Liidetud kohtuasjad C-191/09 P ja C-200/09 P

Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Ühenduste Komisjon

versus

Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT) ja Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT)

„Apellatsioonkaebused — Dumpinguvastased tollimaksud — Määrus (EÜ) nr 954/2006 — Teatavate Horvaatiast, Rumeeniast, Venemaalt ja Ukrainast pärit rauast või terasest õmblusteta torude import — Määrus (EÜ) nr 384/96 — Artikli 2 lõike 10 punkt i, artikli 3 lõiked 2, 3 ja 5–7, artikli 18 lõige 3 ja artikli 19 lõige 3 — Normaalväärtuse ja kahju kindlaksmääramine — Mõiste „üks majandusüksus” — Kaitseõigused — Põhjenduse puudumine”

Kohtuotsuse kokkuvõte

Normaalväärtus ja ekspordihind määratakse kindlaks erinevate reeglite kohaselt ning järelikult ei tule kõnealuseid müügi-, üld- ja halduskulusid käsitleda tingimata ühel ja teisel juhul samamoodi. Nende kahe väärtuse vahelisi võimalikke erinevusi võib siiski arvesse võtta määruses nr 384/96 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, artikli 2 lõikes 10 ette nähtud kohandamiste raames. Nii määruse artikli 2 lõike 10 sõnastusest kui ka ülesehitusest nähtub, et ekspordihinda või normaalväärtust võib kohandada vaid selleks, et võtta arvesse neid hindu mõjutavate tegurite erinevusi nagu komisjonitasud, st vaatlusaluse müügiga seotud komisjonitasude erinevusi, mis mõjutavad seega nende võrreldavust, et tagada võrdlus samal kaubandustasandil. Seega eeldab ekspordihinna kohandamise küsimus määruse nr 384/96 artikli 2 lõike 10 alusel kõigepealt selle kaubandustasandi analüüsi, kus ekspordihind kindlaks määrati. Mis puudutab kohustust tõendada niisuguse teguri olemaolu, mille alusel asjaomast kohandust taotletakse või mille alusel see tehakse, siis juhul kui pool palub määruse artikli 2 lõike 10 alusel teha kohandamisi, mille eesmärk on muuta normaalväärtus ja ekspordihind dumpingumarginaali arvutamise eesmärgil võrreldavaks, peab ta tõendama, et tema nõue on põhjendatud. Nimelt lasub kohustus tõendada, et teha tuleb määruse nr 384/96 artikli 2 lõike 10 punktides a–k loetletud konkreetsed kohandused, ükskõik millistel isikutel, kes soovivad kohandust teha. Seega, kui tootja palub kohandada normaalväärtust üldjuhul allapoole või ekspordihindu loogiliselt ülespoole, peab see ettevõtja ka näitama ja tõendama, et tingimused sellise kohanduse tegemiseks on täidetud. Vastupidisel juhul, kui nõukogu ja komisjon leiavad, et ekspordihinda tuleb allapoole kohandada põhjusel, et tootjaga seotud müügiettevõtja täidab ülesandeid, mis on samastatavad komisjonitasu alusel töötava agendi ülesannetega, peavad nad vähemalt esitama üksteist toetavad asjaolud, mis kinnitavad, et see tingimus on täidetud. (vt punktid 51, 53, 57, 58, 60 ja 61)

Miski määruse nr 384/96 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, artikli 2 lõikes 10 ja täpsemalt punktis i täpsustatust ei takista ühe majandusüksuse mõiste kohaldamist lõpliku ekspordihinna kindlaksmääramise suhtes, et teha selle artikli alusel õiglane võrdlus. Seega, kui tootja ekspordib oma tooteid liitu õiguslikult eraldiseisva äriühingu vahendusel, kuid keda ta kontrollib majanduslikus plaanis, siis ei takista ükski kaalukas õiguslikku või majanduslikku laadi põhjus tunnistamast nende kahe ettevõtja vahel „ühe majandusüksuse” olemasolu. Kuigi see mõiste kujundati välja normaalväärtuse kindlaksmääramiseks, ei nähtu sellest kaalutlusest siiski, et seda mõistet kohaldatakse üksnes eksportivate tootjate siseturu raames. Nimelt, kui tootja turustab oma tooteid liitu õiguslikult eraldiseisva, kuid tema kontrolli all oleva äriühingu vahendusel, räägib sellise järelduse nõue, mis kajastab selle tootja ja selle müügiettevõtja suhete majanduslikku tegelikkust, ekspordihinna arvutamisel pigem ühe majandusüksuse mõiste kohaldamise poolt. (vt punktid 54 ja 55)

Liidu institutsioonidel on ühise kaubanduspoliitika ja iseäranis kaubanduse kaitsemeetmete valdkonnas ulatuslik kaalutlusõigus nende majanduslike, poliitiliste ja õiguslike olukordade keerulisuse tõttu, mida nad uurima peavad. Kohtulik kontroll sellise hinnangu üle peab niisiis piirduma sellega, et kontrollitakse menetlusnormidest kinnipidamist, vaidlustatud valiku tegemise aluseks olevate asjaolude sisulist õigsust, ilmsete vigade puudumist nende faktiliste asjaolude hindamisel ja võimu kuritarvitamise puudumist. Üldkohus ei ületa õiguspärasuse kontrolli piire, kui ta leiab, et tehtud kohandamise põhjendamiseks esitatud institutsiooni tõendid ei ole piisavalt veenvad ja neid ei saa seega pidada kaudseteks tõenditeks, mis võimaldavad kindlaks teha teguri, mille alusel kohandamine tehakse, ning määrata kindlaks selle mõju hindade võrdlusele. Nimelt ei pane Üldkohus niimoodi institutsioonidele mis tahes erilist tõendamiskoormist, välja arvatud kohustus tõendada, et sellise kohandamise võimaldamise tingimused olid täidetud. Lisaks, Üldkohtu hinnang, mille kohaselt on teatavad dokumendid tõendina ebapiisavad, ei kujuta endast asjaolude uut hindamist, mis asendaks institutsioonide hinnangu. Neil asjaoludel ei saa asuda seisukohale, et kohtulik kontroll piiras institutsioonide ulatuslikku kaalutlusõigust. (vt punktid 62, 63, 67 ja 68)

Kaitseõiguste tagamisel on dumpinguvastastes menetlustes määrav tähtsus. Sellega seoses tuleb huvitatud ettevõtjatele tagada haldusmenetluses võimalus tõhusalt väljendada oma seisukohta väidetavate asjaolude tõelevastavuse ja asjakohasuse kohta ning tõendite kohta, millele komisjon viitab, et põhjendada oma väidet dumpingu ja sellest tuleneva kahju olemasolu kohta. Lisaks ei ole asjassepuutuvad äriühingud kohustatud tõendama, et komisjoni otsuse sisu oleks võinud olla teistsugune, vaid üksnes seda, et selline võimalus ei ole täielikult välistatud, kuna nad oleksid saanud end paremini kaitsta, kui menetluses ei oleks esinenud puudusi. Siiski võib kaitseõigustega seotud menetlusnormide eiramine viia määruse nr 954/2006, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Horvaatiast, Rumeeniast, Venemaalt ja Ukrainast pärit rauast või terasest õmblusteta torude impordi suhtes, tühistamiseni üksnes juhul, kui on võimalik, et kui niisuguse eiramine ei oleks aset leidnud, oleks haldusmenetluse tulemus võinud olla teistsugune. (vt punktid 76–79, 83)

Üldkohtu põhjendamiskohustus ei kohusta teda esitama ammendavat ja üksikasjalikku ülevaadet menetlusosaliste kõikidest argumentidest; põhjendus võib olla tuletatav tingimusel, et huvitatud isikutel on võimalik näha põhjusi, miks kõnealused meetmed on võetud. (vt punkt 105)

Dumpinguvastase menetluse raames nähtub määruse nr 384/96 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, artikli 18 lõikest 3, et kui selles artiklis nimetatud tingimused on täidetud, ei tohi muul kujul või muus dokumendis kui vastuses komisjoni küsimustikule esitatud teavet jätta tähelepanuta. Kui üks pool on jätnud küsimustikule vastuse esitamata, kuid ta on esitanud teavet mõnes teises dokumendis, ei saa talle ette heita koostööst hoidumist, kui esiteks ei tekita sellega seotud puudused ülemääraseid raskusi põhjendatud ja täpsete järelduste tegemisel, teiseks, kui teave esitatakse nõuetekohaselt õigel ajal, kolmandaks, kui teave on kontrollitav, ning neljandaks, kui isik on tegutsenud oma parimate võimaluste kohaselt. Lisaks, valimisse kaasatud liidu tootjat ei peeta koostööd mittetegevaks, kui andmete esitamisel esinevad puudused, mis tulenevad sellest, et tootja sidusettevõtja ei ole esitanud vastust komisjoni küsimustikule, ei mõjuta oluliselt uurimist. Seetõttu ei tohi niisugust tootjat puudutavaid andmeid automaatselt välja jätta nende hulgast, mida võetakse arvesse liidu tootmisharu kantud kahju arvutamisel. (vt punktid 150–152)

Vastavalt määruse nr 384/96 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, artikli 9 lõikele 4, mis sätestab väiksema tollimaksu reegli, kasutatakse kahjumarginaali dumpinguvastase tollimaksu määra kindlaksmääramiseks vaid siis, kui dumpingumarginaal on kahjumarginaalist suurem. (vt punkt 153)

Euroopa Kohtu pädevuses ei ole apellatsioonkaebuse põhjal asendada Üldkohtule esitatud tõenditele antud hinnangut omaenda hinnanguga. Seega, kui Üldkohus otsustab tugineda teatavatele talle hindamiseks esitatud tõenditele ja muud tõendid tagasi lükata, ei saa Euroopa Kohus seda valikut kontrollida, välja arvatud juhul, kui ta tuvastab, et Üldkohus on neid tõendeid moonutanud, eirates nende sisu mõtet. (vt punkt 160)