) (esindajad: advokaadid J. Villamor Muguerza ja L. Sánchez Calderón)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: G-Star Raw CV (Amsterdam, Madalamaad)

Andmed Siseturu Ühtlustamise Ameti menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: teine menetluspool apellatsioonikojas

Asjaomane vaidlusalune kaubamärk: ühenduse sõnamärk „THE ART OF RAW” – registreerimistaotlus nr 11 093 036

Menetlus Siseturu Ühtlustamise Ametis: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: Siseturu Ühtlustamise Ameti esimese apellatsioonikoja 9. juuli 2015. aasta otsus asjas R 1980//2014-1

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus ja

— mõista käesoleva menetlusega seonduvad kulud välja Siseturu Ühtlustamise Ametilt ja ühenduse kaubamärgi registreerimise taotluse esitajalt (kui ta menetluses osaleb).

Väide
1.

Esimene väide, et on rikutud kaitseõigusi ning õigust õiglasele kohtulikule arutamisele ja tõhusale kohtulikule kaitsele. Sellel väitel on kaks haru: — esimese kohaselt jättis nõukogu hagejatele individuaalselt teatamata oma otsuse rahaliste vahendite külmutamise kohta ja — teise kohaselt ei tehtud teatavaks tõendeid ja toimiku sisu ning rikuti võistlevuse ja läbipaistvuse põhimõtteid.
—

Hageja väidab sellega seoses, et üks dokumentidest, mille kostja hagejale menetluse alguses saatis, sätestab sõnaselgelt, et juhul, kui esitatud näidised ei vasta tehnilistele nõuetele, on pakkujal lubatud esitada uued näidised selleks, et täita need nõuded täielikult. Hagejat ei teavitatud kordagi asjaolust, et ta ei vasta nõuetele, mistõttu ei olnud tal kordagi võimalust esitada teisi näidiseid. Samas, kui põhjendus, miks kostja JEMA pakkumismenetlusest välja jättis, on just see, et tema näidised ei vastanud nõuetele.
3.

Veel märgib hageja, et nagu on üksikasjalikumalt selgitatud hagiavalduses, on hagejale tekitatud mittevaraline kahju 1 000 000 eurot ning varaline kahju, mille määrasid kindlaks sõltumatud audiitorid, on 84 767,66 Ühendkuningriigi naela pluss 3 774 187,07 eurot pluss 1 532 688 USA dollarit, ilma et see mõjutaks mis tahes täiendavat summat, mis võidakse menetluse käigus kindlaks määrata. Seega nõuab hageja kahju hüvitamist summas 84 767,66 Ühendkuningriigi naela pluss 4 774 187,07 eurot pluss 1 532 697,01 USA dollarit pluss mis tahes muu summa, mis võidakse menetluse käigus kindlaks määrata.
1.

Hageja väidab, et vastavalt ELTL artiklile 340 võib isik, kellele on EL institutsioon tekitanud kahju, nõuda sellelt institutsioonilt kahju hüvitamist. Sellise nõude tingimused on kindlaks määratud kohtupraktikas ning kokkuvõetult esitatud Üldkohtu 25. novembri 2014. aasta otsuses Safa Nicu Sepahan vs. nõukogu (T-384/11, EKL, EU:T:2014:986): a) institutsioonidele etteheidetava tegevuse õigusvastasus; b) kahju tekkimine ja c) põhjuslik seos väidetava tegevuse ja viidatud kahju vahel.
2.

Teine põhjendus puudutab oluliste menetlusnormide rikkumist, mis on sätestatud määruse (EÜ) nr 1999/1073 artiklis 1, artikli 4 lõikes 6, artikli 6 lõigetes 5 ja 9 ning kümnendas põhjenduses; samuti puudutab see oluliste menetlusnormide rikkumist, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi, Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Komisjoni sõlmitud 25. mai 1999. aasta institutsioonidevahelise kokkuleppe, OLAF-i sisejuurdluste kohta, artiklis 4; veel puudutab see OLAF-i pädevuse puudumist, proportsionaalsuse ja mõistlikkuse põhimõtte rikkumist ning puudusi uurimises ja kaalumisel. — Selles küsimuses leiab hageja, et OLAF-i menetluses on mitmeid puudusi, sest P. A. Panzeril suhtes ei järgitud nõuetekohaselt võistlevuse põhimõtet, sest puudus uurimise lõplik aruanne, sest OLAF-i uurimine viidi tervikuna läbi määruse (EÜ) nr 1999/1073 artikli 6 lõiget 5 ilmselgelt rikkudes, arvestades, et see algas 23. novembril 2009 ja lõppes (näib, et) alles 2012. aasta juulis. OLAF ei olnud ka muu hulgas pädev asja menetlema, kuna hagejale ette heidetud tegevus ei olnud märkimisväärne, mistõttu on rikutud ka proportsionaalsuse põhimõtet.
—

tuvastada ELTL artikli 272 alusel, et INEA 17. juuli 2015. aasta otsus, millega lõpetatakse Toetusleping (1) ja nõutakse hagejale makstud ettemaksust osa tagastamist, on kehtetu ja seda ei saa täitmisele pöörata, ning et hagejale makstav lõplik toetuse summa on 951 813 eurot;
—

Kolmas väide, et komisjon ei ole vaidlustatud otsust põhjendanud, nagu on nõutud ELTL artiklis 296, kuna komisjoni poolt täitematerjalimaksu tavapärase maksustamise põhimõtte ja eesmärgi aluseksvõtmine, et selgitada, miks vaatlusalused kaheksa maksuvabastust ei too kaasa valikulisust, on vaidlustatud otsust puudutavalt vasturääkivad.
2.

Teine väide, et on rikutud alusetu rikastumise põhimõtet, kuna 607 096,08 euro suurune summa, millele lisandub intress, on ära võetud hageja vara hulgast ja selle võrra on suurenenud komisjoni vara, ilma et sel rikastumisel oleks mingit õiguslikku alust.
ET Euroopa Liidu Teataja C 27/63

23. oktoobril 2015 esitatud hagi – Wirtschaftsvereinigung Stahl jt versus komisjon

(Kohtuasi T-605/15)

(2016/C 027/80)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hagejad: Wirtschaftsvereinigung Stahl (Düsseldorf, Saksamaa), Benteler Steel/Tube GmbH (Paderborn, Saksamaa), BGH Edelstahl Freital GmbH (Freital, Saksamaa), BGH Edelstahl Lippendorf GmbH (Lippendorf, Saksamaa), BGH Edelstahl Siegen GmbH (Siegen, Saksamaa), Buderus Edelstahl GmbH (Wetzlar, Saksamaa), ESF Elbe-Stahlwerke Feralpi GmbH (Riesa, Saksamaa), Friedr. Lohmann GmbH Werk für Spezial- & Edelstähle (Witten, Saksamaa), Outokumpu Nirosta GmbH (Krefeld, Saksamaa), Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Saksamaa), Zentralkokerei Saar GmbH (Dillingen), Drahtwerk St. Ingbert GmbH (St. Ingbert, Saksamaa), Ilsenburger Grobblech GmbH (Ilsenburg, Saksamaa), ThyssenKrupp Electrical Steel GmbH (Gelsenkirchen, Saksamaa), ThyssenKrupp Federn und Stabilisatoren GmbH (Hagen, Saksamaa), ThyssenKrupp Gerlach GmbH (Homburg, Saksamaa), ThyssenKrupp Rasselstein GmbH (Andernach, Saksamaa) ja Emscher Aufbereitung GmbH (Mühlheim an der Ruhr, Saksamaa) (esindaja: advokaat H. Janssen)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolevas hagiavalduses paluvad hagejad tühistada komisjoni 25. novembri 2014. aasta otsuse (EL) 2015/1585 (teatavaks tehtud numbri C(2014) 8786 all) riigiabi kava SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) kohta, mida Saksamaa on rakendanud taastuvenergia ja energia suurtarbijate toetamiseks (1).

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad neli väidet, mis on põhiosas identsed või sarnased kohtuasjas T-319/15: Deutsche Edelstahlwerke vs. komisjon (2) esitatud väidetega.

(1) ELT L 250, lk 122.

(2) ELT C 302, lk 60.
6.

Kuues väide, et rikuti õigusnormi, kuna vaidlustatud kohtuotsuses märkis Avaliku Teenistuse Kohus, et hageja oli kohustatud esitama taotluse Euroopa Liidu personalieeskirjade artikli 90 lõike 1 alusel, et saada hüvitist hindamisaruande hilinenud koostamise eest.
—

Kolmas väide: rikutud on põhilisi menetlusõigusi, nagu need on tagatud EIÕK artikli lõigetega 1 ja 2 ja lõike 3 punktiga d ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 lõikega 2 ning artiklitega 48 ja 52 Hagejad on arvamusel, et rikutud on võistleva menetluse ja õiglase menetluse põhimõtet, kuna rahuldamata jäeti korduvad taotlused kohtusse kutsuda ja küsitleda hagejate nimetatud tunnistajaid ning süüdistuse tunnistajaid vastandada.
1.

Esimene väide, et ECHA on vääralt kohaldanud sätteid, mis käsitlevad nõuet, et äriühing peab vastavalt määruse (EL) nr 528/2012 artikli 95 lõikele 1 esitama täieliku toimiku.
ET Euroopa Liidu Teataja C 38/74

4. detsembril 2015 esitatud hagi – Drugsrus versus EMA

(Kohtuasi T-717/15)

(2016/C 038/100)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Drugsrus Ltd (London, Ühendkuningriik) (esindajad: barrister M. Howe, barrister S. Ford ja solicitor R. Sanghvi)

Kostja: Euroopa Ravimiamet

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada EMA 8. oktoobri 2015. aasta e-kirjas sisalduv otsus, et Drugsrus Ltd-l ei ole lubatud kaubamärgi Bretaris Genuair all imporditavat kaupa ümber nimetada Eklira Genuairiks; ja

— mõista hageja kohtukulud välja EMA-lt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe väite.

Hageja väidab, et EMA rikkus õigusnormi, tehes järelduse, et tsentraliseeritud menetluses antud müügiloaga ravimit ei ole lubatud ümber nimetada. Ta leiab, et ELTL-is sätestatud kaupade vaba liikumise eeskirjade kohaselt on paralleelsel importijal lubatud kaup paralleelseks turustamiseks ümber pakendada või –nimetada, eeldusel et selline ümberpakendamine või –nimetamine on objektiivselt vajalik selleks, et imporditud kaup saaks tõhusalt pääseda importiva liikmesriigi turule.
2.

Teine väide, et vaidlustatud otsuses on ebaõigesti tuvastatud, et vaidlusaluse meetmega antakse hagejale eelis, eelkõige on vääralt kindlaks määratud väidetava eelise andmise ajahetk või siis on ebaõige seisukoht, et kahjude hüvitamine võib anda eelise.
3.

Kolmas väide, et rikuti määrust (EÜ) nr 714/2009, kuna ACERi järeldus, et Saksamaa–Austria piiril on struktuurne ülekoormus, ei ole tõendatud ja see ei vasta ülekoormuse määratlusele. Lisaks puudub selles arvamuses hinnang mõju kohta ja põhjalik hinnang alternatiivsetele lahendustele. Lõpuks ei ole arvamuses kirjeldatud võimsuse jaotamise menetlus ei asjakohane ega proportsionaalne vahend arvamuses välja toodud probleemide lahendamiseks.
—

tühistada vaidlustatud otsus osas, milles leiti, et klassi 40 kuuluvad teenused, mille jaoks registreerimist taotletakse, on sarnased varasema kaubamärgiga hõlmatud teenustega, mis kuuluvad klassi 42, ning et järelikult esineb segiajamise tõenäosus;
1.

Esimese väite kohaselt on komisjon rikkunud nõukogu määruse (EL) nr 1225/2009 (1) (edaspidi „algmäärus”) artikli 2 lõike 7 punkti a teist alapunkti, kuna tuvastas ja valis Ameerika Ühendriigid (edaspidi „USA”) antud juhul sobivaks võrdlusriigiks. Selline valik põhines algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti a teise alapunkti vääral tõlgendamisel, samuti asjaolude ilmselgelt vääral hindamisel. Teise võimalusena, komisjon on ilmselgelt ebaõigesti kohaldanud algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti a, kuna ei teinud normaalväärtuse nõutavaid kohandusi hoolimata sellest, et ta valis võrdlusriigiks USA.
3.

Kolmas väide, et komisjon rikkus alusmääruse artikli 2 lõiget 1, sest ta jättis normaalväärtuse määramisest alusetult välja asjaomase toote müügi omamaisele sõltumatule kliendile tavapärase kaubandustegevuse käigus. Komisjon ei põhjendanud piisavalt sellest keeldumise põhjuseid. Lisaks, eeldades, et kõnealuse keeldumise põhjus on pelgalt asjaolu, et need tooted eksporditi pärast müüki (hageja teadmata), on komisjoni kohaldatud kriteerium ebaseaduslik. Komisjon oleks pidanud võtma arvesse hageja kavatsust selle toote lõppsihtkoha osas müügi ajal. Seega rikkus komisjon alusmääruse artikli 2 lõiget 2, jättes omamaise müügi arvesse võtmata ainult seetõttu, et sõltumatu klient eksportis tooted pärast müüki.
ET Euroopa Liidu Teataja C 27/66

2. novembril 2015 esitatud hagi – LL versus parlament

(Kohtuasi T-615/15)

(2016/C 027/84)

Kohtumenetluse keel: leedu

Pooled

Hageja: LL (Vilnius, Leedu) (esindaja: advokaat J. Petrulionis)

Kostja: Euroopa Parlament

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Euroopa Parlamendi peasekretäri 17. aprilli 2014. aasta otsus D(2014) 15503 ja selle otsuse alusel 5. mail 2014 väljastatud võlateade nr 2014-575;

— mõista kõik hageja kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja kaks väidet.

Makse nõuetekohasus ja sissenõudekorralduse kehtivus ja õiguspärasus

Hageja väidab, et Euroopa Parlamendi peasekretär on otsuses D(2014) 15503 täiesti põhjendamatult ning õigusvastaselt leidnud, et 37 728 euro suurune summa maksti hagejale alusetult, ning andnud Euroopa Parlamendi liikmete põhimääruse rakendusmeetmete artikli 68 ning finantsmääruse kohaldamise eeskirjade artikli 80 kohaselt põhjendamatult ja õigusvastaselt Euroopa Parlamendi peaarvepidajale korralduse nõuda hagejalt 37 728 eurot tagasi ning teavitada sellest hagejat vastavalt menetluseeskirjadele sissenõudekorraldusega nr 2014-575.

Hageja arvates võttis Euroopa Parlamendi peasekretär otsuse tegemisel arvesse üksnes kahte aspekti: OLAFi aruannet ning asjaolu, et hageja ei esitanud tõendeid selle kohta, et makset kasutatakse kavandatud eesmärgil. Hageja väidab siiski, et Euroopa Parlamendi liikmete kulude hüvitamise ja toetuste maksmise eeskirja artiklit 14 rikkudes ei ole kogutud andmeid, mis kinnitaks, et hageja on kasutanud saadud makset muul kui kavandatud eesmärgil.

Aegumistähtaeg ja mõistliku tähtaja, õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtete kohaldamine

Hageja väidab, et Euroopa Parlamendi peasekretäri otsusega D(2014) 15503 ja sissenõudekorraldusega nr 2014-575 ei peetud kinni finantsmääruse artiklis 81 ja finantsmääruse kohaldamise eeskirjade artiklis 93 sätestatud tähtajast ning et rikutud on mõistliku tähtaja, õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtetest tulenevaid nõudeid.

Hageja sõnul on EL asjaomased institutsioonid oma pädevuse teostamise ja asjaomaste otsuste tegemisega põhjendamatult ja ebaausalt ning ülemäära kaua viivitanud. Sellega on rikutud hageja õigusi, seal hulgas tema kaitseõigust ning selle nõuetekohast kasutamist, kuna uuritud asjaolude ja asjaomaste otsuste tegemise vahele jäänud pika aja tõttu võeti hagejalt objektiivselt võimalus end esitatud süüdistuste vastu tõhusalt kaitsta, tõendeid esitada ning võtta kõiki vajalikke meetmeid tagamaks, et uuritavas küsimuses tehtaks õiglane otsus.
1.

Esimene väide, et on rikutud määruse 1049/2001 (1) artikli 4 lõike 1 punkti b koostoimes määruse 45/2001 (2) artikli 8 punktiga b, kuna taotletud isikuandmed ei ole ühenduse õiguse alusel kaitse all.
—

Esimene väide, et rikutud on läbipaistvuse põhimõtet. Hageja väidab, et Euroopa Teadusnõukogu Rakendusamet on oma tegevusega rikkunud läbipaistvuse põhimõtet mitmel moel. Hindamisaluseid ei selgitatud veenvalt dokumendis „Guidelines for Applicants” ega 5. juuni 2015. aasta otsuses.
ET Euroopa Liidu Teataja C 48/86

30. novembril 2015 esitatud hagi – Groupe Go Sport vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Design Go (GO SPORT)

(Kohtuasi T-703/15)

(2016/C 048/95)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Groupe Go Sport (Sassenage, Prantsusmaa) (esindajad: advokaadid G. Arbant ja E. Henry-Mayer)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Design Go Ltd (London, Ühendkuningriik)

Andmed Siseturu Ühtlustamise Ameti menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: hageja

Vaidlusalune kaubamärk: ühenduse sõnamärk „GO SPORT” – ühenduse kaubamärgitaotlus nr 5 144 811

Menetlus Siseturu Ühtlustamise Ametis: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: ühtlustamisameti teise apellatsioonikoja 22. septembri 2015. aasta otsus asjas R 569/2015-2

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— tunnistada apellatsioonkaebus R 569/2015-2 vastuvõetavaks;

— saata asi apellatsioonikojale tagasi;

— mõista hageja kohtukulud välja ühtlustamisametilt, kes ühtlasi kannab enda kohtukulud.

Väited

— Määruse nr 207/2009 artikli 60 rikkumine;
ET Euroopa Liidu Teataja C 59/38

4. detsembril 2015 esitatud hagi – komisjon versus CINAR

(Kohtuasi T-720/15)

(2016/C 059/44)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: advokaat D. Waelbroeck, advokaat A. Duron, S. Delaude, L. Di Paolo ja J. Estrada de Solà)

Kostja: CINAR Ltd (London, Ühendkuningriik)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— mõista kostjalt hageja kasuks välja 25 616 Suurbritannia naelsterlingit;

— mõista kostjalt välja viivis põhisummalt 25 616 Suurbritannia naelsterlingit Euroopa Keskpanga poolt 1. detsembril 2005. aastal tehtud põhiliste refinantseerimistehingute suhtes kohaldatud intressimäära alusel, millele lisandub 1,5 protsendipunkti, mis katab ajavahemiku 6. detsembrist 2005 kuni kuupäevani, mil summad saavad tasutud, ja

— jätta kõik käesoleva menetluse kulud kostja kanda.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe väite. Ta väidab, et kostja rikkus seoses kajastatud kuludega lepingulisi kohustusi. Hageja väidab, et kuna kostjale makstav osamaks on väiksem kui hageja poolt avansina makstud kogusumma, on kostjal lepingu kohaselt selle summa tagastamise kohustus.
2.

Teine väide: riigi ressursside puudumine Oma teises väites leiavad hagejad, et taastuvenergia lisatasudest rahastatav toetus taastuvenergia edendamiseks ei ole pärit mitte riigi ressurssidest, vaid eravahenditest. Taastuvenergia lisatasude kogumine ega kasutamine ei ole riigi pideva kontrolli all, nagu nõuab kohtupraktika. Pealegi ei koorma kõnesolevad sätted riigieelarvet, sest taastuvenergia lisatasude kogumahtu ei kahanda see, et olemasolevate rajatiste kasutamist oma tarbeks energia tootmiseks ei maksustata.
ET Euroopa Liidu Teataja C 59/37

LP 8. detsembril 2015 esitatud apellatsioonkaebus Avaliku Teenistuse Kohtu 28. septembri 2015. aasta otsuse peale kohtuasjas F-73/14

(Kohtuasi T-719/15 P)

(2016/C 059/43)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: LP (Haag, Madalmaad) (esindaja: advokaat M. Velardo)

Teine menetluspool: Euroopa Politseiamet (Europol)

Nõuded

Apellatsioonkaebuse esitaja palub Üldkohtul:

— tühistada 28. septembril 2015 kohtuasjas F-73/14 tehtud määrus ja teha asjas otsus, või teise võimalusena saata asi tagasi Avaliku Teenistuse Kohtule;

— mõista mõlema kohtuastme kulud välja Europolilt.

Väited ja peamised argumendid

Apellant esitab apellatsioonkaebuse põhjendamiseks üheainsa väite, mille kohaselt kohtumääruses on mitmel korral rikutud õigusnormi ja see määrus on vastuolus liidu õigusega – eriti osas, mis puudutab põhjendamiskohustust, hoolitsemiskohustust ja ilmset hindamisviga.
2.

Teine väide, et otsus tuleks tühistada ka seetõttu, et selles ollakse õigusvastaselt seisukohal, et Crédit Mutuel tervikuna kujutab endast kontserni usaldatavusnõuete täitmise järelevalve valdkonna Euroopa õigusnormide tähenduses. Sellel väitel on kolm haru. — Esimese haru kohaselt on Euroopa õigusnormides üldpõhimõttena sätestatud krediidiasutuste suhtes teostatav individuaalne usaldatavusnõuete täitmise järelevalve; vastastikuse kindlustuse kontsernide tasandil teostatav konsolideeritud usaldatavusnõuete täitmise järelevalve on asjakohane eeldusel, et need on samastatavad üheainsa üksusega. — Teise haru kohaselt ei ole täidetud tingimused, mis on Euroopa õigusnormides ette nähtud selleks, et oleks võimalik teostada konsolideeritud usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet panganduskontsernide tasandil. — Kolmanda haru kohaselt ei ole käesolevas kohtuasjas täidetud ükski kolmest tingimusest, mis võimaldavad teostada konsolideeritud järelevalvet Crédit Mutuel’i kui terviku tasandil.