Loomade kaitse, episootiliste haiguste tõrje ja loomade heaolu, mis on omavahel kattuvad sihid, on liidu õiguse üldise huvi õiguspärased eesmärgid, nagu ka asjaomases valdkonnas põllumajanduse siseturu loomine. Määrusega nr 21/2004 kehtestatud süsteemis ette nähtud kohustused on episootiliste haiguste tõrje eesmärgi saavutamiseks sobivad ja esitatud ei ole ühtegi asjaolu, mis võiks seada kahtluse alla selle süsteemi kui terviku tõhususe. Kuna need kohustused on nimetatud määrusega taotletavate eesmärkide saavutamiseks vajalikud ja kuna liidu seadusandja võis õiguspäraselt vaidlusalused kohustused kehtestada ja leida, et neist kohustustest tulenevad raskused ei ole määruse nr 21/2004 eesmärkidega võrreldes ebaproportsionaalsed, ei teinud liidu seadusandja viga vaidlusaluste kohustuste eeliste ja puuduste kaalumisel kõigist asjassepuutuvatest huvidest lähtudes ega ole seetõttu rikkunud lamba- ja kitsekasvatajate ettevõtlusvabadust.

On selge, et liidu seadusandja peab isegi niisuguse kaalutlusõiguse olemasolul võtma tehtava valiku puhul aluseks objektiivsed kriteeriumid ja erinevate võimalike meetmetega seotud piiranguid hinnates uurima, kas meede, mille ta on otsustanud võtta, võib taotletavaid eesmärke arvestades õigustada ka arvestatavate negatiivsete majanduslike tagajärgede tekkimist osadele ettevõtjatele. Siiski tuleb liidu akti õiguspärasust analüüsida akti vastuvõtmise ajal olemas olnud faktiliste ja õiguslike asjaolude alusel ja see analüüs või sõltuda tagasiulatuvast hinnangust selle akti tõhususe kohta. Kui liidu seadusandja peab hindama vastuvõtmisele kuuluva õigusakti tulevast mõju, ehkki seda mõju ei saa täpselt ette näha, siis võib seadusandja hinnangut kontrollida üksnes siis, kui see näib olevat ilmselgelt ekslik, võttes arvesse neid tegureid, mis olid seadusandjale käsitletud õigusakti vastuvõtmise hetkel teada.

Euroopa Kohus on määruse sätetega kehtestatud meetmete proportsionaalsust hinnates möönnud, et liidu seadusandjal on talle antud pädevuse teostamisel niisugustes valdkondades, kus ta peab tegema nii poliitilisi kui ka majanduslikke või sotsiaalseid valikuid või kus ta peab läbi viima keerulisi hindamisi, ulatuslik kaalutlusõigus. Põllumajanduse valdkonnas on liidu seadusandjal nimelt selline ulatuslik kaalutlusõigus, mis vastab talle ELTL artiklitega 40–43 antud poliitilisele vastutusele. Järelikult peab Euroopa Kohtu kontroll piirduma selle kindlakstegemisega, ega kõnealune ametivõim ei ole oma kaalutlusõiguse piire ilmselgelt ületanud.

Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 20 sätestatud põhimõte, mille kohaselt on kõik seaduse ees võrdsed, on liidu õiguse üldpõhimõte, mis nõuab, et sarnaseid olukordi ei kohelda erinevalt ega erinevaid olukordi sarnaselt, välja arvatud siis, kui selline erinev kohtlemine on objektiivselt põhjendatud. Erinev kohtlemine on õigustatud, kui see põhineb objektiivsel ja mõistlikul kriteeriumil, st kui see on kooskõlas õiguspärase eesmärgiga, mida asjassepuutuvate õigusnormidega saavutada soovitakse, ja kui erinevus on proportsionaalne selle kohtlemisega taotletud eesmärgi suhtes.

Kui kõne all on liidu õigusakt, siis tuleb liidu seadusandjal tõendada, et selle akti põhjendusena on esitatud objektiivsed kriteeriumid, ja esitada Euroopa Kohtule tõendid, mis on vajalikud, et viimane saaks nende kriteeriumide olemasolu kontrollida.

(vt punktid 76–78)