Erijuhu osas, mis puudutab määruse nr 139/2004 artikli 11 lõike 3 alusel vastu võetud otsust, millega komisjon nõuab teatanud poolelt saadud ebaõigeks osutunud teabe parandamist, hinnatakse sellise parandamise vajadust võttes arvesse avastatud vigade sisulisust puudutavat kriteeriumi, mis on nimetatud määruse sõnastust ning ülesehitust arvestades sobiv. Seetõttu võib komisjon nõuda osapoole esitatud vigaseks tunnistatud teabe parandamist, kui on olemas oht, et avastatud vigadel võib olla märkimisväärne mõju asjaomase koondumise ühisturuga kokkusobivuse hindamisele. Seda kriteeriumi ei pea tõlgendama kitsalt, kuna kiire menetlemise nõue, mis on omane määruse nr 139/2004 üldisele ülesehitusele, tuleb ühte sobitada koondumiste ühisturuga kokkusobivuse tõhusa kontrolli eesmärgiga, mida komisjon peab eriti hoolikalt ellu viima, ning mis eeldab täieliku ja õige teabe saamist komisjon poolt.

Lisaks eeldab asjaolu, et vajalikkuse nõuet tuleb tõlgendada seoses otsusega koondumise ühisturuga kokkusobivuse kohta, et määruse nr 139/2004 artikli 11 alusel nõutud teabe vajalikkust tuleb hinnata arvestades seisukohta, millel komisjon võib asjaomase nõude koostamise hetkel koondumise läbivaatamiseks vajaliku teabe ulatuse kohta õiguspäraselt olla. Seetõttu ei saa see hinnang põhineda teabe tegelikul kasutamisvajadusel järgnevas komisjoni menetluses, mis sõltub mitmest tegurist ning mida ei saa kindlaks teha teabetaotluse koostamise hetkel.

Selles osas tuleb meenutada, et koondumist käsitleva otsuse vastuvõtmiseks peab komisjon eelkõige määruse nr 139/2004 artikli 2 kohaselt uurima asjaomase tehingu mõju kõikidele turgudele, mille suhtes on olemas oht, et takistataks märkimisväärselt tegelikku konkurentsi ühisturul või selle olulises osas.

Komisjonil on koondumiste üle kontrolli teostamise raames majandusküsimustes kaalutlusõigus ning ühenduste kohtute kontroll peab piirduma menetlust ja põhjendamist käsitlevate normide järgimise, faktiliste asjaolude sisulise õigsuse, ning selle kontrollimisega, et ei ole tehtud ilmselget hindamisviga ning võimu ei ole kuritarvitatud. Samas ei tähenda see asjaolu, et ühenduste kohtud peavad hoiduma kontrollimast, kuidas komisjon majandusliku iseloomuga andmeid on tõlgendanud ning kuidas on ta eelkõige hinnanud määruse nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumise üle artikli 11 alusel nõutud teabe vajalikkust ning selles teabes väidetavalt esinevate vigade sisulisust.

Komisjonile määruse nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumise üle artikliga 11 antud pädevuse teostamisel tuleb järgida proportsionaalsuse põhimõtet, mille kohaselt ühenduse institutsioonide võetud meetmed ei tohi ületada määra, mis on asjakohane ja vajalik taotletud eesmärkide saavutamiseks. Eelkõige on tähtis, et ettevõtjale pandud teabe esitamise kohustus ei oleks ebaproportsionaalne võrreldes uurimise vajadustega.

Võimu kuritarvitamise mõiste viitab asjaolule, et haldusasutus on kasutanud oma pädevust muul eesmärgil kui sellel, milleks see on talle antud. Otsus on tehtud võimu kuritarvitades vaid siis, kui objektiivsetest, asjakohastest ja piisavatest tõenditest lähtudes on otsus vastu võetud just võimu kuritarvitamise eesmärgil. Kui kavandatud eesmärke on mitu, ja isegi kui sisuliselt õigete põhjenduste hulgas esineb väär põhjendus, ei ole siiski otsus tehtud võimu kuritarvitades, kui see ei kahjusta otsuse peamist eesmärki.

Kehtivate õigusnormide rikkumise kohta tõendite puudumine ei mõjuta siiski seda, et haldusasutus on võinud võimu kuritarvitada.

Komisjoni poolt määruse nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumise üle artikli 11 alusel vastu võetud otsuse puhul, millega nõutakse teatanud poolelt saadud ebaõigeks osutunud teabe parandamist, on tegemist võimu kuritarvitamisega, kui esinevad objektiivsed, asjakohased ja piisavad tõendid, mis näitavad, et otsus võeti komisjoni poolt vastu selleks, et saavutada pigem koondumise uurimise tähtaja peatamine, kui selle sama uurimise jaoks vajaliku teabe parandamine. Asjaolu, et teatanud poolte edastatud teabest püüti andmete õigsuse täiendava kontrolli käigus süstemaatilisest vigu leida, ei viita võimu kuritarvitamisele. Samuti ei kujuta endast viidet võimu kuritarvitamisele see, et sellise otsuse koostamine, millega nõuti täiendavat teavet, algas enne seda, kui analüüsiti nende vigade mõju komisjoni uurimisele.

(vt punktid 98–100, 106 ja 109)