ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Kohtumenetlus – Menetlusse astumine – Huvitatud isikud – Oma liikmeid kaitsev esindusühendus – Vastuvõetavus kohtuasjades, milles tekivad nimetatud liikmeid puudutada võivad põhimõttelised küsimused – Tingimused – Lai tõlgendus

(Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 40 teine lõik ja artikli 53 esimene lõik)

2. Kohtumenetlus – Menetlusse astumine – Huvitatud isikud – Sellise esindusühenduse liige, kellele on antud luba menetlusse astuda – Vastuvõetavus – Tingimus – Vaidluse lahendi suhtes ühenduse huvist eraldiseisev huvi

(Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 40 teine lõik ja artikli 53 esimene lõik)

Summary

1. Vt otsuse tekst.

(vt punktid 22, 23 ja 69)

2. Oma liikmete huvide kaitseks loodud esindusühenduse taotlusele lisaks esitatud liikmete samasisuliste menetlusse astumise taotluste rahuldamine eeldab seda, et viimased tõendaksid, et neil on selle ühenduse huvidest, mille liikmed nad on ja millele on antud luba menetlusse astuda, vaidluse lahendi suhtes eraldiseisvad huvid.

(vt punkt 66)
Otsese puutumuse tingimus nõuab ELTL artikli 263 neljandas lõigus märgitud teise ja kolmanda eelduse põhjal füüsiliste või juriidiliste isikute esitatud hagi raames kahe kumulatiivse kriteeriumi täitmist: esiteks, et vaidlustatud meede avaldaks otsest mõju isiku õiguslikule olukorrale, ja teiseks, et see ei jätaks meedet rakendama kohustatud adressaatidele mingit kaalutlusõigust – akti rakendamine peab olema puhtautomaatne ja tulenema vaid liidu õigusnormidest, ilma et kohaldataks muid vahenorme. Neid tingimusi ei saa mõjutada isikute õigus tõhusale kohtulikule kaitsele.

Määruse nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, artikli 8 lõike 1 alusel vastu võetud komisjoni otsus, mis puudutab selliste toodete eksportijate pakutud hinnakohustuse heakskiitmist, mille suhtes on komisjoni ja nõukogu määruste alusel kehtestatud vastavalt ajutised ja lõplikud dumpinguvastased tollimaksud, ei tekita õiguslikke tagajärgi, mis võiks otseselt mõjutada liidu tootjate olukorda. Määrusega nr 1225/2009 kehtestatud süsteemist tuleneb, et hinnakohustuste heakskiitmise otsuse tegemise tõttu ei ole nendes pakkumistes märgitud import dumpinguvastastest tollimaksudest vabastatud. Maksuvabastus tuleneb kas komisjoni poolt kõnealuste hinnakohustuste rakendamiseks ajutised dumpinguvastased tollimaksud kehtestavas määruses toodud sätetest või siis nõukogu poolt lõplikud dumpinguvastased tollimaksud kehtestavas määruses toodud sätetest.

Olgugi et määruse nr 1225/2009 artikli 8 lõike 1 teine lause sätestab, et juhul kui komisjon kiidab sellise pakkumise heaks, ning senikaua, kuni kõnealused pakkumised on jõus, ei kohaldata nende kohustuste kehtimise ajal ajutisi või lõplikke tollimakse nende äriühingute valmistatud asjaomaste toodete impordi suhtes, keda nimetatakse komisjon hinnakohustuse heakskiitmise otsuses; nimetatud säte nõuab siiski hinnakohustuse kehtivuse perioodiks dumpinguvastastest tollimaksudest vabastamist, kas komisjoni ajutise dumpinguvastase määruse või nõukogu lõpliku dumpinguvastase määruse sätete alusel.

(vt punktid 40, 48, 51, 52 ja 54)
ÜLDKOHTU MÄÄRUS (apellatsioonikoda)

18. september 2014

Luigi Marcuccio

versus

Euroopa Komisjon

„Apellatsioonkaebus — Avalik teenistus — Ametnikud — Esimeses kohtuastmes hagi läbi vaatamata jätmine ilmselge vastuvõetamatuse tõttu — Faksi teel esitatud hagiavalduse ja hiljem esitatud originaali vastavuse puudumine — Hagi esitamise tähtaeg — Hilinemine — Osaliselt ilmselgelt vastuvõetamatu ja osaliselt ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus”

Ese:

Apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu (teine koda) 17. oktoobri 2013. aasta määruse peale kohtuasjas F‑127/12: Marcuccio vs. komisjon (EKL AT, EU:F:2013:161) selle määruse tühistamise nõudes.

Otsus:

Jätta hagi rahuldamata. Jätta L. Marcuccio kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud. Mõista vastavalt Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artiklile 90 L. Marcucciolt Avaliku Teenistuse Kohtu kasuks välja 2000 euro suurune summa.

Kokkuvõte

Kohtumenetlus – Hagimenetluse algatusdokument – Vorminõuded – Faksi teel tähtaegselt esitatud hagiavaldus – Advokaadi omakäeline allkiri, mis erineb posti teel saadetud hagiavalduse originaalil olevast allkirjast – Tagajärg – Faksi saamise kuupäeva arvessevõtmata jätmine hagi esitamise tähtaja järgimise hindamisel

(Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 21; Üldkohtu kodukord, artikli 34 lõiked 1 ja 6)

Seoses hagejat esindava advokaadi allkirja, mis on faksi teel esitatud hagiavaldusel, ja seejärel hiljemalt kümme päeva pärast kohtukantseleisse esitatud originaalil oleva allkirja omavahelise suhtega tuleb märkida, et kui faksi teel esitatud hagiavaldusel olev allkiri ei ole identne seejärel esitatud hagiavalduse originaalil oleva allkirjaga, siis ei saa faksi teel saadetud hagiavaldust hagi esitamise tähtaja järgimisel arvesse võtta.

Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikli 34 lõikes 6 on nimelt ette nähtud, et kuupäeva, mil menetlusdokumendi allkirjastatud originaali ärakiri jõuab Avaliku Teenistuse Kohtu käsutuses oleva tehnilise sidevahendi teel kohtukantseleisse, võetakse menetlustähtaegade järgimise üle otsustamisel arvesse vaid siis, kui menetlusdokumendi allkirjastatud originaal esitatakse kohtukantseleisse hiljemalt kümme päeva pärast originaali ärakirja kättesaamist. Selle sätte range kohaldamine vastab õiguskindluse nõudele ja vajadusele hoida kohtumõistmisel ära igasugune diskrimineerimine või meelevaldne kohtlemine.

(vt punktid 11 ja 18)

Viited:

Euroopa Kohus: kohtuotsus, 22.9.2011, Bell & Ross vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑426/10 P, EKL, EU:C:2011:612, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika.

Üldkohus: kohtumäärused, 14.11.2013, Marcuccio vs. komisjon, T‑229/13 P, EKL AT, EU:T:2013:608, punktid 14‑20; 19.12.2013, Marcuccio vs. komisjon, T‑385/13 P, EKL AT, EU:T:2013:710, punktid 13‑21, ning 10.4.2014, Marcuccio vs. komisjon, T‑57/14 P, EKL AT, EU:T:2014:223, punkt 9.
ÜLDKOHTU MÄÄRUS (apellatsioonikoda)

18. september 2014

Luigi Marcuccio

versus

Euroopa Komisjon

„Apellatsioonkaebus — Avalik teenistus — Ametnikud — Esimeses kohtuastmes hagi läbi vaatamata jätmine ilmselge vastuvõetamatuse tõttu — Faksi teel esitatud hagiavalduse ja hiljem esitatud originaali vastavuse puudumine — Hagi esitamise tähtaeg — Hilinemine — Osaliselt ilmselgelt vastuvõetamatu ja osaliselt ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus”

Ese:

Apellatsioonkaebus Avaliku Teenistuse Kohtu (teine koda) 17. oktoobri 2013. aasta määruse peale kohtuasjas F‑145/12: Marcuccio vs. komisjon (EKL AT, EU:F:2013:162) selle määruse tühistamise nõudes.

Otsus:

Jätta hagi rahuldamata. Jätta L. Marcuccio kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud. Mõista vastavalt Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artiklile 90 L. Marcucciolt Avaliku Teenistuse Kohtu kasuks välja 2000 euro suurune summa.

Kokkuvõte

Kohtumenetlus – Hagimenetluse algatusdokument – Vorminõuded – Faksi teel tähtaegselt esitatud hagiavaldus – Advokaadi omakäeline allkiri, mis erineb posti teel saadetud hagiavalduse originaalil olevast allkirjast – Tagajärg – Faksi saamise kuupäeva arvessevõtmata jätmine hagi esitamise tähtaja järgimise hindamisel

(Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 21; Üldkohtu kodukord, artikli 34 lõiked 1 ja 6)

Seoses hagejat esindava advokaadi allkirja, mis on faksi teel esitatud hagiavaldusel, ja seejärel hiljemalt kümme päeva pärast kohtukantseleisse esitatud originaalil oleva allkirja omavahelise suhtega tuleb märkida, et kui faksi teel esitatud hagiavaldusel olev allkiri ei ole identne seejärel esitatud hagiavalduse originaalil oleva allkirjaga, siis ei saa faksi teel saadetud hagiavaldust hagi esitamise tähtaja järgimisel arvesse võtta.

Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikli 34 lõikes 6 on nimelt ette nähtud, et kuupäeva, mil menetlusdokumendi allkirjastatud originaali ärakiri jõuab Avaliku Teenistuse Kohtu käsutuses oleva tehnilise sidevahendi teel kohtukantseleisse, võetakse menetlustähtaegade järgimise üle otsustamisel arvesse vaid siis, kui menetlusdokumendi allkirjastatud originaal esitatakse kohtukantseleisse hiljemalt kümme päeva pärast originaali ärakirja kättesaamist. Selle sätte range kohaldamine vastab õiguskindluse nõudele ja vajadusele hoida kohtumõistmisel ära igasugune diskrimineerimine või meelevaldne kohtlemine.

(vt punktid 11 ja 18)

Viited:

Euroopa Kohus: kohtuotsus, 22.9.2011, Bell & Ross vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑426/10 P, EKL, EU:C:2011:612, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika.

Üldkohus: kohtumäärused, 14.11.2013, Marcuccio vs. komisjon, T‑229/13 P, EKL AT, EU:T:2013:608, punktid 14‑20; 19.12.2013, Marcuccio vs. komisjon, T‑385/13 P, EKL AT, EU:T:2013:710, punktid 13‑21, ning 10.4.2014, Marcuccio vs. komisjon, T‑57/14 P, EKL AT, EU:T:2014:223, punkt 9.
ÜLDKOHTU MÄÄRUS (apellatsioonikoda)

14. juuli 2014

Kohtuasi T‑356/13 P

Giorgio Lebedef

versus

Euroopa Komisjon

Apellatsioonkaebus – Avalik teenistus – Ametnikud – Distsiplinaarmenetlus – Distsiplinaarkaristus – Palgaastme alandamine – Osaliselt ilmselgelt vastuvõetamatu ja osaliselt ilmselgelt põhjendamata apellatsioonkaebus

Ese:

Apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu (esimene koda) 24. aprilli 2013. aasta otsuse peale kohtuasjas Lebedef vs. komisjon (F‑56/11, EKL AT, EU:F:2013:49) selle kohtuotsuse tühistamise nõudes.

Otsus:

Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata. Jätta G. Lebedefi kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud käesolevas kohtuastmes.

Kokkuvõte

Ametnike hagid – Õigusvastasuse väide – Aktid, mille õigusvastasusele saab viidata – Lõplikuks muutunud distsiplinaarotsus, mis on tehtud enne vaidlustatud distsiplinaarotsust – Välistamine

(ELTL artiklid 263 ja 277; personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)

Avaliku Teenistuse Kohus ei saa ametnikule distsiplinaarkaristuse määrava otsuse vastu esitatud hagi raames sisuliselt analüüsida õigusvastasuse väidet, mis on esitatud seoses varasema distsiplinaarotsusega, juhul kui viimati nimetatud otsus ei ole vaidlustatud otsuse õiguslik alus ja kui ametnikul on õigus esimesena nimetatud otsus personalieeskirjade artiklites 90 ja 91 ette nähtud tähtaegadel edasi kaevata.

EÜ artikkel 277 väljendab üldpõhimõtet, mis tagab poolele õiguse vaidlustada institutsiooni varasema, vaidlustatud otsuse õiguslikuks aluseks oleva õigusakti kehtivus täiendava nõudega, et saavutada teda otseselt ja isiklikult puudutava akti tühistamine, kui poolel ei olnud õigust esitada EÜ artikli 263 alusel hagi otse niisuguse akti vastu, mis toob tema suhtes kaasa õiguslikke tagajärgi, ilma et tal oleks olnud võimalus taotleda vastavate aktide tühistamist.

Kaebuse ja hagi esitamise tähtajad, mis on kehtestatud õiguslike olukordade selguse ja ‑kindluse tagamiseks, on seotud avaliku korraga ning need ei ole poolte ega kohtuniku muuta. Kui ametnikul lubataks teise distsiplinaarotsuse vastu esitatud hagi raames täiendavalt vaidlustada esimene distsiplinaarotsus, oleks see vastuolus personalieeskirjades ette nähtud õiguskaitsevahendite süsteemi aluseks olevate põhimõtetega ning kahjustaks selle süsteemi stabiilsust ja eiraks selle lähekohaks oleva õiguskindluse põhimõtet.

(vt punktid 23, 24, 31 ja 32)

Viited:

Euroopa Kohus: kohtuotsused, 6.3.1979, Simmenthal vs. komisjon, 92/78, EKL, EU:C:1979:53, punkt 39; ning 19.1.1984, Andersen jt vs. parlament, 262/80, EKL, EU:C:1984:18, punkt 6.

Üldkohus: kohtumäärus, 21.6.2010, Meister vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, T‑284/09 P, EKL, EU:T:2010:246, punkt 25 ja seal viidatud kohtupraktika.
Argumentidega, et kodukorra artikli 43 lõikes 6 sätestatud kümnepäevane tähtaeg hakkab kulgema alates sellise kahe kuu ja kümne päeva pikkuse tähtaja möödumisest, mis tuleneb Euroopa Kohtu põhikirja I lisa artikli 9 esimesest lõigust, Üldkohtu kodukorra artikli 101 lõike 1 punktidest a ja b, mida kohaldatakse sama kodukorra artikli 144 alusel Avaliku Teenistuse Kohtu otsuste peale esitatud apellatsioonkaebuste suhtes, ning artikli 102 lõikest 2, sõltumata faksi kättesaamise kuupäevast, ei saa nõustuda. Eriti kui faks on kätte saadud üle kümne päeva enne Üldkohtu hagi esitamise tähtaja lõppemist, siis kodukorra artikli 43 lõike 6 sätted ei anna alust tähtaja pikendamiseks.

Mõisted „ettenägematu asjaolu” või „vääramatu jõud” Euroopa Kohtu põhikirja artikli 45 teise lõigu tähenduses eeldavad, et tegemist on tavatute raskustega, mis ei sõltu apellandi tahtest ja näivad vältimatud, kuigi ta on rakendanud kogu võimalikku hoolsust. Nimetatud mõisted sisaldavad mõlemad objektiivset elementi, mis puudutab tavatuid ja asjaomasest isikust sõltumatuid tingimusi, ja subjektiivset elementi, mis puudutab asjaomase isiku kohustust kaitsta end tavatu sündmuse tagajärgede vastu, võttes sobivaid abinõusid ilma liigse ohverduseta. Eelkõige peab asjaomane isik hoolsalt jälgima algatatud menetluse kulgu ja eriti olema hoolas määratud tähtaegade järgimisel. Nii ei ole mõiste „vääramatu jõud” kohaldatav olukorras, kus hoolas ja arukas isik oleks objektiivselt olnud võimeline vältima apellatsioonkaebuse esitamise tähtaja möödumist.

Nii on see juhul, kui asjaomane isik otsustas saata apellatsioonkaebuse allakirjastatud originaali, lisad ja selle kinnitatud ärakirjad Üldkohtu kantseleisse postiettevõtjale üleantud postipakiga viis päeva pärast apellatsioonkaebuse esitamist faksiga. Sellega seoses ei võrdu see, kui see ettevõtja ei täida saatja suhtes oma kohustust väljastada postipakk teatud aja jooksul, asjaomase isiku jaoks ettenägematu asjaolu või vääramatu jõuga.

(vt punktid 19, 23 ja 26)

Viited:

Euroopa Kohus: 12. juuli 1984, kohtuasi 209/83: Ferriera Valsabbia vs. komisjon (EKL 1984, lk 3089, punkt 22); 15. detsember 1994, kohtuasi C‑195/91 P: Bayer vs. komisjon (EKL 1994, lk I‑5619, punktid 31 ja 32); eespool viidatud kohtuasi Zuazaga Meabe vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (punktid 18 ja 25); 8. november 2007, kohtuasi C‑242/07 P: Belgia vs. komisjon (EKL 2007, lk I‑9757, punkt 17).
84

Liikmesriikide õiguse ühised põhimõtted, millele on viidatud EÜ artikli 288 teises lõigus, ei saa olla alus väitele, et liit on kohustatud heastama kõik oma organite tegevuse kahjulikud tagajärjed, isegi kui need on selle tegevusega vaid kaudselt seotud. Põhjusliku seose tingimus eeldab nimelt piisavalt otsest põhjuslikku seost institutsioonide tegevuse ja tekkinud kahju vahel (vt selle kohta eespool punktis 81 viidatud kohtuotsus Trubowest Handel ja Makarov vs. nõukogu ja komisjon, punkt 53 ning seal viidatud kohtupraktika).
13

Esiteks, kuigi ta möönab, et ta ei ole registreeritud ühekski Euroopa Liidu liikmesriigis, leiab hageja, et kuna ta tegutseb põhiliselt Iirimaal, siis tuleb teda pidada juriidilise isiku staatuse omandanuks Iirimaa õiguse alusel, kuna selles ei nähta ette mingit siseriiklikes asutustes registreerimise kohustust. Sellega seoses viitab ta Planning and Development Act 2000 (2000. aasta planeerimise ja arendustegevuse seadus), muudetud Planning and Development (Strategic Infrastructure) Act 2006‑ga (2006. aasta (strateegilise infrastruktuuri) planeerimise ja arendustegevuse seadus) (edaspidi „muudetud redaktsioonis 2000. aasta planeerimise ja arendustegevuse seadus”), artikli 37 lõike 4 punktidele c–e. Lisaks täpsustab hageja, et erinevalt hagiavalduses mainitud aadressist on tema asukoht tegelikult Iirimaal. Prantsusmaa aadressi mainimine hagiavalduses on ekslik, kuna see on tema juhataja ja liikmeks oleva, Prantsusmaal registreeritud mittetulundusühingu asukoha aadress.
49

Lõpuks tuleb selles küsimuses uurida, kas hagejate väide taotluse punktis 80, mille kohaselt komisjon mõistis valesti enda kehtestatud aluspõhimõtet meeskonna moodustamise strateegia kohta, mis seisneb tegelikult selles, et see näeb esimesel kahel teenuste osutamise aastal ette nende käsutusse suurema arvu töötajate andmise ja nende arvu olulise vähendamise kolmandal ja neljandal aastal tulenevalt olulisest tõhususe kasvust tänu uuenduslikule ülesannete ühendamise meetodile. Need väited tuleb tagasi lükata osas, milles nendega vaidlustatakse eespool punktides 44–46 esitatud järeldused. Kuigi ei ole välistatud, et esimestel aastatel tehtud jõupingutused uuenduslikuks ülesannete ühendamiseks võivad aidata kaasa sellele, et hilisematel aastatel on kasutajate toeks vaja väiksemat arvu töötajaid ja see võib seega seada kahtluse alla selle mudeli sobivuse, mille alusel pakkujad peavad esitama neljandal lepingutäitmise aastal kasutatavate töötajate arvu, mille alusel arvutatakse automaatselt välja, et esimesel, teisel ja kolmandal aastal vajaminevate töötajate arv on väiksem, ei ole hagejad suutnud esitada tõendeid, mis näitaksid, et nende pakkumus põhineb tõepoolest sellisel meetoditel, mis peavad lisaks olema läbipaistvad, loogilised, asjakohased, kontrollitavad, täielikud ja praktilised, nagu on nõutud hankedokumentides (jagu 1‑5‑0 „Meeskonna moodustamise meetod – finantsaspektid” peatükk 2.2). Ainus tõhusust tõstev tegur, millele hagejad kohtuistungil viitasid, on asjaolu, et nad pakkusid süsteemi, mille puhul kasutajad võivad taotleda riistvara veebipõhise platvormi kaudu, selle asemel et kasutada teisi telekommunikatsioonivahendeid. Kuna sedalaadi argumenti ei saa hinnata ilma seda toetavate konkreetsete tõenditeta, siis tundub, et kuigi sellised meetmed võivad tõhustada teenusekasutajate ajahaldust, siis täiendavate tõendite puudumisel ei näi need meetmed muutvat oluliselt pakkujate meeskonna töö tõhusust, vähemalt jättes esile toomata, milliseid konkreetseid uuendusi nad pakuvad välja oma ülesannete osas anda nõutav meeskond hankija käsutusse.
36

Hagiavalduses ekslikult vaidlustatud akti koostajast erineva kostja nimetamine ei too endaga kaasa hagi vastuvõetamatust, kui hagis on piisavalt teavet, mille alusel saab kahtluseta kindlaks teha isiku, kelle vastu hagi esitati ning kui selles on nimetatud vaidlustatud akt ja selle koostaja. Sel juhul tuleb pidada vaidlustatud akti koostajat kostjaks, isegi kui teda ei ole hagi sissejuhatavas osas sellena märgitud. Kuid sellist olukorda tuleb eristada olukorrast, kus hageja jääb seisukohale, et kostja on isik, kes on ära märgitud hagi sissejuhatavas osas, olles igati teadlik asjaolust, et see isik ei ole vaidlustatud akti koostaja. Viimati nimetatud juhul tuleb kostjaks pidada isikut, kes on hagis sellena märgitud ja vajaduse korral teha sellest tulenevad järeldused hagi vastuvõetavuse kohta (Üldkohtu 16. oktoobri 2006. aasta määrus T‑173/06: Aisne ja Nature vs. komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punktid 17 ja 18 ning seal viidatud kohtupraktika; vt selle kohta ka Üldkohtu 22. novembri 1990. aasta otsus kohtuasjas T-162/89: Mommer vs. parlament, EKL 1990, lk II-679, punktid 19 ja 20).
23

Esiteks tuleb nimelt märkida, et 2. septembri 2013. aasta kiri on vastus varasemale kirjale, mille hageja saatis komisjonile 1. augustil 2013. Viimati nimetatud kirjas piirdus hageja sellega, et taotles koosolekut komisjoniga, et arutada määruse nr 1901/2006 põhjenduse 29 ja artikli 37 „kohaldatavust” harva kasutatavate patentimata ravimite suhtes (Shire would like to request a meeting with the European Commission to discuss the applicability of the Paediatric Regulation to non-patented, orphan medicinal products). Ehkki selle kirja pealkiri viitab ravimile Xagrid, nagu toonitab hageja, ei nähtu kusagilt, et hageja oleks komisjonilt lisaks taotlenud, et viimane teeks otsuse määruse nr 1901/2006 artikli 37 kohaldatavuse kohta konkreetselt kõnealuse ravimi suhtes. Mis puudutab 2. septembri 2013. aasta kirja, siis nähtub selle sõnastusest, et komisjon vastaski selles hagejale, et taotletud koosolek ei tundu vajalik, ja esitas määruse nr 1901/2006 artiklist 37 oma tõlgenduse, mis ei luba tunnistada turustamise ainuõiguse pikendamist harva kasutatavate patentimata ravimite turul (I regret to inform you that we do not share the intepretation [of] Article 37 ja In view of the above explanations, a meeting with the Commission services does not seem to be necessary). Seega annab sõnastus, mida komisjon selles kirjas kasutas, ühemõtteliselt tunnistust kõnealuse institutsiooni tahtest esiteks keelduda taotletud koosoleku korraldamisest ja teiseks selgitada, et ta ei jaga määruse nr 1901/2006 artikli 37 osas väljapakutud tõlgendust.
64

Tuleb märkida, et esimene vaidlustatud otsus ei kujuta endast üldkohaldatavat akti ELTL artikli 263 neljanda lõigu mõttes. Mis puudutab hagejate argumenti, mille kohaselt esimene vaidlustatud otsus on üldkohaldatav akt, kuna see on muu kui seadusandlik akt, siis tuleb sedastada, et üldkohaldatava akti mõistet tuleb ELTL artikli 263 neljandas lõigus nimetatud kolmanda eelduse tähenduses mõista nii, et see hõlmab kõiki üldakte peale seadusandlike aktide (kohtumäärus, 4.6.2012, Eurofer vs. komisjon, T‑381/11, EKL, EU:T:2012:273, punkt 42, ja kohtumäärus, 7.3.2014, FESI vs. nõukogu, T‑134/10, EKL, EU:T:2014:143, punkt 23). Antud asjas ei kujuta esimene vaidlustatud otsus endast seadusandlikku akti, kuna seda ei võetud vastu ei seadusandliku tavamenetluse ega seadusandliku erimenetluse kohaselt ELTL artikli 289 lõigete 1–3 mõttes (vt selle kohta 25. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus Microban International ja Microban (Europe) vs. komisjon, T‑262/10, EU:T:2011:623, punkt 21; eespool viidatud kohtumäärus FESI vs. nõukogu, EU:T:2014:143, punkt 25). Sellegipoolest ei ole see üldkohaldatav, kuna seda ei kohaldata objektiivselt määratletud olukordade suhtes ning see tekitab õiguslikke tagajärgi üldiselt ja abstraktselt määratletud isikute rühmadele (vt selle kohta eespool punktis 61 viidatud kohtumäärused Bricmate vs. nõukogu, EU:T:2014:53, punkt 65, ja FESI vs. nõukogu, EU:T:2014:143, punkt 24). Nimelt, esimene vaidlustatud otsus puudutab komisjoni poolt konkreetse hinnakohustuse heakskiitmist ja see on suunatud üksnes üksikutele otsuse lisas loetletud äriühingutele, kelle hinnakohustus heaks kiidetakse. Seega ei kujuta see endast üldkohaldatavat akti, mis välistab ka selle, et hagi on vastuvõetav ELTL artikli 263 neljandas lõigus märgitud kolmanda eelduse kohaselt.
54

Käesolevas asjas on käitumine, mis väidetavalt kahju põhjustas, komisjoni tegevusetus vastastikuse mõistmise memorandumi allakirjutamisel, kuna hageja väidab, et komisjon oleks pidanud kontrollima, kas see memorandum on kooskõlas liidu õigusega (vt eespool punkt 49). Kuid vastastikuse mõistmise memorandumi allkirjastamine toimus pärast hageja hoiuse väärtuse vähenemist BoC‑s. Nimelt toimus see vähenemine hetkel, mil jõustus dekreet nr 103, mille alusel osa sellest hoiusest konverteeriti aktsiatesse või konverteeritavatesse väärtpaberitesse. Seetõttu ei saa asuda seisukohale, et hageja on suutnud vajaliku kindlusega tõendada, et selle kahju, mis talle tema hinnangul tekitati, põhjustas tõesti komisjonile ette heidetud tegevusetus.
24

Olgu igaks juhuks lisatud, et tuleb tõdeda, et Üldkohus sai 18. jaanuaril 2021 ühelt advokaadilt kirja, mis oli koostatud inglise keeles ehk seega muus keeles kui menetluskeel, ja milles see advokaat väitis, et esindab hagejat, ning palus luba esitada tema nimel märkused tähtaja jooksul, mida pidi veel täpsustatama, selgitades, et hageja ei olnud Üldkohtu viimaseid teateid „kommunikatsiooniprobleemide“ ja „pandeemia tagajärgede“ tõttu kätte saanud. Ta selgitas, et sai 21. detsembri 2020. aasta kirja kätte alles 18. jaanuaril 2021 ja palus lisatähtaega, et saaks end toimikuga paremini kurssi viia.