KOHTUJURISTI ETTEPANEK

MICHAL BOBEK

esitatud 7. juulil 2016 ( 1 )

Kohtuasi C‑220/15

Euroopa Komisjon

versus

Saksamaa Liitvabariik

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Kaupade vaba liikumine — Direktiiv 2007/23/EÜ — Pürotehniliste toodete turule laskmine — Mõiste „turule laskmine“ — CE-märgist kandvatele pürotehnilistele toodetele kehtestatud siseriiklike ametiasutuste teavitamise kord — Siseriikliku ametiasutuse õigus kontrollida ja vajaduse korral muuta kasutusjuhendit”

I. Sissejuhatus

1. Käesolevas asjas on Euroopa Komisjon algatanud Euroopa Kohtus ELTL artikli 258 alusel menetluse, paludes tuvastada, et Saksamaa Liitvabariik on rikkunud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. mai 2007. aasta direktiivi 2007/23/EÜ pürotehniliste toodete turule laskmise kohta artikli 6 lõiget 1. ( 2 )

2. Rikkumismenetluse esemeks olev siseriiklik õigusnorm kohustab tootjaid ja importijaid teavitama Bundesanstalt für Materialforschung und ‑prüfungit (SLV materjaliõpetuse ja katsetamise instituut; edaspidi „BAM“) pürotehnilistest toodetest, et saada tunnusnumber. Lisaks annab kõnealune õigusnorm BAMile õiguse kontrollida ja vajaduse korral muuta nende toodete kasutusjuhendit.

3. Käesolev asi on mitmekihiline. Üsna tehnilise kihi all asub teine, üldisem ja laiema tähendusega kiht: kas liikmesriigile saab ette heita seda, et ta ei ole direktiivi oma siseriiklikus õiguses rakendades „ümber tõlgendanud“ direktiivi selget sõnastust, kui see selge sõnastus võib direktiivi üldist eesmärki silmas pidades näida küsitav?

II. Õiguslik raamistik

A. Euroopa Liidu õigus

4. Direktiivi 2007/23 artikli 1 lõige 1 sätestab: „Käesolevas direktiivis kehtestatakse eeskirjad, mille eesmärk on saavutada pürotehniliste toodete vaba liikumine siseturul, tagades samal ajal kõrgetasemelise inimeste tervise kaitse, avaliku julgeoleku ning tarbijate kaitse ja ohutuse ning võttes arvesse asjakohaseid keskkonnakaitsega seotud aspekte“.

5. Direktiivi 2007/23 artikli 2 lõige 2 määratleb mõiste „turule laskmine“ direktiivis: „„turule laskmine“ – üksiktoote ühenduse turul esimest korda tasu eest või tasuta kättesaadavaks tegemine selle levitamiseks ja/või kasutamiseks. Ilutulestikke, mis on tootja poolt oma tarbeks toodetud ja liikmesriigi poolt tema territooriumil kasutamiseks heaks kiidetud, ei käsitata turule lastutena“.

6. Direktiivi 2007/23 artikkel 6 „Vaba liikumine“ sätestab: „1. Liikmesriigid ei keela, piira ega takista käesoleva direktiivi nõuetele vastavate pürotehniliste toodete turule laskmist. 2. Käesoleva direktiivi sätted ei välista meetmeid, mida liikmesriigid võtavad selleks, et keelata või piirata 2. ja 3. kategooria ilutulestike, teatri pürotehniliste toodete ja muude pürotehniliste toodete omamist, kasutamist ja/või laiemale avalikkusele müümist avaliku korra, julgeoleku või ohutuse või keskkonnakaitse huvides. […]“.

7. Direktiivi 2007/23 artikkel 14 „Turujärelevalve“ sätestab: „1. Liikmesriigid võtavad asjakohaseid meetmeid tagamaks, et pürotehnilisi tooteid võiks turule lasta üksnes siis, kui need nõuetekohase säilitamise ning eesmärgipärase kasutamise korral ei ohusta inimeste tervist ja ohutust. 2. Liikmesriigid teostavad regulaarset kontrolli pürotehniliste toodete üle nende sisenemisel ühendusse ning ladustamis- ning tootmiskohtadel. […] 4. Liikmesriigid korraldavad ja teostavad turule lastud toodete üle asjakohast järelevalvet, võttes nõuetekohaselt arvesse CE-märgist kandvate toodete vastavuseeldust. […] 6. Kui liikmesriik tuvastab, et CE-märgist kandev pürotehniline toode, millel on kaasas EÜ vastavusdeklaratsioon ning mida kasutatakse eesmärgipäraselt, võib ohustada inimeste tervist ja ohutust, võtab ta kõik asjakohased ajutised meetmed nimetatud toote turult kõrvaldamiseks, selle turule laskmise keelamiseks või selle vaba liikumise piiramiseks. Liikmesriik teavitab sellest komisjoni ja teisi liikmesriike. […]“.

B. Saksamaa õigus

8. Lõhkematerjaliseaduse ( 3 ) esimese määruse (Erste Verordnung Zum Sprengstoffgesetz, edaspidi „LMSi 1. määrus“) ( 4 ) § 6 sätestab: „(4) Lõhkematerjalide ja pürotehniliste toodete tootja või importija peab oma materjalidest või toodetest [BAMi] teavitama enne nende esmakordset kasutamist seaduse kohaldamisala piires. Teatele tuleb lisada: […] 2. pürotehniliste toodete puhul direktiivi 2007/23/EÜ I lisa punkti 3 alapunktis h osutatud kasutusjuhend. [BAM] väljastab teavitamise tõendiks tunnusnumbri. Tunnusnumber tuleb lisada kasutusjuhendile. [BAM] võib selleks, et ära hoida ohtu töötajate ja kolmandate isikute elule ja tervisele või varale, tootja koostatud kasutusjuhendit piirata või täiendada; lubatud on ka tagantjärele piiramine või täiendamine. Neljandat lauset ei kohaldata selliste sõidukitele mõeldud pürotehniliste toodete suhtes või 1. ja 4. kategooria ilutulestike suhtes, mille tunnusnumber sisaldub § 13 lõike 1 punkti 3 alusel peetavates loeteludes.“

9. BAM-i 11. märtsi 2004. aasta erandluba pürotehniliste toodete tähistamise kohta ( 5 ) tegi ex officio üldise erandi pürotehniliste toodete tähistamiskohustusest, mis tuleneb LMS-i 1. määruse § 14 lõikest 1 koostoimes sama määruse § 6 lõikega 4. See erand sätestab, et „erandina LMS-i 1. määruse § 6 lõike 4 kolmandast lausest ei ole nõutav direktiivis 2007/23 määratletud pürotehniliste toodete tunnusnumbri lisamine kasutusjuhendisse“.

III. Kohtueelne menetlus

10. Komisjon avastas 2011. aastal direktiivi 2007/23 kohaldamist kontrollides, et Saksamaal kehtib pürotehniliste toodete suhtes teavitamise kord. Pärast kirjade vahetamist EU Pilot menetluse raames (3631/12/ENTR) saatis komisjon 25. jaanuaril 2013 Saksamaa Liitvabariigile märgukirja.

11. Selles märkis komisjon, et LMS-i 1. määruse § 6 lõige 4 ei ole direktiivi 2007/23 artikli 6 lõikega 1 kooskõlas peamiselt kahel põhjusel. Esiteks kohustab LMS-i 1. määruse § 6 lõige 4 tootjaid ja importijaid BAM-i teavitama pürotehnilistest toodetest, et saada tunnusnumber, mis tuleb lisada toodete kasutusjuhendisse. Teiseks on BAM-ile antud õigus kontrollida ja vajaduse korral muuta nende toodete kasutusjuhendeid. Komisjoni arvates lähevad need nõuded direktiivis 2007/23 sätestatust kaugemale. Seepärast võivad nad kätkeda lubamatut piirangut selliste pürotehniliste toodete vabale liikumisele, mis on mõnes teises liikmesriigis juba vastavushindamise läbinud.

12. Saksamaa Liitvabariik vastas 21. märtsil 2013 vastuväitega, et ta ei ole direktiivi 2007/23 rikkunud.

13. Komisjon saatis oma 23. jaanuari 2014. aasta kirjaga Saksamaa Liitvabariigile põhjendatud arvamuse, väites, et Saksamaa ei ole eespool osutatud põhjustel täitnud talle direktiivi 2007/23 artikli 6 lõikest 1 tulenevaid kohustusi. Saksamaa Liitvabariik vastas 20. märtsi ja 2. aprilli 2014. aasta kirjaga. Neis märkis Saksamaa Liitvabariik, et vastavalt BAM-i poolt 11. märtsil 2014 kehtestatud erandile ei ole BAMi antud tunnusnumbri kasutusjuhendisse lisamise kohustus alates 27. märtsist 2014 enam kohaldatav. Komisjon on seda muudatust oma hagiavalduses arvestanud, kuid leiab, et see ei lahenda direktiivi 2007/23 artikli 6 lõike 1 muid rikkumisi, mida ta on oma põhjendatud arvamuses kirjeldanud. Seepärast ongi komisjon otsustanud algatada ELTL artikli 258 alusel käesoleva menetluse.

IV. Menetlus Euroopa Kohtus ja poolte nõuded

14. Komisjon palub oma 12. mai 2015. aasta hagiavalduses Euroopa Kohtul: — tuvastada, et Saksamaa Liitvabariik ei ole täitnud direktiivi 2007/23 artikli 6 lõikest 1 tulenevaid kohustusi, nähes direktiivi nõuetest kaugemale minnes ette, et vaatamata sellele, et pürotehnilised tooted on varem edukalt läbinud vastavushindamise, i) peavad need tooted enne nende turule laskmist läbima LMSi 1. määruse § 6 lõikes 4 ette nähtud menetluse, ning et ii) BAM-il on LMSi 1. määruse § 6 lõike 4 viiendast lausest tulenevalt õigus kontrollida ja vajaduse korral muuta iga pürotehnilise toote kasutusjuhendit, ning — mõista kohtukulud välja Saksamaalt.

15. Saksamaa palub Euroopa Kohtul: — jätta komisjoni hagi rahuldamata ja — mõista kohtukulud välja komisjonilt.

16. Kirjalikud seisukohad on esitanud komisjon ja Saksamaa Liitvabariik. Lisaks esitasid mõlemad pooled 27. aprillil 2016 toimunud istungil oma suulised seisukohad.

V. Hinnang

A. Direktiivi 2007/23 artikli 6 lõike 1 väidetav rikkumine ja mõiste „turule laskmine “

1. Käesoleva menetluse ese

17. Käesolevas asjas on tegemist ELTL artikli 258 alusel algatatud rikkumismenetlusega. See asjaolu mõjutab oluliselt hagi endaga seotud nõudeid ja sellega kaasnevat menetlust. Kolme neist mõjutustest kirjeldangi käesolevas sissejuhatuses.

18. Esiteks, nagu Euroopa Kohtu kodukorra artikli 120 punktis c on sätestatud ja nagu tuleneb ka asjakohasest kohtupraktikast, ( 6 ) tuleb komisjoni poolt ELTL artikli 258 alusel esitatud hagis selgelt ja täpselt märkida õigusväited, millele hagi tugineb, võimaldamaks kostjal enda kaitseks valmistuda ning Euroopa Kohtul hagi üle otsustada. Põhilised faktilised ja õiguslikud asjaolud, millel hagi põhineb, peavad seostatult ja arusaadavalt järelduma hagiavalduse tekstist endast ning esitatud nõuetest, et Euroopa Kohus ei otsustaks ultra petita või jätaks mõne etteheite kohta seisukohta võtmata. ( 7 )

19. Seega lasub hagiavalduse esitajal ELTL artikli 258 kohase menetluse kontekstis kahesugune koorem. Esiteks peab ta selgelt identifitseerima EL-i õiguse need asjakohased sätted, millele ta tugineb. Teiseks peab ta esitama asjaolud, mis tõendavad EL-i õiguse nende konkreetsete sätete rikkumist, millele ta tugineb.

20. Sellega seoses tuleb rõhutada, et käesolevas hagiavalduses tugineb komisjon üksnes ja eranditult direktiivi 2007/23 artikli 6 lõikele 1. Komisjon ei väida, et ühtki teist selle direktiivi sätet oleks rikutud. Samuti ei väida ta, et Saksamaa Liitvabariik ei täida kohustusi, mis tulenevad aluslepingu kaupade vaba liikumist käsitlevatest sätetest. Kuna olen seotud väite ulatusega selliselt, nagu komisjon selle piiritles, piirdubki mu järgnev analüüs direktiivi 2007/23 konkreetse sätte, s.o artikli 6 lõike 1 rikkumise väitega.

21. Teiseks esitab komisjon oma hagiavalduses väite, et käesolevas asjas vaidluse all olev Saksamaa õigusnorm on kehtestatud pürotehnilistele toodetele, mis on direktiivi 2007/23 sätete kohase vastavushindamise juba läbinud. Komisjon väidab, et LMSi 1. määruse § 6 lõige 4 takistab CE-märgise juba saanud pürotehniliste toodete vaba liikumist ning on seepärast vastuolus direktiivi 2007/23 artikli 6 lõikega 1. Komisjon ei esita muid väiteid toime kohta, mis vaidlusalusel siseriikliku õiguse sättel võib olla sellistele pürotehnilistele toodetele, mis ei ole direktiivikohast vastavushindamist veel läbinud.

22. Kolmandaks on direktiiv 2007/23 alates 1. juulist 2015 kehtetuks tunnistatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. juuni 2013. aasta direktiiviga 2013/29/EL pürotehniliste toodete turul kättesaadavaks tegemist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta. ( 8 ) Kuid nagu Saksamaa Liitvabariik on õigusega märkinud, on käesolev menetlus ainult direktiivi 2007/23 väidetava rikkumise kohta, mistõttu sellel ei ole direktiivist 2013/29 tulenevale olukorrale mitte mingisugust tähendust.

2. Direktiivi 2007/23 artikli 6 lõike 1 mõte

23. Nagu eespool kirjeldatud kolmest punktist näha ja arvestades seda, kuidas komisjon on oma hagiavalduse Euroopa Kohtu jaoks vormistanud, on suur kaal sellel, kuidas tõlgendada direktiivi 2007/23 artikli 6 lõikes 1 kasutatud mõistet „turule laskmine“.

24. Komisjon väidab oma hagiavalduse esimese väite puhul (LMSi 1. määruse § 6 lõikega 4 ette nähtud teavitamise kord) ja teise väite puhul (BAMile LMSi 1. määruse § 6 lõike 4 viiendast lausest tulenev õigus kontrollida ja vajaduse korral muuta ja täiendada kasutusjuhendeid), et käesolevas asjas vaidluse all olevad Saksamaa õigusnormid on kehtestatud pürotehnilistele toodetele, mis on juba direktiivi 2007/23 sätete kohase vastavushindamise läbinud. Komisjoni väitel on see vastuolus direktiivi 2007/23 artikli 6 lõikega 1, kuna see takistab direktiivi nõuetele juba vastavate pürotehniliste toodete vaba liikumist.

25. Saksamaa Liitvabariik vaidlustab komisjoni väited. Ta väidab, et direktiivi 2007/23 artikli 6 lõige 1 käsitleb ainult „turule laskmist“ direktiivi artikli 2 lõikes 2 esitatud määratluse tähenduses, mis seisneb ELi turul „esimest korda kättesaadavaks tegemises“. Saksamaa arvates tähendab see, et kui pürotehniline toode on juba ELi turul kättesaadavaks tehtud, lakkab ka artikli 6 lõike 1 kohaldatavus. Väidetavalt võivad mis tahes muud vaba liikumise takistused olla hõlmatud aluslepingu üldsätetega kaupade vaba liikumise kohta. Kuid kuna komisjon tugineb oma hagiavalduses ainult direktiivi 2007/23 artikli 6 lõikele 1, ei tule ELTL artikli 34 võimalik rikkumine käesolevas menetluses kõne alla.

26. Minu arvates moodustavad käesoleva asja tuuma liikmesriikidele direktiivi 2007/23 artikli 6 lõikest 1 tulenevad kohustused. Seda sätet võib tõlgendada kaht moodi: a) sõnasõnaliselt või b) teleoloogiliselt. Käsitlen järgnevalt mõlemat tõlgendusviisi.

a) Sõnasõnaline tõlgendamine

27. Direktiivi 2007/23 artikli 6 lõige 1 sätestab: „Liikmesriigid ei keela, piira ega takista käesoleva direktiivi nõuetele vastavate pürotehniliste toodete turule laskmist.“ ( 9 ) Mõiste „turule laskmine“ käesoleva direktiivi tähenduses on selgelt ja ühemõtteliselt määratletud direktiivi 2007/23 artikli 2 lõikes 2. Nii annab direktiiv mõiste „turule laskmine“ legaaldefinitsiooni: „üksiktoote ühenduse turul esimest korda tasu eest või tasuta kättesaadavaks tegemine selle levitamiseks ja/või kasutamiseks.“ ( 10 )

28. See määratlus ja eelkõige viide „esmakordsele“ kättesaadavaks tegemisele on sama sisuga direktiivi eri keeleversioonides. ( 11 ) Seega ei jäta kõnealuse sätte sõnastuse tõlgendamine, kaasa arvatud selle eri keeltes avaldatud tõlgete võrdlev tõlgendamine sätte ulatuse suhtes mingit kahtlust. ( 12 )

b) Teleoloogiline tõlgendamine

29. Sõnastusele vaatamata võib tuua mitu argumenti seisukoha toetuseks, et direktiivi 2007/23 artikli 6 lõikes 1 kasutatud mõiste „turule laskmine“ peaks oma sõnastusele vaatamata hõlmama mitte ainult ELi turul „esmakordset“ kättesaadavaks tegemist, vaid ka mis tahes hilisemaid liikmesriikide turgudel kättesaadavaks tegemisi, nagu väidab komisjon.

30. Esiteks võiks arvata, et artikkel 6 oli, nagu pealkirigi ütleb, mõeldud vaba liikumise klausliks. Teiseks on direktiivi 2007/23 eesmärk edendada pürotehniliste toodete vaba liikumist, nagu nähtub selle artiklist 1 ning põhjendustest 2, 13 ja 19. Kolmandaks järgib direktiivi 2007/23 ülesehitus ja süsteem väidetavalt ühtlustamisdirektiivi oma ja nõukogu 7. mai 1985. aasta resolutsioonis uue lähenemisviisi kohta tehnilisele ühtlustamisele ja standarditele ( 13 ) sätestatud põhimõtteid, millest kõige olulisem on kaupade vaba liikumise põhimõte.

3. Teleoloogilise tõlgendamise piirangud

31. Lühidalt öeldes on käesoleva kohtuasja sõlmküsimus järgmine: ELi õiguse standardite kohta märkimisväärselt selge ELi õiguse ühe sätte tekst sätestab X. Komisjon pöördub Euroopa Kohtu poole ja palub viimasel tuvastada, et Saksamaa Liitvabariik on rikkunud oma aluslepingust tulenevaid kohustusi, kuna ta pole andnud sellele sättele sellist tõlgendust, mis on küll vastuolus selle selge sõnastusega, kuid lähtub väidetavalt direktiivi üldisest olemusest, nii et see säte tähendab Y (või pigem X ja Y ning võib-olla isegi Z), ega ole oma siseriiklikku õigust vastavalt kohandanud.

32. Olen mitmel põhjusel, mida käesolevas osas allpool kirjeldan, arvamusel, et selline järeldus oleks pehmelt öeldes sügavalt problemaatiline. Komisjoni hagi tuleks jätta rahuldamata. Selle kasuks räägib kolm põhjust: õiguse tõlgendamise piirangud, võimude lahusus ning seaduslikkuse ja õiguskindluse põhimõte.

33. Esiteks, õiguse tõlgendamisel on erinevalt õiguse loomisest piirid. Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt tuleb ELi õiguse sätte tõlgendamisel muidugi arvesse võtta mitte üksnes sätte sõnastust, vaid ka konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osaks see säte on. ( 14 ) Samuti tuleb juhul, kui ELi õiguse sätet saab tõlgendada mitut moodi, eelistada tõlgendust, mis tagab selle sätte kasuliku mõju. ( 15 ) ELi õiguses määratlemata mõistete tähenduse ja ulatuse kindlaksmääramisel tuleb seega mõistagi arvesse võtta teisese õigusakti üldist konteksti ja eesmärke. ( 16 )

34. Kuid Euroopa Kohtu poolse õiguse tõlgendamise standardavaldustele eelneb kvalifitseerimine: asjaomase sätte tekst peab olema avatud erinevatele tõlgendustele ning teataval määral ebatäpne ja mitmetähenduslik.

35. Loomulikult ei ole tõlgendamisel esinev mitmetähenduslikkus bipolaarne. Ükski säte ei ole kas täiesti selge või täiesti ebaselge: selgus on liikuva skaala küsimus. Mitmetähenduslikkusel on astmed. Just sellel mitmetähenduslikkuse skaalal traditsioonilised tõlgendusmeetodid (tekst, kontekst, eesmärk) üksteist täiendavadki. Mida ebatäpsem on tekst, seda suurem on vajadus lähtuda kontekstist ja/või eesmärgist. Vastupidi samuti: mida täpsem ja selgem on tekst, seda vähem on üldiselt vaja lähtuda kontekstist ja eesmärgist.

36. Käesolevas asjas sisaldab direktiivi 2007/23 artikli 2 lõige 2 mõiste „turule laskmine“ täpset ja selget legaaldefinitsiooni: see on „ühenduse turul esimest korda kättesaadavaks tegemine“. Nagu juba mainitud, kehtib sama ka direktiivi artikli 2 lõike 2 teiste keeleversioonide kohta. Seega ei ole küsimuses, mis on kõnealuse sätte mõte, eriti kahtlusi, mille lahendamiseks tuleks vaadata sätte konteksti ja/või eesmärki.

37. Selle mõiste määratluse ülejäänud elemendid, mis hõlmavad „turule laskmise“ eesmärki ja erandit oma tarbeks toodetud pürotehnilistele toodetele, ei muuda fakti, et direktiivi 2007/23 artikli 2 lõige 2 viitab konkreetsele sündmusele, mille toimumisaeg on siis, kui toode esimest korda ELi turul kättesaadavaks tehakse, ( 17 ) nagu kinnitab direktiivi põhjendus 8.

38. Seega ei saa Euroopa Kohus oma praktikat arvestades ning ELi õigusaktis sisalduva sätte selget ja täpset sõnastust silmas pidades seda sätet tõlgendada „eesmärgiga seda parandada ja laiendada sel teel liikmesriikide sellega seonduvaid kohustusi“. ( 18 ) Sätte tõlgendamine „kontekstist lähtuvalt“ põrkub oma piiridele, kui säte ise on ühemõtteliselt sõnastatud. ( 19 ) Ehk teisiti öeldes: sätte selge sõnastus on igasuguse tõlgendamise äärmine piir, mille Euroopa Kohus on iseendale seadnud, keelates contra legem tõlgendamise. ( 20 )

39. Need tõlgendamispiirangud on tihedalt seotud eespool kirjeldatud teise elemendiga, nimelt võimude lahususega (või Euroopa Liidu kontekstis pigem institutsioonilise tasakaaluga). Euroopa Kohus on järeldanud, et tema „ülesanne ei ole asuda ühenduse seadusandja asemele ja tõlgendada sätet vastupidi selle sõnasõnalisele sisule“, rõhutades, et „[s]ellekohaseid seadusandlike muudatuste ettepanekuid peab esitama komisjon“. ( 21 )

40. Kolmandaks, mis puudutab seaduslikkuse ja õiguskindluse põhimõtet, siis kohtupraktikas on välja kujunenud, et ELi õigusnormid peavad võimaldama asjassepuutuvatel isikutel täpselt teada oma kohustuste ulatust. ( 22 ) Õiguskindluse põhimõttest tuleneb, et ELi õigusaktid peavad olema kindlad ja õigussubjektid peavad saama nende kohaldamist ette näha, ( 23 ) millega kaasneb muu hulgas see, et „õigusnormid peavad olema selged, täpsed ja ettenähtava tagajärjega“. ( 24 )

41. Ma mõistan vägagi hästi, et liikmesriik ei ole isik, s.o füüsiline või (eraõiguslik) juriidiline isik. Nii olen teadlik ka sellest, et Euroopa Kohtu poolt oma praktikas isikute puhul kindlaks määratud õiguskindluse mõõdupuud ei ole täielikult ülekantavad rikkumismenetlustele, mille poolteks on liikmesriigid. ( 25 )

42. Teisalt, kas tõsiasi, et rikkumismenetlused on iseenesest „institutsioonidevahelised“ vaidlused, mille poolteks saavad olla ainult komisjon ja/või liikmesriigid, tähendab, et neis ei kohaldata isegi õiguskindluse või seaduslikkuse „jäänukelemente“? ( 26 ) Kas üldnõue, et etteheiteid teha (ELTL artikli 258 kohases avalduses) ja hiljem võib-olla karistusi kehtestada (ELTL artikli 260 alusel) võib ainult selgelt sõnastatud õigusliku kohustuse alusel, ei peaks olema üldiselt kohaldatav avaliku võimu igasugusel teostamisel ja igal juhul liidus, mis on rajatud õigusriigi põhimõtetele? ( 27 )

43. Käesolevas asjas on palju juttu olnud kontekstist, milles direktiiv 2007/23 vastu võeti, põhiliselt selleks, et tõlgendamisega artikli 6 lõike 1 selgest sõnastusest kõrvale kalduda. Kuid kontekstiga argumenteerimine ja analoogiate toomine mitmesuguste teiste EL-i õigusaktidega pigem hägustavad artikli 6 lõike 1 tähendust, kui loovad tõlgendamiskindlust.

44. Nagu Euroopa seadusandja ise tunnistas, ei olnud kaupade vaba liikumist käsitlevates ühtlustamisaktides kasutatavad mõisted ja nende määratlused direktiivi 2007/23 koostamise ja vastuvõtmise ajal sidusad. Tõepoolest, hiljem vastu võetud otsus nr 768/2008/EÜ ( 28 ) käsitlebki seda sõnaselgelt, sätestades, et „[k]aupade vaba liikumist käsitlevates varasemates õigusaktides on kasutatud termineid, mida ei ole alati määratletud ja seega on vajalikud selgitamise ja tõlgendamise suunised. Olemasolevad õiguslikud mõisted erinevad mingil määral oma sõnastuselt ning vahel ka tähenduselt, mis tekitab raskusi nende tõlgendamisel ja nõuetekohasel rakendamisel […]“. ( 29 ) Selle olukorra parandamiseks esitati otsuses teatavate oluliste mõistete selged määratlused, mida on kasutatud pärast seda vastu võetud teisese õiguse instrumentides, millest üks on uus direktiiv 2013/29. ( 30 )

45. Direktiivis 2013/29 kasutatavad uued terminid ja nende määratlused mõjutavad eriti terminit „turule laskmine“ ning nende seas on ka uus mõiste „turul kättesaadavaks tegemine“. ( 31 ) Arvestades neid olulisi terminoloogilisi muudatusi, mis on tehtud selleks, et kohandada teiseseid õigusakte otsuses 768/2008 loodud uue terminoloogilise raamistikuga, ei saa nõustuda komisjoni argumendiga, et direktiivi 2007/23 vaba liikumise klauslist tulenevad mõisted ja kohustused vastavad direktiivist 2013/29 tulenevatele.

46. Hilisemas õigusaktis kasutusele võetud uue terminoloogiaga ei saa aga tõlgendada varasemat õigusakti, kus on selgelt kasutatud teistsugust terminoloogiat. ( 32 ) Tegelikult võib usutavalt jõuda ka komisjoni väidetavast vastupidisele järeldusele: tõsiasi, et uus direktiiv 2013/29 kasutab oma eelkäijast, direktiivist 2007/23 erinevat, väidetavalt asjakohasemat terminoloogiat, võib samuti tähendada, et seadusandja sai aru, et kummagi terminoloogia on erinev, ja parandas seda teadlikult hilisema õigusaktiga. Ehk otse öeldes: kui eelmise sätte ulatus oli nii ilmne ja selge, siis milleks seda uuesti sõnastada?

47. Lisaks nähtub direktiivi 2007/23 teistest sätetest, et direktiiv eristab pürotehniliste toodete „turule laskmist“ ehk EL-i turul esimest korda kättesaadavaks tegemist nende hilisemast vabast liikumisest. Nii näiteks näeb direktiivi 2007/23 artikkel 14 (mis on turujärelevalve kohta) ette eraldi järelevalvemehhanismid turule lastavate toodete jaoks ja turule juba lastud toodete jaoks.

48. Arvestades terminoloogia ebasidusust ja direktiiviga 2007/23 hõlmatud sektori spetsiifilisust, on raske teha mingeid järeldusi analoogia alusel muude, teiste sektorite kohta vastu võetud ühtlustamisdirektiividega ning Euroopa Kohtu praktikaga nende tõlgendamiseks.

49. Esiteks, mitu komisjoni hagiavalduses viidatud Euroopa Kohtu lahendit on aluslepingu sätete kohta, mis käsitlevad kaupade vaba liikumist. ( 33 ) Seepärast ei saa Euroopa Kohtu praktikat iseenesest üle kanda käesolevas asjas vaidluse all oleva teisese õigusakti sätte tõlgendamisele. Teised komisjoni viidatud lahendid ning muud ühtlustamisdirektiivide vaba liikumise klausleid käsitlevad asjad on kas õigusaktide kohta, kus ei ole „turule laskmise“ mõistet eraldi määratletud, või kus vaba liikumise klauslid on sõnastatud laiemalt, hõlmates sõnaselgelt „vaba liikumist“, liikmesriigi territooriumil turule laskmist või „turule laskmisele“ järgnevaid etappe, nagu näiteks „kasutusele võtmist“ või „kasutamist“. ( 34 )

50. Teiseks, artikli 6 lõige 1 on direktiivi 2007/23 osa. See direktiiv on pürotehniliste toodete kohta, mis on oma olemuselt ohtlikud. Nagu komisjon tunnistab, on konkreetselt avaliku korraga, julgeolekuga või ohutusega ning keskkonnakaitsega seotud kaalutlused selles tundlikus sektoris viinud selleni, et liikmesriikidele on reserveeritud olulised pädevused. See väljendub direktiivi artikli 6 lõikes 2 sätestatud pädevuse jaotuses, mille kohaselt võivad liikmesriigid keelata või piirata teatava kategooria pürotehniliste toodete omamist, kasutamist ja müümist. ( 35 )

4. Järeldus (ja post scriptum)

51. Kõigil eespool kirjeldatud põhjustel olen seisukohal, et Saksamaa Liitvabariigile ei saa ette heita selliste siseriiklike õigusnormide vastuvõtmist ja jõus hoidmist, mis on kooskõlas direktiivi 2007/23 artikli 6 lõike 1 selge sõnastusega, isegi kui see võib väidetavalt olla vastuolus direktiivi üldise vaimu ja eesmärgiga. ( 36 )

52. Komisjoni hagi käesolevas asjas puudutab ainult LMSi 1. määruse § 6 lõike 4 kohaldamist pürotehniliste toodete suhtes, mis on vastavushindamise juba läbinud ja seega juba turule lastud. Pidades silmas seda tõsiasja, nagu ka eespool esitatud käsitlust direktiivi 2007/23 artikli 6 lõike 1 ulatuse kohta, ei pea ma kohaseks tuvastada, et Saksamaal kehtiv teavitamise kohustus ning BAM-i õigus kontrollida ja muuta kasutusjuhendeid keelab, piirab või takistab pürotehniliste toodete turule laskmist direktiivi artikli 6 lõike 1 tähenduses.

53. Seepärast teen ettepaneku jätta komisjoni hagi rahuldamata.

54. Sellegipoolest tuleb lisada kolm punkti, mis teataval määral peegeldavad eespool, käesoleva ettepaneku punktis V.A.1 sisalduvaid sissejuhatavaid märkusi. Esiteks on igal juhul olemas kaupade vaba liikumise piiramise või takistamise üldine keeld, mis tuleneb ELTL artiklist 34, mis keelab mitte ainult liikmesriikidevahelised koguselised impordipiirangud ja kõik samaväärse toimega meetmed, vaid kohustab liikmesriike ka vastastikku tunnustama teistes liikmesriikides seaduslikult toodetud ja turustatud tooteid. ( 37 ) Teiseks, direktiiv 2007/23 sisaldab väidetavalt veel mitut materiaalõigusnormi, mis on mõeldud vaba liikumise kaitsmiseks. ( 38 ) Kuid komisjon on oma hagiavalduse üles ehitanud ainult direktiivi artikli 6 lõikele 1 ega maini selles esitatud nõuetes direktiivi 2007/23 ühtki muud materiaalõigusnormi või aluslepingu sätet. Kolmandaks, Euroopa Kohus ei saa konkreetselt rikkumismenetluses tegutseda ultra petita ( 39 ) ja sõnastada talle esitatud argumente ümber, nagu see võib mõnikord olla võimalik eelotsusemenetluses.

B. Alternatiiv

55. Käesoleva ettepaneku eelmises osas kirjeldatud põhjustel olen seisukohal, et käesolev hagi tuleks jätta rahuldamata. Kui Euroopa Kohus peaks siiski minu eespool kirjeldatud mõttekäiguga mitte nõustuma, pakun käesolevas osas lühidalt välja alternatiivse mõttekäigu, täites sellega kohtujuristidele aluslepingust tuleneva ülesande osutada Euroopa Kohtule igakülgset abi (ELTL artikkel 252).

56. Alustuseks pean siiski kohe rõhutama, et kõik järgnev on oluline ainult juhul, kui mõiste „[esimest korda] (ELi) turule laskmine“, nii nagu see sõnaselgelt sisaldub direktiivi 2007/23 artikli 6 lõikes 1 ja artikli 2 lõikes 2, saaks asendada „vaba liikumisega“.

1. LMSi 1. määruse § 6 lõikega 4 ette nähtud teavitamise kord

57. Komisjon väidab, et LMSi 1. määruse § 6 lõikega 4 ette nähtud teavitamise kord (mida kohaldatakse jätkuvalt vaatamata 11 märtsi 2014. aasta erandile, mis kaotab kohustuse lisada tunnusnumber kasutusjuhendisse) on vastuolus direktiivi artikli 6 lõikega 1. Seda korda kohaldatakse enne seda, kui pürotehnilised tooted Saksamaa turule pääsevad. Komisjoni väitel kaasneb sellega täiendav rahaline ja halduslik koorem, mis de minimis reegli puududes läheb direktiivi 2007/23 nõuetest kaugemale ning kätkeb seega takistust nende pürotehniliste toodete vabale liikumisele, mis juba vastavad direktiivi nõuetele.

58. Vastuseks väidab Saksamaa Liitvabariik, et kõnealune teavitamise kord ei ole direktiivi artikli 6 lõikega 1 vastuolus, kuna seda kohaldatakse alles pärast seda, kui pürotehnilised tooted on Saksamaa turul tegelikult kättesaadavaks tehtud. Seega ei tulene sellest korrast pürotehnilistele toodete kahekordse vastavushindamise kohustust. Teise võimalusena väidab Saksamaa, et kõnealuse teavitamise korra näol on tegemist turujärelevalvet ettevalmistava meetmega, mille eesmärk on hõlbustada pürotehniliste toodete jälgitavust. Lisaks võiks seda teavitamise korda pidada tarbijate järelevalvet ettevalmistavaks meetmeks, kuna see võimaldab BAMil kontrollida ja muuta pürotehniliste toodete kasutusjuhendeid, tagamaks nende õiget ja ohutut kasutust.

59. Minu seisukoht on, et kui direktiivi 2007/23 artikli 6 lõige 1 hõlmaks „vaba liikumist“ ja mitte ainult esmakordset „turule laskmist“, oleks LMSi 1. määruse § 6 lõikega 4 ette nähtud teavitamise korra puhul tegemist vaba liikumise piiranguga.

60. LMSi 1. määruse § 6 lõikes 4 sätestatud kord sisaldab peale direktiivis 2007/23 ette nähtud formaalsuste veel teisigi, millest tulenevalt on tootjad ja importijad kohustatud oma pürotehnilistest toodetest enne nende esmakordset kasutamist Saksamaa territooriumil BAMi teavitama. Menetluse läbimiseks annab BAM importijale/tootjale tasu eest tunnusnumbri. Nagu Saksamaa Liitvabariik istungil selgitas, on selle kohustuse täitmata jätmise puhul tegemist nõuete rikkumisega, mille eest võidakse karistada. Komisjon väidab, et see kord kehtib ka toodetele, mis juba kannavad CE-märgist ja mida teistes liikmesriikides juba turustatakse.

61. Ma olen nõus Saksamaa Liitvabariigiga, et kõnealune teavitamise kord ei tähenda direktiivis ette nähtud vastavushindamise kordamist. Samas ei saa ma nõustuda väitega, et vaidlusalune teavitamise kord ei takista pääsu Saksamaa turule. Isegi kui selle korra puhul ei ole tegemist pürotehniliste toodete turule laskmise formaalse eeltingimusega, takistab see ikkagi vaba liikumist. Selle korra tõttu kaasnevad teistes liikmesriikides seaduslikult toodetud ja turustatud pürotehniliste toodete importimisel formaalsused, mistõttu see võib takistada pääsu Saksamaa turule.

62. Lisaks ei saa nõustuda ka Saksamaa Liitvabariigi poolt teise võimalusena esitatud väitega, et kõnealuse teavitamise korra näol on tegemist turujärelevalvet ettevalmistava meetmega ning see oleks seepärast hõlmatud direktiivi 2007/23 artikliga 14.

63. Esiteks, artikli 14 lõige 4 põhineb vastavuseeldusel. Seega saab turujärelevalve CE-märgist kandvate pürotehniliste toodete üle hõlmata üksnes nende toodete ja nende dokumentide kontrollimist. Seda ei saa mõista nii, et see lubab süstemaatiliselt kontrollida kõiki liikmesriigi turule sisenevaid pürotehnilisi tooteid. ( 40 )

64. Lisaks selgitas Saksamaa Liitvabariik istungil, et turujärelevalve ei ole BAMi, vaid Saksamaa liidumaade ja nende asjakohaste ametiasutuste pädevuses. See tõsiasi kinnitab omakorda, kui raske on Saksamaa teavitamise korda subsumeerida direktiivi 2007/23 artikli 14 alla ja liigitada seda turujärelevalve mehhanismiks.

65. Teiseks, mis puudutab Saksamaa Liitvabariigi väidet pürotehniliste toodete jälgitavuse kohta, on tõsi, et rakendusmeetmed direktiivi 2007/23 artikli 18 lõike 2 punktis a sätestatud „jälgitavussüsteemi koostamiseks“ ( 41 ) võeti tegelikkuses vastu alles direktiiviga 2014/58/EL. ( 42 ) Komisjoni põhjendatud arvamuses sätestatud tähtajaks need veel jõus ei olnud. Kuid rakendusmeetmete vastuvõtmisega hilinemisele vaatamata jääb faktiks, et direktiiv näeb ette kogu ELi hõlmava registreerimissüsteemi vastuvõtmise. Direktiivi artikli 18 lõike 2 punkti a ei saa aga tõlgendada nii, et see annab liikmesriikidele õiguse koostada enne rakendusmeetmete vastuvõtmist oma siseriiklikud registreerimissüsteemid, mida kohaldatakse vastavushindamise juba läbinud toodete suhtes.

66. Mind ei veena ka Saksamaa Liitvabariigi poolt teise võimalusena esitatud argumendid selle kohta, et tema teavitamise korda võib pidada tarbijate järelevalvet ettevalmistavaks meetmeks, mis on hõlmatud direktiivi 2007/23 artikli 6 lõikes 2 ette nähtud erandiga.

67. Esiteks, nagu Saksamaa Liitvabariik ise tunnistab, ei piira ega keela kõne all olevad siseriiklikud meetmed omamist, kasutamist ja/või müümist.

68. Teiseks, direktiivi 2007/23 artikli 6 lõikes 2 ette nähtud erand kehtib ainult teatavate kategooriate pürotehnilistele toodetele. Laskumata arutelusse LMSi 1. määruse § 6 lõike 4 nõuetekohase siseriikliku õigusliku aluse üle, ( 43 ) olgu ainult öeldud, et vaidlusalune siseriikliku õiguse säte on koostatud üldsõnaliselt, eristamata selles pürotehniliste toodete erinevaid kategooriaid. ( 44 ) Arvestades direktiivi 2007/23 artikli 6 lõike 2 selget sõnastust on see juba iseenesest problemaatiline.

69. Tõsi, Euroopa Kohus otsustas hiljuti ( 45 ), et REACH-määrusega ( 46 ) ei ole teatavatel tingimustel vastuolus, kui liikmesriigi õigusnormid panevad keemiatoodete importijale kohustuse registreerida need tooted liikmesriigi pädevas asutuses, ehkki sellel importijal on juba kohustus registreerida samad tooted nimetatud määruse alusel Euroopa Kemikaaliametis. Minu arvates aga ei saa selle otsuse aluseks olevat põhjenduskäiku direktiivi 2007/23 konteksti üle kanda. Esiteks, need ELi õigusaktid taotlevad erinevaid eesmärke ja on erineva ülesehitusega. Teiseks, mis on olulisem, omistas Euroopa Kohus selles otsuses tähtsuse eelkõige REACH-määruse artikli 128 lõikele 2, mis jätab „turule viimise“ teatavatel juhtudel ühtlustamata. ( 47 ) Käesolevas kontekstis aga on olukord hoopis teine: artikli 6 lõige 2 ei toimi eeldusega, et direktiiv 2007/23 jätab „turule laskmise“ teatavatel juhtudel ühtlustamata. Artikli 6 lõige 2 jätab hoopis liikmesriikidele õiguse ainult piirata konkreetsetel põhjustel teatava kategooria pürotehniliste toodete kasutamist, omamist või müümist.

2. BAM-i õigus kontrollida ja muuta kasutusjuhendeid (LMSi 1. määruse § 6 lõike 4 viies lause)

70. Komisjon väidab, et BAM kasutab talle LMSi 1. määruse § 6 lõike 4 viiendast lausest tulenevat õigust täiendada või muuta pürotehniliste toodete kasutusjuhendeid isegi siis, kui need tooted võivad juba vastavushindamise läbinud olla. Seega on see tava vastuolus direktiivi 2007/23 artikli 6 lõikega 1. Komisjon möönab, et direktiivi 2007/23 artikli 6 lõige 2 jätab teatavate kategooriate pürotehniliste toodete omamisega, kasutamisega ja/või müümisega seotud olulised õigused liikmesriikidele. Kuid kasutusjuhendite muutmise õigus ei ole meede, mis keelab või piirab pürotehniliste toodete omamist, kasutamist ja/või müümist. Lisaks laieneb CE-märgisega pürotehniliste toodete vastavuseeldus nende kasutusjuhenditele.

71. Saksamaa Liitvabariik väidab, et direktiiv 2007/23 ja eelkõige selle I lisa punkti 3 alapunkt h ei hõlma kasutusjuhendite täielikku hindamist. Tema väitel ei saa direktiivi 2007/23 alusel tehtavad vastavushindamised hõlmata kasutusjuhendite keelelist kontrolli, kuna selles hindamisetapis ei ole võimalik ette näha, millistes liikmesriikides asjaomaseid pürotehnilisi tooteid müüma ja turustama hakatakse. Lisaks võivad liikmesriigid muuta vanusepiiranguid ja ohutuid miinimumkaugusi. Asutused, mida tuleb direktiivi alusel teavitada, satuksid seega nende nõuete täitmise kontrollimisel ilmsetesse raskustesse. Teise võimalusena väidab Saksamaa Liitvabariik, et BAMi volitused on turujärelevalve või tarbijakaitse teostamiseks, mis on kooskõlas direktiivi 2007/23 artikliga 14 ja artikli 6 lõikega 2.

72. Mind Saksamaa Liitvabariigi need argumendid ei veena.

73. Esiteks, nagu komisjon õigesti märgib, on olulised ohutusnõuded, mida tootja (ja asjakohasel juhul importija) peab täitma, sätestatud direktiivi 2007/23 I lisas. Kui pürotehniline toode vastab nendele nõuetele, ei tohi liikmesriigid artikli 6 lõike 1 kohaselt keelata, piirata ega takistada nende turule laskmist (kui see hõlmab pürotehniliste toodete vaba liikumist liikmesriikide territooriumil).

74. Direktiivi 2007/23 I lisa punkti 3 alapunkti h kohaselt peavad teavitatud ametiasutused muu teabe ja omaduste hulgas silmas pidama ja katsetama „nõuetekohaseid juhiseid ja vajaduse korral vastuvõtva liikmesriigi riigikeeles või riigikeeltes märgiseid ohutu käitlemise, ladustamise, kasutamise (sealhulgas ohutud kaugused) ja kõrvaldamise kohta“.

75. Seega ei saa Saksamaa Liitvabariik väita, et käesolevas asjas vaidluse all olev siseriikliku õiguse säte on mõeldud tagama seda, et kasutusjuhendid on koostatud korrektses saksa keeles ja et neis märgitud Saksamaal kehtivad ohutud kaugused on õigesti esitatud. Direktiivi 2007/23 I lisa punkti 3 alapunkt h nimetab ühe olulise ohutusnõudena sõnaselgelt nõuetekohaseid juhiseid ja vajaduse korral vastuvõtva liikmesriigi riigikeeles või riigikeeltes märgiseid ohutu käitlemise, ladustamise, kasutamise (sealhulgas ohutud kaugused) ja kõrvaldamise kohta. Vastupidi Saksamaa Liitvabariigi väidetule hõlmavad direktiivi 2007/23 I lisas sätestatud olulised ohutusnõuded ka süüteseadiseid. ( 48 )

76. Teiseks, ka asjaolu, et liikmesriikidel on direktiivi 2007/23 artikli 7 lõike 2 kohaselt õigus tõsta artikli 7 lõikes 1 sätestatud vanusepiire, ei vii teistsuguse järelduseni. Direktiivi artikli 12 lõike 2 kohaselt tuleb pürotehnilise toote märgisele kanda muu hulgas artikli 7 lõigetes 1 ja 2 osutatud vanuse alampiirid. Lisaks, nagu komisjon väidab, on heaks kiidetud Euroopa ühtlustatud standard minimaalsete märgistamisnõuete kohta. ( 49 )

77. Mis puudutab Saksamaa Liitvabariigi poolt teise võimalusena esitatud argumente, siis kehtivad eespool Saksamaa teavitamise korra kohta esitatud põhjendused ( 50 ) täielikult ka BAMi volitustele kasutusjuhendeid täiendada ja muuta. Need volitused on lahutamatult seotud Saksamaa teavitamise korraga, mille näol ei ole tegemist tarbijate kaitseks mõeldud meetmega, mis on hõlmatud direktiivi 2007/23 artikli 6 lõikega 2, ega turujärelevalvet ettevalmistava meetmega, mis võib olla hõlmatud direktiivi artikliga 14.

78. Lõpuks tuleb mainida, et liikmesriigid ei saa ELi õiguse kohaldamisel võtta ühepoolseid parandusmeetmeid, et reageerida potentsiaalsetele puudustele, mis esinevad teiste liikmesriikide poolses liidu õiguse rakendamises. Nad on kohustatud tegutsema aluslepingus ette nähtud menetluste ja õiguskaitsevahendite piires. ( 51 )

79. Teisalt ei keela direktiivi süsteem ja CE-märgisega toodete vastavuseeldus liikmesriikidel ohu ilmnemise korral tegutseda. ( 52 ) Vastupidi: direktiiv 2007/23 näeb ette reeglid, mis on mõeldud tagama pürotehniliste toodete vaba liikumist siseturul, samal ajal tagades inimeste tervise ja avaliku korra kaitse kõrge taseme ning tarbijate kaitse ja turvalisuse. Neid eesmärke silmas pidades on direktiivi 2007/23 artiklis 14 sätestatud tingimused, mille alusel liikmesriigid võivad teha turujärelevalvet. Nii näiteks annab konkreetselt artikli 14 lõige 6 liikmesriikidele õiguse võtta kõik asjakohased meetmed selliste CE‑märgisega toodete turult kõrvaldamiseks, mis võivad ohustada inimeste tervist ja ohutust.

80. Turujärelevalve kontekstis võivad liikmesriigid lisaks jälgida pürotehniliste toodete edasimüüjatele kehtestatud kohustuste täitmist. Nii näeb direktiivi 2007/23 artikli 4 lõige 3 ette, et edasimüüjad peavad kontrollima, et pürotehnilisel tootel oleks nõutud vastavusmärgis(ed) ja et sellega oleksid kaasas nõutud dokumendid. ( 53 ) Lisaks sätestab direktiivi artikkel 20, et liikmesriigid sätestavad eeskirjad direktiivi kohaselt võetud siseriiklike õigusaktide rikkumise korral kohaldatavate karistuste kohta. Lõpetuseks näeb määrus (EL) nr 1025/2012 ( 54 ) ette vastuvõetud ühtlustatud standardite vaidlustamise menetluse juhul, kui liikmesriigid leiavad, et need standardid ei vasta täielikult direktiivi eesmärkidele.

81. Kokkuvõttes ei ole vaidlust selle üle, et liikmesriikidel on pürotehniliste toodete tundlikus valdkonnas järelevalve ja kontrollimise õigus, nagu on sõnaselgelt sätestatud ka direktiivis 2007/23 endas. Küsimus ei ole seega, kas kontrollida, vaid kuidas. Selles kontekstis on ebatõenäoline, et kõigi toodete, sh isegi teiste liikmesriikide ametiasutuste poolt juba heaks kiidetud toodete suhtes kehtiv eelneva teavitamise kord võiks olla kooskõlas vabal liikumisel ja vastastikusel tunnustamisel põhineva süsteemiga.

VI. Kohtukulud

82. Teen ettepaneku jätta hagi rahuldamata. Kodukorra artikli 138 lõike 1 kohaselt peaks seega kohtukulud hüvitama komisjon.

VII. Ettepanek

83. Eespool esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku: 1. Jätta hagi rahuldamata. 2. Mõista kohtukulud välja komisjonilt.

( 1 ) Algkeel: inglise.

( 2 ) ELT 2007, L 154, lk 1.

( 3 ) Lõhkematerjaliseaduse 10. septembril 2002 avaldatud redaktsioon (BGBl. I, lk 3518), muudetud 7. augusti 2013. aasta seaduse (BGBl. I, lk 3154) artikli 4 lõikega 67 (edaspidi „LMS“).

( 4 ) 31. jaanuaril 1991. avaldatud redaktsioonis (BGBl. I, lk 169), muudetud 25. juuli 2013. aasta seaduse (BGBl. I, lk 2749) artikliga 20.

( 5 ) Bekanntmachung, Ausnahmebewilligung Nr. 2-0615/14 zur Kennzeichnung von pyrotechnischen Gegenständen (teadaanne: erandluba nr 2-0615/14 pürotehniliste toodete tähistamise kohta), Bundesanzeiger AT, B6, lk 1, 27. märts 2014.

( 6 ) 22. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Madalmaad (C‑252/13, EU:C:2014:2312, punktid 33 ja 34 ning seal viidatud kohtupraktika).

( 7 ) Selle kohta vt 16. septembri 2015. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Slovakkia (C‑361/13, EU:C:2015:601, punkt 21 ja seal viidatud kohtupraktika) ning 18. juuli 2007. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Hispaania (C‑501/04, EU:C:2007:431, punktid 24–27).

( 8 ) ELT 2013, L 178, lk 27.

( 9 ) Kohtujuristi kursiiv.

( 10 ) Kohtujuristi kursiiv.

( 11 ) Nt prantsuse keeles: „première mise à disposition, sur le marché communautaire“; saksa keeles: „[…] erstmalige Bereitstellung eines bestimmten Produkts […] auf dem Gemeinschaftsmarkt“; hispaania keeles: „primera puesta a disposición en el mercado comunitario“; itaalia keeles: „la prima messa a disposizione sul mercato comunitario di un prodotto“; tšehhi keeles: „první předání jednotlivého výrobku k dispozici na trh Společenství“; hollandi keeles: „het voor de eerste keer in de handel van de Gemeenschap beschikbaar stellen“.

( 12 ) Vastupidise olukorra kohta, kus keeleversioonid lahknevad, vt 14. septembri 2004. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Itaalia (C‑385/02, EU:C:2004:522, punkt 34).

( 13 ) EÜT 1985, C 136, lk 1, viidatud direktiivi 2007/23 põhjenduses 8.

( 14 ) Vt nt 10. septembri 2014. aasta otsus kohtuasjas Holger Forstmann Transporte (C‑152/13, EU:C:2014:2184, punkt 26 ja seal viidatud kohtupraktika).

( 15 ) Vt muu hulgas 10. septembri 2014. aasta otsus kohtuasjas Holger Forstmann Transporte (C‑152/13, EU:C:2014:2184, punkt 26), 7. oktoobri 2010. aasta otsus kohtuasjas Lassal (C‑162/09, EU:C:2010:592, punkt 51), või 15. juuni 2000. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Saksamaa (C‑348/97, EU:C:2000:317, punkt 53).

( 16 ) Selle kohta vt nt 27. jaanuari 1988. aasta otsus kohtuasjas Taani vs. komisjon (349/85, EU:C:1988:34, punkt 9) ja 10. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas easyCar (C‑336/03, EU:C:2005:150, punkt 21 ja seal viidatud kohtupraktika).

( 17 ) Ajalise elemendi rõhutamist võib leida Euroopa Kohtu praktikast, kus Euroopa Kohus on tõlgendanud sarnast mõistet, kuid erinevas teiseses õigusaktis. Vt 3. aprilli 2014. aasta otsus kohtuasjas Rätzke (C‑319/13, EU:C:2014:210, punkt 34 jj).

( 18 ) 15. juuli 2010. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Ühendkuningriik (C‑582/08, EU:C:2010:429, punkt 51), 5. juuni 2014. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Bulgaaria (C‑198/12, EU:C:2014:1316, punkt 35) ning kohtujuristi ettepanek, Jääskinen (C‑198/12, EU:C:2013:739, punkt 46). Selle kohta vt ka 22. detsembri 2008. aasta otsus kohtuasjas Les Vergers du Vieux Tauves (C‑48/07, EU:C:2008:758, punkt 44). Seda laadi „parandava tõlgendamise“ keeld ei toimi muidugi siis, kui kõne all olevate sätete tähendus on ebaselge. Vt 8. märtsi 2012. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Portugal (C‑524/10, EU:C:2012:129, punkt 56 jj) ning kohtujuristi ettepanek, Kokott, kohtuasi komisjon vs. Portugal (C‑524/10, EU:C:2011:613, punkt 56 jj).

( 19 ) Selle kohta vt 8. septembri 2005. aasta otsus kohtuasjas EKP vs. Saksamaa (C‑220/03, EU:C:2015:748, punkt 31) ning 28. veebruari 2008. aasta otsus kohtuasjas Carboni e derivati (C‑263/06, EU:C:2008:128, punkt 48). Vt ka minu ettepanek, kohtuasi komisjon vs. Ühendkuningriik (C‑304/15, EU:C:2016:479, punkt 44).

( 20 ) Selle kohta vt 14. juuli 1994. aasta otsus kohtuasjas Faccini Dori (C‑91/92, EU:C:2015:292, punkt 24), 15. juuli 2010. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Ühendkuningriik (C‑582/08, EU:C:2010:429, punkt 33).

( 21 ) 23. märtsi 2000. aasta otsus liidetud kohtuasjades Met-Trans ja Sagpol (C‑310/98 ja C‑406/98, EU:C:2000:154, punkt 32).

( 22 ) Selle kohta vt nt 9. juuli 1981. aasta otsus kohtuasjas Gondrand ja Garancini (169/80, EU:C:1981:171, punkt 17).

( 23 ) Vt nt 9. juuli 2015. aasta otsus kohtuasjas Salomie ja Oltean (C‑183/14, EU:C:2015:454, punkt 31).

( 24 ) Vt nt 11. juuni 2015. aasta otsus kohtuasjas Berlington Hungary jt (C‑98/14, EU:C:2015:386, punkt 77 ja seal viidatud kohtupraktika).

( 25 ) Vt muu hulgas kohtujuristi ettepanek, Tizzano, kohtuasi komisjon vs. Saksamaa (C‑316/99, EU:C:2012:38, punktid 12 ja 13) ning kohtujuristi ettepanek, Kokott, kohtuasi komisjon vs. Itaalia (C‑385/02, EU:C:2004:276, punkt 47 jj).

( 26 ) Vt 15. juuli 2010. aasta otsus rikkumismenetlust käsitlevas kohtuasjas komisjon vs. Ühendkuningriik (C‑582/08, EU:C:2010:429, punkt 50), kus Euroopa Kohus sedastas, et isegi kui „[o]n selge, et see kohtupraktika käsitleb eraõigusliku isiku ja ametiasustuse vahelisi suhteid […] [on] see praktika […] ka asjassepuutuv maksustamist käsitleva direktiivi ülevõtmisel“. Vt ka kohtujuristi ettepanek, Jääskinen, kohtuasi komisjon vs. Ühendkuningriik (C‑582/08, EU:C:2010:286, punkt 64).

( 27 ) Vt nt 23. aprilli 1986. aasta otsus kohtuasjas Les Verts vs. parlament (294/83, EU:C:1986:166, punkt 23) ning 6. oktoobri 2015. aasta otsus kohtuasjas Schrems (C‑362/14, EU:C:2015:650, punkt 60).

( 28 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta otsus 768/2008/EÜ toodete turustamise ühise raamistiku kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsus 93/465/EMÜ (ELT 2008, L 218, lk 82).

( 29 ) Põhjendus 16.

( 30 ) Direktiivis 2013/29 sisalduvad terminoloogilised muudatused vastavad nendele uutele mõistetele ja määratlustele. Selle kohta vt direktiivi 2013/29 põhjendus 3. Eelkõige on kasutusele võetud mõiste „turul kättesaadavaks tegemine“. Praegune direktiivi 2013/29 „vaba liikumise klausel“ ehk artikli 4 lõige 1 viitab turul kättesaadavaks tegemisele, mis sisaldub ka direktiivi pealkirjas.

( 31 ) Seda lähenemisviisi muutust selgitab komisjon lähemalt oma 5. aprilli 2016. aasta teatises, mis sisaldab „ELi toote-eeskirjade rakendamise sinise raamatu“ (C(2016) 1958 final) viimast versiooni.

( 32 ) Selle kohta vt 14. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Hispaania (C‑135/03, EU:C:2005:457, punkt 38).

( 33 ) See kehtib eelkõige järgmiste kohtuotsuste kohta: 12. juuli 2012. aasta otsus kohtuasjas Fra.bo (C‑171/11, EU:C:2012:453), 10. novembri 2005. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Portugal (C‑432/03, EU:C:2005:669), 15. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Soome (C‑54/05, EU:C:2007:168), 8. veebruari 1983. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Ühendkuningriik (124/81, EU:C:1983:30).

( 34 ) Nt komisjoni viidatud 16. oktoobri 2014. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Saksamaa (C‑100/13, EU:C:2014:2293) või 8. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas ATRAL (C‑14/02, EU:C:2003:265) ja 30. aprilli 2009. aasta otsus kohtuasjas Lidl Magyarország (C‑132/08, EU:C:2009:281).

( 35 ) Vt direktiivi 2007/23 põhjendus 10.

( 36 ) Selle kohta vt 15. juuli 2010. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Ühendkuningriik (C‑582/08, EU:C:2010:429, punkt 48).

( 37 ) Vt nt 18. oktoobri 2012. aasta otsus kohtuasjas Elenca (C‑385/10, EU:C:2012:634, punkt 23 ja seal viidatud kohtupraktika).

( 38 ) Sarnase vaba liikumise klausli kohta vt 5. aprilli 1979. aasta otsus kohtuasjas Ratti (148/78, EU:C:1979:110, punkt 13), kus Euroopa Kohus sedastas, et vaba liikumise klauslil „ei ole mitte mingisugust sõltumatut väärtust, vaid ta on kõigest eespool nimetatud artiklite sisuliste sätete vajalik täiendus, mis on mõeldud tagama kõnealuste toodete vaba liikumist“.

( 39 ) Selle kohta vt kohtujuristi ettepanek, Ruiz-Jarabo Colomer, kohtuasi komisjon vs. Itaalia (C‑326/07, EU:C:2008:611, punktid 33 ja 34).

( 40 ) Turujärelevalve määratluse näiteks võib tuua Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta määruse (EÜ) nr 765/2008, millega sätestatakse akrediteerimise ja turujärelevalve nõuded seoses toodete turustamisega ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 339/93 (ELT 2008, L 218, lk 30), artikli 19, mis sätestab, et „[t]urujärelevalveasutused korraldavad piisaval määral piisava valimi alusel asjakohaseid tooteomaduste kontrollimisi dokumentide kontrollimise ja vajaduse korral füüsilise või laboratoorse kontrolli vormis“.

( 41 ) Selle sätte kohaselt kuuluks sellesse süsteemi „registreerimisnumbrid ja EL-i tasandi register […] pürotehniliste toodete ja nende tootjate kindlakstegemiseks“.

( 42 ) Komisjoni 16. aprilli 2014. aasta rakendusdirektiiv 2014/58/EL, millega Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2007/23/EÜ alusel kehtestatakse pürotehniliste toodete jälgitavuse süsteem (ELT 2014, L 115, lk 28). Jälgitavussüsteem on ette nähtud ka direktiivi 2013/29 artiklis 9.

( 43 ) Saksamaa Liitvabariik väidab, et vaidlusaluse sätte õiguslik alus on LMS § 6 lõike 1 punkti 2 alapunkt d, mis annab pädevatele asutustele õiguse kehtestada menetlus tunnusnumbrite andmiseks registreerimise ning müügi- ja kasutuslubade andmise eesmärgil kooskõlas direktiivi 2007/23 artikli 6 lõikega 2. Vastupidi, komisjoni väitel on Saksamaa teavitamise korra õiguslik alus hoopis LMS § 6 lõike 1 punkti 3 alapunkt d, mis annab pädevatele asutustele õiguse ette näha, et „§ 1 lõikes 1 osutatud ostetud või imporditud lõhkematerjalidest tuleb teavitada ja teatele lisada konkreetsed dokumendid“.

( 44 ) Selles osas näeb erisuse ette ainult LMSi 1. määruse § 6 lõike 4 kuues lause, mis sätestab erandi sama sätte neljandas lauses ette nähtud kohustusest lisada tunnusnumber kasutusjuhendisse.

( 45 ) Vt 17. märtsi 2016. aasta otsus kohtuasjas Canadian Oil Company Sweden ja Rantén (C‑472/17, EU:C:2016:171, punkt 41).

( 46 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ja millega asutatakse Euroopa Kemikaalide Agentuur ning muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93, komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direktiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ (ELT 2006, L 396, lk 1, ja parandus ELT 2007, L 136, lk 3), muudetud komisjoni 22. juuni 2009. aasta määrusega (EL) nr 552/2009 (ELT 2009, L 164, lk 7).

( 47 ) REACH-määruse artikli 128 lõige 2 sätestab, et määrus ei takista liikmesriikidel säilitamast või ette nägemast riiklikke nõudeid töötajate, inimeste tervise ja keskkonna kaitseks, mida kohaldatakse juhtudel, kui käesolev määrus ei ühtlusta tootmist, turule viimist ja kasutamist käsitlevaid nõudeid. Vt 17. märtsi 2016. aasta otsus kohtuasjas Canadian Oil Company Sweden ja Rantén (C‑472/17, EU:C:2016:171, punktid 26 ja 27).

( 48 ) Direktiivi 2007/23 I lisa punkti 5 alapunkti C jaotised 1-7. Süüteseadiste kohta on olemas ka Euroopa standard EN 15947. Vt ka kõnealuse lisa punkti 3 alapunkt j, mis nimetab „kõigi vajalike seadmete ja manuste spetsifikatsioone ning pürotehnilise toote ohutuks tööks vajalikke kasutusjuhiseid“.

( 49 ) EN 15947 (EL 2013, C 136, lk 7). Vt ka direktiivi 2007/23 artikli 8 lõige 3.

( 50 ) Vt käesoleva ettepaneku punktid 61–63 ja 65–67.

( 51 ) 20. oktoobri 2005. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Rootsi (C‑111/03, EU:C:2005:619, punkt 66).

( 52 ) Selle kohta vt 17. aprill 2007. aasta otsus kohtuasjas AGM-COS.MET (C‑470/03, EU:C:2007:213, punkt 62).

( 53 ) Vt analoogia alusel 8. septembri 2005. aasta otsus kohtuasjas Yonemoto (C‑40/04, EU:C:2005:519, punkt 51). Vt ka, kuigi teisest kontekstist, 23. novembri 2006. aasta otsus kohtuasjas Lidl Italia (C‑315/05, EU:C:2006:736, punkt 43 jj).

( 54 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määrus (EL) nr 1025/2012, mis käsitleb Euroopa standardimist (ELT 2012, L 316, lk 12–33). See määrus tühistas direktiivi 2007/23 artikli 8 lõike 4.