Üksnes seetõttu, et liidu institutsioon, organ või asutus saatis adressaadile vastusena viimase poolt esitatud taotlusele kirja, ei saa kõnealust kirja käsitada otsusena ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses, mis annaks seega õiguse esitada tühistamishagi. Kuigi tühistamishagi võib esitada liidu institutsioonide võetud mis tahes meetmete peale, olenemata nende laadist või vormist, ning teatud juhtudel ELTL artikli 263 viiendas lõigus sätestatud eritingimustel ja erikorra alusel liidu organite ja asutuste vastu võetud meetmete peale, on see võimalik tingimusel, et juhul, kui hagi on esitanud füüsiline või juriidiline isik, puudutavad kõnealused õiguslikult siduvad sätted isiku huve, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus seisundis.

Järelikult on sellistel asjaoludel, mil taotleja nõuab tagasilükkamise otsuse uuesti läbivaatamist, EACEA‑l asjaomase taotluse menetlemise jätkamiseks võimalus kas piirduda tagasilükkamise otsuses toodud selgitusega või pöörduda komisjoni poole, et see muudaks otsust nii, et määraks taotlejale toetuse või keelduks sellest, kuid muudel põhjustel, kui algselt esitatud. EACEA‑l ei saa nimelt mingil juhul olla pädevust muuta otsust, mille vastuvõtmiseks tal pädevus puudub. Sellest tuleneb, et kui uuesti läbivaatamise taotluse järel keeldub EACEA ise toetuse andmisest põhjusel, mida komisjon ei ole kasutanud, teeb ta otsuse selleks pädevust omamata.

Nagu nähtub MEDIA 2007 programmi pikaajaliste juhiste – mis olid lisatud otsuse nr 1718/2006 (toetusprogrammi rakendamise kohta Euroopa audiovisuaalsektoris (MEDIA 2007)) raames avaldatud konkursikutsele – punktist 5.1, eeldab toetuse andmine levitamiseks seda, et taotleja teostab filmi kinolevi asjaomasel territooriumil ise. Vaatamata sellele näeb nimetatud säte levitajale ette võimaluse kasutada piiratud juhtudel allhanget, tingimusel et Hariduse, Audiovisuaalvaldkonna ja Kultuuri Rakendusametit (EACEA) on sellest teavitatud. Selles kontekstis jaotab juhiste punkt 5.1 levitamise kokkulepped tegelikult kolme kategooriasse, milleks on vastavalt allhankelepingud, kokkulepped levitamistegevuse jaotamise kohta mitme ettevõtja vahel ning kokkulepped, mille eesmärk on konkreetsete teenuste puhul kasutada füüsilisi levitajaid, kellel ei ole õigust toetusi saada. Ent asjaolu, et füüsilised isikud ei ole toetuskõlblikud, ei tähenda seda, et EACEA‑d ei tule teavitada kokkulepetest nende kasutamise kohta konkreetsete teenuste osutamisel. Olgugi kas või ainult kontrollimiseks, kas selline füüsilise levitamise kokkulepe ka tegelikult eksisteerib ning ega see ei lähe kaugemale kindlaks määratud kohaldamisalast, peab iga taotleja esitama toetusetaotluse läbivaatamiseks EACEA‑le nii palju teavet kui võimalik, sealhulgas asjaolud, mis võivad nende tähenduse vääritimõistmise tõttu takistada toetusetaotlusele positiivse vastuse andmist.

Selline tõlgendus peab paika seda enam, et juhul, kui levitaja kasutab lepingu alusel kolmandaid äriühinguid osade levitamisega seotud ülesannete täitmiseks, siis kujutab see erandit põhimõttest, mille kohaselt peab ta ise filmi levitama, mistõttu tuleb seda erandit tõlgendada kitsalt. Tõlgendus, mis seab esikohale EACEA võimalikult täieliku ja kohase teavitamise, on pealegi ainus tõlgendus, mis on kooskõlas hea halduse põhimõttega, konkreetsemalt usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõttega ja põhimõttega, mille kohaselt tuleb kontrollida, kas ühenduse eelarvelisi vahendeid kasutatakse ette nähtud sihtotstarbel. Taotleja esitatud mittetäielik või ekslik teave ei saa nimelt viia selleni, et EACEA soovitab komisjonil rahastada filmi levitamist, kui eksisteerib kahtlus, kas levitaja vastab kohaldatavates eeskirjades sätestatud tingimustele.

(vt punktid 56, 59, 60 ja 63)