Keywords

Summary



Keywords

1. Põllumajandus – Ühine põllumajanduspoliitika – Teatavate toetuskavade ühtne haldus- ja kontrollisüsteem – Ühtne otsemaksete kava – Mõiste „toetuskõlblik maa-ala”

(Nõukogu määrus nr 1782/2003 (muudetud määrusega nr 2013/2003), artikli 2 punkt c ja artikli 44 lõige 2; komisjoni määrus nr 796/2004, artikli 2 punktid 1 ja 2)

2. Põllumajandus – Ühine põllumajanduspoliitika – Teatavate toetuskavade ühtne haldus‑ ja kontrollisüsteem – Ühtne otsemaksete kava – Mõiste „põllumajandustootja ettevõttele kuuluv maa‑ala”

(Nõukogu määrus nr 1782/2003 (muudetud määrusega nr 2013/2003), artikli 44 lõige 2)

Summary

1. Määruse nr 1782/2003 (millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks ning mida on muudetud määrusega nr 2013/2006) artikli 44 lõiget 2 tuleb tõlgendada selliselt, et kõnealune säte ei keela käsitada toetuskõlblikuna maa‑ala, mida kasutatakse ka põllumajanduslikel eesmärkidel, kuigi maakasutuse peamine eesmärk on maastikuhooldus ja looduskaitse. Peale selle ei võta asjaolu, et vastavalt osutatud sättele peab põllumajandustootja juhinduma looduskaitseasutuse korraldustest, tegevuselt, mis vastab kõnealuse määruse artikli 2 punktis c osutatud määratlusele, selle põllumajanduslikku laadi.

Maa liigitamine „viljelusmaaks” või „püsirohumaaks” ning seega „põllumajandusmaaks” sõltub kõnealuse maa‑ala tegelikust kasutusest. Sellest tulenevalt ei saa asjaolu, et maatükid, mida tegelikult kasutatakse viljelusmaa või püsirohumaana, on kasutuses peamiselt looduskaitse ja maastikuhoolduse eesmärgil, takistada nende käsitamist põllumajandusmaana määruse nr 796/2004 (millega kehtestatakse määruses nr 1782/2003 ette nähtud nõuetele vastavuse, toetuse ümbersuunamise ning ühtse haldus‑ ja kontrollisüsteemi rakendamise üksikasjalikud reeglid) artikli 2 punktide 1 ja 2 tähenduses, seda enam võttes arvesse, et keskkonnakaitse on üks ühise põllumajanduspoliitika eesmärkidest. Järelikult esiteks see, et maa‑ala kasutuse peamine eesmärk on looduskaitse ja maastikuhooldus, ei muuda selle maa‑ala olemust põllumajandusmaana määruse nr 1782/2003 artikli 44 lõike 2 tähenduses, kuna maad kasutatakse tegelikult ka viljelusmaa või rohumaana. Teiseks, kuna põllumajandusmaal tegeletakse põllumajandusliku tegevusega kõnealuse määruse artikli 2 punkti c tähenduses, siis ei ole sama määruse artikli 44 lõike 2 kohaldamise seisukohast oluline, kas selle tegevuse peamine eesmärk on põllumajanduslik või looduskaitsealane.

(vt punktid 37–39, 41, 47, 49, resolutsiooni punkt 1)

2. Määruse nr 1782/2003 (millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks ning mida on muudetud määrusega nr 2013/2006) artikli 44 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii:

− põllumajandusmaa käsitamiseks teatavale põllumajandustootja ettevõttele kuuluva maana ei ole vajalik, et põllumajandustootja käsutab seda tasulise põllumajandusliku rendilepingu või samalaadse kasutuslepingu alusel;

− see säte ei keela käsitada põllumajandusettevõttele kuuluva maana maa‑ala, mis on piiratud ajavahemikuks ning tasuta, ainult kutseühingule tasutavate osamaksete eest antud looduskaitse eesmärkide täitmiseks põllumajandustootja käsutusse kindlaksmääratud kasutamiseks, tingimusel et asjassepuutuval põllumajandustootjal on võimalik seda maad piisava sõltumatusega kasutada põllumajanduslikuks tegevuseks vähemalt 10 kuu pikkusel ajavahemikul;

− kõnesoleva maa‑ala käsitamist põllumajandustootja ettevõtte käsutuses oleva maana ei mõjuta asjaolu, et põllumajandustootja on kohustatud tasu eest täitma teatavaid ülesandeid kolmanda isiku arvel, kui põllumajandustootja kasutab maa‑ala ka põllumajandusliku tegevusega tegelemiseks oma nimel ja arvel.

(vt punkt 71, resolutsiooni punkt 2)