ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Ühine tollitariifistik – Kaupade klassifitseerimine – Siduv tariifiinformatsioon – Ese – Ainult üks kaubaliik – Mõiste

(Nõukogu määrus nr 2913/92; komisjoni määrus nr 2454/93, artikli 6 lõige 2)

Summary

Komisjoni määruse nr 2454/93 (millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, muudetud määrusega nr 1602/2000) artikli 6 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et siduva tariifiinformatsiooni taotlus võib hõlmata mitut kaupa vaid siis, kui need kuuluvad ainult ühte kaubaliiki. Selle sätte tähenduses on ainult ühe kaubaliigiga tegemist ainult selliste samalaadsete tunnustega kaupade puhul, mille eristavad elemendid ei oma kauba tariifsel klassifitseerimisel mingit tähtsust.

(vt punkt 24 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

1. Õigusaktide ühtlustamine – Elektrooniline kaubandus – Direktiiv 2000/31

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/31)

2. Kaupade vaba liikumine – Koguselised piirangud – Samaväärse toimega meetmed

(ELTL artiklid 34 ja 36; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/31, artikli 3 lõige 4)

Summary

1. Kontaktläätsede turustamist käsitlevad liikmesriigi õigusnormid kuuluvad direktiivi 2000/31 infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eriti elektroonilise kaubanduse kohta siseturul (direktiiv elektroonilise kaubanduse kohta) kohaldamisalasse, kui need puudutavad kontaktläätsede Interneti‑müüki, muu hulgas näiteks pakkumuse esitamist on‑line ja lepingu sõlmimist elektrooniliselt. Kontaktläätsede tarnimist käsitlevad liikmesriigi õigusnormid seevastu kõnealuse direktiivi kohaldamisalasse ei kuulu.

(vt punktid 28, 31, 77 ja resolutsioon)

2. ELTL artikleid 34 ja 36 ning direktiivi 2000/31 infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eriti elektroonilise kaubanduse kohta siseturul (direktiiv elektroonilise kaubanduse kohta) tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mille järgi on kontaktläätsede turustamine lubatud üksnes meditsiinilistele abivahenditele spetsialiseerunud müügikohas.

Nimelt kujutavad niisugused õigusnormid endast ELTL artikli 34 järgi keelatud koguselise impordipiiranguga samaväärse toimega meedet, sest neist tulenevat kontaktläätsede Interneti‑müügi keeldu kohaldatakse teistest liikmesriikidest pärit kontaktläätsede suhtes, mida müüakse sidevahendi abil ja tarnitakse vastava riigi territooriumil elavatele tarbijatele koju ning see keeld võtab muudest liikmesriikidest pärit ettevõtjatelt iseäranis tõhusa vahendi oma toodete turustamiseks ja tõkestab seega arvestatavalt nende pääsu kõnesoleva liikmesriigi turule.

Niisugused normid, mis lubavad kontaktläätsesid tarnida üksnes kvalifitseeritud optometristi teenuseid pakkuvatel optikakauplustel, on muidugi sobivad, et saavutada kontaktläätsede kasutajate tervise kaitse eesmärk. Siiski ületas liikmesriik neid norme vastu võttes tal tagatava rahvatervise kaitse taseme üle otsustamiseks oleva hindamisruumi piire ja nende normide osas tuleb seega leida, et need lähevad kaugemale, kui on vajalik kõnealuse eesmärgi saavutamiseks, sest see eesmärk on saavutatav vähem piiravate meetmetega kui need, mis on ette nähtud kõne all olevates normides, näiteks kohaldades teatavaid piiranguid üksnes kontaktläätsede esmakordsel tarnimisel ja kohustades huvitatud ettevõtjaid pakkuma kliendile kvalifitseeritud optometristiga konsulteerimise võimalust.

Sama põhjenduse alusel ei saa neid norme osas, milles need näevad ette keelu turustada kontaktläätsesid Interneti teel, pidada proportsionaalseks rahvatervise kaitse eesmärgiga direktiivi 2000/31 artikli 3 lõike 4 mõttes.

(vt punktid 58, 64, 74–76, 78 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

1. Euroopa Liidu kodakondsus – Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil – Kinnisvara võõrandamismaks

(EÜ artiklid 18, 39 ja 43; EMP lepingu artiklid 28 ja 31)

2. Euroopa Liidu kodakondsus – Võrdne kohtlemine – Kodakondsuse alusel diskrimineerimine – Keeld – Siseriiklik kinnisvara võõrandamismaks

(EÜ artiklid 12, 18, 39 ja 43; EMP lepingu artiklid 4, 28 ja 31)

Summary

1. Kui liikmesriik vabastab kinnisvara võõrandamismaksust üksnes isikud, kelle alaline elukoht on riigi territooriumil, jättes maksust vabastamata mitteresidendid, kellel on kavatsus tulevikus selle riigi territooriumile elama asuda, siis on ta rikkunud EÜ artiklitest 18, 39 ja 43 ning Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artiklitest 28 ja 31 tulenevaid kohustusi.

Nimelt keelab võrdse kohtlemise põhimõte mitte ainult ilmselge diskrimineerimise kodakondsuse alusel, vaid ka igasuguse varjatud diskrimineerimise, mis mõne muu tunnuse järgi vahet tehes toob faktiliselt kaasa samasuguse tagajärje. Sellega on tegemist siis, kui meede, mis teeb vahet elu‑ või asukoha kriteeriumi alusel, võib seada halvemasse olukorda peamiselt teiste liikmesriikide kodanikud, kuna nii isikud, kellel ei ole riigi territooriumil elukohta, kui ka mitteresidendid ei ole enamasti selle riigi kodanikud. Sellise alalise elukoha tingimusega ei saa põhjendada esimese elukoha soetamise lihtsustamise, kinnisvaraspekulatsioonide takistamise ning keskmise ja madala sissetulekuga perede toetamise eesmärke, millele osutab asjaomane liikmesriik, ning see ei ole maksupettuste piiramiseks ja maksuvabastuse eesmärgist kõrvalehoidumisega seotud kuritarvituste ärahoidmiseks vajalik.

(vt punktid 45, 46, 59, 63 ja resolutsiooni punkt 1)

2. Kui liikmesriik vabastab riigi territooriumil asuva esimese eluaseme soetamisel teatavatel tingimustel kinnisvara võõrandamismaksust üksnes oma kodanikud ja oma riigi päritolu isikud, siis on ta rikkunud EÜ artiklitest 12, 39 ja 43 ning EMP lepingu artiklitest 4, 28 ja 31 tulenevaid kohustusi.

Riigi kodanike ja teiste liikmesriikide kodanike, kellel on kavatsus sellesse liikmesriiki elama asuda, selline erinev kohtlemine, mis põhineb sõnaselgelt ja üheselt vaid kodakondsusel, on otsene diskrimineerimine, mis on nimetatud sätetega keelatud. Eesmärk ühelt poolt hõlbustada selle liikmesriigi emigrantide ja sama päritolu isikute eluaseme soetamist ning kutsuda neid päritolumaale naasma, kuna asjaomase liikmesriigi elanikkond on massilise välismaale emigreerumise tõttu väga palju vähenenud, ja teiselt poolt sidemete säilitamine emigrantide ja nende päritoluriigi vahel ei saa tõendada asjaomaste isikute rahvusest sõltumatuid objektiivseid asjaolusid, mis võivad õigustada sellist diskrimineerimist, nagu tuleneb asjassepuutuvast maksuvabastustest, kuna nende kaalutluste alus ongi just asjaomaste isikute rahvus.

(vt punktid 69–71, 75 ja resolutsiooni punkt 1)
Keywords

Summary



Keywords

1. Liidu õigus – Põhimõtted – Õigus tõhusale kohtulikule kaitsele – Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sätestamine – Euroopa Liidu põhiõiguste harta arvessevõtmine

(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 47)

2. Liidu õigus – Põhimõtted – Õigus tõhusale kohtulikule kaitsele – Euroopa Liidu põhiõiguste hartas sätestamine – Siseriiklikud õigusnormid, mis seavad kohtule hagi esitamise sõltuvusse ettemakse tasumisest menetluskulude katteks ja/või advokaadi õigusabist – Menetlusabi andmata jätmine juriidilisele isikule, kes ei suuda sellist ettemakset tasuda – Lubatavus – Tingimused – Siseriikliku kohtu hinnang

(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 47)

Summary

1. Tõhusa kohtuliku kaitse põhimõte on liidu õiguse üldpõhimõte, mis tuleneb liikmesriikide ühistest põhiseaduslikest tavadest ning mis on sätestatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklites 6 ja 13.

Mis puudutab põhiõigusi, siis tuleb alates Lissaboni lepingu jõustumisest võtta arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste hartat, millel on ELL artikli 6 lõike 1 esimese lõigu kohaselt „aluslepingutega võrreldes samaväärne õigusjõud”. Nimelt sätestab harta artikli 51 lõige 1, et harta sätted on ette nähtud liikmesriikidele üksnes liidu õiguse kohaldamise korral.

Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 – mida vastavalt ELL artikli 6 lõike 1 kolmandale lõigule ja harta artikli 52 lõikele 7 tuleb võtta harta tõlgendamisel arvesse – kohta antud selgituste kohaselt vastab harta artikli 47 teine lõik Euroopa inimõiguste konventsiooni artikli 6 lõikele 1.

(vt punktid 29–32)

2. Tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47, tuleb tõlgendada nii, et sellele tuginemine juriidiliste isikute poolt ei ole välistatud ning et selle põhimõtte kohaldamisel antud abi võib hõlmata eelkõige menetluskulude ettemakse tasumisest vabastamist ja/või advokaadi õigusabi.

Selles osas peab siseriiklik kohus kontrollima, kas menetlusabi andmise tingimused kujutavad endast kohtusse pöördumise õiguse piirangut, mis kahjustab selle õiguse olemust, kas nende tingimustega taotletakse õiguspärast eesmärki ning kas kasutatud vahendite ja taotletava eesmärgi vahel esineb mõistlik proportsionaalsuse suhe.

Selle hindamise raames võib siseriiklik kohus võtta arvesse vaidluse eset, taotleja mõistlikku võimalust saavutada edu, asja olulisust taotlejale, kohaldatava õiguse ja menetluse keerukust ning selle taotleja võimet oma õigusi tõhusalt kaitsta. Proportsionaalsuse hindamisel võib siseriiklik kohus ühtlasi arvesse võtta ette makstavate menetluskulude suurust ning asjaolu, kas see võib kujutada endast teatud asjaoludel ületamatut takistust kohtusse pöördumiseks.

Mis puudutab iseäranis juriidilisi isikuid, siis võib siseriiklik kohus võtta arvesse nende olukorda. Seega võib ta võtta arvesse eelkõige asjaomase juriidilise isiku vormi ja tulunduslikku või mittetulunduslikku eesmärki ning samuti ühingu liikmete või osanike rahalist suutlikkust ja nende võimalust saada kokku hagi kohtusse esitamiseks vajalik summa.

(vt punktid 59–62 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

1. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Kuues direktiiv – Kuritarvitusega seotud tehingud – Mõiste

(Nõukogu direktiiv 77/388)

2. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Kuues direktiiv – Kuritarvitusega seotud tehingud

(Nõukogu direktiiv 77/388)

Summary

1. Maksusoodustus, mis tuleneb ettevõtja poolt niisuguse tegevuse tulemusel, mille käigus ta teeb selliste nagu põhikohtuasjas arutusel olevate varade osas renditehinguid selle asemel, et need varad kohe välja osta, ei kujuta endast maksusoodustust, mis on vastuolus kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (muudetud direktiiviga 95/7) ja selle direktiivi üle võtnud siseriiklike õigusnormide asjaomaste sätetega, kui lepingulised tingimused, millel need tehingud tehakse, eeskätt tingimused, millega kehtestatakse rendisumma, vastavad tavapärastele turutingimustele ja kolmanda ettevõtja kaasamine vahendajana nimetatud tehingutesse ei takista kõnealuste sätete kohaldamist – asjaolu, mis tuleb välja selgitada eelotsusetaotluse esitanud kohtul.

See, et kõnealune ettevõtja ei tee oma tavapärase majandustegevuse käigus renditehinguid, ei ole antud küsimuses asjassepuutuv. Nimelt ei saa kuritarvitust tuvastada selle põhjal, milliseid tehinguid asjaomaseid tehinguid teinud ettevõtja tavapäraselt teostab, vaid nende tehingute esemest, eesmärgist ja tagajärgedest lähtudes.

(vt punktid 44, 45, resolutsiooni punkt 1)

2. Juhul kui renditehingute teatud tingimused ja/või kolmanda ettevõtja vahendajana kaasamine nendesse tehingutesse kujutab endast kuritarvitust, tuleb need tehingud ümber määratleda selliselt, et taastada olukord, nagu oleks olnud siis, kui selliseid kuritarvituslikke tingimusi ei oleks kohaldatud ja/või kõnealust ettevõtjat ei oleks neisse kaasatud. Neil asjaoludel ei või siseriikliku kohtu poolt antud uus määratlus olla laiem kui määratlus, mis on vajalik käibemaksu nõuetekohaseks kogumiseks ning maksupettuse ärahoidmiseks.

(vt punktid 52, 53, resolutsiooni punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

1. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Sisendkäibemaksu mahaarvamine

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 17 lõike 3 punkt a)

2. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Sisendkäibemaksu mahaarvamine – Erandid mahaarvamisõigusest

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 17 lõike 3 punkt a)

Summary

1. Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 17 lõike 3 punkti a tõlgendada nii, et liikmesriik ei või keelduda lubamast maksukohustuslasel selles liikmesriigis kauba soetamisel tasutud sisendkäibemaksu maha arvata, kui seda kaupa kasutatakse teises liikmesriigis liisingutehingute tegemiseks, pelgalt selle tõttu, et müügitehinguga seoses ei tekkinud teises liikmesriigis käibemaksu tasumise kohustust.

Nimelt sõltub õigus teatud tehingutelt tasutud sisendkäibemaksu maha arvata seoses teises liikmesriigis tehtud muude müügitehingutega artikli 17 lõike 3 punkti a kohaselt seega asjaolust, kas see mahaarvamise õigus on olemas ka juhul, kui kõik nimetatud tehingud toimuvad sama liikmesriigi territooriumil. Järelikult ei võta see, et liikmesriik ei ole, tulenevalt tema poolt tehingu liigitamisest, käibemaksu sisse nõudnud, maksukohustuslaselt õigust arvata maha teises liikmesriigis tasutud sisendkäibemaks.

(vt punktid 32, 42, 46, resolutsiooni punkt 1)

2. Direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 17 lõike 3 punktis a sätestatud käibemaksu mahaarvamise õigus ei ole vastuolus õiguse kuritarvitamise keelu põhimõttega olukorras, kus liikmesriigis asuv ettevõtja otsustab teises liikmesriigis asuva tütarettevõtja kaudu osutada kaupade liisimise teenuseid esimeses liikmesriigis asuvale kolmandale ettevõtjale eesmärgiga vältida nende teenuste eest saadava tasu maksustamist käibemaksuga, kuna esimeses liikmesriigis liigitatakse need teenused teises liikmesriigis osutatud teenusteks ja selles teises liikmesriigis esimeses liikmesriigis tehtud kaubatarneks.

Nimelt on maksukohustuslastel üldjuhul vabadus valida selline organisatsiooniline ülesehitus ja tehingu tegemise viis, mida nad peavad oma majandustegevuse ja maksukoormuse piiramise seisukohalt kõige kohasemaks. Ettevõtja valik maksuvabade ja maksustatavate tehingute vahel võib põhineda asjaolude kogumil ja eelkõige käibemaksusüsteemi eesmärke toetavatel maksualastel kaalutlustel. Kui maksukohustuslasel on valida kahe tehingu vahel, on tal õigus korraldada oma tegevus nii, et see võimaldab piirata tema maksukohustust.

(vt punktid 53–55, resolutsiooni punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtusse pöördumine – Liikmesriigi kohus ELTL artikli 267 tähenduses – Mõiste

(ELTL artikkel 267)

Summary

Euroopa Kohus võtab selleks, et hinnata, kas eelotsusetaotluse esitanud organ kujutab endast kohut ELTL artikli 267 tähenduses – küsimus, mis kuulub üksnes liidu õiguse valdkonda – arvesse järgmisi asjaolusid kogumis: organi õiguslik alus, alalisus, otsuste kohustuslikkus, menetluse võistlevus, õigusnormide kohaldamine organi poolt ning tema sõltumatus.

Mis puudutab täpsemalt eelotsusetaotluse esitanud asutuse sõltumatust, siis sisaldab see mõiste kahte aspekti. Esimene, väline aspekt eeldab, et organ oleks kaitstud välise sekkumise või surve eest, mis võiks ohtu seada selle liikmete otsustamise sõltumatuse neile lahendamiseks antud vaidluste osas. Teine, sisemine aspekt on seotud erapooletuse mõistega ja selle eesmärk on võrdse distantsi säilitamine menetlusosaliste ja nende vastavate huvide vahel menetluse eset arvestades.

See sõltumatuse kriteerium ei ole täidetud kõrgema audiovisuaalnõukogu loa‑ ja kontrollikoja poolt, kelle ülesanne on kõrgemas audiovisuaalnõukogus kontrollida, et kõnealused meediateenuse toimetajad peaksid kinni audiovisuaalsektorit käsitlevatest õigusnormidest, ning karistada võimalike rikkumiste eest, ning seetõttu ei ole see koda kohus ELTL artikli 267 tähenduses. Nimelt ei võimalda kõrgema audiovisuaalnõukogu struktuuriline ülesehitus, organid, millest ta koosneb, ega neile pandud ülesanded järeldada, et nimetatud nõukogu tegutseb ühelt poolt väidetava rikkuja ja teiselt poolt audiovisuaalsektori üle järelevalvet teostava haldusasutuse vahel erapooletu kolmanda isikuna. Eelkõige on kõrgema audiovisuaalnõukogu loa‑ ja kontrollikojal, kes on otsuseid tegev organ, kõrgema audiovisuaalnõukogu büroo kaudu funktsionaalne seos nimetatud nõukoguga tervikuna ning uurimissekretariaadiga, kelle ettepaneku alusel ta otsuseid teeb. Sellest tuleneb, et kui kõrgema audiovisuaalnõukogu loa ja kontrollikoda teeb otsuse, siis ei eristu ta selgelt järelevalvefunktsiooniga haldusorganina, mis oma rolli tõttu võib audivisuaalvaldkonna menetluse üht poolt soosida. Seda seisukohta toetab ka asjaolu, et kohtus ja suhetes kolmandate isikutega esindab kõrgemat audiovisuaalnõukogu büroo.

(vt punktid 36, 39–42, 44–46)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Liikmesriikidevahelise kaubanduse maksustamise üleminekukord

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 28c A osa)

Summary

Kui ühendusesisene kaubatarne on küll tegelikult toimunud, kuid tarnija on seejuures varjanud tegeliku soetaja isikut, et viimane saaks käibemaksu maksmisest kõrvale hoiduda, võib ühendusesisese tarne lähteliikmesriik, tuginedes pädevusele, mis talle kuulub kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (muudetud nõukogu direktiiviga 2000/65) artikli 28c A osa sissejuhatava lauseosa alusel, selle tehingu maksust vabastamisest keelduda.

Valearvete või valedeklaratsioonide esitamine, nagu igasugune muu tõenditega manipuleerimine, võib takistada maksu täpset sissenõudmist ja seega kahjustada ühise käibemaksusüsteemi tõrgeteta toimimist. Need teod on veelgi ohtlikumad, kui need on toime pandud liikmesriikidevahelise kaubanduse maksustamise üleminekukorra raamides, mis toimib maksukohustuslaste esitatud tõendite alusel. Seega ei takista liidu õigus liikmesriikidel pidada nõuetele mittevastavate arvete koostamist maksupettuseks ja keelduda sel juhul maksuvabastuse andmisest.

Sellegipoolest, kui on tegemist erijuhtudega, mil on kaalukad põhjused eeldada, et asjassepuutuvale tarnele vastavalt ühendusesiseselt soetamiselt võib käibemaks jääda sihtkoha liikmesriigis tasumata, ja seda vaatamata asjaomaste liikmesriikide maksuametite vastastikusele abistamisele ja halduskoostööle, siis on lähteliikmesriik üldjuhul kohustatud keelduma maksuvabastuse andmisest kauba tarnijale ja nõudma temalt tagantjärgi maksu tasumist, et asjaomane tehing ei jääks täiesti maksustamata. Vastavalt ühise käibemaksusüsteemi aluspõhimõttele kohaldatakse käibemaksu igale tootmise või turustamisega seotud tehingule, arvates eelnevalt maha käibemaksu, mis on otseselt koormanud erinevaid hinnakomponente.

(vt punktid 48, 49, 52, 55 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Euroopa Liidu kodakondsus – Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil – Siseriiklikud põhiseaduse tasandi normid, mis keelavad aadlitiitli kandmise

(ELTL artikkel 21)

Summary

ELTL artiklit 21 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, et liikmesriigi ametiasutused võivad keelduda tunnustamast kõnesoleva riigi kodaniku perekonnanime selle kõigis elementides, nagu see määrati kindlaks teises liikmesriigis, kus mainitud kodanik elab, sel ajal kui ta täisealisena lapsendati selle teise liikmesriigi kodaniku poolt, kui see perekonnanimi sisaldab aadlitiitlit, mis ei ole esimeses liikmesriigis konstitutsiooniõiguse kohaselt lubatud, tingimusel et ametiasutuste poolt sellega seoses võetud meetmed on avaliku korraga seonduvatel põhjustel õigustatud, st need on vajalikud huvide kaitseks, mille tagamine on meetmete eesmärk, ja need on õiguspäraselt taotletava eesmärgiga proportsionaalsed.

Nimelt ei tundu ebaproportsionaalne, kui liikmesriik püüab saavutada võrdsuse põhimõtte tagamise eesmärgi, keelates oma kodanikel omandada, omada või kasutada aadlitiitleid või -tunnuseid, mis võivad panna teisi uskuma, et nimekandja kuulub aadliseisusesse. Neil asjaoludel ei saa sellist keeldu pidada liidu kodanike liikus- ja elamisvabadust õigustamatult piiravaks meetmeks.

(vt punktid 93–95 ja resolutsioon)
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi

–

Põhjendatuse kontrollimine Euroopa Kohtu poolt

–

Arvesse võetav olukord

–

Olukord põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpul (ELTL artikkel 258; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/1) (vt punktid 10

–

13)

Subject of the case

Ese

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta direktiivi 2008/1/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta (ELT L 24, lk 8) artikli 5 lõike 1 rikkumine – Olemasolevatele käitistele loa andmise nõuded – Kohustus tagada, et niisugused käitised tegutsevad vastavalt direktiivi nõuetele.

Resolutiivosa

Resolutsioon

1. Kuna Kreeka Vabariik ei ole võtnud vajalikke meetmeid tagamaks, et riiklikud asutused hoolitsevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta direktiivi 2008/1/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta (kodifitseeritud versioon) artiklite 6 ja 8 kohaste lubade abil või tingimuste uuesti läbivaatamise või vajaduse korral nende ajakohastamise abil selle eest, et olemasolevad käitised tegutsevad vastavuses selle direktiivi artiklite 3, 7, 9, 10, 13 ja artikli 14 punktide a ja b ning artikli 15 lõike 2 nõuetega hiljemalt 30. oktoobril 2007, ilma et see piiraks muude ühenduse erisätete kohaldamist, siis on Kreeka Vabariik rikkunud kõnealuse direktiivi artikli 5 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.

2. Mõista kohtukulud välja Kreeka Vabariigilt.
Keywords

Summary



Keywords

Ühine tollitariifistik – Tariifirubriik – Ratastega käimisraam, mis koosneb alumiiniumtorust valmistatud raamist neljal rattal ja millel on pöörlevad esirattad, käepidemed ja pidurid ning mis on konstrueeritud käimispuudega isikutele

(Komisjoni määrus nr 729/2004)

Summary

Määrus nr 729/2004 teatavate kaupade klassifitseerimise kohta koondnomenklatuuris 7. mail 2004 tehtud parandusest tulenevas redaktsioonis on kehtetu, kuna ühelt poolt laiendab kõnealune parandus esialgse määruse kohaldamisala ratastega käimisraamile, mis koosneb alumiiniumtorust valmistatud raamist neljal rattal ja millel on pöörlevad esirattad, käepidemed ja pidurid ning mis on konstrueeritud käimispuudega isikutele, ning teiselt poolt klassifitseerib see määrus nimetatud käimisraamid kombineeritud nomenklatuuri alamrubriiki 8716 80 00.

Tuleb asuda seisukohale, et 7. mail 2004 avaldatud parandus läheb kaugemale kui pelk kirjavea parandamine ning muudab tegelikult määruse nr 729/2004 sisu, muutes selle määruse kohaldatavaks ratastega käimisraamidele.

Sellist kaupa ei saa klassifitseerida kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 8716. Sellesse rubriiki klassifitseerimiseks peab ühe või rohkema rattaga varustatud sõiduk olema konstrueeritud inimeste või kaupade veoks. Ratastega käimisraam aga ei vasta nendele kriteeriumitele, kuna see on konstrueeritud selleks, et võimaldada isikutel, kellel on jalgade, lihaste või liigeste puue, ise käia, kompenseerides käimiseks vajaliku tasakaalu puudumise. Asjaolu, et selline ratastega käimisraam täidab seega sama funktsiooni kui kargud, on sobilik alus selle klassifitseerimiseks kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 9021.

(vt punktid 36, 46, 53, 55, 59 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Piirid – Põhikohtuasjas ilmselgelt kohaldamatute liidu õiguse sätete tõlgendamise taotlus

(EÜ artikkel 49 ja ELTL artikkel 267)

Summary

Euroopa Kohtu pädevus on välistatud juhul, kui on ilmne, et tal palutakse tõlgendada liidu õiguse sätet, mis ei ole kohaldatav. Seega ei ole Euroopa Kohus pädev vastama teenuste osutamise vabadust käsitlevaid EÜ asutamislepingu sätteid puudutavale eelotsusetaotlusele vaidluses, mille kõik elemendid on ainult ühe liikmesriigi sisesed, nagu vaidlus, mille poolteks on peatöövõtja ja alltöövõtja, kes mõlemad asuvad ühes ja samas liikmesriigis ning mille kõik faktilised asjaolud on leidnud aset selle liikmesriigi territooriumil.

(vt punktid 10, 11, 13)