ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
126

Nõukogu ja komisjon väidavad, et vastupidi hageja väidetele on dumpinguvastase algmääruse artikli 14 lõiget 1 ja subsiidiumidevastase algmääruse artikli 24 lõiget 1 võimalik tõlgendada nii, et need jätavad liidu institutsioonidele ülesande kehtestada hinnakohustuste vastavusnõuded ja näha ette vastavad menetlused. Need institutsioonid rõhutavad, et need artiklid pealkirja „Üldsätted“ all näevad ette, et ajutine või lõplik dumpinguvastane või tasakaalustav tollimaks kehtestatakse määrusega ja seda nõuavad sisse liikmesriigid sellises vormis ja ulatuses ning nende kriteeriumide alusel, mis on sätestatud määruses, millega need meetmed kehtestatakse.
161

Komisjon palub esimese väite kolmanda osa põhjendamatuse tõttu tagasi lükata, väites, et sellised argumendid, nagu hageja esitas, on kohtupraktikas korduvalt tagasi lükatud (13. septembri 2012. aasta kohtuotsus Itaalia vs. komisjon, T‑379/09, ei avaldata, EU:T:2012:422, punktid 47 ja 48). Kuna Cagliari-Elmase ja Olbia lennujaamas tegutsevad lennuettevõtjad, kes vastavate lennujaamakäitajatega kokkuleppeid ei sõlminud, ei saanud vaidlusaluse abikava alusel abi, siis on tõendatud, et abikava oli valikuline. Selles suhtes ei oma tähtsust see, et abisaajatest lennuettevõtjad valiti välja internetis avaldatud osalemiskutse tulemusel. Nimelt ei ole pelk asjaolu, et meede on kättesaadav kõigile ettevõtjatele, kes soovivad sellest kasu saada, piisav, et välistada selle meetme valikulisus, sest vastasel juhul võidakse ELTL artikkel 107 jätta ilma igasugusest soovitavast toimest. Igal juhul ei määrata käesolevas asjas vaidlusaluses abikavas sellest kasusaajaid kindlaks objektiivsete ja mittediskrimineerivate kriteeriumide alusel. Nimelt sõltus meetme kohaldamine lennujaamakäitajatega peetud läbirääkimistest, mistõttu ei taganud kava huvitatud lennuettevõtjatele, et nad saavad eelise, ega selle summa suurust, samuti nagu see ei taganud, et lennuettevõtjad valitakse välja mittediskrimineerivalt.
147

Ei ole küll välistatud, et mõned esimese väite esimese osa põhjendamiseks esitatud argumendid võivad olla asjakohased argumentide raames, mille eesmärk on vaidlustada vaidlusaluste meetmete kvalifitseerimine abikavaks. See ei ole aga piisav, et nõustuda sellega, et hageja on selle kvalifikatsiooni kahtluse alla seadnud. Nimelt on selline abikavaks kvalifitseerimine teistsugust laadi kui riigiabi olemasolu hindamine. See viimane seisneb selles, et analüüsitakse, kas üksikjuhtumil on ELTL artikli 107 lõikes 1 osutatud neli kumulatiivset kriteeriumi täidetud. Seevastu abikavaks kvalifitseerimise eesmärk on võimaldada komisjonil menetluse tõhususe eesmärgil ühe haldusmenetluse raames analüüsida koos mitut individuaalset abi (vt selle kohta 5. oktoobri 1994. aasta kohtuotsus Itaalia vs. komisjon, C‑47/91, EU:C:1994:358, punkt 21).
405

Lisaks, vastupidi sellele, mida väidab hageja konkreetselt SASi ja Qantase kohta, annavad toimikumaterjalid tunnistust sellest, et hageja osales vahendustasu maksmisest keeldumises sellises ulatuses, mis ei ole võrreldav nende kahe ettevõtjaga. Nimelt, nagu nähtub vaidlustatud otsusest, osales hageja paljudel mitmepoolsetel aruteludel, mis puudutasid ühe ja vältava rikkumise seda komponenti Šveitsis ACCS-i raames (põhjendused 692 ja 693) ning Itaalias Italian Board Airline Representatives’i (Itaalia lennuettevõtjate esindajate koda, edaspidi IBAR“) raames (põhjendus 694), Lufthansa ruumides Itaalias (põhjendus 695) ja Milanos (põhjendus 696). See olukord erineb kõigepealt Qantase omast, kelle puhul põhjendaks üksnes kahepoolne teabevahetus British Airwaysiga vajaduse korral järeldust, et ta osales rikkumise selles osas (põhjendus 685). Seejärel erineb tema olukord SASi omast. Vastupidi sellele, mida annab mõista hageja, ei oma selles osas tähtsust asjaolu, et SAS on ACCSi liige, kuna ei väidetud, et ta osales kõnealuses teabevahetuses, millele viidati selle otsuse põhjendustes 692 ja 693. Hageja viitab ka kahele mitmepoolsele kontaktile, millele viidatakse vastavalt selle otsuse põhjendustes 503 ja 686, milles osalesid nii SAS kui ka hageja. Esiteks väidab hageja vääralt, et komisjon tugines nendest esimesele, et tõendada tema osalemist vahendustasude maksmisest keeldumises, kuna seda tõendit kasutati üksnes kütuse lisatasu puudutava osa suhtes. Teiseks, kuigi on tõsi, et SAS oli seotud sama otsuse põhjenduses 686 viidatud teabevahetusega, tuleb seda kontakti vaadelda seoses hagejaga seotud muude kontaktidega, millele on just viidatud. Nimelt on need kontaktid palju arvukamad ja mitmekesisemad kui need, millega SAS oli seotud, sealhulgas arvestades neid hageja viidatud kontakte, mis sisalduvad toimikus, kuid mida kõnealuses otsuses ei mainita ja mille raames SAS arutas mitme konkureeriva vedajaga ühe ekspediitori taotlust saada lisatasutasu pealt vahendustasu.
423

Esiteks tuleb märkida, et vastupidi hageja väidetule ei välistanud komisjon, et hageja 27. veebruaril 2006 esitatud tõenditel on „oluline lisaväärtus“ üksnes seetõttu, et need üksnes kinnitasid juba tema valduses olevat teavet. Nii tuvastas komisjon eelkõige, et paljud hageja esitatud dokumendid olid juba tema valduses, eriti seetõttu, et need leiti hageja ruumides läbi viidud kontrollimise käigus (vaidlustatud otsuse põhjendus 1370). Komisjon märkis ka, et teatud hageja esitatud dokumendid ei olnud seotud ühe ja vältava rikkumisega (selle otsuse põhjendused 1367 ja 1370) või et need ei kinnitanud selle olemasolu (selle otsuse põhjendus 1367).
521

Siiski tuleb sarnaselt hagejaga märkida, et komisjon ei ole tõendanud AFi osalemist ühes nendest kontaktidest, st BARi lennulasti alltoimkonna ametlikul koosolekul Indias, mida on kirjeldatud vaidlustatud otsuse põhjenduses 152. Siiski ei vaidle hageja vastu sellele, et AF oli kutsutud sellele koosolekule nagu kõik BARi lennulasti alltoimkonna liikmed. Asjaolu, et kõnealused vedajad kavatsesid arutada kütuse lisatasu teemat AFiga, kujutab iseenesest endast kaudset tõendit, et AF osales kütuse lisatasu puudutavas ühes ja vältavas rikkumises (vt selle kohta 29. juuni 2012. aasta kohtuotsus GDF Suez vs. komisjon, T‑370/09, EU:T:2012:333, punkt 226). Lisaks nähtub toimiku materjalidest, et ta oli teadlik selle koosoleku eesmärgist. Nimelt tegi BARi lennulasti alltoimkonna president pärast nimetatud mitteametlikku koosolekut – mida selles põhjenduses samuti kirjeldatakse ja mille osas hageja ei vaidle vastu, et AF sellel osales – ettepaneku korraldada BARi lennulasti alltoimkonna ametlik koosolek, et asjaomased vedajad sõlmiksid kokkuleppe kütuse lisatasu kohta. Sellest tuleneb, et komisjon võis põhjendatult kaudsete tõendite laiema kogumi raames arvesse võtta AFi kutset sellele koosolekule, et järeldada nimetatud otsuse põhjenduses 724, et ta osales Indias BARi lennulasti alltoimkonna aruteludel kütuse lisatasu kohta.
211

Selles küsimuses tuleb tõdeda, et komisjon määras kindlaks lähenemisviisi, mida ta kavatseb ökonomeetriliste tõendite esitamisel ja ökonomeetriliste andmete kogumisel järgida, avaldades 17. oktoobri 2011. aasta dokumendi SEC(2011) 1216 (final) „Best practices for the submission of economic evidence and data collection in cases concerning the application of articles 101 and 102 TFEU and in merger cases“ („Parimad tavad ökonomeetriliste tõendite esitamisel ja andmete kogumisel ELTL artiklite 101 ja 102 kohaldamise juhtumitel“) (edaspidi „parimad tavad“), mis oli kaasas komisjoni teatisega, mis käsitleb Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 101 ja 102 seotud menetluste läbiviimise parimaid tavasid (ELT 2011, C 308, lk 6). On juba otsustatud, et niisuguste teatistega piirab komisjon ise oma kaalutlusõiguse teostamist ega tohi nendest reeglitest kõrvale kalduda, vastasel korral teda karistatakse selle eest, et ta rikkus õiguse üldpõhimõtteid, eelkõige võrdse kohtlemise või õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet (vt selle kohta 28. juuni 2005. aasta kohtuotsus Dansk Rørindustri jt vs. komisjon, C‑189/02 P, C‑202/02 P, C‑205/02 P – C‑208/02 P ja C‑213/02 P, EU:C:2005:408, punkt 211, ning 13. detsembri 2012. aasta kohtuotsus Expedia, C‑226/11, EU:C:2012:795, punkt 28).
424

Seejuures täpsustavad hagejad, et täpne ei ole seisukoht, et FGPL on käsitatav tervet EMPd hõlmava brutohinnakirjana, millest lähtutakse hinnakujundusprotsessis peetavatel läbirääkimistel. Oma väite kinnituseks tuginevad hagejad 9. detsembri 2017. aasta majandusaruandele, mis tõendavat, et FGPLi ning brutohindade vahel, mida kohaldati Saksamaal turustajate ja volitatud edasimüüjate vahelistes suhetes, ei olnud mingisugust seost. Hagejad selgitavad, et FGPL on ettevõttesisene võrdlusvahend, mida Scania peakontor kasutab selleks, et jälgida erinevate veokidetailide üldist hinnataset Scania tootmisprotsessis. Oma nimetusest hoolimata ei olevat FGPL „hinnakiri“, kuna selles ei ole kindlaks määratud mitte ühegi turustusvõrgustiku tasandi siirdehindu. Hagejad täpsustavad, et turustajate ja peakontori kui võrdsete partnerite vaheliste läbirääkimiste aluseks olid iga riigi puhul erinevad tehase ja turustaja vahelised netohinnakirjad ning et need hinnakirjad räägitakse läbi iga kord, kui turutingimuste tõttu on põhjendatav hindade tõstmine või langetamine. FGPLi olemust puudutavate argumentide toetuseks on hagejad esitanud Scania peakontori ja Scania DE töötajate vande all antud seletused. Toetamaks väidet, et Scania turustajate ja peakontori vahelised läbirääkimised toimusid võrdsetel alustel ning et need olid samaväärsed sõltumatute ning konkureerivatest kasumlikkuse eesmärkidest lähtuvate äripartnerite vaheliste läbirääkimistega, tuginevad hagejad 2010. aastal koostatud Scania ettevõttesisesele aruandele „Master file siirdehindade kohta“.
86

Teiseks märgib EKP teises vaidlustatud otsuses pealkirja „Information on the liquidity situation and the capital ratios of BPE“ (teave BPE likviidsuspositsiooni ja omakapitali osakaalu kohta) all: „[i]n your confirmatory application you do not contest the ECB’s reasoning and arguments put forward as justification for the non-disclosure of the liquidity situation and the capital ratios of BPE“ ([t]eie kordustaotluses ei vaidlusta te EKP põhjendusi ja väiteid BPE likviidsuspositsiooni ja omakapitali osakaalu avalikustamisest keeldumise kohta) ja „[t]he Executive Board takes the view that such data are protected under Article 4(1)(c) („protected as such under Union law“) and the first indent of Article 4(2) („the commercial interests of a natural or legal person“) of Decision ECB/2004/3“ ([j]uhatus on seisukohal, et see teave on kaitstud otsuse EKP/2004/3 artikli 4 lõike 1 punktiga c (kaitstud liidu õigusega) ja artikli 4 lõike 2 esimese taandega (füüsilise või juriidilise isiku ärihuvid)). Need laused ei jäta mingit kahtlust selles, et teave Banco Populari likviidsuspositsiooni ja tema omakapitali osakaalu kohta ei ole hõlmatud otsuse 2004/258 artikli 4 lõike 1 punkti a esimeses, teises ja seitsmendas taandes sätestatud eranditega.
116

Mis puudutab lõpuks argumenti, et kolmas loetellu kandmine toimus pärast 6. septembri 2013. aasta kohtuotsust Bateni vs. nõukogu (T‑42/12 ja T‑181/12, ei avaldata, EU:T:2013:409) ning et 25. novembri 2014. aasta kohtuotsuse Safa Nicu Sepahan vs. nõukogu (T‑384/11, EU:T:2014:986) alusel on selle kandega seoses raskelt ja ilmselgelt rikutud õigusnormi, mille eesmärk on anda isikutele õigusi, siis tuleb märkida, et selle kohtuotsuse tegemise kuupäeva ja kolmanda loetellu kandmise kuupäeva vahel lisati otsusega 2013/497 otsuse nr 2010/413 artikli 20 lõike 1 punkti b ning määrusega nr 971/2013 lisati määruse nr 267/2012 artikli 23 lõike 2 punkti e uus ja laiem loetellu kandmise kriteerium kui see, mis käsitles IRISLi omandis või kontrolli all olevaid juriidilisi isikuid, üksusi või asutusi. Kuna selles uues kriteeriumis on nimetatud ka „IRISLile või selle omanduses või kontrolli all olevatele või tema nimel tegutsevatele üksustele kindlustust või muid esmatähtsaid teenuseid pakkuvad […] isikud, üksused […]“, ei piirdunud see mitte ainult IRISLi omanduses, kontrolli all olevate või tema nimel tegutsevate isikutega, vaid ka isikutega, kes osutavad teenuseid üksustele, kes on selle äriühingu omanduses, kontrolli all või tegutsevad tema nimel.
41

Asja läbivaatamist takistava asjaolu põhjenduseks väidab komisjon, et kohtupraktikast tuleneb, et konkursikomisjoni otsust vaidlustavas kaebuses ei saa kandidaat tugineda konkursiteate väidetavale õigusvastasusele, kui ta ei ole õigeks ajaks vaidlustanud konkursiteate neid sätteid, mis tema arvates kahjustavad tema huve. Hageja võib konkursiteate õiguspärasuse vaidlustada vaid siis, kui vaidlustatud otsuse põhjenduste ja väite vahel, et konkursiteade on õigusvastane, on otsene seos. Käesoleval juhul leiab komisjon, et hageja nime reservnimekirja kandmata jätmise põhjused ja konkursi teise keele valiku piiramine inglise, prantsuse või saksa keelega ei ole omavahel seotud. Konkreetselt ei saa sellist seost tuletada kommentaaridest, mis hageja oskuste passis „kommunikatsiooni“ üldoskuse kohta on esitatud. Komisjoni sõnul peeti hageja sooritust selles osas „rahuldavaks“, mis tõendab, et hindamiskeskuse katsete sooritamine prantsuse keeles ei ole hageja nime reservnimekirja kandmata jätmise põhjus.
Üldkohtu (teine koda) 20. jaanuari 2021. aasta otsus – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi vs. EUIPO - M. J. Dairies (BBQLOUMI)

(kohtuasi T-328/17 RENV)

Euroopa Liidu kaubamärk – Vastulausemenetlus – Euroopa Liidu kujutismärgi BBQLOUMI taotlus – Varasem Euroopa Liidu kollektiivsõnamärk HALLOUMI – Absoluutne keeldumispõhjus – Segiajamise tõenäosuse puudumine – Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b (nüüd määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkt b

1. Euroopa Liidu kaubamärk - Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine - Suhtelised keeldumispõhjused - Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause - Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus - Hindamiskriteeriumid (Nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 45, 47, 51 ja 71)

2. Euroopa Liidu kaubamärk - Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine - Suhtelised keeldumispõhjused - Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kollektiivkaubamärgi omaniku vastulause - Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus - Hindamiskriteeriumid (Nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b ja artikli 66 lõige 1) (vt punkt 46)

3. Euroopa Liidu kaubamärk - Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine - Suhtelised keeldumispõhjused - Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause - Asjaomaste kaubamärkide sarnasus - Hindamiskriteeriumid - Kombineeritud kaubamärk - Kaubamärgi koostisosa eristusvõime hindamine (Nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punkt 52)

4. Euroopa Liidu kaubamärk - Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine - Suhtelised keeldumispõhjused - Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause - Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus - Kujutismärk BBQLOUMI - Kollektiivne sõnamärk HALLOUMI (Nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 53, 55, 65, 69 ja 75)

5. Euroopa Liidu kaubamärk - Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine - Suhtelised keeldumispõhjused - Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause - Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus - Varasema kaubamärgi nõrk eristusvõime - Mõju (Nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 64-66)

Ese

Hagi EUIPO neljanda apellatsioonikoja 16. märtsi 2017. aasta otsuse (asi R 497/2016-4) peale, mis käsitleb Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi ja M. J. Dairies’i vahelist vastulausemenetlust.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
184

OECD suuniste 1995. aasta redaktsiooni punktist 3.43 tuleneb, et nendes suunistes soovitati tehingupõhise tootluse meetodi kohaldamisel mitte võtta kontrollitavaks pooleks poolt, kellele kuulub ainulaadne ja väärtuslik vara, vaid eelistada talle mõnda teist kontrollitud tehingu poolt. Punkti 3.43 aluseks olev loogika on see, et üldjuhul on keerulisem leida usaldusväärseid võrreldavaid andmeid, et analüüsida kontrollitud tehingu poolt, kellel on ainulaadset ja väärtuslikku immateriaalset vara. See arusaam nähtub ka OECD suuniste 1995. aasta redaktsiooni punktist 6.26. Selle punkti kohaselt võib suure väärtusega immateriaalse vara olemasolu korral olla keeruline kindlaks teha sõltumatute ettevõtjate vahelisi võrreldavaid tehinguid. Samast punktist nähtub, et sarnaste andmete tuvastamine oleks keerulisem juba ainulaadse või väärtusliku immateriaalse vara pelga omamise tõttu. Tuleb märkida, et OECD suuniste 1995. aasta redaktsiooni punkt 6.26 põhineb eeldusel, et immateriaalset vara võib pidada „ainulaadseks“, kui sellele varale ei leidu võrreldavat. Immateriaalne vara on „väärtuslik“, kui see võimaldab saada suurt tulu. Lisaks tuleb märkida, et see arusaam vastab mõiste määratlusele, mis sisaldub OECD suuniste 2017. aasta redaktsiooni punktis 6.17. Sellest punktist tuleneb, et „ainulaadne ja väärtuslik immateriaalne vara“ on see, mis esiteks ei ole võrreldav immateriaalse varaga, mida pooled kasutavad potentsiaalselt võrreldavate tehingute tegemisel, ja teiseks, mille kasutamine tehingutes peaks andma tulevikus suuremat majanduslikku kasu kui see, mida võiks saada sellise immateriaalse vara puudumise korral.
Sellega seoses on hagiavaldusele lisatud ekspertiisiaruandes märgitud, et „[k]ui müüakse kogu ettevõte, mitte varasid eraldi, siis me leiame, et sobiv on mõõtmisaluseks võtta hoidmisväärtus“. Lisaks, nagu märgib Banco Santander, on repliigile lisatud täiendavas ekspertiisiaruandes märgitud:

„Nagu eespool märgitud, on iga vara majandusliku väärtuse kindlakstegemiseks vaja uurida, kas sobiv mõõtmisalus on […] „hoidmisväärtus“ või […] „võõrandamisväärtus“. Leiame, et õige väärtuse tuletamine, mida Banco Popular kirjeldab, sarnaneb sellele, mis on nõutav selleks, et viia läbi hindamine regulatiivsete tehniliste standardite artiklis 1 määratletud „hoidmisväärtuse“ alusel.“
611

Esiteks, mis puudutab kriisilahendusnõukogu presidendi poolt telekanalile Bloomberg 23. mail 2017 antud intervjuud, siis esitas ajakirjanik järgmise küsimuse: „Kas ma võin Teid viia Hispaaniasse? Tahaksin meie vaatajatele näidata midagi, mis on siin Bloombergis vägagi meie radariekraanil: jutt on Banco Popularist ja tingimusega vahetusvõlakirjadest, mis on praegu mõningase surve all. Tegemist on asutusega, mille CET 1 on õige pisut üle 7%. On see ka Teie radariekraanil?“ („Can I take you to Spain? I want to show our audience something that is very much on our radar screen here at Bloomberg and that is Banco Popular and the CoCos (Contingent Convertibles) which are under a little bit of pressure right now. This is an institution with a CET 1 just north of 7 per cent. Is it on your radar screen as well?“)
432

Esiteks, mis puudutab kriisilahendusnõukogu presidendi intervjuud telekanalis Bloomberg 23. mail 2017, siis küsis ajakirjanik järgmise küsimuse: „Kas ma võin Teid viia Hispaaniasse? Tahaksin meie vaatajatele näidata midagi, mis on siin Bloombergis vägagi meie radariekraanil: jutt on Banco Popularist ja tingimusega vahetusvõlakirjadest, mis on praegu mõningase surve all. Tegemist on asutusega, mille CET 1 on õige pisut üle 7%. On see ka Teie radariekraanil?“ („Can I take you to Spain? I want to show our audience something that is very much on our radar screen here at Bloomberg and that is Banco Popular and the CoCos (Contingent Convertibles) which are under a little bit of pressure right now. This is an institution with a CET 1 just north of 7 per cent. Is it on your radar screen as well?“)
547

Isegi kui eeldada, et hagejad soovisid selle kohtupraktika viitega väita, et 16. detsembri 2015. aasta kohtuotsus Singapore Airlines ja Singapore Airlines Cargo Pte vs. komisjon (T‑43/11, ei avaldata, EU:T:2015:989) kujutas endast „õigeksmõistmist“, kuna Üldkohus tühistas otsuse mitte pelgalt vormivea tõttu, siis piisab märkimisest, et Üldkohus järeldas, et 9. novembri 2010. aasta otsuses on põhjendamisviga, mis õigustas selle tühistamist (vt eespool punkt 16), nii et vastupidi sellele, mida hagejad väidavad, tühistati see otsus siiski vormivigade tõttu, ilma et oleks tehtud sisulist otsust ette heidetud asjaolude kohta.
Vaidlustatud otsuse põhjenduses 1210 on tõesti tehtud erand reeglist, kuna seal viidatakse „rikkumise geograafilisele ulatusele, [mis oli] ülemaailmne“. Tuleb siiski tõdeda, et kontekst, kus see ühekordne viide ülemaailmsele rikkumisele asub, kaldub tõendama, et tegemist on lihtsa näpuveaga, ja seda tuleb lugeda, et „[vaidlusaluse] kartelli geograafiline ulatus oli ülemaailmne“. Sellele viitele järgneb järgmine lause:

„Rikkumise raskusastme kindlaksmääramiseks tähendab see, et [vaidlusalune] kartell hõlmas kogu EMPd ja Šveitsi. See hõlmab […]lastiteenuseid mõlemas suunas liinidel EMPs asuvate lennujaamade vahel, liidus asuvate lennujaamade ja väljaspool EMPd asuvate lennujaamade vahel, liidus asuvate lennujaamade ja Šveitsis asuvate lennujaamade vahel ning EMP lepinguosaliste territooriumil, mis ei ole liikmesriigid, asuvate lennujaamade ja kolmandates riikides asuvate lennujaamade vahel.“
Sõnamärgil upgrade your personality, mille registreerimist taotleti Nizza kokkuleppe klassidesse 9 ja 28 kuuluvate kaupade, sealhulgas registreeritud arvutiprogrammide ja mängukonsoolide jaoks, puudub eristusvõime määruse 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses. Tarbija jaoks viitab vastavate kaupade turuväärtusega seotud omadusele nimelt taotletava kaubamärgi semantiline sisu, mis, olemata täpne, kannab endas turunduslikku teavet või reklaami, millena asjaomane avalikkus seda ka tajub, selle asemel et tajuda seda asjasse puutuva kauba või teenuse kaubandusliku päritolu tähisena.

Esiteks, hüüdlause „upgrade your personality“ sisaldab tarbijale suunatud üleskutset täiustada või arendada oma isiksust taotletava kaubamärgiga tähistatud kaupade abil, millega võib kaasneda ka lubadus, et need kaubad teevad sellise isiksuse täiustamise või arendamise võimalikuks või hõlpsamaks. Asjaolu, et sellest hüüdlausest arusaamisel võib olla väikeseid erinevusi, ei tähendada sugugi, et selle tähendus oleks ebaselge, ebatäpne või mitmetimõistetav.

Teiseks, sõna „upgrade“ kasutatakse käesoleval ajal kontekstides, mis jäävad infotehnoloogia valdkonnast kaugele väljapoole, ja lisaks tuleb arvesse võtta asjaolu, et taotletava kaubamärgiga tähistatud kaubad kuuluvad just infotehnoloogia valdkonda, nii et selle sõna kasutamine tundub loomulik ega tohiks asjaomast avalikkust üllatada.

Viimaseks, ei ole vaja arutada küsimust, kas inimese isiksust ei saa tehnilises tähenduses täiustada (upgrade), nagu väidab hageja, sest siin on tegemist reklaami iseloomuga hüüdlausega, mille vastavus tegelikkusele ei ole asjakohane hindamiskriteerium. Tarbija on nimelt harjunud, et reklaamsõnumid annavad talle kaudselt või otseselt ebarealistlikke lubadusi.

(vt punktid 28–32)
7.

Euroopa Liidu kaubamärk – Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine – Suhtelised keeldumispõhjused – Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause – Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus – Kujutismärk WS wellpharma shop ja sõnamärk WELL AND WELL (Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2017/1001, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 66–69)