ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Selleks, et akti saaks käsitleda isikut kahjustava meetmena personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 tähenduses, peab see olema vastu võetud ametisse nimetava asutuse poolt või tema volitusel. Tegemist on avaliku huvi küsimusega, mille Avaliku Teenistuse Kohus peab tõstatama omal algatusel.

Võttes arvesse selle organi staatust, kes vaidlustatud akti esitab, ja asjaolu, et ametisse nimetav asutus jätab selle akti kaebuse esitamise järel jõusse, ei saa huvitatud isiku õigusi kahjustada see, kui ta vaidlustab asjaomase akti, arvates ekslikult, et selle on vastu võtnud pädev asutus.

(vt punktid 20 ja 22)

Euroopa Kohus: kohtuotsused Gerin vs. komisjon, 806/79, EU:C:1980:264, punkt 4, ja Erdini vs. nõukogu, 65/83, EU:C:1984:24, punkt 7.

Esimese Astme Kohus: kohtuotsus Devillez jt vs. parlament, T‑46/90, EU:T:1993:54, punkt 13.

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtumäärus Pedeferri jt vs. komisjon, F‑57/10, EU:F:2011:104, punkt 14.
Ajutiste meetmete kohaldamise menetluse eesmärk ei ole tagada kahju hüvitamine, vaid tagada põhimenetluses langetatava otsuse täielik toime. Nimetatud eesmärgi saavutamiseks peavad taotletavad meetmed olema kiireloomulised selles mõttes, et hageja huvidele tekkida võiva tõsise ja korvamatu kahju vältimiseks on vajalik, et need võetaks ja nende mõju avalduks juba enne otsuse langetamist põhimenetluses.

Käesoleval juhul tuleb märkida ‑ arvestades eriti tühistamisnõuete põhjendamiseks esitatud väiteid, mille eesmärk on selle tuvastamine, et institutsioon rikkus põhimõtet, mille kohaselt kriminaalmenetlus peatab distsiplinaarmenetluse, ja süütuse presumptsiooni ‑ et taotletud ajutise meetmega, mille eesmärk on vaidlustatud teenistusest vabastamise otsuse kohaldamise peatamine, soovitakse sama tulemuse saavutamist mis põhimenetluses lahendatava hagiga, mistõttu ajutiste meetmete kohaldamise menetluse täiendav olemus võrreldes sellega seotud põhimenetlusega ja seetõttu selle ajutine olemus puuduvad, mis sellisena võib põhjendada kohaldamise peatamise taotluse rahuldamata jätmist.

Siiski tekitavad hageja esitatud faktilised ja õiguslikud argumendid kahtlusi vaidlustatud otsuse õiguspärasuses eriti seoses põhimõttega, mille kohaselt kriminaalmenetlus peatab distsiplinaarmenetluse. Neil asjaoludel ei saa ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik, ilma et talle saaks omakorda ette heita selle põhimõtte rikkumist, jätta kiireloomulise puudumise tõttu rahuldamata taotluse peatada sellise vaidlustatud otsuse kohaldamine, mille kohaldamise peatamise taotlus on just nimelt kooskõlas selle põhimõtte rakendamisega, vähemalt kuni Avaliku Teenistuse Kohtu otsuse tegemiseni põhimenetluses lahendatava hagi kohta. Selline põhimõte on aga osa õigusest õiglasele kohtumenetlusele, mida kaitstakse nii Euroopa Liidu põhiõiguste harta sätete kui ka Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni sätetega, millele Euroopa Liidu põhiõiguste harta oma preambulis viitab.

Teisisõnu, kuna esmapilgul oleks seda põhimõtet, mille kohaselt kriminaalmenetlus peatab distsiplinaarmenetluse, rikutud, ei saa selle kaitsmist edasi lükata isegi ajutiselt, et oodata ära sisulise otsuse tegeva kohtuniku seisukoht, ilma hagejale tõsist ja korvamatut kahju tekitamata, kuna hüpoteetiliselt võiks kriminaalmenetluse tulemus tõsiselt mõjutada haldusasutuse seisukohta sellise protsessi aluseks olnud faktiliste asjaolude tõelevastavuse kohta.

(vt punktid 57–60)

Viited:

Euroopa Kohus: 25. märts 1999, kohtuasi C‑65/99 P(R): Willeme vs. komisjon (punkt 62); 26. juuni 2003, liidetud kohtuasjad C‑182/03 R ja C‑217/03 R: Belgia ja Forum 187 vs. komisjon (punkt 142).

Esimese Astme Kohus: 29. juuni 1994, kohtuasi T‑146/94 R: Williams vs. kontrollikoda (punkt 23); 10. september 1999, kohtuasi T‑173/99 R: Elkaïm ja Mazuel vs. komisjon (punkt 25); 16. november 2012, kohtuasi T‑345/12 R: Akzo Nobel jt vs. komisjon (punkt 25 ja seal viidatud kohtupraktika).

Avaliku Teenistuse Kohus: 13. veebruar 2014, kohtuasi F‑5/14 R: CX vs. komisjon (punkt 80).
Akti kohaldamise peatamine või selle aktiga seotud muu ajutine meede on põhjendatud üksnes siis, kui esineb põhjuslik seos kõnealuse akti ning väidetava tõsise ja korvamatu kahju vahel, ning täpsemalt koguni üksnes siis, kui see akt on nimetatud kahju määrav põhjus. Nimelt peavad ajutiste meetmete kohaldamise raames taotletud meetmed olema kiireloomulised selles mõttes, et need peavad olema vajalikud hageja huvidele tõsise ja korvamatu kahju tekkimise vältimiseks. Nii ei ole see siis, kui tegemist on meetmega, millega püütakse ära hoida kahju, mida vaidlusalune akt ei põhjusta.

(vt punkt 22)

Viited:

Euroopa Kohus: 12. veebruar 2003, kohtuasi C‑399/02 P(R): Marcuccio vs. komisjon (punkt 26).

Esimese Astme Kohus: 22. detsember 2011, kohtuasi T‑593/11 R: Al‑Chihabi vs. nõukogu (punkt 16 ja seal viidatud kohtupraktika).
EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU MÄÄRUS

(teine koda)

30. november 2015

Donncha O’Riain

versus

Euroopa Komisjon

„Avalik teenistus — Konkurss — Konkursi EPSO/AD/241/12 teade — Otsus mitte kanda hagejat reservnimekirja — Kandidaatide võrdse kohtlemise põhimõte — Konkursikomisjoni erapooletus — Ilmselgelt põhjendamatu hagi”

Ese:

ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingule, esitatud hagi, millega D. O’Riain palub tühistada iiri keele tõlkijate töölevõtmiseks korraldatud konkursi EPSO/AD/241/12 komisjoni (edaspidi „konkursikomisjon“) otsus, millega teda ei kantud selle konkursi edukalt läbinud isikute nimekirja, nagu see otsus jäeti jõusse 27. juunil 2014 pärast uuesti läbivaatamist.

Otsus:

Jätta hagi osaliselt ilmselge vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata ja osaliselt ilmselge põhjendamatuse tõttu rahuldamata. Jätta Donncha O’Riain’i kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnikud — Konkurss — Konkursikomisjoni erapooletuse põhimõte — Konkursikomisjoni liikme ja kandidaadi vaheline tutvus — Huvide konflikt objektiivsete, asjakohaste ja kokkulangevate tõendite korral — Konkursikomisjoni liikme kohustus kõrvale jääda

(Personalieeskirjad, artikkel 11a)

Personalieeskirjade artikli 11a kohaselt, mida kohaldatakse muude teenistujate teenistustingimuste artiklite 11 ja 81 alusel ajutistele ja lepingulistele töötajatele, ei tegele ametnik oma kohustuste täitmisel küsimustega, milles tal on otseselt või kaudselt tema sõltumatust kahjustada võivad isiklikud huvid, eelkõige perekondlikud ja finantshuvid.

Konkursikomisjoni erapooletuse põhimõte on võrdse kohtlemise põhimõtte väljendus ja liidu õiguskorrast tulenev tagatis.

Üksnes konkursikomisjoni liikme ja kandidaadi vahelisest tutvusest ei piisa siiski selle tõendamiseks, et kõnealusel liikmel on isiklikud huvid personalieeskirjade artikli 11a – mille eesmärk on tagada ametnike sõltumatus, ausus ja erapooletus – tähenduses, mis võiksid iseenesest seada tema erapooletuse kahtluse alla. Nimelt asjaolu, et konkursikomisjoni liige tunneb isiklikult ühte kandidaati, ei tähenda tingimata, et sel liikmel oleks varem kujunenud soodne või ebasoodne suhtumine kõnealuse kandidaadi sooritusse.

Üksnes siis, kui objektiivsed, asjakohased ja kokkulangevad tõendid näitavad, et isegi ainult üks konkursikomisjoni liige on huvide konflikti olukorras, sest tal on otseselt või kaudselt isiklik huvi eelistada või panna ebasoodsasse olukorda mõnda kandidaati, nõuab erapooletuse kohustus ‐ mis on sätestatud personalieeskirjade artiklis 11a ‐, et ta ei saa võtta seisukohta selle kandidaadi teenete küsimuses.

(vt punktid 39 ja 41–43)

Viited:

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsused, 30.4.2008, Dragoman vs. komisjon, F‑16/07, EU:F:2008:51, punkt 41; 20.11.2012, Soukup vs. komisjon, F‑1/11, EU:F:2012:157, punkt 38, ja 10.7.2014, CG vs. EIP, F‑115/11, EU:F:2014:187, punkt 65.
Personalieeskirjade artiklites 90 ja 91, mis on muude teenistujate teenistustingimuste artikli 117 alusel lepingulistele töötajatele analoogia korras kohaldatav, seatakse hagi, mille ametnik on oma institutsiooni vastu esitanud, vastuvõetavuse tingimuseks nimetatud artiklites sätestatud eelneva haldusmenetluse nõuetekohane kulgemine.

Ametisse nimetava asutuse otsuse peale võib esitada kaebuse personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 tähenduses. See sätte kohaselt tuleb kaebus esitada kolme kuu jooksul alates kuupäevast, mil otsus asjaomasele isikule teatavaks tehakse, kuid mitte hiljem kui kuupäeval, mil ta nimetatud teate kätte saab, kui meede mõjutab konkreetset isikut.

Personalieeskirjade artikli 90 lõikes 2 ettenähtud kolmekuuline kaebuse esitamise tähtaeg huve kahjustava akti peale põhineb avalikul huvil, mitte ei ole poolte või kohtu võimuses, kuna see on suunatud õiguslike olukordade selguse ja turvalisuse, samuti õiguskindluse tagamisele. Liidu kohus peab seega omal algatusel kontrollima, kas seda tähtaega on järgitud.

(vt punktid 27–29)

Euroopa Kohus: kohtumäärus, 4.6.1987, P. vs. EMSK,16/86, EU:C:1987:256, punkt 6.

Üldkohus: kohtumäärused, 11.5.1992, Whitehead vs. komisjon,T‑34/91, EU:T:1992:64, punkt 18, ja 7.9.2005, Krahl vs. komisjon,T‑358/03, EU:T:2005:301, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika.

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtumäärus, 10.9.2007, Speiser vs. parlament,F‑146/06, EU:F:2007:153, punkt 21.
Euroopa Kohus: kohtuotsus, 13.7.1972, Bernardi vs. parlament, 90/71 , EU:C:1972:68 , punkt 10 .

Isikut kahjustavaks meetmeks personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 ja artikli 91 lõike 1 tähenduses ei saa kvalifitseerida teadet, millega individuaalsete maksete haldamise ja maksmise amet palub komisjoni personali ja halduse peadirektoraadi direktoril pakkuda lepinguid II tegevusüksusesse määramiseks individuaalselt esile toodud lepingulistele töötajatele, kes on määratud I tegevusüksusesse. Nimelt ei tekita see teade õiguslikke tagajärgi, mis muudavad asjaomaste teenistujate olukorda, kuna nende palgaastme muutmine nõuab sellekohase otsuse tegemist teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse poolt.

Teate kättesaamise all, millele viitab personalieeskirjade artikli 90 lõige 2 ning millest algab kolmekuuline kaebetähtaeg, mõeldakse kättesaamist, mis tuleneb sellise akti teatavaks tegemisest või avaldamisest, mitte isiku poolt kättesaamist ametlikke kanaleid pidi. See kehtib otsuse kohta, mille vastavalt personalieeskirjade artikli 110 lõikele 4 said kätte kõik töötajad institutsiooni siseveebi ülespanemise kaudu.

(vt punkt 30)

Esimese Astme Kohus: kohtuotsus, 18.3.1997, Rasmussen vs. komisjon, T‑35/96, EU:T:1997:36, punkt 40.
Avaliku Teenistuse Kohus: kohtumäärused, 10.7.2014, Mészáros vs. komisjon, F‑22/13, EU:F:2014:189 , punkt 39, ja 23.42015, Bensai vs. komisjon, F‑131/14, EU:F:2015:34 , punkt 28.

Kui toimiku lugemisel on Avaliku Teenistuse Kohus – toimikus sisalduvaid andmeid otsuse tegemiseks piisavateks hinnates – täiesti veendunud hagiavalduse ilmselges vastuvõetamatuses või selle ilmselges õiguslikus põhjendamatuses, ning leiab veel, et kohtuistungi pidamine ei pakuks selles suhtes mingit uut teavet, siis hagiavalduse läbivaatamata jätmine põhistatud määrusega kodukorra artikli 81 alusel ei järgi mitte ainult menetlusökonoomia põhimõtet, vaid aitab kokku hoida kohtuistungi pidamisest tekkivaid poolte kulusid.

Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikkel 81 näeb ette, et kui hagi on tervikuna või osaliselt ilmselgelt vastuvõetamatu või ilmselgelt õiguslikult põhjendamatu, võib Avaliku Teenistuse Kohus ilma menetlust jätkamata lõpetada kohtuasja põhistatud määrusega.

Toitjakaotuspensioni summa, millele lahutatud abikaasal on õigus, on hõlmatud üksnes personalieeskirjade VIII lisa artiklite 27 ja 28 sätetega ning selle arvutamiseks ja ajakohastamiseks on asjakohatu, et personalieeskirjade VIII lisa artiklis 27 ette nähtud ülalpidamistoetust ei saa siseriikliku õiguse kohaselt ja tema endise abikaasa surma tõttu muuta.

Lisaks reguleerib personalieeskirjade VIII lisa artikkel 18 üksnes surnud abikaasa elusoleva abikaasa olukorda ning seda ei saa – muu hulgas osas, mis puudutab minimaalset toitjakaotuspensioni, mis on 35% viimasest põhipalgast – kohaldada analoogia alusel surnud ametniku endiste abikaasade olukorrale.

(vt punktid 19 ja 20)
Selleks et ametnik või endine ametnik saaks esitada personalieeskirjade artiklite 90 ja 91 alusel hagi, nõudes ametisse nimetava asutuse sellise otsuse tühistamist, millega toimub ametisse nimetamine, on tarvis, et tal oleks isiklik huvi selle otsuse tühistamise vastu; selline huvi eeldab, et hagi tulemusel võib ta saada mingit kasu. Menetluse algatamise huvi olemasolu kui vastuvõetavuse tingimust tuleb hinnata hagi esitamise hetkel.

Nimelt ei saaks endine ametnik, kes oma hagi esitamise hetkel jäi pensionile ning ei kuulu nii enam Euroopa Liidu avalikku teenistusse, Avaliku Teenistuse Kohtu poolt ametisse nimetamise otsuse tühistamisel vaidlusalusele ametikohale enam kandideerida, kuna ta ei vastaks enam vaba ametikoha teates ette nähtud ühele kandideerimistingimusele, milleks on ametnikuks olemine. Järelikult kui endine ametnik ei saa oma hagi esitamise hetkel enam kandideerida vaidlusalusele ametikohale, ei ole tal isiklikku huvi selle ametisse nimetamise otsuse tühistamise vastu, kuna ta ei saa sellisest tühistamisest mingit kasu.

Asjaolu, et endine ametnik jäi pensionile omal palvel enne seda, kui ta jõudis vanusesse, mil ta oleks automaatselt pensionile saadetud, ei sea seda järeldust kahtluse alla. Nimelt ilmneb personalieeskirjade artikli 47 punktist f koostoimes artikli 52 punktiga b, et ennetähtaegselt pensionile jäämine, mis toimus asjaomase isiku esitatud taotluse alusel, toob kaasa teenistuse lõpetamise. Nii pensionile jäämise tagajärjed on seega samad kui ametist lahkumise korral.

Kuigi endisel ametnikul ei ole põhjendatud huvi ametisse nimetamise otsuse tühistamiseks, säilib tal siiski huvi nõuda otsuse tegemist selle ametisse nimetamise kohta seoses nõudega saada hüvitist varalise ja mittevaralise kahju eest, mida ta leiab, et talle on administratsiooni erinevate eksimustega tekitatud.

(vt punktid 17–19, 22 ja 25)

Euroopa Kohus: kohtuotsus Del Plato vs. komisjon, 126/87, EU:C:1989:115, punktid 18–20.

Esimese Astme Kohus: kohtuotsused Marcato vs. komisjon, T‑82/89, EU:T:1990:77, punkt 54; Moritz vs. komisjon, T‑20/89, EU:T:1990:80, punkt 15; Latham vs. komisjon, T‑82/91, EU:T:1994:14, punktid 24‑26; Moat vs. komisjon, T‑41/95, EU:T:1996:87, punkt 26; Contargyris vs. nõukogu, T‑6/96, EU:T:1997:76, punkt 32, ja Combescot vs. komisjon, T‑250/04, EU:T:2007:262, punkt 28.

Euroopa Liidu Üldkohus: kohtuotsus komisjon vs. Q, T‑80/09 P, EU:T:2011:347, punkt 156 ja seal viidatud kohtupraktika, ning kohtumäärus Attey jt vs. nõukogu, T‑118/11, T‑123/11 ja T‑124/11, EU:T:2012:270, punkt 28.
Komisjoni peadirektoraadi organisatsioonilise struktuuri skeem ei saa liigitada täitevasutust määruse nr 58/2003, millega kehtestatakse nende täitevasutuste põhikiri, kellele usaldatakse teatavad ühenduse programmide juhtimisega seotud ülesanded, artikli 18 lõike 1 tähenduses komisjoni talituseks, kuna selline dokument on õiguslike tagajärgedeta ning selle eesmärk on pelgalt informatiivne.

Piirates sisekonkursil osalemist nii, et osaleda võivad üksnes tema teenistuses olevad ametnikud ja teised ajutised teenistujad, piirdub institutsioon personalieeskirjade artikli 29 lõike 1 punkti b kohaldamisega. Lisaks võib see institutsioon õigusega välistada sellest konkursist täitevasutuste töötajate kandidatuurid, kuna need ei kuulu institutsiooni teenistuses olevate ametnike ja ajutiste teenistujate hulka. Neil asjaoludel leida, et institutsioon rikkus personalieeskirjade artiklit 27 üksnes personalieeskirjade artikli 29 kohaldamisega, tähendaks seda, et tal võetakse ära igasugune võimalus korraldada sisekonkurss, kusjuures see võimalus on talle personalieeskirjadega just ette nähtud.

Võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumisega on tegemist siis, kui kahte isikute kategooriat, kelle õiguslik ja faktiline olukord ei erine oluliselt, koheldakse erinevalt või erinevaid olukordi käsitletakse ühetaoliselt, välja arvatud juhul, kui see on objektiivselt õigustatud. Sama kehtib diskrimineerimiskeelu põhimõtte kohta, mis on pelgalt võrdse kohtlemise üldpõhimõtte konkreetne väljendus ning mis koos viimati nimetatud põhimõttega moodustab ühe liidu õiguse põhiõigustest, mille kaitsmist tagab Euroopa Liidu Kohus.

Sellega seoses tuleb märkida, et kui institutsioon otsustab korraldada personalieeskirjadele vastavalt sisekonkursi, siis see konkurss, mille üks eesmärk on alaliselt ametisse nimetada selle institutsiooni ajutisi teenistujaid, on oma olemuselt mõeldud üksnes selle institutsiooni teenistuses olevatele ametnikele ja ajutistele teenistujatele sõltumata nende seisundist. Need ametnikud ja ajutised teenistujad, sealhulgas väljaspool institutsiooni lähetuses olevad ametnikud ja ajutised teenistujad ei ole seega sarnases õiguslikus ja faktilises olukorras seoses võimalusega osaleda sellisel konkursil võrreldes sellest institutsioonist eraldiseisva täitevasutuse teenistuses olevatest ajutistest teenistujatest, kes järelikult ei ole selle institutsiooni teenistuses. Sellest tulenevalt ei saa nõuetekohaselt väita, et konkursiteade rikub võrdse kohtlemise ja diskrimineerimiskeelu põhimõtet, kui institutsiooni lubab ametnikel, sealhulgas täitevasutusse ajutiseks teenistujaks lähetatud ametnikke osaleda sisekonkursil ning keelab osalemise nende asutuste poolt otse tööle võetud ajutistel teenistujatel.

(vt punktid 48–50)

Esimese Astme Kohus: kohtuotsus, 8.11.1990, Bataille jt vs. parlament, T‑56/89, EU:T:1990:64, punkt 47.

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsus, 24.9.2009, Brown vs. komisjon, F‑37/05, EU:F:2009:121, punkt 64 ja seal viidatud kohtupraktika.
Liidu kohtutes toimuva menetluse poole advokaadi poolt Avaliku Teenistuse Kohtu sellise kirjale vastamata jätmine, millega advokaati teavitatakse kavatsusest kohaldada Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikli 34 lõikeid 1 ja 2, ei takista tema suhtes poole advokaadi menetlusest kõrvaldamist puudutavate sätete kohaldamist. Nimelt mis puudutab advokaati, kes kõrvaldati menetlusest, kuna ta aitas kaasa hageja käitumisele, mis seisnes liidu kohtute põhjendamatult koormamises, siis asjaomase advokaadi poolt vastamata jätmine ei sea kuidagi kahtluse alla asjaolu, et tema kliendi kalduvus algatada süstemaatiliselt ja vahet tegemata kohtuvaidlusi häirib korrakohast õigusemõistmist, ega seda, et tema advokaat aitab oma käitumisega kaasa kliendile ette heidetud vaidlushimulisusele.

Tuleb kohaldada Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikli 34 lõikeid 1 ja 2, kõrvaldades menetlusest liidu kohtutes toimuva menetluse poole advokaadi ning saates ärakirja menetlusest kõrvaldamise kohtumäärusest pädevatele siseriiklikele ametiasutustele, millega isik on seotud, kui on piisavalt tõendatud, et oma käitumisega aitab asjaomane advokaat mõtlematult kaasa oma kliendi vaidlushimulisusele, mis arvestades eriti suurt hulka liidu kolmele kohtule esitatud hagisid, mille suur arv ei saa tavapäraselt hoolsale advokaadile märkamata jääda, on korrakohast õigusmõistmist eriti häirinud.

Sellega seoses ei muuda asjaolu, et asjaomane advokaat esitas oma allkirjaga ja oma kliendi nimel üksnes kaks kohtuasja Avaliku Teenistuse Kohtusse ‑ võttes arvesse tema eelkäijate poolt algatatud menetluste ajalugu, mida ta ei saaks tähelepanuta jätta ‑ õiguspäraseks tema käitumist advokaadina, mis peab seisnema oma kliendi abistamises ja esindamises, arvestades korrakohase õigusmõistmise nõuet, mis on avalikes huvides.

(vt punktid 14, 21 ja 22)
Vastavalt personalieeskirjade artikli 90 lõikele 2 ning artikli 91 lõigetele 1 ja 2 on ametniku hagi Avaliku Teenistuse Kohtus vastuvõetav ainult siis, kui ta eelnevalt pöördus ametisse nimetava asutuse poole kaebusega, mis on esitatud teda kahjustava meetme peale, kui nimetatud asutus või ametiisik on teinud otsuse või kui ta pole võtnud personalieeskirjades ettenähtud meedet.

Kui ametisse nimetava asutuse otsus puudub ja juhul, kui asutus ei pea võtma personalieeskirjades ettenähtud meedet, võib ametnik alati pöörduda selle asutuse poole otsuse võtmiseks vastavalt personalieeskirjade artikli 90 lõikele 1, et ta saaks vajadusel vaidlustada selle asutuse seisukoha kõigepealt kaebuse ja seejärel kohtusse esitatava hagi raames.

(vt punkt 28)
EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU MÄÄRUS

(esimene koda)

25. märts 2015

Simplice Gervais Singou

versus

Euroopa Liidu Nõukogu

„Avalik teenistus — Lepinguline töötaja — Psühholoogilise ahistamise kaebuse rahuldamata jätmine — Lepingu pikendamata jätmine — Kaebuse puudumine — Ilmselge vastuvõetamatus”

Ese:

ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingule, esitatud hagi, millega S. G. Singou palub sisuliselt esiteks tühistada Euroopa Liidu Nõukogu otsused jätta rahuldamata tema psühholoogilise ahistamise kaebus ning mitte pikendada tema lepingulise töötaja tähtajalist lepingut, ning teiseks mõista nõukogult välja hüvitis talle väidetavalt tekitatud kahju eest.

Otsus:

Jätta hagi ilmselge vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata. Jätta tasuta õigusabi taotlus rahuldamata. Jätta S. G. Singou kohtukulud tema enda kanda.

Kokkuvõte

Ametnike hagid – Eelnev halduskaebus – Puudumine – Vastuvõetamatus

(Personalieeskirjad, artikli 90 lõige 2 ja artikli 91 lõige 2; muude teenistujate teenistustingimused, artikkel 117)

Personalieeskirjade artiklites 90 ja 91, mis on muude teenistujate teenistustingimuste artikli 117 alusel lepingulistele töötajatele analoogia korras kohaldatav, seatakse hagi, mille ametnik on oma institutsiooni vastu esitanud, vastuvõetavuse tingimuseks nimetatud artiklites sätestatud eelneva haldusmenetluse nõuetekohane kulgemine.

Personalieeskirjade artikli 91 lõike 2 kohaselt on huve kahjustava akti peale esitatud hagi vastuvõetav üksnes juhul, kui ametisse nimetavale asutusele või ametiisikule on eelnevalt esitatud kaebus personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 alusel selles sättes ettenähtud tähtaja jooksul ja kui see kaebus on otsese või kaudse otsusega tagasi lükatud.

(vt punktid 10 ja 11)
Personalieeskirjade VIII lisa artiklite 11 ja 12 uute üldiste rakendussätete kohaldamine teises pensioniskeemis omandatud pensioniõiguste liidu pensioniskeemi ülekandmisel, mida taotleti enne nimetatud sätete vastuvõtmist, kuid mis viidi ellu pärast nende jõustumist, ei ole vastuolus personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõikega 2.

Üldtunnustatud põhimõtte kohaselt kohaldatakse tekkivate olukordade suhtes ning varasema õigusnormi kehtivusajal tekkinud, kuid lõplikult realiseerumata olukordade tulevaste tagajärgede suhtes kohe uut õigusnormi, kui ei ole ette nähtud teisiti. Teisiti on üksnes niisuguste olukordade puhul, mis on tekkinud ja lõplikult realiseerunud varasema normi kehtivusajal ja mis loovad omandatud õigusi. Õigust võib pidada omandatuks, kui selle aluseks olnud asjaolu ilmnes enne õigusnormide muutmist. See ei ole siiski nii õiguse puhul, mille aluseks olnud asjaolu ei teostunud muudatuse esemeks olnud õigusnormide kehtivusajal.

Samas tuleb märkida, et esiteks ei ole personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõikega 2 vastuolus niisugune uute üldiste rakendussätete kohene kohaldamine.

Teiseks ei muuda niisuguse teises pensioniskeemis omandatud pensioniõiguste liidu pensioniskeemi üle kandmise taotluse esitanud ametnikule või teenistujale pensioniõigusliku staažilisa ettepaneku edastamine või veelgi vähem sellise taotluse pelk esitamine asjaomase isiku õiguslikku olukorda ega tekita siduvaid õiguslikke tagajärgi. Seega ei olnud ametnikul või teenistujal omandatud õigusi, mida oleks saanud uute sätete kohaldamisega rikkuda.

Lisaks tekib ametniku või teenistuja õigus selle suhtes, et tema staažilisa aastaid tunnustatakse, täielikult alles pärast seda, kui tema teises skeemis omandatud pensioniõiguste kogumaksumus on liidu pensioniskeemi üle kantud.

Pealegi ei saa isikud tugineda õiguspärase ootuse kaitse põhimõttele uue õigusnormi kohaldamise vaidlustamiseks ja seda eriti valdkonnas, kus seadusandjal on lai kaalutlusruum.

(vt punktid 26–29, 31 ja 37)

Viide:

Euroopa Liidu Üldkohus: kohtuotsus, 13.10.2015, komisjon vs. Verile ja Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, punktid 151–154 ja 170 ning seal viidatud kohtupraktika.