Liikmesriigi õigusnorme, mille kohaselt maksustatakse ebatavalist või tasuta soodustust residendist äriühingu tuluna, kui viimatinimetatu on andnud selle teises liikmesriigis asuvale äriühingule, kellega esimesena mainitud äriühing on otse või kaudselt seotud, samas kui residendist äriühingu puhul ei maksustata samasugust soodustust, kui see on antud teisele, esimesena mainitud äriühinguga selliselt seotud residendist äriühingule, tuleb kontrollida üksnes EÜ artikleid 43 ja 48 arvesse võttes, kuna asjaomane kohtuasi käsitleb üksnes nimetatud õigusnormide mõju sellise äriühingu maksuõiguslikule kohtlemisele, kes on teiste asjassepuutuvate äriühingutega seotud viisil, mida iseloomustab kindla mõju avaldamine. Nimelt kui sellised õigusnormid võivad riivata ühtlasi muud vaba liikumist, eeskätt kapitali vaba liikumist EÜ artikli 56 tähenduses, tuleb siiski kohaldada EÜ artikleid 43 ja 48.

EÜ artikkel 12 on iseseisvalt kohaldatav üksnes sellistes ühenduse õigusega reguleeritud olukordades, mille tarvis ei näe EÜ asutamisleping ette diskrimineerimiskeelu erinorme. Samas on EÜ artiklites 43 ja 56 need diskrimineerimiskeelu erinormid ette nähtud asutamisvabaduse ja kapitali vaba liikumise valdkonnas.

EÜ artiklit 43 koostoimes EÜ artikliga 48 tuleb tõlgendada nii, et põhimõtteliselt ei ole sellega vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt maksustatakse ebatavalist või tasuta soodustust residendist äriühingu tuluna, kui viimatinimetatu on andnud selle teises liikmesriigis asuvale äriühingule, kellega esimesena mainitud äriühing on otse või kaudselt seotud, samas kui residendist äriühingu puhul ei maksustata samasugust soodustust, kui see on antud teisele, esimesena mainitud äriühinguga selliselt seotud residendist äriühingule.

Selline residendist äriühingute erinev maksuõiguslik kohtlemine sõltuvalt asjaolust, kus asub ebatavalisi või tasuta soodustusi saavate äriühingute asukoht, kujutab endast küll asutamisvabaduse piirangut EÜ artikli 43 tähenduses koosmõjus EÜ artikliga 48. Residendist äriühing võib seetõttu loobuda tütarettevõtja omandamisest, asutamisest või pidamisest teises liikmesriigis või selles riigis asuva äriühingu olulise osaluse omandamisest või säilitamisest, kuna piire ületavas olukorras tekib tal maksude maksmise kohustus nimetatud õigusnormides sätestatud soodustustelt. Lisaks võib niisugustel õigusnormidel olla piirav toime teistes liikmesriikides asuvate äriühingute suhtes, kuna selline äriühing võib loobuda asjaomases liikmesriigis tütarettevõtja omandamisest, asutamisest või pidamisest või äriühingu olulise osaluse omandamisest või säilitamisest, kuna tal tekib selles riigis maksude maksmise kohustus nimetatud õigusnormides sätestatud soodustustelt. Kahtlemata esineb piiriüleses olukorras topeltmaksustamise oht, sest sellises situatsioonis, kus residendist äriühing on teinud ebatavalisi või tasuta soodustusi, mis on arvestatud tema enda kasumi hulka, võidakse maksustada neid soodustusi soodustuse saanud äriühingu asukohaliikmesriigis viimati nimetatud äriühingu tuluna.

Siiski, kui võtta kogumis arvesse vajadust säilitada maksustamispädevuse tasakaalustatud jaotus liikmesriikide vahel ja ennetada maksude vältimist, siis sellised õigusnormid järgivad ülekaalukast üldisest huvist tulenevaid EÜ asutamislepinguga kooskõlas olevaid legitiimseid eesmärke ja on nende eesmärkide saavutamise tagamiseks sobivad. Tõepoolest, residendist äriühingute võimalus kanda oma kasum ebatavaliste või tasuta soodustustena üle nendega seotud äriühingutele, mis asuvad teistes liikmesriikides, võib ohustada maksustamispädevuse tasakaalustatud jaotust liikmesriikide vahel. See võib ohustada isegi liikmesriikidevahelise maksustamispädevuse jaotuse süsteemi, sest sõltuvalt seotud äriühingute otsusest peaks tasuta või ebatavalisi soodustusi andnud äriühingu liikmesriik, tegutsedes selle äriühingu asukohariigina, loobuma nimetatud äriühingu tulu maksustamise õigusest võimalikult selle liikmesriigi kasuks, kus asub soodustuse saanud äriühing. Nähes ette võimaluse, et ebatavalist või tasuta soodustust maksustatakse selle residendist äriühingu tuluna, kes selle soodustuse teises liikmesriigis asuvale äriühingule tegi, võimaldavad õigusnormid teostada asjaomasel riigil maksustamispädevust tema territooriumil läbi viidud tegevuste suhtes.

Peale selle, kui lubada residendist äriühingutel teha ebatavalisi või tasuta soodustusi nendega seotud äriühingutele, kes asuvad teises liikmesriigis, ilma et nähakse ette korrigeerivat maksuõiguslikku meedet, siis kaasneb sellega oht, et fiktiivsete skeemide abil korraldatakse tulude ülekandmine seotud äriühingute vahel nendele äriühingutele, kelle asukoht on liikmesriikides, kus maksumäärad on kõige madalamad või kus seda tulu ei maksustatagi.

Eelotsusetaotluse esitanud kohtul tuleb siiski kontrollida, kas sellised õigusnormid ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik kõigi nendega taotletavate eesmärkide saavutamiseks. Siseriiklikke õigusnorme, mis tuginevad objektiivsete ja kontrollitavate asjaolude uurimisele, et teha kindlaks, kas tehing kujutab endast maksualase eesmärgiga fiktiivset skeemi, tuleb käsitada nii, et need ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik selleks, et säilitada nii maksustamispädevuse tasakaalustatud jaotus liikmesriikide vahel kui ennetada maksude vältimist, kui esiteks antakse maksukohustuslasele iga kord, kui esineb kahtlus, et asjassepuutuvate äriühingute vaheline tehing ei vasta neile tingimustele, millistel see tehing oleks tehtud vaba konkurentsi korral, võimalus esitada tõendeid võimalike äriliste põhjuste kohta, miks selline tehing tehti, ilma et maksukohustuslasele pandaks seejuures ülemääraseid halduskohustusi. Teiseks, kui selliste asjaolude kontrollimisel jõutakse järeldusele, et kõnealune tehing ei vasta neile tingimustele, milles asjaomased äriühingud oleksid kokku leppinud vaba konkurentsi korral, siis peab korrigeeriv maksumeede piirduma selle osaga, mille võrra tehingu tingimused erinevad tingimustest, mis oleks kokku lepitud juhul, kui äriühingud ei oleks omavahel seotud. Neil asjaoludel ja selle reservatsiooniga, et eelotsusetaotluse esitanud kohus viib läbi kontrolli kahes viimases punktis, mis puudutavad siseriikliku õiguse tõlgendamist ja kohaldamist, tuleb järeldada, et sellised siseriiklikud õigusnormid on kõigi nendega taotletavate eesmärkide suhtes proportsionaalsed.

(vt punktid 44, 45, 53, 55, 63, 64, 67, 69–72, 75 ja 76 ning resolutsioon)