ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Esimese Astme Kohtu (viies koda) 2. juuli 2008 . aasta otsus – Ashoka vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (DREAM IT, DO IT!)

(kohtuasi T-186/07)

„Ühenduse kaubamärk — Ühenduse sõnamärgi DREAM IT, DO IT! taotlus — Absoluutne keeldumispõhjus — Eristusvõime puudumine — Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkt b”

Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärgid, millel puudub eristusvõime (Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 7 lõige 1 punkt b) (vt punktid 37 ja 38)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti esimese apellatsioonikoja 15. märtsi 2007 . aasta otsuse peale (asi R 635/2006-1), mis käsitleb sõnamärgi DREAM IT, DO IT! ühenduse kaubamärgina registreerimist.

Kohtuasja asjaolud

Ühenduse kaubamärgi taotleja: Ashoka Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk DREAM IT, DO IT! teenustele klassides 35, 36, 41 ja 45 – taotlus nr 3844792 Kontrollija otsus: lükata taotlus tagasi Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Ashokalt.

Esimese Astme Kohtu (viies koda) 2. juuli 2008 . aasta otsus – Ashoka vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (DREAM IT, DO IT!)

(kohtuasi T-186/07)

„Ühenduse kaubamärk — Ühenduse sõnamärgi DREAM IT, DO IT! taotlus — Absoluutne keeldumispõhjus — Eristusvõime puudumine — Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkt b”

Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärgid, millel puudub eristusvõime (Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 7 lõige 1 punkt b) (vt punktid 37 ja 38)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti esimese apellatsioonikoja 15. märtsi 2007 . aasta otsuse peale (asi R 635/2006-1), mis käsitleb sõnamärgi DREAM IT, DO IT! ühenduse kaubamärgina registreerimist.

Kohtuasja asjaolud

Ühenduse kaubamärgi taotleja: Ashoka Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk DREAM IT, DO IT! teenustele klassides 35, 36, 41 ja 45 – taotlus nr 3844792 Kontrollija otsus: lükata taotlus tagasi Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
Määruse nr 40/94 (ühenduse kaubamärgi kohta) artikli 62 lõike 1 esimene lause sätestab, et „[p]ärast kaebuse põhjendatuse kontrollimist teeb apellatsioonikoda kaebuse kohta otsuse”. Seda kohustust tuleb mõista nii, et apellatsioonikoda peab tegema otsuse iga talle esitatud nõude kohta tervikuna, otsustades nõue rahuldada, jätta see vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata või põhjendamatuse tõttu rahuldamata. Kuna selle kohustuse rikkumine võib mõjutada apellatsioonikoja otsuse sisu, on tegemist olulise vorminõudega, mille rikkumise küsimuse võib Esimese Astme Kohus tõstatada omal algatusel.

Kuigi määruse nr 40/94 (ühenduse kaubamärgi kohta) artikli 63 lõige 3 annab Esimese Astme Kohtule õiguse Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) apellatsioonikoja otsuseid muuta, piirdub see võimalus põhimõtteliselt olukordadega, kus asja menetlusstaadium võimaldab selle kohta otsuse teha. Asjaolu, et apellatsioonikoda on jätnud hageja ühe nõude kohta otsuse tegemata, välistab käesoleval juhul selle, et asi on niisuguses menetlusstaadiumis. Vastava otsuse muutmine tähendab seda, et nende nõuete põhjendusi, mille kohta on apellatsioonikoda jätnud otsuse tegemata, hindab Esimese Astme Kohus esimest korda. Sellise hinnangu andmine ei kuulu määruse nr 40/94 artikli 63 lõigetes 2 ja 3 määratletud Esimese Astme Kohtu pädevuse hulka.

(vt punkt 28)
Esimese Astme Kohtu (kaheksas koda) 12. märtsi 2008. aasta otsus – Suez vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Delivering the essentials of life)

(kohtuasi T-128/07)

„Ühenduse kaubamärk — Ühenduse sõnamärgi „Delivering the essentials of life” taotlus — Absoluutne keeldumispõhjus — Eristusvõime puudumine — Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkt b”

Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärgid, millel puudub eristusvõime (Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 7 lõike 1 punkt b) (vt punktid 27–29)

Ese

Hagi, mis esitati Siseturu Ühtlustamise Ameti esimese apellatsioonikoja 2. veebruari 2007. aasta otsuse peale (asi R 811/2006-1), mis puudutab sõnamärgi „Delivering the essentials of life” ühenduse kaubamärgina registreerimise taotlust.

Kohtuasja asjaolud

Ühenduse kaubamärgi taotleja: Suez Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk „Delivering the essentials of life” kaupadele ja teenustele klassides 1, 9, 11, 16, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 ja 42 – taotlus nr 4102497 Läbivaataja otsus: registreerimisest keelduda Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata

Resolutiivosa

1. Jätta hagi rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Suez’ilt.

Esimese Astme Kohtu (kaheksas koda) 12. märtsi 2008. aasta otsus – Suez vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Delivering the essentials of life)

(kohtuasi T-128/07)

„Ühenduse kaubamärk — Ühenduse sõnamärgi „Delivering the essentials of life” taotlus — Absoluutne keeldumispõhjus — Eristusvõime puudumine — Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkt b”

Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärgid, millel puudub eristusvõime (Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 7 lõike 1 punkt b) (vt punktid 27–29)

Ese

Hagi, mis esitati Siseturu Ühtlustamise Ameti esimese apellatsioonikoja 2. veebruari 2007. aasta otsuse peale (asi R 811/2006-1), mis puudutab sõnamärgi „Delivering the essentials of life” ühenduse kaubamärgina registreerimise taotlust.

Kohtuasja asjaolud

Ühenduse kaubamärgi taotleja: Suez Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk „Delivering the essentials of life” kaupadele ja teenustele klassides 1, 9, 11, 16, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 ja 42 – taotlus nr 4102497 Läbivaataja otsus: registreerimisest keelduda Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata

Resolutiivosa

1. Jätta hagi rahuldamata.
Kohtuasi T-206/07

Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd

versus

Euroopa Liidu Nõukogu

„Dumping — Hiina Rahvavabariigist ja Ukrainast pärit triikimislaudade importimine — Turumajanduse tingimustes tegutsev ettevõtja — Kaitseõigus — Määruse (EÜ) nr 384/96 artikli 2 lõike 7 punkt c ja artikli 20 lõige 5”

Esimese Astme Kohtu otsus (kuues koda), 29. jaanuar 2008 II - 5

Kohtuotsuse kokkuvõte

Kuna põhjus, miks keelduti ajutises määruses esitatud turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse esialgse kindlaksmääramise muutmisest, ei ole mitte dumpinguvastase algmääruse nr 384/96 artikli 2 lõike 7 punkti c viimases lauses esitatud keeld hinnata ümber vanu asjaolusid, vaid see, et ettevõtja raamatupidamine ei vastanud rahvusvahelistele raamatupidamisstandarditele ja et puudus uus asjaolu, mis võiks seda hinnangut mõjutada, siis tulenes keeldumine selle määruse artikli 2 lõike 7 punkti c esimese lõigu teise taande sisuliste kriteeriumide kohaldamisest. (vt punktid 44–50)

EÜ artiklis 253 ette nähtud kohustuse kohaselt peab haldusmenetluse tulemusel vastu võetud lõppdokument olema põhjendatud ainult kõikide faktiliste ja õiguslike asjaolude suhtes, mis on dokumendis antud hinnangu jaoks asjakohased. Põhjendamiskohustuse eesmärk ei ole nimetatud menetluse käigus selle institutsiooni seisukoha arengu selgitamine ja niisiis ei ole selle eesmärk põhjendada lõppdokumendi lahenduse ja niisuguse ajutise seisukoha vahelist erinevust, mis on esitatud huvitatud isikutele menetluse käigus edastatud dokumentides, et võimaldada neil teatavaks teha oma seisukoht. See kohustus ei kohusta seega institutsiooni selgitama, mil viisil võis olla põhjendamatu haldusmenetluse ühel etapil kavandatav seisukoht. (vt punkt 52)

Dumpinguvastase algmääruse nr 384/96 artikli 20 lõikes 4 ette nähtud lõpliku avalikustamise eesmärk on haldusmenetluse käigus esile tuua olulised asjaolud ja kaalutlused, mille alusel komisjon kavatseb nõukogule soovitada lõplike meetmete kehtestamist. Selle eesmärk on teavitada kõiki huvitatud isikuid kavandatud suunistest ja neilt selle kohta märkusi saada ning selle puhul ei ole tegemist huve kahjustava või õigusi loova aktiga. Kuna sõltuvalt saadud märkustest võib komisjoni seisukoht muutuda, siis on see vastavalt selle sätte viimases lauses osutatule ilmtingimata ajutine, nii et lõpliku määruse põhjendused ei pea selgitama, mil viisil niisuguses lõplikku avalikustamist käsitlevas dokumendis sisalduvad järeldused, millest komisjon taganes, on põhjendamatud. (vt punktid 53 ja 54)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Ametnikud – Pension – Enne ühenduste teenistusse asumist omandatud pensioniõigus – Ülekandmine ühenduse skeemi

(Personalieeskirjad, VIII lisa artikli 11 lõige 2; nõukogu määrus nr 1103/97, artiklid 1 ja 3 ja määrus nr 974/98, artikkel 14)

Kuna määruse nr 1103/97 (teatavate euro kasutuselevõtuga seotud sätete kohta) artikli 1 kohaselt kohaldatakse seda määrust ka õigus‑ ja haldusnormidele ning haldusaktidele, ei saa seda seega tõlgendada nii, et sellega piiratakse lepingute järjepidevuse põhimõtte kohaldamist. Seevastu nähakse seal ette eurole ülemineku neutraalsuse nõue – mida väljendab eelkõige lepinguõiguse valdkonnas lepingute järjepidevuse põhimõte –, mida kohaldatakse kõikidele selle määruse kohaldamisalasse kuuluvatele õiguslikele vahenditele. Määruse nr 1103/97 artiklist 3 tuleneb iseäranis, et euro kasutuselevõtt ei muuda mingil viisil eelkõige selle määrusega ette nähtud õigus‑ ja haldusnorme ning et neid kohaldatakse muutmata kujul nii olukordadele, mida need normid reguleerisid enne euro kasutuselevõttu, kui ka olukordadele, mida need normid reguleerivad pärast euro kasutuselevõttu. Sellest tulenevalt ei eelda määrus nr 1103/97 mingi lepingulise või lepinguvälise suhte olemasolu enne euro jõustumist, et järjepidevuse põhimõtet saaks kohaldada olukordades, mida reguleerivad selles artiklis osutatud õiguslikud vahendid.

Järelikult, kui seadusandja või asjassepuutuvad ametiasutused kavatsevad muuta määruse nr 1103/97 artikli 3 kohaldamisalasse kuuluva õigusliku vahendi tingimusi või vabastada õigusliku vahendi kohase kohustuse täitmisest, tuleb ette näha selle õigusliku vahendi sõnaselge muudatus. Sellest tulenevalt oleks komisjon vastavalt määrusele nr 1103/97 pidanud pärast euro kasutuselevõttu kohaldama kõnealuse valuuta kasutusele võtnud liikmesriikides omandatud pensioniõiguste ülekandmise taotlustele muutmata kujul mehhanismi, mille kohaselt arvutatakse staažilisa konverteerimise teel ajakohastatud vääringu alusel ning mis on kehtestatud personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõike 2 üldiste rakendussätetega, mille komisjon on vastu võtnud. Kui ta aga kavatses anda neile sätetele teistsuguse ulatuse, oleks ta pidanud neid norme muutma.

(vt punktid 34 ja 41–43)

Viited: 22. veebruar 1989, liidetud kohtuasjad 92/87 ja 93/87: komisjon vs . Prantsusmaa ja Ühendkuningriik (EKL 1989, lk 405, punktid 22−24).
Esimese Astme Kohtul puudub pädevus teha ühenduse institutsioonidele ettekirjutusi. Õigupoolest on Esimese Astme Kohtul vastavalt EÜ artiklile 231 võimalik üksnes vaidlustatud akt tühistada. Seejärel on asjassepuutuva institutsiooni ülesanne võtta EÜ artikli 233 kohaselt meetmed Esimese Astme Kohtu otsuse täitmiseks. Niisugust õiguspärasuse kontrolli piirangut kohaldatakse kõigis Esimese Astme Kohtus käsitletavates valdkondades.

Määruse nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) artikli 220 lõike 2 punkti b neljas lõik sätestab, et vastutav isik võib toetuda heausksusele, „kui ta saab tõendada, et on asjaomaste kaubandustoimingute ajal nõuetekohaselt hoolitsenud selle eest, et kõik sooduskohtlemise kohaldamise tingimused oleksid täidetud”. Sellest sättest tuleneb, et vastutav isik pidi ilmtingimata olema heauskne asjaomaste kaubandustoimingute ajal. Seega on vastutava isiku heausksuse arvessevõtmiseks määrav impordi kuupäev. Vastutav isik ei saa väita, et tema heausksus on tagasiulatuvalt taastunud tänu kolmandast riigist pärit toodete impordi järgsetele sündmustele, nagu kontrollid, mis mitu kuud pärast selle impordi toimumist kinnitasid kõnealuse impordi tarbeks väljastatud sertifikaatide EUR.1 autentsust ja õigsust. Tegelikult ei ole heausksuse mõistel „seoses sooduskohtlemist tagavate kontrollitud ja tagantjärele kinnitatud sertifikaatide autentsuse ja õigsusega” mingit mõtet.

Kuigi on tõsi, et määruse nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) artikli 220 lõike 2 punkt b ja artikkel 239 taotlevad sama eesmärki, ei kattu need sätted. Õigupoolest on esimese artikli eesmärk kitsam kui teisel, kuivõrd selle eesmärk on üksnes kaitsta vastutava isiku õiguspärast ootust kõikide nende asjaolude põhjendatuse osas, mis mängivad rolli järelarvestuskande tegemise või tegematajätmise otsuse puhul. Seevastu artikkel 239 kujutab endast õigluse üldklauslit.

Need kaks artiklit on kaks eraldiseisvat sätet, mille kohaldamiskriteeriumid on erinevad; hageja ei saa Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 44 lõike 1 punkti c alusel piirduda sellega, et ta osutab selgitustele määruse nr 2913/92 artikli 220 lõike 2 punkti b kohta, et põhjendada nimetatud määruse artikliga 239 seonduvaid nõudeid.

(vt punktid 58 ja 59)
Määruse nr 40/94 (ühenduse kaubamärgi kohta) artikli 55 lõike 1 punkti a alusel, mis puudutab eelkõige absoluutsele kehtetuks tunnistamise põhjusele tuginevaid kehtetuks tunnistamise taotlusi, ei sõltu kehtetuks tunnistamise taotluse vastuvõetavus menetluse algatamise huvi olemasolu tõendamisest. See tuleneb ühelt poolt kõnealuse sätte sõnastusest, kuna selles ei viidata menetluse algatamise huvi olemasolu tingimusele, ja teiselt poolt nimetatud artikli 55 lõike 1 ülesehitusest, mis näeb absoluutsete ning suhteliste kehtetuks tunnistamise põhjuste suhtes ette erineva korra.

Määruse nr 40/94 artikli 55 lõike 1 ülesehitusest ilmneb, et seadusandja on soovinud anda kõigile füüsilistele ja juriidilistele isikutele või rühmadele, kes võivad olla enda nimel kohtuasjades hagejaks ja kostjaks, õiguse esitada absoluutsele kehtetuks tunnistamise põhjusele tuginevaid kehtetuks tunnistamise taotlusi, samas kui suhtelisele kehtetuks tunnistamise põhjusele tuginevate kehtetuks tunnistamise taotluste korral on ta sõnaselgelt piiranud kehtetuks tunnistamise taotlejate ringi.

Seda analüüsi kinnitab asjaomaste sätete teleoloogiline tõlgendus. Erinevalt suhtelistest keeldumispõhjustest, mis kaitsevad teatavate varasemate õiguste omanike isiklikke huve, põhinevad määruse nr 40/94 artikli 7 lõikes 1 loetletud absoluutsed keeldumispõhjused erinevatel üldistel huvidel. Selleks et tagada nimetatud üldiste huvide võimalikult lai kaitse, peab absoluutsetele keeldumispõhjustele olema võimalik tugineda võimalikult laial isikute ringil. Seetõttu nõutakse kehtetuks tunnistamise taotlejalt määruse nr 40/94 artikli 55 lõike 1 punktis a üksnes seda, et ta on juriidiline isik või võib olla enda nimel kohtuasjades hagejaks ja kostjaks, ega seata tingimuseks menetluse algatamise huvi olemasolu tõendamist.

(vt punktid 20–26)
Asjaomane ühenduse kaubamärk:

ruumiline kaubamärk, mis on: „kolmemõõtmeline kogum, mille moodustavad mitu torukujulist üksteisest eraldatud ja üksteisega joondatud metalltulpa, mis ahenevad otsast ja kaarduvad oluliselt ning millest igaühel on maha kinnitatud põhiliselt vertikaalne alusliin ja veidi ülespoole kaldu lahtiste otstega liin, ning mitu torukujulist üksteisest eraldatud ja paralleelset metalltulpa, mis on kinnitatud eespool mainitud tulpade kaardus liinidele, ning torukujulistele osadele asetatud kate varju pakkumiseks nii, et kogum moodustab varjualuse”; kaupadele klassides 6 ja 19 –registreerimistaotlus nr 4837746
Kohtuasi T-67/07

Ford Motor Co.

versus

Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

„Ühenduse kaubamärk — Ühenduse sõnamärgi FUN taotlus — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kirjeldavuse puudumine — Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkt b ja punkt c”

Esimese Astme Kohtu otsus (esimene koda), 2. detsember 2008 II ‐ 3413

Kohtuotsuse kokkuvõte

Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Kaubamärk, mis koosneb eranditult märkidest või tähistest, mis võivad tähistada kauba omadusi

(Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 7 lõike 1 punkt c)

Sõnaline tähis FUN, mille registreerimist taotleti Nizza kokkuleppe klassi 12 kuuluvate „maismaa mootorsõidukite, nende osade ja tarvikute” jaoks, ei ole inglise keelt rääkivate 18–70-aastaste keskmiste tarbijate seisukohalt kaubamärgitaotluses viidatud kaupu kirjeldav määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti c tähenduses.

Tähist FUN võib seoses maismaa mootorsõidukitega mõista nii, et see viitab sellele, et mootorsõidukid võivad olla lõbusad või meeltlahutavad. Seega võib leida, et tähis FUN omistab kaubale positiivse kuvandi, mida võib samastada müüki edendava kuvandiga, tekitades asjaomase tarbija meeltes kujutelma, et mootorsõiduk võib olla meeltlahutav. Ehkki maismaa mootorsõiduk võib teatud juhtudel olla selle juhi jaoks meeltlahutav, ei lähe tähis FUN sellegipoolest kaugemale sugestioonist.

Neil asjaoludel on ühelt poolt sõna „fun” tähenduse ja teiselt poolt maismaa mootorsõidukite vahel esinev seos selleks liiga ähmane, määratlemata ja subjektiivne, et see sõna oleks seoses nende kaupadega kirjeldav.

Erinevalt teatud mootorsõiduki omadusi kirjeldavatest tähistustest nagu turbo, ABS või 4x4 ei saa mootorsõiduki tagaosal paiknevat tähist FUN kasutada selleks, et tähistada otseselt maismaa mootorsõidukit või ühte selle peamistest omadustest. Sellise paigutuse tõttu tajub asjaomane tarbija seda kauba kaubandusliku päritolu tähisena.

Registreerimistaotluses maismaa mootorsõidukite osade ja tarvikutena määratletud kaubad on mõeldud kasutamiseks ainuüksi koos nende sõidukitega ning neil ei ole iseseisvat kasutust. Registreerimistaotluses viidatud mootorsõidukite osad ja tarvikud on nendega lahutamatult seotud ning seega tuleb nende kohta teha sama otsus, mis tehti eelnevalt maismaa mootorsõidukite kohta.

(vt punktid 27, 34–36, 44)
On tõenäoline, et avalikkus, kelle tähelepanelikkuse aste on suhteliselt kõrge, ajab ühenduse territooriumil määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 8 lõike 1 punkti b tähenduses segi sõnamärgi Barbara Becker, mille registreerimist ühenduse kaubamärgina taotletakse Nizza kokkuleppe klassi 9 kuuluvate kaupade jaoks, ühenduse sõnamärgiga BECKER, mis on varem registreeritud samasse klassi kuuluvate kaupade jaoks. Vastandatud kaubamärkidega tähistatud kaupade identsust või sarnasust ei ole vaidlustatud ning taotletav kaubamärk Barbara Becker ja kaubamärk BECKER on visuaalselt, foneetiliselt ja kontseptuaalselt sarnased. Kuigi asjaomased kaubad on suunatud avalikkusele, kelle tähelepanelikkuse aste on suhteliselt kõrge, võib see avalikkus arvata, et kõnealused kaubad pärinevad samalt ettevõtjalt või ka omavahel majanduslikult seotud ettevõtjatelt.

(vt punktid 25, 26, 31, 40)
Esimese Astme Kohtu (kaheksas koda) 26. novembri 2008. aasta otsus – New Look vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (NEW LOOK)

(kohtuasi T-435/07)

„Ühenduse kaubamärk — Ühenduse sõnamärgi NEW LOOK taotlus — Absoluutne keeldumispõhjus — Kasutamise käigus omandatud eristusvõime puudumine — Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 7 lõige 3”

Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärgid, millel puudub eristusvõime (nõukogu määrus nr 40/94, artikli 7 lõige 3) (vt punktid 18, 23–26)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 3. septembri 2007. aasta (asi R 670/2007-2) otsuse peale, mis puudutab sõnalise tähise NEW LOOK registreerimist ühenduse kaubamärgina.

Kohtuasja asjaolud

Ühenduse kaubamärgi taotleja: New Look Ltd Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk NEW LOOK kaupadele ja teenustele klassides 3, 9, 14, 16, 18, 25, 26 ja 35 – taotlus nr 2932606 Kontrollija otsus: keelduda registreerimisest Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata

2. Mõista kohtukulud välja New Look Ltd’lt.

Esimese Astme Kohtu (kaheksas koda) 26. novembri 2008. aasta otsus – New Look vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (NEW LOOK)

(kohtuasi T-435/07)

„Ühenduse kaubamärk — Ühenduse sõnamärgi NEW LOOK taotlus — Absoluutne keeldumispõhjus — Kasutamise käigus omandatud eristusvõime puudumine — Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 7 lõige 3”

Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärgid, millel puudub eristusvõime (nõukogu määrus nr 40/94, artikli 7 lõige 3) (vt punktid 18, 23–26)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 3. septembri 2007. aasta (asi R 670/2007-2) otsuse peale, mis puudutab sõnalise tähise NEW LOOK registreerimist ühenduse kaubamärgina.

Kohtuasja asjaolud

Ühenduse kaubamärgi taotleja: New Look Ltd Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk NEW LOOK kaupadele ja teenustele klassides 3, 9, 14, 16, 18, 25, 26 ja 35 – taotlus nr 2932606 Kontrollija otsus: keelduda registreerimisest Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata
Üksnes otse või kaudselt riigi ressurssidest antavad eelised on käsitletavad abina EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses. „Liikmesriigi poolt” antava abi ja „riigi ressurssidest” antava abi eristamine selles sättes ei tähenda, et kõik riigi antavad eelised kujutavad endast abi, olenemata sellest, kas neid rahastatakse riigi ressurssidest või mitte, vaid selle eesmärk on üksnes hõlmata abi mõistega eeliseid, mida riigid annavad otse, ning neid, mida antakse selle riigi poolt määratud või asutatud avalik-õigusliku või eraõigusliku isiku vahendusel. Lisaks hõlmab EÜ artikli 87 lõige 1 kõiki rahalisi vahendeid, mida avalik sektor võib reaalselt ettevõtjate toetamiseks kasutada, ilma et oleks oluline, kas need vahendid kuuluvad või ei kuulu püsivalt riigi vahendite hulka. Sellest tuleneb, et isegi juhul, kui kõnealusele meetmele vastavad summad ei olnud alaliselt avaliku sektori käsutuses, piisab asjaolust, et need olid pidevalt avaliku kontrolli all ja seega pädevatele riigiasutustele kättesaadavad, et need kvalifitseerida riigi vahenditeks.

Mis puudutab elektrijaotusettevõtetele ja elektri tootjatele avalik-õiguslik organi poolt eriarvele, mida rahastatakse kõikidele lõpptarbijatele määratud elektrihinna tariifi püsikomponendi kohaldamise tulemusel tekkinud tulust, kantud hüvitist, tuleb abisaajatele antud summasid pidada riigi vahenditeks, kuna need on enne abisaajale andmist pidevalt avaliku sektori kontrolli all ja riigi omandis.

(vt punktid 23, 25, 27 ja 28)
Ehkki on tõsi, et määruse (EMÜ) nr 4253/88, millega nähakse ette sätted määruse nr 2052/88 rakendamiseks seoses struktuurifondide tegevuse kooskõlastamisega teiste struktuurifondidega ning Euroopa Investeerimispanga ja muude olemasolevate rahastamisvahendite tegevusega artikli 17 lõike 2 lähtepunkt on ühtne osalusmäär kogu tegevuse puhul (rakenduskava, toetuskava jms), lubab määruse artikli 17 lõige 4 sõnaselgelt osalusmäära kinnitamist üksikute või erimeetmete jaoks, kusjuures „üksikud meetmed” selle sätte tähenduses peavad tingimata vastama mõnele rahastamiskavas näidatud programmitasandile. Ühenduse osalusmäär kuulub abi käsitlevate eeskirjade hulka, mis täpsustatakse abi eraldamisel ja mille hilisemale muutmisele kohaldatakse menetlusi, mis on sätestatud määruse nr 4253/88 artikli 25 lõikes 5, mis näeb ette, et komisjonile teatatakse abimäärade muutusest.

Selline tõlgendus on lisaks ainsana kooskõlas kõnesoleva määruse artikli 25 lõikega 5, mis näeb ette, et abi eraldamise otsusele lisatud rahastamiskavade kohandused toovad kaasa muudatuse abi määras ja annab seega selgelt mõista, et sellise abi määrad nähakse ette rahastamiskavas ning et nende määrade muudatused kaasnevad automaatselt teiste kavas tehtud muudatustega. Lisaks tuleb tõdeda, et sellise juhtumi puhul, kus lõppkulud on rahastamiskavas ettenähtutest madalamad, on üksnes eespool kirjeldatud viisil võimalik jaotada vähenenud kulusumma ühenduse ja liikmesriikide vahel samas proportsioonis kui see, mille ulatuses nad oleksid kandnud kulusid juhul, kui need oleksid olnud sellises suurusjärgus, nagu oli ette nähtud partnerluse raames koostatud rahastamiskavas.

(vt punkt 40)