ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kohtuasi T-346/18: 29. mail 2018 esitatud hagi – Advance Magazine Publishers versus EUIPO – Enovation Brands (VOGUE)

29. mail 2018 esitatud hagi – Advance Magazine Publishers versus EUIPO – Enovation Brands (VOGUE)

(Kohtuasi T-346/18)

Pooled

Hageja: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Ameerika Ühendriigid) (esindaja: barrister T. Alkin)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Enovation Brands, Inc. (Aventura, Florida, Ameerika Ühendriigid)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: hageja

Vaidlusalune kaubamärk: ELi kaubamärgi taotlus – registreerimistaotlus nr 12 010 039

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 27. märtsi 2018. aasta otsus asjas R 259/2017-4

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsuse see osa, mis puudutab määruse nr 2868/95 eeskirja 20 lõike 7 punkti c/eeskirja 50 lõiget 1;

— mõista hageja kohtukulud välja teiselt menetluspoolelt.

Väide
2.

Teine väide, mis on esitatud teise võimalusena, ja mille kohaselt meetme valikulisusega seoses rikuti ELTL artikli 107 lõiget 1. — Selle kohta väidab hageja, et söeküttel töötavatele elektrijaamadele tehtavad maksed, et nad saaksid jätkata investeeringutega, ei saa kuidagi olla valikulised, sest kõnesolevad maksed piirduvad sellega, et asetada võrdsetesse tingimustesse kõik pärast 1998. aastat tehtud suured investeeringud, sõltumata sellest, mis tehnoloogiaga on tegemist ja/või sellest, kas kõnealused käitised on kombineeritud tsükliga gaasiturbiin-elektrijaamad või söeküttel töötavad elektrijaamad, ehkki makse suurust on varieeritud sõltuvalt investeeringu suurusest. — Igal juhul ja isegi eeldades, et komisjoni järeldused vaidlustatud otsuses on õiged, quod non, tõdeb hageja, et arvestades tema majanduslikku ja õiguslikku olukorda ei olnud söeküttel töötavad elektrijaamad sarnases faktilises ja õiguslikus olukorras, nagu muud tüüpi jõuallika baasil töötavad elektrijaamad. Nimelt olid söeküttel töötavad elektrijaamad enne 1998. aastat rajatutest ainsana kohustatud tegema väga suuri investeeringuid selleks, et nad saaksid tegevust jätkata, ja ilma kõnesoleva toetuseta oleks nad sunnitud olnud tegevuse lõpetama, mis oleks seadnud ohtu Hispaania elektrisüsteemi varustuskindluse.
10.

Kümnes väide, mille kohaselt on rikutud kohustust jõustada rahvusvahelisi inimõigusi ja rahvusvahelist humanitaarõigust, kuna see, kui liit täidaks oma rahvusvahelisi kohustusi läänesaharalaste suhtes, eeldaks vähemalt, et nõukogu hoiduks vaidlustatud otsuse tegemisest, kuna see võimaldab teatava rahvusvahelise kokkuleppe kehtima hakkamist, mida kohaldatakse Maroko okupeeritud Lääne-Sahaara suhtes.
(ii)

on määratud ilma seda põhjendamata, et eespool nimetatud pakkumus on kõige madalam õiguspärane pakkumus, samas kui selle pakkuja pakkumus ei ole tingimata kõige madalam õiguspärane pakkumus, sest see sisaldab põhjendamatult madalaid hindu ja oleks tulnud tunnistada õigusvastaseks ja kõrvale jätta pärast seda, kui Euroopa Parlament on küsimuse täpsemalt ja süvitsi läbi vaadanud.
2.

Teine väide, et rikutud on õigusliku ühtsuse põhimõtet, kuna Prantsusmaa on täiesti samas olukorras Slovakkiaga, kelle puhul Üldkohus otsustas, et „kohustusliku ravikindlustuse pakkumine Slovakkias on majandustegevus, arvestades tervisekindlustusettevõtjate kasumi taotlemise eesmärki ning tihedat konkurentsi teenuste kvaliteedi ja pakkumise osas“ (5. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Dôvera zdravotná poist’ovňa vs. komisjon, T-216/15, ei avaldata, EU:T:2018:64, punkt 68). Hageja hinnangul ei saa seega Prantsusmaa puhul teha teistsugust otsust.
1.

Esimene väide, et vaidlustatud otsus on akt, mis võeti vastu ELTL artikli 155 lõiget 2 rikkudes. Komisjonil puudus pädevus keelduda tegemast ettepanekut, et nõukogu rakendaks kokkuleppe nõukogu otsusega, kui puudusid igasugused vastuväited nii kokkuleppe osapoolte esindatuse kui ka kokkuleppe seaduslikkuse osas. — Hagejad väidavad, et komisjoni otsus mitte teha nõukogule ettepanekut, et kokkulepe rakendataks nõukogu otsusega, rikub ELTL artikli 155 lõiget 2 ning on vastuolus sotsiaalpartnerite sõltumatuse austamise nõudega, mis on sätestatud ELTL artiklis 152. — Hagejad väidavad veel, et komisjon oli kohustatud tegema nõukogule ettepaneku, välja arvatud juhul, kui ta esitab põhjendatud aluse järelduseks, et kokkuleppe osapoolteks olevad sotsiaalpartnerid ei olnud piisavalt esindavad või et kokkulepe ei olnud seaduslik. — Hagejad väidavad lisaks, et komisjon viis läbi kokkuleppe asjakohasuse hindamise, mis ei kuulu tema pädevusse.
1.

Subsidiaarsuse põhimõtte rikkumine Hagejad väidavad esimeses väites, et komisjon võtab vaidlustatud otsusega õigusliku aluse Saksamaa Bundeskartellamtis (föderaalne konkurentsiamet) lahendamisel olevalt menetluselt, mis on praeguseks hetkeks olnud pooleli juba rohkem kui kolm aastat ja milles on jõutud otsuse tegemise staadiumisse.
4.

Neljas väide, mille kohaselt asjaolu, et vaidlustatud konkursiteadetes ei ole sõnaselgelt täpsustatud, et 1. keel peab olema see keel, mida kandidaat valdab vähemalt C1 tasemel (ladusalt), toob kaasa rahvuse ja „kõneldava“ keele alusel diskrimineerimise, mis on vastuolus määruse nr 1/58 artikliga 1, harta artikliga 22, ning personalieeskirjade artikli 1d lõigetega 1 ja 6, artikliga 27 ja artikli 28 punktiga f.
4.

Neljas väide, et otsus rikub ELTL artikli 107 lõiget 1 ja põhjendamiskohustust, sest eelise andmist on otsuses järeldatud lähtudes eeldusest, et litsentsitasud ei olnud kooskõlas reaalturuväärtuse põhimõttega. — Eelise andmise järeldus eeldab seda, et LuxOpCo pidi maksma reaalturuväärtuse põhimõttega ilmselgelt vastuolus olevat siirdehinda, ning on seetõttu alusetu.
1.

Esimene väide, et komisjon ületas lennundusohutuse valdkonnas makse kehtestades oma pädevust. Hageja väidab, et „lõiv“ lennukite eest kategoorias 2000 – 5700 kg tõuseb maksudeks, kuna „kindlasummaline lõiv“„hüppab dramaatiliselt“ üle 1700 protsendi. Sellel konkreetsel juhul on kostja teenus kodanikule „tasu“ eest niivõrd tähtsusetu (minimaalne), et kostja teenust ei saa pidada vastusoorituseks, vaid tegemist on maksustamisega. Komisjon ei ole siiski pädev kehtestama makse lennundusohutuse valdkonnas. Komisjoni määrus (EL) nr 319/2014, mis näeb hageja lennuki sarnaste lennukite sertifitseerimistoimingute eest ette 263800 euro suuruse kindlasummalise lõivu, mis väidetavalt ei ole mingil viisil seotud kostja tegelike toimingutega ja seetõttu ei ole võrdväärne kostja osutatud teenustega, rikub seega pädevuse andmise põhimõtet.
3.

Kolmas väide, et valikukomisjon rikkus konkursiteadet esiteks seetõttu, et ta samastas valikvastustega küsimustiku ja üldpädevuse hindamiseks mõeldud testi eest saadud punktide arvestamisel õigusvastaselt kaks erinevat mõistet („nõutud miinimumhinne“ ja „välistavus“) ning teiseks seetõttu, et ta valis üldpädevuse hindamiseks mõeldud testis lahendamiseks välja kaasuse, mis oli liiga spetsiifiline ja asetas eelisolukorda inimesed, kel juba oli OLAFi juures töötamise kogemus.
—

Česká pošta turukäitumise tõttu, mille eesmärk on tõrjuda konkurendid turult, oleks komisjon pidanud olema kohustatud kehtestama täiendavad nõuded, et tagada, et kaubanduse arengut ei kahjustataks ÜMPT raamistiku 2011 punkti 51 ja järgnevad punktid tähenduses ulatuses, mis on vastuolus liidu huvidega, kuid komisjon seda ei teinud.
Kohtuasi T-258/18: 23. aprillil 2018 esitatud hagi – Brunke versus komisjon

23. aprillil 2018 esitatud hagi – Brunke versus komisjon

(Kohtuasi T-258/18)

Pooled

Hageja: Lothar Brunke (Berliin, Saksamaa) (esindaja: advokaat A. Schniebel)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tuvastada, et isiku suhtes, kel puudub eriarsti kvalifikatsioon, on direktiiv 2005/36/EÜ arstina töötamise võimalustega seoses diskrimineeriva toimega;

— teise võimalusena kohustada kostjat, et ta teeks hageja kasuks Üldkohtu õiguslikku seisukohta järgiva otsuse, millega võimaldataks tal mõistliku aja jooksul liituda erialaarstide kutseliiduga loodusravi erialaarstina, tunnustades tema pikaaegset kogemust loodusravi eraarstina ja täienduskoolitust, mille ta läbis töötamise ajal lisaks;

— kolmanda võimalusena tuvastada, et komisjon ei ole täitnud talle EL toimimise lepingust tulenevaid kohustusi, sest ta ei ole teinud otsust ei hageja 6. juuni 2017. aasta ega 27.detsembri 2017. aasta kaebuse kohta.

Väited ja peamised argumendid

Hageja väidab hagi põhjendades, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/36/EÜ ( 1 ) takistab tal tegutseda Euroopa Liidus arstina, sest puuduvad sätteid, mis võimaldaksid teha erandi mitte-erialaarstidele ja seetõttu toob see hageja jaoks faktiliselt kaasa sel erialal töötamise keelu. Sellega seoses heidab hageja ette, et komisjon ei ole seda diskrimineerimist hinnanud.

( 1 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiiv 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta (ELT L 255, 30.9.2005, lk 22).
Kohtuasi T-413/18: 4. juulil 2018 esitatud hagi – Portigon versus Ühtne Kriisilahendusnõukogu

4. juulil 2018 esitatud hagi – Portigon versus Ühtne Kriisilahendusnõukogu

(Kohtuasi T-413/18)

Pooled

Hageja: Portigon AG (Düsseldorf, Saksamaa) (esindajad: Rechtsanwalt D. Bliesener ja Rechtsanwalt V. Jungkind)

Kostja: Ühtne Kriisilahendusnõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada kostja 12. aprilli 2018. aasta otsus ühtsesse kriisilahendusfondi 2018. aasta eest tehtavate ex-ante-osamaksete arvutamise kohta (SRB/ES/SRF/2018/03) hagejat puudutavas osas;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja seitse väidet, mis on põhiosas identsed või sarnased väidetega, mis on esitatud kohtuasjas T-420/17, Portigon vs. Ühtne Kriisilahendusnõukogu ( 1 ).

( 1 ) ELT 2017, C 277, lk 56.
3.

Kolmas väide, et liidu asutus on õigusvastaselt tegutsenud, mis tekitab liidu lepinguvälise vastutuse ELTL artikli 268 alusel. — Ta väidab selle kohta, et Ühtne Kriisilahendusnõukogu tegevus vastab kõigile tingimustele, mis on liidu kohtute poolt selle nõude esitamiseks kindlaks määratud, nimelt esineb institutsioonidele ette heidetud tegevuse õigusvastasus, tegelik kahju ja põhjuslik seos tegevuse ja kahju vahel.
2.

Teine väide, et vaidlustatud otsusega on rikutud hageja kaitseõigusi, kui artiklis 1 on väidetud, et hageja osales tuvastatud rikkumises, samas kui seda ei olnud märgitud ega isegi väidetud vastuväiteteatises. Peale selle oleks selline järeldus nii õiguslikult kui faktiliselt väär ning see sisaldaks vastuolulist järeldust ja põhjendust, kuna selles on väidetavalt samaaegselt mööndud (kuid peetud ebaoluliseks), et NEC Corporation ei olnud rikkumisest teadlik ja et samas NEC Corporation on sõnaselgelt vastutav emaettevõtjana selle eest, et (väidetavalt) oli tal kontroll Tokin Corporationi üle teatud ajavahemikul.
Kohtuasi T-405/18: 3. juulil 2018 esitatud hagi – Holmer Dahl versus JUR

3. juulil 2018 esitatud hagi – Holmer Dahl versus JUR

(Kohtuasi T-405/18)

Pooled

Hageja: Helene Holmer Dahl (Madrid, Hispaania) (esindajad: advokaadid R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías ja A. Lois Perreau de Pinninck)

Kostja: Ühtne Kriisilahendusnõukogu (JUR)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul.

— Tuvastada Ühtse Kriisilahendusnõukogu lepinguvälise vastutuse olemasolu ja mõista temalt hageja kasuks välja hüvitis kahju eest, mis tuleneb kogu tema tegevusest ja tegevusetusest, mille tõttu hageja jäi ilma oma BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A. võlakirjadest ja väärtpaberitest.

— Mõista Ühtselt Kriisilahendusnõukogult välja hüvitis hagejale tekitatud kahju eest („tasumisele kuuluv summa“): — hüvitis varalise kahju eest, mis tekkis Banco Populari aktsiate tühistamise tõttu, kogusummas 160558,41 eurot ning — hüvitis mittevaralise kahju eest summas kuni 160558,41 eurot või selline summa, mida Üldkohus loeb kohaseks välja mõista.

— Mõista välja intressid alates 7. juunist 2017 kuni käesolevas asjas kohtuotsuse tegemiseni.

— Suurendada sissenõutavat summat viivise võrra, mida arvestatakse alates käesolevas asjas kohtuotsuse kuulutamisest kuni sissenõutava summa tervikuna maksmiseni, EKP poolt peamiste refinantseerimistehingute puhul aluseks võetavas intressimääras, millele lisandub kaks protsendipunkti.

— Mõista kohtukulud välja Ühtselt Kriisilahendusnõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Väited ja peamised argumendid on samad, mis on esitatud kohtuasjas T-659/17, Vallina Fonseca vs. Ühtne Kriisilahendusnõukogu (2017 C 424, lk 42).
—

Hageja leiab, et toimeaine glüfosaat loa pikendamine on haldusakt, mida on määruse nr 1367/2006 artikli 10 lõike 1 kohases menetluses võimalik kontrollida.
2.

Teine väide, et on rikutud õigusnorme seoses ühe ja pideva rikkumise määratlusega ja seoses oletusega, et hageja vastutab osalemise eest. Teine väide puudutab väidetavaid vigu, mida komisjon tegi seoses nende kontaktide määratlemisega, mis on tehtud kindlaks kui üks ja pidev rikkumine, ja seoses hageja vastutusega sellise rikkumise eest. Esiteks ei ole komisjon õiguslikult piisavalt tuvastanud ühe ja pideva rikkumise ulatust. Teiseks eksis komisjon, kui ta pidas hagejat vastutavaks nende kontaktide eest, milles ta ei osalenud. Kolmandaks jõudis komisjon ekslikult järeldusele, et rikkumine jätkus katkematult enne 7. novembrit 2003. Neljandaks eksis komisjon, kui ta pidas hagejat vastutavaks ühes ja pidevas rikkumises osalemise eest pärast 10. novembrit 2008. Seetõttu on komisjoni võimalus määrata hagejale karistusi aegunud. Viiendaks leidis komisjon ekslikult, et hageja osalemine ühes ja pidevas rikkumises jätkus hoolimata tema sõnaselgest avaldusest, et tal puudub seotus.
2.

Teine väide, et vaidlustatud otsust ei ole piisavalt põhjendatud ning sellega on rikutud õigusnormi, kuna komisjon on teinud järelduse, et ta ei kaldu kõrvale suunistest trahvide arvutamise meetodi kohta, mis on kehtestatud määruse nr 1/2003 ( 2 ) artikli 23 lõike 2 punktiga a, ja ei vähenda Rubyconi trahvi täiendavalt, rikkudes EL õiguse proportsionaalsuse ja võrdse kohtlemise põhimõtteid ning karistuste individuaalsuse põhimõtet.
1.

Esimene väide, et on rikutud õigust olla ära kuulatud ja põhiõiguste harta artiklit 41. Hageja väidab, et komisjon rikkus tema õigust olla ära kuulatud, kuna ta ei võimaldanud tutvuda kõigi toimiku dokumentidega, millele komisjon vaidlustatud otsuses viitas, ei esitanud kõiki potentsiaalselt süüst vabastavaid tõendeid, ei esitanud asjaolusid kirjeldava kirja asemel täiendavat vastuväiteteatist, et parandada esialgse vastuväiteteatise vigu, ning ei võimaldanud piisavalt tutvuda teiste pooltega peetud kohtumiste protokollidega.
1.

Teine väide, et komisjon on rikkunud määruse nr 1/2003artikli 23 lõiget 3 ja isikliku vastutuse põhimõtet, kui ta kohaldas trahvi põhisummale vähendamist kergendavate asjaolude tõttu, selle asemel et vähendada raskusastme määra, mida kasutati põhisumma arvutamisel seoses selle rikkumise osaga, mille eest hageja tunnistati vastutavaks.
3.

Kolmas väide seoses tühistamisnõudega, et kliimamuutus on juba põhjustamas kahju ja põhiõiguste rikkumisi ning teeb seda jätkuvalt. Edasine kasvuhoonegaaside keskkonda laskmine, mis nendele tagajärgedele kaasa aitab, on seetõttu õigusvastane, kui see ei ole objektiivselt põhjendatav ja kui liit on püüdnud seda vähendada oma tehnoloogilise ja majandusliku võimekuse ulatuses.
Kohtuasi T-385/18: 25. juunil 2018 esitatud hagi – Aldi versus EUIPO – Crone (CRONE)

25. juunil 2018 esitatud hagi – Aldi versus EUIPO – Crone (CRONE)

(Kohtuasi T-385/18)

Pooled

Hageja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Saksamaa) (esindajad: advokaadid N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen ja M. Minkner)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Christoph Michael Crone (Krefeld, Saksamaa)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Taotleja: apellatsioonikoja menetluse teine pool

Vaidlusalune kaubamärk: ELi kaubamärgi CRONE registreerimistaotlus nr 14 854 533

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO esimese apellatsioonikoja 14. märtsi 2018. aasta otsus asjas R 1100/2017-1

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väide
—

tühistada vaidlustatud otsus niivõrd, kuivõrd apellatsioonikoda: a) jättis hageja kaebuse R 979/2017-4 rahuldamata; b) osaliselt rahuldas Thalgo TCH esitatud tühistamiskaebuse R 1070/2017-4 seoses Nizza klassifikatsiooni klassi 3 kuuluvate kaupadega; c) tunnistas ELi kaubamärgi nr 11 649 324 kehtetuks seoses kaupadega klassis 3; d) kinnitas EUIPO 21. märtsi 2017. aasta otsuse (tühistamismenetlus nr 11 974 C) osas, milles otsuse kohaselt on hageja kaubamärk tunnistatud klassi 3 kuuluvate kaupadega seoses kehtetuks;
2.

Teine väide, et vaidlustatud otsused rikuvad otsuse BCE/2004/3 artikli 4.1 punkti c, kuna neist on keeldutud lubamast hagejal tutvuda taotletud teabega põhjendusel, et dokumendid on kas tervikuna või osaliselt kaitstud üldise eeldusega juurdepääsu puudumise kohta, kuna need on konfidentsiaalsed dokumendid, mis on kaitstud institutsioonide suhtes kohaldatava ametisaladusega. Seda üldist eeldust juurdepääsu puudumise kohta ei ole sõnaselgelt ette nähtud kohaldatavates vastava valdkonna õigusnormides ning kui see eksisteeriks, siis see ei oleks kohaldatav, kuna dokumentidega tutvumise õiguse erandeid ei ole võimalik laialt ja analoogia alusel tõlgendada.
1.

Esimene väide, mille kohaselt on rikutud direktiivi 2014/59/EL (2) artikli 103 lõiget 2, määruse nr 806/2014 (3) artikli 70 lõiget 2 ja delegeeritud määruse artikli 4 lõiget 1, kasutades hageja netokohustuste kindlaksmääramiseks võrreldamatuid andmeid. — Direktiivi 2014/59/EL artikli 103 lõike 2 ja määruse nr 806/2014 artikli 70 lõike 2 tekstist ja eesmärkidest nähtub, et Ühtne Kriisilahendusnõukogu peab kasutama sama kuupäeva või ajavahemiku andmeid, et arvutada netokohustused nende sätete kohaselt. — Delegeeritud määruse artikli 4 lõike 1 tekstist ja eesmärkidest – pidades silmas ka direktiivi 2014/59/EL ja määrust nr 806/2014 – nähtub, et Ühtne Kriisilahendusnõukogu peab kasutama võrreldavaid andmeid, et tagada panga riskiprofiili alusel osamakse õiglane arvutamine.
—

tühistada Ühtse Kriisilahendusnõukogu 12. aprilli 2018. aasta otsus ühtsesse kriisilahendusfondi 2018. aasta eest tehtavate ex-ante-osamaksete arvutamise kohta (SRB/ES/SRF/2018/03) („Decision of the Single Resolution Board of 12 April 2018 on the calculation of the 2018 ex ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2018/03)“) ja selle lisa vähemalt osas, milles see otsus puudutab hageja makstavat osamakset, ning
1.

Oluliste kaitseõiguste ja menetluspõhimõtete rikkumine Esimeses väites leiavad hagejad eelkõige, et Bundeskartellamt (föderaalne konkurentsiamet) on komisjonile edastanud teavet, mille hagejad on alates 2014. aastast pooleliolevas liikmesriigis toimuvas menetluses koostööd tehes Bundeskartellamtile andnud – seetõttu ei oleks seda määruse (EÜ) nr 1/2003 ( 1 ) artikli 12 aluselt toimuva teabevahetuse raames tohtinud edastada.
—

võtta arvesse, et käesoleva hagiga vaidlustatakse petitsioonikomisjoni otsus, ja pärast hagi vastuvõetavaks tunnistamist tuvastada, et rikutud on õigusi, tagades seeläbi hageja huvid Üldkohtus;
3.

Kolmas väide, et rakendusmäärus rikub määruse nr 854/2004 (2) artikli 12 lõiget 2 ja artikli 12 lõike 4 punkti c, hinnates üksikute ettevõtete vastavust nõuetele, ja et komisjon tegi määrava tähtsusega asjaolude hindamisel ilmselge hindamisvea.
2.

Teine väide, et komisjoni kohustataks maksma välja abikõlbulikud kulud hagejale, kes on esialgne abisaaja ja lepinguosaline toetuslepingus nr INEA/CEF/ICT/A2015/1154788, meede 2015-SK-IA-0038 – „Slovak Safer Internet Centre IV“, vastavalt sellele kehtivale ja tegelikule lepingule ja täpsemalt selle artiklile 4.1.3, võttes aluseks asjaolu, et komisjon on pädev reguleerima projekti rakendusküsimusi ja rahaülekandeid seoses komisjoni ja hageja vahelise kehtiva ja tegeliku lepinguga. — vaidlustatud komisjoni otsus tugineb finantsmääruse (1) artiklil 68, sedastades, et „tuleb kehtestada eeskirjad seoses vara inventarinimestikuga ja selgitada peaarvepidajate ja eelarvevahendite käsutaja vastavad vastutusvaldkonnad, ning inventarinimestikku kantud vara edasimüügile kohaldatavad eeskirjad, lähtudes tõhusast varahaldusest“. Selles mõttes rõhutab hageja, et hageja on komisjoni korduvalt teavitanud sellest, et komisjoni oli tema suhtes algatatud menetluses ajanud ta segamini ühe teise organisatsiooniga, mis tegeles eelmiste sarnaste projektidega.
2.

Teine väide, et otsus SEC/EB/X/17/398a.rev-1/final („General Methodology for the Practical Implementation of the Career Transition Support Scheme (CTS)“) on õigusvastane, ja seda muu hulgas põhjusel, et see rikub 17. mai 2017. aasta otsust ECB/2017/NP19.
2.

Teine väide, et hagejate rikkumisele, millele nad Üldkohtus vastu vaidlevad, viitavat teavet sisaldava otsuse avaldamine enne Üldkohtu sisulise otsuse tegemist kohtuasjas Crédit agricole ja Crédit Agricole Corporate and Investment Bank vs. komisjon (T-113/17) kujutab endast süütuse presumptsiooni rikkumist. Seega rikub vaidlustatud otsus õigusnormi, jättes rahuldamata hagejate taotlused käsitleda seda teavet konfidentsiaalsena.
5.

Viies väide, et rikuti ELTL artikli 107 lõiget 1, kuna komisjon tegi väära järelduse, et lennujaama ja hagejate vahel sõlmitud lepingud andsid hagejatele eelise. Komisjon lükkas vääralt kõrvale võimaluse, et osa turundusteenustest võis olla sisse ostetud üldistest huvidest lähtuvalt, keeldus vääralt vastu võtmast hagejate pakutud võrdlevat analüüsi, tegi ilmseid hindamisvigu ja jättis oma kasumlikkuse analüüsis esitamata põhjendused, lähtudes oma järeldustes puudulikest, ebausaldusväärsetest ja asjakohatutest andmetest; samuti ei väärtustanud ta piisavalt turundusteenuste lepingu alusel osutatud teenuseid, jätis vääralt kõrvale põhjendused, miks lennujaam otsustas osta turundusteenuseid ja jättis vääralt tähelepanuta Ryanairi tegevuse laiema kasu lennujaamale.
1.

Esimene väide, et komisjon rikkus õigusnormi, kui ta kohaldas vale õiguslikku kriteeriumi kohustuste alusel eelisõiguste omandamisele. Hageja väidab, et hinnates seda, kas Delta oli kohustustest tulenevaid teenindusaegu „asjakohaselt kasutanud“, oli komisjon otsustanud, et ainus analüüs, mida teha tuleb, on kontrollida, kas Delta oli „kuritarvitavas“ olukorras. Hageja väidab lisaks, et vastupidi komisjoni seisukohale viib kohustuste sõnastuse, konteksti ja eesmärgi kontrollimine tõdemuseni, et „kuritarvitamise puudumine“ ei ole asjakohane ning et mõiste „asjakohane kasutamine“ nõuetekohane tõlgendamine kohustustes oleks eeldanud, et komisjon kontrollib, kas teenindusaegade kasutamine oli „kooskõlas pakkumisega“, mida Delta ametlikult nende teenindusaegade saamiseks esitas.
18. juulil 2018 esitatud hagi – Pareto Trading versus EUIPO – Bikor ja Bikor Professional Color Cosmetics (BIKOR EGYPTIAN EARTH)

(Kohtuasi T-438/18)

(2018/C 319/28)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Pareto Trading Co., Inc. (Carlstadt, New Jersey, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: advokaadid I. Sempere Massa, C. Martínez-Tercero Molina, V. Balaguer Fuentes)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teised menetluspooled apellatsioonikojas: Bikor Elżbieta Korbut (Gdańsk, Poola) ja Bikor Professional Color Cosmetics Małgorzata Wedekind (Gdańsk)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi omanik: apellatsioonikoja menetluse teine pool

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärgi BIKOR EGYPTIAN EARTH taotlus –ELi kaubamärk nr 9 561 788

Menetlus EUIPOs: kehtetuks tunnistamise menetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO esimese apellatsioonikoja 24. aprilli 2018. aasta otsus asjas R 1826/2015-1

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista menetluskulud, kaasa arvatud EUIPO tühistamisosakonna ja esimese apellatsioonikoja menetluse kulud välja EUIPO-lt.

Väide
4.

Neljas väide, et on rikutud kaitseõigusi, sest nõukogu ei algatanud enne vaidlustatud otsuse vastuvõtmist mingisugust arutelu Front Polisarioga, kes on ainus Lääne-Sahara rahva esindaja.
2.

Teine väide, et on tehtud ametialane eksimus, ei ole järgitud edutamiseks pakutud isikute nimekirja vastuvõtmisele eelnevat menetlust ja on koheldud ebavõrdselt.