ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Esimene väide, et on rikutud Århusi konventsiooni artiklit 1 ja artikli 9 lõikeid 2 ja 3, ELTL artiklit 216 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. septembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1367/2006 keskkonnainfo kättesaadavuse, keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise Århusi konventsiooni kohaldamise kohta ühenduse institutsioonide ja organite suhtes (edaspidi „Århusi määrus“) artikli 1 lõike 1 punkti d, artikli 2 lõike 1 punkti g ja lõiget 2 ning artiklit 10. — Komisjon otsustas vaidlustatud otsuses, et hageja vaie on vastuvõetamatu, kuna see vaie puudutab haldusakti, mille komisjon on andnud haldusjärelevalve organina. Sellised haldusaktid on Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkti g kohaselt selle määruse artiklis 10 ette nähtud vaidemenetluste seast välja jäetud. See otsus on õigusvastane, kuna vaie puudutab komisjoni otsust, mis on tehtud kaebemenetluses, kus komisjon võtab vaid tõlgendava seisukoha ning seega ei ole ta tegutsenud järelevalve organina (nagu see oleks näiteks rikkumismenetluses). Seega kuulub see otsus tõesti Århusi määruse artiklis 10 ette nähtud vaidemenetluse esemelisse kohaldamisalasse. — Vastuvõetamatuks tunnistamise otsusega rikub komisjon Århusi määruse ja Århusi konventsiooni eesmärke, eelkõige eesmärki tagada keskkonnaasjades kohtu poole pöördumise õigus. — Teise võimalusena: kui siiski jõutakse järeldusele, et Århusi määruse artikli 2 lõike 1 punkti g kohaselt ei kuulu komisjoni vaideotsus Århusi määruse artiklis 10 ette nähtud vaidemenetluse kohaldamisalasse (quod non), siis järeldub sellest, et Århusi määruse artikkel 10 koostoimes artikli 1 lõike 1 punktiga g on vastuolus Århusi konventsiooniga ja see tuleb vastuolu tõttu jätta erandina kohaldamata.
2.

Teine väide, et tegemist on ilmse hindamisveaga ja rikutud on õigusnormi seoses järeldusega, et lennujaama käitaja ja Wizz Airi vaheliste kokkulepetega ei antud viimasele alusetut eelist. — Esiteks ei olnud lennujaama käitaja tegevus võrreldav turumajanduse tingimustes tegutseva eraettevõtja tegevusega. Teiseks, komisjon on vääralt hinnanud kokkuleppeid kui eraldiseisvaid fakte ja jätnud arvestamata asjaolud, mis on turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja kriteeriumile vastamiseks olulise tähtsusega. Kokkulepete sõlmimise ajal prognoositavate arengute tagajärg oli see, et keskpikas perspektiivis ei olnud need lennujaama käitaja jaoks kasumlikud.
—

Sellega seoses väidab hageja, et komisjon võib anda kõnealuste struktuursete kohustuste muutmiseks loa ainult eriolukorras, st kui turuolukorras toimunud muutused on (i) märkimisväärse ulatusega, (ii) alalise iseloomuga ja (iii) ettenägematud. Lisaks on vaja, et (iv) kohustuste võtmiseni viinud konkurentsiprobleem oleks lahendatud. Punktides i–iv loetletud tingimused on kumulatiivsed. Ükski neist tingimustest ei ole aga käesoleval juhul täidetud.
2.

Teine väide, et seoses teatud maksuvabastustega on rikutud ELTL artikli 107 lõiget 1 ja artikli 108 lõiget 2. — Sellega seoses väidab hageja, et vaidlusalune maksuvabastus sõltub üldiselt määratletud tingimustest, mis kehtivad pankrotimenetlusele, ja et nagu vaidlustatud otsuses endas on tunnistatud, ei ole võimalik täna ette näha, kas on võimalik täita tingimust, mis käsitleb positiivse vahe olemasolu ühelt poolt erihaldusmenetluse alguses ettevõtte varade ja teiselt poolt erihaldusmenetluse lõpus alles jäänud varade vahel. — Neil asjaoludel on äriühingu tulu maksuvabastus rangelt sõltuv tulevikus aset leidvatest ebakindlatest sündmustest, mis kuni senini on takistanud Tirrenia ASil konsolideerida mis tahes eelise, ja muudab igal juhul oletuslikuks selle, et viidatud eelis võiks tulevikus tekkida, nagu otsuses on ka tunnistatud. Järelikult, võttes arvesse liikmesriigi õiguses sätestatud kõiki tingimusi kõnealuse eelise saamiseks, ei saa öelda, et Tirrenia AS oleks saanud oletatava eelise maksuvabastusest. Seetõttu ei kuulu nimetatud maksuvabastus ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabi mõiste alla ega ole niisiis riigiabi. — Lisaks, oletades seejärel, et kõnealuse maksuvabastuse saamise tingimused võivad tulevikus realiseeruda, on kahtlane, kas see leiaks aset Tirrenia täieliku likvideerimise käigus. — Hageja täpsustab, et isegi kui kõnealune meede peaks konkretiseeruma eelisena, ei osale Tirrenia AS liidusiseses kaubanduses ning tal ei ole mingitki positsiooni riigisisesel turul, mis võiks selle tõttu säilida või suureneda, mille tagajärjel väheneks teistes liikmesriikides asutatud ettevõtjate võimalus siseneda Itaalia turule.
—

Neljas väide, et keeldudes tingimusliku müügiloa andmisest põhjusel, et „Hopveusi riski-kasu suhe ei [olnud] positiivne“, rikkus Euroopa Komisjon raamistikku, mis on kehtestatud komisjoni 29. märtsi 2006. aasta määrusega nr 507/2006 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 726/2004 reguleerimisalasse kuuluvate inimtervishoius kasutatavate ravimite tingimustega müügiloa kohta ning rikkus seega vaidlustatud otsuses võrdse kohtlemise ja diskrimineerimiskeelu põhimõtet. Hageja arvates põhineb see järeldus õigusnormi rikkumisel ja ilmsel hindamisveal, kuna määrus nr 507/2006 ei sea tingimusliku müügiloa andmist sõltuvusse sellest, et taotleja esitab ammendavad kliinilisi andmeid, mille puhul ei esine metodoloogilisi piiranguid. Tingimuslikud müügiload „põhinevad tavaliselt nõutavatest andmetest vähem täielikel andmetel ning nende suhtes kehtivad erikohustused“. Käesolevas asjas vaatasid need uuringud läbi isegi ravimiohutuse riskihindamise komitee (edaspidi „riskihindamise komitee“) ja alaline komitee naatriumoksübaadipõhiste ravimite iga-aastase hindamise raames ja nende kehtivust kinnitasid seega need komiteed ja Euroopa Komisjon bioekvivalentse ravimi Alcover puhul. Hageja järeldab, et EMA ei saanud seega asuda seisukohale, et piirangud hageja esitatud uuringutes, millest mõnda kinnitati ühes 2010. aasta teaduslikus arvamuses, olid olulised ja määravad tingimusliku müügiloa puhul, samas kui sarnast kriitikat ei väljendatud konkurentidele antud lubade raames, mis ei olnud tingimuslikud.
—

Sellega seoses väidab hageja, et määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõikes 2 on ette nähtud, et isegi kui taotletud dokument sisaldab tundlikku äriteavet, võib anda loa sellega tutvuda, kui selles dokumendis sisalduva teabe avaldamine teenib ülekaalukaid üldisi huve. Sellega seoses väidab kostja kohtupraktikale tuginedes, et hageja peab osutama konkreetselt nendele asjaoludele, millel põhineb ülekaalukas üldine huvi, mis õigustaks tundlikku äriteavet sisaldavate dokumentide avalikustamist. See ei saa siiski esiteks vabastada institutsiooni, kellele on esitatud dokumentidega tutvumise taotlus, tunnistamast, et esineb ülekaalukas üldine huvi, mis õigustab dokumendi avalikustamist, kui see on hõlpsasti tuvastatav, ega teiseks õigustada järeldust seoses hageja viidatud asjaoludega, mis põhineb seisukohal, et kuna tegemist ei olnud varem läbi viidud inspektsioonide tulemustega, siis tuleb järeldada, et nende ettevõtjate vahetumine, kes on seotud verepankades toodetud vereplasma kogumisteenuse ning vereplasmast toodetud ravimpreparaatide tootmise, ladustamise ja tarnimise juhtimisega, võib toimuda nõuetekohaselt ja ilma üldisi huve kahjustamata.
1.

Esimene väide, et vaidlustatud otsuse aluseks olev konkursiteade on õigusvastane, sest see rikub õiguskindluse, läbipaistvuse ja ettenähtavuse põhimõtteid mitte ainult valikukriteeriumide hindamise osas, vaid ka nende asjassepuutuvuse osas, mida peavad hindama ja millest peavad lähtuma EPSO konkursikomisjoni liikmed „võimete sõela“ katse raames.
2.

Teise väite kohaselt on rikutud personalieeskirjade artiklit 45, eelkõige seetõttu, et ametnike teeneid ei ole tegelikult võrreldud. Ta väidab sellega seoses, et: — hinnates hageja täidetud ametiülesandeid kogu arvestusperioodi vältel võrreldes nendega, mida täitsid hagiavalduses nimetatud teised edutatud ametnikud, on tehtud ilmselge viga; — hinnates seda, milliseid muid keeli peale emakeele hageja oma ametiülesannete täitmisel kasutas võrreldes nendega, mida kasutasid hagiavalduses nimetatud teised ametnikud, on tehtud ilmselge viga.
—

Kolmas väide, et tehtud on ilmne hindamisviga. Täiendava võimalusena väidab hageja, et peretoetusi käsitlevad haldusõiguse sätted on õigusvastased, sest need on vastuolus võrdse kohtlemise ja proportsionaalsuse põhimõtetega.
3.

Kolmandas väiteosas leiab hageja, et tõendatud on see, et tekitatud kahju on otsene ja kindel, kuna komisjoni õigusvastane tegevus takistas tal saada Prantsuse ametiasutustelt hüvitist, et tagada pangale tagasimaksete tegemise; sellega kaasneb varaline kahju, võimaluse kaotus ja mittevaraline kahju, mis on liidu poolt hüvitatav.
3.

Kolmas väide, et rikutud on hagejale harta artikli 41 lõikega 1 tagatud õigust sellele, et tema küsimusi käsitletaks erapooletult, õiglaselt ning mõistliku aja jooksul. — Hageja väidab, et erapooletuse kohustust rikuti, sest kostja ei võtnud teatud argumente ja fakte arvesse. — Teiseks näitab erapooletuse järgimata jätmist see, et kostja ei kaalunud teatavaid hageja märkusi nõuetekohaselt. — Kolmandaks rikuti õigust erapooletule kohtlemisele hageja sõnul sellega, et kostja ei kutsunud eksperti tunnistusi andma.
5. oktoobril 2020 esitatud hagi – Société des produits Nestlé versus EUIPO – Amigüitos pets & life (THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect)

(Kohtuasi T-616/20)

(2020/C 399/59)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Šveits) (esindajad: advokaadid A. Jaeger-Lenz ja C. Elkemann)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Amigüitos pets & life, SA (Murcia, Hispaania)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: apellatsioonikoja menetluse teine pool

Vaidlusalune kaubamärk: valget, punast ja musta värvi ELi kujutismärgi THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect taotlus – registreerimistaotlus nr 15 385 719

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO viienda apellatsioonikoja 29. juuli 2020. aasta otsus asjas R 424/2020-5

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista Üldkohtu menetlusega seotud kulud välja EUIPO-lt ja apellatsioonikoja menetlusega seotud kulud välja apellatsioonikoja menetluse teiselt poolelt.

Väited

— Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 72 lõike 6 rikkumine;

— Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 91 lõike 1 rikkumine;

— Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 46 lõike 1 punkti a rikkumine koostoimes artikli 8 lõike 1 punktiga b;
C 399/43

ET

9. oktoobril 2020 esitatud hagi – Aldi versus EUIPO (Cachet)

(Kohtuasi T-622/20)

(2020/C 399/60)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Saksamaa) (esindajad: advokaadid N. Lützenrath, C. Fürsen ja M. Minkner)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärgi Cachet taotlus – registreerimistaotlus nr 18 092 827

Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 11. augusti 2020. aasta otsus asjas R 452/2020-4

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus osas, milles kinnitati registreerimistaotluse tagasilükkamine klassi 5 kuuluvate järgmiste kaupade osas: „veterinaariapreparaadid, loomaravimid; meditsiinilised preparaadid; farmatseutilised preparaadid; meditsiinilised hügieenipreparaadid; dieettoiduained ning meditsiini- ja veterinaarpreparaadid; toidulisandid inimestele ja loomadele“ ja lükati kaebus tagasi;

— mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väited

— Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 7 lõike 1 punkti c rikkumine;
1.

Esimene väide, et rikutud on koondumise hindamise reegleid, mis on ette nähtud nõukogu määruse (EÜ) nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (edaspidi „määrus nr 139/2004“) (1) artikli 2 lõikes 1, kuna komisjon, andes PKN Orlenile tingimusliku loa võtta Grupa Lotos kontrolli alla, ei võtnud arvesse rafineeritud ja veetustatud parafiinide, samuti parafiinvahade ja parafiinipõhiste toodete turgu ega hinnanud koondumise mõju sellele turule. — Selle väite põhjendamisel leiab hageja, et uurimise käigus esitati komisjonile tõendid selle kohta, et rafineeritud ja veetustatud parafiinide, parafiinvahade ja parafiinipõhiste toodete turg on seotud koondumise osaliste äritegevusega. Komisjoni vastuväiteteatises puudub viide sellele turule, mis võib kinnitada seda, et komisjon ei võtnud seda turgu arvesse, kui ta hindas koondumise mõju konkurentsile.
—

Hagejad leiavad lisaks, et kostja jättis piisavalt ja täielikult analüüsimata kapitalisüsti süükspandavuse, ning eelkõige, et: — analüüs ei olnud piisav ega täielik, kuna komisjon ei lähtunud täpsetest, usaldusväärsetest ja järjepidevatest andmetest; — väga problemaatiline on asjaolu, et komisjon eksis, kui ta jõudis järeldusele, et otsuse kapitalisüsti tegemiseks võttis vastu PostNord Group AB; — väga problemaatiline on asjaolu, et komisjon eksis, kui ta jõudis järeldusele, et Taani ja Rootsi riigile ei saa süüks panna PostNord AB juhatuse otsust kapitalisüsti tegemise kohta.
—

seega, kohustada Euroopa Liitu, keda esindab Euroopa Parlament, maksma 100 000 eurot vastavalt lepingus kokku lepitud hüvitisele, teise võimalusena kohustada teda hüvitama mõistlikus summas kahju, mis on tekkinud nimetatud avaldamistega ja eelkõige sellega, et rikuti mõlema hagejaks oleva äriühingu õigust oma kujutisele; see summa tuleb koos lepingus kokku lepitud või seaduses ette nähtud intressiga, mida arvestatakse alates 27. juunist 2019, mil see artikkel ajakirjanduses avaldati, või alates 16. juulist 2019, mil tehti esimene hoiatus, või alates käesoleva hagi esitamisest, maksta solidaarselt aktsiaseltsile EGIS Bâtiment International SAS ja osaühingule INCA Ingénieurs Conseils Associas SARL, kes on hagejad ja tegutsevad osanikena ettevõtjate ajutises ühenduses EGIS Bâtiment International – Inca Ingénieurs Conseils Associés, keda omakorda esindavad hagejad;
1.

Esimene väide, et on rikutud algmääruse artikli 14 lõiget 5 seoses impordi esemega, põhjenduste ebaloogilise ja vastuolulise laadiga ning sellega, et siinses asjas toimus võimu kuritarvitamine. — Sellega seoses väidetakse, et vaidlustatud määrus on vastuoluline ja tekitab küsimusi impordi kindlaksmääramise kohta. Lisaks ei olnud komisjon selle määruse avaldamise hetkel 24. augustil 2020 selgelt tuvastanud uurimise esemeks oleva impordi eset. Nii toimides on komisjon vahetult karistanud importi, arvestades pressitud alumiiniumi turul registreerimise ilmset ja avarat psühholoogilist mõju, kuid ei kontrollinud, kas esinevad kõik algmääruses kehtestatud nõuded registreerimiseks.
—

Selles osas väidetakse, et kuna pangandusäriühingute kohta on kehtestatud erinormid, mis arvestavad äriühingu tegevusala eripära ja vastava turu konkreetseid omadusi, annavad nii ELi kui ka riigisisesed õigusnormid osanikele ja aktsionäridele, kelle õiguslik seisund on kaitstud, rea õigusi, mida vaidlustatud meede kahjustab nii rängalt, et toob sisuliselt kaasa nende õiguste täieliku kaotamise.
C 390/39

ET

1. septembril 2020 esitatud hagi – SRB versus Euroopa andmekaitseinspektor

(Kohtuasi T-557/20)

(2020/C 390/56)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Ühtne Kriisilahendusnõukogu (SRB) (esindajad: H. Ehlers, M. Fernandez Ruperez, J. King ning advokaadid H. Kamann, M. Braun ja F. Louis)

Kostja: Euroopa Andmekaitseinspektor

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus ja

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

SRB palub oma hagis tühistada Euroopa andmekaitseinspektori 24. juuni 2020. aasta otsus, mis on tehtud kaebuste 2019-0947, 2019-0998, 2019-0999, 2019-1000 ja 2019-1122 kohta ning milles leiti, et SRB on rikkunud määruse (EL) 2018/1725 (1) artiklit 15.

Oma hagi põhjenduseks esitab SRB kaks väidet.

Esimese väite kohaselt ei olnud kolmanda isikuga jagatud teave „isikuandmed“ määruse (EL) 2018/1725 artikli 3 punkti 1 sõnastuse ega mõtte tähenduses.

Teise väite kohaselt rikkus Euroopa andmekaitseinspektor sellega, et ta ei andnud kaebuste kohta piisavalt teavet, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 41 sätestatud õigust heale haldusele.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2018. aasta määrus (EL) 2018/1725, mis käsitleb füüsiliste isikute kaitset isikuandmete töötlemisel liidu institutsioonides, organites ja asutustes ning isikuandmete vaba liikumist, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 45/2001 ja otsus nr 1247/2002/EÜ (ELT 2018, L 295, lk 39).
2.

Teine väide osas, mis puudutab tema rumeenia keele tõlkeosakonda üleviimise otsuse tühistamist, käsitleb õigust olla ära kuulatud. See väide jaguneb kaheks osaks. — Esimese väiteosa kohaselt on rikutud õigust olla eelnevalt ära kuulatud, kuivõrd hagejale ei tehtud teatavaks asjaolusid, millest lähtudes oleks ta saanud end tulemuslikult kaitsta; — Teise väiteosa kohaselt on tehtud faktivigu ja hageja 2019. aasta hindamisaruandes ilmne hindamisviga.
C 433/60

ET

5. oktoobril 2020 esitatud hagi – Les Mousquetaires ja ITM Entreprises versus komisjon

(Kohtuasi T-625/20)

(2020/C 433/75)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: Les Mousquetaires (Pariis, Prantsusmaa), ITM Entreprises (Pariis) (esindajad: advokaadid N. Jalabert-Doury ja K. Mebarek)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada 23. juuli 2020. aasta otsus nõukogu määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 18 lõike 3 kohaldamise menetluses (juhtum AT.40466 – Alliance Casino ja Intermarché);

— mõista kõik kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjendamiseks esitavad hagejad ühe väite, mille kohaselt on rikutud õigust tõhusale õiguskaitsevahendile, nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 [ELTL artiklites 101 ja 102] sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205) artikli 18 lõiget 3 ning puudub õiguslik alus, kuna vaidlustatud otsuses kehtestatakse hagejatele kohustus teha kindlaks koosolekud ja esitada uuesti dokumendid, mis on juba olnud komisjoni käsutuses ja mille Euroopa Liidu Üldkohus on vahepeal kehtetuks tunnistanud.
5.

Viies väide, et vaidlustatud otsus on sisuliselt õigusvastane, kuna selles ei ole arvesse võetud kõiki konkurentsi hindamise näitajaid: — konkurentsi hindamisel võttis kostja arvesse ainult hageja turuosa, samas kui ta oleks pidanud arvestama mitmesuguseid muid näitajaid nagu konkurentsi tegelik või võimalik esinemine direktiivi 2014/25/EL artikli 34 lõike 2 tähenduses; kostja ei võtnud arvesse asjaolu, et lisaks kolmele olemasolevale konkurendile olid turule tulnud neli uut konkurenti, ega asjaolu, et sel põhjusel hageja turuosa edaspidi järjest väheneb; — kuna kostja võttis arvesse üksnes hageja turuosa, siis leidis ta ekslikult, et see turuosa (85,21 %) on liiga suur järeldamaks, et turg on konkurentsile avatud, kuigi oma varasemates otsustes oli ta juba asunud seisukohale, et turuosa 86,7 % või 73,6 % ei ole liiga suur, kui võtta arvesse muid tingimusi (komisjoni 29. oktoobri 2007. aasta otsus 2007/706/EÜ ja komisjoni 29. oktoobri 2007. aasta otsus 2006/422/EÜ).
2.

Teise väite kohaselt on rikutud kandidaatide võrdse kohtlemise põhimõtet ja hinnangud on ebaobjektiivsed, kuna valikukomisjoni koosseis ei olnud stabiilne; rikutud on personalieeskirjade artiklit 27 ning valikukomisjoni hinnang on ebaloogiline ja vasturääkiv ja ta on teinud ilmse hindamisvea.
2.

Teine väide, et Euroopa Komisjon rikkus konkreetseid ELTL sätteid ja Euroopa õiguse üldpõhimõtteid diskrimineerimise keelu, teenuste osutamise vabaduse ja asutamisvabaduse kohta, mis on aluseks ELi lennutranspordi liberaliseerimisele alates 1980ndate lõpust. ELi lennutranspordi turu liberaliseerimine on võimaldanud kasvada tõeliselt üleeuroopalistel odavlennufirmadel. Euroopa Komisjon jättis tähelepanuta niisugustele üleeuroopalistele lennufirmadele COVID-19 kriisi põhjustatud kahju ja nende rolli Madalmaade lennuühenduses, kui ta lubas Madalmaadel reserveerida abi KLMile. ELTL artikli 107 lõike 3 punktis b on nähtud ette erand riigiabi keelust ELTL artikli 107 lõike 1 alusel, kuid seal ei sätestata erandit muudest ELTL eeskirjadest ja põhimõtetest.
5.

Viies väide, et komisjon rikkus õigusnormi, kuna ta jättis tuvastamata ELTL artikli 101 lõike 1 rikkumise. Hageja leiab, et pakkide kättetoimetamise ja jälgimise turul on tõendatud, et väidetavad rikkujad korraldasid konkurentsivastaseid arutelusid, tegid konkurentsivastase väljaarvamise ja ühtlasi keeldusid võimaldamast tal standardite kehtestamise protsessis osaleda. Horisontaalsete koostöölepingute läbivaatamine kokkusobivuse ja kokkusobimatuse eeldustest lähtuvalt viis vaieldamatult järelduseni, et need lepingud on kokkusobimatud ELTL artikli 101 lõikega 1. Lõpuks osutab hageja, et ELTL artikli 101 lõike 3 kohaselt ei saa vaidlusalustele horisontaalsetele koostöölepingutele teha mingeid erandeid.
2.

Teine väide, mille kohaselt on vaidlustatud otsus on vigane seetõttu, et väidetavalt ei ole järgitud eeskirju, millele otsuse tegemisel tugineti. — Väidetavate rahapesuvastase võitluse ja terrorismi rahastamise vastaste (AML/CFT) eeskirjadega seotud küsimuste kohta leitakse, et vaidlustatud otsuses ei ole nimetatud ühtegi praegu toimuvat rahapesuvastase võitluse ja terrorismi rahastamise vastaste eeskirjade rikkumist ning et EKP ei ole nimetanud ühegi rahapesu vastase võitluse ja terrorismivastase võitluse puhul pädeva asutuse tuvastatud asjaolu, millest nähtuks, et hageja rikkus vaidlustatud otsuse tegemise ajal rahapesuvastase võitluse ja terrorismi rahastamise vastaseid (AML/CFT) eeskirju. — Hageja väidab ka, et vaidlustatud otsuses on vigane puuduste tõttu, mis on seotud regulatiivsete kapitalinõuete väidetava täitmata jätmisega. Sellega seoses väidab hageja, et vaidlustatud otsus kirjeldab üksnes Malta finantsteenuste ameti tegevuse tagajärgi ja seega kaudselt EKP enda tegevust.
4.

Neljandaks väidavad hagejad, et ületatud ei ole tõsiseid raskusi tulenevalt sellest, et vääralt on hinnatud riigiabi õiguses esinevat riikidevahelist kriteeriumi, kuna — kostja kontrollis seda koosseisutunnust seoses vale majandustegevusega; — ta võttis seejuures aluseks õiguslikult vale eelduse; — ta jättis täielikult tähelepanuta kaebuses esitatud tõendid, millega tõendati väidet, et täita tuleb riikidevahelist kriteeriumi, ja — ta kohaldas lõpuks ebasobivaid ja sisult asjakohatuid kriteeriume.
1.

Esimene väide, et on rikutud nõukogu 13. juuli 2015. aasta määruse (EL) 2015/1589, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 kohaldamiseks (ELT 2015, L 248, lk 9, edaspidi „määrus 2015/1589“), artikli 1 punkti h. Hagejad väidavad sellega seoses, et nad on „huvitatud pooled“.
—

tühistada hageja 29. juuni 2020. aasta otsused C(2020) 4489 final riigiabi SA.56125 (2020/N) – „Sweden Prolongation and modification of scheme SA.49893 (2018/N)/Tax exemption for non-food based biogas and bio-propane in heat generation“ kohta ja riigiabi SA.56908 (2020/N) – „Sweden Prolongation and modification of biogas scheme for motor fuel in Sweden“ kohta;
3.

Kolmas väide, et rikutud on Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 41 ja hageja õigust olla ärakuulatud, samuti on rikutud põhjendamiskohustust ning Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 296. Hageja väidab, et tema õigust olla ärakuulatud rikuti sellega, et ta ei ole saanud tutvuda dumpingu olemasolu hindamisel asjakohase metoodikaga ning ei saanud selle metoodika kohta oma seisukohta esitada. Veel väidab hageja, et vaidlustatud määrus on vigane, sest selles puuduvad põhjendused, mis selgitaksid dumpingu hindamisel kasutatud metoodikat ja samuti ei ole käsitletud seda, miks ja kuidas pidas komisjon tõendeid, mille esitas dumpinguvastases menetluses kaebuse esitaja, usaldusväärseteks, kuigi esmapilgul on need selgelt ebausaldusväärsed.
—

Komisjonil kulus läbivaatamiseks viis aastat, ilma et see oleks olnud täielikult läbipaistev, ning ta keeldus lubamast hagejal esitada täiendavaid taotlusi ja/või jättis vastamata tema teabenõudele ja palvele otsust põhjendada. Komisjoni aruandlus oli puudulik, see ei vastanud tegelikkusele ja ei olnud kooskõlas toetuste hindamise, läbivaatamise ja kontrolli suhtes kohaldatavate õigusnormidega.