Direktiivi 95/46 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta artikli 3 lõikega 2 on selle direktiivi kohaldamisalast otseselt välja jäetud muu hulgas selline isikuandmete töötlemine, mis on seotud avaliku korra, riigikaitse, riigi julgeoleku ja riigi toimingutega kriminaalõiguse valdkonnas. Sellest tuleneb, et kuigi isikuandmete töötlemine elamisõigust käsitlevate normide kohaldamise ja statistika eesmärkidel kuulub kõnealuse direktiivi kohaldamisalasse, siis olukord ei ole sama, kui neid andmeid töödeldakse kuritegevuse vastu võitlemise eesmärgil.

Selline liidu kodanike, kes ei ole asjaomase liikmesriigi kodanikud, isikuandmete töötlemise süsteem, mille raames luuakse välismaalaste keskregister ja mille eesmärk on abistada elamisõigust käsitlevate õigusnormide kohaldamise eest vastutavaid siseriiklikke ametiasutusi, vastab direktiivi 95/46 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta artikli 7 punktis e, tõlgendatuna vastavalt kodakondsuse alusel diskrimineerimise keelule, ette nähtud vajalikkuse nõudele vaid siis

— kui see sisaldab üksnes neid andmeid, mis on vajalikud selleks, et asjaomased ametiasutused saaksid neid õigusnorme kohaldada, ja

— kui selle tsentraliseeritus võimaldab neid õigusnorme välismaalastest liidu kodanike elamisõiguse suhtes tõhusamalt kohaldada.

Siseriikliku kohtu ülesanne on kontrollida, kas nimetatud tingimused on täidetud.

Arvestades nimelt direktiivi 95/46 eesmärki tagada kõigis liikmesriikides võrdne kaitse, ei või selle direktiivi artikli 7 punktis e sisalduval vajalikkuse mõistel olla sõltuvalt liikmesriigist erinev sisu. Niisiis on see ühenduse õiguse autonoomne mõiste.

Mis puutub välismaalaste keskregistri kasutamisse elamisõiguse normide kohaldamiseks, siis tuleb tõdeda, et liikmesriigil on vaja vastavalt viidatud sättele, et tema käsutuses oleks asjakohane teave ja dokumendid, et kohaldatavate ühenduse õigusnormide alusel kontrollida, kas teise liikmesriigi kodanikul on õigus tema territooriumil viibida ning seda, kas puuduvad selle õiguse piiramist õigustavad põhjused. Järelikult on registri kasutamine elamisõigust käsitlevate õigusnormide kohaldamise eest vastutava ametiasutuse abistamiseks põhimõtteliselt õiguspärane ning selle olemust arvestades kooskõlas EÜ artikli 12 lõikes 1 toodud keeluga diskrimineerida kodakondsuse alusel. Ometi ei või sellisesse registrisse olla kantud muud teavet peale selle, mis on vajalik nimetatud eesmärgil. Kehtiva ühenduse õiguse kohaselt tuleb direktiivi 2004/38, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221, 68/360, 72/194, 73/148, 75/34, 75/35, 90/364, 90/365 ja 93/96 artikli 8 lõikes 3 ja artikli 27 lõikes 1 nimetatud dokumentidel tuginevat isikuandmete töötlemist pidada direktiivi 95/46 artikli 7 punkti e tähenduses vajalikuks elamisõigust käsitlevate õigusnormide kohaldamiseks.

Seoses vajadusega pidada elamisõigust käsitlevate õigusnormide kohaldamise eest vastutavate ametiasutuste jaoks tsentraliseeritud registrit tuleb märkida, et isegi kui oletada, et detsentraliseeritud registrid nagu valdade rahvastikuregistrid sisaldavad kõiki asjakohaseid andmeid, mis võimaldavad nendel ametiasutustel oma ülesannet täita, siis võib kõnealuste andmete tsentraliseerimine osutuda direktiivi 95/46 artikli 7 punkti e tähenduses vajalikuks, kui see aitab kaasa nende õigusnormide tõhusamale kohaldamisele nende liidu kodanike elamisõiguse puhul, kes soovivad elada selle liikmesriigi territooriumil, mille kodanikud nad ei ole.

Igal juhul ei saa kõnealuse sätte tähenduses vajalikuks pidada sellises registris nimeliste isikuandmete säilitamist ja töötlemist statistika eesmärgil. Kuigi ühenduse õigus ei välista liikmesriikide õigust võtta meetmeid, mis aitavad siseriiklikel ametiasutustel saada täpset teavet rahvastiku liikumise kohta riigi territooriumil, ei muuda selle õiguse rakendamine vajalikuks nimeliste andmete kogumist ja säilitamist. Nimelt on sel eesmärgil vaja töödelda üksnes anonüümset teavet.

(vt punktid 52, 58 ja 59, 62 ja 63, 65–68, resolutsiooni punkt 1)