ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kohtuasi C‑367/17

S

versus

EA jt

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundespatentgericht)

Eelotsusetaotlus – Põllumajandus – Määrus (EÜ) nr 510/2006 – Artikli 4 lõike 2 punkt e – Määrus (EL) nr 1151/2012 – Artikli 7 lõike 1 punkt e – Geograafiliste tähiste ja kontrollitud päritolunimetuste kaitse – Spetsifikaadi muutmise taotlus – Schwarzwaldi piirkonnast (Saksamaa) pärit sink („Schwarzwälder Schinken“) –Tootmispiirkonnas kehtivad pakendamiseeskirjad – Määruse (EÜ) nr 510/2006 või määruse (EL) nr 1151/2012 kohaldatavus

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (esimene koda) 19. detsembri 2018. aasta otsus

Põllumajandus – Ühtsed õigusaktid – Põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse – Geograafilise tähisega kaitstud toode – Toote geograafilises tootmispiirkonnas pakendamise nõue – Lubatavus – Tingimused – Proportsionaalsus – Kontrollimine liikmesriigi kohtu poolt

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1151/2012, artikli 7 lõike 1 punkt e; nõukogu määrus nr 510/2006, artikli 4 lõike 2 punkt e; komisjoni määrus 1898/2006, artikkel 8)

Nõukogu 20. märtsi 2006. aasta määruse (EÜ) nr 510/2006 põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta artikli 4 lõike 2 punkti e koosmõjus komisjoni 14. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1898/2006, millega kehtestatakse määruse nr 510/2006 üksikasjalikud rakenduseeskirjad, artikliga 8 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta artikli 7 lõike 1 punktiga e, tuleb tõlgendada nii, et geograafilise tähisega kaitstud toote geograafilises tootmispiirkonnas pakendamise nõue on kõnealuse artikli 4 lõike 2 punkti e alusel põhjendatud, kui see on asjaomase toote kvaliteedi kaitsmiseks vajalik ja proportsionaalne ning sobib selle toote algupära või selle geograafilise tähise spetsifikaadi üle kontrolli tagamiseks. Liikmesriigi kohtu ülesanne on hinnata, kas see nõue on geograafilise tähise „Schwarzwälder Schinken“ puhul nõuetekohaselt põhjendatud ühega eespool nimetatud eesmärkidest.

(vt punkt 36 ja resolutsioon)
Nõukogu 24. aprilli 1972. aasta direktiivi 72/166/EMÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust ja sellise vastutuse kindlustamise kohustuse täitmist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selles sättes märgitud mõiste „sõidukite kasutamine“ hõlmab olukorda, kus parklas pargitud sõiduki kaasreisija selle sõiduki ust avades kriibib ja kahjustab kõrvale pargitud sõidukit.

Nimelt tuleb esiteks märkida, et ainuüksi asjaolu, et õnnetuses osalenud sõiduk oli õnnetuse toimumise hetkel paigal, ei välista, et sõiduki kasutamine sel hetkel võib kuuluda sõiduki transpordivahendina kasutamise alla ja seetõttu esimese direktiivi artikli 3 lõike 1 tähenduses mõiste „sõiduki kasutamine“ kohaldamisalasse (28. novembri 2017. aasta kohtuotsus Rodrigues de Andrade, C‑514/16, EU:C:2017:908, punkt 39). Sõiduki uste avamine toimub siiski üldjuhul vaid siis, kui sõiduk on peatunud. Seejärel nähtub käesoleva kohtuotsuse punktides 34 ja 35 viidatud kohtupraktikast, et mõiste „sõidukite kasutamine“ esimese direktiivi artikli 3 lõike 1 tähenduses hõlmab sõiduki „igasugust“ kasutamist, mis vastab selle tavapärasele otstarbele, see tähendab kasutamisele transpordivahendina. Sellega seoses tuleb rõhutada, et sõidukite kasutamine ei piirdu mitte üksnes nende juhtimisega, vaid hõlmab ka muud tegevust, mida – nagu on mainitud käesoleva kohtuotsuse punktis 36 – teevad samuti tavaliselt kaassõitjad.

(vt punktid 38, 44, 45, 48 ja resolutsioon)
ELTL artikleid 49 ja 56 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, millega on tegemist põhikohtuasjas ja mis näevad – erinevalt teistest hasart- ja ennustusmängudest ning kihlvedudest, mille puhul kohaldatakse mitme kontsessionääri mudelit – loterii korraldamisteenuse kontsessiooni suhtes ette üheainsa kontsessionääri mudeli, kui liikmesriigi kohus tuvastab, et teenuste osutamise vabadust piiravate õigusnormidega tõepoolest püütakse tõhusalt, ühtselt ja süstemaatiliselt saavutada neid õiguspäraseid eesmärke, millele asjaomane liikmesriik tugineb.

Niisugune õiguslike kordade erinevus iseenesest ei mõjuta sellise üheainsa kontsessionääri süsteemi sobivust selleks, et saavutada eesmärki ennetada hasartmängudega seotud liigsele kulutamisele õhutamist ja võidelda hasartmängusõltuvuse vastu, milleks see on kehtestatud (vt analoogia alusel 28. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Sporting Odds, C‑3/17, EU:C:2018:130, punkt 23 ja seal viidatud kohtupraktika).

Hasartmänguturu korraldus kaheosalise süsteemina võib aga osutuda ELTL artikliga 56 vastuolus olevaks, kui on tuvastatud, et pädevad ametiasutused teostavad muude hasartmängude osas kui need, mis kuuluvad ühe kontsessionääri süsteemi, poliitikat, mille eesmärk on pigem julgustada nendes muudes hasartmängudes osalema kui vähendada mängimisvõimalusi ja piirata tegutsemist selles valdkonnas ühtselt ja süstemaatiliselt, nii et eesmärki ennetada hasartmängudega seotud liigsele kulutamisele õhutamist ja võidelda hasartmängusõltuvuse vastu, mis oli üheainsa kontsessionääri süsteemi kehtestamise alus, ei saa enam selle abil tõhusalt täita (vt analoogia alusel 28. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Sporting Odds, C‑3/17, EU:C:2018:130, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika). Seevastu on selline kaheosaline süsteem ELTL artikliga 56 kooskõlas siis, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus tuvastab, et teenuste osutamise vabadust piiravate õigusnormidega tõepoolest püütakse tõhusalt, ühtselt ja süstemaatiliselt saavutada neid eesmärke, millele asjaomane liikmesriik tugineb (vt selle kohta 28. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Sporting Odds, C‑3/17, EU:C:2018:130, punkt 33).

(vt punktid 50–53 ja resolutsiooni punkt 1)
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kui kaupleja ladustab kaupa, millele on kinnitatud ladustamiskoha liikmesriigis autoriõigusega kaitstud motiiv, võib seda pidada nimetatud sättes määratletud levitamise ainuõiguse rikkumiseks, kui asjaomane kaupleja pakub ilma autoriõiguse omaja loata kaupluses müügiks kaupa, mis on identne ladustatava kaubaga, tingimusel et ladustatud kaup on reaalselt mõeldud müümiseks selle liikmesriigi territooriumil, kus kõnealune motiiv on kaitstud. Ladustamiskoha ja müügikoha vaheline kaugus ei saa üksinda olla määrav tegur, et otsustada, kas ladustatud kaup on mõeldud selle liikmesriigi territooriumil müümiseks.

(vt punkt 40 ja resolutsioon)
61

Kolmandaks on oluline märkida, et kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks tegema järelduse, et põhikohtuasjas kõne all olevad lülisamba fikseerimise süsteemid ei kuulu alamrubriiki 9021 10 10 ega alamrubriiki 9021 10 90, siis on nende süsteemide KNi jääkalamrubriiki 9021 10 90 klassifitseerimise eeldus see, et need süsteemid ei ole mõeldud mitte ainult organismi implanteerimiseks, vaid peavad olema ka füüsilisi puudeid kompenseerivad, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus peab kontrollima gruppi 9021 käsitlevate KNi ja HSi selgitavate märkuste alusel.
37

Euroopa Kohus on korduvalt asunud seisukohale, et rahaline kohustus on ELTL artikli 110 tähenduses riigimaks siis, kui see on osa siseriiklikust üldisest maksusüsteemist, mida süsteemselt kohaldatakse teatavatele tootekategooriatele objektiivsete kriteeriumide alusel ning sõltumata toodete päritolust või sihtkohast (vt eelkõige 8. juuni 2006. aasta kohtuotsus Koornstra, C‑517/04, EU:C:2006:375, punkt 16, ja 8. novembri 2007. aasta kohtuotsus Stadtgemeinde Frohnleiten ja Gemeindebetriebe Frohnleiten, C‑221/06, EU:C:2007:657, punkt 31).
42

Neid kaalutlusi arvesse võttes tuleb direktiivi 2006/112 artikleid 167–169, 179, artikli 213 lõiget 1, artikli 214 lõiget 1 ja artiklit 273 tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus põhikohtuasjas kõne all olevatega sarnased siseriiklikud õigusnormid, mis võimaldavad maksuhalduril keelduda lubamast maksukohustuslasel maha arvata käibemaks, kui on tõendatud, et viimasele ette heidetud rikkumiste tõttu puuduvad maksuhalduril vajalikud andmed, et tuvastada, et sisulised nõuded kõnealuse maksukohustuslase sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse andmiseks on täidetud või et viimane tegutses selle õiguse saamiseks pettusega, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
46

Arvestades kõiki eespool toodud kaalutlusi, tuleb esitatud küsimusele vastata, et direktiivi 2003/96 artikli 14 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et selles sättes ette nähtud kohustuslik maksuvabastus on kohaldatav elektrienergia tootmiseks kasutatavatele energiatoodetele, kui neid tooteid kasutatakse elektri- ja soojusenergia koostootmiseks selle direktiivi artikli 15 lõike 1 punkti c tähenduses.
41

Arvestades kõiki eespool esitatud kaalutlusi tuleb esitatud küsimusele seega vastata, et direktiivi 2004/18 artikli 1 lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et selline põllumajandustootjate nõustamissüsteem, nagu on kõne all põhikohtuasjas, millega avalik-õiguslik üksus valib välja kõik ettevõtjad, kes täidavad hanketeates kehtestatud suutlikkuse nõuded ning sooritavad samas nimetatud eksami, ei kujuta endast riigihanget selle direktiivi tähenduses isegi mitte siis, kui ühelegi uuele ettevõtjale ei saa anda süsteemiga ühinemiseks luba selle süsteemi piiratud kehtivusajal.
38

Lisaks tuleb täpsustada, et Lukoilil on samuti õigus tema poolt OUG nr 249/2000 artikli 1 alusel tasutud maksu küll ainult osalisele tagasimaksmisele juhul, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus tuvastab lähtudes Euroopa Kohtu praktikast ja käesoleva kohtuotsuse punktides 21–25 esitatud kaalutlustest, et selles artiklis ette nähtud maks on ELTL artikliga 110 vastuolus olev diskrimineeriv riigimaks. Sel juhul seondub õigus tagasimaksmisele maksukoormuse erinevusega liidu turul turustatavate toodete ja riigisisesel turul turustatavate toodete vahel, kusjuures viimati nimetatud maksukoormuses võetakse nõuetekohaselt arvesse eeliseid, millest need tooted on kasu saanud.
42

Eespool toodut silmas pidades tuleb esitatud küsimustele vastata, et juhul kui ühe elektrienergia tootmise rajatise võimsuse suurendamise sellise projekti puhul, nagu käsitletakse põhikohtuasjas, on jäetud läbi viimata eelnev analüüs keskkonnamõju hindamise vajaduse kohta, lähtudes liikmesriigi õigusnormidest, mis hiljem on selles küsimuses tunnistatud vastuolus olevaks direktiiviga 2011/92, siis nõuab liidu õigus, et asjaomased liikmesriigid kõrvaldaksid selle rikkumise õigusvastased tagajärjed, ega keela pädevatel ametiasutustel alustada sellise rajatise suhtes asjaomase projekti elluviimise järel uut hindamismenetlust, et kontrollida selle kooskõla nimetatud direktiivi ja vajadusel keskkonnamõju hindamise nõuetega, tingimusel et liikmesriigi õigusnormidega, mis seadustamist lubavad, ei anta huvitatud isikutele võimalust liidu õigusnormide täitmisest kõrvale hiilida või olla nende täitmisest vabastatud. Samuti on tähtis, et arvesse võetaks ka pärast projekti elluviimist avaldunud keskkonnamõju. Kõnealused ametiasutused võivad nende õigusnormide alusel, mis kehtisid ajal, mil neil paluti asjas otsus teha, asuda seisukohale, et kõnealust keskkonnamõju hindamise kohustust ei ole, tingimusel et need õigusnormid on direktiiviga kooskõlas.
17

Arbeitsgericht Bremeni (Bremeni töökohus, Saksamaa) otsuse peale esitatud apellatsioonkaebust menetlev Landesarbeitsgericht Bremenil (Bremeni liidumaa kõrgeim töökohus, Saksamaa) on tekkinud küsimus, kas põhikohtuasjas käsitletav säte on kooskõlas raamkokkuleppe klausli 5 punktiga 1 ning direktiivi 2000/78 artikliga 1, artikli 2 lõikega 1 ja artikli 6 lõikega 1. Eelotsusetaotluse esitanud kohus on arvamusel, et põhikohtuasjas käsitletav tööleping on raamkokkuleppega hõlmatud, kuna tööleping lõppeb kollektiivlepingu kohaselt kuupäeval, mil õpetaja jõuab seaduses ette nähtud vanaduspensioniikka. Ta leiab, et lepingu pikendamine pärast seda kuupäeva on käsitatav tähtajalise lepingu uuendamisena. Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib teada, kas liikmesriigi õigusnorm, millega ei ole mingit piirangut seatud poolte võimalusele lükata lepingu lõppemise kuupäev edasi, on kooskõlas raamkokkuleppe sätetega, mille eesmärk on vältida järjestikuste tähtajaliste töölepingute kuritarvituslikku kasutamist, kas see ei riku direktiivi 2000/78 sätteid või liidu õiguse üldpõhimõtteid.
39

Kõiki eelnevaid kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimustele vastata, et määruse nr 805/2004 artikli 17 punkti a ja artikli 18 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et kohtulahendit, mis on tehtud ilma, et võlgnikku oleks teavitatud selle kohtu aadressist, kuhu vastus toimetada, kelle poole pöörduda või, olenevalt asjaoludest, kus see lahend on võimalik vaidlustada, ei saa kinnitada Euroopa täitekorraldusena.
38

Seda, et seos on otsene, ei saa seada kahtluse alla ka asjaolu – isegi kui eeldada, et see leiab tõendamist –, et asjaomane leping sisaldab klausleid, mis võimaldavad teatavatel tingimustel hüvitise summat korrigeerida, ega ka mitte asjaolu, et see summa on kindlaks määratud harilikust turuväärtusest madalamal tasemel, kuna hüvitise suurusjärk määratakse kindlaks eelnevalt ja selgelt väljakujunenud kriteeriumide põhjal, mis tagavad, et see on NTNi tegevuskulude katmiseks piisav (vt selle kohta 29. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus Saudaçor, C‑174/14, EU:C:2015:733, punkt 38, ja 2. juuni 2016. aasta kohtuotsus Lajvér, C‑263/15, EU:C:2016:392, punktid 45 ja 46).
39

Mõistagi võib Euroopa Kohtu praktikast tuletada, et ühtlustatud standardit, mille on välja töötanud eraõiguslik isik, võib pidada osaks liidu õiguskorrast, kui see standard on välja töötatud komisjoni algatusel ja juhtimisel ning samuti tema järelevalve all, ning et see tekitab siduvaid õiguslikke tagajärgi pärast seda, kui selle viitenumbrid on avaldatud Euroopa Liidu Teatajas (vt selle kohta 27. oktoobri 2016. aasta kohtuotsus James Elliott Construction, C‑613/14, EU:C:2016:821, punktid 40, 43 ja 44).
31

Sellest tuleneb, et kui arvestada täpsustust, et direktiivi 2010/13 artikli 1 lõike 1 punktis h määratletud audiovisuaalne äriline teadaanne seisneb kujutistes, mis kaasnevad saatega või on sellesse lisatud, on selline reklaamvideo, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas, selle direktiivi artikli 1 lõike 1 punkti a alapunkti ii kohaldamisalast välistatud.
40

See, et Arpacal teeb selles osas oma kirjalikes seisukohtades vahet, kas allkiri on hankemenetlustes esitatud taotlusel või hinnapakkumustel endil, ei oma tähtsust. Niisugune allkiri – isegi kui eeldada, et see tähendab, et Lloyd’si erivolinik ja/või üldesindaja oli pakkumuste sisust teadlik – ei tõenda nimelt mingil juhul iseenesest, et sündikaadid oleksid oma vastavate pakkumuste sisu osas kokku leppinud ning et sellest tulenevalt oleks nende omavaheline suhe ja ka Lloyd’si üldesindaja erivoliniku vahendamine neid pakkumusi konkreetselt mõjutanud. Sama kehtib ka muude Arpacali nimetatud asjaolude kohta, mis on esitatud käesoleva kohtuotsuse punktis 18.
29

Eelotsusetaotluse esitanud kohus on seisukohal, et mõistega „kahjustatud isik“ on nii määruse nr 44/2001 artikli 11 lõike 2 kui ka määruse nr 1215/2012 artikli 13 lõike 2 mõttes silmas peetud nii isikut, kes on vahetult kahju kannatanud, kui ka isikut, kes kandis kahju üksnes kaudselt. Seega peaks nimetatud mõiste laienema isikule, kes tegeleb füüsilise isikuna kutse- või majandustegevusega, mis seisneb kindlustushüvitise sissenõudmises kindlustusandjatelt, lepingu alusel, millega otseselt kahjustatud isik on nõude talle loovutanud. Niisugust lahendust õigustab eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul iseäranis see, et käesoleval juhtumil on majanduslikust ja organisatsioonilisest vaatepunktist vaadatuna ilmselgelt tasakaalust väljas Paweł Hofsoe olukord ja juriidilisest isikust kindlustaja olukord, kelle võimalused on kõnesolevas küsimuses palju laiemad.
47

Eeltoodut arvestades tuleb esitatud küsimustele vastata, et ELTL artikleid 63 ja 65 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mille alusel kõnealuse liikmesriigi kodanik, kes elab kolmandas riigis, mis ei ole EMP liikmesriik ega Šveitsi Konföderatsioon, ja kes on seal sotsiaalkindlustusskeemis kindlustatud, peab kõnealuse liikmesriigi loodud sotsiaalkindlustusskeemi maksega seoses maksma selles liikmesriigis kapitalitulult maksu, samas kui Euroopa Liidu kodanik, kes on kindlustatud teise liikmesriigi sotsiaalkindlustusskeemis, on sellest maksust sotsiaalkindlustuse valdkonnas üksnes ühe liikmesriigi õigusaktide kohaldamise põhimõtte alusel vabastatud vastavalt määruse nr 883/2004 artiklile 11.
37

Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et määruse nr 2201/2003 artikli 1 lõike 2 punktis a ning artikli 2 punktides 7 ja 10 kasutatud mõistet „suhtlusõigus“ tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab vanavanemate õigust suhelda oma lapselastega.
39

Tuleb märkida, et apellandid vaidlustavad vaidlustatud kohtuotsuse punktis 56 sisalduva tuvastuse, kuid ei vaidlusta kohtupraktikat, mille põhjal Üldkohus selle tegi ning mis on vaidlustatud kohtuotsuse punktis 55 esitatud järgmiselt: „Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb siiski, et ametnik või ajutine [teenistuja] ei saa hüve saamiseks tugineda õigusnormi rikkumisele. Võrdse kohtlemise põhimõtte järgimisel tuleb nimelt arvestada seaduslikkuse põhimõttega, mille kohaselt ei saa keegi enda huvides tugineda õigusnormi rikkumisele, mis on toime pandud kolmanda isiku kasuks (4. juuli 1985. aasta kohtuotsus Williams vs. kontrollikoda, 134/84, EU:C:1985:297, punkt 14; 2. juuni 1994. aasta kohtuotsus de Compte vs. parlament, C‑326/91 P, EU:C:1994:218, punktid 51 ja 52, ning 1. juuli 2010. aasta kohtuotsus Časta vs. komisjon, F 40/09, EU:F:2010:74, punkt 88).“
19

See kohus märgib, et tema ees on kaks erinevat lähenemisviisi. Esimese kohaselt, mida toetab Kompania Piwowarska, tuleks mõisteid, mida kasutatakse selleks, et kindlaks määrata õlle maksustatav väärtus, tõlgendada tehnilises tähenduses, mis on omane pruulimise valdkonnale, ja neid ei saa maksudega seotud põhjustel muuta. Ent kuna Plato kraad vastab kuivvirde ekstrakti 1 massiprotsendile, siis tuleb Plato kraadi kindlaksmääramise aluseks võtta üksnes see ekstrakt ja mitte lõpptoode. Maitsestatud õlle Plato kraad tuleks seega arvutada Ballingi valemi järgi, võtmata sealjuures arvesse pärast käärimisprotsessi lõppemist lisatud koostisaineid. See seisukoht põhineb arusaamal, mis tuleneb direktiivi 92/83 artikli 3 lõikest 1, et kui liidu õigusnormid näevad õlle maksustatava väärtuse arvutamiseks ette võimaluse rakendada kahte alternatiivset meetodit, peavad need meetodid viima sarnaste tulemusteni.
42

Nagu ilmneb direktiivi 2003/87 põhjendusest 8, direktiivi 2009/29 põhjendusest 8 ja otsuse 2011/278 põhjendusest 8, sõltub selle eesmärgi saavutamine eeldusest, et süsteemi on kaasatud tegevusalad, millel on teatud potentsiaal vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid. Kõigis Euroopa Kohtule esitatud seisukohtades on samuti kinnitatud, et „vesiniku tootmisel“ direktiivi 2003/87 I lisa tähenduses on niisugune potentsiaal olemas seetõttu, et selle tegevusega tekitatakse kasvuhoonegaaside heitkoguseid väga intensiivselt. Sellise vesinikurikkas gaasisegus sisalduva vesiniku eraldamise protsessi puhul nagu põhikohtuasjas kõnealune protsess see aga nii ei ole, sest selle eesmärk on jõuda gaasisegus leiduva vesiniku suurema sisalduseni.
40

Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohtu toodud tõenditest ei nähtu, et põhikohtuasjas kõnealused liikmesriigi õigusnormid näevad käibemaksuvaldkonnas ette teistsuguse korra kui see, mis on ette nähtud riigisisese õiguse muudes maksuvaldkondades, on need õigusnormid siiski tõhususe põhimõttega vastuolus, kuna võivad sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas võtta maksukohustuslaselt võimaluse parandada oma käibedeklaratsioone, kui seda maksukohustuslast on revideeritud maksustamisperioodiga seoses, mida see parandus hõlmab, isegi kui nimetatud õigusnormidega ette nähtud viieaastane õigust lõpetav tähtaeg ei ole veel lõppenud.
25

Taotlus sisaldas rakendusmääruse nr 1189/2011 artiklis 15 viidatud kinnituses selle kohta, et direktiivis 2010/24 sätestatud vastastikuse abistamise menetluse alustamise tingimused on täidetud, muu hulgas järgmist teavet: – „The claim(s) is (are) not contested“ [„Nõuet (nõudeid) ei ole vaidlustatud“]; – „The claim(s) may no longer be contested by an administrative appeal/by an appeal to the courts“ [„Nõude (nõuete) suhtes ei saa enam esitada vaiet ja seda (neid) ei saa enam vaidlustada kohtus“]; – „Appropriate recovery procedures have been applied in the State of the applicant authority but will not result in the payment in full of the claim“ [„Taotluse esitanud asutuse liikmesriigis on algatatud asjakohane täitemenetlus, kuid selles ei ole võimalik nõuet täies ulatuses sisse nõuda“].
76

Sellega seoses on oluline märkida, et kuigi vastab tõele, et iga klassifitseerimine eeldab, et pädevad ametiasutused on parimatele kättesaadavatele teadusandmetele tuginedes veendunud selles, et asjaomane ala kuulub linnukaitseks sobivaimate alade hulka, ei tähenda see siiski, et klassifitseerimise kohustust ei pea üldjuhul täitma seni, kuni need ametiasutused on uute teaduslike andmete hindamise lõpule viinud ja need üle kontrollinud (13. detsembri 2007. aasta kohtuotsus komisjon vs. Iirimaa, C‑418/04, EU:C:2007:780, punkt 63 ja seal viidatud kohtupraktika).
26

Kuigi direktiivi 2008/95 artiklis 14 ei ole täpsustatud, millise seisuga peaks uurima, kas kehtetuse või tühisuse tingimused on täidetud, nähtub selle sätte sõnastusest ja eesmärgist, et nimetatud analüüsi eesmärk on tagantjärele kindlaks teha, kas need tingimused olid täidetud ajal, mil varasemast siseriiklikust kaubamärgist on loobutud või mil sellel on lastud aeguda. Sellest järeldub, et nõue, mille kohaselt varasema siseriikliku kaubamärgi kehtetuse või kaubamärgiomaniku õiguste tühisuse tingimused peavad olema täidetud ka ajal, mil tagantjärele tunnistatakse asjaomane kaubamärk kehtetuks või tuvastatakse selle tühisus, ei ole nimetatud sättega kooskõlas.
30

Neil asjaoludel otsustas Corte suprema di cassazione (Itaalia kõrgeim kassatsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas direktiivi [92/50] artiklit 9, mis näeb ette, et lepingud, mille objektiks on [selle direktiivi] I B lisas loetletud teenused, sõlmitakse kooskõlas artiklitega 14 ja 16, tuleb tõlgendada nii, et neile lepingutele kehtivad siiski sellised põhimõtted, nagu asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse, võrdse kohtlemise ja kodakondsuse alusel diskrimineerimise keelu, läbipaistvuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõte, mis on ette nähtud ELTL artiklites 49, 56 ja 106? 2. Kui esimese küsimuse vastus on jaatav, siis kas direktiivi 92/50 artiklit 27, mis näeb ette, et läbirääkimistega menetluse korral ei tohi nende taotlejate arv, kellega läbirääkimisi alustatakse, olla väiksem kui kolm, tingimusel et sobivaid kandidaate on piisavalt, tuleb tõlgendada nii, et see kehtib ka hankelepingute kohta, mille esemeks on direktiivi I B lisas loetletud teenused? 3. Kas direktiivi 92/50 artikkel 27, mis näeb ette, et läbirääkimistega menetluse korral ei tohi nende kandidaatide arv, kellega läbirääkimisi alustatakse, olla väiksem kui kolm, tingimusel et sobivaid kandidaate on piisavalt, keelab kohaldada liikmesriigi õigusnorme, mis enne direktiivi [2004/18] vastuvõtmist sõlmitud hankelepingute korral, mille esemeks on direktiivi I B lisas loetletud teenused, ei taga läbirääkimistega menetluse korral avatust konkurentsile?“