Esialgne tõlge

KOHTUJURISTI ETTEPANEK

JULIANE KOKOTT

esitatud 15. detsembril 2022( )

Liidetud kohtuasjad C‑212/21 P ja C‑223/21 P

Euroopa Investeerimispank (EIP) (C‑212/21 P)

ja

Euroopa Komisjon (C‑223/21 P)

versus

ClientEarth

Apellatsioonkaebus – Keskkond – Århusi konventsioon – Määrus nr 1367/2006 – Haldusaktide vaidlustamine keskkonnaõiguse alusel – Euroopa Investeerimispank – Laenu andmine – Liidu kohtute pädevus





I. Sissejuhatus

1. Kas keskkonnaorganisatsioonid saavad keskkonnaõiguse normide rikkumise tõttu vaidlustada laenu andmise Euroopa Investeerimispanga (edaspidi „EIP“ või „pank“) poolt? Käesolevas apellatsioonkaebuses seisneb asi selles.

2. Århusi konventsiooni( ) rakendamiseks lõi liit nn Århusi määrusega( ) nimelt vaidemenetluse, kus eelkõige keskkonnaühendused saavad vaidlustada seda, et liidu organid ja institutsioonid rikuvad keskkonnaalaseid õigusnorme.

3. Selle alusel esitas ClientEarth, valitsusväline organisatsioon keskkonna valdkonnas, taotluse, et pank vaataks läbi EIP direktorite nõukogu otsuse Hispaanias asuva biomassielektrijaama rahastamise heakskiitmise kohta (edaspidi „vaidlusalune otsus“). Pank keeldus siiski vaide läbivaatamisest, sest vaidlusaluse otsuse puhul ei ole tegemist õiguslikult siduva ja välist mõju avaldava haldusaktiga keskkonnaõiguse valdkonnas (edaspidi „vaidlustatud kiri“).

4. Üldkohus piirdus 27. jaanuari 2021. aasta kohtuotsuses ClientEarth vs. Euroopa Investeerimispank (EIP) (T‑9/19, EU:T:2021:42) (edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus“) vaidlustatud kirja põhjenduse kontrollimisega. Panga väite, et vaidlusaluse otsuse peale esitatud vaie on vastuvõetamatu ka seetõttu, et see ei sobi kokku EIP sõltumatusega finantstehingute valdkonnas, lükkas Üldkohus seevastu ilma sisulise selgituseta tagasi, kuna põhjendus seda väidet ei sisaldanud.

5. Panga viimati nimetatud väidet tuleb siiski omal algatusel kontrollida, kuna see puudutab liidu kohtute pädevust käesolevas kohtuasjas. Lisaks tuleb kontrollida vastuväiteid Üldkohtu sedastustele vaidlustatud kirja põhjendamise kohta.

II. Õiguslik raamistik

A. Århusi konventsioon

6. Århusi konventsiooni artikli 9 lõikes 3 on ette nähtud, et iga konventsiooniosaline tagab üldsuse esindajatele juurdepääsu kohtulikule või haldusmenetlusele, et vaidlustada eraõigusliku isiku või avaliku võimu organi tegevus või tegevusetus, mis on vastuolus riigisiseste keskkonnaõigusnormidega. Vastavalt artikli 9 lõikele 4 peavad need menetlused tagama kohased ja tõhusad õiguskaitsevahendid ning olema ausad, õiglased, õigeaegsed ja mitte takistavalt kallid.

B. Århusi määrus

7. Århusi määrusega võetakse muu hulgas üle Århusi konventsiooni artikli 9 lõige 3 Euroopa Liidu organite ja institutsioonide suhtes.

8. Århusi määruse artikli 2 lõikes 1 on määratletud mitmesugused mõisted:

„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) […]

c) [liidu] institutsioon või organ – ametiasutus, organ, asutus või agentuur, mis on loodud asutamislepinguga või selle alusel, […];

f) keskkonnaõigus – [liidu] õigusaktid, mis olenemata nende õiguslikust alusest, aitavad saavutada asutamislepingus sätestatud [liidu] keskkonnapoliitika eesmärke: säilitada, kaitsta ja parandada keskkonna kvaliteeti, kaitsta inimeste tervist, kasutada loodusressursse kaalutletult ja mõistlikult ning edendada rahvusvahelisel tasandil meetmeid piirkondlike või ülemaailmsete keskkonnaprobleemidega tegelemiseks;

g) haldusakt – keskkonnaõiguse kohane üksikmeede, mille on võtnud [liidu] institutsioon või organ ning millel on õiguslikult siduv ja väline mõju;

h) […]“.

9. Århusi määruse artiklis 10 on ette nähtud haldusaktide vaidemenetlus:

„1. Mis tahes valitsusvälisel organisatsioonil, mis vastab artikli 11 nõuetele, on õigus esitada vaie [liidu] institutsioonile või organile, kes on või kes oleks pidanud sellise akti vastu võtma, kuid pole väidetava haldusliku tegevusetuse tõttu seda teinud.

[…] Vaides esitatakse selle põhjendused.

2. Lõikes 1 osutatud [liidu] institutsioon või organ arutab iga sellist vaiet […]. […] institutsioon või organ esitab oma põhjendused […].

3. […]“.

10. Århusi määruse artikli 12 lõikes 1 on viidatud menetluse algatamise võimalusele liidu kohtutes:

„Vastavalt artiklile 10 vaide esitanud valitsusväline organisatsioon võib algatada menetluse Euroopa Kohtus kooskõlas asutamislepingu asjakohaste sätetega.“

11. Århusi määruse põhjendustes 19–21 selgitatakse vaidemenetlust:

„(19) Selleks et tagada piisavad ja tõhusad õiguskaitsevahendid, sealhulgas vahendid, mis on asutamislepingu vastavate sätete alusel kättesaadavad enne Euroopa [Liidu] Kohtu poole pöördumist, on asjakohane, et [liidu] institutsioonile või organile, kes vaidlustatava õigusakti vastu võttis või väidetava haldusliku tegevusetuse korral jättis vastu võtmata, antakse võimalus oma otsus uuesti läbi vaadata või tegevusetuse korral tegutseda.

(20) Keskkonnakaitse valdkonnas tegutsevatel valitsusvälistel organisatsioonidel, mis vastavad teatavatele kriteeriumitele […] peaks olema õigus esitada vaie [liidu] tasandil, et [liidu] institutsioon või organ vaataks uuesti läbi keskkonnaõiguse alusel vastu võetud õigusaktid või nende vastu võtmata jätmise, eesmärgiga et kõnealune institutsioon või organ oma otsust muudaks.

(21) Kui eelmised vaidemenetlused ei ole andnud tulemusi, peaks asjaomasel valitsusvälisel organisatsioonil olema võimalik algatada kohtumenetlus Euroopa Kohtus kooskõlas asutamislepingu vastavate sätetega.“

C. Erisätted EIP kohta

12. ELTL artikkel 271 sisaldab konkreetseid sätteid Euroopa Kohtu pädevuse kohta seoses EIPga.

„Euroopa Liidu Kohtu pädevusse kuuluvad alljärgnevalt esitatud piirides vaidlused, mis käsitlevad:

a) […]

c) Euroopa Investeerimispanga direktorite nõukogu võetud meetmeid. Nimetatud meetmete vastu võivad kohtuasja algatada ainult liikmesriigid või komisjon kooskõlas artikli 263 tingimustega ning ainult sel põhjusel, et panga põhikirja artikli 19 lõigetega 2, 5, 6 ja 7 ettenähtud menetlust ei ole järgitud;

d) […]“.

13. ELTL artikli 308 kohaselt on EIP‑l liidust erineva juriidilise isiku staatus. Teda juhivad ja haldavad omaenda organid. Tal on oma vara ja eelarve.

14. ELTL artiklis 309 on sätestatud EIP ülesanne:

„Euroopa Investeerimispanga ülesanne on kapitalituru vahenditega ja omavahendeid kasutades kaasa aidata siseturu tasakaalustatud ja kindlale arengule liidu huvides. Sel eesmärgil annab pank kasumit taotlemata laene ja garantiisid, mis hõlbustavad järgmiste projektide rahastamist kõigis majandussektorites:

a) projektid vähemarenenud piirkondade arendamiseks;

b) projektid ettevõtjate moderniseerimiseks või reorganiseerimiseks või uute tegevusalade arendamiseks, mis on vajalikud siseturu loomiseks või toimimiseks, kui need projektid on sellise ulatusega või sellist laadi, et neid ei saa täielikult rahastada üksikutes liikmesriikides kättesaadavate vahenditega;

c) mitmele liikmesriigile ühist huvi pakkuvad projektid, mis on sellise ulatusega või sellist laadi, et neid ei saa täielikult rahastada üksikutes liikmesriikides kättesaadavate vahenditega.

Oma ülesannete täitmisel hõlbustab pank investeerimisprogrammide rahastamist koos struktuurifondidest ja liidu muudest rahastamisvahenditest saadava abiga.“

15. EL lepingule ja EL toimimise lepingule lisatud protokollis nr 5 on sätestatud EIP põhikiri.

16. EIP põhikirja artikli 9 lõike 1 kohaselt kannab EIP direktorite nõukogu hoolt, et EIP haldamine toimuks asjakohaselt, ning tagab, et seda juhitakse vastavalt aluslepingute sätetele, põhikirjale ja juhatajate nõukogu antud üldjuhistele. Ta võtab vastu otsuseid rahaliste vahendite andmise kohta ja määrab antud laenude intressimäära.

17. EIP põhikirja artikkel 19 sisaldab erinevaid menetluslikke nõudeid:

„2. Komisjoni kaudu esitatud taotlused edastatakse arvamuse andmiseks liikmesriigile, mille territooriumil investeering ellu viiakse. Liikmesriigi kaudu esitatud taotlused edastatakse komisjonile arvamuse andmiseks. Ettevõtjate otsetaotlused edastatakse asjaomasele liikmesriigile ja komisjonile.

Asjaomane liikmesriik ja komisjon esitavad oma arvamuse kahe kuu jooksul. Kui vastust ei ole saadud selle aja jooksul, võib pank järeldada, et kõnealuse investeeringu kohta ei ole vastuväiteid.

3. Direktorite nõukogu teeb otsuse finantstehingute kohta, mille talle esitab halduskomitee.

4. […]

5. Kui halduskomitee avaldab eitava arvamuse, võib direktorite nõukogu teha asjaomase rahastamise kohta otsuse ainult ühehäälselt.

6. Kui komisjon avaldab eitava arvamuse, võib direktorite nõukogu teha asjaomase rahastamise kohta otsuse ainult ühehäälselt, kusjuures komisjoni nimetatud direktor ei hääleta.

7. Kui nii halduskomitee kui ka komisjoni arvamus on eitav, ei saa direktorite nõukogu rahalisi vahendeid anda.

8. […]“.

18. EIP põhikirja artikli 27 lõigus 1 on reguleeritud kohtualluvus:

„Vaidlusi ühelt poolt panga ja teiselt poolt tema võlausaldajate, võlgnike või teiste isikute vahel lahendavad riikide pädevad kohtud, välja arvatud juhul, kui need vaidlused on antud Euroopa Liidu Kohtu pädevusse. […]“.

19. Direktorite nõukogu poolt 3. veebruaril 2009 heaks kiidetud avalduses EIP keskkonna- ja sotsiaalsete põhimõtete ning normide kohta (edaspidi „2009. aasta avaldus“) ja EIP poolt 22. septembril 2015 vastu võetud kliimastrateegias, mille eesmärk on kaasata rahalisi vahendeid vähese CO2 heitega ja kliimamuutustele vastupanuvõimelisele majandusele üleminekuks (edaspidi „kliimastrateegia“), on määratletud laenutegevuse eesmärgid ja keskkonnaprojektide rahastamiskõlblikkuse kriteeriumid. Rahastatavate projektide korral nõuavad need eelkõige liidu keskkonnaõiguse järgmist.

III. Asjaolud

20. Vaidlusalune rahastamine puudutab Galicias (Hispaania) Coruña provintsis Curtise (Teixeiro) omavalitsusüksuses biomassielektrijaama – mille elektriline võimsus on ligikaudu 50 megavatti ja mida käitatakse 100 km raadiuses kogutud puidujäätmetega – ehitamise projekti (edaspidi „projekt Curtis“).

21. Pärast mitut menetlusetappi kiitis EIP direktorite nõukogu vaidlusaluse 12. aprilli 2018. aasta otsusega heaks laenu vormis rahastamise ettepaneku.

22. EIP teavitas 13. aprilli 2018. aasta kirjaga arendajat vaidlusalusest otsusest, viidates sellele, et Curtise projekti rahastamise esialgne heakskiitmine ei tekita EIP‑le mingit kohustust laenu anda, vaid võimaldab arendajal võtta laenu vormistamiseks vajalikke meetmeid.

23. Vaidlusalune otsus avaldati 28. juunil 2018 EIP veebisaidil.

24. Curtise projekti rahastamise üksikasju ja tingimusi arutati arendaja ja erinevate rahastajatega, kelle hulka kuulusid lisaks EIP‑le üks kommertspank, ekspordikrediidi agentuur, riiklik tugipank ja vahefinantseerimisrahastu. Pärast seda, kui kõigi osalistega oli lõplikes üksikasjades kokku lepitud ja erinevad auditiaruanded olid koostatud, esitati halduskomiteele läbirääkimiste ja auditimenetluse tulemus lõpliku teatisega, mille halduskomitee 16. juulil 2018 heaks kiitis.

25. EIP talitused kirjutasid 23. juulil 2018 alla sisekokkuleppele Curtise projekti rahastamislepingu üksikasjade kohta. Sellega seotud lepingudokumendid allkirjastati 25. juulil 2018.

26. Esimene väljamakse EIP rahastusest tehti 29. augustil 2018. Oli planeeritud, et Curtise projekti ehitamine viiakse lõpule enne 2019. aasta lõppu. Nagu EIP kohtuistungil Üldkohtu küsimusele vastates märkis, on Curtise projekti ehitus kulgenud sellest ajast alates tavapäraselt.

27. ClientEarth esitas 9. augustil 2018 pangale Århusi määruse artikli 10 alusel vaidlusaluse otsuse peale vaide.

28. EIP teavitas ClientEarthi 30. oktoobri 2018. aasta vaidlustatud kirjaga, millele kirjutasid alla EIP peasekretär ja tema õigustalituse asejuht, et vaie jäetakse läbi vaatamata. Vaie on vastuvõetamatu, kuna see ei puuduta õigusakti, mis saab olla vaide esemeks, see tähendab „haldusakti“ Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkti g tähenduses.

29. Vaidlustatud kirjas märgib EIP esiteks, et vaidlusalusel otsusel ei ole õiguslikult siduvat välist mõju ja see ei saa luua õigusi kolmandatele isikutele. See otsus kujutab endast üksnes sellist sisedokumenti EIP põhikirja artiklite 9 ja 19 tähenduses, mis on vastava rahastamislepingu allkirjastamiseks vältimatult vajalik. See ei sisalda siiski tingimata allkirja ega anna teisele lepingupoolele õigust nõuda allkirjastamist. Vaidlusalune otsus ei ole võrreldav riigihankemenetluses edukaks tunnistamise otsusega, sest seda ei ole tehtud riigihankeõigusega reguleeritavas või avaliku pakkumismenetlusega võrreldavas menetluses. See kuulub hoopis EIP‑le aluslepingutega ja tema põhikirjaga antud ärilise ja poliitilise otsustusõiguse valdkonda.

30. Teiseks ei võetud vaidlusalust otsust vastu „keskkonnaõiguse alusel“ Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkti f tähenduses.

31. Kolmandaks puudutab vaidlustatud kiri väidet, et EIP on kohustunud omavahendite kasutamisel edendama keskkonnaeesmärke. Selline kohustus ei ole piisav järeldamaks, et Curtise projekti või mis tahes muu EIP põhikirja kohaselt heaks kiidetud projekti rahastamine on iseenesest heaks kiidetud liidu keskkonnaalaste õigusaktide alusel. Selline argument laiendaks kunstlikult „liidu õigusaktide“ piire väljapoole Århusi määruse kohaldamisala, mis ei ole kooskõlas EIP institutsioonilise rolli ja põhikirjalise ülesandega.

IV. Kohtumenetlus

32. ClientEarth esitas vaidlustatud kirja peale Üldkohtusse hagi. EIP, keda toetas komisjon, vaidles hagile vastu.

33. Vaidlustatud 27. jaanuari 2021. aasta kohtuotsuses kohtuasjas ClientEarth vs. EIP (T‑9/19, EU:T:2021:42), tunnistas Üldkohus vaidlustatud kirja tühiseks.

34. Seejuures lükkas Üldkohus kõigepealt vastuvõetamatuse tõttu tagasi EIP vastuväite, mille kohaselt vaidlusaluse otsuse peale esitatud vaie oli vastuvõetamatu seetõttu, et see ei sobi kokku EIP sõltumatusega finantstehingute valdkonnas. See argument olevat vaidlustatud kirjas märgitud üksnes „ebamääraselt ja üldiselt“ osana põhjendusest, miks vaidlusalune otsus ei ole haldusakt (eelkõige vaidlustatud kohtuotsuse punktid 90–92).

35. Üldkohus sedastas järgmisena, et EIP eitas ebaõigesti vaidlustatud otsuse keskkonnaõiguslikku loomust (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 117 jj) ning õiguslikku siduvust ja välist toimet (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 149 jj).

36. EIP (kohtuasi C‑212/21 P) ja komisjon (kohtuasi C‑223/21 P) esitasid apellatsioonkaebuse.

37. EIP palub

1) tunnistada apellatsioonkaebus vastuvõetavaks ja põhjendatuks;

2) tühistada vaidlustatud kohtuotsus tervikuna ja eelkõige selle resolutiivosa;

3) jätta hagi rahuldamata, kui Euroopa Kohus leiab, et menetlusstaadium seda võimaldab;

4) mõista ClientEarthilt välja mõlema menetlusosalise poolt apellatsioonikohtu ja esimese astme kohtu menetluses kantud kulud.

38. Komisjon palub

1) tühistada vaidlustatud kohtuotsus;

2) mõista kohtukulud välja ClientEarthilt.

39. ClientEarth palub seevastu

1) jätta mõlemad apellatsioonkaebused rahuldamata ja

2) mõista ClientEarthi kohtukulud välja Euroopa Investeerimispangalt ja Euroopa Komisjonilt.

40. Menetlusosalised esitasid oma kirjalikud seisukohad ja osalesid 20. oktoobri 2022. aasta kohtuistungil.

V. Õiguslik hinnang

41. Kõigepealt tuleb uurida panga ja komisjoni väidet, et EIP direktorite nõukogu laenu andmise otsuste läbivaatamine jääb peaaegu täielikult kohtuliku kontrolli alt välja ja seega puudub Euroopa Kohtul käesolevas kohtuasjas pädevus (selle kohta edaspidi jaotis A). Seejärel kontrollin, kas Üldkohus otsustas õigesti, et EIP direktorite nõukogu vaidlusalune otsus on keskkonnaõiguse kohane haldusakt (selle kohta edaspidi jaotis B).

A. Euroopa Kohtu pädevus

42. Pank ja komisjon vaidlevad kindlalt sellele vastu, et Üldkohus lükkas vaidlustatud kohtuotsuse punktides 86–92 tagasi nende väite, et EIP‑l on esmases õiguses kindlaks määratud ülesanne ja roll, sellise väitena, mis laiendab lubamatult vaidlustatud kirja põhjendust.

43. Selles osas sedastas Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 89 ja 90 õigesti, et vaidlustatud kirjas sisalduvas põhjenduses ei esitata neid argumente eraldiseisvalt. Pigem mainis pank seda mõtet ainult ääremärkusena, et näidata, et vaidlusalune otsus ei ole keskkonnaõiguse kohane haldusakt. Seega tõdes Üldkohus punktis 91 arusaadavalt, et selle väite arvesse võtmine vaidlustatud kirja eraldiseisva põhjendusena kujutaks endast põhjenduse lubamatut( ) tagantjärele asendamist.

44. Samas ei tähenda see, et panga ja komisjoni see väide oleks käesolevas menetluses tähtsusetu. Vastupidi panga arvamusele ei ole liidu kohtutel küll õigust omal algatusel analüüsida iga esmase õiguse rikkumist.( ) Väide EIP ülesande kohta tekitab siiski kahtlusi liidu kohtute pädevuse suhtes käesolevas kohutuasjas otsuse tegemiseks. Selliseid kahtlusi võivad või on kohustatud need kohtud Euroopa Kohtu kodukorra artikli 150 ja Üldkohtu kodukorra artikli 129 kohaselt omal algatusel kontrollima.( )

45. Üldkohus ei ole käesoleval juhul selle küsimuse kohta hinnangut andnud ning on võimalik, et ta lähtub sellest, et tema pädevus tuleneb ELTL artikli 263 neljandast lõigust( ), kuna vaidlustatud kirja adressaat on ClientEarth.

46. Käesoleval juhul on liidu kohtute pädevuse kontroll siiski vajalik, sest ELTL artikkel 271 sisaldab erisätteid nende pädevuse kohta teatud menetlustes, mille osaline on EIP. Seetõttu tuleb kõigepealt kontrollida, kas vaidlustatud kiri oleks Århusi määruse konteksti arvesse võttes vaidlustatav akt, ning seejärel seda, kas EIP‑d puudutavad nimetatud erisätted selles osas midagi muudavad. Seda küsimust tuleb eristada küsimusest, kas vaidlusalune otsus on keskkonnaõiguse kohaselt haldusakt, mida ma käsitlen allpool jaotises B.

1. Vaidlustatud kirja vaidlustatavus

47. ELTL artikli 263 kohase tühistamishagiga on vaidlustatavad kõik liidu organite ja institutsioonide aktid – sõltumata nende vormist –, mis peavad tekitama siduvaid õiguslikke tagajärgi( ) tuues kaasa selge muutuse hageja õiguslikus seisundis.( ) Selleks tuleb kõnealuse akti mõju kindlaks teha niisuguste objektiivsete kriteeriumide põhjal nagu nt akti sisu, võttes vajaduse korral arvesse akti vastuvõtmise konteksti ja selle vastu võtnud institutsiooni pädevust.( )

48. Vaidlustatud kirjaga jäeti Århusi määruse artikli 10 lõike 1 kohane vaie läbi vaatamata. Nimetatud sätte kohaselt on mis tahes valitsusvälisel organisatsioonil õigus esitada põhjendatud vaie liidu institutsioonile või organile, kes on keskkonnaõiguse alusel vastu võtnud haldusakti.

49. Århusi määruse põhjendusest 19 tuleneb, et selle vaide eesmärk on tagada piisavad ja tõhusad õiguskaitsevahendid – ka Euroopa Kohtu menetlustes. Århusi määruse artikli 10 lõike 1 ja põhjenduse 20 kohaselt on õigus nõuda vaidega läbivaatamist ka valitsusvälistel organisatsioonidel. Kui vaiet ei rahuldata, siis peaks asjaomane valitsusväline organisatsioon saama artikli 12 ja põhjenduse 21 kohaselt algatada ELTL asjasse puutuvate sätete alusel kohtumenetluse Euroopa Kohtus.

50. Nii võimaldab Århusi määruse artiklite 10 ja 12 kohane vaidemenetlus ületada keskkonnaõigusliku esindushagi esitamise takistused vaidlustatud õigusakti vastu, mis tulenevad ELTL artikli 263 neljandast lõigust.

51. Vastavalt ELTL artikli 263 neljandale lõigule võib iga füüsiline või juriidiline isik esimeses ja teises lõigus sätestatud tingimustel esitada hagi temale adresseeritud või teda otseselt ja isiklikult puudutava akti vastu ning halduse üldakti vastu, mis puudutab teda otseselt ega vaja rakendusmeetmeid. Keskkonnaühendus ei ole tavaliselt siiski otseselt või isiklikult puudutatud õigusaktist, mille vastu ta vaide esitab, ning ei vastaks seetõttu artikli 263 neljandas lõigus sätestatud nõuetele.

52. Vaide alusel suunab liidu pädev asutus siiski otsuse vaide esitanud keskkonnaühendusele, kes saab selle seejärel liidu kohtutes vaidlustada. Århusi määruse artiklite 10 ja 12 kohane vaidemenetlus loob seega menetlusõiguslikud eeldused selleks, et keskkonnaühendused saaksid haldusakte keskkonnaõiguse alusel kohtus kaudselt vaidlustada.

53. Euroopa Kohus on vaidemenetluse sellist toimet sõnaselgelt kinnitanud ega ole seejuures väljendanud kahtlust, et see on kooskõlas ELTL artikli 263 nõuetega.( ) Seadusandja on vahepeal selle menetluse kohaldamist isegi veel tunduvalt laiendanud ja tuginenud seejuures vastavale kohtupraktikale.( )

54. Niisuguse vaidemenetlusega ning sellele järgneva hagi esitamise võimalusega rakendab liit Århusi konventsiooni artikli 9 lõiget 3. Vastavalt sellele tagab iga konventsiooniosaline üldsuse esindajatele, niivõrd kui nad vastavad võimalikele nende riigisiseses õiguses kehtestatud kriteeriumidele, juurdepääsu kohtulikule või haldusmenetlusele, et vaidlustada eraõigusliku isiku või avaliku võimu organi tegevus või tegevusetus, mis on vastuolus nende riigisiseste keskkonnaõigusnormidega.

55. Vaidlustatud kirjaga jättis pank ClientEarthi vaide EIP direktorite nõukogu vaidlusaluse otsuse läbivaatamise kohta rahuldamata. Pank ei pidanud vaiet küll põhjendamatuks, vaid vastuvõetamatuks, kuna vaidlusalune otsus ei ole keskkonnaõiguse alusel vastu võetud haldusakt Århusi määruse artikli 10 tähenduses. Selline vaide läbi vaatamata jätmine peab olema põhimõtteliselt siiski täpselt samamoodi vaidlustatav kui põhjendamatuse tõttu läbi vaatamata jätmine.

56. Kui asjaomane organ või asjaomane institutsioon keeldub ekslikult vaide läbivaatamisest, siis kahjustatakse nimelt Århusi määruse artikliga 10 loodud valitsusvälise organisatsiooni vaideõigust. Vaidlustatavaid akte käsitleva kohtupraktika tähenduses rikutaks kvalifitseeritud viisil tema huve tema õigusliku seisundi muutmisega, täpsemalt tema vaide rahuldamata jätmisega.

57. Seega on panga vaidlustatud kiri põhimõtteliselt ELTL artikli 263 kohaselt vaidlustatav akt.

2. Liidu kohtute pädevuse piiramine ELTL artikliga 271

58. ELTL artikli 271 punkt c modifitseerib siiski õiguskaitse süsteemi EIP direktorite nõukogu otsuste vaidlustamiseks. Vastavalt sellele võivad selliseid otsuseid ELTL artiklis 263 ette nähtud tingimuste kohaselt vaidlustada ainult liikmesriigid või komisjon ning seda üksnes põhjusel, et EIP põhikirja artikli 19 lõikes 2 ja lõigetes 5–7 sätestatud menetlusnorme ei ole järgitud.( )

59. Allpool näitan, et niisugune piirang ei luba sellise Århusi määruse artikli 12 kohase hagi kohtulikku kontrolli, mille ese on EIP direktorite nõukogu otsuse sisuline kontroll (selle kohta alljärgnev jagu a). Käesoleva hagi ese on siiski üksnes vaidlusaluse otsuse õiguslik kvalifitseerimine, mille eesmärk on see, et pank vaataks otsuse vaidemenetluses läbi. Vaidemenetluses läbivaatamine ei ole vastuolus ELTL artikli 271 punktiga c (selle kohta alljärgnev jagu b).

a) Vaidlusaluse otsuse sisulise kontrolli puudumine liidu kohtute poolt

60. Hagi ei ole küll formaalselt suunatud direktorite nõukogu otsuse vastu ELTL artikli 271 punkti c tähenduses, kuid see puudutab siiski kaudselt sellist otsust, sest vaidlustatud kirjaga jäetakse läbi vaatamata ClientEarthi vaie direktorite nõukogu vaidlusaluse otsuse peale. Vaide ese on vastavalt Århusi määruse artiklile 10 seotud selle õigusakti uuesti hindamisega, mille läbivaatamist taotletakse.( ) Vaie on seega – Euroopa Kohtu hinnangul – suunatud asjaomase õigusakti õigusvastasuse või põhjendatuse puudumise kindlakstegemisele.( )

61. Kui pank oleks vaidlustatud kirjas vaide läbi vaatamata jätmisel tuginenud sellele, et vaidlusalune otsus oli õiguspärane ja põhjendatud, siis oleks käesolev hagi vähemalt kaudselt suunatud sellele, et vaadata neid järeldusi ja seega vaidlusaluse otsuse õiguspärasust ja põhjendatust läbi kohtuliku kontrolli korras.

62. EIP direktorite nõukogu otsuste sedalaadi kaudne sisuline kontroll liidu kohtute poolt oleks vastuolus ELTL artikli 271 punktiga c( ), sest nende sätetega hõlmatud juhtudel on liidu kohtute pädevus võrreldes artikliga 263 selgelt piiratud.

63. Need piirangud puudutavad kõigepealt võimalike hagejate ringi. Kui ELTL artikli 263 neljas lõik võimaldab igal tingimustele vastaval füüsilisel või juriidilisel isikul hagi esitada, võivad ELTL artikli 271 punkti c kohaselt vaidlustada EIP direktorite nõukogu otsuseid ainult liikmesriigid või komisjon. Seega on välistatud hagi esitamise võimalus muude isikute poolt.

64. Lisaks piirab ELTL artikli 271 punkt c ka liikmesriikide ja komisjoni hagide korral sisulise kontrolli läbiviimist liidu kohtute poolt.

65. ELTL artikli 263 teine lõik võimaldab esitada hagisid, mille aluseks on pädevuse puudumine, olulise menetlusnormi rikkumine, aluslepingute või nende rakendusnormi rikkumine või võimu kuritarvitamine.

66. EIP direktorite nõukogu otsuseid võib seevastu ELTL artikli 271 punkti c kohaselt tühistada üksnes EIP põhikirja artikli 19 lõike 2 ja lõigete 5–7 kohaste vorminõuete rikkumise tõttu. Nende sätete kohaselt peab pank liikmesriike ja komisjoni rahastamistaotlustest teavitama. Komisjoni või EIP halduskomitee eitava arvamuse korral võib direktorite nõukogu rahastamisotsuse ainult ühehäälselt teha; kui mõlemad arvamused on eitavad, ei ole rahastamine lubatud. Kuna seejuures on tegemist komisjoni ja direktorite nõukogus esindatud liikmesriikide menetlusõigustega, siis on pealegi ka loogiline lubada ainult nendel hagi esitada.

67. Panga ja komisjoni väitel on EIP antava rahastuse kohtuliku kontrolli piiramine seletatav sellega, et pank tegutseb rahastamise korral nagu teised turul tegutsevad pangad.( ) Nende teiste pankade rahastamisotsused ei kuulu aga samuti kohtuliku kontrolli alla.

68. Kohtuliku kontrolli piirangud peavad hõlmama ka Århusi määruse artiklis 12 ette nähtud kaebeõigust. See regulatsioon võimaldab aluslepingu asjakohaste sätete kohaselt hagi esitamist, st eelkõige ELTL artikli 263 alusel tühistamishagi esitamist. Pank rõhutab igatahes õigesti, et ka artikli 271 punkt c on asjakohane säte. Kuna see välistab direktorite nõukogu otsuste kohtuliku kontrolli keskkonnaühenduste algatusel ja keelab lisaks ka nende otsuste sisulise kontrollimise liidu kohtute poolt, ei saa ka Århusi määruse artikkel 12 selliseid kontrolle kaudselt võimaldada.

69. Århusi määruse artikli 12 sellisele tõlgendusele ei saa vastu vaielda ka Århusi konventsiooni artikli 9 lõike 3 alusel, mida tuleb esimesena nimetatud õigusnormiga rakendada.( ) On õige, et artikli 9 lõige 3 ei näe EIP suhtes ette erandit. Seda liidu rahvusvahelisest õigusest tulenevat kohustust tuleb vastupidi komisjoni arvamusele võtta põhimõtteliselt arvesse ka teisese õiguse tõlgendamisel ning eelkõige niisuguse sätte tõlgendamisel, mille eesmärk on – nagu Århusi määruse artiklil 12 – sellise kohustuse ülevõtmine.( ) ELTL artikli 271 punktis c sätestatud nõuded on siiski esmase õiguse osa ja neil on seega esimus liidu rahvusvahelisest õigusest tulenevate kohustuste ees,( ) mida pank õigesti rõhutab.

70. Kui pank oleks jätnud vaide seetõttu rahuldamata, et vaidlusalune otsus on tema arvates õiguspärane ja põhjendatud, ei oleks liidu kohtud olnud niisiis pädevad lahendama ClientEarthi selle otsuse peale esitatud hagi.

b) Vaidlusaluse otsuse õigusliku kvalifikatsiooni kontroll liidu kohtute poolt

71. ELTL artikli 271 punkt c ei välista siiski liidu kohtute pädevust käesoleva hagi suhtes.

72. Hagi ei ole nimelt tegelikult kaudselt suunatud vaidlusaluse otsuse vastu, sest otsust ei tule teha selle kohta, kas see oli õiguspärane või põhjendatud. Selle ese on pigem üksnes vaidlusaluse otsuse õiguslik kvalifitseerimine panga poolt, seega tuvastus, et tegemist ei ole keskkonnaõigusalase haldusaktiga Århusi määruse tähenduses.

73. See, et kõnealuses hagis ei ole tegemist vaidlusaluse otsuse kaudse vaidlustamisega, ilmneb juba sellest, et see otsuses jääb käesoleva hagi tulemusest sõltumata endiselt kehtima ja selle suhtes ei teki käesolevas menetluses isegi mitte kaudseid kahtlusi. Käesoleva hagi rahuldamine võiks viia ainult selleni, et vaidlusalune otsus tuleb pangasiseses vaidemenetluses läbi vaadata. Seda, kas selle läbivaatamise tulemus on kohtus vaidlustatav, ei ole sellega öeldud.

74. Käesoleva hagi välistamine ELTL artikli 271 punkti c kohaldamisalast on muu hulgas kooskõlas põhiõigusega tõhusale õiguskaitsele vastavalt harta artikli 47 lõikele 1. Århusi määruse artikli 10 kohane vaideõigus on liidu õigusega tagatud õigus, mistõttu käesolev hagi kuulub selle põhiõiguse kaitse valdkonda. Harta artikliga 47 ei saa siiski anda Euroopa Kohtule pädevust, kui see on aluslepingutega välistatud.( ) Siiski tuleb õiguskaitse piirangut, näiteks ELTL artikli 271 punktis c, tõlgendada harta artikli 47 alusel kitsalt.( )

75. Selline pangasisene vaie on pealegi kooskõlas panga ülesande ja rolliga.

76. Panga väitele, et vaide risk ja sellega kaasnevad viivitused takistaksid ebaproportsionaalselt tema rahastamistegevust või muudavad selle isegi võimatuks, esitab ClientEarth õigesti vastuväite, et pank ei tõenda seda piisavalt. Pigem näitab juba menetluse käik seoses vaidlusaluse otsuse ja rahastamiskokkuleppega,( ) et otsuse kiire avaldamise korral oleks vaidemenetluse jaoks olnud aega ligikaudu kaks kuud.

77. See väide on vastuolus ka panga praktikaga, sest tegelikult kontrollib ta oma rahastamisi juba kaebuste alusel – seda ka keskkonnaõiguslikest aspektidest. Seda selgitas ta 2008. aastal Euroopa Ombudsmanile.( ) Keskkonnaga seotud vastuväited vaidlusalusele rahastamisele on isegi juba olnud niisuguse vaide ese.( ) Euroopa Ombudsman saab muu hulgas kontrollida selle menetluse kohaldamist.( ) Samuti võib Århusi konventsiooni vastavuskomitee (Aarhus Convention Compliance Committee)( ) kontrollida EIP tegevust.( )

78. Vastupidi panga arvamusele on vaidemenetlusel ka ilma hilisema kohtuliku kontrollita oma väärtus. Århusi määruse põhjenduse 19 kohaselt peaks organitele ja institutsioonidele antama nimelt võimalus oma esialgne otsus uuesti läbi vaadata. Põhjenduses 20 tunnustatakse keskkonnaühenduste vaide esitamise õigust.

79. Õigus vaidemenetlusele on muu hulgas Århusi konventsiooni( ) ja liidu keskkonnaõiguse aluseks oleva avalikkuse osalemise põhimõtte erivorm. See menetlus võimaldab ühel osal avalikkusest, nimelt keskkonnaühendustel, esitada asjaomasele meetmele vaide põhjendamisega vastuväiteid ja aidata sellega kaasa meetme parandamisele. Nii võib vaidemenetlus tulla pangale isegi kasuks, sest rahastamise keskkonnaõigusest tulenevad probleemid puudutavad tavaliselt ka projekti majanduslikke aspekte.

80. Pealegi tuleb lähtuda sellest, et hilisema kontrolli riskist teadmine aitab sellele kaasa, et asjaomase projekti puhul kontrollitakse enne rahastamisotsuse tegemist veel hoolikamalt keskkonnaõiguslikke aspekte. Niisugune põhjalikum eelkontroll saab omakorda vähendada vaidega seotud vastuväidetest tulenevate üllatuste riski ning lihtsustada vaiete kiiret läbitöötamist.

81. Lõpuks tähendab ELTL artikli 271 punkti c selline tõlgendamine seda, et panga kontrolli puhul on Århusi konventsiooni artikli 9 lõike 3 nõuetega vähemalt teatud määral arvestatud. Siiski näib kaheldav, et rahastamise vaidemenetluse saavutab konventsiooni kohaldamisalas artikli 9 lõike 4 kohaselt nõutava tõhusa õiguskaitse taseme ja seda võib tunnustada vaidlustamisena haldusmenetluses artikli 9 lõike 3 tähenduses.( ) Vaidemenetlus on siiski alati parem kui kontrolli puudumine üldse.

82. Seega ei ole EIP direktorite nõukogu otsuse vastu Århusi määruse artikli 10 kohase võimaliku vaide esitamise õiguse maksmapanek liidu kohtute poolt vastuolus ELTL artikli 271 punktiga c.

83. Järelikult on käesolev hagi selles ulatuses vastuvõetav ja Üldkohus on eeldanud õigesti, et ta on pädev asja lahendama. Seega tuleb otsustada, kas EIP jättis vaide õigesti vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata või mitte.

B. Apellatsioonkaebused

84. Panga ja komisjoni apellatsioonkaebused ei puuduta mitte ainult EIP direktorite nõukogu otsuste kontrollitavust, vaid ka seda, kas vaidlusaluse otsuse puhul on tegemist keskkonnaõiguse alusel vastu võetud haldusaktiga Århusi määruse artikli 10 tähenduses. Kui tegemist peaks olema haldusaktiga, siis oleks eelnenud kaalutluste alusel kohaldatav artikli 10 kohane vaidemenetlus, kuigi selle vaidemenetluse tulemust ei saa vastavalt ELTL artikli 271 punktile c kohtus Århusi määruse artikli 12 alusel vaidlustada.

85. Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkti g kohaselt on haldusakt keskkonnaõiguse kohane (selle kohta alljärgnev jagu 2) üksikmeede, mille on võtnud liidu institutsioon või organ (selle kohta alljärgnev jagu 1), ning millel on õiguslikult siduv ja väline mõju (selle kohta alljärgnev jagu 3).

1. EIP ametkondlik tegutsemine?

86. Pank ja komisjon vaidlevad esmalt vastu sellele, et vaidlusalune otsus on haldusakt, sest EIP tegutses panga, mitte ametiasutusena.

87. Osas, milles see väide puudutab uuesti seda, et EIP erilise rolli ja ülesandega on vastuolus liidu kohtute tehtav kontroll, siis tuleb osundada mõttearendustele liidu kohtute pädevuse kohta.

88. Muu hulgas üllatab selline argumentatsioon seetõttu, et Århusi konventsiooni artikli 9 lõike 3 kohaselt ei ole vaidlustatavad mitte ainult avaliku võimu organite tegevus või tegevusetus, mis on vastuolus riigisiseste keskkonnaõigusnormidega, vaid ka eraõiguslike isikute tegevus ja tegevusetus.

89. Århusi määruse põhjendust 18 arvestades muutuvad panga ja komisjoni väited siiski natuke arusaadavamaks: vastavalt sellele peab määrus seoses konventsiooni artikli 9 lõike 3 ülevõtmisega hõlmama ainult avaliku võimu tegevust või tegevusetust.

90. See mõte esineb ka nende asutuste määratluses, kelle tegevus võib olla vaide esemeks. Århusi määruse artikli 10 lõike 1 ja artikli 2 lõike 1 punkti g kohaselt on need liidu organid või institutsioonid, mis hõlmaksid kahtlemata EIPd.( ) Artikli 2 lõike 1 punkt c määratleb neid asutusi aga ametiasutuse, organi, asutuse või agentuurina, mis on loodud asutamislepinguga või selle alusel. Hõlmatud asutuste kvalifitseerimist avaliku võimu organiks on seadusandja käsitlenud Århusi määruse põhjenduses 7. Vastavalt sellele on Århusi konventsioonis avaliku võimu organi mõiste määratletud üldises tähenduses põhimõttel, et igasugusel avaliku võimu (public authority, autorité publique) teostamisel peaksid olema tagatud õigused üksikisikutele ja nende organisatsioonidele.

91. Pank ja komisjon lähtuvad seega õigesti sellest, et EIP‑l puudub lepingu alusel rahastamise korral avaliku võimu sunnipädevus.

92. EIP‑l on aga – nagu muudes kontekstideski( ) – kahetine olemus: ta tegutseb küll nagu eraõiguslik isik, kuid täidab seejuures avalikke ülesandeid. ELTL artikli 309 kohaselt peab ta kaasa aitama siseturu tasakaalustatud ja kindlale arengule liidu huvides. Selles võib samuti näha avaliku autoriteedi teostamist.

93. Kuna EIP täidab oma rahastamistegevusega seega avalikke ülesandeid ja teostab avalikku autoriteeti, on ta Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkti c tähenduses institutsioon.

94. Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkti c sellise tõlgendusega tagatakse, et Århusi määrusega võetakse õigesti üle Århusi konventsiooni artikli 2 punkti 2 alapunkt d, sest ClientEarth rõhutab õigesti, et selle kohaselt tuleb piirkondliku majanduskoostöö organisatsiooni institutsioone, mis on – nagu liit – selle konventsiooni osalised, pidada avaliku võimu organiks.

95. Vastavalt sellele ei vaielnud pank Århusi konventsiooni vastavuskomiteele vastu, et konventsioon on tema suhtes kohaldatav,( ) ja ta kirjutab publikatsioonis omaenda kaebemenetluse kohta, et tema tegevuse võib selles komitees vaidlustada.( )

96. Seega tuleb panga ja komisjon väide, et EIP ei tegutsenud vaidlusaluse otsuse vastuvõtmisel ametiasutusena, tagasi lükata.

2. Keskkonnaõiguse kohane meede

97. Pank ja komisjon vaidlevad ka vastu sellele, et vaidlusalune otsus oleks keskkonnaõiguse kohane meede.

98. Vastavalt Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punktile g võivad haldusaktid olla ainult keskkonnaõiguse kohased meetmed. Artikkel 10 lubab vaide esitamise üksnes keskkonnaõiguse alusel vastu võetud haldusaktide vastu.

99. Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkt f määratleb keskkonnaõigust liidu õigusaktidena, mis olenemata nende õiguslikust alusest aitavad saavutada asutamislepingus sätestatud liidu keskkonnapoliitika eesmärke: säilitada, kaitsta ja parandada keskkonna kvaliteeti, kaitsta inimeste tervist, kasutada loodusressursse kaalutletult ja mõistlikult ning edendada rahvusvahelisel tasandil meetmeid piirkondlike või ülemaailmsete keskkonnaprobleemidega tegelemiseks.

100. EIP direktorite nõukogu tegi vaidlusaluse otsuse EIP põhikirja artikli 9 lõike 1 ja artikli 19 lõike 3 alusel, mis ei sisalda viidet sellele, et need peavad kaasa aitama liidu keskkonnapoliitika eesmärkide saavutamisele.

101. Üldkohus tõdes vaidlustatud kohtuotsuse punktides 122–124 siiski, et 2009. aasta avaldust ja kliimastrateegiat( ) tuleb pidada samaväärseks keskkonnaõigusnormidega Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkti f tähenduses. Nende kriteeriumide kohaselt hoolitseb pank selle eest, et tema rahastamistegevus aitab kaasa liidu keskkonnaeesmärkide saavutamisele.

102. Üldkohus annab seega vaidlustatud kohtuotsuse punktis 140 vastavalt sellele vaidlusalusele otsusele kokkuvõttes hinnangu, et selles sisalduvat tuvastust, et projekt Curtis vastab EIP teatud ökoloogilistele rahastamiskõlblikkuskriteeriumidele, tuleb pidada keskkonnaõiguse kohaseks üksikmeetmeks.

103. Pank ja komisjon esitavad sellele vastuväite, et nende kriteeriumide puhul ei ole juba nende vormi alusel tegemist õigusnormidega Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkti f tähenduses (selle kohta alljärgnev jaotis b); vähemalt ei ole need kriteeriumid aga õiguslikult siduvad (selle kohta alljärgnev jaotis c).

104. Minu arvates ei ole igatahes siiski vaja nende raskete küsimuste üle käesolevas kohtumenetluses otsustada, sest mõistet „keskkonnaõiguse kohane üksikmeede“ tuleb tõlgendada liidu keskkonnapoliitika eesmärke ja Århusi konventsiooni artikli 9 lõiget 3 arvestades tõlgendada nii, et see hõlmab iga meedet, mis võib rikkuda keskkonnaõigust (selle kohta alljärgnev jaotis a).

a) Keskkonnaõiguse rikkumine

105. Mõiste „keskkonnaõiguse kohane üksikmeede“ näib vastavalt selle sõna tähendusele hõlmavat ainult tegevusi, mis tuginevad keskkonnaõiguslikele alustele või rakendavad neid aluseid. Selliselt mõistetuna eeldab see kaudselt, et on olemas muude õigusvaldkondade kohaseid meetmeid, mis ei ole keskkonnaõiguse kohased meetmed. Vastavalt sellele on tegelikult oluline see, kas otsustuskriteeriumid, millel vaidlusalune otsus põhineb, on keskkonnaõigusliku loomuga.

106. Selline tõlgendus viiks samas paradoksaalse tulemuseni, et keskkonnaõigusliku eesmärgiga meetmete puhul kohaldatakse keskkonnaõiguse järgimise suhtes rangemat kontrolli kui ilma sellise eesmärgita meetmete puhul. Seejuures tuleb karta, et viimasena nimetatud meetmed võivad keskkonda selgelt rohkem kahjustada kui esimesena nimetatud meetmed, sest keskkonnaõigusliku eesmärgi korral pühendatakse keskkonnakaitsele tõenäoliselt rohkem tähelepanu kui ilma sellise eesmärgita.

107. Vähemalt liidu neid akte, mis võivad keskkonnaõigust rikkuda, tuleb seetõttu samuti pidada keskkonnaõiguse kohasteks meetmeteks Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punktis f sisalduva määratluse tähenduses, seega meetmeteks, mis olenemata nende õiguslikust alusest aitavad saavutada liidu keskkonnapoliitika eesmärke.

108. Kui mõistet „keskkonnaõiguse kohased meetmed“ selliselt tõlgendatakse, jõuab Århusi määruse kohane vaidemenetlus lähemale oma eesmärgile, milleks on Århusi konventsiooni artikli 9 lõike 3 ülevõtmine. Nii nagu märgitud Århusi määruse põhjenduses 18, ei nõua nimetatud säte mitte ainult nende meetmete kontrollimist, mis aitavad saavutada keskkonnaõiguse eesmärke, vaid pigem kõigi nende aktide kontrolli võimalust, mis võivad kahjustada keskkonda.( )

109. Seda, et mõistet „keskkonnaõiguse kohane meede“ tuleb nii mõista, on seadusandja selgitanud muu hulgas määruse nr 2021/1767( ) põhjenduse 9 kohaselt selle määruse artikli 1 punktis 1 – seda siiski alles pärast seda, kui vaidlustatud kohtuotsus oli tehtud.

110. See tõlgendus vastab muu hulgas tähtsusele, mille omistab keskkonnaõigusele esmane õigus. ELTL artikli 191 lõige 2 kohustab küll liitu saavutama keskkonnaalase pädevuse teostamisel kaitstuse kõrge tase, kuid ELTL artikli 11 kohaselt peab liidu poliitikasuundade määratlemisse ja rakendamisse integreerima lisaks ka keskkonnakaitse nõuded. Põhiõiguste harta artikkel 37, mida liit peab alati järgima, nõuab, et kõrgetasemeline keskkonnakaitse ja keskkonna kvaliteedi parandamine tuleb integreerida liidu poliitikasse. Seega on liidu keskkonnaõiguse järgimine kõigi selle organite ja institutsioonide ülesanne sõltumata sellest, kas teostatakse keskkonnaalast pädevust.

111. Pank märgib siiski õigesti, et liidu keskkonnaõigus ei loo üldiselt kohustusi, mida pangad peavad projektide rahastamisel järgima. Tegelikult on need kohustused üldjuhul arendajate ülesanne.

112. Vaatamata sellele on EIP‑l liidu institutsioonina seoses liidu õiguse järgimisega kaugemaleulatuvad kohustused kui teistel pankadel.( ) Tema missiooniga aidata kaasa liidu eesmärkidele( ) oleks ühitamatu see, kui EIP rahastamistegevus õõnestaks liidu eesmärke näiteks sellega, et ta rahastab projekte, mis rikuvad liidu keskkonnaõigust. Selle üle, kas pangal on selles mõttes kaalutlusruum või peab ta ainult ilmselgete rikkumiste korral rahastamisest keelduma, ei tule käesoleval juhul otsustada. Kui esineb võimalus, et vaidlusalune otsus rikub liidu keskkonnaõigust, siis on see juba keskkonnaõiguse kohane meede.

113. Panga vastuväide, et asjaomase valitsusvälise organisatsiooni õiguskaitsevahend peab olema otseselt vaidlustatud projekti vastu suunatud, näiteks peaks ta esitama hagi projektile loa andmise peale, ei ole seevastu veenev. Vaatamata Euroopa Kohtu asjasse puutuvale praktikale( ) ei ole nimelt tagatud, et sellist hagi saaks liikmesriikide pädevatele kohtutele üldse esitada ja et see oleks tõhus.

114. Millisel määral puudutavad ClientEarthi konkreetselt esitatud vastuväited liidu keskkonnaõiguse järgimist või muid aspekte, ei ole käesoleva menetluse ese, sest vaidlustatud kiri ei sisalda selle kohta andmeid. Seetõttu ei tule ka selle üle otsustada, kas sellised muud aspektid on „õigusnormide“ ese Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkti f tähenduses.

115. Minu arvates oleks seega mõttekas, kui Euroopa Kohus asendaks Üldkohtu kaalutlused selle kohta, kas 2009. aasta avalduse ja kliimastrateegia otsustuskriteeriume tuleb pidada keskkonnaõiguseks, eeltoodud kaalutlustega.

116. Üksnes juhuks, kui Euroopa Kohus seda seisukohta ei järgi, käsitlen ma edaspidi panga ja komisjoni vastuväiteid Üldkohtu nimetatud kaalutlustele.

b) Keskkonnaõigus ainult seaduse vormis

117. Komisjon ja pank on seisukohal, et keskkonnaõiguseks võib pidada ainult seadusandlikke akte ELTL artikli 289 lõike 3 tähenduses, seega õigusnorme, mis on vastu võetud seadusandliku menetluse teel.

118. Panga ja komisjoni seisukohta näivad toetavat Århusi määruse osa keeleversioone, sest Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkti f ingliskeelses versioonis kasutatakse saksakeelse mõiste „Rechtsvorschriften“ vastena mõistet „legislation“ ja ka prantsuskeelses versioonis mõistet „disposition législative“. Saksakeelses versioonis kasutatud mõiste „Rechtsvorschriften“ ei ole seevastu piiratud seadustega formaalses mõttes. See hõlmab pigem kõiki siduvaid eeskirju ning võib seega hõlmata ka panga kriteeriume, mida ei võetud vastu formaalsete seaduste kujul.

119. Nende erinevuste tõttu Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkti g ingliskeelses, prantsuskeelses ja saksakeelses versioonis tuleb meenutada, et liidu õiguse sätete eri keeleversioone tuleb tõlgendada ühetaoliselt,( ) kusjuures ühele keeleversioonile ei saa tõlgendamisel anda eelist muude keeleversioonide ees.( ) Kui liidu õigusakti eri keeleversioonides on erinevusi, tuleb sätet tõlgendades lähtuda selle õigusakti, mille osaks need on, üldisest ülesehitusest ja eesmärgist.( )

120. Vaidemenetluse eesmärk on – nagu juba öeldud( ) – Århusi konventsiooni artikli 9 lõike 3 ülevõtmine. See konventsioon on artikli 22 ingliskeelse, prantsuskeelse ja venekeelse versiooni kohaselt siduv. Kummaski liidu eespool nimetatud ametlikus keeles ei ole – teisiti kui Århusi määruses – juttu seadustest formaalses mõttes, vaid ainult õigusnormidest,( ) kuid venekeelne versioon näib pigem rääkivat formaalsetest seadustest.( )

121. Otsustava tähtsusega on aga see, et Århusi konventsiooni artikli 9 lõige 3 peab konventsiooni üldises kontekstis keskkonna tõhusale kaitsmisele kaasa aitama. Selle eesmärgi jaoks on tähtsusetu, kas keskkonnaõiguse nõuded on sätestatud formaalsetes seadustes või muudes õigusnormides. Vastavalt sellele on ka Århusi määruse põhjenduse 18 ingliskeelses ja prantsuskeelses versioonis üldiselt juttu keskkonnaõigusest.( )

122. Seega ei ole oluline, millises vormis on sätestatud ökoloogilised kriteeriumid, mida kohaldas vaidlusaluses otsuses direktorite nõukogu, vaid oluline on nende õiguslik siduvus.

c) Rahastamiskõlblikkuse kriteeriumide siduvus

123. Pank ja komisjon vaidlevad lisaks vastu sellele, et rahastamiskõlblikkuse kriteeriumid on siduvad.

124. Vaidlustatud kohtuotsuse punktides 124 ja 140 peab Üldkohus EIP kohaldatud kriteeriume samaväärseks liidu keskkonnaõigusnormidega Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkti f tähenduses, sest need moodustaksid EIP tegevuse raamistiku laenude andmisel liidu õiguse keskkonnaeesmärkide saavutamiseks.

125. EIP 2009. aasta avalduses sätestatud panga keskkonnaalased ja sotsiaalsed põhimõtted ning standardid sisaldavad väga kaugeleulatuvaid eesmärke. Vastavalt sellele kohaldab EIP „kõikide rahastamistehingute puhul mõistlikke standardeid ja tagab sel viisil, et kõik tema poolt rahastatavad projektid on ökoloogilises ja sotsiaalses mõttes aktsepteeritavad“.( ) Ka ei rahasta EIP „projekte, mis ei vasta käesoleva põhikirja kohastele keskkonnaalastele ja sotsiaalsetele nõuetele. Nende hulka kuuluvad ka projektid, mis ei vasta riigisisesel ja Euroopa Liidu tasandil praegu kehtivatele keskkonna- ja sotsiaalõigusnormidele.“( )

126. EIP ei nimeta 2009. aasta avaldust küll õigusaktiks, vaid „põhikirjaks“,( ) siiski piiras ta nimetatud kriteeriumide siduva sõnastusega ise oma kaalutlusõigust rahastamisel. Seda enesepiirangut peab ta võrdse kohtlemise ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõttest tulenevalt laskma vähemalt niikaua enda vastu kasutada, kui ta neid kriteeriume sõnaselgelt muudab või nendest loobub.( )

127. Järelikult on vähemalt rahastamiskriteeriumid, mis sisaldavad piisavalt selgeid kohustusi, siduvad ning seetõttu panga suhtes õigusaktid Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkti f tähenduses.

128. Seega on ka panga ja komisjoni väide, et rahastamiskriteeriumid ei ole siduvad, põhjendamatu ja tuleb seetõttu tagasi lükata.

3. Õiguslik siduvus ja vaidlusaluse otsuse väline mõju

129. Lõpuks vaidlevad pank ja komisjon vastu sellele, et vaidlusalune otsus on õiguslikult siduv ja sellel on väline mõju.

130. Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 170 sedastas Üldkohus selle kohta, et vaidlusalune otsus ei sisalda nimelt seoses laenu andmisega selles mõttes õiguslikku kohustust, et vaja oli veel kontrollida projekti muid tehnilisi, majanduslikke ja finantsaspekte. Otsusel on siiski teatavad lõplikud õiguslikud tagajärjed kolmandatele isikutele, eelkõige selle projekti arendajale, kuna selles tuvastati, et kõnealune projekt on EIP rahastuse saamiseks selle keskkonna- ja sotsiaalaspekte puudutavas osas kõlblik. See võimaldas arendajal teha edasisi vajalikke samme laenu vormistamiseks.

131. Õiguslik siduvus ja väline mõju moodustavad ühe osa haldusakti Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punktis g kohasest määratlusest. ELTL artikli 263 kohaldamisel tugines seadusandja lõplike ja ettevalmistavate meetmete eristamisel nendele kahele tegurile. Vastavalt sellele on vaidlustatavateks aktideks põhimõtteliselt meetmed, mis kinnitavad haldusmenetluse lõppedes institutsiooni lõpliku seisukoha ja tekitavad siduvaid õiguslikke tagajärgi hageja huve kahjustaval viisil, ning nende hulka ei kuulu vahemeetmed mitmeetapilises haldusmenetluses, mille eesmärk on valmistada ette lõplik otsus ja mis selliseid siduvaid tagajärgi ei tekita.( )

132. Kuna vaidlusalune otsus valmistas rahastamiskokkulepet üksnes ette ning ei loonud veel rahaliste vahendite saamise õigust, lähtuvad pank ja komisjon sellest, et tegu on vahemeetmega, mis ei ole vaidlustatav.

133. Vaidlusaluse otsuse selline käsitlus on igal juhul liiga pealiskaudne.

134. Lõplike otsuste ja vahemeetmete eristamise põhjus seisneb nimelt selles, et esialgset arvamust väljendavate aktide peale esitatav tühistamishagi võiks sundida liidu kohut andma hinnangut küsimustes, mille kohta asjaomasel institutsioonil ei ole veel saanud oma seisukohta esitada. Sedalaadi hagid ennetaksid sisuliste probleemide arutelu ning nii aetaks segi haldus- ja kohtumenetluse erinevad etapid. Niisuguse hagi vastuvõetavus ei oleks kooskõlas esmases õiguses ette nähtud pädevuse jaotuse süsteemiga administratsiooni ja liidu kohtu vahel ning ELTLi õiguskaitsevahendite süsteemiga, samuti korrakohase kohtupidamise nõuete ja haldusmenetluse nõuetekohase kulgemisega.( )

135. Vaidlusaluse otsuse vaidlustamise korral ei esineks aga erinevate etappide segiajamise riski. Vaidlusaluses otsuses määrati nimelt lõplikult kindlaks direktorite seisukoht. Seega oli see panga jaoks selles mõttes siduv, et panga talitused olid edasiste rahastamise otsuste puhul sellega seotud. Sellest kõrvalekaldumine oleks eeldanud, et direktorite nõukogu käsitleb antud olukorda uuesti ja teeb teise otsuse.

136. Lisaks võis vaidlusalune otsus vastupidi esmapilgul näivale vähemalt kahjustada arendaja huvi. Otsus kohustas nimelt arendajat järgima projekti elluviimisel teatud tingimusi seoses projekti ökoloogiliste ja sotsiaalsete aspektidega ning piiras sellega tema tegutsemisvabadust.

137. Lõpuks ei saa vaidlusaluse otsuse vaidlustatavuse vastu ka kasutada argumenti, et selle asemel saaks vaidlustada rahastamiskokkuleppe. Nimelt on õige, et teatud juhtudel tagab menetlust lõpetava otsuse peale esitatav hagi piisava kohtuliku kaitse.( ) Siiski on selgusetu, kas Århusi määruse artikli 10 kohane vaidemenetlus võimaldaks pangal seada kahtluse alla oma rahastamiskokkuleppe arendajaga, seega lepingu. Järelikult viib eesmärgile rohkem see, kui vaadata vaie läbi enne kokkuleppe sõlmimist.

138. Täielikkuse mõttes tuleb märkida, et ELTL artikli 271 punktil c puudub – vastupidi panga ja komisjoni arvamusele – vaidlusaluse otsuse õigusliku siduvuse ja välise mõju küsimuse puhul tähendus. Nagu väidab õigesti ClientEarth, tuleb neid küsimusi nimelt lahus hoida sellest, mil määral saab meedet kohtu teel kontrollida.

139. Seega tuvastas Üldkohus õigesti, et vaidlusalune otsus on Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkti g tähenduses õiguslikult siduv välise mõjuga meede. Järelikult tuleb panga ja komisjoni vastavad vastuväited tagasi lükata.

4. Ettepanek

140. Kokkuvõttes tuleb tõdeda, et panga ja komisjoni apellatsioonkaebused on põhjendamatud ja tuleb seega jätta rahuldamata.

VI. Kohtukulud

141. Kui apellatsioonkaebus on põhjendamatu, otsustab kohtukulude jaotuse Euroopa Kohus (kodukorra artikli 184 lõige 2).

142. Vastavalt kodukorra artikli 138 lõikele 1, mida kodukorra artikli 184 lõike 1 alusel kohaldatakse apellatsioonkaebuste lahendamisel, on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.

143. Kuna ClientEarth nõudis kohtukulude väljamõistmist apellantidelt ja nemad on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb nende kohtukulud jätta nende endi kanda ja mõista neilt välja ka ClientEarthi kohtukulud, mis on seotud apellatsioonkaebustega.

VII. Ettepanek

144. Seega teen Euroopa Kohtule ettepaneku teha järgmine otsus:

1. Jätta apellatsioonkaebused rahuldamata.

2. Euroopa Investeerimispanga ja Euroopa Komisjoni kohtukulud tuleb jätta nende endi kanda ning mõista neilt välja ka apellatsioonkaebustega seotud ClientEarthi kohtukulud.