ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1. juulil 2022 esitatud hagi – QF versus nõukogu

(Kohtuasi T-386/22)

(2022/C 318/57)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: QF (esindajad: advokaadid T. Marembert ja A. Bass)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada nõukogu 8. aprilli 2022. aasta otsus (ÜVJP) 2022/582, millega muudetakse otsust 2014/145/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (1), hagejat puudutavas osas;

— tühistada nõukogu 8. aprilli 2022. aasta rakendusmäärus (EL) 2022/581, millega rakendatakse määrust (EL) nr 269/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (2), hagejat puudutavas osas;

— mõista kohtukulud välja nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Hageja põhjendab oma hagi üheainsa väitega, et on tehtud ilmselge hindamisviga. Hageja väidab esiteks, et nõukogul ei ole ühtki tõendit, mis vastaks Euroopa Liidu kohtupraktika nõuetele tõendamisstandardi ja tõendite kvaliteedi osas, ning teiseks, et ükski nõukogu põhjenduste kinnitustest ei ole tõendatud. Lõpuks esitab hageja oma väite põhjendamiseks varalist olukorda kajastavaid tõendeid, mis võimaldavad kindlaks teha, et nõukogu põhjendused on ekslikud.

(1) Nõukogu 8. aprilli 2022. aasta otsus (ÜVJP) 2022/582, millega muudetakse otsust 2014/145/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2022, L 110, lk 55).

(2) Nõukogu 8. aprilli 2022. aasta rakendusmäärus (EL) 2022/581, millega rakendatakse määrust (EL) nr 269/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2022, L 110, lk 3).
6.

Kuues väide, et rikutud on nõukogu 15. oktoobri 2013. aasta määruse (EL) nr 1024/2013 (2) artiklit 19 ja põhjendust 75, võimu on kuritarvitatud ja on tehtud hindamisviga seoses sellega, et puudub alus ülevõetava panga omandamise loa andmisest keelduda. — Ette heidetakse esitatud tõendite ulatuse, kvaliteedi ja nende esitamise aja, samuti esimese hageja riskikalduvuse hindamist.
3.

Kolmas väide, et on rikutud väljendusvabaduses seisnevat inimõigust, sest hagejat on karistatud teatavate avalduste alusel, mis on hõlmatud selle inimõiguse teostamisega.
2.

Teine väide, et on tehtud ilmne hindamisviga, sest esiteks on nõukogu andmed, mille põhjal kanti hageja sellesse loetellu, terves ulatuses sisuliselt valed, ja teiseks ei ole nõukogu tõendanud, et hageja on väljapaistev või mõjukas ettevõtja või et ta oleks tegev majandussektorites, kust pärineb oluline osa Vene Föderatsiooni valitsuse sissetulekutest.
2.

Teine väide, et on rikutud õigusnormi, sest komisjoni 4. detsembri 2020. aasta otsus C(2020) 8550 final riigiabi SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN) kohta, mida Portugal kohaldas Madeira vabatsooni suhtes – Regime III, rikub ELTL artikli 108 lõiget 3, kuna sellega loetakse valdusühingud abisaajate hulka, kes peavad abi tagasi maksma, kui ei täideta töökohtade loomise nõuet.
1.

Esimene väide, et komisjoni otsus, millest hagejale anti teada 1. aprilli 2022. aasta kirjaga, tuleb tühistada. Hageja esitas komisjonile 15. detsembri 2021. aasta kirjas komisjonile taotluse. Hageja esitatud sisemise läbivaatuse taotlust sisaldavale kirjale saadetud vastuses pidas komisjon hageja taotlust vastuvõetamatuks. Hageja väidab, et komisjoni kõnealune otsus on täielikult vigane ning rikub Euroopa Liidu ja rahvusvahelist keskkonnaõigust ning aluslepinguid. Samuti väidab hageja, et komisjon on rikkunud oma positiivseid kohustusi, mis tulenevad aluslepingutest ja rahvusvahelisest õigusest, k.a keskkonnainfo kättesaadavuse ja keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise konventsiooni (Århusi konventsioon) artiklitest 3, 6 ja 7. Peale selle leiab hageja, et komisjoni vaidlustatud otsus rikub Euroopa Liidu teisest õigust, k.a Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1367/2006 (2) artikleid 9 ja 10. Hageja on veel seisukohal, et komisjoni otsus rikub hageja õigust pöörduda kohtusse Århusi konventsiooni ja määruse nr 1367/2006 alusel. Hageja leiab veel, et komisjoni haldusakt, nagu see on määratletud määruses nr 1367/2006, kujutab endast aluslepingute rikkumist.
—

tühistada ELTL artikli 263 alusel Euroopa Parlamendi 8. aprilli 2022. aasta lõplik otsus, viitenumber A(2021)10718C, osas, milles Euroopa Parlament järeldas, et tal on õigus tugineda Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse nr 1049/2001 (1) (i) artikli 4 lõike 1 punktile b ja/või (ii) artikli 4 lõikele 6, et põhjendada hagejate 28. veebruari 2022. aasta kordustaotluses taotletud dokumentidega täielikust ja/või osalisest tutvumisest keeldumist;
2.

Teisena esitab hageja alternatiivse väite, et ELTL 277 järgi tuleb tuleb taimekaitsevahendite määruse artikkel 17 jätta kohaldamata, sest see on vastuolus ettevaatuspõhimõttega, ELTL artiklitega 19, 11, 168 ja 191 ning ELi põhiõiguste harta artiklitega 35 ja 37. — Hageja leiab, et kui Üldkohus peaks asuma seisukohale, et vaidlustatud otsuses (ja komisjoni rakendusmääruses) on tõlgendatud taimekatsevahendite määruse artiklit 17 õigesti, tuleb see õigusnorm jätta käesolevas menetluses kohaldamata tulenevalt ELTL artiklist 277, kuna see läheks vastuollu ettevaatuspõhimõttega, ELTL artiklitega 9, 11, 168 ja 191 ning harta artiklitega 35 ja 37. Seega ei saa artikkel 17 olla vaidlustatud otsuse puhul kohane juriidiline õigustus, mistõttu tuleb otsus tühistada.
8.

Kaheksas (teise võimalusena esitatud) väide, et delegeeritud määruse (EL) 2015/63 artikli 7 lõike 4 teine lause on vastuolus hierarhiliselt kõrgema tasandi õigusega: Kuna delegeeritud määruse (EL) 2015/63 artikli 7 lõike 4 teises lauses on sätestatud, et arvesse tuleb võtta IPS näitaja suhtelist kaalu, siis on see säte vastuolus harta artiklist 20 tuleneva seaduse ees võrduse aluspõhimõttega ja proportsionaalsuse põhimõttega, kuna asutusi, kes kuuluvad samasse finantsasutuste kaitse süsteemi ja kellel on seega sama makseviivituse tõenäosus, koheldakse erinevalt.
3.

Kolmas väide: 11 .aprilli 2022. aasta otsus ja selle lisad I–III on õigusvastased, kuna määruse nr 806/2014 (1) artikli 70 lõige 2 ja delegeeritud määruse (EL) 2015/63 (2) artikli 103 lõige 2 on õigusvastased. Need õigusnormid rikuvad krediidiasutuste ja finantseerimisühingute õigust tõhusale õiguskaitsele, kuna nendega kaasnevad olemuslikult läbipaistmatud otsused, mis tehakse määruse nende sätete alusel. Seetõttu tuleb need tunnistada kohaldamatuks.
2.

Teine väide, et Euroopa Komisjon rikkus määruse (EL) 2018/1725 artikli 14 lõiget 3, kui ta ei andnud hagejale õigust tutvuda tema isikuandmetega ettenähtud kolme kuu pikkusel ajavahemikul ja kui ta pikendas nimetatud ajavahemikku, samas kui Euroopa Komisjon ei tohi seda pikendada. Euroopa Komisjoni poolt isikuandmetega tutvumise taotlusele määruse (EL) 2018/1725 artikli 14 lõikes 3 ette nähtud tähtajaks vastamata jätmine on võrdne otsusega selle õiguse andmisest keeldumise otsusega. Niisuguseid tähtaegu, mis on ette nähtud avalikes huvides, ei tohi asjaomased pooled muuta. Vastavalt määruse (EL) 2018/1725 artikli 14 lõikele 3, mis on tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtte konkreetne väljendus, on igasuguse ametiasutustelt taotletud isikuandmetega tutvumisest keeldumise korral õigust pöörduda kohtusse.
—

tuvastada, et 28. jaanuari 2022. aasta võlateatega nr 3242201592 esitatud kostja nõue, et hageja tagastaks osa abist, mille ta sai projekti MINATRAN raames, on 184 224,21 euro osas põhjendamatu ja et see summa koosneb rahastamiskõlblikest kuludest;
1.

Esimene väide, et on rikutud haldussätete X lisa artikleid 2.3, 3.3, 3.4 ja 3.6, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 34 koostoimes haldussätete artiklitega 2.3, 3.3, 3.4 ja 3.6 või mitte, on tehtud ilmne hindamisviga, on rikutud hoolsuskohustust ja on kuritarvitatud õigust.
—

tuvastada, et hagi on täies ulatuses vastuvõetav ja põhjendatud, samuti tuvastada, et kõik hagi väited on põhjendatud;
—

tühistada 13. mai 2022. aasta otsus, mis tehti teatavaks 16. mail 2022 ja mille kohaselt tegi kostja tasaarvestuse ühelt poolt hageja nõude – mis tal on kostja vastu kulude osas, mis mõisteti komisjonilt välja 21. detsembri 2021. aasta kohtuotsusega HB vs. komisjon (T-795/19, ei avaldata, EU:T:2021:917) ja 21. detsembri 2021. aasta kohtuotsusega HB vs. komisjon (T-796/19, ei avaldata, EU:T:2021:918) – ning teiselt poolt komisjoni nõude vahel, mis temal on väidetavalt hageja vastu 15. oktoobri 2019. aasta tagasinõudmise otsuse alusel 1 197 055,86 euro suuruses summas (hange CARDS/2008/166-429 (põhisumma);
3.

Kolmas väide, et hüdroksüetüültärklist sisaldavate ravimite müügiloa peatamine ei ole sobiv ega proportsionaalne, et lahendada ravimikasutusuuringust tulenevaid ohutusprobleeme. Väärkasutamine ei tohiks viia selleni, et peatatakse müügiloa kohane kasutamine, millel on hästi dokumenteeritud kasulik mõju, eriti kui puuduvad uued ebasoodsad ohutussignaalid.
2.

Teine väide tugineb põhimõtetele, mis on esitatud Euroopa Kohtu praktikas, eelkõige 28. oktoobri 2021. aasta kohtuotsuses Vialto Consulting vs. komisjon, C-650/19 P, 9. veebruari 2022. aasta kohtuotsuses QI jt vs. komisjon ja EKP, T-868/16, ning 21. jaanuari 2014. aasta kohtuotsuses Klein vs. komisjon, T-309/10). Kirjeldatakse tingimusi, mis peavad olema täidetud, et tekiks liidu institutsiooni lepinguväline vastutus suhetes Euroopa Liidu kodanikuga, ja väidetakse, et need tingimused on täidetud.
8.

Kaheksas väide: direktiiv 2014/59/EL ja määrus (EL) nr 806/2014 on delegeeritud määruse (EL) 2015/63 ja delegeeritud määruse (EL) 2015/63 ning sellest tulenevalt ka vaidlustatud otsuse vastuvõtmise volitusnormina õigusvastased Teise võimalusena väidab hageja, et õigusvastased on need direktiivi 2014/59/EL ja määruse (EL) nr 806/2014 sätted, mis näevad ette delegeeritud määrusega 2015/63 rakendatud osamaksete süsteemi ja annavad kostjale ulatusliku kaalutlusõiguse. Kuna neid sätteid ei saa tõlgendada kooskõlas esmase õigusega, on need vastuolus õigusaktide põhjendamise kohustuse põhimõttega, õiguskindluse põhimõttega ja aluslepingutega (eelkõige ELL artikli 1 teise lõiguga ning ELTL artiklitega 15, 296 ja 298) ning hartaga (eelkõige harta artiklitega 16, 17, 41, 42 ja 47).
2.

Teine väide, et nõukogu põhjendus sisaldab ilmselgeid hindamisvigu. Hageja väidab, et faktid, millele nõukogu tugines, on tõendamata, ebaõiged ja põhjendamata.
2. augustil 2022 esitatud hagi – Group of processors and producers of sheepmilk and goatmilk versus EUIPO – Kolios (HALLOUMAKI)

(Kohtuasi T-481/22)

(2022/C 368/47)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Group of processors and producers of sheepmilk and goatmilk (Nikosia, Küpros) (esindajad: Barrister-at-Law S. Malynicz ja advokaat C. Milbradt)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Kolios AE Elliniki Viomichania Galaktos (Kilkis, Kreeka)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: apellatsioonikoja menetluse teine pool

Vaidlusalune kaubamärk: ELi kujutismärgi HALLOUMAKI taotlus – registreerimistaotlus nr 18 126 405

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO viienda apellatsioonikoja 12. mai 2022. aasta otsus asjas R 1941/2021-5

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— jätta EUIPO (ja menetlusse astuja – menetlusse astumise korral) menetluskulud nende endi kanda ning mõista neilt välja Üldkohtu menetluse hageja ja apellatsioonikoja menetluse kaebaja menetluskulud.

Väide
22. juulil 2022 esitatud hagi – EIP versus Süüria

(Kohtuasi T-455/22)

(2022/C 359/104)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Euroopa Investeerimispank (esindajad: T. Gilliams, R. Stuart ja F. de Borja Oxangoiti Briones ja advokaadid D. Arts ja E. Paredis)

Kostja: Süüria Araabia Vabariik

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul Süüria Araabia Vabariigilt välja mõista:

— kõik laenulepingu „Water Supply Sweida Region“ nr 80212 (edaspidi „laenuleping“) punktide 3.01, 3.02 ja 4.01 alusel hagejale võlgnetavad summad alates 25. augustist 2017, seal hulgas: — 652 218,70 eurot, mis kuulus hagejale tasumisele 22. juuniks 2022, millest 559 287,10 eurot on laenu põhiosa, 38 925,60 eurot intress ja 54 006 eurot lepinguline viivis (arvestatuna maksetähtajast kuni 30. juunini 2022); — järgnev lepinguline viivis, mida arvestatakse 3,5 % aastamääras (350 baaspunkti) kuni võla täieliku tasumiseni;

— kõik käesoleva menetlusega seotud kulud vastavalt kodukorra artikli 134 lõikele 1.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe väite.

Ainus väide puudutab asjaolu, et Süüria Araabia Vabariik ei ole täitnud laenulepingu artiklitest 3.01 ja 4.01 tulenevaid kohustusi tasuda laenulepingu kohaseid järgnevaid osamakseid, nagu need on kuulunud tasumisele alates 25. augustist 2017, ning laenulepingu artiklist 3.02 tulenevat kohustust tasuda viivist iga tasumisele kuulunud ja tasumata jäänud osamakselt nimetatud artiklis sätestatud aastamääras. Sellest tulenevalt on Süüria Araabia Vabariik lepingust tulenevalt kohustatud tasuma kõik laenulepingu artiklite 3.01, 3.02 ja 4.01 alusel tasumisele kuuluvad summad.
22. juulil 2022 esitatud hagi – EIP versus Süüria

(Kohtuasi T-469/22)

(2022/C 359/111)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Euroopa Investeerimispank (EIP) (esindajad: T. Gilliams, R. Stuart ja F. de Borja Oxangoiti Briones ja advokaadid D. Arts ja E. Paredis)

Kostja: Süüria Araabia Vabariik

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul Süüria Araabia Vabariigilt välja mõista:

— kõik laenulepingu „Electricity Distribution Project“ nr 20948 (edaspidi „laenuleping“) punktide 3.01, 3.02 ja 4.01 alusel ELile regressiõiguse järgi võlgnetavad summad alates 9. augustist 2017, seal hulgas: — 28 777 508,71 eurot, mis kuulus ELile tasumisele 30. juuniks 2022, millest 27 388 963,40 eurot on laenu põhiosa, 116 091,27 intress ja 1 272 454,04 eurot lepinguline viivis (arvestatuna maksetähtajast kuni 30. juunini 2022); — järgnev lepinguline viivis, mida arvestatakse kõrgeimas aastamääras (kogu asjaomase perioodi vältel), mis jääb (i) vastava pankadevahelise intressimäära, millele lisandub 0,25 % (25 baaspunkti) või (ii) artikli 3.01 alusel makstava määra ja sellele lisandunud 0,25 % (25 baaspunkti) vahele, kuni võla tasumiseni;

— kõik käesoleva menetlusega seotud kulud vastavalt kodukorra artikli 134 lõikele 1.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe väite.

Ainus väide puudutab asjaolu, et Süüria Araabia Vabariik ei ole täitnud laenulepingu artiklitest 3.01 ja 4.01 tulenevaid kohustusi tasuda laenulepingu kohaseid järgnevaid osamakseid, nagu need on kuulunud tasumisele alates 9. augustist 2017, ning laenulepingu artiklist 3.02 tulenevat kohustust tasuda viivist iga tasumisele kuulunud ja tasumata jäänud osamakselt nimetatud artiklis sätestatud aastamääras. Seetõttu on Süüria Araabia Vabariik lepingust tulenevalt kohustatud tasuma hagejale (kellele on üle läinud Euroopa Investeerimispanga nõuded) kõik laenulepingu artiklite 3.01, 3.02 ja 4.01 alusel tasumisele kuuluvad summad.
22. juulil 2022 esitatud hagi – EIP versus Süüria

(Kohtuasi T-467/22)

(2022/C 359/109)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Euroopa Investeerimispank (esindajad: T. Gilliams, R. Stuart ja F. de Borja Oxangoiti Briones ning advokaadid D. Arts ja E. Paredis)

Kostja: Süüria Araabia Vabariik

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul Süüria Araabia Vabariigilt välja mõista:

— kõik laenulepingu „Euphrates Drainage and Irrigation“ nr 80211 (edaspidi „laenuleping“) punktide 3.01, 3.02 ja 4.01 alusel hagejale võlgnetavad summad alates 25. augustist 2017, seal hulgas: — 1 959 745,31 eurot, mis kuulus hagejale tasumisele 30. juuniks 2022, millest 1 680 510,04 eurot on laenu põhiosa, 116 961,48 eurot intress ja 162 273,79 eurot lepinguline viivis (arvestatuna maksetähtajast kuni 30. juunini 2022); — järgnev lepinguline viivis, arvestatuna 3,5 % (350 baaspunkti) aastamääras, kuni võla tasumiseni;

— kõik käesoleva menetlusega seotud kulud vastavalt kodukorra artikli 134 lõikele 1.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe väite.

Ainus väide puudutab asjaolu, et Süüria Araabia Vabariik ei ole täitnud laenulepingu artiklitest 3.01 ja 4.01 tulenevaid kohustusi tasuda laenulepingu kohaseid järgnevaid osamakseid, nagu need on kuulunud tasumisele alates 25. augustist 2017, ning laenulepingu artiklist 3.02 tulenevat kohustust tasuda viivist iga tasumisele kuulunud ja tasumata jäänud osamakselt nimetatud artiklis sätestatud aastamääras. Seetõttu on Süüria Araabia Vabariik lepingust tulenevalt kohustatud tasuma kõik laenulepingu artiklite 3.01, 3.02 ja 4.01 alusel tasumisele kuuluvad summad.
22. juulil 2022 esitatud hagi – EIP versus Süüria

(Kohtuasi T-465/22)

(2022/C 359/107)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Euroopa Investeerimispank (esindajad: T. Gilliams, R. Stuart ja F. de Borja Oxangoiti Briones ning advokaadid D. Arts ja E. Paredis)

Kostja: Süüria Araabia Vabariik

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul Süüria Araabia Vabariigilt välja mõista:

— kõik laenulepingu „Water Supply Deir Ez Zor Region“ nr 80310 (edaspidi „laenuleping“) punktide 3.01, 3.02 ja 4.01 alusel hagejale võlgnetavad summad alates 25. augustist 2017, seal hulgas: — 363 150,97 eurot, mis kuulus hagejale tasumisele 30. juuniks 2022, millest 301 679,16 eurot on laenu põhiosa, 34 100,36 eurot intress ja 27 371,45 eurot lepinguline viivis (arvestatuna maksetähtajast kuni 30. juunini 2022); — järgnev lepinguline viivis, arvestatuna 3,5 % (350 baaspunkti) aastamääras, kuni võla tasumiseni.

— kõik käesoleva menetlusega seotud kulud vastavalt kodukorra artikli 134 lõikele 1.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe väite.

Ainus väide puudutab asjaolu, et Süüria Araabia Vabariik ei ole täitnud laenulepingu artiklitest 3.01 ja 4.01 tulenevaid kohustusi tasuda laenulepingu kohaseid järgnevaid osamakseid, nagu need on kuulunud tasumisele alates 25. augustist 2017, ning laenulepingu artiklist 3.02 tulenevat kohustust tasuda viivist iga tasumisele kuulunud ja tasumata jäänud osamakselt nimetatud artiklis sätestatud aastamääras. Seetõttu on Süüria Araabia Vabariik lepingust tulenevalt kohustatud tasuma kõik laenulepingu artiklite 3.01, 3.02 ja 4.01 alusel tasumisele kuuluvad summad.
22. juulil 2022 esitatud hagi – EIP versus Süüria

(Kohtuasi T-456/22)

(2022/C 359/105)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Euroopa Investeerimispank (esindajad: T. Gilliams, R. Stuart ja F. de Borja Oxangoiti Briones ning advokaadid D. Arts ja E. Paredis)

Kostja: Süüria Araabia Vabariik

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul Süüria Araabia Vabariigilt välja mõista:

— kõik laenulepingu „Port of Tartous“ nr 22057 (edaspidi „laenuleping“) punktide 3.01, 3.02 ja 4.01 alusel ELile regressiõiguse järgi võlgnetavad summad alates 9. augustist 2017, seal hulgas: — 18 440 034,97 eurot, mis kuulus ELile tasumisele 30. juuniks 2022, millest 13 942 526 eurot on laenu põhiosa, 2 589 128,20 eurot intress ja 1 908 380,77 eurot lepinguline viivis (arvestatuna maksetähtajast kuni 30. juunini 2022); — järgnev lepinguline viivis, mida arvestatakse kõrgeimas aastamääras (igaks järgnevaks ühekuuliseks perioodiks), mis jääb (i) EURIBORi ja sellele lisandunud 2 % (200 baaspunkti) või (ii) artikli 3.01 alusel makstava fikseeritud määra ja sellele lisandunud 0,25 % (25 baaspunkti) vahele, kuni võla tasumiseni;

— kõik laenulepingu artiklite 3.01, 3.02 ja 4.01 alusel pangale võlgnetavad summad alates 9. augustist 2017, seal hulgas 5 405,54 eurot, mis kuulus lepingulise viivisena tasumisele 30. juuniks 2022 (arvestatuna maksetähtajast kuni 14. juunini 2022, s.o kuupäev, millal EL tasus laenu põhisumma osamakse ja intressi „2000 Guarantee“ (2000. aasta käendusleping) alusel);

— kõik käesoleva menetlusega seotud kulud vastavalt kodukorra artikli 134 lõikele 1.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe väite.

Ainus väide puudutab asjaolu, et Süüria Araabia Vabariik ei ole täitnud laenulepingu artiklitest 3.01 ja 4.01 tulenevaid kohustusi tasuda laenulepingu kohaseid järgnevaid osamakseid, nagu need on kuulunud tasumisele alates 9. augustist 2017, ning laenulepingu artiklist 3.02 tulenevat kohustust tasuda viivist iga tasumisele kuulunud ja tasumata jäänud osamakselt nimetatud artiklis sätestatud aastamääras. Sellest tulenevalt on Süüria Araabia Vabariik lepingust tulenevalt kohustatud tasuma kõik laenulepingu artiklite 3.01, 3.02 ja 4.01 alusel ELile (kellele panga nõuded üle läksid) tasumisele kuuluvad summad ning laenulepingu artiklite 3.01, 3.02 ja 4.01 alusel pangale lepingulise viivisena tasumisele kuuluv summa.
22. juulil 2022 esitatud hagi – EIP versus Süüria

(Kohtuasi T-468/22)

(2022/C 359/110)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Euroopa Investeerimispank (esindajad: advokaadid D. Arts ja E. Paredis ning T. Gilliams, R. Stuart ja F. de Borja Oxangoiti Briones)

Kostja: Süüria Araabia Vabariik

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul Süüria Araabia Vabariigilt välja mõista:

— kõik laenulepingu „Electricity Transmission Project“ nr 20868 (edaspidi „laenuleping“) punktide 3.01, 3.02 ja 4.01 alusel hagejale regressiõiguse järgi võlgnetavad summad alates 9. augustist 2017, seal hulgas: — 1 984 763,43 Šveitsi franki (CHF) ja 22 856 655,23 eurot, mis kuulus hagejale tasumisele 30. juuniks 2022, millest 1 716 822,98 franki ja 18 655 393,62 eurot oli laenu põhiosa, 51 915,64 franki ja 1 040 629,74 eurot intress ning 216 024,81 franki ja 3 160 631,87 eurot lepinguline viivis (arvestatuna maksetähtajast kuni 30. juunini 2022); — järgnev lepinguline viivis, arvestatuna (i) 2,5 % (250 baaspunkti) aastamääras ja (ii) artikli 3.01 alusel, kuni võla tasumiseni;

— kõik käesoleva menetlusega seotud kulud vastavalt kodukorra artikli 134 lõikele 1.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe väite.

Ainus väide puudutab asjaolu, et Süüria Araabia Vabariik ei ole täitnud laenulepingu artiklitest 3.01 ja 4.01 tulenevaid kohustusi tasuda laenulepingu kohaseid järgnevaid osamakseid, nagu need on kuulunud tasumisele alates 9. augustist 2017, ning laenulepingu artiklist 3.02 tulenevat kohustust tasuda viivist iga tasumisele kuulunud ja tasumata jäänud osamakselt nimetatud artiklis sätestatud aastamääras. Seetõttu on Süüria Araabia Vabariik lepingust tulenevalt kohustatud tasuma hagejale (kellele läksid üle Euroopa Investeerimispanga nõuded) kõik laenulepingu artiklite 3.01, 3.02 ja 4.01 alusel tasumisele kuuluvad summad.
22. juulil 2022 esitatud hagi – EIP versus Süüria

(Kohtuasi T-466/22)

(2022/C 359/108)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Euroopa Investeerimispank (esindajad: advokaadid D. Arts ja E. Paredis ning T. Gilliams, R. Stuart ja F. de Borja Oxangoiti Briones)

Kostja: Süüria Araabia Vabariik

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul Süüria Araabia Vabariigilt välja mõista:

— kõik laenulepingu „Water Supply Deir Ez Zor Region“ nr 80310 (edaspidi „laenuleping“) punktide 3.01, 3.02 ja 4.01 alusel hagejale võlgnetavad summad alates 25. augustist 2017, seal hulgas: — 363 150,97 eurot, mis kuulus hagejale tasumisele 30. juuniks 2022, millest 301 679,16 eurot on laenu põhiosa, 34 100,36 eurot intress ja 27 371,45 eurot lepinguline viivis (arvestatuna maksetähtajast kuni 30. juunini 2022); — järgnev lepinguline viivis, arvestatuna 3,5 % (350 baaspunkti) aastamääras, kuni võla tasumiseni;

— kõik käesoleva menetlusega seotud kulud vastavalt kodukorra artikli 134 lõikele 1.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe väite.

Ainus väide puudutab asjaolu, et Süüria Araabia Vabariik ei ole täitnud laenulepingu artiklitest 3.01 ja 4.01 tulenevaid kohustusi tasuda laenulepingu kohaseid järgnevaid osamakseid, nagu need on kuulunud tasumisele alates 25. augustist 2017, ning laenulepingu artiklist 3.02 tulenevat kohustust tasuda viivist iga tasumisele kuulunud ja tasumata jäänud osamakselt nimetatud artiklis sätestatud aastamääras. Seetõttu on Süüria Araabia Vabariik lepingust tulenevalt kohustatud tasuma kõik laenulepingu artiklite 3.01, 3.02 ja 4.01 alusel tasumisele kuuluvad summad.