EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(kolmas koda)

18 november 2015

FH

versus

Euroopa Parlament

„Avalik teenistus — Ametnikud — Töötasu — Sisseseadmistoetus — Personalieeskirjade VII lisa artikli 5 lõige 2 — Uuele töökohale üleviimine — Personalieeskirjade VII lisa artikli 5 lõike 4 viimane lause — Sisseseadmistoetuse välistamine juhul, kui ametnik, kellel on õigus majapidamistoetusele, viiakse üle tema perekonna elukohta — Nõue, et ametnik asub elama koos oma perekonnaga kohta, kus ta töötab — Abikaasade kooselu faktiline lõppemine — Tagajärjed — Personalieeskirjade VII lisa artikli 5 lõike 4 viimase lause kohaldamatus”

Ese:

ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingule, esitatud hagi, millega FH palub sisuliselt tühistada 15. aprilli 2014. aasta otsus, millega Euroopa Parlament jättis rahuldamata tema taotluse sisseseadmistoetuse maksmiseks.

Otsus:

Tühistada 15. aprilli 2014. aasta otsus, millega Euroopa Parlament jättis rahuldamata FH esitatud sisseseadmistoetuse maksmise taotluse. Mõista Euroopa Parlamendilt FH kasuks välja talle ette nähtud sisseseadmistoetus ühe kuupalga ulatuses koos viivitusintressiga, mis arvutatakse Euroopa Keskpanga poolt põhilistele refinantseerimistehingutele kehtestatud määras, mida kohaldati kõnealusel ajavahemikul ja mida on suurendatud kahe protsendipunkti võrra, alates 11. veebruarist 2014 kuni selle summa tegeliku maksmiseni. Jätta Euroopa Parlamendi kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja FH kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnikud — Kulude hüvitamine — Sisseseadmistoetus — Teenistuskoha muutmine — Ametnik, kellel on õigus majapidamistoetusele ja kes viiakse üle tema perekonna elukohta — Õigus sisseseadmistoetusele välistamine — Tingimus — Nõue, et ametnik asub elama koos oma perekonnaga kohta, kus ta töötab

(Personalieeskirjad, VII lisa artikli 5 lõiked 2 ja 4)

Siseseadmistoetuse eesmärk on võimaldada ametnikul, kes peab personalieeskirjadest tulenevate kohustuste täitmiseks vastavalt personalieeskirjade artiklile 20 elukohta vahetama, kanda lisaks kolimiskuludele, mis hüvitatakse eraldi, kulusid, mis on pikaks ajaks uude teenistuskohta kolimisel möödapääsmatud.

Nendest mõtetest kantuna näeb personalieeskirjade VII lisa artikli 5 lõike 4 esimene lause koostoimes sama artikli lõikega 2 ette, et ametnik, kellel on õigus saada majapidamistoetust, saab ainult poole toetusest, millele tal muidu õigus oleks, kui ta asub uude teenistuskohta elama ilma perekonnata, või kui ta sellesse teenistuskohta üleviimisel, kus tema perekond elamist jätkas, ei koli tagasi oma perekonna juurde. Sisseseadmistoetuse eesmärgi seisukohalt sarnaneb niisuguse ametniku olukord niisiis sellise ametniku olukorraga, kellel ei ole õigust saada majapidamistoetust, sest ta ei pea kandma täiendavaid kulusid oma perekonna sisseseadmiseks teenistuskohta. Samamoodi on personalieeskirjade VII lisa artikli 5 lõike 4 viimane lause, mis välistab sisseseadmistoetuse saamise, kohaldatav juhul, kui ametnik, kellel on õigus saada majapidamistoetust, määratakse või viiakse üle kohta, kus tema perekond juba elab, ja kes asub elama koos oma perekonnaga, sest tal ei kaasne sellega sisseseadmiskulusid.

Nii ei ole see aga ametniku puhul, kellel on õigus saada majapidamistoetust ja kes teenistuskoha vahetamisel ei koli uude teenistuskohta koos oma perekonnaga või tagasi oma perekonna juurde, olgugi et perekond elab tema uues teenistuskohas. Sellisel juhul tuleb asjaomasel isikul tõenäolisel kanda täiendavaid kulusid oma perekonna elukohast erinevale aadressile elamaasumisega ning neil asjaoludel on tal õigus sisseseadmistoetusele ühe kuu põhipalga ulatuses.

Järelikult tuleb personalieeskirjade VII lisa artikli 5 lõike 4 viimase lause sõnu „viiakse üle tema perekonna elukohta“ tõlgendada nii, et nendega peetakse silmas olukorda, kus ametnik kolib teenistuskohta oma perekonna juurde või tagasi oma perekonna juurde.

(vt punktid 33–37)

Viited:

Euroopa Kohus: kohtuotsus, 9.11.1978, Verhaaf vs. komisjon, 140/77, EU:C:1978:197, punkt 18.

Üldkohus: kohtuotsus, 29.9.2005, Thommes vs. komisjon, T‑195/03, EU:T:2005:344, punkt 100.