C 372 /28 ET Euroopa Liidu  Teataja 4.11.2019
—   mõista kõik kohtukulud välja nõukogult.
Väited ja peamised argumendid
Hageja väidab seoses varalise kahjuga  esiteks, et Üldkohus rikkus õigusnorme ja täieliku heastamise põhimõtet ning võttis ELTL artikli  
340 lõikelt 2 ja põhiõiguste harta artikli 41 lõikelt 3 soovitava toime. Üldkohtu nõutud tõendamistase muutis tema väitel kannatatud  
kahju mis tahes hüvitamise võimatuks, vaatamata liidu õiguse piisavalt raske ja selge rikkumise olemasolule. T eiseks olevat vaidlusta -
tud kohtuotsuses rikutud õigusnorme ning selle põhjendused olevat vastuolulised. Kolmandaks olevat Üldkohus moonutanud tõen -
deid ja faktilisi asjaolusid.
Hageja väidab seoses mittevaralise kahjuga , et vaidlustatud kohtuotsus on põhjendamata seoses kriteeriumidega, mida võeti arvesse  
hüvitise summa ex aequo et bono  hindamisel.
koh t ua si C-Saksamaa Liitvabariigi 18. septembril 2019  esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (esimene koda) 9. juuli 
2019 . aasta otsuse peale kohtuasjas T-53/18: Saksamaa Liitvabariik versus Euroopa Komisjon
(kohtuasi C-688/19 P)
(2019/C 372/30 )
Kohtumenetluse keel: saksa
Pooled
Apellant:  Saksamaa Liitvabariik (esindajad: J. Möller, R. Kanitz, keda abistasid advokaadid M. Winkelmüller, F. van Schewick ja M. Kot -
tmann)
T eine menetlusosaline:  Euroopa Komisjon
Apellandi nõuded
—   Tühistada Üldkohtu 9. juuli 2019 . aasta otsus kohtuasjas T-53/18: Saksamaa vs.  Komisjon,
—   tühistada komisjoni 6. novembri 2017 . aasta otsus (EL) 2017/1995 säilitada Euroopa Liidu T eatajas viide harmoneeritud standar -
dile EN 13341:2005 + A1:2011 „Kodumajapidamises kasutatava kütteõli, bensiini ja diiselkütuste maapealseks ladustamiseks  
kasutatavad termoplastsed statsionaarsed mahutid“ vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr 305/2011 (1),
—   tühistada komisjoni 6. novembri 2017 . aasta otsus (EL) 2017/1996 säilitada Euroopa Liidu T eatajas viide harmoneeritud standar -
dile EN 12285-2:2005 „Töökojas valmistatud terasest mahutid“ vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele  
(EL)  nr  305/2011 (2),
—   teise võimalusena saata kohtuasi tagasi Üldkohtusse
—   mõista kohtukulud välja komisjonilt.
4.11.2019 ET Euroopa Liidu  Teataja C 372 /29
Väited ja peamised argumendid
Apellant põhjendab oma apellatsioonkaebust kahe väitega:
Esiteks on vaidlustatud kohtuotsus vastuolus määruse nr 305/2011 (3) artikli 18 lõikega 2 koosmõjus artikli 17 lõikega 5. Üldkohus  
jättis tähelepanuta, et komisjonil ei olnud viidatud sätete kohaselt pädevust ega kohustust võtta Saksamaa Liitvabariigi soovitud meet -
meid.
T eiseks on vaidlustatud kohtuotsus vastuolus määruse nr 305/2011 artikli 18 lõikega 2 koosmõjus artikli 17 lõigetega 1 ja 2 ning  
artikli 17 lõikega 3. Üldkohus jättis tähelepanuta, et komisjonil ei olnud viidatud sätete kohaselt kohustust kontrollida kas vaidlusalu -
sed õigusnormid takistavad ehitistele esitatavate põhinõuete täitmist.
(1) EL T 2017, L 288, lk 36 .
(2) EL T 2017, L 288, lk 39 .
(3) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. mär tsi 2011 . aasta määrus (EL) nr 305/2011, millega sätestatakse ehitustoodete ühtlustatud tur ustustingimu -
sed ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 89/106/EMÜ (EL T L 88, 4.4.2011, lk 5 ).
koh t ua si C-V odafoneZiggo Group BV 18. septembril 2019  esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (esimene koda) 9. juuli 
2019 . aasta määruse peale kohtuasjas T-660/18, V odafoneZiggo Group BV versus komisjon
(kohtuasi C-689/19 P)
(2019/C 372/31 )
Kohtumenetluse keel: inglise
Pooled
Apellant:  V odafoneZiggo Group BV (esindajad: advocat  W . Knibbeler, advocat  A.A.J. Pliego Selie, advocat  B.A. Verheijen)
T eine menetlusosaline:  Euroopa Komisjon
Apellandi nõuded
Hageja palub Üldkohtul:
—   tühistada Üldkohtu 9. juuli 2019 . aasta määrus kohtuasjas T-660/18 (vaidlustatud määrus);
—   saata asi tagasi Üldkohtule uuesti läbivaatamiseks;
—   jätta kohtukulude kandmise otsustamine edaspidiseks.
Väited ja peamised argumendid
Esimene väide on, et Üldkohtu järelduses, et Euroopa Komisjoni otsus C(2018) 5848 final (edaspidi „vaidlustatud otsus“) ei tekita sidu -
vaid õiguslikke tagajärgi, esineb õiguslikke vigu.
Esimese väite esimene osa käsitleb riiklike reguleerivate asutuste jaoks kehtestatud nõuet, et nad „võtavad täiel määral arvesse“  
Euroopa Komisjoni arvamusi vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ  (1) artikli 7 lõikele 3, ja see kehtestab nende ametiasutuste jaoks impera -
tiivse õigusliku kohustuse.
Esimese väite teine osa, et vastavalt direktiivi 2002/21/EÜ artikli 7 lõikele 3 antud arvamus kujutab endast loa andmist, kuna Euroopa  
Komisjon otsustab sellega lõpetada oma uurimise ilma, et ta kasutaks oma vetoõigust.