Keywords

Summary



Keywords

1. Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtusse pöördumine – Eelotsusemenetluse algatanud siseriikliku kohtu kohustus teavitada sellest samaaegselt justiitsministrit – Mõju puudumine

(ELTL artikkel 267, Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23)

2. Õigusaktide ühtlustamine – Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes – Direktiiv 93/13 – Ebaõiglane tingimus artikli 3 tähenduses – Mõiste – Kohtualluvuse tingimus

(Nõukogu direktiiv 93/13, artikli 3 lõige 1)

3. Õigusaktide ühtlustamine – Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes – Direktiiv 93/13 – Siseriikliku kohtuniku kohustus kontrollida omal algatusel tema hindamispädevusse kuuluvas lepingus sisalduva tingimuse ebaõiglast olemust – Ulatus

(Nõukogu direktiiv 93/13, artikkel 3)

Summary

1. Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 23 esimese lõiguga ei ole vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis näeb ette, et eelotsusemenetluse algatanud kohus teavitab omal algatusel samaaegselt sellest asjaomase liikmesriigi justiitsküsimuste eest vastutavat ministrit.

Ei ilmne, et sellist kohustust võiks pidada sekkumiseks ELTL artiklis 267 sätestatud kohtutevahelisse dialoogi. Nimelt ei kujuta asjaomase liikmesriigi kohtutele pandud kohustus teavitada justiitsministrit Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse esitamise hetkel endast sellise eelotsusetaotluse esitamise tingimust. Seega ei saa see mõjutada nende kohtute õigust eelotsusetaotlust esitada ega rikkuda neile ELTL artiklis 267 antud eesõigusi. Ka ei ilmne, et sellise teavitamise kohustuse võimalik rikkumine tooks endaga kaasa õiguslikke tagajärgi, mis võiksid tähtsust omada ELTL artiklis 267 ette nähtud menetluse seisukohalt, ja seega ei ole esitatud mingisuguseid andmeid, milles nähtuks, et vaidlusalune teavitamise kohustus võiks takistada Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse esitamist asjaomase liikmesriigi kohtute poolt.

(vt punktid 31–35, resolutsiooni punkt 1)

2. ELTL artiklit 267 tuleb tõlgendada nii, et Euroopa Liidu Kohtul on pädevus tõlgendada direktiivi 93/13 ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 3 lõikes 1 ja selle direktiivi lisas kasutatud mõistet „ebaõiglane lepingutingimus” ning selgitada, milliseid kriteeriume võib või peab siseriiklik kohus arvesse võtma lepingutingimuse vastavuse hindamisel direktiivi sätetele, kusjuures see kohus peab otsustama neid kriteeriume arvesse võttes konkreetse lepingutingimuse kvalifikatsiooni üle käesoleva asja asjaolusid arvestades.

Lepingutingimuse ebaõigluse hindamisel tuleb arvesse võtta lepingu objektiks oleva kauba või teenuse laadi ning viidata lepingu sõlmimisel kõigile sellega kaasnevatele asjaoludele, mistõttu võib ebaõiglasena käsitada tarbija ja müüja või teenuste osutaja vahel sõlmitud lepingus sisalduvat tingimust, mille suhtes ei ole eraldi kokku lepitud ja mis määrab vaidluse allumise üksnes kohtule, mille tööpiirkonnas asub müüja või teenuste osutaja asukoht.

(vt punktid 42–44, resolutsiooni punkt 2)

3. Siseriiklik kohus peab võtma omal algatusel uurimismeetmed tegemaks kindlaks, kas tema menetluses oleva kohtuvaidluse esemeks olevas müüja või teenuste osutaja ja tarbija vahel sõlmitud lepingus sisalduv erandlikku kohtualluvust määrav tingimus kuulub direktiivi 93/13 ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes kohaldamisalasse ning kui see on nii, siis uurima omal algatusel sellise tingimuse võimalikku ebaõiglast olemust.

Liidu seadusandja poolt ette nähtud tarbijakaitse tõhususe tagamiseks olukorras, kus sellist tarbija ning müüja või teenuste osutaja vahelist ebavõrdsust saab tasakaalustada ainult välise, lepingupooltest sõltumatu positiivse sekkumisega, peab siseriiklik kohus oma kontrolli esimeses punktis kõikidel juhtudel ja olenemata siseriikliku õiguse normidest tuvastama, kas vaidlusalune tingimus on või ei ole müüja või teenuste osutaja ja tarbija vahel eraldi kokku lepitud.

Selle kontrolli teises punktis tuleb tingimuse osas, mis on lisatud tarbija ja müüja või teenuste osutaja vahel sõlmitud lepingusse ja mille suhtes ei ole eraldi kokku lepitud ning mis määrab asja erandliku kohtualluvuse selliselt, et asja lahendamine kuulub kohtu alluvusse, mis asub kostja asukoha lähedal nii geograafilises plaanis kui ka transpordivõimaluste osas, tõdeda, et sellist tingimust tuleb pidada ebaõiglaseks direktiivi artikli 3 tähenduses, kui see kutsub vastuolus heausksuse tingimusega esile lepinguosaliste lepingust tulenevate õiguste ja kohustuste olulise tasakaalustamatuse, mis kahjustab tarbijat.

(vt punktid 48, 51–53, 56, resolutsiooni punkt 3)