ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Pealegi ei näe ükski määruste nr 2342/2002 ja nr 1605/2002 säte ette, et hankija oleks kohustatud pakkuja arvamuse ära kuulama enne, kui tema pakkumus lükatakse tagasi mittevastavuse tõttu hankedokumentide vorminõuetele, mille järgimine on oluline. Kuna hanketeates täpselt ära toodud pakkujatele kehtestatud vorminõuetele mittevastava pakkumuse tagasilükkamise otsus ei ole põhjendatud mitte ühegi sellise faktilise asjaolu või õigusliku kaalutlusega, mida hageja ei peaks õiguspäraselt teadma, siis ei ole hagejal alust väita, et hankija oli kohustatud ta enne sellise otsuse tegemist ära kuulama. Lisaks, hankija oli sellest tulenevalt, et hageja ei olnud järginud hanketeates määratletud vorminõudeid, kohustatud hageja pakkumuse tagasi lükkama ja hageja võimalus oma seisukohta väljendada ei saanud mingil moel mõjutada tema pakkumusele määratud saatust.

Lisaks kohaldatakse proportsionaalsuse põhimõtet üksnes juhtudel, kui vaidlustatud õigusakti andjal oli selle andmisel kaalutlusõigus. See ei ole nii määruse nr 2342/2002 artikli 143 lõikele 3 mittevastava pakkumuse esitamise puhul. Samuti on rakendusmääruse artikliga 145 vastuolus selle määruse artikli 143 nõuetele mittevastavate pakkumuste avamine. Seega ei saa hankija avada niisugust pakkumust nimetatud artiklit 145 rikkumata.

Võrdse kohtlemise üldpõhimõte, mille üks rakendamisviis hankemenetlustes on Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust käsitleva nõukogu määruse nr 1605/2002 artikli 89 lõige 1, on mõeldud konkreetses hankemenetluses osalevate pakkujate suhtes kohaldamiseks. Seega, ei saa pakkuja, kes ei täitnud hanketeates esitatud tingimust edastada pakkumus topeltümbrikus, millest mõlemad on pitseeritud, nõuda et teda koheldaks sarnaselt teiste selles hankemenetluses pakkumuse esitanud pakkujatega, kuna ta ei ole nendega sarnases olukorras. Isegi kui eeldada, et pakkuja on saatnud ka teistes hankemenetlustes pakkumused samavõrd nõuetevastastel tingimustel, ei saa ta võrdse kohtlemise põhimõtte alusel saada õigusvastasest tegevusest kasu.

(vt punktid 109 ja 110)
Sõna „võib” kasutamine määruse nr 1224/2009, millega luuakse ühenduse kontrollisüsteem ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimise tagamiseks, artikli 105 lõikes 6 näitab esiteks seda, et komisjonil on seoses põhimõttelise küsimusega, kas teha kalanduse ja akvakultuuri korralduskomiteele, mis on asutatud määruse nr 2371/2002 ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta artikliga 30, ettepanek (juhul, kui liikmesriik on talle teatavaks aastaks eraldatud kvoote ületanud) liikmesriigi tulevastest kvootidest mahaarvamiste tegemise eeskirjade vastuvõtmiseks, kaalutlusõigus ja teiseks seda, et kõnealune kaalutlusõigus hõlmab ka komisjoni õigust valida selleks määruse alla kuuluvaid erinevaid teemasid ja meetmeid.. Seetõttu lähtub liikmesriik ekslikust eeldusest rõhutades, et komisjon peab võtma vastu üksikasjalikud eeskirjad, selleks et ta saaks kasutada kõnealuse määruse artikli 105 lõigetes 1 ja 2 ette nähtud meetmeid.

Seevastu on kõnealuse määruse artikli 105 lõige 1 sõnastatud nii, et sellega antakse komisjonile kaalutlusõiguseta pädevus selles mõttes, et kui komisjon on teinud kindlaks, et liikmesriik on ületanud temale eraldatud kvoote, peab ta tegema mahaarvamised kõnealuse liikmesriigi tulevastest kvootidest. Samamoodi ei ole määruse artikli 105 lõikes 2 antud komisjonile kaalutlusõigust selles osas, kuidas sellist antud aasta kvoodiületamist käsitleda, vaid ta on kohustatud tegema järgmisel aastal või järgnevatel aastatel mahaarvamisi rohkem püüdnud liikmesriigi aastasest kvoodist, kohaldades korrutustegurit vastavalt kvoodi ületamise protsendile. Sellest tuleneb, et tehtavate mahaarvamiste üldkogus on täpse arvutustehte tulemus, mille parameetrid – ületamise protsent ja korrutustegur – on selles sättes konkreetselt ette nähtud nii, et komisjonil puudub selle koguse kindlaksmääramisel täielikult kaalutlusõigus.

Seega on määruse nr 1224/2009 artikli 105 lõiked 1 ja 2, nimelt need, milles on käsitletud mahaarvamiste üldkoguse arvutamist, piisavalt selged, täpsed ja tingimusteta, et komisjon saaks neid otse kohaldada.

(vt punktid 40, 41, 44 ja 45)
Selliste sõnaselgete sätete puudumisel, mis määravad juhul, kui institutsioonil on palutud võtta seisukoht, kindlaks tähtaja, mille lõppedes loetakse otsus institutsiooni poolt vaikimisi vastuvõetuks, ja määratlevad selle otsuse sisu, ei saa võrdsustada institutsiooni lihtsalt vaikimist otsusega, seadmata sellega kahtluse alla aluslepinguga loodud õiguskaitsevahendite süsteemi. Teatavate eriliste asjaolude esinemisel võib aga institutsiooni vaikimist või tegevusetust erandjuhtudel lugeda vaikimisi keeldumise otsusega samaväärseks.

Olenemata määruse nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele) alusel esinevatest õigustest ei ole Euroopa Pettustevastane Amet (OLAF) kohustatud võimaldama isikule, keda pooleliolev juurdlus väidetavalt puudutab, juurdepääsu sellise juurdluse toimiku dokumentidele.

Juurdepääs OLAF toimikutes sisalduvatele, tema juurdlust puudutavatele dokumentidele – jättes kõrvale puudutatud isiku õiguse saada protokolli tema vestlusest OLAF‑ga – toimub tegelikult järelevalvemenetluse jooksul. Nimelt esitatakse OLAF lõplik soovitus liidu pädevatele asutustele või siseriiklikele asutustele. Kui need asutused kavatsevad juurdluse all olnud isikut karistada, siis peavad nad andma talle võimaluse teostada oma kaitseõigusi vastavalt kohaldatavale haldus‑ või kriminaalmenetlusele. Järelikult on puudutatud isikul õigus kasutada nende asutuste kaudu võimalikke õiguskaitsevahendeid vastavalt kohaldatavatele menetluseeskirjadele.

(vt punktid 63 ja 64)
Üldkohtu (seitsmes koda) 27. juuni 2013. aasta otsus – Beifa Group vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Schwan-Stabilo Schwanhäußer (Kirjutusvahendid)

(kohtuasi T-608/11)

„Ühenduse disainilahendus — Kehtetuks tunnistamise menetlus — Ühenduse registreeritud disainilahendus, mis kujutab kirjutusvahendit — Varasem siseriiklik kujutismärk ja ruumiline kaubamärk — Kehtetuse alus — Sellise varasema tähise kasutamine ühenduse disainilahenduses, mille omanikul on õigus kasutamist keelata — Määruse (EÜ) nr 6/2002 artikli 25 lõike 1 punkt e — Pärast Üldkohtu poolt varasema otsuse tühistamist tehtud otsus”

1. Tühistamishagi — Tühistamisotsus — Mõju — Kohtuotsuse täitmiseks vajalike meetmete rakendamise kohustus — Ulatus — Nii kohtuotsuse põhjenduse kui ka resolutsiooni arvessevõtmine (ELTL artikkel 266) (vt punkt 33)

2. Ühenduse disainilahendused — Apellatsioonimenetlus — Siseturu Ühtlustamise Ameti talituse otsuse peale esitatud kaebus — Apellatsioonikoja läbiviidud kontroll — Ulatus (Nõukogu määrus nr 6/2002, artikli 25 lõige 1 ja artikli 60 lõige 1) (vt punktid 37 ja 56)

3. Ühenduse disainilahendused — Menetlusnormid — Ühtlustamisameti otsused — Kaitseõiguste tagamine — Põhimõtte ulatus (Nõukogu määrus nr 6/2002, artikkel 63) (vt punktid 42 ja 51)

4. Ühenduse disainilahendused — Apellatsioonimenetlus — Siseturu Ühtlustamise Ameti talituse otsuse peale esitatud kaebus — Apellatsioonikoja läbiviidud kontroll — Ulatus (Nõukogu määrus nr 6/2002, artikkel 63) (vt punkt 46)

5. Ühenduse disainilahendused — Kehtetuse alused — Eristava tähise kasutamine hilisemas disainilahenduses — Tõendid eristava tähise kasutamise kohta — Taotleja poolt sõnaselgelt ja õigeaegselt esitatud nõudmine — Võimalus esitada kaebus esimest korda apellatsioonikojas — Välistamine (Nõukogu määrus nr 6/2002, artikli 25 lõike 1 punkt e) (vt punktid 58, 59, 89 ja 90)

6. Ühenduse disainilahendused — Menetlusnormid — Otsuste põhjendav osa (Nõukogu määrus nr 6/2002, artikkel 62) (vt punktid 67 ja 68)

7. Tühistamishagi — Väited — Tulemusetu väide — Mõiste (vt punkt 106)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti kolmanda apellatsioonikoja 9. augusti 2011. aasta otsuse (asi R 1838/2010-3) peale, mis käsitleb Schwan-Stabilo Schwanhäußer GmbH & Co. KG ja Ningbo Beifa Group Co., Ltd vahelist kehtetuks tunnistamise menetlust.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
Keywords

Summary



Keywords

1. Tühistamishagi – Liikmesriigi hagi – Hagi komisjoni otsuse peale, millega tunnistatakse abi siseturuga kokkusobimatuks – Põhjendatud huvi tõendamine ei ole vastuvõetavuse tingimus

(ELTL artikkel 263)

2. Riigiabi – Mõiste – Õiguslik tähendus – Tõlgendamine objektiivsete asjaolude alusel – Kohtulik kontroll – Ulatus

(ELTL artikli 107 lõige 1)

3. Riigiabi – Mõiste – Maksustamiskord, mis näeb erineva suurusega sissepääsutasudele ette ühesuguse maksumäära – Sissepääsutasud, mille suuruse kehtestavad ametiasutused – Väiksemat sissepääsutasu võtvatele ettevõtjatele antud eelis – Puudumine

(ELTL artikli 107 lõige 1)

Summary

1. Vt otsuse tekst.

(vt punktid 33 ja 34)

2. Vt otsuse tekst.

(vt punktid 37–43)

3. Mis puudutab siseriiklikke õigusnorme, millega esiteks kehtestati ühtne maks kasiinode sissepääsutasudelt ja teiseks nähti kasiinodele ette erinevad reguleeritud pääsmehinnad, kuna riigile tasumisele kuuluv maks arvutatakse protsentuaalselt sissepääsutasuna müüdud piletite müügist tegelikult saadud summast, siis ei ole asjaolu, et kasiinod, kellele on ette nähtud väiksem sissepääsutasu, maksavad riigile väiksemaid summasid kui need, mida maksavad riigile kasiinod, kellele on sissepääsutasuna ette nähtud suurem sissepääsutasu, piisav selleks, et oleks võimalik asuda seisukohale, et esimesse kategooriasse kuuluvatele kasiinodele on antud eelis ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses.

(vt punktid 55, 57 ja 68)
Üldkohtu (kuues koda) 6. juuni 2013. aasta otsus – Delphi Technologies vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (INNOVATION FOR THE REAL WORLD)

(kohtuasi T-515/11)

„Ühenduse kaubamärk — Ühenduse sõnamärgi INNOVATION FOR THE REAL WORLD taotlus — Absoluutne keeldumispõhjus — Eristusvõime puudumine — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkt b”

1. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärk, millel puudub eristusvõime — Eristusvõime hindamine — Kriteeriumid (Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt b) (vt punktid 15 ja 16)

2. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärk, millel puudub eristusvõime — Reklaamlausetest koosnevad kaubamärgid — Eristusvõime — Konkreetsete hindamiskriteeriumide kohaldamine (Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt b) (vt punktid 17, 18 ja 36)

3. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärk, millel puudub eristusvõime — Sõnamärk INNOVATION FOR THE REAL WORLD (Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt b) (vt punktid 20–24, 32, 33, 37, 38 ja 43)

4. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärk, millel puudub eristusvõime — Mitmest elemendist koosnev kaubamärk — Pädeva ametivõimu võimalus uurida kaubamärgi iga koostisosa — Vajadus arvestada seda, kuidas asjaomane avalikkus kombinatsiooni tajub (Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt b) (vt punkt 29)

5. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärk, millel puudub eristusvõime — Reklaamlausetest koosnevad kaubamärgid — Ülistava tähendusega reklaamfraas (Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt b) (vt punktid 34–36)

6. Ühenduse kaubamärk — Ühtlustamisameti otsused — Võrdse kohtlemise põhimõte — Hea halduse põhimõte — Ühtlustamiseameti varasem otsustuspraktika (vt punktid 68)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti teise apellatsioonikoja 23. juuni 2011. aasta otsuse (asi R 1967/2010-2) peale, mis käsitleb sõnamärgi INNOVATION FOR THE REAL WORLD registreerimist ühenduse kaubamärgina.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
8.

Institutsioonide aktid — Põhjendamine — Kohustus — Ulatus — Iraani vastu suunatud piiravad meetmed — Selliste isikute, üksuste või asutuste rahaliste vahendite külmutamine, kes on tuumarelvade levikusse kaasatud või toetavad seda — Alternatiivsed kriteeriumid, mis on kehtestatud liidu aktidega, et kanda üksus nende isikute ja üksuste loetellu, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid — Piisav põhjendus, mis põhineb kõigest ühel neist kriteeriumidest või ainult mõnel neist [ELTL artikkel 296; nõukogu otsus 2010/413/ÜVJP, artikli 20 lõike 1 punkt b); nõukogu määrus nr 961/2010, artikli 16 lõige 2, ja nr 267/2012, artikli 23 lõige 2] (vt punktid 85‑96)
2.

Säilitada otsuse 2010/413 II lisa, mida on muudetud otsusega 2010/644 ning seejärel otsusega 2011/783, tagajärjed Export Development Bank of Irani suhtes kuni määruse nr 267/2012 IX lisa tühistamise jõustumiseni Export Development Bank of Irani puudutavas osas.
2.

Jätta Euroopa Liidu Nõukogu kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Bank Kargoshaei, Bank Melli Iran Investment Company, Bank Melli Iran Printing and Publishing Company, Cement Investment & Development Co., Mazandaran Cement Company, Melli Agro-chemical Company ja Shomal Cement Co. kohtukulud.
Teabe nõudmise otsuse põhjenduse peamised elemendid on määratletud määruse nr 1/2003 artikli 18 lõikes 3 endas. See säte näeb ette, et komisjon märgib nõude õigusliku aluse ja eesmärgi, täpsustab, millist teavet nõutakse, ning määrab kindlaks teabe esitamise tähtaja. Lisaks on määruse nr 1/2003 artikli 18 lõikes 3 täpsustatud, et komisjon esitab ka teabe artiklis 23 sätestatud sanktsioonide kohta, et ta esitab teabe artiklis 24 sätestatud sanktsioonide või nende kehtestamise kohta ning et ta teavitab veel õigusest otsuse läbivaatamisele Euroopa Kohtus. Selles suhtes ei ole komisjon kohustatud edastama sellise otsuse adressaadile kogu tema käsutuses olevat teavet eeldatavate rikkumiste kohta ega andma nendele rikkumistele täpset õiguslikku kvalifikatsiooni, kuid ta peab selgesti näitama, millist eeldust ta kontrollida kavatseb.

Seega kuigi otsuse põhjenduste sõnastus on väga üldine ja põhjendused on selles suhtes kritiseeritavad, kuna sõnastus oleks võinud olla täpsem, võib siiski asuda seisukohale, et viide eeldatavatele rikkumistele vastab määruse nr 1/2003 artikli 11 lõike 6 kohase menetluse algatamise otsusega koos loetuna selguse miinimumtasemele, mis võimaldab järeldada, et määruse artikli 18 lõike 3 nõuetest on kinni peetud.

(vt punktid 21, 24, 31 ja 37)
Üldkohtu ja Avaliku Teenistuse Kohtu pädevuse piiritlemisel kuulub kehtiva liidu õiguse kohaselt vaidlus, mis on tekkinud ametniku ja selle institutsiooni vahel, kus ta teenistuses on või oli, juhul, kui vaidlus tekkis asjaomast ametnikku ja institutsiooni siduvast või sidunud töösuhtest, ELTL artikli 270 ning personalieeskirjade artiklite 90 ja 91 kohaldamisalasse ega kuulu järelikult ELTL artiklite 268 ja 340 kohaldamisalasse, mis reguleerivad liidu lepinguvälise vastutuse üldist korda.

Mis puudutab sellega seoses vaidlust, mille pooled on surnud ametniku õigusjärglased ja institutsioon, kus asjaomane ametnik teenistuses oli, siis kui õigusjärglased tegutsevad eesmärgiga saada hüvitist oma isikliku kahju eest – olgu see siis varaline või mittevaraline –, puudub isiklik subjektiivne tingimus, mis on seotud õiguste omaja kui ametniku staatusega, ning Avaliku Teenistuse Kohtul puudub seega üldjuhul isikuline pädevus vaidlust ELTL artikli 270 ning personalieeskirjade artiklite 90 ja 91 alusel lahendada. Niisugustel asjaoludel, kui õigusjärglased nõuavad hüvitist mitmesuguse kahju eest, mis on tekitatud sama teoga, on nad tingimata kohustatud esitama kaks hagi – ühe Avaliku Teenistuse Kohtule ja teise Üldkohtule olenevalt sellest, kas nad on asjaomase ametniku õigused üle võtnud või nõuavad neile isiklikult tekkinud varalise või mittevaralise kahju hüvitamist, kuna nende kahe kahju hüvitamise nõude suhtes kehtivad erinevad sisulised tingimused.

Õiguskindluse, hea õigusemõistmise, menetlusökonoomia ja vastuoluliste kohtuotsuste ärahoidmisega seotud ülekaalukate põhjenduste esinemise tõttu on õigusjärglastel siiski lubatud oma nõuded liita ühte hagisse. Selline hagi tuleb esitada Üldkohtule, mis on mitte ainult üldpädevusega kohus või üldkohus, millel on seetõttu täielik pädevus erinevalt Avaliku Teenistuse Kohtust, mis on eripädevusega kohus, vaid ka kõrgema astme kohus, mille juurde on moodustatud Avaliku Teenistuse Kohus, nagu nähtub ELTL artiklist 257. Euroopa Kohtu põhikirja I lisa artikli 8 lõike 3 teise lõigu kohaselt peab Avaliku Teenistuse Kohus viivitamata oma pädevusest loobuma, et selliste kohtuasjade suhtes saaks otsuse teha Üldkohus.

(vt punktid 47, 51, 65, 66 ja 73–75)
Kui nõukogule on teada selle isiku aadress, kellele kohaldatakse piiravaid meetmeid, on ta kohustatud teatama temale selliseid meetmeid sisaldavatest aktidest isiklikult teada andmise teel. Isiklikult edastamata jätmine ei too siiski tingimata kaasa akti tühistamist, kui hagi esitanud isiku õigused on tagatud. Kui nõukogu on nimelt rikkunud oma kohustust edastada akt isiklikult, aga kui hageja sai asjaomasest aktist teada ja esitas selle peale tähtaja jooksul hagi, ei puuduta see tema kaitseõigusi, kuna tal oli võimalus ennast kaitsta.

Nende põhjenduste õiguspärasuse kohtuliku kontrolli tõhusus, mis põhjendavad otsust kanda või jätta konkreetse isiku nimi nende isikute loetelusse, kellele kohaldatakse ühise välis- ja julgeolekupoliitika raames võetud sanktsioone, nõuab, et see kontroll ei ole piiratud esitatud põhjuste abstraktse tõepärasuse hindamisega, vaid see käsitleb küsimust, kas need põhjused või vähemalt üks neist, mida on peetud iseenesest selle otsuse argumenteerimiseks piisavaks, on tõendatud. Seoses sellega on tähtis, et liidu pädeva asutuse esitatud teave või tõendid toetavad puudutatud isiku vastu kasutatud põhjendusi. Kui need andmed ei võimalda tuvastada konkreetse põhjenduse põhjendatust, ei võta liidu kohus seda loetellu kande tegemise või asjassepuutuva kande säilitamise otsuse põhjendusena arvesse.

(vt punktid 88, 89 ja 94)
Lepingutingimuste rikkumise tõttu tuleb rahastamiskõlbmatuteks pidada neid kulusid, mis on komisjonile esitanud liidu rahalise toetuse saaja tema ja komisjoni vahel sõlmitud erinevate lepingute alusel seoses Euroopa Ühenduse kuuenda raamprogrammiga, mis käsitleb teadusuuringuid, tehnoloogiaarendust ja tutvustamistegevust, et toetada Euroopa teadusruumi loomist ja innovatsiooni. See on nii, kui esiteks on tuvastatud, et toetusesaaja raamatupidamisregistrid ei ole usaldusväärsed ja teiseks esineb tööaja registreerimise süsteemis puuduseid ja nõuetele mittevastavust ning programmide direktori eest on deklareeritud ilmselgelt liiga suurel arvul töötunde.

Kui komisjon on teavitanud hagejat sellest, et ta plaanib esialgse auditi järeldusi arvesse võttes esiteks raske ametialaste käitumisreeglite vastu eksimise tõttu jätta hageja kõrvale menetlusest, mille kaudu saadakse toetust seoses Euroopa Ühenduse teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse seitsmenda raamprogrammiga (2007–2013), ning teiseks määrata talle halduskaristuse, mis seisneb selles, et tal ei lubata kuni viis aastat osaleda liidu eelarvest rahastatavates hankemenetlustes ja toetuste andmise menetlustes, kuna ta on rikkunud tõsiselt oma lepingulisi kohustusi, siis on hageja lõplik kandmine kõrvalejätmise keskandmekogusse objektiivselt põhjendatud ja see on tingitud hageja enda tegevusest. Seoses sellega ei oma tähtsust asjaolu, et hageja esialgne kandmine kõrvalejätmise keskandmekogusse, mis oli algselt põhjendatud määruse nr 1605/2002 artikli 93 lõike 1 punktis c ja artikli 96 lõike 2 punktis a nimetatud kõrvalejätmise juhtudega, oli põhjendatud teistel asjaoludel.

(vt punktid 213, 214 ja 218)
1.

Tühistamishagi — Füüsilised või juriidilised isikud — Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid — Komisjoni otsus, milles tuvastatakse, et riigiabi ei ole antud — Konkureeriva ettevõtja hagi, milles vaidlustatakse otsuse põhjendatus — Ettevõtja, kes ei põhjenda, et tema turupositsiooni on oluliselt kahjustatud — Vastuvõetamatus (ELTL artikli 108 lõige 2 ja ELTL artikli 263 neljas lõik) (vt punktid 31–37 ja 43–58)
9.

Institutsioonide aktid — Põhjendamine — Kohustus — Ulatus — Iraani vastu suunatud piiravad meetmed — Selliste isikute, üksuste või asutuste rahaliste vahendite külmutamine, kes on tuumarelvade levikusse kaasatud või toetavad seda — Alternatiivsed kriteeriumid, mis on kehtestatud liidu aktidega, et kanda üksus nende isikute ja üksuste loetellu, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid — Piisav põhjendus, mis põhineb kõigest ühel neist kriteeriumidest või ainult mõnel neist (ELTL artikkel 296; nõukogu otsus 2010/413/ÜVJP, artikli 20 lõike 1 punkt b; nõukogu määrus nr 961/2010, artikli 16 lõige 2 ja nõukogu määrus nr 267/2012, artikli 23 lõige 2) (vt punktid 84–89)
Liidu kohtud peavad vastavalt neile aluslepinguga antud pädevusele tagama põhimõtteliselt täieliku kontrolli kõigi liidu õigusaktide seaduslikkuse üle põhiõiguste seisukohast, mis moodustavad liidu õiguskorra lahutamatu osa. Nende põhiõiguste hulka kuulub muu hulgas õigus tõhusale kohtulikule kaitsele.

Kohtuliku kontrolli tõhusus, mis on tagatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47, nõuab eelkõige, et liidu kohus peab veenduma, et asjaomane akt, millel on puudutatud isiku või üksuse jaoks üksikakti tunnused, põhineb piisavalt kindlal faktilisel alusel. See hõlmab selle otsuse aluseks olevates põhjendustes väidetud asjaolude kontrollimist, nii et kohtulik kontroll ei ole piiratud esitatud põhjuste abstraktse tõepärasuse hindamisega, vaid see käsitleb küsimust, kas need põhjused või vähemalt üks neist, mida on peetud iseenesest selle otsuse argumenteerimiseks piisavaks, on tõendatud.

Selleks peab liidu kohus alustama seda kontrolli, nõudes vajaduse korral liidu pädevalt asutuselt selle kontrolli jaoks asjakohaste konfidentsiaalsete või mittekonfidentsiaalsete andmete või tõendite esitamist. Nimelt peab vaidlustamise korral tõendama liidu pädev asutus, et puudutatud isiku vastu kasutatud põhjendused on põhjendatud, mitte puudutatud isik ise ei pea vastupidi tõendama, et need põhjendused on alusetud.

(vt punktid 32–36)
Määruse nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 8 lõikes 5 nimetatud rikkumised on nende esinemise korral varasema ja hilisema kaubamärgi teatud sarnasuse tagajärg, mille tõttu asjaomane avalikkus seostab neid kaubamärke, see tähendab loob nende vahel seose, olgugi et ta ei aja neid omavahel segi.

Määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 5 kohaldamine sõltub kolmest tingimusest, millest esimene on vastandatud kaubamärkide identsus või sarnasus, teine vastulause toetuseks viidatud varasema kaubamärgi maine ja kolmas tõenäosus, et taotletava kaubamärgi kasutamine ilma tungiva põhjuseta tooks kaasa varasema kaubamärgi eristusvõime või maine ärakasutamise või kahjustamise. Kuna need kolm tingimust on kumulatiivsed, ei ole kõnealune säte kohaldatav, kui kas või üks neist ei ole täidetud.

(vt punktid 17 ja 18)