ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 46/32

Dansk Automat Brancheforening'i 5. detsembril 2014. esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (viies koda) 26. septembri 2014. aasta otsuse peale kohtuasjas T-601/11: Dansk Automat Brancheforening versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-563/14 P)

(2015/C 046/38)

Kohtumenetluse keel: taani

Pooled

Apellant: Dansk Automat Brancheforening (esindajad: advokaadid K. Dyekjær, T. Høg ja J. Flodgaard)

Teised menetlusosalised: Euroopa Komisjon, Taani Kuningriik, Malta Vabariik, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)

Apellandi nõuded

1. Tühistada Üldkohtu 26. septembri 2014. aasta otsus kohtuasjas T-601/11;

2. Tunnistada kohtuasjas T-601/11 esitatud hagi vastuvõetavaks;

3. Saata asi tagasi Üldkohtusse hageja (nüüd apellant) poolt esimese astmes esitatud väidete sisuliseks arutamiseks;

4. Mõista Üldkohtu ja Euroopa Kohtu menetluse kulud välja komisjonilt – teise võimalusena jätta menetlusse astujate poolt Üldkohtu ja Euroopa Kohtu menetluses kantud kohtukulud nende endi kanda.

Väited ja peamised argumendid

Apellatsioonkaebuses esitatud peamise väite kohaselt eksis Üldkohus, jättes apellandi esitatud hagi rahuldamata seetõttu, et Üldkohus tõlgendas ja/või kohaldas valesti ELTL artikli 263 lõikes 4 nimetatud kriteeriume komisjoni poolt ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c alusel vastu võetud otsuse vaidlustamiseks.

Eeskätt kohaldas Üldkohus valesti ELTL artikli 263 lõikes 4 kasutatud mõistet „otseselt ja isiklikult puudutav”, kuna ta ei tõlgendanud seda Euroopa Kohtu praktikast lähtudes ja seega kohaldas seda valesti. Sellega seoses Üldkohus: (1) leidis ekslikult, et asjaolu, et meede, mis kahjustab hageja üksikuid liikmeid, mõjutab ka kolmandaid isikuid, mis välistab selle, et meede puudutab hageja liikmeid otseselt ja isiklikult; (2) leidis ekslikult, et ainult asjaomased hageja liikmed väitsid, et abisaajad on nende konkurendid; ja (3) ei omistanud seetõttu ekslikult tähtsust muudele, olulisematele kaalutlustele, mille apellandid olid esitanud selle tõendamiseks, et abi kahjustab vältimatult nende turuseisundit; ja (4) jättis, lisaks alapunktis (1) esitatud veale, tähelepanuta asjaolu, et meetme kahjulik mõju ei ole kõigile ettevõtjatele ühesugune; (5) eeldas ekslikult, et apellandid peavad esitama tõendeid selle kohta, et nende tulu on vähenenud seetõttu, et nad oli sunnitud algatama kohtumenetluse; (6) jättis ekslikult tähelepanuta väited meetme kahjuliku mõju kohta, mis põhinesid muudel, dokumenteerimata põhjustel; ja (7) ei võtnud arvesse seda, et hagi esitamiseks tuleb ette näha paindlikumad nõuded, kuna komisjoni poolt ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c alusel tehtud abi heakskiitmise otsuse sisu osas ei viidud läbi tegelikku eelnevat halduskontrolli.

Lisaks Üldkohus: (8) kohaldas valesti mõistet „üldkohaldatav akt, mis ei sisalda rakendusmeetmeid”, kui ta leidis, et selles menetluses vaidlustatud otsus eeldab rakendusmeetmete kasutamist; ja (9) mõistis hagejatelt ekslikult välja menetlusse astujate kohtukulud.
4.

Neljas väide, et Üldkohus eksis, kui ta esimese väite puhul, et rikutud on õigust saada ära kuulatud, leidis, et senaator Georgias ei selgitanud, millistele argumentidele ta oleks tuginenud, kui teda oleks ära kuulatud (kohtuotsuse punkt 108): — hagiavalduses oli selgelt märgitud, et senaator Georgias oli saatnud nõukogule kirja (kiri oli lisatud) ning et seejärel oli tema nimi loetelust kustutatud; — lisaks oli hagiavalduses toodud rida asjaolusid, mis oleksid ilmselt nõukogule esitatud, kui senaator Georgias oleks selleks võimaluse saanud; — Neil asjaoludel eksis Üldkohus, kui ta leidis, et senaator Georgias ei olnud selgitanud, millele ta oleks tuginenud, kui ta oleks ära kuulatud.
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ (1), mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul jne (ebaausate kaubandustavade direktiiv) tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklik kord, nagu see, mis on sätestatud Taani Markedsføringsloveni § -s 3, mis keelab eksitavad kaubandustavad muu hulgas seoses ostukutsega, kuid mis ei § -s 3 ega ka mujal selles õigusaktis ei viita piirangutele, mis tulenevad direktiivi artikli 7 lõikest 1, mille kohaselt tuleb arvestada seda, kas kaubandustava jätab välja olulise teabe, mida keskmine tarbija konkreetses olukorras vajab teadliku tehinguotsuse tegemiseks, ja artikli 7 lõikest 3, mille kohaselt tuleb arvesse võtta asjaolu, et kasutatav kommunikatsioonivahend seab ajalisi või ruumilisi piiranguid?
C 73/12

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour d’appel de Paris (Prantsusmaa) 9. juunil 2014 – Genentech Inc. versus Hoechst GmbH, varem Hoechst AG, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

(Kohtuasi C-567/14)

(2015/C 073/18)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour d’appel de Paris

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Genentech Inc.

Vastustajad: Hoechst GmbH, varem Hoechst AG, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH

Eelotsuse küsimus

Kas asutamislepingu artiklit 81, mis on nüüd Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 101, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui patentide tühistamise korral rakendatakse litsentsilepingut, mis kohustab litsentsisaajat maksma tasusid pelgalt litsentsitud patentidega seotud õiguste kasutamise eest?
1.

Kas määrus (EÜ) nr 1472/2006 (1) on tühine osas, mis puudutab ettevõtjaid (C) (asukoht Vietnam) ja (F) (asukoht Hiina Rahvavabariik), kuna see on vastuolus nõukogu määruse (EÜ) nr 384/96 (2) artikli 2 lõike 7 punktiga b ja artikli 9 lõikega 5 (edaspidi „alusmäärus”), sest komisjon ei vaadanud läbi nimetatud eksportivate tootjate turumajandusliku kohtlemise ja individuaalse kohtlemise taotlusi?
4.

Kui vastus kolmandale küsimusele on jaatav, siis palutakse Euroopa Kohtul selgitada: a) Millistest suunistest tuleks piirangu kontrollimisel ja proportsionaalsuse hindamisel lähtuda? Euroopa Kohtul palutakse muu hulgas selgitada, kas seejuures tuleb järgida samu põhimõtteid nagu need, mille Euroopa Kohus on sõnastanud perekonna taasühinemist puudutavas kohtupraktikas seoses liidu kodanike liikumisvabadusega ja mis põhinevad direktiivil 2004/38 ja asutamislepingu sätetel, või tuleb kohaldada teistsugust hindamist. b) Kui kohaldada tuleb teistsugust hindamist kui see, mis lähtub liidu kodanike liikumisvabadusega seoses perekonna taasühinemist käsitlevast Euroopa Kohtu praktikast, siis palutakse Euroopa Kohtul selgitada, kas lähtepunktiks tuleb võtta Euroopa inimõiguste konventsiooni artikli 8, mis käsitleb perekonnaelu austamist ja Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtupraktika alusel läbi viidud proportsionaalsuse hindamine, ja kui mitte, siis milliseid põhimõtteid tuleb järgida. c) Olenemata kohaldatavast hindamismeetodist: Kas niisugust õigusnormi nagu Taani Udlændingeloven’i (välismaalaste seadus) § 9 lõige 13 – mille kohaselt on sellise isiku, kes on kolmanda riigi kodanik, kellel on Taanis elamisluba ja kes seal elab, ning tema alaealise lapse vahelisele perekonna taasühinemisele seatud tingimus, et juhul, kui laps ja tema teine vanem elavad päritolu- või muus riigis, peavad lapsel olema (või peab tal olema võimalus luua) niisugused sidemed Taaniga, mis võimaldavad tal edukalt Taani ühiskonda lõimuda – saab pidada õigusnormiks, mis on „õigustatud üldisest huvist lähtuva ülekaaluka põhjuse tõttu, sobib taotletava õiguspärase eesmärgi saavutamiseks ega lähe kaugemale selle saavutamiseks vajalikust”?
1.

Õigusnormi rikkumine ELTL artikli 108 lõike 3 ja määruse nr 659/99 artikli 1 punktide c ja b tõlgendamisel, kuna otsustati, et abi pikendamine ei ole ipso facto uus abi, vaid et see kvalifikatsioon eeldab abi olulist muutmist.
1.

Kas direktiivi 2003/96/EÜ (1) artikliga 1 on vastuolus siseriiklik maksuvabastus, mida kohaldatakse sellistele energiatoodetele, mida kasutatakse heitõhu termiliseks puhastamiseks, või ei kuulu direktiiv 2003/96/EÜ vastavalt selle artikli 2 lõike 4 punkti b teisele taandele kõnealuste energiatoodete suhtes kohaldamisele, kuna energiatoote kasutamine heitõhu termiliseks puhastamiseks on kasutamine muul otstarbel kui mootorikütuse või kütteainena, mistõttu on kõnealuste energiatoodete puhul tegemist energiatoodete kahese kasutamisega nimetatud sätte tähenduses?
ET Euroopa Liidu Teataja C 65/21

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaad) 24. novembril 2014 – Toorank Productions BV versus Staatssecretaris van Financiën

(Kohtuasi C-532/14)

(2015/C 065/31)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: Toorank Productions BV

Vastustaja kassatsioonimenetluses: Staatssecretaris van Financiën

Eelotsuse küsimus

Kas KN-i rubriiki 2206 tuleb tõlgendada nii, et sellesse rubriiki tuleb klassifitseerida jook alkoholisisaldusega 13,4 % mahust, mis on valmistatud õunakontsentraadi kääritamise teel saadud puhastatud alkohoolsest (baas)joogist nimetusega „Ferm Fruit” ja millele on lisatud suhkrut, aroomaineid, värvaineid, maitseühendeid, paksendajaid, säilitusaineid ja destilleeritud alkoholi selliselt, et destilleeritud alkohol ei moodusta ei mahult ega sisalduselt üle 49 % joogis sisalduvast alkoholist, samal ajal kui 51 % alkoholist on tekkinud kääritamisel? Kas juhul, kui vastus on eitav, tuleb KN-i alamrubriiki 2208 70 tõlgendada nii, et selline jook tuleb liköörina klassifitseerida sellesse alamrubriiki?
—

kohustada komisjoni heastama kahju, mis apellandile põhjustati sellega, et komisjon ei täitnud projekti „e–Content Exposure and Business Opportunities” raames lepingust EDC-53007 EEBO/27873 tulenevaid lepingulisi kohustusi. Täpsemalt, mõista komisjonilt välja summa 1 72 588,62 eurot, mis hõlmab kõiki kulusid, mida apellant kandis seoses tööga, mida ta teostas enne lepingu lõpetamist 16. mail 2003 ja mille ta oma lepinguliste kohustuste kohaselt üle andis. Teise võimalusena, juhul kui Euroopa Kohus leiab, et apellant oleks pidanud 16. maiks 2003 töö lõpetama, mõista komisjonilt välja vähemalt 1 27 076,48 eurot, mis hõlmab kõiki kulusid, mille apellant selle kuupäevani õiguspäraselt ja rangelt lepingutingimuste kohaselt kandis või kohustus tasuma;
ET Euroopa Liidu Teataja C 65/18

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Supremo Tribunal de Justiça (Portugal) 13. novembril 2014 – P versus M

(Kohtuasi C-507/14)

(2015/C 065/27)

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Supremo Tribunal de Justiça

Põhikohtuasja pooled

Hageja: P

Kostja: M

Eelotsuse küsimus

Võttes arvesse seda, et ühes liikmesriigis on algatatud menetlus vanemliku vastutuse kohta ja et teises liikmesriigis on menetluslikus mõttes varem algatatud menetlus sama eseme ja alusega; kusjuures viimatimainitud menetlus on vahepeal peatatud, kuna sealse menetluse hageja seda taotles, ilma et kostjat oleks kohtusse kutsutud või et ta oleks olnud teadlik selle menetluse olemasolust või osalenud selles menetluses mis tahes viisil, ja see peatamine oli jõus hetkel, kui esimesena mainitud menetlus algatati; siis kas nõukogu 27. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2201/2003 (1) artikli 16 lõike 1 punkti a alusel, koostoimes sama määruse artikli 19 lõikes 2 sätestatuga tuleb järeldada, et see peatatud menetlus algatati esimesena?

(1) Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000 (ELT L 338, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 243).
1.

Kas KN-i rubriiki 2206 tuleb tõlgendada nii, et sellesse rubriiki tuleb klassifitseerida õunakontsentraadi kääritamise teel saadud ning ka baasjoogina mitmesuguste muude jookide valmistamiseks kasutatav jook nimetusega „Ferm fruit”, mille alkoholisisaldus on 16 % mahust, mis on puhastamise (sealhulgas ultrafiltreerimise) tulemusel neutraalse värvi, lõhna ja maitsega ning millele ei ole lisatud destilleeritud alkoholi? Kas juhul, kui vastus on eitav, tuleb KN-i rubriiki 2208 tõlgendada nii, et selline jook tuleb klassifitseerida sellesse rubriiki?
2.

Teiseks on rikutud ELTL artikli 107 lõiget 1, mindud vastuollu kohtuasjades T-332/06 ja C-149/09 P tehtud otsustega ning raskelt moonutatud Alcoa esitatud esimese väite punkti b, mis puudutas komisjoni järeldust selle kohta, et ei olnud vajalik läbi viia majanduslikku analüüsi tõendamaks, et meetmega anti hagejale majanduslik eelis. Üldkohtu otsus on ebaõige esiteks osas, milles see läheb vastuollu sama küsimust käsitlevate varasemate kohtuotsustega (T-332/06 ja C-194/09 P); teiseks osas, milles ELTL artikli 107 lõiget 1 kohaldades on kohus segi ajanud kaks kriteeriumi, mis mõlemad on abi olemasoluks vajalikud, ja teinud järelduse, et Alcoa sai eelise, tuginedes üksnes tõdemusele, et kasutati riigi ressursse, ning kolmandaks osas, milles ei ole esitatud piisavaid põhjendusi, kuna otsuses ei ole märgitud, et komisjon eeldas vääralt, et meede andis Alcoale eelise, ning ei viinud seega läbi asjakohast majanduslikku analüüsi, et hinnata käesoleval juhul antud eelise suurust.
2.

Kas [ELTL] artiklit 107 koostoimes [ELL] artikli 4 lõikega 3 ja Euroopa Komisjoni 25. septembri 2007. aasta otsuse artikli 4 lõigetega 1 ja 2, võttes arvesse luhtunud kulude metoodika punkte 3.3 ja 4.2, tuleb tõlgendada nii, et sellise riigiabi programmi rakendamisel, mille osas Euroopa Komisjon on tuvastanud selle kokkusobivuse ühisturuga, toimub luhtunud kulude iga-aastane kohandamine kontserni kuuluvate tootjate puhul eeldusel, et ainus otsustav asjaolu on tootja kontserni kuulumine Euroopa Komisjoni kontrollitud õigusakti lisades märgitud seisuga, või tuleb igal aastal, mil luhtunud kulude kohandamist teostatakse, kontrollida, kas luhtunud kuludega seotud riigiabi programmist kasusaaja kuulub sel ajal tegelikult kontserni, millesse kuuluvad ka teised abiprogrammiga hõlmatud tootjad?
2.

Üldkohus rikkus kaubamärgimääruse artikli 76 lõiget 2 ja määruse nr 2868/95 eeskirja 50 lõike 1 kolmandat lõiku, kuna ta tugines nendest sätetest tuleneva hindamispädevuse ulatuse väärale tõlgendusele. Konkreetsemalt siis, kui ta leidis, et apellatsioonikojal on selline pädevus, sõltumata sellest, kas esimest korda talle esitatud dokumendid on täiendavat laadi või mitte. Küsimus, kas kaubamärgimääruse artikli 76 lõikega 2 ja määruse nr 2868/95 eeskirja 50 lõike 1 kolmanda lõiguga apellatsioonikodadele antud hindamispädevus on igal juhul olemas – muu hulgas juhul, kui apellatsioonikojale hilinenult esitatud dokumendid on uued –, on õigusküsimus, mille peab Euroopa Kohus lahendama.
5.

Juhul kui mahaarvamine on võimalik, siis kas lennuettevõtja võib seda alati teha või sõltub mahaarvamine sellest, millises ulatuses on see lubatud siseriikliku õiguse alusel või millises ulatuses peab siseriiklik kohus seda kohaseks?
ET Euroopa Liidu Teataja C 81/8

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud High Court of Justice (England and Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Ühendkuningriik) 19. detsembril 2014 – European Federation for Cosmetic Ingredients versus Secretary of State for Business, Innovation and Skills

(Kohtuasi C-592/14)

(2015/C 081/10)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Justice (England and Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Põhikohtuasja pooled

Hageja: European Federation for Cosmetic Ingredients

Kostjad: Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Attorney General

Menetlusse astujad: British Union for the Abolition of Vivisection, European Coalition to End Animal Experiments

Eelotsuse küsimused

1. Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1223/2009 kosmeetikatoodete kohta (1) artikli 18 lõike l punkti b tuleb tõlgendada nii, et sellega on keelatud niisuguste kosmeetikatoodete ühenduse turule viimine, mis sisaldavad koostisaineid või koostisainete kombinatsioone, mida on kontrollitud loomkatsega, mis on läbi viidud väljaspool Euroopa Liitu neid koostisaineid sisaldavate kosmeetikatoodete turustamisele kolmandates riikides kehtivate õigusnormide täitmiseks?

2. Kas vastus küsimusele 1 sõltub: a) sellest, kas ohutuse hindamisel, mis viiakse määruse nr 1223/2009 artikli 10 kohaselt läbi selleks, et enne kosmeetikatoote ühenduse turule viimist tõendada selle ohutust inimtervisele, kasutatakse väljaspool Euroopa Liitu läbiviidud loomkatsete tulemusel saadud andmeid; b) sellest, kas kolmandate riikide asjaomased õigusnormid käsitlevad kosmeetikatoodete ohutust; c) sellest, kas [...] koostisainega väljaspool Euroopa Liitu tehtud loomkatsete läbi viimise ajal oli mõistlikult võimalik ette näha, et keegi võib soovida seda koostisainet sisaldavat kosmeetikatoodet millalgi ühenduse turule viia; ja/või d) mõnest muust tegurist, kui jah, siis millisest?

(1) ELT L 342, lk 59.
4.

Kohaldades kriteeriumeid, mis on sätestatud 13. detsembri 2005. aasta teatises ELTL artikli 260 kohaldamise kohta (uuendatud 17. septembril 2014), palub komisjon, et Euroopa Kohus tuvastaks, et kuna Kreeka Vabariik ei ole võtnud vajalikke meetmeid Euroopa Kohtu 10. septembri 2009. aastas otsuse kohtuasjas C-286/08: komisjon vs. Kreeka täitmiseks, on ta rikkunud ELTL artikli 260 lõikest 1 tulenevaid kohustusi, kohustaks Kreeka Vabariiki tasuma komisjonile väljapakutud trahv summas 72 864,00 eurot kohtuasjas C-286/08 tehtud kohtuotsuse täitmisega viivitamise iga päeva eest alates käesolevas asjas kohtuotsuse kuulutamisest kuni kohtuasjas C-286/08 tehtud kohtuotsuse täieliku täitmiseni, kohustaks Kreeka Vabariiki tasuma komisjonile põhisumma 8 096,00 eurot iga päeva eest alates kohtuasjas C-286/08 kohtuotsuse kuulutamisest kuni käesolevas asjas kohtuotsuse kuulutamiseni või kuni kuupäevani, mil kohtuasjas C-286/08 tehtud kohtuotsus täidetakse, kui see toimub varem, ja mõistaks kohtukulud välja Kreeka Vabariigilt.
2)

Kas WIB92 artikkel 198 10o (maksustamisaastatel 2000 ja 2001 kehtinud redaktsioonis) kujutab endast õigusnormi maksupettuste ja kuritarvituste vältimiseks ema- ja tütarettevõtjate direktiivi (nõukogu direktiiv 90/435/EMÜ) artikli 1 lõike 2 tähenduses ja kui see on nii, siis kas WIB92 artikkel 198 10o ületab selliste maksupettuste ja kuritarvituste vältimiseks vajalikku, kuivõrd selles on ette nähtud, et intressi ei võeta ettevõtlusega seotud kuluna arvesse kuni teatud summani, mis vastab dividendide summale, mida on võimalik artiklite 202–204 kohaselt maksustamisel maha arvata ja mille äriühing on saanud osaluse eest, mis ei olnud üleandmise ajahetkel talle kuulunud vähemalt üheaastase katkematu ajavahemiku jooksul, kusjuures tähtsust ei oma see, kas nimetatud intress on seotud sellise osalusega (selle rahastamisega), mille alusel saadakse maksuvabastust võimaldavaid dividende või mitte?
1.

„Kas „õigus olla ära kuulatud” eeldab Euroopa Liidu õiguses seda, et [direktiivi 2004/83] (1) kohaselt täiendava kaitse taotluse esitanud isikule tuleb võimaldada seoses selle taotlusega suuline menetlus, sealhulgas õigus kutsuda või ristküsitleda tunnistajaid, kui see taotlus on esitatud olukorras, kus asjaomane liikmesriik vaatab pagulasseisundi tunnustamise taotluse ja täiendava kaitse taotluse läbi teineteise järel vastavalt kahes eraldi menetluses?”
ET Euroopa Liidu Teataja C 81/9

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ühendkuningriik) 29. detsembril 2014 – Bookit Ltd versus Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Kohtuasi C-607/14)

(2015/C 081/12)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Bookit Ltd

Vastustajad: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Eelotsuse küsimused

1. Võttes arvesse nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi (EÜ) 2006/112/EÜ (1), mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 135 lõike 1 punktis d sätestatud käibemaksuvabastust, nii nagu seda on tõlgendanud Euroopa Liidu Kohus kohtuasjas C-2/95: Sparekassernes Datacenter (SDC) (ECLI:EU:C:1997:278; EKL 1997, lk I-3017), siis millised on asjakohased põhimõtted, mida tuleb kohaldada selle hindamisel, kas „deebet- ja krediitkaardi käitlemise teenuse” (nagu käesolevas kohtuasjas pakutav teenus) „tulemusel toimub raha ülekandmine ning sellega kaasneb õigusliku ja finantsilise olukorra muutus” selle kohtuotsuse punkti 66 tähenduses.

2. Millised tegurid eristavad põhimõtteliselt a) teenust, mis koosneb finantsteabe pakkumisest, ilma milleta makset ei sooritataks, kuid mis ei kuulu maksuvabastuse kohaldamisalasse (näiteks nagu kohtuotsuses C-350/10: Nordea Pankki Suomi (ECLI:EU:C:2011:532; EKL 2011, lk I-7359)) ja b) andmekäitlusteenust, mille tulemusel sisuliselt raha üle kantakse ja mille osas on Euroopa Kohus leidnud, et need võivad seetõttu kuuluda maksuvabastuse kohaldamisalasse (näiteks nagu kohtuotsuse SCD punktis 66)?

3. Eelkõige, pidades silmas deebet- ja krediitkaardi käitlemise teenuseid: a. Kas maksuvabastus on kohaldatav sellistele teenustele, mille tulemusel kantakse raha üle, kuid mis ei hõlma ühe konto debiteerimist ja vastavalt teise konto krediteerimist? b. Kas õigus maksuvabastusele sõltub sellest, kas teenusepakkuja saab autoriseerimiskoodid ise otse kaardi valdaja pangalt või, teise võimalusena, saab need koodid kaardimakset vastuvõtva panga vahendusel?

(1) ELT L 347, lk 1.
ET Euroopa Liidu Teataja C 81/4

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale di Udine (Itaalia) 28. novembril 2014 – Degano Trasporti S.a.s. di Ferruccio Degano & C. (likvideerimisel)

(Kohtuasi C-546/14)

(2015/C 081/05)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale di Udine

Põhikohtuasja pool

Kaebaja: Degano Trasporti S.a.s. di Ferruccio Degano & C. (likvideerimisel)

Eelotsuse küsimus

Kas ELL artikli 4 lõikes 3 ning nõukogu direktiivis 2006/112/EÜ (1) sätestatud õigusnorme ja põhimõtteid tuleb, võttes arvesse, kuidas neid on juba tõlgendatud Euroopa Kohtu 17. [juuli] 2008. aasta otsuses kohtuasjas C-132/06, 11. detsembri 2008. aasta otsuses kohtuasjas C-174/07 ja 29. märtsi 2012. aasta otsuses kohtuasjas C-500/10, tõlgendada ka nii, et nende normide ja põhimõtetega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid (ja käesolevat asja puudutavas osas seega pankrotiseaduse artiklite 162 ja 182ter selline tõlgendamine), mille kohaselt niisugune ennetava kompromissi sõlmimise ettepanek, milles on ette nähtud, et võlgniku vara realiseerimisel rahuldatakse riigi käibemaksunõue ainult osaliselt, on vastuvõetav, olukorras, kus maksuvõla restruktureerimise meedet ei kasutata ja – sõltumatu eksperdi tuvastatu põhjal ja kohtu ametliku kontrolli tulemusel – on prognoositav, et pankroti korral ei rahuldataks seda nõuet suuremas ulatuses?

(1) Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1).
ET Euroopa Liidu Teataja C 81/9

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Korkein oikeus (Soome) 30. detsembril 2014 – Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu versus Pekka Komu, Jelena Komu

(Kohtuasi C-605/14)

(2015/C 081/11)

Kohtumenetluse keel: soome

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Korkein oikeus

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu

Vastustajad: Pekka Komu, Jelena Komu

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu määruse (EÜ) nr 44/2001 (1) kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 22 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et menetluses, milles kinnisasja mõned kaasomanikud nõuavad kaasomandi lõpetamise eesmärgil omandi müügi ja müüki läbiviiva volitatud isiku määramist, on tegemist selle artikli punktis 1 ette nähtud kinnisvaraga seotud in rem õigusi käsitleva menetlusega?

(1) EÜT L 12, lk 1.