ESIMESE ASTME KOHTU OTSUS (esimene koda)

6. juuli 2004

Kohtuasi T-281/01

Hubert Huygens

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Ametnikud – Hindamismenetlus – Hindamisaruande koostamisega viivitamine – Mõistlik tähtaeg – Kahju hüvitamise hagi – Mittevaraline ja varaline kahju – Ametialase edutamise menetlus – Kaudne keeldumine hageja edutamisest – Tühistamishagi – Otsus jätta hageja 2000. aasta alusel ametialaselt edutamata – Põhjenduse puudumine – Otsus ametialaselt edutada 2000. aasta alusel 54 ametnikku – Vastuvõetamatus

Täielik tekst prantsuse keeles II - 0000

Sisu: Hagi, mille esemeks on ühest küljest nõue hüvitada kahju, mis on tekkinud seoses hageja kohta aastate 1997/1999 hindamisaruande koostamise hilinemisega, ja teisest küljest nõue tühistada komisjoni kaudne otsus jätta rahuldamata hageja nõue hüvitada selle hilinemise tõttu tekkinud kahju, komisjoni kaudne otsus keelduda 2000. aasta ametialase edutamise käigus hageja edutamisest astmele B 1 ning komisjoni otsus edutada 2000. aasta edutamise käigus 54 ametnikku astmele B 1, ja igal juhul tühistada Euroopa Ühenduste Ametlike Väljaannete Talituse direktori otsus edutada 2000. aasta edutamise käigus neli ametnikku astmele B 1.

Resolutsioon: Mõista komisjonilt hageja kasuks välja tekitatud mittevaralise kahju eest hüvitist 500 eurot. Tühistada komisjoni otsus jätta hageja 2000. aasta edutamise käigus astmele B 1 edutamata, mis järeldub 6. aprilli 2000. aasta Informations Administratives’is nr 31 ilmunud teatest astmele B 1 edutatud ametnike kohta. Ülejäänud osas jätta hagi rahuldamata. Mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hagi – Kahju hüvitamise hagi – Nõue tühistada kohtueelse menetluse otsus, millega jäeti kahju hüvitamise nõue rahuldamata – Nõue ei ole kahju hüvitamise taotluste suhtes eraldiseisev

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)

2. Ametnikud – Hagi – Kaebus personalieeskirjade artikli 90 lõike 1 tähenduses – Esitamise tähtaeg – Mõistlik tähtaeg

(Personalieeskirjad, artikli 90 lõige 1)

3. Ametnikud – Hindamine – Hindamisaruanne – Koostamine – Tähtaeg – Institutsiooni sisereeglitega kehtestatud tähtaegade kohustuslikkus – Hilinemine – Ametialane eksimus

(Personalieeskirjad, artikkel 43)

4. Ametnikud – Hindamine – Hindamisaruanne – Koostamine – Hilinemine – Ametialase eksimusega tekitatud mittevaraline kahju

(Personalieeskirjad, artikkel 43)

5. Ametnikud – Edutamine – Edutamata jäetud kandidaadi kaebus – Rahuldamata jätmise otsus – Põhjenduste täielik puudumine – Kohtueelse menetluse käigus reeglitega kooskõlla viimine – Vastuvõetamatus – Tagajärjed

(Personalieeskirjad, artikli 25 lõige 2, artikkel 45 ja artikli 90 lõige 2)

6. Ametnikud – Hagi – Eelnev halduskaebus – Tähtajad – Õiguskord – Aegumine – Menetluse taasavamine – Tingimus – Uus asjaolu

(EÜ artikkel 236; personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)

1. Institutsiooni otsus, millega jäeti rahuldamata kahju hüvitamise taotlus, on lahutamatult seotud haldusmenetlusega, mis eelnes Esimese Astme Kohtule esitatud kahju hüvitamise hagile. Järelikult ei saa ametniku esitatud tühistamisnõudeid käsitleda eraldi kahju hüvitamise nõuetest. Tegelikult toob kohtueelses etapis institutsiooni seisukohta sisaldav akt kaasa vaid selle, et kahju kannatanud pool võib Esimese Astme Kohtule esitada kahju hüvitamise taotluse.

(vt punkt 38)

Viited: 18. detsember 1997, kohtuasi T-90/95: Gill v. komisjon (EKL AT 1997, lk I-A-471 ja II-1231, punkt 45); 6. märts 2001, kohtuasi T-77/99: Ojha v. komisjon (EKL AT 2001, lk I-A 61 ja II-293, punkt 68); 5. detsember 2002, kohtuasi T-209/99: Hoyer v. komisjon (EKL AT 2002, lk I-A-243 ja II-1211, punkt 32).

2. Personalieeskirjade artikli 90 lõige 1 ei täpsusta tähtaega, mille jooksul tuleb ametisse nimetavale asutusele taotlus esitada.

Igal juhul võib arvata, et nimetatud taotlus on vastuvõetav üksnes juhul, kui see on esitatud mõistliku aja jooksul. Ehkki asjaolu, et personalieeskirjade artikli 90 lõikes 1 pole tähtaega täpsustatud, kaitseb ametniku õigusi, lubades tal esitada asutuse vastu kaebuse ükskõik millisel ajahetkel, ei tähenda see siiski seda, et õiguskindluse nõuet arvesse võttes võiks ametniku õiguse – esitada haldusasutuse vastu kahju hüvitamise nõue – teostamisega lõpmatuseni viivitada.

Seda, kas kahju hüvitamise nõue esitati mõistliku aja jooksul, saab hinnata üksnes konkreetselt iga juhtumi asjaolusid arvesse võttes.

(vt punktid 42 ja 46−48)

3. Haldusasutustele on nii hea halduse kui ka ametnike huvide kaitsmise eesmärgil antud vastutusrikas ülesanne jälgida, et perioodilised hindamisaruanded koostataks õiguspäraselt ja personalieeskirjades sätestatud tähtaegade jooksul.

Kohtupraktika, mille kohaselt peab haldusasutus koostama ametnike hindamisaruande mõistliku aja jooksul, on asjakohane juhul, kui selle haldusasutuse sisereeglite kohustuslike sätete kohaselt kehtivad hindamismenetlusele konkreetsed tähtajad.

Igasugune selle tähtaja ületamine, kui see ei ole põhjendatud eriliste asjaoludega, tuleb lugeda asjaomase institutsiooni ametialaseks eksimuseks, millega kaasneb vastutus.

Samas aga ei saa ametnik oma hindamisaruande koostamise viivituse peale kaebust esitada, kui viivitus on tekkinud tema süül vähemalt osaliselt või kui ta viivituse tekkimisele ise märgatavalt kaasa aitas.

(vt punktid 58, 64−67 ja 71)

Viited: 14. juuli 1977, kohtuasi 61/76: Geist v. komisjon (EKL 1977, lk 1419, punktid 44 ja 45); 18. detsember 1980, liidetud kohtuasjad 156/79 ja 51/80: Gratreau v. komisjon (EKL 1980, lk 3943, punkt 15); 5. mai 1983, kohtuasi 207/81: Ditterich v. komisjon (EKL 1983, lk 1359, punkt 25); 13. detsember 1990, kohtuasi T-29/89: Moritz v. komisjon (EKL 1990, lk II-787, punkt 22); 28. mai 1997, kohtuasi T-56/96: Burban v. parlament (EKL AT 1997, lk I-A-109 ja II-331, punktid 44, 45 ja 48); 19. september 2000, liidetud kohtuasjad T-101/98 ja T-200/98: Stodtmeister v. nõukogu, EKL AT 2000, lk I-A-177 ja II-807, punkt 49); 12. juuni 2002, kohtuasi T-187/01: Mellone v. komisjon, EKL AT 2002, lk I-A-81 ja II-389, punkt 77); 7. mai 2003, kohtuasi T-278/01: den Hamer v. komisjon, EKL AT 2003, lk I-A-139 ja II-665, punktid 88, 90 ja 91); 7. mai 2003, kohtuasi T-327/01: Lavagnoli v. komisjon, EKL AT 2003, lk I-A 143 ja II-691, punktid 54, 56 ja 57); 30. september 2003, kohtuasi T-296/01: Tatti v. komisjon, EKL AT 2003, lk I-A-225 ja II-1093, punkt 58).

4. Hindamisaruannete koostamisel tekkinud viivitus iseenesest tekitab ametnikule kahju, sest ametnik, kelle isiklik toimik on korrapäratu ja puudulik, kannab oma karjääri tuleviku pärast ebakindlust ja rahutust tundes mittevaralist kahju.

(vt punktid 86 ja 87)

Viited: eespool viidatud Geist v. komisjon (punkt 48); 8. november 1990, kohtuasi T-73/89: Barbi v. komisjon (EKL 1990, lk II-619, punkt 41); 16. detsember 1993, kohtuasi T-20/89: Moritz v. komisjon (EKL 1993, lk II-1423, punkt 46); eespool viidatud Burban v. parlament (punkt 72); eespool viidatud Stodtmeister v. nõukogu (punkt 56); eespool viidatud Lavagnoli v. komisjon (punkt 48); eespool viidatud Tatti v. komisjon (punkt 59).

5. Ametisse nimetav asutus pole kohustatud oma edutamisotsuseid edutamata jäetud ametnikele põhjendama, küll aga on ta kohustatud põhjendama otsust, millega jäetakse rahuldamata edutamata jäetud ametniku esitatud kaebus; nimetatud rahuldamata jätmise otsuse põhjendus peab eeldatavalt langema kokku otsuse põhjendusega, mille peale kaebus esitati, nii et esimese ja teise otsuse põhjenduste analüüs toimub paralleelselt.

Põhjenduste täieliku puudumise asjaolu enne hagi esitamist ei saa muuta nimetatud ametiasutuse poolt pärast hagi esitamist antud seletustega. Selles staadiumis ei täidaks need seletused enam oma ülesannet. Hagi esitamine võtab seega ametisse nimetavalt asutuselt võimaluse viia oma otsus kaebuse rahuldamata jätmise põhjendusi selgitades reeglitega vastavusse.

Olukorras, kus on selge, et institutsioonil on kaalutlusõigus, st välistatud ei ole ka teistsuguse otsuse vastuvõtmine, peab viimase poolt toimepandud põhjendamiskohustuse, mida peab täitma akti vastuvõtmise momendil, kuid mida võib täita ka hiljem enne hagi esitamist, rikkumine tooma kaasa vaidlustatud otsuse tühistamise ilma, et Esimese Astme Kohus peaks käsitlema teisi esitatud väiteid.

(vt punktid 106−108, 112 ja 115)

Viited: 30. oktoober 1974, kohtuasi 188/73: Grassi v. nõukogu (EKL 1974, lk 1099, punkt 13); 26. november 1981, kohtuasi 195/80: Michel v. parlament (EKL 1981, lk 2861, punkt 22); 16. detsember 1987, kohtuasi 111/86: Delauche v. komisjon (EKL 1987, lk 5345, punkt 13); 7. veebruar 1990, kohtuasi C 343/87: Culin v. komisjon (EKL 1990, lk I-225, punktid 13 ja 15); 9. detsember 1993, kohtuasi C-115/92 P: parlament v. Volger (EKL 1993, lk I-6549, punkt 23); 12. veebruar 1992, kohtuasi T-52/90: Volger v. parlament (EKL 1992, lk II-121, punktid 36 ja 40); 3. märts 1993, kohtuasi T-25/92: Vela Palacios v. majandus- ja sotsiaalkomitee (EKL 1993, lk II-201, punkt 25); 20. juuli 2001, kohtuasi T-351/99: Brumter v. komisjon (EKL AT 2001, lk I-A-165 ja II-757, punktid 33 ja 34); 20. veebruar 2002, kohtuasi T-117/01: Roman Parra v. komisjon, EKL AT 2002, lk I-A-27 ja II-121, punktid 26 ja 32); 12. detsember 2002, liidetud kohtuasjad T-338/00 ja T-376/00: Morello v. komisjon (EKL AT 2002, lk I-A-301 ja II-1457, punkt 48); 18. september 2003, kohtuasi T-241/02: Callebaut v. komisjon (EKL AT 2003, lk I-A -215 ja II-1061, punkt 42).

6. Kaebuse ja hagi esitamise tähtajad, mis on kehtestatud õigusselguse ja ‑kindluse tagamiseks, tulenevad õiguskorrast ning need ei ole poolte ega kohtuniku muuta.

Esimese Astme Kohtule EÜ artikli 236 ja personalieeskirjade artikli 91 alusel esitatud hagi vastuvõetavus sõltub kohtueelse menetluse normikohasest kulgemisest ning menetlustähtaegade järgimisest.

Üksnes uued olulised asjaolud võivad õigustada taotlust, mille eesmärgiks on uuesti menetleda varasemat otsust, mida ei vaidlustatud kehtestatud tähtaegade jooksul.

Kui hageja avastab hiljem väite või varem eksisteerinud asjaolu, siis ei loeta seda reeglina uueks asjaoluks, mille alusel hakkaksid hagi esitamise tähtajad uuesti kulgema, kuna sellega rikutaks õiguskindluse põhimõtet.

(vt punktid 124−127)

Viited: 19. veebruar 1981, liidetud kohtuasjad 122/79 ja 123/79: Schiavo v. nõukogu (EKL 1981, lk 473, punkt 22); 15. mai 1985, kohtuasi 127/84: Esly v. komisjon (EKL 1985, lk 1437, punkt 10); 14. juuni 1988, kohtuasi 161/87: Muysers ja Tülp v. kontrollkoda (EKL 1988, lk 3037, punkt 11); 23. jaanuar 1997, kohtuasi C-246/95: Coen, EKL 1997, lk I-403, punkt 21); 11. mai 1992, kohtuasi T-34/91: Whitehead v. komisjon (EKL 1992, lk II-1723, punkt 18); 20. juuli 1994, kohtuasi T-45/93: Branco v. kontrollkoda (EKL AT 1994, lk I-A-197 ja II-641, punkt 22); 21. veebruar 1995, kohtuasi T-506/93: Moat v. komisjon, EKL AT 1995, lk I-A-43 ja II-147, punkt 28); 11. juuli 1997, kohtuasi T-16/97: Chauvin v. komisjon (EKL AT 1997, lk I-A-237 ja II-681, punkt 37); 4. veebruar 2000, Batho v. komisjon, T-147/96 (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 46; 15. november 2001, kohtuasi T-142/00: Van Huffel v. komisjon (EKL AT 2001, lk I-A-219 ja II-1011, punkt 36).