ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Keskkond – Kaitse – Ühenduse pädevus – Kriminaalkaristused – Raamotsus 2003/80 keskkonna kaitsmise kohta kriminaalõiguse kaudu – Sobiv õiguslik alus – EÜ artikkel 175 – Otsus, mis põhineb Euroopa Liidu lepingu VI jaotisel – EL artikli 47 rikkumine

(EÜ artiklid 135, 175 ja artikli 280 lõige 4; EL artikkel 47; nõukogu raamotsus 2003/80, artiklid 1–7)

Summary

Kuna raamotsus 2003/80 keskkonna kaitsmise kohta kriminaalõiguse kaudu põhineb Euroopa Liidu lepingu VI jaotisel, tungib see EÜ artikliga 175 ühendusele antud pädevusalale ja eirab seega oma jagamatuse tõttu täies ulatuses EL artiklit 47. Kõnealuse raamotsuse artiklid 1–7, mis sisaldavad liikmesriikide kriminaalõiguse osalist ühtlustamist, eriti mitmesuguste keskkonnakuritegude tunnuste osas, oleks saanud õiguspäraselt vastu võtta EÜ artikli 175 alusel, kuna lähtuvalt nii nende eesmärgist kui sisust on nende põhieesmärk keskkonnakaitse, mis on üks ühenduse põhieesmärke.

Kuigi on tõsi, et põhimõtteliselt ei kuulu kriminaalõiguse normid ega kriminaalmenetluse sätted ühenduse pädevusse, ei saa see siiski ühenduse seadusandjat takistada võtmast liikmesriikide kriminaalõigusega seonduvaid meetmeid, mida ta peab vajalikuks, et tagada keskkonnakaitse valdkonnas tema poolt kehtestatavate õigusnormide täielik tõhusus, kui tõhusate, proportsionaalsete ja hoiatavate kriminaalkaristuste kohaldamine pädevate siseriiklike ametivõimude poolt on hädavajalik meede raskete keskkonnaõiguse rikkumistega võitlemiseks. Ühenduse seadusandja sellist pädevust keskkonnapoliitika elluviimisel ei saa kahtluse alla seada asjaolu, et EÜ artikkel 135 ja EÜ artikli 280 lõige 4 jätavad vastavalt tollikoostöö ja ühenduse finantshuvide kahjustamise vastu võitlemise valdkonnas siseriikliku kriminaalõiguse kohaldamise ja õigusemõistmise liikmesriikide pädevusse.

(vt punktid 41, 42, 47, 48, 51–53)
Ainult esimese astme kohus on pädev ühelt poolt tuvastama fakte, välja arvatud juhul, kui tema järelduste sisuline ebatäpsus on tingitud talle esitatud kohtutoimiku dokumentidest, ja teiselt poolt neid fakte hindama. Seega ei ole esimese astme kohtu poolt faktide hindamine Üldkohtu kontrollile alluv õiguslik küsimus, välja arvatud juhul, kui on moonutatud kohtule esimeses astmes esitatud tõendeid. Selline moonutamine peab toimikumaterjale arvestades olema ilmne, ilma et oleks vaja faktilisi asjaolusid ja tõendeid uuesti hinnata.

Euroopa Kohtu põhikirja artiklist 36 ja I lisa artikli 7 lõikest 1 tulenev Avaliku Teenistuse Kohtu kohustus kohtuotsuseid põhjendada ei kohusta seda kohut esitama ammendavat ja üksikasjalikku ülevaadet menetlusosaliste kõikidest argumentidest. Põhjendus võib seega olla tuletatav, tingimusel et see võimaldab huvitatud isikutel teada saada põhjustest, miks kõnealused meetmed on võetud, ning et Üldkohtul on piisavalt tõendeid oma kohtuliku kontrolli teostamiseks.

(vt punkt 34)

Viide:

Üldkohus: 2. juuli 2010, kohtuasi T‑485/08 P: Lafili vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 72 ja seal viidatud kohtupraktika).
13

B. Bartsch esitas Landesarbeitsgerichti otsuse peale kassatsioonkaebuse Bundesarbeitsgerichtile, kes otsustas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. a) Kas Euroopa Ühenduse esmane õigus sisaldab vanusel põhineva diskrimineerimise keeldu, mille alusel liikmesriikide kohtud peaksid tagama kaitse ka juhul, kui väidetavalt diskrimineeriv kohtlemine ei ole seotud ühenduse õigusega? b) Juhul kui küsimusele a vastatakse eitavalt: kas selline seos ühenduse õigusega tekib EÜ artikli 13 alusel või – juba enne ülevõtmise tähtaja möödumist – direktiivi 2000/78 […] alusel? 2. Kas esimesele küsimusele antavast vastusest tulenev vanusel põhineva diskrimineerimise keeld, mis lähtub ühenduse õigusest, on kohaldatav ka ühelt poolt eraõiguslike tööandjate ja teiselt poolt nende töötajate või tööandjapensioni saavate isikute ja nende üleelanute suhtes? 3. Juhul kui teisele küsimusele vastatakse jaatavalt: a) Kas selline vanusel põhineva diskrimineerimise keeld hõlmab ka tööandja pensioniskeemi käsitlevaid õigusnorme, mille kohaselt ei maksta üleelanud abikaasale toitjakaotuspensioni, kui ta on enam kui 15 aastat noorem kui surnud endine töötaja? b) Juhul kui kolmanda küsimuse punktile a vastatakse jaatavalt: kas sellist õigusnormi õigustav põhjendus saab olla see, et tööandja on huvitatud tööandja pensioniskeemiga kaasnevate riskide piiramisest? c) Juhul kui kolmanda küsimuse punktile b vastatakse eitavalt: kas vanusel põhineva diskrimineerimise võimalikul keelul on tööandjapensioni käsitleva õiguse suhtes piiramatu tagasiulatuv jõud või on see mineviku osas piiratud ja juhul kui see on nii, siis millisel moel?”
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU MÄÄRUS (esimene koda)

15. juuli 2008

Kohtuasi F‑28/08

Michel Pouzol

versus

Euroopa Ühenduste Kontrollikoda

Avalik teenistus – Ametnikud – Pensionid – Enne ühenduste teenistusse astumist omandatud pensioniõiguste ülekandmine – Kinnitavad otsused – Vastuvõetamatus

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, millega M. Pouzol palub eelkõige esiteks tühistada kontrollikoja 29. novembri 2007. aasta otsus, millega jäeti rahuldamata tema kaebus 10. mai 2007. aasta otsuste peale, millega määrati kindlaks staažilisa ühenduse pensioniõigusliku staaži aastate eest, mis tulenes täiendavate pensioniskeemide raames Prantsusmaal omandatud pensioniõiguste ülekandmisest, ning teiseks lugeda selle ülekandmise alusel tema üldiseks staažilisaks ühenduse pensioniõigusliku staaži aastate eest kümme aastat kolm kuud ja kakskümmend neli päeva.

Otsus: Jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata. Mõista kohtukulud välja hagejalt.

Kokkuvõte

Ametnikud – Hagi – Isikut kahjustav meede – Mõiste – Üksnes varasema akti õiguspärasust kinnitav akt – Välistamine

(Personalieeskirjad, artikli 90 lõige 2 ja artikli 91 lõige 1)

Tühistamishagi otsuse peale, millega vaid kinnitatakse varasemat, tähtajaks vaidlustamata otsust, ei ole vastuvõetav. Kui vaidlustatud õigusakt ei sisalda varasema otsusega võrreldes uusi elemente ja selle andmisele ei eelnenud otsuse adressaadi varasema olukorra tegelikku ja põhjalikku kontrolli, tuleb lähtuda sellest, et tegemist on vaid varasema otsuse kinnitamisega. Sisulise vea parandamist, kui akti enda sisu see ei mõjuta, ei loeta uue otsuse vastuvõtmiseks.

(vt punktid 45, 47 ja 60)

Viited:

Euroopa Kohus: 9. märts 1978, kohtuasi 54/77 : Herpels vs. komisjon (EKL 1978, lk 585, punktid 11–14); 10. detsember 1980, kohtuasi 23/80: Grasselli vs. komisjon (EKL 1980, lk 3709, punkt 18); 11. märts 1986, kohtuasi 294/84: Adams jt vs. komisjon (EKL 1986, lk 977, punktid 14–16); 2. juuni 1994, kohtuasi C‑30/93: AC‑ATEL Electronics Vertriebs (EKL 1994, lk I‑2305, punkt 24).

Esimese Astme Kohus: 14. oktoober 1999, liidetud kohtuasjad T‑191/96 ja T‑106/97: CAS Succhi di Frutta vs. komisjon (EKL 1999, lk II‑3181, punkt 60); 26. oktoober 2000, liidetud kohtuasjad T‑83/99–T‑85/99: Ripa di Meana jt vs. parlament (EKL 2000, lk II‑3493, punktid 33 ja 34).

Avaliku Teenistuse Kohus: 19. detsember 2006, kohtuasi F‑78/06: Suhadolnik vs. Euroopa Kohus (EKL AT 2006, lk I‑A‑1‑191 ja II‑A‑1‑795, punktid 31 ja 32).
Kodumaalt lahkumise toetuse kontekstis on alaline elukoht personalieeskirjade VII lisa artikli 4 lõike 1 punkti a mõttes koht, kus on asjaomase ametniku või teenistuja püsiv või peamine huvide keskus, mille ta on valinud kavatsusega anda sellele püsiv tähendus, arvestades seejuures, et alalise elukoha määratlemisel tuleb arvesse võtta kõiki sellega seotud faktilisi asjaolusid ning eelkõige asjaomase isiku tegelikku elukohta.

Kodumaalt lahkumise toetuse eesmärk on hüvitada liidu institutsiooni teenistusse asumisega seotud kulud ja ebamugavused ametnikele, kes on selle tõttu sunnitud kolima elukohariigist teenistuskohariiki ja uude keskkonda integreeruma, ning kodumaalt lahkumise mõiste sõltub ka ametniku subjektiivsest olukorrast, see tähendab tema uude keskkonda integreerumise astmest, mis väljendub näiteks tema alalises elukohas või põhitöö tegemises. Lisaks tahetakse kodumaalt lahkumise toetuse andmisega heastada tegelikku ebavõrdsust, mis tekib nende ametnike vahel, kes on täielikult integreerunud teenistuskohariigi ühiskonda ja kes seda ei ole.

Asjaolu, et isik elab riigis, et läbida seal ajutist laadi õpingud, ei anna põhimõtteliselt alust eeldada kavatsust koondada oma huvid püsivalt sellesse riiki, vaid äärmisel juhul veel ebaselget kavatsust seda. See võib olla teisiti juhul, kui üliõpilasena riigis viibimine tõendab muid asjakohaseid faktilisi asjaolusid arvesse võttes püsivate isiklike ja ametialaste suhete olemasolu kõnealuse riigiga; kui sellistel asjaoludel järgneb õpingutele samas kohas praktika või töötamise periood, võib asjaomase isiku jätkuv viibimine selles riigis tekitada oletuse tema võimalikust kavatsusest viia sinna riiki üle oma püsiv või peamine huvide keskus ja seega ka oma alaline elukoht.

(vt punktid 22, 24, 31 ja 32)

Viited:

Euroopa Kohus: 29. november 2007, kohtuasi C‑7/06 P: Salvador García vs. komisjon (punktid 43 ja 44).

Esimese Astme Kohus: 27. september 2000, kohtuasi T‑317/99: Lemaître vs. komisjon (punkt 51); 3. mai 2001, kohtuasi T‑60/00: Liaskou vs. nõukogu (punkt 55); 13. september 2005, kohtuasi T‑283/03: Recalde Langarica vs. komisjon (punkt 114); 25. oktoober 2005, kohtuasi T‑205/02: Salvador García vs. komisjon (punkt 72).

Avaliku Teenistuse Kohus: 25. oktoober 2005, kohtuasi T‑299/02: Dedeu i Fontcuberta vs. komisjon (punkt 67); 26. september 2007, kohtuasi F‑129/06: Salvador Roldán vs. komisjon (punkt 48); 9. märts 2010, kohtuasi F‑33/09: Tzvetanova vs. komisjon (punkt 48).
Keywords

Summary



Keywords

Konventsioon kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades – Kohtualluvus tarbijalepingute puhul – Tarbijalepingu mõiste – Sellist kaupa puudutav leping, mida kasutatakse osaliselt majandus- või kutsetegevusega seotud eesmärgil ning osaliselt isiklikul eesmärgil – Kohaldamata jätmine, välja arvatud juhul, kui majandus- või kutsetegevusega seotud eesmärk on teisejärguline – Hindamine siseriikliku kohtu pool – Kriteeriumid

(27. septembri 1968. aasta konventsioon, artiklid 13–15)

Summary

27. septembri 1968. aasta Brüsseli konventsiooni kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades, mida on muudetud 9. oktoobri 1978. aasta konventsiooniga Taani Kuningriigi, Iirimaa ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi ühinemise kohta, 25. oktoobri 1982. aasta konventsiooniga Kreeka Vabariigi ühinemise kohta, 26. mai 1989. aasta konventsiooniga Hispaania Kuningriigi ja Portugali Vabariigi ühinemise kohta ning 29. novembri 1996. aasta konventsiooniga Austria Vabariigi, Soome Vabariigi ja Rootsi Kuningriigi ühinemise kohta, kohtualluvuse reegleid tuleb tõlgendada järgmiselt:

– isikul, kes on sõlminud sellist kaupa puudutava lepingu, mida kasutatakse osaliselt tema majandus- või kutsetegevusega seotud eesmärgil ning osaliselt majandustegevusest või kutsealast väljajääval eesmärgil, ei ole õigus tugineda nimetatud konventsiooni erandjuhtude kohtualluvuse artiklitele 13–15, välja arvatud juhul, kui majandus- või kutsetegevusega seotud eesmärk on teisejärguline ning seda võib pidada kogu kõnealuse tehingu kontekstis tähtsusetuks; sellel, kas majandus- või kutsetegevusega mitteseotud eesmärk on põhieesmärk, ei ole siinkohal tähtsust;

– asja menetlev kohus peab otsustama, kas kõnealune leping sõlmiti asjaomase isiku majandus- või kutsetegevusega seotud eesmärgil või oli majandus- või kutsetegevusega seotud eesmärk pelgalt tähtsusetu;

– nimetatud kohus peab arvesse võtma toimikust objektiivselt tulenevaid kõiki olulisi asjaolusid tervikuna; seevastu ei pea arvestama nende olukordade ja asjaoludega, millest lepingupartner võis lepingu sõlmimisel olla teadlik, välja arvatud juhul, kui isik, kes väidab end olevat tarbija, on tegutsenud viisil, millega ta võis põhjendatult jätta teisele lepingupoolele mulje, et ta tegutseb oma majandus- või kutsetetegevuse eesmärkidel.

(vt punkt 54 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Apellatsioonkaebus – Väited – Kohtuotsuse sellist põhjendust puudutav väide, mis ei ole vajalik resolutiivosa põhjendamiseks – Ainetu väide

2. Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Piim ja piimatooted – Piima lisamaks – Maksust vabastatud kvoodi andmine – Tootja, kes peatab turustamata jätmise või ümberkorraldamise lisatasude süsteemi alusel tarnimise ja annab oma põllumajandusettevõtte seejärel üle – Siseriiklik haldustava, mis lubab säilitada erikvoodi põllumajandusettevõtte üleminekul – Õiguspärase ootuse kaitse põhimõte – Rikkumine – Puudumine

(Nõukogu määrus nr 857/84, mida on muudetud määrusega nr 764/89)

3. Apellatsioonkaebus – Väited – Kohtuotsuse põhjendused, mis on vastuolus ühenduse õigusega – Muudel õiguslikel alustel põhinev resolutiivosa – Rahuldamata jätmine

Summary

1. Apellatsioonkaebuse raames tuleb tagasi lükata etteheited Esimese Astme Kohtu otsuse tarbetute põhjenduste kohta, kuna need ei too kaasa selle tühistamist.

(vt punkt 60)

2. Kvootide andmisel, mis on vabastatud piima erimaksust määruse nr 857/84 alusel, mida on muudetud määrusega nr 764/89, võib piimatootja eeldada, et siseriikliku haldustava kohaldamisel lubatakse tal säilitada erikvoot pärast esialgse põllumajandusettevõtte üleminekut vaid juhul, kui kohaldatav ühenduse kord on siseriiklikele ametiasutustele sellise õiguse ette näinud või juhul, kui ühendus ise on eelnevalt loonud olukorra, mis võib tekitada sellist õiguspärast ootust. Pelgalt siseriikliku haldustava olemasolu ei saa õigustada tootja õiguspärast ootust, et ühendus kohtleb teda vastavalt niisugusele tavale.

(vt punkt 69)

3. Kui Esimese Astme Kohtu otsuse põhjendustest ilmneb ühenduse õiguse rikkumine, kuid resolutiivosa näib olevat põhjendatud muude õiguslike alustega, tuleb apellatsioonkaebus rahuldamata jätta.

(vt punkt 95)
Keywords

Summary



Keywords

1. Institutsioonide aktid – Õiguspärasuse eeldamine – Õigustühine akt – Mõiste

(EÜ artikkel 249)

2. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Aktsiisimaks – Direktiiv 92/83 – Alkohol ja alkohoolsed joogid – Vähendatud aktsiisimäära kohaldamine teatud toodete suhtes – Ühenduse õiguse rikkumise puudumine

(Nõukogu direktiiv 92/83, artikkel 23)

Summary

1. Ühenduse institutsioonide aktide puhul eeldatakse reeglina, et nad on õiguspärased ning loovad õiguslikke tagajärgi seni, kuni neid vastu võtnud institutsioon ei ole neid tühistanud, neid ei ole tühistatud tühistamishagi menetluse raames või tunnistatud kehtetuks eelotsusemenetluses või õigusvastasuse tõttu.

Erandina sellest reeglist ei loo aktid, mille õigusvastasus on nii ilmne, et ühenduse õigussüsteem ei või seda lubada, ka mitte ajutisi õiguslikke tagajärgi, st neid tuleb pidada õigustühiseks algusest peale. Nimetatud erandi eesmärk on tasakaalustada kahte põhilist, vahel aga vastuolulist nõuet õigussüsteemile ehk õigussuhete stabiilsust ning õiguspärasuse tagamist.

Ühenduse institutsioonide akti õigustühiseks tunnistamisega kaasnevate tagajärgede tõsidus nõuab, et õiguskindluse tõttu on see võimalik vaid kõige ekstreemsematel juhtudel.

(vt punktid 18–20)

2. Direktiivi 92/83 alkoholi ja alkohoolsete jookide aktsiisimaksude struktuuri ühtlustamise kohta artikkel 23 lubab teatud toodete puhul kohaldada vähendatud aktsiisimäära. Liikmesriik, kes on jätnud kehtima siseriikliku regulatsiooni, mis on võetud vastu selle sätte – mille õiguslike tagajärgede õiguspärasust tuleb eeldada – alusel ning sellega vastavuses, ei ole rikkunud ühenduse õigusest tulenevaid kohustusi.

(vt punktid 23–25)
Keywords

Summary



Keywords

1. Isikute vaba liikumine – Töötajad – Võrdne kohtlemine – Ametiühingusse kuulumisest tulenevad õigused – Siseriiklikud õigusnormid, millega keelatakse teisest Euroopa Liidu või Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigist pärinevatel töötajatel olla valitud kutseorganisatsioonidesse – Lubamatus – Avalik-õigusliku ülesande täitmisest tulenev põhjendus – Puudumine

(EÜ artikkel 39; EMP lepingu artikkel 28; nõukogu määrus nr 1612/68, artikkel 8)

2. Rahvusvahelised lepingud – Ühenduse assotsiatsiooni- ja koostöölepingud – Isikute vaba liikumine – Töötajad – Võrdne kohtlemine – Ametiühingusse kuulumisest tulenevad õigused – Siseriiklikud õigusnormid, millega keelatakse ühendusega lepingu sõlminud kolmandatest riikidest pärit töötajatel olla valitud kutseorganisatsioonidesse või töönõukogudesse – Lubamatus

Summary

1. Liikmesriik on rikkunud EÜ artiklist 39, määruse nr 1612/68 töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduse piires, mida on muudetud määrusega nr 2434/92, artiklist 8 ning Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artiklist 28 tulenevaid kohustusi, kuna on jätnud teiste Euroopa Liidu või Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriikide kodanikest töötajad ilma õigusest olla valitud sellistesse töötajate huve esindavatesse ja kaitsvatesse organisatsioonidesse nagu kutseorganisatsioonid.

Sellised õigusnormid on vastuolus ülalmainitud ühenduse õigusnormide aluseks oleva üldpõhimõttega, mille kohaselt on keelatud kodakondsuse alusel diskrimineerimine.

Selliseid õigusnorme ei saa õigustada ei siseriiklikus õiguses määratletud organisatsiooni õigusliku staatusega ega ka sellega, et organisatsiooni teatavad ülesanded võivad seisneda avalik-õiguslike ülesannete täitmises.

(vt punktid 30, 33, 40, 56 ja resolutiivosa)

2. Liikmesriik on rikkunud ühenduse ja teatavate kolmandate riikidega sõlmitud lepingute sätteid, millega nähakse ette mittediskrimineerimise põhimõtte kohaldamine liikmesriigis seaduslikult töötavate nende riikide kodanike töötingimuste suhtes, kuna liikmesriik on jätnud nimetatud töötajad ilma õigusest olla valitud sellistesse töötajate huve esindavatesse ja kaitsvatesse organisatsioonidesse nagu kutseorganisatsioonid ja töönõukogud.

Asjaomastes lepingutes sätestatud kodakondsuse alusel diskrimineerimise keeld nõuab, et kõigil asjaomaste kolmandate riikide kodanikest või oma riigi kodanikest töötajatel on samad töötingimused ja eeskätt võivad nad osaleda samadel alustel nende organisatsioonide valimistel. Erinev kohtlemine kodakondsuse alusel on selle üldpõhimõttega vastuolus.

(vt punktid 48, 49, 56 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse õigus – Tõlgendamine – Mitmekeelsed õigusaktid – Ühetaoline tõlgendamine – Erinevate keeleversioonide lahknemine – Kõnealuste õigusnormide üldine loogika ja eesmärk tõlgendamisalusena

2. Keskkond – Teatavate projektide keskkonnamõju hindamine – Direktiiv 85/337 – Kohaldamisala – Juba olemasoleva raudtee kaherööpmeliseks muutmine, millega kaasneb uus teetrass – Kaasaarvamine

(Nõukogu direktiiv 85/337, I lisa punkt 7 ja II lisa punkt 12)

3. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Objektiivsus – Ühenduse õigusakti ebaõige tõlgenduse arvessevõtmine – Välistamine

(EÜ artikkel 226)

4. Keskkond – Teatavate projektide keskkonnamõju hindamine – Direktiiv 85/337 – Kohaldatavus – Vajalik eeldus

(Nõukogu direktiiv 85/337)

Summary

1. Ühenduse õiguse ühetaolise tõlgendamise vajadus nõuab, et sätte erinevate keeleversioonide lahknemise korral tõlgendataks seda sätet sisaldavate õigusnormide üldist loogikat ja eesmärki silmas pidades.

(vt punkt 45)

2. Projektil, nagu juba olemasoleva raudtee kaherööpmeliseks muutmine, võib olla keskkonnale oluline mõju direktiivi 85/337 (teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta) tähenduses, kuna see tõenäoliselt mõjutab püsivalt näiteks loomastikku ja taimestikku, pinnase koostist või isegi maastikku ning tekitab märkimisväärset müra, nii et see projekt tuleb lugeda direktiivi kohaldamisalasse kuuluvaks. Seega ei tohi sedalaadi projekti käsitleda varasema projekti lihtsa muudatusena direktiivi 85/337 II lisa punkti 12 mõttes, vaid see on hõlmatud direktiivi I lisa punktiga 7, milles on loetletud projektid, mille puhul tuleb läbi viia keskkonnamõju hindamine.

Iseäranis tuleb selline järeldus teha juhul, kui kõnealuse projekti elluviimisega kaasneb uus teetrass, isegi kui see trass puudutab ainult osa projektist. Selline ehitusprojekt võib oma laadi tõttu keskkonda oluliselt mõjutada direktiivi 85/337 mõttes.

(vt punktid 48–50)

3. EÜ artikli 226 alusel esitatud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi on objektiivse iseloomuga ning asjaolu, et väidetav kohustuste rikkumine tuleneb ühenduse normide ebaõigest tõlgendamisest liikmesriigi poolt, ei saa Euroopa Kohut takistada rikkumist tuvastamast.

(vt punkt 58)

4. Direktiivi 85/337 (teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta) kohaldamise vajalik eeldus rajaneb „tõenäolisel” olulisel keskkonnamõjul. Neil tingimustel ei ole komisjon kohustatud kindlaks tegema konkreetset negatiivset keskkonnamõju, mis projektiga tegelikult kaasneb.

(vt punkt 59)
Keywords

Summary



Keywords

Sotsiaalpoliitika – Töötajate teavitamine ja nõustamine liikmesriigiülestes ettevõtetes – Direktiiv 94/45 – Vajalik teave Euroopa töönõukogu asutamiseks peetavate läbirääkimiste alustamiseks – Teabesaamise taotluse edastamine kontserni kuuluvale ettevõttele, kelle käsutuses ei ole asjaomast teavet – Direktiivi artikli 4 lõike 2 mõttes kontserni keskjuhatuse või eeldatava keskjuhatuse kohustus anda asjaomast teavet

(Nõukogu direktiiv 94/45, artikli 4 lõige 1 ja lõike 2 teine lõik ning artikkel 11)

Summary

Direktiivi 94/45 Euroopa töönõukogu asutamise või töötajate teavitamis- ja nõustamiskorra sisseseadmise kohta liikmesriigiülestes ettevõtetes või kontsernides artikli 4 lõiget 1 ja artiklit 11 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigid peavad tegema nendele ettevõtetele, mis asuvad asjaomase liikmesriigi territooriumil ja on direktiivi artikli 2 lõike 1 punkti e ja artikli 3 lõike 1 kohaselt kontserni keskjuhatuseks või artikli 4 lõike 2 teise lõigu kohaselt eeldatavaks keskjuhatuseks, ülesandeks anda teisele samasse kontserni kuuluvale, kuid teises liikmesriigis asuvale ettevõttele teavet, mida viimati nimetatud ettevõtte töötajate esindajad on temalt taotlenud, kui see teave ei ole teise ettevõtte käsutuses ja kui asjassepuutuv teave on vajalik Euroopa töönõukogu asutamiseks peetavate läbirääkimiste alustamiseks.

(vt punkt 67 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Maksustatav summa – Kaupade tarnimine ja teenuste osutamine – Hinnaga otse seotud toetused – Mõiste – Kuivsöödasektoris antavad toetused – Välistamine – Siseriiklik maksuskeem, mis ei laiene nimetatud toetustele – Lubatavus

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 11 A osa lõike 1 punkt a)

Summary

Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 11 A osa lõike 11 punkti a eesmärk on maksustada käibemaksuga kaupade ja teenuste koguväärtus, nähes ette, et käibemaksuga maksustatava summa hulka kuuluvad maksukohustuslastele makstud toetused, mis on otse seotud asjaomase tehingu hinnaga. Liikmesriik, kes jätab maksustamata määruse nr 603/95 kuivsöödaturu ühise korralduse kohta alusel makstavad toetused, ei ole rikkunud eelnimetatud sättest tulenevaid kohustusi.

Kokkuvõttes hõlmab mõiste „hinnaga otse seotud toetused” ainult neid toetusi, mis kujutavad endast kolmanda isiku poolt müüjale või teenuse osutajale kaupade tarnimise või teenuse osutamise eest makstavat tasu või selle osa.

Seetõttu ei ole töötlemisettevõtte poolt haljassööda tootjatelt ostetud sööda müügi korral pärast selle kuivatamist täidetud kõne all oleva toetuse käibemaksuga maksustamise tingimused, kuna antud juhul ei maksta toetust töötlemisettevõttele selleks, et viimane tarniks ostjale kuivsööta maailmaturuhinnast madalama hinnaga. Need tingimused ei ole täidetud ka taolise ettevõtte poolt haljassööda tootjaga sõlmitud töötlemislepingu puhul, kuna toetus, mida töötlemisettevõte saab, ei laeku tema tuludesse ja kõnealusele ettevõttele jääb üksnes vahendaja roll toetusi jagava asutuse ja sööda tootja vahel.

(vt punktid 27 ja 28, 32 ja 33, 37, 39, 43, 46)