Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Ajutised teenistujad – Katseajal olevaks teenistujaks nimetatud teenistuja – Ametisse nimetamine, millega lõpetatakse muude teenistujate teenistustingimustega reguleeritud töösuhe

2. Ametnikud – Ajutised teenistujad – Katseajal olevaks teenistujaks nimetatud teenistuja – Ajutise teenistuja lepingu lõpetamine, ilma et institutsioon oleks järginud töösuhte lõpetamisest etteteatamise tähtaega

(Muude teenistujate teenistustingimused, artikkel 47)

3. Ametnikud – Ajutised teenistujad – Lahkumistoetus – Maksmise tingimused

(Personaalieeskirjad VIII lisa, artikkel 12; muude teenistujate teenistustingimused, artikkel 39 ja artikli 40 esimene lõik)

1. Ajutine teenistuja, kes nõustub oma nimetamisega katseajal olevaks teenistujaks, allub üksnes personalieeskirjadele, mille kohaldamine lõpetab selle töösuhte, mida eelnevalt reguleerisid muude teenistujate teenistustingimused, ilma et administratsioon peaks otsesõnu lõpetama viimati mainitud teenistustingimuste alusel sõlmitud töösuhte.

Kui aga ühenduse institutsioon soovib ametlikult lõpetada ajutise teenistuja lepingu enne asjaomase teenistuja katseajal olevaks teenistujaks nimetamise akti vastuvõtmist, on selline tegutsemisviis õiguspärane, kui see lepingu lõpetamine on õiges ja nõuetekohases vormis ning järgib kehtivaid eeskirju.

(vt punktid 51–53)

Viited:

Euroopa Kohus: 25. juuni 1981, kohtuasi 105/80: Desmedt (EKL 1981, lk 1701, punktid 14 ja 15).

2. Ajutisel teenistujal, kes nimetatakse katseajal olevaks teenistujaks, ei teki õigust kahju hüvitamisele sellest, et ametisse nimetav asutus ei järginud muude teenistujate teenistustingimuste artikli 47 punkti c alapunktis i ette nähtud töösuhte lõpetamisest etteteatamise tähtaega.

Nimelt on ühenduse institutsioonidel neile määratud ülesannete täitmiseks oma talituste töö korraldamise ja selleks teenistusse võetud personali ametisse nimetamise osas ulatuslik kaalutlusõigus. Selle korraldusõiguse alla kuulub õigus muuta ajutise teenistuja, kes on nimetatud katseajal olevaks teenistujaks, õiguslikku seisundit, mis on seotud üldisema meetmega kaotada institutsioonis teatud töötajate kategooria. Selles raamistikus on institutsioonil lisaks kohustus teenistuse huvide ja võrdse kohtlemise põhimõtte järgimise sobitamisel nimetada ametnikud ametisse võimalikult kiiresti. Sellega seoses ei saa ametisse nimetavalt asutuselt nõuda, et ta annaks kõnealusele ajutisele teenistujale võimaluse ammendada maksimaalne kuueaastane tähtaeg, mis on ette nähtud ajutiste teenistujate tähtajaliste lepingute puhul, kuivõrd iga ametikoha täitmine peab esiteks lähtuma teenistuse huvidest. Ajutise teenistuja seisundist ametniku seisundisse üleminek vastab lisaks ka personali stabiilsuse nõuetele ning seda teenistuse huvides. Ühtlasi ei saa institutsioonile ette heita seda, et ta võttis samuti arvesse sellise ülemineku eelist institutsiooni eelarve seisukohalt, kuna eelarvevõimalused on nende tegurite hulgas, mida administratsioon personalipoliitika puhul arvesse võtab.

Teiseks ei ole ametisse nimetava asutuse akt, millega ta ühepoolselt nimetas ajutise teenistuja ametnikuks, siduv, sest huvitatud isik võis loobuda sellest ametisse nimetamisest, mis sarnaneb tööpakkumisega.

Kolmandaks tähendaks isikule etteteatamistähtaja rikkumise eest hüvitise maksmine olukorras, kui hüvitise saanud isik osutab selle tähtaja jooksul oma teenuseid samale institutsioonile personalieeskirjade alusel, alusetut rikastumist, mille keeld on üks ühenduse õiguse üldpõhimõtetest. Analoogselt keeluga saada samal ajal pensioni ja palka, välistab ühenduse vahendite kaitsmise vajadus selle, et katseajal olev teenistuja võiks saada nii palka kui ka ajutise teenistuja lepingu lõpetamisest etteteatamise hüvitist, kui see lepingu lõpetamine toimus vahetult enne katseajal olevaks teenistujaks nimetamist, kuna see hüvitis makstakse Euroopa ühenduste üldises eelarves esineva teatud institutsiooni kulude aruandesse kantud eraldistest.

(vt punktid 60–64, 66 ja 67)

Viited:

Euroopa Kohus: 17. detsember 1981, kohtuasi 178/80: Bellardi-Ricci jt vs. komisjon (EKL 1981, lk 3187, punkt 19); 10. juuli 1990, kohtuasi C‑259/87: Kreeka vs. komisjon (EKL 1990, lk I‑2845, punkt 26).

Esimese Astme Kohus: 12. juuli 1990, kohtuasi T‑111/89: Scheiber vs. nõukogu (EKL 1990, lk II‑429, punkt 28); 10. oktoober 2001, kohtuasi T‑171/99: Corus UK vs. komisjon (EKL 2001, lk II‑2967, punkt 55); 11. juuli 2002, liidetud kohtuasjad T‑137/99 ja T‑18/00: Martínez Páramo jt vs. komisjon (EKL AT 2002, lk I‑A‑119 ja II‑639, punkt 95 ja seal viidatud kohtupraktika); 3. aprill 2003, liidetud kohtuasjad T‑44/01, T‑119/01 ja T‑126/01: Vieira jt vs. komisjon (EKL 2003, lk II‑1209, punkt 86); 14. november 2006, kohtuasi T‑494/04: Neirinck vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I-A-2-259 ja II-A-2-1345, punktid 162–167, mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Kohtusse, kohtuasi C‑17/07 P)

3. Ajutisel teenistujal on õigus lahkumistoetusele üksnes siis, kui tema tööülesanded lõplikult lõpevad, st kui tema ajutise teenistuja leping lõpetatakse või lõpeb ning sellele ei järgne ametnikuks nimetamist vähemalt kahe kuu jooksul pärast ajutise teenistuja lepingu lõppemist. Nõudes samal ajal lahkumistoetust ja ametnikuna ametisse nimetamist, tähendaks nõuda oma institutsioonilt või sellelt institutsioonilt ja mõnelt teiselt ühenduse institutsioonilt muude teenistujate teenistustingimuste artikli 40 esimeses lõigus esitatud reegli rikkumist.

(vt punkt 73)