Kohtuasi C-418/07

Société Papillon

versus

Ministère du Budget, des Comptes publics et de la Fonction publique

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d`État (Prantsusmaa))

„Asutamisvabadus — Otsene maksustamine — Ettevõtte tulumaks — Kontserni maksustamine — Residendist emaettevõtja — Residendist allühing, keda kontrollitakse mitteresidendist tütarettevõtja kaudu”

Kohtujurist J. Kokott’i ettepanek, esitatud 4. septembril 2008 I ‐ 8950

Euroopa Kohtu otsus (neljas koda), 27. november 2008 I ‐ 8965

Kohtuotsuse kokkuvõte

Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Maksuõigusnormid – Ettevõtte tulumaks

(EÜ asutamislepingu artikkel 52 (muudetuna EÜ artikkel 43))

EÜ asutamislepingu artiklit 52 (muudetuna EÜ artikkel 43) tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt lubatakse kontserni maksustamise kord valida asjaomase liikmesriigi residendist emaettevõtjal, kellele kuuluvad sellised tütarettevõtjad ja allühingud, kes on samuti selle liikmesriigi residendid, kuid nimetatud korra alusel ei ole sellist võimalust emaettevõtjal, kui ta teostab residendist allühingu üle kontrolli mitteresidendist tütarettevõtja kaudu.

Sellised õigusnormid tekitavad ebavõrdset kohtlemist selle alusel, kus on selle tütarettevõtja asukoht, kelle kaudu residendist emaettevõtja kontrollib oma residentidest allühinguid. Kuna need õigusnormid mõjuvad ühenduse tasandil tekkivates olukordades rahaliselt ebasoodsamalt, kui puhtalt siseriiklikes olukordades, mis on nende õigusnormidega järgitava eesmärgiga objektiivselt sarnased, siis on seega tegemist asutamisvabaduse piiranguga, mis on asutamislepingu sätetega põhimõtteliselt keelatud.

Sellist piirangut ei saa õigustada vajadusega säilitada liikmesriikidevaheline maksualase pädevuse jaotus, kuna asjaomasesse kontserni kuuluvate äriühingute kasumi ja kahjumi arvessevõtmise küsimus tõusetub vaid juhul, kui äriühingud on ühe ja sama liikmesriigi residendid, mis välistab põhimõtteliselt ka maksustamise vältimise ohu.

Käsitletavaid õigusnorme ei saa õigustada ka vajadusega tagada maksusüsteemi ühtsus. Niisiis tagavad koondatud maksude korra ühtsuse kõnealused õigusnormid, mis ei luba kasutada koondatud maksude korda sellise residendist emaettevõtja puhul, kes soovib sellesse kaasata residendist allühinguid, kelle üle ta teostab kontrolli mitteresidendist tütarettevõtja kaudu. Juhul kui tütarettevõtja ei ole resident, võetakse allühingu registreeritud kahjum tegelikult arvesse kahekordselt: esiteks allühingu otsese kahjumi kujul ja veel kord emaettevõtjale kuuluva tütarettevõtja osaluse väärtuse amortiseerumisest tekkiva kahjumi kujul, sest sisetehinguid ei saa neutraliseerida, kuna mitteresidendist tütarettevõtja suhtes ei kohaldata koondatud maksude korda. Sellisel juhul saavad residentidest äriühingud kasu koondatud maksude korrast majandustulemuste konsolideerimise teel ja kõigi nende äriühingute, kellele seda maksusüsteemi kohaldatakse, kahjumi kohe arvessevõtmise teel, ilma et tütarettevõtja kahjumit ja emaettevõtja reserve saaks tasaarvestada. Sellest tulenevalt võimaldab koondatud maksude korra kohane maksusoodustuste ja kontsernisiseste tehingute arvesse võtmata jätmise vaheline otsene seos eelkõige vältida kahjumi kahekordset arvessevõtmist selliste residendist äriühingute tasandil, kellele kohaldatakse koondatud maksude korda, mis mõjutab selle korra ühtsust.

Seega on maksusüsteemi ühtsuse tagamise eesmärgi saavutamiseks olemas asutamisvabadust vähem piiravad meetmed, ning kõnealused õigusnormid ületavad selle eesmärgi saavutamiseks vajaliku. Kõigepealt ei õigusta praktikas üleskerkivad sellised raskused – nagu kahjumi kahekordse mahaarvamise ohu kindlakstegemine kui mitteresidendist äriühing on asetatud emaettevõtja ja selle tütarettevõtjate vahele – veel asutamislepinguga tagatavate vabaduste rikkumist. Lisaks võivad liikmesriigid taotleda teiste liikmesriikide pädevatelt ametiasutustelt igasugust teavet, mida on vaja ettevõtte tulumaksu määramiseks. Lõpuks, kui ühe liikmesriigi residentidest emaettevõtjad saavad kohaldada koondatud maksude korda koos allühingutega, keda nad kontrollivad teise liikmesriigi residendist tütarettevõtja kaudu, võib esimesena mainitud liikmesriigi maksuamet nõuda emaettevõtjalt selle tütarettevõtjate kohta tõendeid, mida ta peab vajalikuks, et tagada tütarettevõtjate hallatavate reservide täielik läbipaistvus. Niisiis takistavad kõnealused õigusnormid igal juhul äriühingutel koondatud maksude korra raames kahjumi kahekordse arvessevõtmise puudumise tõendamist.

(vt punktid 30–32, 39, 40, 46, 48–51, 53–55, 58, 60–63 ja resolutsioon)