Kohtuasi T‑56/15

Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft mbH & Co. KG

versus

Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

„Euroopa Liidu kaubamärk — Euroopa Liidu sõnamärgi BRAUWELT taotlus — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kirjeldavus — Eristusvõime puudumine — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punktid b ja c — Kasutamise käigus omandatud eristusvõime — Määruse nr 207/2009 artikli 7 lõige 3 — Õigus olla ära kuulatud — Põhjendamiskohustus — Määruse nr 207/2009 artikkel 75”

Kokkuvõte – Üldkohtu (esimene koda) 18. oktoobri 2016. aasta otsus

Vastuvõetamatu on nõue, milles palutakse Üldkohtul muuta Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti apellatsioonikoja vaidlustatud otsust nii, et Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ametit kohustataks taotletavat kaubamärki Euroopa Liidu kaubamärgina registreerima või et nimetatud kaubamärk registreeritaks. Üldkohus on tõepoolest määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 65 lõike 3 alusel pädev apellatsioonikoja otsust muutma. Siiski on selle muutmispädevuse eesmärk, et Üldkohus teeks otsuse, mille oleks vastavalt määruse nr 207/2009 sätetele pidanud tegema apellatsioonikoda, mis tähendab, et muutmisnõude vastuvõetavust tuleb hinnata arvestades pädevust, mis apellatsioonikojale on antud. Kuigi ELi kaubamärgi registreerimine põhineb tuvastusel, et kõik määruse nr 207/2009 artiklis 45 ette nähtud tingimused on täidetud, ei võta liidu kaubamärgi registreerimise suhtes pädevad EUIPO talitused selle kohta vastu formaalset otsust, mille peale saaks edasi kaevata. Seetõttu ei ole apellatsioonikoda – kes võib määruse nr 207/2009 artikli 64 lõike 1 alusel kas tegutseda vaidlustatud otsuse teinud instantsi pädevuse piires või saata asja nimetatud instantsile edasiseks menetlemiseks tagasi – pädev lahendama taotlust, milles palutakse, et ta registreeriks ELi kaubamärgi. Veelgi enam ei ole Üldkohtu pädevuses lahendada muutmisnõuet, milles palutakse, et ta muudaks apellatsioonikoja sellekohast otsust. Vt punktid 11–14.

Juhul kui kaubamärki soovitakse registreerida mitmesuguste kaupade või teenuste jaoks, peab Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti apellatsioonikoda kontrollima konkreetselt, et kaubamärgi puhul ei esine ühtki määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 7 lõikes 1 sätestatud registreerimisest keeldumise põhjust seoses ühegagi neist kaupadest ja teenustest, ning apellatsioonikoda võib iga vaadeldud kauba või teenuse osas jõuda erinevale järeldusele. Kui apellatsioonikoda keeldub kaubamärki registreerimast, siis peab ta esitama oma otsuses põhjenduse iga registreerimistaotluses nimetatud kauba või teenuse kohta eraldi, sõltumata sellest, kuidas see taotlus on sõnastatud. Kui aga sama keeldumispõhjus esitatakse kaupade või teenuste liigi või rühma kohta, võib apellatsioonikoda siiski piirduda üldise põhjendusega, mis hõlmab kõiki asjaomaseid kaupu või teenuseid, tingimusel et kõik kõnealuse otsuse põhjendustes sisalduvad faktilised ja õiguslikud kaalutlused esiteks selgitavad piisavalt apellatsioonikoja arutluskäiku iga sellesse liiki kuuluva kauba ja teenuse suhtes ja teiseks võib neid kaalutlusi kohaldada kõigi asjaomaste kaupade ja teenuste suhtes ühtemoodi. Ainuüksi fakt, et kõnealused kaubad või teenused kuuluvad Nizza kokkuleppe samasse klassi, ei ole põhjenduseks piisav. (vt punktid 21 ja 22)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 29)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 30–34)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 53 ja 58)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 81 ja 82)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 92)

Määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 3 kohaselt ei ole registreerimine määruse artikli 7 lõike 1 punktides b–d nimetaud absoluutsete keeldumispõhjustega vastuolus, kui kaubamärk on kasutamise käigus muutunud neid kaupu või teenuseid eristavaks, mille jaoks registreerimist taotletakse. Seetõttu tuleb kasutamise käigus omandatud eristusvõimet tõendada kogu kaupade või teenuste rühma kohta, mille suhtes asjaomane keeldumispõhjus olevat kohaldatav, nii nagu see rühm on esitatud taotletava kaubamärgiga hõlmatud kaupade ja teenuste nimekirjas, mitte üksnes ühe alamrühmaga seoses. Seda eeskirja ei piira määruse nr 207/2009 artikli 43 lõike 1 sätted, mille kohaselt kaubamärgitaotluse esitaja võib ELi kaubamärgi taotluse igal ajal tagasi võtta või piirata selles loetletud kaupade või teenuste nimekirja. (vt punktid 107–109)

Euroopa Liidu kaubamärgi taotluses esitatud kaupade ja teenuste nimekirja määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 43 lõike 1 tähenduses piiramist vaidlustatud otsuse tegemise järgselt saab Üldkohus võtta arvesse üksnes juhul, kui taotleja rangelt piirdub vaidluse eseme vähendamisega, võttes teatavad kaupade või teenuste rühmad kaubamärgitaotlusega hõlmatud kaupade ja teenuste nimekirjast tagasi. Kui see piiramine toob hoopis kaasa vaidluse eseme muutmise, nii et sellest tuleneb uute tõendite esitamine, mida ei ole Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti apellatsioonikoja menetluses vaidlustatud otsuse tegemiseks läbiviidud analüüsiks esitatud, siis ei saa Üldkohus seda põhimõtteliselt arvesse võtta. Nii on see eelkõige juhul, kui kaupade ja teenuste piiramine seisneb täpsustustes, mis võivad mõjutada asjaomase avalikkuse kindlaksmääramist ja muuta seetõttu faktilist raamistikku, mis esitati apellatsioonikojas. (vt punkt 113)