ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ÜLDKOHTU OTSUS (apellatsioonikoda)

6. märts 2012

Euroopa Komisjon

versus

Amerigo Liotti

„Apellatsioonkaebus — Avalik teenistus — Ametnikud — Hindamine — Karjääriarengu aruanne — 2006. aasta hindamine — Üldised rakendussätted — Hindamisnormide ühtne ja kooskõlastatud kohaldamine”

Ese:

Apellatsioonkaebus Avaliku Teenistuse Kohtu (esimene koda) 17. veebruari 2009. aasta otsuse peale kohtuasjas F‑38/08: Liotti vs. komisjon (EKL AT 2008, lk I‑A‑1‑25 ja II‑A‑1‑103) selle kohtuotsuse tühistamise nõudes.

Otsus:

Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata. Jätta Euroopa Komisjoni kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja Amerigo Liotti käesoleva astme kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne – Üldised rakendussätted, milles nähakse ette iga peadirektoraadi jaoks koostatud ühtsed hindamiseeskirjad – Hindamiste läbiviimine hindamisnorme arvesse võtmata – Õigusvastasus

(Personalieeskirjad, artikkel 43)

Isegi kui ametnike pädevust, tulemuslikkust ja käitumist teenistuses puudutavad hindamised, mis viiakse läbi ilma, et võetaks üldse või piisavalt arvesse hindamisnorme, on õigustatud ja põhjendatud, läheksid need eelduslikult vastuollu sama peadirektoraadi kõikide ametnike ühiste hindamiskriteeriumidega, nagu need on nendes hindamisnormides määratletud, ning need koosneksid iga hindaja ja apellatsiooni korras hindaja mõnikord puudulikest või subjektiivsetest hinnangutest. Karjääriarengu aruanne, mis on koostatud ilma hindamisnorme arvesse võtmata, ei saa seega olla samasugune kui aruanne, millele neid norme kohaldati.

Lisaks on ametnike hindamise valdkonda puudutavate tõendite hankimisele omased raskused takistuseks sellele, et ametnik, kes vaidlustab karjääriarengu aruande, peab tõendama, et kui hindajad ja apellatsiooni korras hindajad oleksid neid hindamisnorme kohaldanud, siis oleks aruanne võinud olla teistsugune.

(vt punktid 48 ja 49)
Selleks, et hakkaks kulgema varasema kaubamärgiga identse või segiaetavalt sarnase hilisema kaubamärgi kasutamisega nõustumisest tulenev õigust lõpetav tähtaeg, peab olema täidetud neli tingimust. Esiteks peab hilisem kaubamärk olema registreeritud, teiseks peab selle omanik olema kaubamärki taotlenud heas usus, kolmandaks peab seda olema kasutatud liikmesriigis, kus varasem kaubamärk on kaitstud, ning lõpuks neljandaks peab varasema kaubamärgi omanik olema teadlik hilisema kaubamärgi kasutamisest pärast selle registreerimist.

Määruse nr 40/94 artikli 53 lõike 2 eesmärk on nimelt karistada varasemate kaubamärkide omanikke, kes on nõustunud hilisema ühenduse kaubamärgi kasutamisega viie järjestikuse aasta vältel, olles sellisest kasutamisest teadlik, sellega, et nad kaotavad õiguse esitada selle kaubamärgi kehtetuks tunnistamise taotluse või vastulause, mistõttu võib kõnealune kaubamärk seega varasema kaubamärgiga koos eksisteerida. Alates hetkest, mil varasema kaubamärgi omanik saab teada hilisema ühenduse kaubamärgi kasutamisest, on tal võimalik sellega mitte nõustuda ning seega vaidlustada hilisema kaubamärgi kasutamist või taotleda selle kehtetuks tunnistamist. Ei saa järeldada, et varasema kaubamärgi omanik on hilisema ühenduse kaubamärgi kasutamisest teadasaamisel nõustunud selle kasutamisega, kui tal ei ole olnud võimalust selle kasutamist vaidlustada ega selle kehtetuks tunnistamist taotleda.

Määruse nr 40/94 artikli 53 lõike 2 teleoloogilisel tõlgendamisel ilmneb, et õigust lõpetava tähtaja lähtepunkti arvutamiseks asjakohane kuupäev on selle kaubamärgi kasutamisest teadasaamise kuupäev. See kuupäev saab olla ainult hilisem kui kaubamärgi registreerimine ehk hetk, millest alates on omandatud õigus ühenduse kaubamärgile (vt määruse nr 40/94 põhjendus 7), ning kõnealust kaubamärki kasutatakse turul registreeritud kaubamärgina, mistõttu võivad kolmandad isikud selle kasutamisest teada saada. Seetõttu hakkab nõustumisest tulenev õigust lõpetav tähtaeg kulgema alates hetkest, mil varasema kaubamärgi omanik sai teada hilisema ühenduse kaubamärgi kasutamisest pärast selle registreerimist, mitte alates ühenduse kaubamärgi taotluse esitamise hetkest.

(vt punktid 31–33)
Lõpuks on eranditel üldkorrast, mida kujutavad endast komisjoni poolt direktiivi sätte alusel võetud erandi tegemist heakskiitvad otsused, direktiivile omane üldine laad, sest need on abstraktses sõnastuses adresseeritud määratlemata isikute kategooriatele ning neid kohaldatakse objektiivselt määratletud olukordade suhtes.

Nimelt peab akti ulatust kindlaks tehes esmajärgus arvesse võtma akti eset ja sisu. Nii on otsusel, mille adressaat on liikmesriik, üldine ulatus juhul, kui seda kohaldatakse objektiivselt määratletud olukordade suhtes ning sellel on õiguslikud tagajärjed üldiselt ja abstraktselt määratletud isikute kategooriate suhtes.

Keskkonnainfo kättesaadavuse, keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise Århusi konventsioon, mis on ülimuslik ühenduse teisese õiguse aktide ees, on liidu institutsioonidele siduv. Sellest järeldub, et määruse nr 1367/2006 Århusi konventsiooni sätete kohaldamise kohta ühenduse institutsioonide ja organite suhtes kehtivust võib mõjutada asjaolu, et see on vastuolus nimetatud konventsiooniga.

Kui ühendus on soovinud rakendada mingit konkreetset kohustust, mille ta on võtnud rahvusvahelise lepingu raames, või juhul, kui akt viitab sõnaselgelt sellise lepingu täpsetele sätetele, peab liidu kohus kontrollima asjaomase akti õiguspärasust sellise lepingu sätete alusel.

Nii peab liidu kohtul olema võimalik kontrollida määruse õiguspärasust rahvusvahelise lepingu alusel, ilma et ta peaks eelnevalt kontrollima, kas rahvusvahelise lepingu laad ja ülesehitus seda ei välista ning kas lepingu sätted on nende sisu puudutavas tingimusteta ja piisavalt täpsed, kui selle määruse eesmärk on täita asjaomase rahvusvahelise lepinguga liidu institutsioonidele pandud kohustust.

(vt punktid 52–54)
Määruse nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele artikliga 9 on kehtestatud erikord selliste dokumentidega tutvumiseks, mis on liigitatud tundliku sisuga dokumentideks, eelkõige seoses dokumentidega tutvumise taotlusi käitlevate isikutega ning vajadusega saada nende asutuste eelnev nõusolek, kellelt see dokument pärineb. Lisaks on nimetatud määruse artikli 9 lõikes 4 sätestatud, et institutsioon, kes otsustab keelata tundliku sisuga dokumendiga tutvumise võimaldamise, põhjendab seda otsust viisil, mis ei kahjusta selle määruse artiklis 4 kaitstavaid huve. Siiski ei tulene nendest sätetest mingil viisil, et dokumendi liigitamata jätmine keelab institutsioonil keelduda sellega tutvumise võimaldamisest tulenevalt ohust kahjustada avalikku huvi seoses rahvusvaheliste suhetega seetõttu, et dokument sisaldab tundliku sisuga teavet.

(vt punkt 51)
Määruse nr 2868/95, millega rakendatakse nõukogu määrus nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta, eeskirja 50 lõike 1 ja eeskirja 20 lõike 2 koostoimest tuleneb, et apellatsioonikoja menetluses teatab Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) ühenduse kaubamärgi taotlejale, kes on esitanud apellatsioonikojale kaebuse, vastulause esitamisest ja palub tal esitada selle kohta omapoolse seisukoha.

Määruse nr 2868/95 eeskirja 67 lõike 1 kohaselt adresseeritakse juhul, kui on määratud esindaja või kui ühises taotluses esimesena märgitud taotleja loetakse eeskirja 75 lõike 1 kohaselt ühiseks esindajaks, teated ja dokumendid kõnealusele määratud esindajale või ühisele esindajale. Seetõttu ei saa ühtlustamisamet tugineda asjaolu õigustamiseks, et ta ei adresseerinud vastulause esitaja vastust hageja esindajale, selle dokumendi adresseerimisele hagejale endale.

Pealegi ei saa määruse nr 2868/95 eeskirja 77 põhjal, mille kohaselt teadete või muu informatsiooni edastamisel esindajale on sama mõju, nagu oleks need edastatud esindatavale, järeldada, et teabe edastamine esindatavale on võrdväärne selle edastamisega esindajale. Kui see oleks nii, siis puuduks määruse eeskirjal 67 igasugune mõju.

(vt punktid 24, 29, 31)
Kui sellest punktist tuleneb, et niisugune suurendamine võib osutuda vajalikuks, et tagada selle trahvi piisavalt hoiatav mõju, siis ei tulene sellest vastupidi, et trahv, mis ei kujuta endast märkimisväärset protsenti asjaomase ettevõtja käibest, ei oleks selle ettevõtja jaoks piisavalt hoiatava mõjuga. Suunistes ette nähtud meetodi alusel kindlaks määratud trahv kujutab üldjuhul endast märkimisväärset protsenti müüdud toodete väärtusest, mille karistuse saanud ettevõtja sai rikkumisega seotud sektoris. Nii vähenevad trahvi tõttu kõnealuse ettevõtja tulud selles sektoris märkimisväärselt või ta saab isegi kahjumit. Olgugi et selle ettevõtja käive nimetatud sektoris on väike osa tema kogukäibest, ei saa a priori välistada, et selles sektoris saadud tulu vähenemisel või selle muutumisel isegi kahjumiks on hoiatav mõju, kuna üldjuhul tegutseb kaubandusettevõtja konkreetses sektoris tulu saamise eesmärgil.

Suuniste (määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 punkti a kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta) punktis 30 on komisjoni jaoks ette nähtud võimalus, mitte aga kohustus suurendada trahvi ettevõtjal, kellel on lisaks rikkumisega seotud kaupade ja teenuste müügile ka erakordselt suur käive.

Suuniste (määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 punkti a kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta) punktis 29 on ette nähtud trahvi põhisumma muutmine teatavatel igale konkreetsele ettevõtjale omastel kergendavatel asjaoludel. Selles punktis on nimelt esitatud mitteammendav loetelu kergendavatest asjaoludest, mida võib arvesse võtta. Siiski tuleb tõdeda, et ettevõtja puhtalt passiivne või käsutäitja roll rikkumise toimepanemisel ei asu selles mitteammendavas loetelus, kuigi see oli sõnaselgelt kergendava asjaoluna ette nähtud suuniste (määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta) punkti 3 esimeses taandes.

Selles osas tuleb märkida, et kui komisjon ei saa loobuda normidest, mille ta on ise kehtestanud, siis on ta seevastu vaba neid muutma või asendama. Uute normide kohaldamisalasse kuuluva juhtumi puhul ei saa komisjonile ette heita, et ta ei võtnud arvesse kergendavat asjaolu, mida nendes uutes normides ette ei ole nähtud, üksnes põhjusel, et see oli sätestatud vanades suunistes. Nimelt asjaolu, et komisjon leidis oma varasemas otsustuspraktikas, et trahvisumma kindlaksmääramisel tuleb teatavaid asjaolusid pidada kergendavateks asjaoludeks, ei tähenda, et ta peaks sama hinnangu andma hilisemas otsuses.

Tõsi on see, et kergendavate asjaolude loetelu, mida komisjon võib arvesse võtta, ei ole suuniste punktis 29 ammendav. Järelikult ei takista tõik, et suunistes ei ole kergendavate asjaolude hulgas loetletud rikkumises osalenud ettevõtja passiivset rolli, selle raames arvesse võtta nimetatud asjaolu, kui ta tõendab, et kõnealuse ettevõtja rikkumises osalemise raskus on vähem tähtis.

(vt punktid 92–94)
2.

Jätta Adolf Würth GmbH & Co. KG ja Arnold Fasteners (Shenyang) Co. Ltd kohtukulud nende endi kanda ja mõista neilt välja Euroopa Liidu Nõukogu ja European Industrial Fasteners Institute AISBL kohtukulud.
Kohtulik kontroll dumpinguvastases menetluses liidu institutsioonide läbi viidud kahju ohu analüüsi üle peab piirduma menetlusnormidest kinnipidamise, vaidlustatud valiku tegemise aluseks olevate asjaolude sisulise õigsuse, nende faktiliste asjaolude hindamisel ilmsete vigade puudumise ja võimu kuritarvitamise puudumise kontrollimisega, kuna kõnealune analüüs eeldab keerukate majandusküsimuste hindamist. See piiratud kohtulik kontroll ei tähenda, et liidu kohus ei kontrolli seda, kuidas institutsioonid on tõlgendanud majandusliku iseloomuga andmeid. Täpsemalt ei pea Üldkohus ainult tegema kindlaks, kas esitatud tõendid vastavad tegelikkusele, on usaldusväärsed ja sidusad, vaid kontrollima ka seda, kas need tõendid sisaldavad kogu asjakohast teavet, mida keerulise olukorra hindamisel tuleb arvesse võtta, ning kas kõnealused tõendid võivad toetada järeldusi, mis nende pinnalt on tehtud.

Asudes seisukohale, et ühenduse tootmisharu on kaitsetus olukorras, teeb nõukogu seega ilmse hindamisvea, kui kõik juhtumi asjassepuutuvad majandusandmed peale ühenduse tootmisharu turuosa muutuse on positiivsed ja annavad üldiselt pildi jõupositsioonis, mitte ebakindlas või kaitsetus olukorras olevast tootmisharust.

(vt punktid 53, 61 ja 66)
1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduslepingu VI artikli rakendamise lepingu (dumpinguvastane leping) artiklitega 2.1 ja 2.2 kehtestatud normid normaalväärtuse kohta, mis rakendavad 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT) VI artikli lõiget 1, on kohaldatavad, välja arvatud juhul, kui dumpinguvastases lepingus endas, GATT‑is, nagu GATT VI artikli lõike 1 teine lisasäte, või Maailma Kaubandusorganisatsiooniga (WTO) selle organisatsiooni liikme ühinemise dokumentides, on nendest normidest ette nähtud erandid. Seetõttu on WTO liikmel, arvestades GATT VI artiklit ja dumpinguvastast lepingut, õigus kohaldada WTO teistelt liikmetelt pärit impordi suhtes normaalväärtuse arvutamise meetodit, mis kaldub kõrvale dumpinguvastase lepingu artiklites 2.1 ja 2.2 ettenähtud meetoditest, ainult sama lepingu artiklile 2.7 ning seega GATT VI artikli lõike 1 teisele lisasättele tuginedes, või olenevalt olukorrast sellekohasele erisättele, mis sisaldub selle liikme WTO‑ga ühinemise dokumentides.

Neil asjaoludel ei võimalda dumpinguvastase algmääruse nr 384/96 artikli 2 lõige 7 institutsioonidel dumpinguvastast lepingut rikkumata jätta kohaldamata sama lepingu artiklitega 2.1 ja 2.2 kooskõlas olevaid normaalväärtuse arvutamise norme isegi siis, kui GATT VI artikli lõike 1 teist lisasätet ei kohaldata ning kui eksportijamaa WTO‑ga ühinemise dokumendid sellist võimalust ette ei näe. Nendest lepingutest tulenev kohustus tähendab, et sellise teise WTO liikme suhtes tuleb kohaldada dumpinguvastase lepingu artiklitega 2.1 ja 2.2 kooskõlas olevaid norme, välja arvatud eespool toodud olukorras. Sellega seoses tuleb märkida, et need artiklid sisaldavad teatava hulga selgeid, täpseid ja üksikasjalikke norme, mis kehtestavad samasuguse toote normaalväärtuse arvutamise eeskirjad, ilma et neile normidele seataks tingimusi, mis jätab nende kohaldamise WTO liikmete otsustada. Pealegi on võimalus teha nendest normidest erand, tuginedes GATT VI artikli lõike 1 teisele lisasättele, millele dumpingvastase lepingu artikkel 2.7 viitab, täpselt piiritletud. Täpsemalt kuulub selle sätte kohaldamisalasse maa, millel on täielik või suuresti täielik monopol oma kaubanduse suhtes ja kus kõik hinnad omamaisel turul määrab riik. Seega on nimetatud õigusnorm selle sättega silmas peetud olukordade piiritlemisel selge, mistõttu on nii institutsioonidel võimalik hinnata, kas WTO liige vastab seal toodud kirjeldusele, kui ka liidu kohtul võimalus seda hinnangut kontrollida ja teha sellest vajaduse korral järeldused vastavalt kohtupraktikale.

Kui liidu seadusandja on sellises kontekstis võtnud mitteturumajanduslike riikide kohta sätteid, mida kohaldatakse WTO liikmele, kes on selliste riikide loetelus, nagu on ära toodud dumpinguvastase algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti a joonealuses märkuses, on see hõlmatud GATT VI artikli lõike 1 teise lisasättega ning seega peab hindama, kas WTO liige täidab vaatlusaluses sättes esitatud tingimusi.

(vt punktid 48–50, 52)
Vastavalt kodukorra artiklile 113 võib Üldkohus omal algatusel võtta seisukoha, et hagi ese on ära langenud ning et puudub vajadus asja üle otsustada, kui hageja vaikib menetlust korraldava meetme suhtes, mis puudutab uute esindajate nimetamist.

Sellegipoolest, kui kostja on esitanud vastuhagi ja kui see pool ei ole rahul sellega, et puudub vajadus põhikohtuasja üle otsustada, siis järeldub siit, et ühelt poolt säilitab vastuhagi eseme, olenemata sellest, et hageja hagi ese on ära langenud, ja teiselt poolt säilitab kostja huvi selle suhtes, et tema nõue rahuldataks. Nii on see vastuhagi puhul, milles hagejalt nõutakse talle makstud summade tagasimaksmist.

(vt punktid 33, 45 ja 46)
Otsuse 2001/431 EÜ ühenduse rahalise toetuse kohta teatavate kulude katmiseks, mis liikmesriikides tekivad ühise kalanduspoliitika suhtes kohaldatavate kontrolli , inspekteerimis- ja järelevalvekavade rakendamise tõttu, artikli 2 punktist e, artikli 9 lõikest 1 ning artikli 17 lõigetest 2 ja 3 tuleneb, et liidu rahaline toetus, mis on mõeldud püügitegevuse kontrolli ja järelevalve tagamiseks tegelikult kasutatavate laevade ostmiseks, on võimalik üksnes siis, kui kulutuste tegemisel on järgitud selles otsuses ja hankemenetlusi koordineerivates direktiivides, sh direktiivis 93/36, millega kooskõlastatakse riiklike tarnelepingute sõlmimise kord sätestatud tingimusi. Sellest tuleneb, et otsus 2001/43 ja eelkõige selle artikli 17 lõige 2 näeb ette, et liidu kaasrahastamine eeldab nimetatud direktiivide ratione materiae kohaldatavust.

Hankemenetlusi koordineerivates direktiivides sätestatud tingimuste täitmise nõue on nimelt kehtestatud eelkõige selleks, et liidu kaasrahastatavad ostutehingud oleksid täiesti läbipaistvad ja kontrollitavad. Pealegi ei kuulu sõjalaevade liidupoolne kaasrahastamine tegelikult ühise kalanduspoliitika valdkonda. Otsuse 2001/431 kohaselt ei ole seega liikmesriigil, kes peab vastavalt sellele otsusele järgima riigihankealaseid õigusnorme, lubatud ühelt poolt taotleda liidu kaasrahastamist laevade ostuks, mis on mõeldud osaliselt või tervikuna püügitegevuse kontrolliks ja järelevalveks, ning jätta need õigusnormid samas kohaldamata, tuginedes EÜ artikli 296 lõike 1 punktile b põhjusel, et ostetud varustus on sõjalise otstarbega. Samas ei takista ka EÜ artikli 296 lõike 1 punkt b liikmesriikidel, kes kavatsevad osta selle sätte kohaldamisalasse kuuluvat sõjavarustust, järgida sellegipoolest ühiste hankemenetluste korda ning taotleda seega otsuses 2001/431 ette nähtud rahalist toetust.

(vt punktid 38–40, 42 ja 45)
7.

Ühine kaubanduspoliitika — Dumpinguvastane kaitse — Dumping — Normaalväärtuse määramine — Määruse nr 384/96 artikli 2 lõige 5 — Säte, mis näeb nimetatud määramiseks ette sama artikli lõike 7 punktis c ette nähtud etapist eraldi etapi — Säte, mis ei võimalda tingimust turumajanduslikus olukorras tegutseva ettevõtja seisundi andmiseks tähelepanuta jätta (Nõukogu määrus nr 384/96, mida on muudetud määrusega nr 1225/2009, artikli 2 lõige 5 ja lõike 7 punkt c) (vt punktid 138 ja 139)
Üldkohtu (kolmas koda) 13. juuni 2012. aasta otsus – Insula vs. komisjon

(kohtuasi T-366/09)

„Vahekohtuklausel — Uurimis- ja arenguprojektide rahastamise leping — Ecres, El Hierro, Islands 2010, Opet I, Opet II, Opet Ola, Respire, Sustainable Communities ja Virtual Campus lepingud — Tõendavate dokumentide puudumine ja vastuolu lepingutingimustega ühe lepinguosalise poolt esitatud kulude kohta — Ettemakstud või väljamakstud summade tagastamine — Hagi osaline vastuvõetamatus — Komisjoni vastuhagi”

1. Kohtumenetlus — Pöördumine Üldkohtusse vahekohtuklausli alusel — Leping, millega antakse ühenduse rahalist toetust teadusuuringute ja tehnoloogiaarendusega seotud tegevusele — Teatud kulude tagasimaksmise nõue — Kahju hüvitamise nõue — Viivisintressidega seotud vastunõue — Siseriikliku õiguse kohaldamine — Lepingust tuleneva kohustuse täitmata jätmise tuvastamine — Komisjoni õigus nõuda tagasi ettemaks, millele lisandub viiviseintress vastavalt Euroopa Keskpanga poolt kohaldatavale määrale (EÜ artikkel 238; komisjoni määrus nr 2342/2002, artikli 86 lõige 2) (vt punktid 81, 105, 203–206, 262)

2. Kohtumenetlus — Pöördumine Esimese Astme Kohtusse vahekohtuklausli alusel — Siseriikliku õiguse alusel sõlmitud leping — Siseriiklike konkurentsieeskirjade kohaldamine — Väljaarvamine (EÜ artikkel 238) (vt punkt 82)

3. Kohtumenetlus — Vaidlusese — Muutmine menetluse käigus — Keeld (Üldkohtu kodukord, artikli 44 lõige 1 ja artikli 48 lõige 2) (vt punktid 88 ja 89)

4. Kohtumenetlus — Uute väidete esitamine menetluse käigus — Tingimused — Olemasoleva väite täiendamine ja tihe seos sellega (Üldkohtu kodukord, artikli 44 lõike 1 punkt c ja artikli 48 lõige 2) (vt punkt 224)

5. Kohtumenetlus — Hagimenetluse algatusdokument — Vorminõuded — Vaidluseseme määratlemine — Ülevaade fakti- ja õigusväidetest — Hagi ühenduse institutsiooni poolt tekitatud kahju hüvitamise nõudes — Hagi, mille ese on mingi kahju, ilma et seda oleks mingil viisil täpsustatud — Vastuvõetamatus (Üldkohtu kodukord, artikli 44 lõike 1 punkt c) (vt punktid 229, 241, 247)

Ese

Taotlus, et Üldkohus tuvastaks EÜ artikli 238 alusel esiteks, et komisjoni võlanõue tagastada 114996,82 eurot on põhjendamatu ja teiseks, et komisjoni võlanõue tagastada 253617,08 eurot on osaliselt põhjendatud, ning sellest tulenevalt mõista komisjonilt välja kahjuhüvitis summas 146261,06 eurot ning teise võimalusena kahjuhüvitis summas 573273,42 eurot.

Resolutsioon

1. Jätta Conseil scientifique international pour le développement des îles’i (Insula) esitatud hagi rahuldamata.

2. Mõista Insula’lt komisjoni kasuks välja põhisumma suuruses 114996,82 eurot, millele lisandub alates 16. augustist 2009 kuni nimetatud põhisumma täieliku tasumiseni intress määraga 2,5% aastas.

3. Mõista Insula’lt komisjoni kasuks välja põhisumma suuruses 253617,08 eurot, millele lisandub alates 8. septembrist 2009 kuni nimetatud põhisumma täieliku tasumiseni intress määraga 2,5% aastas.

4. Jätta komisjoni vastuhagi ülejäänud osas rahuldamata.
4.

Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause — Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus — Kujutismärgid Mc. Baby et Mc Kids. always quality. always fun! (Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 21, 23, 24, 43, 45)
2.

Mõista Euroopa Komisjoni kohtukulud välja Ecka Granulate GmbH & Co. KG-lt ja non ferrum Metallpulver GmbH & Co. KG-lt ja jätta viimaste kohtukulud nende endi kanda.
2.

Jätta Shanghai Biaowu High-Tensile Fasteners Co. Ltd ja Shanghai Prime Machinery Co. Ltd kohtukulud nende endi kanda ja mõista neilt välja Euroopa Liidu Nõukogu ja European Industrial Fasteners Institute AISBL-i kohtukulud.
2.

Jätta Gem-Year Industrial Co. Ltd ja Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd kohtukulud nende endi kanda ja mõista neilt välja Euroopa Liidu Nõukogu ja European Industrial Fasteners Institute AISBL-i kohtukulud.
1.

Konkurents — Liidu eeskirjad — Rikkumised — Süüks panemine — Emaettevõtja ja tütarettevõtjad — Majandusüksus — Hindamiskriteeriumid — Eeldus, et emaettevõtja avaldab tütarettevõtjatele otsustavat mõju, kui ta omab nende aktsia- või osakapitalis 100% osalust — Emaettevõtja kohustus ümber lükata eeldus, et tal on reaalne võim tütarettevõtja juhtimise üle (EÜ artiklid 81 ja 82; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2) (vt punktid 11–16)