ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse õigus — Põhimõtted — Võrdne kohtlemine — Kodakondsuse alusel diskrimineerimine — Keeld — Reguleerimisala — Autoriõigused ja autoriõigusega kaasnevad õigused — Hõlmamine

(EÜ artikkel 12)

2. Ühenduse õigus — Põhimõtted — Võrdne kohtlemine — Kodakondsuse alusel diskrimineerimine — Keeld — Autoriõigustele kaitse liikmesriigi õiguse kohaselt sõltub vahetegemisest teose päritolumaa alusel — Lubamatus

(EÜ artikkel 12)

Summary

1. Autoriõiguste ja autoriõigusega kaasnevate õiguste suhtes, mis kuuluvad asutamislepingu reguleerimisalasse eelkõige seepärast, et need mõjutavad ühendusesisest kaupade ja teenuste liikumist, kohaldatakse tingimata EÜ artikli 12 esimeses lõigus sätestatud diskrimineerimise keelu üldpõhimõtet.

(vt punkt 18)

2. EÜ artiklit 12, mis sätestab kodakondsuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõtte, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus see, et autori õigus nõuda liikmesriigis kaitset autoriõigustele selle liikmesriigi õiguse kohaselt sõltub vahetegemisest teose päritolumaa alusel.

(vt punkt 36 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Keskkond — Loodusliku linnustiku kaitse — Direktiiv 79/409 — Jahiaja algus ja lõpp — Erandid — Tingimused — Teise rahuldava lahenduse puudumine — Tingimus ei ole täidetud, kui vajaduseta esineb kokkulangevus direktiiviga ette nähtud erikaitse perioodidega

(Nõukogu direktiiv 79/409, artikli 7 lõige 4 ja artikli 9 lõike 1 punkt c)

Summary

Direktiivi 79/409 loodusliku linnustiku kaitse kohta artikli 9 lõike 1 punkt c võimaldab selles artiklis sätestatud tingimustel lubada pidada selle direktiivi II lisas loetletud liikidele jahti sama direktiivi artikli 7 lõikes 4 nimetatud erilise kaitse perioodidel. Tingimuste hulgas, mis peavad sellise jahi lubamiseks täidetud olema, on teiste rahuldavate lahenduste puudumine. See tingimus ei ole siiski täidetud, kui erandi alusel lubatud jahiaeg langeb vajaduseta kokku perioodidega, mille ajaks direktiiviga kehtestatakse eriline kaitse. Selline vajadus puudub eelkõige siis, kui erandi alusel jahti lubava meetme ainus eesmärk on teatavate linnuliikide jahiaegade pikendamine aladel, kus need linnud on direktiivi artikli 7 kohaselt kehtestatud jahiaegadel esinenud.

(vt punktid 17–19)
Keywords

Summary



Keywords

1. Konventsioon kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta — Kohtualluvus kindlustusasjade puhul — Eesmärk — Nõrgema poole kaitse — Ulatus — Kolmanda osalisega tagatise realiseerimise või muu kolmandate isikutega seotud menetlus kindlustusandjate vahel — Välistamine

(27. septembri 1968. aasta konventsioon, II jaotis, 3. jagu)

2. Konventsioon kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta — Kohtualluvus erandjuhtudel — Tagatise realiseerimise nõue — Kohaldatavus mitmekordsel kindlustusel põhinevale tagatise realiseerimise nõudele — Tingimus — Põhinõudega seose esinemine

(27. septembri 1968. aasta konventsioon, artikli 6 punkt 2)

Summary

1. Kindlustusandjate vahelisele mitmekordsel kindlustusel põhinevale tagatise realiseerimise nõudele ei kohaldata 27. septembri 1968. aasta konventsiooni kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades, mida on muudetud 9. oktoobri 1978. aasta konventsiooniga Taani Kuningriigi, Iirimaa ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi ühinemise kohta, 25. oktoobri 1982. aasta konventsiooniga Kreeka Vabariigi ühinemise kohta, 26. mai 1989. aasta konventsiooniga Hispaania Kuningriigi ja Portugali Vabariigi ühinemise kohta ja 29. novembri 1996. aasta konventsiooniga Austria Vabariigi, Soome Vabariigi ja Rootsi Kuningriigi ühinemise kohta, II jaotise 3. jao eeskirju kohtualluvuse erandjuhtude kohta kindlustusasjades.

Pakkudes kindlustatule laiemat kohtualluvuse valikut kui kindlustusandjale ning välistades igasuguse võimaluse sõlmida kohtualluvuse kokkulepe viimase kasuks, on nimetatud jao sätted pidanud silmas eesmärki kaitsta kindlustatut, kes on tihtipeale silmitsi tüüptingimustega lepinguga, mille sätted ei ole läbirääkimiste esemeks, ning kes on majanduslikult nõrgemal positsioonil. Ükski eriline kaitse ei ole õigustatud kindlustuse valdkonna majandus- või kutsetegevuses osalejate vahelistes suhetes, kellest mitte kellegi puhul ei saa eeldada, et ta on teisega võrreldes nõrgemal positsioonil.

(vt punktid 17, 20, 24 ja resolutiivosa punkt 1)

2. 27. septembri 1968. aasta konventsiooni kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades, mida on muudetud 9. oktoobri 1978. aasta konventsiooniga Taani Kuningriigi, Iirimaa ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi ühinemise kohta, 25. oktoobri 1982. aasta konventsiooniga Kreeka Vabariigi ühinemise kohta, 26. mai 1989. aasta konventsiooniga Hispaania Kuningriigi ja Portugali Vabariigi ühinemise kohta ja 29. novembri 1996. aasta konventsiooniga Austria Vabariigi, Soome Vabariigi ja Rootsi Kuningriigi ühinemise kohta, artikli 6 punkti 2 kohaldatakse mitmekordsel kindlustusel põhinevale tagatise realiseerimise nõudele niivõrd, kuivõrd põhinõude ja tagatise realiseerimise nõude vahel on seos, mis lubab järeldada, et tegemist ei ole kohtualluvuse muutmise kuritarvitamisega.

Põhinõuet menetleva siseriikliku kohtu ülesandeks on kontrollida sellise seose olemasolu, kuivõrd ta peab tagama, et tagatise realiseerimise nõue ei ole esitatud üksnes selleks, et viia isik välja selle kohtu alluvusest, kes oleks tema asjas pädev.

(vt punktid 32, 36 ja resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine — Asjade ja ehitustööde riigihangetega seotud vaidlustuse esitamine ja läbivaatamine — Direktiiv 89/665 — Hankemenetluse kehtetuks tunnistamine — Liikmesriikide kohustus kehtestada vaidlustuste esitamise ja läbivaatamise kord — Sellise korra puudumine siseriiklikus õiguses — Lubamatus — Direktiivi artikli 1 lõike 1 ja artikli 2 lõike 1 punkti b vahetu õigusmõju — Siseriiklike kohtute kohustused

(Nõukogu direktiiv 89/665, artikli 1 lõige 1 ja artikli 2 lõike 1 punkt b)

Summary

Direktiivi 89/665 riiklike tarne- ja ehitustöölepingute sõlmimise läbivaatamise korra kohaldamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta artikli 1 lõige 1 ja artikli 2 lõike 1 punkt b nõuavad, et tellija pakkumismenetluse kehtetuks tunnistamise otsus peab olema vaidlustatav ja vajadusel tühistatav, kui see otsus on vastuolus ühenduse riigihangete alase õigusega või ühenduse vastava õiguse ülevõtmiseks siseriiklikult vastu võetud õigusnormidega.

Seega kui siseriikliku õiguse alusel, isegi kui seda tõlgendada ühenduse õiguse nõuete kohaselt, ei ole pakkujal võimalik pakkumise kutse kehtetuks tunnistamise otsust vaidlustada selle vastuolu tõttu ühenduse õigusega ja nõuda sellel alusel otsuse kehtetuks tunnistamist, ei vasta siseriiklik õigus direktiivi 89/665 artikli 1 lõikes 1 ja artikli 2 lõike 1 punktis b sätestatud nõuetele.

Antud tingimustes on pädev kohus kohustatud jätma kohaldamata siseriiklikud õigusnormid, mis takistavad nendest sätetest tulenevate kohustuste täitmist.

Nimetatud sätted on tingimusteta ja piisavalt täpsed, et kehtestada üksikisikule õigus, millele ta saab vajadusel tellija vastu tugineda.

(vt punktid 30–31, 38–39 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Teenuste osutamise vabadus — Teleringhäälingutegevus — Direktiiv 89/552 — Mõiste „teleringhääling” — Autonoomne määratlus direktiivi 89/552 artikli 1 punktis a, mis ei arvesta direktiivis 98/34 sisalduva mõistega „infoühiskonna teenus” — Selle mõistega seotud teenused — Kindlaksmääramise tingimused

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 98/34, artikli 1 punkt 2; nõukogu direktiiv 89/552, artikli 1 punkt a)

2. Teenuste osutamise vabadus — Teleringhäälingutegevus — Direktiiv 89/552 — Mõiste „teleringhäälingu teenus” — Avalikkusele mõeldud teleprogrammide edastamises seisnev teenus, mida ei osutata teenusesaaja isikliku taotluse alusel — Hõlmamine — Kohustuse reserveerida suurem osa oma saateajast Euroopa päritolu teostele täitmise viis — Mõju puudumine

(Nõukogu direktiiv 89/552, artikli 1 punkt a ja artikli 4 lõige 1)

Summary

1. Direktiivi 89/552 teleringhäälingutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta, muudetud direktiiviga 97/36, artikli 1 punktis a ette nähtud mõiste „teleringhääling” on selles artiklis määratletud autonoomselt. Seda mõistet ei saa määratleda vastandina mõistele „infoühiskonna teenus” direktiivi 98/34, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord, muudetud direktiiviga 98/48, artikli 1 punkti 2 tähenduses ja see mõiste ei hõlma seega tingimata teenuseid, mis ei ole viimati mainitud mõistega hõlmatud.

Teenus on hõlmatud mõistega „teleringhääling”, kui tegemist on avalikkusele, st kindlaks määramata hulgale potentsiaalsetele televaatajatele, kellele sama telepilt edastatakse samal ajal, vastuvõtmiseks mõeldud teleprogrammide edastusega. Telepildi ülekande tehniline teostus ei ole sellise hinnangu puhul otsustavaks elemendiks.

(vt punktid 25, 33 ja resolutiivosa punktid 1–2)

2. Teenus, mis seisneb avalikkusele mõeldud teleprogrammide edastamises ja mida ei osutata teenusesaaja isikliku taotluse alusel, on teleringhäälingu teenus direktiivi 89/552 teleringhäälingutegevuse kohta, muudetud direktiiviga 97/36, artikli 1 punkti a tähenduses. Mõiste „teleringhäälingu teenus” analüüsimisel tuleb eelistada teenuse osutaja lähtekohta, kuna selle mõiste puhul on otsustav kriteerium just „avalikkusele mõeldud” teleprogrammide edastamine. Seevastu ei oma asjaomase teenusega konkureerivate teenuste olukord sellise hinnangu andmisel tähtsust.

Teenuse määratlemisel teleringhäälingu teenusena ei oma tähtsust tingimused, milles sellise teenuse osutaja täidab direktiivi 89/552 artikli 4 lõikes 1 ette nähtud kohustuse reserveerida suurem osa oma saateajast Euroopa päritolu teostele.

(vt punktid 42, 45, 52 ja resolutiivosa punktid 3–4)
Keywords

Summary



Keywords

Kapitali vaba liikumine — Piirangud — Siseriiklikud õigusnormid, mis piiravad hääleõigust, mis tuleneb osalusest energiasektoris tegutsevate äriühingute aktsiakapitalis — Lubamatus

(EÜ artikkel 56)

Summary

Liikmesriik rikub EÜ artiklist 56 tulenevaid kohustusi, kui ta jätab jõusse õigusnormid, mis sätestavad elektri- ja gaasisektoris tegutsevates äriühingutes üle 2% aktsiakapitali esindavast osalusest tuleneva hääleõiguse automaatse peatamise juhul, kui selline osalus omandati reguleeritud finantsturgudel noteerimata ja siseriiklikul turul turgu valitsevat seisundit omavate riigi osalusega äriühingute poolt.

Sellised õigusnormid välistavad viidatud kategooriasse kuuluvate riigi osalusega äriühingute jaoks võimaluse tõhusalt osaleda asjaomaste äriühingute juhtimises või nende kontrollimisel ning tulemuseks on see, et teistes liikmesriikides asutatud riigi osalusega äriühingud loobuvad aktsiate omandamisest nendes äriühingutes.

(vt punktid 30, 42 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus — Kohaldatavad õigusaktid — Füüsilisest isikust ettevõtjad, kes tegutsevad oma kutsealal kahes liikmesriigis ja elavad ühes neist — Elukohariigi õigusaktid — Elukohaliikmesriigis tasutav erakorraline sissemakse, mille arvutamisel võetakse arvesse muus liikmesriigis saadud tulu — Lubatavus

(Nõukogu määrus nr 1408/71, artikli 13 lõige 1, artikli 14a punkt 2, artikkel 14c ja artikli 14d lõige 1)

2. Isikute vaba liikumine — Töötajad — Asutamisvabadus — Füüsilisest isikust ettevõtjad, kes tegutsevad oma kutsealal kahes liikmesriigis ja elavad ühes neist — Elukohaliikmesriigis tasutav erakorraline sissemakse, mille arvutamisel võetakse arvesse muus liikmesriigis saadud tulu — Määruse nr 1408/71 siseriiklik rakendusmeede — Meede, mis ei piira asutamisvabadust

(EÜ asutamisleping, artikkel 52 (nüüd EÜ artikkel 43); nõukogu määrus nr 1408/71, artikkel 13 jj)

Summary

1. Määruse nr 1408/71 artikli 13 lõike 1, artikli 14a punkti 2, artikli 14c ja artikli 14d lõike 1 sõnastusest nähtub, et füüsilisest isikust ettevõtjad, kelle suhtes kohaldatakse käesolevat määrust, alluvad üksnes ühe liikmesriigi õigusaktidele ning et tavaliselt kahe või enama liikmesriigi territooriumil füüsilisest isikust ettevõtjana tegutseva isiku suhtes kehtivad tema elukohajärgse liikmesriigi õigusaktid, kui ta töötab osaliselt sellel territooriumil. Niisugusel juhul käsitatakse töötajaid nii, nagu toimuks kogu nende kutsealane töö elukohaliikmesriigi territooriumil.

Olukorras, kus füüsilisest isikust ettevõtjad, kes tegutsevad oma kutsealal kahes liikmesriigis ja elavad ühes neist, nõuavad nimetatud artikkel 13 ja sellele järgnevad artiklid, et niisugune sissemakse nagu vähendatud sissemakse, mida tuleb tasuda vastavalt elukohaliikmesriigi õigusaktidele, tuleb kehtestada selliselt, et kutsetegevusest saadava tulu hulka arvestatakse tasu, mida füüsilisest isikust ettevõtja on saanud kutsetegevuse eest muu kui selle liikmesriigi territooriumil, mille sotsiaalõigusakte tema suhtes kohaldatakse, kuigi sellise sissemakse tasumise järel ei või füüsilisest isikust ettevõtja taotleda nimetatud riigilt sotsiaalkindlustushüvitisi või muid hüvitisi.

(vt punktid 19, 21, 24, resolutiivosa punkt 1)

2. EÜ asutamislepingu artikliga 52 (nüüd artikkel 43) ei ole vastuolus see, kui niisugune sissemakse nagu vähendatud sissemakse, mida tuleb tasuda elukohaliikmesriigis ja mille arvutamisel võetakse arvesse muus liikmesriigis saadud tulu, muudetakse kohustuslikuks füüsilisest isikust ettevõtjatele, kes teevad kutsealast tööd nendes mõlemas liikmesriigis.

Tegelikult on niisuguse arvutamise aluseks määruse nr 1408/71 artikkel 13 ja sellele järgnevad artiklid. Nende artiklite kohaldamine ei takista ega muuda asutamislepinguga tagatud põhivabaduste teostamist vähem atraktiivseks, vaid aitavad just kaasa viimatinimetatute teostamise hõlbustamisele. Järelikult neid sätteid rakendavad siseriiklikud meetmed, nagu need, mis on seotud nimetatud sissemaksega, ei kujuta endast piiranguid asutamisvabadusele.

(vt punktid 32–34, resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted — Õigusaktide ühtlustamine — Käibemaks — Ühine käibemaksusüsteem — Kindla maksumääraga skeem, mida kohaldatakse põllumajandustootjate suhtes — Kohaldamisala — Tehingud, mis ei ole käsitletavad põllumajandustoodete tarnimise ega põllumajandusteenuse osutamisena — Väljajätmine — Põllumajandusteenus — Mõiste — Jahipiirkonna kasutusõiguse lubade andmine — Erand

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikkel 25)

Summary

Kuuenda direktiivi 77/388 artiklit 25, mis annab liikmesriikidele õiguse kohaldada põllumajandustootjate suhtes kindla maksumääraga skeemi, kui tavapärase käibemaksuskeemi või artikliga 24 ettenähtud lihtsustatud skeemi kohaldamine tooks kaasa raskusi, tuleb tõlgendada selliselt, et kindla maksumääraga skeem kohaldub vaid põllumajandustoodete tarnimisele ja põllumajandusteenuste osutamisele artikli 25 lõike 2 mõttes ning kindla maksumääraga põllumajandustootjate muudele tehingutele kohaldub nimetatud direktiivis sätestatud tavapärane maksuskeem.

Direktiivi artikli 25 lõike 2 viiendat taanet, koostoimes direktiivi B lisaga, peab tõlgendama selliselt, et kindla maksumääraga põllumajandustootja poolt jahipiirkonna kasutusõiguse lubade andmine ei ole käsitletav põllumajandusteenusena selle direktiivi mõttes. Esiteks ei ole jahipiirkonna kasutusõiguse lubade andmist nendes sätetes sõnaselgelt mainitud ning samuti ei vasta selline tegevus nimetatud sätetes märgitud tingimustele. Teiseks, ühine kindla maksumääraga skeem on käsitletav erandina kuuenda direktiivi üldisest maksukorrast ning seda tuleb kohaldada vaid niivõrd, kuivõrd see on vajalik vastava korra eesmärgi saavutamiseks. Lõpetuseks, mõiste „põllumajandusteenus” tõlgendamine selliselt, et nimetatud teenuste hulka kuulub jahipiirkonna kasutusõiguse lubade andmine, mida ei tehta põllumajanduslikel eesmärkidel ja mis ei ole ka põllumajandus-, metsandus- või kalandusettevõtetes tavapäraselt kasutatav vahend, oleks vastuolus nii selle regulatsiooni korra olemuse kui ka lõppeesmärkidega.

(vt punktid 21, 26, 27, 29, 31, resolutiivosa punktid 1 ja 2)
Keywords

Summary



Keywords

Kaupade vaba liikumine – Koguselised piirangud – Samaväärse toimega meetmed – Toiduainete hügieen – Direktiiv 93/43 – Pakendita maiustuste müügiautomaatidest müümist keelustav siseriiklik õigusnorm – Õigustatus – Rahvatervise kaitse

(EÜ artiklid 28 ja 30 ning nõukogu direktiivi 93/43 artikkel 7)

Summary

EÜ artiklitega 28 ja 30 ning nõukogu direktiivi 93/43 toiduainete hügieeni kohta artikliga 7 ei ole vastuolus enne seda direktiivi vastu võetud siseriiklik õigusnorm, mis keelustab maiustuste, mille valmistamisel on kasutatud suhkrut või suhkruasendajaid, müügiautomaatidest müügiks pakkumise ilma pakendita.

Niisugune õigusnorm, kuigi see on põhimõtteliselt koguselise piiranguga samaväärse toimega meede EÜ artikli 28 tähenduses, võib tulenevalt EÜ artiklist 30 olla õigustatud rahvatervise kaitseks, kuna tegemist on taotletava eesmärgi saavutamiseks sobiva ja proportsionaalse meetmega.

(vt punktid 29, 33, 36, 38 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Õigusaktide ühtlustamine – Tarbijate kaitse väljaspool äriruume sõlmitud lepingute puhul – Direktiiv 85/577 – Kohaldamise tingimused – Koduukselepinguna sõlmitud leping – Kolmanda isiku tegutsemine ettevõtja nimel või tema eest – Ettevõtja teadmine sellest, et leping on sõlmitud niisuguses olukorras – Lisatingimus – Lubamatus

(Nõukogu direktiiv 85/577, artiklid 1 ja 2)

2. Õigusaktide ühtlustamine – Tarbijate kaitse väljaspool äriruume sõlmitud lepingute puhul – Direktiiv 85/577 – Kinnisvara omandamiseks sõlmitud laenuleping –Taganemine – Mõju – Laenu koos intressidega viivitamatu tagasimaksmise kohustus – Lubatavus

(Nõukogu direktiiv 85/577, artikkel 4 ja artikli 5 lõige 2)

Summary

1. Direktiivi 85/577 tarbija kaitsmise kohta väljaspool äriruume sõlmitud lepingute korral artikleid 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et kui kolmas isik tegutseb lepingu läbirääkimistel või sõlmimisel ettevõtja nimel või tema eest, ei tohi direktiivi kohaldamine sõltuda sellest, kas ettevõtja teadis või oleks pidanud teadma, et leping on sõlmitud nimetatud direktiivi artiklis 1 toodud koduukselepinguna. Sellise lisatingimuse olemasolule ei leia direktiivi sõnastusest mingisugust põhjendust ning sellise täiendava tingimuse lubamine on vastuolus direktiivi eesmärgiga, mis on tarbija kaitsmine koduukselepingutele iseloomuliku ootamatuse eest.

(vt punktid 42–43, 45 ja resolutiivosa punkt 1)

2. Kinnisvara omandamiseks sõlmitud laenulepingu puhul ei ole direktiivi 85/577 tarbija kaitsmise kohta väljaspool äriruume sõlmitud lepingute korral ning eelkõige selle artikli 5 lõikega 2 vastuolus, kui:

– direktiivi kohaselt oma taganemisõigust kasutanud tarbija peab maksma laenusumma tagasi laenuandjale, kuigi investeeringu jaoks kehtestatud süsteemi kohaselt oli laen mõeldud vaid kinnisvara rahastamiseks ning kanti üle otse kinnisvaramüüjale;

– nõutakse laenusumma viivitamatut tagasimaksmist;

– siseriiklik õigusnorm näeb ette, et kinnisvaralaenulepingust taganemise korral on tarbija kohustatud tagasi maksma mitte üksnes lepingu alusel saadud summad, vaid maksma ka laenuandjale turul kehtiva määraga intressi. Kuid olukorras, kus panga poolt oma kohustuse – teatada tarbijale tema taganemisõigusest – täitmise korral oleks tarbija saanud vältida riske, mis kaasnevad sellise investeeringuga nagu põhikohtuasjas käsitletavad investeeringud, paneb direktiivi artikkel 4 liikmesriikidele kohustuse tagada, et nende õigusnormid kaitseksid selliseid riske mitte vältida suutnud tarbijaid, võttes meetmeid selle vältimiseks, et tarbijad kannaksid niisuguste riskide realiseerumise tagajärgi.

(vt punkt 49 ja resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Euroopa ühenduste omavahendid – Impordi- või eksporditollimaksu tagasimaksmine või vähendamine – Seadusest tulenev summa – Mõiste – Summa, mida ei teatatud võlgnikule nõuetekohaselt – Hõlmamine

(Nõukogu määrus nr 2913/92, artikli 221 lõige 1 ja artikli 236 lõike 1 esimene lõik)

Summary

Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 236 lõike 1 esimene lõik sätestab, et impordi- või eksporditollimaks makstakse tagasi eelkõige siis, kui on kindlaks tehtud, „et selle summa tasumise ajal ei tulenenud see summa seadusest”. Selle sätte tähenduses tuleneb impordi- või eksporditollimaks seadusest siis, kui tollivõlg on tekkinud nimetatud määruse VII jaotise 2. peatükis kindlaksmääratud tingimustel ja tollimaksu summa on võimalik kindlaks määrata, kohaldades ühist tollitariifistikku vastavalt selle määruse II jaotise sätetele.

Impordi- või eksporditollimaksu summa tuleneb kõnealuse sätte tähenduses seadusest ka juhul, kui sellest ei ole võlgnikule selle määruse artikli 221 lõike 1 kohaselt teatatud.

Tollivõla tekkimine eelneb tollivõla summa teatamisele ning seega on see igal juhul teatamisest sõltumatu. Seega ei saa teatamine mõjutada tollivõla olemasolu.

(vt punktid 26, 29 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Kaubamärgid – Direktiiv 89/104 – Registreeritud kaubamärgi omaniku õigus seista vastu oma kaubamärgi ebaseaduslikule kasutamisele – Identsete või sarnaste kaupade jaoks kasutatav kaubamärk – Segiajamise tõenäosus – Hindamiskriteeriumid – Kolmanda isiku ettevõtte nime ja registreeritud kaubamärgi kõrvuti seadmine

(Nõukogu direktiiv 89/104, artikli 5 lõike 1 punkt b)

Summary

Esimese direktiivi 89/104 kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 5 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et kui kaubad või teenused on identsed, võib avalikkus need omavahel segi ajada, kui vaidlusalune tähis on moodustatud nii, et kõrvuti on seatud kolmanda isiku ettevõtte nimi ja registreeritud kaubamärk, mille eristusvõime on tavaline ja mis mitmeosalisest tähisest üksinda tervikmuljet tekitamata säilitab selles iseseisva eristava tähtsuse.

(vt punkt 37 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted — Õigusaktide ühtlustamine — Käibemaks — Ühine käibemaksusüsteem — Kaupade tarnimine — Kohaldatava maksuseaduse kindlaksmääramine — „Ühendusest väljaspool toimunud peatumine” kuuenda direktiivi mõttes — Mõiste — Peatused kolmandate riikide sadamates, mille jooksud reisijad võivad laevalt lahkuda — Hõlmamine

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 8 lõike 1 punkt c)

Summary

Laeva peatused kolmandate riikide sadamates, mille jooksud reisijad võivad laevalt lahkuda isegi lühikeseks ajaks, kujutavad endast „ühendusest väljaspool toimunud peatumist” kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, versioonis, mis tuleneb direktiivist 92/111, artikli 8 lõike 1 punkti c mõttes; see on säte, mis näeb laevadel, õhusõidukites või rongides tarnitava kauba maksustamise kohana ühenduses kulgeva reisijateveo osa puhul ette transpordi lähtekoha, kui veo osa kulgeb veo lähtekohast sihtkohta, peatumata ühendusest väljaspool.

(vt punkt 27 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Tolliliit — Tollivõla tekkimine impordil, kui kaup, millelt tuleb tasuda imporditollimaks, viiakse ebaseaduslikult tollijärelevalve alt välja — Mõiste „võlgnik” — Isik, kes peab täitma kohustusi, mis tulenevad kauba ajutisest ladustamisest — Kauba valdaja pärast selle mahalaadimist

(Nõukogu määrus nr 2913/92, artikli 203 lõige 3)

Summary

Määruse nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 203 lõike 3 neljandat taanet, mille kohaselt on isik, kellel lasub tollivõla tasumise kohustus siis, kui kaup, millelt tuleb tasuda imporditollimaks, viiakse ebaseaduslikult tollijärelevalve alt välja, „isik, kes peab täitma kohustusi, mis tulenevad kauba ajutisest ladustamisest”, tuleb tõlgendada nii, et see määratlus tähendab isikut, kelle valduses nimetatud kaup peale mahalaadimist edasitoimetamiseks või ladustamiseks on.

(vt punkt 41 ja resolutiivosa)