ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Transport – Lennutransport – Määrus nr 261/2004 – Reisijatele lendude tühistamise eest antav hüvitis ja abi – Erakorraliste asjaolude tõttu hüvitamiskohustusest vabastamine – Lennuettevõtja poolt erakorraliste asjaolude ületamiseks kõigi vajalike meetmete rakendamine

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 261/2004, artikli 5 lõige 3 ja artikli 6 lõige 1)

Summary

Määruse nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta artikli 5 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et kuivõrd lennuettevõtja on kohustatud võtma kõik vajalikud meetmed erakorraliste asjaolude ületamiseks, peab ta vajaduse korral võtma lennu planeerimise etapis mõistlikult arvesse niisuguste asjaolude võimalikust ilmnemisest tulenevat riski. Ta peab seega nägema ette teatud ajavaru, mis lubaks tal lend võimaluse korral tervikuna teostada, kui erakorralised asjaolud on ära langenud. Meetmete vajalikkuse hindamine, mis on võetud ajavaru määratlemiseks, et võimalusel vältida, et erakorralistest asjaoludest tingitud hilinemine tooks kaasa lennu tühistamise, tuleb läbi viia lähtuvalt mitte hilinemisest võrreldes lennuki kavandatud väljumisajaga, vaid võttes arvesse seda aega, millal erakorraliste asjaolude ilmnemisest tulenevates uutes tingimustes võiks lend toimuda. Järelikult peab selline hindamine võtma arvesse ka teisejärgulisi riske ulatuses, milles nende olulised elemendid on prognoositavad ja väljaarvutatavad.

Seda sätet ei saa aga tõlgendada nii, et see paneb kohustuse vajalike meetmetena planeerida üldiselt ja erisusteta minimaalset ajavaru, mis kohalduks vahet tegemata kõigi lennuettevõtjate suhtes kõigis olukordades, kus erakorralised asjaolud ilmnevad. Lennuettevõtja suutlikkust tagada nendest asjaoludest tulenevates uutes tingimustes kavandatud lennu tervikuna teostamine tuleb hinnata selliselt, et oleks tagatud, et nõutava ajavaru suurusjärgu tagajärjel ei peaks lennuettevõtja nõustuma oma ettevõtte suutlikkusele asjakohasel hetkel vastuvõetamatute ohverdustega.

Nimetatud määruse artikli 6 lõige 1 ei ole kohaldatav nende meetmete vajalikkuse hindamisel, mida lennuettevõtja on võtnud selleks, et tagada ajavaru kavandatud lennu tervikuna teostamiseks. Tõepoolest puudutab see säte erinevaid lennuettevõtja süül tekkinud „hilinemise” kategooriaid, mis ei ole seotud erakorraliste asjaolude ilmnemisega, mida ei ole võimalik vältida isegi siis, kui on võetud kõik vajalikud meetmed.

(vt punktid 32, 34, 36, 37 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Kohtualluvus ja kohtuotsuste täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades – Määrus nr 44/2001 – Erandlik kohtualluvus – Menetlused, mis käsitlevad äriühinguid ja juriidilisi isikuid

(Nõukogu määrus nr 44/2001, artikli 22 punkt 2)

Summary

Määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 22 punkti 2 tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav vaidluse puhul, milles äriühing tugineb asjaolule, et temalt ei saa nõuda lepingu täitmist, kuna tema organite otsused, mille alusel see leping sõlmiti, on vastuolu tõttu põhikirjaga väidetavalt kehtetud.

Nimetatud säte hõlmab ainult vaidlusi, mille põhiküsimus on äriühingute asutamise või likvideerimise või nende ühingute organite otsuste õiguspärasus. Küsimusi, mis puudutavad seda, kas ühe osapoole juhtimisorganite poolt eelnevalt tehtud otsus sõlmida leping on kehtiv, tuleb lepingut puudutavas vaidluses pidada kõrvalküsimusteks. Taolise lepingulise vaidluse ese ei ole tingimata iseäranis tugevalt seotud selle poole asukoha liikmesriigi kohtuga, kes viitab oma organite otsuste väidetavale kehtetusele. Seega oleks niisuguste vaidluste andmine lepingu sõlminud äriühingutest ühe asukoha liikmesriigi kohtute erandlikku alluvusse vastuolus korrakohase õigusemõistmisega.

(vt punktid 39, 41, 44, 47 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

1. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Sisendkäibemaksu mahaarvamine – Enammakstud maksu tagastamine

(Nõukogu direktiiv 2006/112, muudetud direktiiviga 2006/138, artikkel 183)

2. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Sisendkäibemaksu mahaarvamine – Enammakstud maksu tagastamine

(Nõukogu direktiiv 2006/112, muudetud direktiiviga 2006/138, artikkel 183)

3. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Sisendkäibemaksu mahaarvamine – Enammakstud maksu tagastamine

(Nõukogu direktiiv 2006/112, muudetud direktiiviga 2006/138, artikkel 183)

Summary

1. Direktiivi 2006/112, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (muudetud direktiiviga 2006/138), artiklit 183 koostoimes õiguspärase ootuse põhimõttega tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis näevad tagasiulatuvalt ette käibemaksu ülejäägi tagastamise tähtaja pikendamise, kuna sellised õigusnormid jätavad maksukohustuslase ilma enne nende jõustumist tal olnud õigusest saada tagastamisele kuuluvalt summalt intresse.

(vt punkt 41 ja resolutsiooni punkt 1)

2. Direktiivi 2006/112, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (muudetud direktiiviga 2006/138), artiklit 183 koostoimes neutraalse maksustamise põhimõttega tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt käibemaksu ülejäägi tagastamiseks ette nähtud tavapärast tähtaega, mille lõppemisel kuuluvad tasumisele intressid, pikendatakse revisjoni alustamise korral, kuna pikendamise tõttu kuuluvad intressid tasumisele alates kuupäevast, mil revisjon lõppeb, hoolimata sellest, et ülejääki on selle tekkimisele järgneva kolme maksustamisperioodi vältel juba edasi lükatud. Seevastu asjaolu, et tavapäraseks tähtajaks on määratud 45 päeva, ei ole nimetatud sättega vastuolus.

(vt punkt 61 ja resolutsiooni punkt 2)

3. Direktiivi 2006/112, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (muudetud direktiiviga 2006/138), artiklit 183 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus käibemaksu ülejäägi tagastamine tasaarvestamise teel.

Liikmesriikidel on käibemaksu ülejäägi tagastamise eeskirjade kehtestamisel teatav vabadus, kui tagastamine toimub mõistliku tähtaja jooksul likviidsete või samaväärsete vahenditega ja maksukohustuslase jaoks ei kaasne mingisugust finantsriski.

(vt punktid 64, 67 ja resolutsiooni punkt 3)
Keywords

Summary



Keywords

1. Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Liidu õigusnormid – Esemeline kohaldamisala – Haigushüvitised – Mõiste

(Nõukogu määrus nr 1408/71, artikli 4 lõike 1 punkt a)

2. Isikute vaba liikumine – Töötajad – Võrdne kohtlemine – Sotsiaalsed soodustused

(Nõukogu määrus nr 1612/68, artikli 7 lõige 2)

Summary

1. Hüvitist tuleb käsitada sotsiaalkindlustushüvitisena, kui see määratakse seaduses määratletud olukorra alusel väljaspool isiklike vajaduste mis tahes hindamist individuaalselt ja kaalutlusõigust kasutades, ning kui see seondub mõnega määruse nr 1408/71 artikli 4 lõikes 1 sõnaselgelt loetletud riskidest. Selliste hüvitiste, mida antakse objektiivselt, seaduses määratletud olukorra alusel ning hooldust vajavate isikute tervisliku seisundi ja elukvaliteeti parandamiseks, peamine eesmärk on täiendada ravikindlustushüvitisi ning neid tuleb seega käsitada „haigushüvitistena” nimetatud määruse artikli 4 lõike 1 punkti a tähenduses. Selliste hüvitistega on tegemist nende hüvitiste puhul, mida Saksamaa Liitvabariigi teatud liidumaad maksavad oma õigusnormide alusel pimedatele, kurtidele ja puudega isikutele, kuivõrd nende eesmärk on katta kindlasummalise toetuse abil puudest tingitult igapäevaelus tekkivad lisakulutused.

(vt punktid 27–29)

2. Määruse nr 1612/68 töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduse piires artiklis 7 ette nähtud võrdse kohtlemise eeskiri keelab mitte ainult ilmselge diskrimineerimise kodakondsuse alusel, vaid ka igasuguse varjatud diskrimineerimise, mis mõne muu kriteeriumi alusel vahet tehes toob faktiliselt kaasa samasuguse tagajärje. Siseriiklikku õigusnormi – välja arvatud juhul, kui see on objektiivselt õigustatud ja taotletava õiguspärase eesmärgi suhtes proportsionaalne – tuleb käsitada kaudselt diskrimineerivana, kui see võib oma olemusest tulenevalt mõjutada rohkem võõrtöötajaid kui riigi kodanikest töötajaid ning kui see võib seetõttu asetada eeskätt võõrtöötajad ebasoodsamasse olukorda. Nii on see elukoha tingimuse puhul, mille täitmist nõuavad siseriiklikud õigusaktid pimedatele, kurtidele ja puudega isikutele makstavate hüvitiste kui sotisaalsete soodustuste määramiseks ning mida täidavad hõlpsamalt liikmesriigi kodakondsusega töötajad kui muude liikmesriikide kodanikest töötajad.

(vt punktid 34–38)
Keywords

Summary



Keywords

1. Euroopa Liidu omavahendid – Määrus liidu finantshuvide kaitse kohta – Eeskirjade eiramise menetlemine – Aegumistähtaeg – Siseriiklike pikemate aegumistähtaegade kohaldatavus

(Nõukogu määrus nr 2988/95, artikli 3 lõige 3)

2. Euroopa Liidu omavahendid – Määrus liidu finantshuvide kaitse kohta – Eeskirjade eiramise menetlemine – Aegumistähtaeg – Siseriiklike pikemate aegumistähtaegade kohaldatavus

(Nõukogu määrus nr 2988/95, artikli 3 lõike 1 esimene ja kolmas lõik)

3. Euroopa Liidu omavahendid – Määrus liidu finantshuvide kaitse kohta – Eeskirjade eiramise menetlemine – Aegumistähtaeg – Siseriiklike pikemate aegumistähtaegade kohaldatavus

(Nõukogu määrus nr 2988/95, artikli 3 lõike 1 esimene ja kolmas lõik)

Summary

1. Õiguskindluse põhimõttega ei ole põhimõtteliselt vastuolus see, kui määruse nr 2988/95 Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta kindlaks määratud liidu finantshuvide kaitse kontekstis ning selle määruse artikli 3 lõike 3 alusel kohaldavad liikmesriigi ametiasutused ja kohtud põhjendamatult makstud eksporditoetuste tagasimaksmise nõuetele „analoogia alusel” siseriiklikus üldnormis sätestatud aegumistähtaega, tingimusel et niisugune kohtupraktikast tulenev kohaldamine oleks olnud piisavalt ettenähtav, mille kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.

(vt punkt 35 ja resolutsiooni punkt 1)

2. Proportsionaalsuse põhimõttega on vastuolus see, kui liikmesriigid neile määruse nr 2988/95 Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta artikli 3 lõikega 3 antud võimalust kasutades kohaldavad põhjendamatult saadud eksporditoetuste tagasinõudmise vaidlusele 30‑aastast aegumistähtaega.

Kui lähtuda liidu finantshuvide kaitse eesmärgist, mille puhul on liidu seadusandja hinnangul nelja- või isegi kolmeaastane aegumistähtaja kestus iseenesest piisav, et võimaldada siseriiklikel ametiasutustel menetleda nimetatud finantshuve kahjustavat rikkumist, mille tagajärjel võib vastu võtta niisuguse meetme, nagu põhjendamatult saadud soodustuse tagasinõudmine, siis läheb nimetatud ametiasutustele 30‑aastase tähtaja andmine kaugemale kui hoolikaks haldustegevuseks vajalik.

(vt punktid 43, 47 ja resolutsiooni punkt 2)

3. Määruse nr 2988/95 Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta kohaldamisalasse jäävas olukorras on õiguskindluse põhimõttega vastuolus see, kui pikem aegumistähtaeg selle määruse artikli 3 lõike 3 tähenduses tuleneb üldnormis sisalduvast aegumistähtajast, mida kohtuliku õigusloome teel on vähendatud nii, et kohaldamise korral vastab see proportsionaalsuse põhimõttele, kuna määruse nr 2988/95 artikli 3 lõike 1 esimeses lõigus ette nähtud nelja‑aastane aegumistähtaeg on niisugustes tingimustes igal juhul kohaldatav.

(vt punktid 50, 54 ja resolutsiooni punkt 3)
Keywords

Summary



Keywords

Euroopa ühendused – Esindamine siseriiklikes kohtutes – Komisjoni poolt oma esinduspädevuse delegeerimine teisele ühenduse institutsioonile – Tingimused

(EÜ artikkel 282)

Summary

Volikiri, millega Euroopa Komisjon delegeeris teisele ühenduse institutsioonile EÜ artiklist 282 tuleneva pädevuse esindada Euroopa ühendusi siseriiklikus kohtus seda institutsiooni puudutavas vaidluses, oli nõuetekohaselt antud sõltumata asjaolust, kas see volikiri määras nimeliselt füüsilise isiku volitatud institutsiooni esindama või mitte. Sellistes olukordades võisid nii see institutsioon kui ka füüsiline isik, kui ta oli määratud, anda volikirja advokaadile, et ühendusi esindada.

(vt punkt 25 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Ühine tollitariifistik – Tariifirubriik – „Malt beer base”, mille alkoholisisaldus on 14% mahust ning mis on toodetud pruulitud ja selitatud õllest, millest on ultrafiltreerimise teel osaliselt eemaldatud õllele omased koostisained

(Nõukogu määrus nr 2658/87, I lisa)

Summary

Määrust nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (muudetud määrusega nr 2587/91) tuleb tõlgendada nii, et kõne all olev vedelik nimetusega „malt beer base”, mille alkoholisisaldus on 14% mahust ning mis on toodetud pruulitud ja selitatud õllest, millest on ultrafiltreerimise teel osaliselt eemaldatud mõruained ja proteiinid, tuleb klassifitseerida nimetatud määruse, mida on muudetud, I lisas sisalduva kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 2208.

Esiteks, kuna „malt beer base” ei ole nautimiseks mõeldud lõpptoode, vaid vahesaadus, mida kasutatakse segujoogi valmistamiseks, ei saa seda käsitleda alkohoolse joogina. Teiseks, „malt beer base” ei ole toodetud puhtalt kääritamise teel, vaid see on ultrafiltreeritud. Sellisel täiendaval töötlemisel kaotab kõnealune toode, mis on saadud pruulitud õllest, KN‑i rubriiki 2203 kuuluvale õllele iseloomulikud objektiivsed omadused ja tunnused. Need objektiivsed tunnused ja omadused vastavad pigem rubriiki 2208 kuuluva etüülalkoholi tunnustele või vähemalt on viimastega sarnased.

(vt punktid 34, 37, 41 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Piirid – Põhikohtuasjas ilmselgelt kohaldamatute liidu õiguse sätete tõlgendamise taotlus

(ELTL artikkel 267, nõukogu direktiivid 2000/43, artikkel 15, ja 2000/78, artikkel 17)

Summary

Siseriikliku kohtu esitatud eelotsusetaotluse läbi vaatamata jätmine võib olla õigustatud eelkõige juhul, kui on ilmselge, et liidu õigus ei saa konkreetse juhtumi asjaolude suhtes olla ei otseselt ega kaudselt kohalduv.

Sellega on tegemist direktiivi 2000/43, millega rakendatakse võrdse kohtlemise põhimõte sõltumata isikute rassilisest või etnilisest päritolust, artiklit 15 ja direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, artiklit 17 käsitleva siseriikliku kohtu esitatud eelotsusetaotluse puhul, mille eesmärk ei ole kontrollida, kas töötasu osas ametikategooria või töökoha alusel diskrimineerimine kuulub nimetatud sätete kohaldamisalasse, vaid mis pigem eeldab seda, selleks et saada Euroopa Kohtu tõlgendus, kuigi on ilmselge, et need liidu õiguse sätted ei kohaldu põhikohtuasjas ei otseselt ega kaudselt.

Direktiivi 2000/43 artiklit 15 ja direktiivi 2000/78 artiklit 17 ei saa ilmselgelt kohaldada diskrimineerimisele töötasu osas ametikategooria või töökoha alusel. Nimelt kohaldatakse neis direktiivides ette nähtud võrdse kohtlemise põhimõtet direktiivide artiklis 1 ammendavalt loetletud alustel.

Juhul kui siseriiklikus õiguses järgitakse puhtalt siseriiklike olukordade reguleerimisel liidu õiguses sätestatut selleks, et vältida näiteks oma kodanike diskrimineerimist või võimalikke konkurentsimoonutusi või et tagada võrreldavates olukordades ühetaolise menetluse kohaldamine, siis on olemas kindel huvi selle vastu, et lahknevate tõlgenduste vältimiseks tulevikus tõlgendataks liidu õiguse sätteid ja mõisteid ühetaoliselt, olenemata sellest, millistel asjaoludel neid kohaldatakse.

Sellega ei ole tegemist juhul, kui siseriikliku sättega on direktiivi 2000/43 artikli 15 ja direktiivi 2000/78 artikli 17 kohaselt kehtestatud neis direktiivides ette nähtud diskrimineerimiskeelu rikkumiste puhul hüvitamiskord ja kui nimetatud korda kohaldatakse ka üksnes siseriiklikust regulatsioonist tuleneva diskrimineerimiskeelu rikkumiste puhul.

Samuti võib vajadus tagada liidu õigusnormide ühetaoline tõlgendamine õigustada seda, et Euroopa Kohtu pädevus laieneks selliste normide sisule ka juhul, kui siseriikliku õiguse sättes neile viitamise tõttu kohalduvad need vaid kaudselt, kuid see kaalutlus ei saa siiski anda – rikkumata seejuures pädevuse jaotust liidu ja liikmesriikide vahel – kõnesolevale liidu õigusnormile ülimuslikkust siseriiklike kõrgeima tasandi normide ees, mis niisuguses olukorras nõuaks siseriikliku õiguse sätte või sellele antud tõlgenduse kohaldamata jätmist.

(vt punktid 28, 32–34, 39–48 ja resolutsioon)
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Maksusätted – Riigimaks – Saastetasu, mida kohaldatakse mootorsõidukitele nende esmasel registreerimisel asjaomases liikmesriigis – Sellise maksu kohaldatavus, mis kuulub tasumisele imporditud kasutatud sõidukitelt ja millega võrdset maksu ei tule tasuda juba siseriiklikul turul olevatelt sama vanade ja sama kulumisastmega sõidukitelt – Lubamatus (ELTL artikkel 110) (vt punktid 28, 29 ja resolutsioon)

2. Eelotsuse küsimused – Tõlgendamine – Tõlgendatavate kohtuotsuste ajaline mõju – Tagasiulatuv jõud – Euroopa Kohtu kehtestatav piirang – Tingimused – Kohtuotsuse majanduslike tagajärgede olulisus asjaomasele liikmesriigile – Kriteerium, mis ei ole otsustav (ELTL artikkel 110) (vt punktid 32–36)

Subject of the case

Ese

Eelotsusetaotlus – Tribunalul Gorj – Teistes liikmesriikides varem registreeritud kasutatud sõiduki registreerimine – Keskkonnatasu sõidukitelt nende esmakordsel registreerimisel liikmesriigis – Kriteeriumi „esmakordse registreerimise kuupäev” kvalifitseerimine – Siseriiklike õigusnormide kooskõla ELTL artikliga 110 – Teatavate kategooriate sõidukitele kehtestatud maksuvabastuse kehtivus – Põhimõtte „saastaja maksab” võimalik kohaldamine.

Resolutiivosa

Resolutsioon

Kas ELTL artiklit 110 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus see, kui liikmesriik seab sisse saastetasu, millega maksustatakse sõidukeid nende esmakordsel registreerimisel, kui see maksumeede on kehtestatud nii, et selle tagajärjel väheneb huvi võtta selles liikmesriigis kasutusele teistes liikmesriikides ostetud kasutatud sõidukeid, kuid mitte huvi sama vanade ja sama kulumisastmega kasutatud sõidukite otsmise vastu siseriiklikul turul
Keywords

Summary



Keywords

Rahvusvahelised lepingud – EÜ‑Bulgaaria assotsiatsioonileping – Töötajate liikumine – Juurdepääs reguleeritud kutsealale

(EÜ‑Bulgaaria assotsiatsioonileping, artikli 38 lõige 1 ja artikkel 47)

Summary

Euroopa lepingu assotsiatsiooni loomiseks ühelt poolt Euroopa ühenduste ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Bulgaaria Vabariigi vahel artikli 38 lõike 1 esimeses taandes sätestatud diskrimineerimise keelu põhimõtet tuleb tõlgendada selliselt, et enne Bulgaaria Vabariigi ühinemist Euroopa Liiduga ei olnud nimetatud sättega vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, mille alusel ei saa Bulgaaria kodanikku tulenevalt nende õigusnormidega kehtestatud kodakondsuse tingimusest kanda advokaadikandidaatide nimekirja ega seetõttu väljastada talle esindusõiguse tunnistust.

Nimetatud assotsiatsioonileping ei sisalda ühtegi elementi, mis lubaks selle lepingu artikli 38 lõike 1 esimesest taandest või selle lepingu muudest sätetest järeldada, et lepinguosalistel oli soov kõrvaldada igasugune kodakondsuse alusel diskrimineerimine Bulgaaria kodanike juurdepääsu osas reguleeritud kutsealadele. Selles osas tuleb arvestada, et see säte asub nimetatud lepingu IV jaotise peatükis I „Tööjõu liikumine”, samas kui reguleeritud kutsealasid mainitakse sama lepingu artiklis 47, mis asub sama lepingu II peatükis, mis käsitleb asutamisvabadust ja juurdepääsu reguleeritud kutsealadele ilma, et see kehtestaks selle juurdepääsu osas kodakondsuse alusel diskrimineerimise keelu.

Advokaadikandidaatide nimekirja kandmine, mis on advokaadi kutsealale kui reguleeritud kutsealale pääsemise tingimus, ei kujuta endast töötingimust nimetatud artikli 38 lõike 1 esimese taande tähenduses.

(vt punktid 27, 28, 30 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused – Kaitstud teoste rentimis- ja laenutamisõigus – Direktiiv 92/100 – Autorite tasustamine üldsusele laenutamisel

(Nõukogu direktiiv 92/100, artikli 5 lõige 1)

Summary

Direktiivi 92/100 rentimis- ja laenutamisõiguse ja teatavate autoriõigusega kaasnevate õiguste kohta intellektuaalomandi vallas artikli 5 lõikega 1 on vastuolus õigusnormid, millega on kehtestatud kord, mille kohaselt üldsusele laenutamise korral autoritele makstav tasu arvutatakse ainult avalikes asutustes registreeritud laenajate arvu alusel kindla summa põhjal, mis on kehtestatud laenaja kohta aastas.

Arvestades, et tasu kujutab endast vastutasu kahju eest, mis on autoritele tekitatud nende teoste loata kasutamisega, ei tohi selle tasu suuruse kindlaksmääramine olla täielikult lahutatud niisugust kahju tekitavatest asjaoludest. Kuna kahju tekib üldsusele laenutamise tõttu ehk seetõttu, et üldsusele avatud asutused annavad kaitstud objekte kasutada, peaks makstava tasu suurus arvesse võtma selle kasutada andmise ulatust, seda lähtuvalt nii üldsusele laenutamise asutuses registreeritud laenajate arvust kui selle asutuse poolt kasutada antud kaitstud objektide arvust.

(vt punktid 37–39, 43 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Kapitali vaba liikumine – Piirangud – Maksuõigusnormid – Tulumaks – Uurimis‑ ja õpetamisülesannetega tegelevatele organisatsioonidele tehtud annetuste mahaarvamise piiramine riigi territooriumil asuvatele organisatsioonidele tehtud annetustega

(EÜ artiklid 56 ja 58, EMP leping, artikkel 40)

Summary

Liikmesriik, kes lubab uurimis‑ ja õpetamisülesannetega tegelevatele organisatsioonidele tehtud annetused maksustamisel maha arvata üksnes siis, kui need organisatsioonid asuvad selle riigi territooriumil, rikub kohustusi, mis tulenevad EÜ artiklist 56 ja Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artiklist 40.

Selliseid liikmesriigi maksuõigusnorme, mis eristavad liikmesriigi organisatsioonidele ja teises liikmesriigis asuvatele organisatsioonidele tehtud annetusi, võib tegelikult pidada kapitali vaba liikumist käsitlevate asutamislepingu sätetega kooskõlas olevaks, kui erinev kohtlemine puudutab olukordi, mis ei ole objektiivselt sarnased või mida saab õigustada ülekaalukast üldisest huvist lähtudes. Peale selle, et erinev kohtlemine oleks õigustatud, ei tohi see minna kaugemale, kui on vajalik asjaomaste õigusnormide eesmärgi saavutamiseks.

Esiteks kriteerium, mis eristab maksumaksjaid üksnes annetuse saaja asukoha järgi, ei saa juba määratluse järgi olla õige kriteerium, mille alusel hinnata, kas olukorrad on objektiivselt sarnased, ja seega teha kindlaks, mille poolest need objektiivselt erinevad. Teiseks, kuigi on tõsi, et uurimis‑ ja arendustegevuse edendamise puhul võib olla tegemist ülekaaluka üldise huviga, on sellised siseriiklikud õigusnormid, millega antakse mahaarvamiste tegemise õigus üksnes seoses asjaomases liikmesriigis tehtud uurimistööga, otseselt vastuolus liidu poliitikaga teadusuuringute ja tehnoloogia arendamise alal. Vastavalt EÜ artikli 163 lõikele 2 on selle poliitika eesmärk kõrvaldada uurimisalast koostööd takistavad fiskaaltõkked ja järelikult ei saa seda rakendada uurimis‑ ja arendustegevuse edendamiseks siseriiklikul tasandil.

(vt punktid 29, 35, 37, 44 ja resolutsioon)