KOHTUJURISTI ETTEPANEK

ELEANOR SHARPSTON

esitatud 13. septembril 2016 ( 1 )

Kohtuasi C‑141/15

Doux SA,

Maître Sophie Gautier, kohtu määratud halduri õigustega esindaja Doux SA tervendamismenetluses,

SCP Valliot-Le Guenevé-Abittbol, keda esindab Maître Valliot, kohtu määratud halduri õigustega esindaja Doux SA tervendamismenetluses

versus

Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal administratif de Rennes (Rennes’i halduskohus (Prantsusmaa))

„Eksporditoetuste andmise tingimused — Määruse (EÜ) nr 612/2009 artikli 28 lõike 1 tõlgendamine — Veatu ja standardne turustuskvaliteet — Mida tähendab fraas turustatud ELi territooriumil „normaalsetes tingimustes“ — Külmutatud kodulinnuliha veesisalduse piirnormid — Piirnormide vananemise küsimus — Eksportija õigused seoses veesisalduse kontrollidega ja nende kontrollanalüüside taotlused”

1. Külmutatud kodulinnuliha tootmiseks kasutatava külmutusmeetodi tõttu imab lõpptoode vett. Liidu õiguses on kehtestatud piirnormid kogu veesisalduse kohta (st looduslik füsioloogiline veesisaldus pluss täiendavalt imendunud vesi), mida loetakse lubatavaks. Käesoleva eelotsusetaotlusega palub Tribunal administratif de Rennes (Rennes’i halduskohus) juhiseid selle kohta, kuidas tõlgendada neid eeskirju koos liidu meetmetega, mis reguleerivad eksporditoetuste maksmist.

2. Ühise põllumajanduspoliitika raames on Euroopa Liidul terve rida võimalusi toetada hinda, mille tema territooriumil tegutsevad ettevõtjad saavad kolmandatesse riikidesse eksporditud kaupade eest. Käesoleva ettepanekuga seoses on eeskätt asjakohased eksporditoetused, mida makstakse kodulinnuliha tootjatele võimaldamaks neil eksportida liidu kodulinnuliha (sealhulgas külmutatud kanu) kasumlikult maailmaturule, kus hinnad on madalamad kui liidu siseturul. Eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole kindel, kas määruse (EÜ) nr 543/2008 ( 2 ) eeskirjad, mis käsitlevad kodulinnuliha turustusnorme, ning eeskätt sätted, millega on kehtestatud veesisalduse piirnormid, peavad olema täidetud, et vastata eksporditoetuste saamise tingimustele määruses (EÜ) nr 612/2009, mis reguleerib selliste toodete eksporditoetuste süsteemi. ( 3 ) Samuti soovib ta teada, kas testimismeetodid, mida kasutatakse selle kindlaksmääramiseks, kas külmutatud kanarümbad sisaldavad vett neist piirnormidest rohkem, on kehtivad. Viimasena küsib ta, kas määruses nr 543/2008 kehtestatud sätted on piisavalt täpsed, et liikmesriikide pädevatel asutustel oleks võimalik viia läbi kontrolle tuvastamaks külmutatud kodulinnuliha veesisaldus, ning kas kord, mille alusel ettevõtjad võivad nõuda tapamaja poolt läbi viidud kontrolli tulemuste suhtes kontrollanalüüsi tegemist, on kooskõlas põhiõigusega heale haldusele, mis on tagatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 41. ( 4 )

Õigusnormid

Määrus nr 1234/2007

3. Määrusega (EÜ) nr 1234/2007 ( 5 ) kehtestati eeskirjad, mis reguleerisid muu hulgas kodulinnuliha turu ühtset turukorraldust. Selle XIV lisa B osa punktis 2 märgiti, et ühendusest eksporditava kodulinnuliha suhtes ei kohaldata selles määruses sätestatud turustamisstandardeid. ( 6 )

4. Artikli 121 punkt e volitas Euroopa Komisjoni kehtestama muu hulgas kodulinnuliha turustamisstandardite suhtes üksikasjalikud eeskirjad. Nende reguleerimisalasse kuulusid „jahutatud, külmutatud ja kiirkülmutatud rümpade ja nende jaotustükkide valmistamise ajal vee sisseimamise protsendi suhtes kohaldatavad eeskirjad ning selle kohta tehtavad märked“ (artikli 121 punkti e alapunkt vii).

Määrus nr 543/2008

5. Artikli 7 lõike 1 kohaselt võib kodulinnuliha liigitada A- või B-klassi. Kummassegi klassi liigitamiseks selle sätte alusel peavad linnurümbad vastama selles loetletud miinimumnõuetele, st nad peavad olema: a) terved; b) puhtad, ilma võõrlisandi, mustuse ja vereta; c) ilma kõrvallõhnata; d) ilma nähtavate vereplekkideta, välja arvatud väikesed ja märkamatud; e) ilma väljaulatuvate murtud luudeta; ning f) ilma suurte muljumisteta. A-klassi liigitamiseks peab kodulinnuliha vastama teatavatele täiendavatele kriteeriumidele (mis on kehtestatud artikli 7 lõikega 2). ( 7 )

6. Määruse nr 543/2008 artikli 15 lõikes 1 on sätestatud: „Ilma et see piiraks artikli 16 lõike 5 […] kohaldamist, võib [Euroopa Liidus] äri- või kaubandustegevuse raames turustada külmutatud ja sügavkülmutatud kanu üksnes juhul, kui jaotustükkide veesisaldus ei ületa VI lisas (nõrutamismeetod) või VII lisas (keemiline meetod) kirjeldatud analüüsimeetoditega määratud tehniliselt vältimatuid väärtusi“. ( 8 ) Liikmesriikide pädevad asutused tagavad, et tapamajad võtavad kõik vajalikud meetmed selle sätte järgimiseks. ( 9 )

7. Tootmisettevõttes veeimendumise kontrollimise kord („katsed tapamajades“) on sätestatud IX lisas. Lisatud vee sisalduse piirnormid selle lisa punktis 10 on järgmised: 1) õhkjahutus 0%; 2) õhkpiserdusjahutus 2% ning 3) sukeljahutus 4,5%.

8. Artikkel 16 näeb ette: „1. Tapamajades viiakse vähemalt kord kaheksatunnise tööaja jooksul läbi regulaarsed kontrollid vastavalt IX lisale vee imendumise suhtes või kontrollid vastavalt VI lisale. Kui kõnealustest kontrollidest ilmneb, et imendunud vee hulk on suurem kui käesoleva määruse kohaselt lubatud kogu veesisaldus, arvestades töötlemisetappidel, mida ei kontrollita, rümpa imendunud vett, ja kui imendunud vee hulk ületab IX lisa punktis 10 või VI lisa punktis 7 osutatud tasemed, teeb tapamaja töötlemisprotsessis viivitamatult vajalikud tehnilised muudatused. 2. Kõikidel lõike 1 teises lõigus osutatud juhtudel ning igal juhul vähemalt kord kahe kuu jooksul viiakse proovide võtmise teel läbi artikli 15 lõikes 1 osutatud veesisalduse kontrollid kõikidest tapamajadest pärit külmutatud või sügavkülmutatud kanade puhul liikmesriigi pädeva asutuse valiku kohaselt vastavalt VI või VII lisale. Kõnealust kontrolli ei teostata rümpade puhul, mille kohta esitatakse pädevale asutusele tõend, et need on ette nähtud üksnes ekspordiks. […] 5. Kui lõikes 2 osutatud kontrollide tulemusena selgub, et on ületatud lubatud piirnormi, ei ole asjaomane partii vastavuses käesoleva määrusega. Kõnealusel juhul võib asjaomane tapamaja nõuda kontrollanalüüsi läbiviimist liikmesriigi tugilaboris liikmesriigi pädeva asutuse valitud meetodil. Kõnealuse kontrollanalüüsi kulud kannab partii omanik. 6. Kui pärast kõnealust kontrollanalüüsi leitakse, et asjaomane partii ei ole vastavuses käesoleva määrusega, võtab pädev asutus sobivad meetmed selleks, et lubada asjaomast partiid [Euroopa Liidus] turustada ainult tingimusel, et tapamaja märgistab pädeva asutuse järelevalve all asjaomaste rümpade üksik- ja rühmapakendid lindi või etiketiga, millele on kantud punaste suurtähtedega vähemalt üks X lisas esitatud sõnastustest. Esimeses lõigus osutatud partii jääb pädeva asutuse järelevalve alla, kuni selle suhtes kohaldatakse käesolevat lõiget või see kõrvaldatakse muul viisi. Kui pädevale asutusele tõendatakse, et esimeses lõigus osutatud partii on ette nähtud ekspordiks, võtab pädev asutus kõik vajalikud meetmed, et takistada kõnealuse partii turustamist [Euroopa Liidus]. Esimeses lõigus sätestatud laused kantakse silmapaistvasse kohta hästi nähtavalt, selgesti loetavalt ja kustumatult. Muud teksti- või kujunduselemendid ei tohi neid mingil viisil peita, varjata või segada. Üksikpakenditel on tähed vähemalt 1 cm kõrgused ja rühmapakenditel vähemalt 2 cm kõrgused.“ ( 10 )

9. Artikli 18 lõike 2 kohaselt võtavad liikmesriigid „kõikides turustusetappides konkreetsed meetmed artiklites 15, 16 […] sätestatud kontrollide tegemiseks, sealhulgas kolmandatest riikidest imporditava kauba kontrollimiseks tollivormistuse ajal vastavalt VI ja VII lisale. Liikmesriigid teatavad kõnealustest meetmetest teistele liikmesriikidele ja komisjonile. […]“

Määrus nr 612/2009

10. Määruse (EÜ) nr 612/2009 ( 11 ) artikli 28 lõikes 1 on sätestatud: „Toetust ei anta toodetele, mis pole ekspordideklaratsiooni vastuvõtmise päeval veatu ja standardse turustuskvaliteediga. Tooted peetakse esimeses lõigus sätestatud nõuetele vastavaks, kui neid saab normaalsetes tingimustes [Euroopa Liidu] territooriumil turustada toetusetaotluses esitatud nimetuse all ja inimeste tarbeks mõelduna ei välista ega piira toodete omadused ja seisukord oluliselt nende kasutamist kõnealusel eesmärgil. Toodete vastavust esimeses lõigus sätestatud nõuetele kontrollitakse vastavalt [Euroopa Liidus] kehtivatele normidele ja tavadele. Toetust antakse siiski ka juhul, kui sihtriigis kohaldatakse eksporditud toodetele kohustuslikke erinõudeid, eelkõige sanitaar- ja hügieeninõudeid, mis ei vasta [Euroopa Liidus] kehtivatele normidele ja tavadele. Eksportija kohustus on pädeva asutuse taotluse korral tõestada, et tooted vastavad sihtriigis kehtivatele nõuetele. Peale selle võidakse teatavate toodete suhtes vastu võtta erisätted.“

Tolliseadustik

11. Põhikohtuasjas asjakohasel ajal reguleeris eksporditavate kaupade kontrollimist määrus (EÜ) nr 450/2008. ( 12 ) Tollideklaratsiooni esitaval isikul (edaspidi „deklarant“) oli õigus viibida kauba kontrollimise ning proovide ja näidiste võtmise juures (artikli 118 lõige 2). Samuti oli deklarandil õigus nõuda asjaomase kauba täiendavat kontrolli või uute proovide ja näidiste võtmist, kui ta leidis, et pädevate asutuste saadud tulemused ei kehti (artikli 119 lõike 1 teine lõik).

Määrus nr 1276/2008

12. Määruse (EÜ) nr 1276/2008 ( 13 ) artiklis 1 on sätestatud, et selle määrusega sätestatakse teatavad menetlused, et kontrollida, kas toimingud, mis annavad õiguse eksporditoetuste saamiseks, on õigesti tehtud. Artikli 5 lõikes 4 on sätestatud, et kui teatavatel alustel kaheldakse toote veatus ja standardses turustuskvaliteedis, kontrollib ekspordiriigi tolliasutus vastavust kohaldatavate liidu sätetega.

Faktilised asjaolud, menetlus ja eelotsuse küsimused

13. Doux SA on Euroopa Liidus kodulinnuliha tootev ettevõtja. Tema tegevuste hulka kuulub külmutatud kanade eksportimine kolmandatesse riikidesse. Doux on saanud eksporditoetusi vastavalt liidu korrale, mis reguleerib kodulinnuliha sektori ühist turukorraldust. Nende toetuste saamiseks pidi Doux esitama tagatised (garantiikirjad), et ta täidab külmutatud kodulinnuliha eksportimise asjakohaseid nõudeid. Nende kohustuste hulka kuulus nõue, et eksporditavad tooted peavad olema „veatu ja standardse turustuskvaliteediga“ vastavalt määruse nr 612/2009 artikli 28 lõikele 1.

14. Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (edaspidi „FranceAgriMer“) kontrollis Doux’ ekspordiks määratud kodulinnuliha ning leidis, et tooted sisaldasid vett üle määruse nr 543/2008 VI ja VII lisas ette nähtud piirnormide. Sellest tulenevalt tegi FranceAgriMer 22. juulil 2013 otsuse („vaidlustatud otsus“), millega ta külmutas eksporditoetuste taotlemisega seotud tagatiste vabastamise pärast 21. aprilli 2013 laekunud taotluste osas. ( 14 ) Doux algatas selle otsuse tühistamismenetluse eelotsusetaotluse esitanud kohtus.

15. Doux väidab, et määruse nr 543/2008 artiklis 15 sätestatud piirnorme ei kohaldata eksportimisel ning et vaidlustatud otsuses on rikutud õigusnormi, kuna selles on seatud eksporditoetuse saamise õigus sõltuvusse eksporditud külmutatud kodulinnuliha veesisaldusest.

16. FranceAgriMer leiab, et määruse nr 612/2009 artikli 28 lõike 1 kohaselt ei või eksporditoetusi anda, kui asjaomaseid tooteid ei või turustada Euroopa Liidus normaalsetes tingimustes ning kui need tooted ei ole „veatu ja standardse turustuskvaliteediga“ ekspordideklaratsiooni aktsepteerimise kuupäeval. Külmutatud kodulinnuliha, mille veesisaldus ületab piirnorme, ei vasta artikli 28 lõikes 1 sätestatud nõudele ega ole seega toetuskõlblik.

17. Eelotsusetaotluse esitanud kohus on otsustanud menetluse peatada ja taotleda eelotsust järgmistes küsimustes: „1. Kas [määruse nr 543/2008] artiklis 15 ning selle VI ja VII lisas kehtestatud veesisalduse piirmäär on käsitatav „veatu ja standardse turustuskvaliteedi“ nõudena [määruse nr 612/2009] artikli 28 lõike 1 ja 7. septembri 2006. aasta kohtuotsuse Nowaco Germany tähenduses?[ ( 15 )] 2. Kas [määruse nr 543/2008] artiklis 15 ning selle VI ja VII lisas kehtestatud piirnormist suurema veesisaldusega külmutatud kodulinnuliha, millel on pädeva asutuse tõend, et toode vastab tervishoiualastele nõuetele, võib turustada liidus normaalsetes tingimustes [määruse nr 612/2009] artikli 28 tähenduses, ning kui see on nii, siis millistel tingimustel? 3. Kas asjaolu, et [määruse nr 543/2008] VI lisas ette nähtud 5,1protsendiline veesisalduse piirmäär, mida vaatamata linnupidamispraktika väidetavatele muutustele ja teatavates, selle piirväärtuse vananemist kinnitavates teadusuuringutes välja toodud kriitikale ei ole aastakümneid muudetud, on vastuolus Euroopa Liidu õigusega, eelkõige õiguskindluse põhimõttega? 4. Kas [määruse nr 543/2008] VI ja VII lisa on piisavalt üksikasjalikud, et viia läbi määruse artiklis 15 ette nähtud kontrollimisi, või peab Prantsusmaa kehtestama „kõikide turustusetappide“ jaoks „konkreetsed kontrollimeetmed“, kuna vastasel korral ei ole toodete eksportimise etapis läbi viidud kontrollide tulemuste alusel võimalik eksportijale etteheiteid teha? 5. Kas taotlusi kontrollanalüüsi tegemiseks, mis [määruse nr 543/2008] artikli 16 lõigete 2 ja 5 kohaselt – nende koostoimes – on ette nähtud tapamajades läbiviidavate kontrollide tulemuste jaoks, saab esitada ka eksporditavate toodete turustamise etapis läbiviidavate kontrollide korral, mis, tuginedes [harta] artiklile 41, viiakse läbi poolte juuresolekul?“

18. Oma kirjalikud seisukohad on esitanud Doux, Prantsuse valitsus ja komisjon, kes kõik esitasid suulisi seisukohti kohtuistungil 3. märtsil 2016.

Hinnang

Vastuvõetavus

19. Doux, Prantsusmaa ja komisjon väidavad, et eelotsusetaotluses ei ole piisavalt üksikasjalikult välja toodud vaidlustatud otsuse aluseks olevaid faktilisi asjaolusid. Seega on vähemasti kaheldav, kas eelotsusetaotlus on vastuvõetav.

20. Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale tähendab vajadus anda siseriiklikule kohtule tarvilik liidu õiguse tõlgendus seda, et viimane määratleks oma esitatud küsimuste faktilise ja õigusliku raamistiku või vähemalt selgitaks küsimuste aluseks olevat faktilist olukorda. Eelotsusetaotluses sisalduv informatsioon ei pea mitte ainult võimaldama Euroopa Kohtul anda tarvilikke vastuseid, vaid samuti andma liikmesriikide valitsustele ja teistele huvitatud pooltele võimaluse esitada Euroopa Kohtu põhikirja artikli 20 alusel oma märkused. Tuvastamaks, kas eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt käesolevas asjas esitatud teave vastab nendele nõuetele, tuleb arvesse võtta esitatud küsimuste olemust ja ulatust. ( 16 )

21. Menetlusosalised viitavad oma kirjalikes seisukohtades teatavatele lünkadele faktiliste asjaolude kirjelduses. Doux’ väitel domineerivad külmutatud kanaliha maailmaturul kaks Brasiilia eksportijat umbes 70% turuosaga. Doux’ enda osakaal on umbes 15% maailmaturust. Ta on maailmas suuruselt kolmas eksportija ning valitsev Euroopa eksportija. Doux’ majanduslik kestlikkus on nüüd ohus FranceAgriMeri määratud karistuste tõttu. ( 17 )

22. Prantsuse valitsus selgitab oma kirjalikes seisukohtades, et Doux on kasutanud eksporditoetusi alates 1970. aastate keskpaigast. Ajavahemikul märts 2010 ja märts 2013 kontrollisid Prantsuse tolliasutused Doux’ toodetud ja ekspordiks mõeldud külmutatud kanade veesisaldust. Enamikus kontrollitud partiides ületati piirnorme. Pärast Prantsusmaa ja komisjoni kirjavahetust selle kohta, kas kõnealune külmutatud kodulinnuliha kvalifitseerub eksporditoetustele, avas komisjon raamatupidamisarvestuse kontrolli menetluse Prantsusmaa vastu. Komisjoni hinnangul pidi selleks, et külmutatud kodulinnuliha oleks eksporditoetuskõlblik määruse nr 612/2009 artikli 28 lõike 1 kohaselt, selle veesisaldus vastama piirnormidele. Komisjon leidis, et Prantsuse asutused ei seiranud piisavalt kõnealuste kanade veesisaldust, mille tulemusel pidi komisjon hüvitama selliste toetuste makseid, mida ei oleks pidanud välja maksma. Prantsusmaa teatas, et ta ei nõustu komisjoni poolt asjaomastele õigusnormidele antud tõlgendusega, ent otsustas teha vaidlustatud otsuse, mis ootab asja lahendamist Euroopa Kohtus.

23. Ehkki eelotsusetaotluses toodud faktilises taustas võib olla lünki, tõstatavad eelotsuse küsimused minu arvates selgelt tõlgendamist vajava teema. Euroopa Kohtul palutakse anda juhiseid külmutatud kodulinnuliha veesisalduse piirnorme reguleerivate eeskirjade kohta koostoimes eksporditoetusi käsitlevate õigusnormidega. Ei ole määrav, milliseid menetlusosaliste esitatuid väiteid faktiliste asjaolude kohta peab eelotsusetaotluse esitanud kohus lõppkokkuvõttes tuvastatuks. Seega on Euroopa Kohtul minu arvates piisavalt teavet, mis võimaldab tal esitatud küsimustele vastata.

Sisu

Kolmas küsimus

24. Alustan kolmandast küsimusest, millega eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib, kas asjaolu, et määruse nr 543/2008 VI lisa punktis 7 ette nähtud piirnorme ei ole vaatamata teadusuuringutes väidetule nende vananemise kohta aastakümneid muudetud, on vastuolus Euroopa Liidu õigusega, eelkõige õiguskindluse põhimõttega. Kui Euroopa Kohus peaks leidma, et nende piirnormide kohaldamine on liidu õigusega vastuolus, puuduks vajadus vastata ülejäänud küsimustele.

25. Doux väidab, et piirnormid on vananenud, kuna nad ei kajasta kaasaegseid teaduslikke teadmisi. ( 18 ) Need piirnormid on seetõttu vastuolus 1) määrusega nr 1234/2007, mis hõlmab määruse nr 1906/90 norme, sealhulgas reeglit, et piirnorme tuleks nende tehnilise laadi tõttu sagedasti kaasajastada ( 19 ), ning 2) põhimõttega, et eeskirjad peavad kajastama konteksti, milles nende mõju avaldub. Doux väidab samuti, et piirnormid on vastuolus õiguskindluse põhimõttega.

26. Prantsuse valitsus leiab, et kolmas küsimus muutub vajalikuks ainult siis, kui Euroopa Kohus vastab eitavalt esimesele ja teisele küsimusele. Komisjon väidab, et määruse nr 543/2008 VI lisa punktis 7 sätestatud piirnormid on õiguspärased.

27. Nõustun kohtujurist Mischo poolt kohtuasjas National Farmers’ Union ( 20 ) väljendatud seisukohaga, et õigusnormide puhul ei ole miski muutumatu ning et iga seadusandja on kohustatud kontrollima „[…] kui mitte pidevalt, siis vähemalt perioodiliselt, kas tema poolt kehtestatud eeskirjad vastavad endiselt ühiskonna vajadustele, ning teiseks muutma või kehtetuks tunnistama eeskirjad, mis pole enam kuidagi põhjendatud ega ole seega enam kohased uues kontekstis, milles nad peavad oma mõju avaldama“.

28. Siiski ei ole praegused piirnormid minu arvates liidu õigusega vastuolus järgmistel põhjustel.

29. Esiteks kehtestas komisjon vastavalt määruse nr 1234/2007 artikli 121 punktile e umbes kaheksa aastat tagasi määrusega nr 543/2008 ( 21 ) kodulinnuliha turustusnormide üksikasjalikud rakenduseeskirjad. Kuigi on tõsi, et viimati nimetatud määruse VI ja VII lisas olevad piirnormid on samad, mis varem kehtisid määruses nr 2891/93, ei järeldu pelgalt aja möödumisest, et need (muutmata) piirnormid oleksid nüüd vananenud. Komisjon selgitas oma kirjalikes seisukohtades, et ta on praegu korraldamas täiendavaid teadusuuringuid, viidates konkreetselt ka Doux’ poolt tsiteeritud uuringule. ( 22 ) Seetõttu näib mulle liiga lihtsustatud väita, et komisjon on jätnud täitmata oma kohustuse kontrollida, kas praegused piirnormid on kohased. Komisjon tegeleb selle küsimuse läbivaatamisega. Arvestades, et otsus jätta 1993. aasta piirnormid muutmata tehti 2008. aastal, et on vaja hinnata täiendavaid teadusandmeid ning et kätte on jõudnud 2016. aasta keskpaik, oleks mõistlik eeldada, et komisjon tegutseb kohase haldushoolsusega ning otsustab õige pea, kas piirnorme on vaja muuta või mitte. Sellest ei järeldu tingimata, et piirnormide uuesti hindamine kaasaegsete teaduslike andmete valguses tähendaks, et üleliigse vee piirnorme automaatselt suurendatakse või et kui seda tehakse, siis suurendatakse neid mingi konkreetse protsendimäärani. Sellise otsuse tegemine kuulub põhimõtteliselt liidu seadusandja kaalutlusruumi.

30. Toetamaks oma argumenti, et komisjon on kohustatud perioodiliselt kaasajastama veesisalduse piirnorme, püüab Doux tugineda määruses nr 1234/2007 olevale viitele määruse nr 1906/90 sätetele. Ent määruses nr 1234/2007 puuduvad regulatiivsed sätted, mis kehtestaks sellise konkreetse kohustuse. Määruse nr 1234/2007 põhjendustes 52 ja 105 pelgalt märgitakse, et uus määrus inkorporeerib mitu varasemat akti, sealhulgas määruse nr 1906/90, mis tunnistati määrusega nr 1234/2007 nõuetekohaselt kehtetuks.

31. Samuti ei toeta Doux’ väiteid viide õiguskindluse põhimõttele. See põhimõte nõuab, et liidu õigusnormid peavad võimaldama asjassepuutuvatel isikutel täpselt teada oma kohustuste ulatust, mida need õigusnormid neile ette näevad, ja neil isikutel peab olema võimalik selgelt teada oma õigusi ja kohustusi ning toimida neile vastavalt. ( 23 ) Praegused eeskirjad vastavad sellele põhimõttele, kuivõrd piirnormid, eriti nõrutamiskatse omad VI lisa punktis 7 on oma sisu ja kohaldamisala suhtes ühesed. Nende eeskirjade puudumisel õiguskindlust ei oleks.

32. Seetõttu järeldan, et määruse nr 543/2008 VI lisa punktis 7 sätestatud külmutatud kanade veesisalduse piirnormid on kooskõlas liidu õigusega.

Esimene ja teine küsimus

33. Esimese ja teise küsimusega palub eelotsusetaotluse esitanud kohus juhiseid määruse nr 612/2009 artikli 28 lõike 1 tähenduse kohta, viidates eeskätt nõudele, et eksporditoetuskõlblikud tooted peavad olema „veatu ja standardse turustuskvaliteediga“. Kas see nõue on täidetud, kui ekspordiks mõeldud kodulinnuliha veesisaldus ületab määruse nr 543/2008 artiklis 15 nimetatud piirnorme? Sealhulgas küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas selliseid tooteid turustatakse „normaalsetes tingimustes“ eksporditoetuste maksmist reguleerivate eeskirjade tähenduses.

34. Komisjon tõlgendab määruse nr 543/2008 artiklit 15 ja määruse nr 612/2009 artiklit 28 nii, et nende kohaselt peab külmutatud kodulinnuliha eksporditoetustele kvalifitseerumiseks vastama piirnormidele. Doux ja Prantsuse valitsus ei nõustu selle seisukohaga.

35. Ka mina ei nõustu komisjoni tõlgendusega nende õigusnormide kohta.

– Sissejuhatavad märkused. Nowaco Germany

36. Euroopa Kohus uuris, mida tähendab nõue, et tooted peavad olema „veatu ja standardse turustuskvaliteediga“ kohtuotsuses Nowaco Germany. Pärast kahe külmutatud kanade saadetise uurimist leidsid Saksamaa pädevad asutused, et mõni toode oli vigane – proovidest nähtus, et mõni rümp oli murdunud ja väljaulatuvate luudega. Sellest tulenevalt määrasid pädevad asutused neile saadetistele eksporditoetuseks 0 Saksa marka (mida Finanzgericht hiljem kohandas poolele maksmisele kuulunud eksporditoetusest). Nowaco väitis, et ta järeldas määruse nr 1906/90 artikli 1 lõike 3 esimesest taandest ( 24 ), et selles aktis sätestatud turustamisstandardeid ei kohaldatud kodulinnuliha ekspordile ning et tal on seetõttu õigus saada eksporditoetuste kogu summa.

37. Euroopa Kohus lükkas Nowaco väited tagasi. Seda põhjenduskäiku tasub lähemalt vaadelda.

38. Esiteks tuletas Euroopa Kohus meelde, et ta on juba analoogses kontekstis leidnud „et „veatu ja standardse turustuskvaliteedi“ nõue on toetuse andmise objektiivne üldtingimus ning et toode, mida ei saa [Euroopa Liidu] territooriumil „tavalistel tingimustel“ turustada, ei vasta nendele kvaliteedinõuetele“. ( 25 ) Euroopa Kohus märkis, et „asjaolu, et toote turustatavus „tavalistel tingimustel“ on „veatu ja standardse turustuskvaliteedi” mõiste olemuslik osa, nähtub selgelt põllumajandustoodete eksporditoetusi käsitlevatest õigusaktidest, kuna kõik asjaomased määrused alates määrusest nr 1041/67[ ( 26 )] on eksporditoetuse saamise eeltingimusena kehtestanud nõude, mille kohaselt peab toode olema nii „veatu ja standardse turustuskvaliteediga“ kui ka „tavalistel tingimustel“ turustatav“. ( 27 ) Sellest järeldus, et „selleks, et [Euroopa Liidust] kolmandasse riiki eksporditavat toodet võiks pidada „veatut ja standardset turustuskvaliteeti“ omavaks ja seega eksporditoetuse saamist võimaldavaks, peab seda saama [Euroopa Liidus] „tavalistel tingimustel“ turustada ning see toode peab seega vastama neile kvaliteedinormidele, mida [Euroopa Liidus] kohaldatakse selleks, et seda inimtoiduks turustada“. ( 28 )

39. Seejärel kinnitas Euroopa Kohus, et liidu eeskirjades ei ole sätestatud eksporditavuse tingimusi kui selliseid. Isegi kui toode ei vasta Euroopa Liidus tavalistel tingimustel turustatavuse kriteeriumidena ette nähtud kvaliteedinormidele (tollal neile, mis olid sätestatud määruse nr 1538/91 artiklites 6 ja 7) võib seda põhimõtteliselt eksportida. ( 29 ) Neid nõudeid ei kohaldatud eksporditehingutele endile. Nende normide ülesanne on üksnes kinnitada õigust Euroopa Liidu poolt antavale rahalisele toetusele. ( 30 ) Tõlgendus, mis võimaldab toetada selliste toodete eksporti, mis ei vasta Euroopa Liidus turustamise tingimustele, osutab liidu eksporditoetuste süsteemi järjekindlusetusele. ( 31 )

40. Määrava tähtsusega on see, et Euroopa Kohus eristas seejärel (kohtuotsuse punktis 38) kahte liiki nõudeid. Esimesse liiki kuulusid „määruse nr 1538/91 artikli 6 lõikes 1 ette nähtud miinimumnõuded (nagu muu hulgas võõrlisandite, kõrvallõhna või nähtavate vereplekkide puudumine)“. Need määratleti kui „nõuded, mis puudutavad otseselt toodete kvaliteeti“. Seetõttu tähendas neile nõuetele mittevastamine, et toode ei vasta Euroopa Liidus kohaldatavatele turustamisstandarditele. Teist liiki nõuetele viidati kui „muudele sätetele, mis kvaliteeti ei puuduta (nt toodete müüginimetusi ja markeeringut käsitlevad sätted), mille ülesanne on tarbija ja ettevõtjate teavitamine“. Euroopa Kohus ütles nende nõuete kohta, et neile „ei saa määruse nr 3665/87 artikli 13 kohaldamisel tugineda“ (nimetatud säte reguleeris tollal eksporditoetuste saamist).

41. Minu arvates kehtivad kohtuotsuses Nowaco Germany kindlaks määratud põhimõtted samaväärselt ka käesolevas asjas.

42. Siiski on samuti tähtis märkida, et kohtuotsuses Nowaco Germany määratleti „veatu ja standardse turustuskvaliteediga“ toote kontseptsioon vahetult viitega Euroopa Liidus kehtivatele turustamisstandardeid käsitlevatele üksikasjalikele siseturu eeskirjadele, nimelt määruse nr 1538/91 artiklitele 6 ja 7. Käesolevas asjas on Euroopa Kohtu ees kaks õigusnormide kogumit, mille koostoimet ta peab kaaluma. Esiteks, praegused Euroopa Liidus kehtivad turustamisstandardid. Käesolevas asjas on asjakohasteks standarditeks need, mis sisalduvad määruse nr 543/2008 artiklites 15 ja 16. ( 32 ) Teiseks määruse nr 612/2009 artikli 28 lõikes 1 sätestatud reegel, mis reguleerib tingimusi, mille kohaselt toetusi makstakse ning mis sisaldab tähtsat sätet selle kohta, millal tooteid peetakse vastavaks veatu ja standardse turustuskvaliteedi nõudele. ( 33 )

– Analüüs

43. Alustan sellest, kuidas on ajalooliselt kujunenud eeskirjad, mis reguleerivad inimtarbimiseks kõlbliku kvaliteediga kodulinnuliha liigitamist, ning veesisaldust reguleerivad eeskirjad. Liigitamiseeskirjad sätestati esimest korda määrusega nr 1538/91 (määruse nr 543/2008 eelkäija), mille kohaselt tuli kodulinnuliha liigitada kahte, A- ja B-klassi. A-klassi liigitatud liha oli kõrgema kvaliteediga kui B-klassi liigitatud liha, ent mõlemaid peeti siseturul täielikult turustuskõlblikeks. Kaks aastat hiljem lisati määrusega nr 2891/93 ( 34 ) määrusse nr 1538/91 külmutatud kodulinnuliha veesisalduse piirmääri käsitlevad eeskirjad. Need eeskirjad on püsinud sisuliselt muutmatuna ning paiknevad praegu määruse nr 543/2008 artiklites 15 ja 16.

44. Veesisalduse osas on artiklis 15 sätestatud alusseisukohaks, et külmutatud kanu võib äri- või kaubandustegevuse raames turustada üksnes juhul, kui veesisaldus ei ületa piirnorme, mis määratakse kindlaks nõrutamismeetodi või keemilise meetodi abil. ( 35 ) Ent artikli 16 lõige 6 esimene lõik sisaldab omakorda eriluba, mis võimaldab lubatavaid piirnorme ületava veesisaldusega kanu ikkagi turustada („[…] võtab pädev asutus sobivad meetmed selleks, et lubada asjaomast partiid [Euroopa Liidus] turustada“), ehkki rangeid märgistamisnõudeid järgides („ainult tingimusel, et tapamaja märgistab pädeva asutuse järelevalve all asjaomaste rümpade üksik- ja rühmapakendid lindi või etiketiga, millele on kantud punaste suurtähtedega vähemalt üks X lisas esitatud sõnastustest“). Ülejäänud artikli 16 teine ja kolmas lõik sätestavad täiendavad tagatised, mille eesmärk on tagada, et kui kõnealuseid kanu ELis turustatakse – ning neid selgelt võib seaduslikult sellisel viisil turustada – on need kohaselt ja silmapaistvalt märgistatud.

45. Artikli 16 lõike 6 teise lõigu viimane lause näeb ette vaid ühe erandi neist märgistamiskohustustest: „Kui pädevale asutusele tõendatakse, et […] partii on ette nähtud ekspordiks, võtab pädev asutus kõik vajalikud meetmed, et takistada kõnealuse partii turustamist [Euroopa Liidus]“.

46. Ilmselgelt on võimalik öelda, et sellist etiketti kandvaid kanu esitletakse tarbijale (või ettevõtjale, kes ostab neid hulgi edasiseks töötlemiseks) teistmoodi kui kanu, mille veesisaldus jääb määrusega nr 543/2008 kehtestatud piirnormidesse. Selles ongi kogu asja mõte. Üksikasjalikud eeskirjad artiklis 16 tagavad, et ostjat on tänu rangetele märgistamisnõuetele teavitatud asjaolust, et selliselt märgistatud kanad on suurema veesisaldusega. Pole raske ette kujutada, et ostja võib vastavalt eeldada, et ta maksab nende kanade eest madalamat hinda kui kanade eest, mis ei ole selliselt märgistatud. Ent mõlemal juhul on tegemist kanadega, mida võib Euroopa Liidus seaduslikult turustada. Näib mõistlik eeldada, et nad konkureerivad omavahel.

47. Siin näib mulle kohane tuletada meelde, et Euroopa Kohus eristas kohtuotsuses Nowaco ühelt poolt nõudeid, „mis puudutavad otseselt toodete kvaliteeti“, ja teiselt poolt muid sätteid, „mis kvaliteeti ei puuduta (nt toodete müüginimetusi ja markeeringut käsitlevad sätted)“. Esmapilgul näib artikli 16 lõikes 6 sätestatud nõue olevat märgistamisnõue, mis, eeldusel, et seda järgitakse, lubab selliselt märgistatud toodet EL turule viia just nagu mis tahes muid kanu, mis vastavad kõikidele muudele toodete kvaliteedi nõuetele. Naasen selle küsimuse juurde allpool, kui uurin täpsemalt mõistet „normaalsetes tingimustes“. ( 36 )

48. Rõhutan, et see, kas külmutatud kanad, mille pealt Doux taotles toetust, vastasid kõikidele muudele toodete kvaliteedi nõuetele või mitte, on faktilise asjaoluna täielikult eelotsusetaotluse esitanud kohtu tuvastada. Põhimõtteline küsimus on siin selles, kas veesisalduse piirnorme ületavaid kanu võib seaduslikult Euroopa Liidus turustada. Vastus sellele põhimõttelisele küsimusele näib olevat jaatav.

49. Käsitlen nüüd seda konkreetset määruse nr 612/2009 artikli 28 lõike 1 reeglit, mis reguleerib toetuskõlblikkust. Kas põhikohtuasjas arutusel olevad tooted olid „veatu ja standardse turustuskvaliteediga“, vastates sellega nimetatud sätte esimesele lõigule?

50. Artikli 28 lõike 1 teises lõigus on sätestatud, et tooteid peetakse veatu ja standardse turustuskvaliteedi nõudele vastavaks, kui: 1) neid saab „normaalsetes tingimustes ühenduse territooriumil turustada toetusetaotluses esitatud nimetuse all“ ( 37 ) ning kui 2) „inimeste tarbeks mõelduna ei välista ega piira toodete omadused ja seisukord oluliselt nende kasutamist kõnealusel eesmärgil“.

51. Teise tingimuse puhul on asi suhteliselt lihtne.

52. Doux on esitanud näiteid Prantsuse ametiasutuste välja antud terviseohutuse sertifikaatidest, millest nähtub, et kõnealune kodulinnuliha on sertifitseeritud kui „terve“, kuivõrd sellest muu hulgas ei leitud nakkushaiguste tekitajaid ning see oli valmistatud vastavalt liidu hügieenieeskirjadele ning oli kõlblik inimtoiduks.

53. Ühelt poolt, ehkki määruses nr 543/2008 puudub vett üle piirnormide sisaldava kodulinnulihale terviseohutuse sertifikaadi saamise nõue, on eelotsusetaotluse esitanud kohtul õigus selle sertifikaadi olemasolu arvesse võtta, kui ta hindab määruse nr 612/2009 artikli 28 lõike 1 teises lõigus sätestatud teise tingimuse täidetust.

54. Teiselt poolt puudub vajadus kõnealuse kodulinnuliha liigitamiseks A-klassi määruse nr 543/2008 artikli 7 tähenduses, kuna ka B-klassi liigitatud kanad vastavad sellele tingimusele. ( 38 ) Seega peab inimtarbimiseks mõeldud eksporditava kodulinnuliha kvaliteet olema oma kasutuseesmärgiks kõlblik, ent ei ole vaja tõendada, et tegemist on parima Euroopa Liidus toodetud lihaga.

55. Ent ehkki teine tingimus tuleb täita, ei piisa sellest toetuse saamiseks. Asjaolust, et kõnealused tooted vastavad hügieeninõuetele ning on äritehingu esemeks, ei tulene, et neid tuleks lugeda turustuskõlblikeks normaalsetes tingimustes ning seega pidada veatu ja standardse turustuskvaliteediga toodeteks. ( 39 )

56. Kuidas on seega olukord seoses esimese tingimusega, et asjaomast kodulinnuliha turustatakse „normaalsetes tingimustes“?

57. Siin on kohe vaja uurida kahte kohtuotsust, milles Euroopa Kohus otsustas, et tooteid ei turustatud normaalsetes tingimustes.

58. Kohtuasjas SEPA eksportis ettevõtja kolmandatesse riikidesse selliste loomade liha, mis olid tapetud eritapamajades (mida tunti kui „kinniseid tapamaju“) vastavalt Saksamaal kehtinud siseriiklikele meetmetele, mis puudutasid liha hügieeninõudeid ning loomade tapmist haiguse tõttu või eripõhjusel (näiteks õnnetusjuhtumite tõttu). Asjaomasele ettevõtjale anti eksporditoetusi sellistest loomadest toodetud lihale kuni oktoobrini 1997. Novembris 1997 jättis siseriiklik pädev asutus rahuldamata eksporditoetuse taotluse, mis puudutas erimeetmete korras tapetud veistelt saadud külmutatud veiseliha saadetist, selle alusel, et asjaomased tooted ei olnud „veatu ja standardse turustuskvaliteediga“. Ehkki kõnealune liha oli sertifitseeritud kui inimtoiduks kõlblik, kehtisid selle suhtes Saksa õiguses olulised piirangud. Need piirangud hõlmasid sellise liha tootmist, käitlemist ja turustamist. Eelkõige võis kõnealust liha müüa vaid pädevate asutuste loa alusel ja järelevalve all kinniste tapamajade teatavates müügipunktides. Samuti kehtisid selle liha suhtes (tollases) ühenduses ringluse piirangud, kuna seda võis turustada ainult kohalikel turgudel. Euroopa Kohus otsustas, et selliste piirangutega tooteid ei või pidada turustatavaks normaalsetes tingimustes.

59. Mulle näib, et need asjaolud on väga erinevad neist, mida on silmas peetud määruse nr 543/2008 artikli 16 lõikes 6. Selle sätte esimese ja kolmanda lõigu kohaselt, eeldusel et toode on märgistatud kohaselt, „võtab pädev asutus sobivad meetmed selleks, et lubada asjaomast partiid [Euroopa Liidus] turustada“.

60. Kohtuotsus Fleisch-Winter käsitles samuti külmutatud veiseliha eksporditoetuse taotluse rahuldamata jätmist. Valitses kahtlus, et asjaomane liha oli toodetud Ühendkuningriigis ja imporditud Belgiasse veiste spongioosse entsefalopaatia (edaspidi „BSE“) eest kaitsmiseks kehtestatud eeskirjades sätestatud ekspordikeeldu rikkudes. ( 40 )

61. Kindlasti ei saa pidada normaalsetes tingimustes turustatavateks tooteid, mille suhtes kehtib Euroopa Liidu territooriumil ning kolmandatesse riikidesse eksportimise keeld vastuseks BSE kriisi taolisele olukorrale. Jällegi näib mulle, et käesolevas asjas on asjaolud väga erinevad.

62. Määruse nr 543/2008 artikli 16 lõige 6 on lubav säte. Kaugel sellest, et keelata sellise kodulinnuliha müük, mille veesisaldus ületab piirnorme, lubab artikli 16 lõige 6 sõnaselgelt seda turustada tingimusel, et see on silmapaistvalt märgistatud. ( 41 )

63. Seetõttu näib olevat mõistlik sellest sättest järeldada, et liidu seadusandja oli seisukohal, et kanaliha, mis on muus osas oma kasutuseesmärgiks kõlblik „võib äri- või kaubandustegevuse raames turustada [Euroopa Liidus]“, isegi kui selle veesisaldus ületab piirnorme, tingimusel et see on tähistatud vastava etiketiga.

64. Selline märgistamisnõue ei sea asjaomaste toodete tootmisele, käitlemisele ega turustamisele märkimisväärseid piiranguid võrreldes kodulinnulihaga, mis vastab piirnormidele. Nii (näiteks) puudub nõue, et üle piirnormide vett sisaldavaid kanu tuleks toota teatavates kohtades, et neid tuleks turustada piirnormidele vastavate kanade omadest erinevates müügikohtades või et neid võib kasutada ainult teataval viisil töödelduna või teatavatel eesmärkidel.

65. Seetõttu näib mulle, et kui puuduvad meetmed, mis piiraksid asjaomase kodulinnuliha ringlust Euroopa Liidu territooriumil või mis märkimisväärselt piiraksid kõnealuse toote tootmist, käitlemist või turustamist liikmesriigis, kus asjaomaseid kodulinde kasvatatakse, siis etiketi lisamine vastavalt määruse nr 543/2008 artikli 16 lõikele 6 ei tähenda, et seda liha ei turustata Euroopa Liidu territooriumil „normaalsetes tingimustes“.

66. Tuletan samuti meelde, et kohtuotsuses Nowaco Germany märkis Euroopa Kohus sõnaselgelt, et „muudele sätetele, mis kvaliteeti ei puuduta (nt toodete müüginimetusi ja markeeringut käsitlevad sätted), mille ülesanne on tarbija ja ettevõtjate teavitamine, ei saa [toetuse andmisest keeldumiseks] tugineda“ (punkt 38, kohtujuristi kursiiv). ( 42 ) Mulle näib, et etiketi lisamine vastavalt määruse nr 543/2008 artikli 16 lõikele 6 määratleb toote kui „kana, mille veesisaldus ületab EÜ normi“ ning selles mõttes annab see etikett tootele erineva nimetuse võrreldes „standardse kanaga“. ( 43 ) Ostja võib eeldada, et ülemäärast vett sisaldavaid kanu turustatakse madalama hinnaga kui neile normidele vastavaid. Ning selle etiketi ülesandeks on teavitada tarbijaid ja ettevõtjaid.

67. Lõpuks lisan täielikkuse huvides, et määruse nr 612/2009 artikli 28 lõike 1 neljandas lõigus on sätestatud, et toetust „antakse siiski ka juhul, kui sihtriigis kohaldatakse eksporditud toodetele kohustuslikke erinõudeid, eelkõige sanitaar- ja hügieeninõudeid, mis ei vasta ühenduses kehtivatele normidele ja tavadele“. ( 44 ) Sellised eeskirjad pakuvad eeldatavasti tarbijakaitset ja/või tooteteavet tasemel, mida selle kolmanda riigi pädevad asutused peavad kohaseks. Selline näib vähemasti olevat liidu seadusandja sõnaselge lähenemine, kui ta sätestas, et sellistel asjaoludel „antakse“ toetust (kohtujuristi kursiiv). Euroopa Kohtul puudub teave, mis näitaks, kas nimetatud säte hõlmab või võiks hõlmata kõnealuseid tooteid. Ka see on küsimus, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus peab vajaduse korral uurima.

– Aluseks olevad kaalutlused

68. Komisjon väidab, et tuleb meeles pidada, et eksporditoetuste andmise korra eesmärk on anda rahalist toetust maailmaturule eksporditud toodetele ning vältida selliste toodete ülemäärasust siseturul, mis tooks kaasa madalamad hinnad ning ettevõtjate väheneva tootluse. ( 45 ) Piirnorme ületav kodulinnuliha ei peaks olema toetuskõlblik, kuna ta ei konkureeri neile reeglitele vastava kodulinnulihaga. Madala kvaliteediga külmutatud kanade eksportimine kahjustab liidu põllumajandustoodete kuvandit ega vääri seetõttu rahalist toetust.

69. Mind selline seisukoht ei veena.

70. Esiteks ei ole eelotsusetaotluses antud Euroopa Kohtule teavet selle kohta, kuidas piirnormidele vastavat kodulinnuliha ning neid norme ületavat kodulinnuliha Euroopa Liidus turustatakse. Mõlemat liiki külmutatud kanu võidakse, aga ei pruugita müüa samas turustusahela punktis sama liiki ostjatele samadel eesmärkidel. Teiseks ei ole märgitud, kas kõnealuse kodulinnuliha suhtes oli tõendatud, et see oli ette nähtud ekspordiks vastavalt määruse nr 543/2008 artikli 16 lõike 6 teisele lausele. ( 46 ) Kui see oli nii, siis oleks pädev asutus pidanud võtma vajalikke meetmeid, et takistada piirnorme ületava kodulinnuliha turustamist Euroopa Liidus ning faktiline küsimus, kas see konkureerib piirnormidele vastava kodulinnulihaga, ei pruugi tekkida. ( 47 ) Kolmandaks näib intuitiivselt usutav eeldada, et liidu territooriumil vastavalt määruse nr 543/2008 artikli 16 lõike 6 märgistamiseeskirjadele turustatavad külmutatud kanad konkureerivad Euroopa Liidus tõenäoliselt vahetult piirnormidele vastava kodulinnulihaga. ( 48 ) Muidugi peab siseriiklik kohus tuvastama kõik vajalikud faktilised asjaolud. Lõpuks näib veidi tendentslik väita, et „madala kvaliteediga“ külmutatud kanade eksportimine „kahjustaks“ liidu põllumajandustoodete kuvandit, kui sama toodet võib, nagu oleme näinud, seaduslikult Euroopa Liidus turustada.

71. Rõhutaksin samuti, et see, kas need konkreetsed külmutatud kanad olid või ei olnud tegelikult vastavalt artikli 16 lõikele 6 märgistatud kui liigse veesisaldusega, ei oma tähtsust, kaaludes põhimõttelist küsimust, kas sellised kanad on „veatu ja standardse turustuskvaliteediga“. Kui neid kanu müüakse liidu siseturul, siis peavad nad muidugi olema märgistatud. Ent faktiliste asjaolude kohaselt olid need saadetised eksportimisel.

72. Seetõttu ma järeldan, et külmutatud ja sügavkülmutatud kanu, mis sisaldavad vett määruse nr 543/2008 artikli 15 lõike 1 ette nähtud piirnormidest rohkem, võib pidada „veatu ja standardse turustuskvaliteediga“ toodeteks selle alusel, et seda kodulinnuliha võib Euroopa Liidu territooriumil turustada „normaalsetes tingimustes“ määruse nr 612/2009 artikli 28 lõike 1 tähenduses, tingimusel et see on märgistatud vastavalt määruse nr 543/2008 artikli 16 lõikele 6 ning tingimusel et selle suhtes ei kohaldata erimeetmeid, eelkõige selliseid, mis piiravad selle ringlust liidu territooriumil või kohalikul tasandil liikmesriigis või mis oluliselt piiravad selle tootmist, käitlemist või turustamist.

Neljas küsimus

73. Neljanda küsimusega küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas külmutatud kanade piirnorme ületava veesisalduse kindlaksmääramiseks kasutatavad testid on piisavalt täpsed või kas Prantsuse ametivõimud peavad kehtestama määruse nr 543/2008 artikli 18 lõike 2 alusel meetmed ekspordi suhtes vajalike kontrollide läbiviimiseks.

74. Ehkki määrused on muidugi siseriiklikus õiguses vahetult kohaldatavad, kehtib selle reegli suhtes erand olukorras, kus asjaomase määruse sätted ei ole piisavalt täpsed. ( 49 ) Määruse nr 543/2008 artikli 18 lõige 2 kuulub selle erandi kohaldamisalasse, kuna selles on just nimelt nõutud liikmesriikidelt konkreetsete meetmete kehtestamist muu hulgas artiklites 15 ja 16 sätestatud kontrollide tegemiseks seoses Euroopa Liidus turustatavate külmutatud kanadega.

75. Ent käesoleval juhul on meil tegemist rahalise toetuse andmisega ettevõtjatele kolmandatesse riikidesse eksportimiseks ette nähtud külmutatud kodulinnuliha eest ning need eeskirjad ei ole kohaldatavad. Sellist olukorda reguleerib hoopis määruse nr 1276/2008 artikli 5 lõige 4, milles on sätestatud, et tolliasutus peab tagama, et eksporditavad tooted on veatu ja standardse turustuskvaliteediga vastavalt (põhikohtuasja asjaolude toimumise ajal) määruse nr 612/2009 artikli 28 lõikele 1. Seda tehes peab tolliasutus võtma arvesse kohaldatavaid liidu õigusnorme, sealhulgas määruse nr 543/2008 artiklit 15 ning samuti kõiki teisi asjakohaseid sätteid, mis puudutavad näiteks loomade tervist. Määruse nr 1276/2008 artikli 5 lõikes 4 ei ole sätestatud liikmesriikidele kohustust võtta konkreetseid meetmeid.

76. Sellest tulenevalt järeldan, et liikmesriikidel ei ole määruse nr 543/2008 kohaselt kohustust kehtestada konkreetsed meetmed tuvastamaks, kas eksporditavate külmutatud kanade veesisaldus ületab selle määruse VI ja VII lisas sätestatud piirmäärasid.

Viies küsimus

77. Määruse nr 543/2008 artikli 16 lõikes 2 on sätestatud, et külmutatud kanade regulaarsed veesisalduse kontrollid tuleb kõikides tapamajades läbi viia vähemalt kord kahe kuu jooksul vastavat VI või VII lisale. Kui selliste kontrollide tulemustest nähtub, et veesisaldus ületab piirnorme, ei peeta asjaomaseid tooteid vastavaks määrusele nr 543/2008. Ent tapamaja võib artikli 16 lõike 5 kohaselt nõuda tulemuste kontrollanalüüsi. Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib viienda küsimusega, kas eksportijatel on vastavalt nendele sätetele samuti õigus nõuda kontrollanalüüsi seoses ekspordiks ette nähtud kodulinnulihaga ning kas sellised kontrollid tuleks läbi viia asjaomaste ettevõtjate juuresolekul.

78. Minu arvates on vastus sellele küsimusele ei.

79. Esiteks nähtub määruse nr 543/2008 artikli 16 lõikest 2 selgelt, et külmutatud kanade veesisalduse kontrollid (millele osutatakse artikli 15 lõikes 1) ei ole nõutavad rümpade puhul, mis on ette nähtud üksnes ekspordiks. Nagu ma olen juba märkinud, ei selgu eelotsusetaotlusest, kas asjaomaste toodete suhtes oli tõendatud, et need kuuluvad üksnes eksportimisele (või kui mitte, siis mis hetkel täpselt nad muutuvad üksnes eksporditavateks toodeteks).

80. Teiseks reguleerib ekspordiks ette nähtud toodete kontrollimist tolliseadustik. Seega ei kehti sellel etapil artikli 16 lõigetes 2 ja 5 sätestatud normid, mis hõlmavad liidu territooriumil turustatavaid külmutatud kanu. Tolliseadustikus „[…] on ette nähtud teatav koostöö eksportija ja liikmesriigi tolli vahel […]“. ( 50 ) Põhikohtuasja faktiliste asjaolude toimumise ajal oli deklarandil (või põhikohtuasja kontekstis eksportijal) õigus olla kauba kontrollimise ning proovide ja näidiste võtmise juures. Seejuures on tähtis, et tal oli samuti õigus nõuda asjaomase kauba täiendavat kontrolli või uute proovide ja näidiste võtmist, kui ta leidis, et pädevate asutuste saadud tulemused ei kehti. ( 51 )

81. Kolmandaks kinnitab eksportija eksporditoetuse taotluse esitamisega sõnaselgelt või vaikimisi jätkuvalt, et asjaomane toode on „veatu ja standardse turustuskvaliteediga“. Kui siseriiklik asutus seab deklaratsiooni kahtluse alla, peab eksportija siseriiklike tõendamisreeglite kohaselt tõendama, et see nõue on tegelikult täidetud. Sellisele asjade korraldusele ei näi esmapilgul leiduvat vastuväiteid. Lisan, et harta artikkel 41 käsitleb ainuüksi – nagu artikli 41 lõikest 1 sõnaselgelt ilmneb – üksikisiku õigust sellele, et „liidu institutsioonid, organid ja asutused käsitleksid tema küsimusi erapooletult, õiglaselt ning mõistliku aja jooksul“. Seetõttu ei saa see säte olla asjakohane ettevõtja suhetes tolliasutustega.

82. Ja lõpuks, kuna määruse nr 543/2008 artikli 16 lõiget 2 ei kohaldata ekspordiks mõeldud külmutatud kodulinnuliha kontrolli korrale, siis ei kohaldata sellisel puhul ka artikli 16 lõikes 5 sätestatud õigust kontrollanalüüsile.

Ettepanek

83. Kõike eeltoodut arvestades olen arvamusel, et Euroopa Kohtul tuleks vastata Tribunal administratif de Rennes’i (Rennes’i halduskohtu (Prantsusmaa)) küsimustele järgmiselt: — Komisjoni 16. juuni 2008. aasta määruse (EÜ) nr 543/2008, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 (teatavate kodulinnuliha turustusnormide kohta) üksikasjalikud rakenduseeskirjad, VI lisa punktis 7 sätestatud külmutatud kanade veesisalduse piirnormid on kooskõlas liidu õigusega. — Külmutatud ja sügavkülmutatud kanu, mis sisaldavad vett määruse nr 543/2008 artikli 15 lõike 1 ette nähtud piirnormidest rohkem, võib pidada „veatu ja standardse turustuskvaliteediga“ toodeteks selle alusel, et seda kodulinnuliha võib Euroopa Liidu territooriumil turustada „normaalsetes tingimustes“ komisjoni 7. juuli 2009. aasta määruse (EÜ) nr 612/2009, milles sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad, artikli 28 lõike 1 tähenduses, tingimusel et see on märgistatud vastavalt määruse nr 543/2008 artikli 16 lõikele 6 ning selle suhtes ei kohaldata erimeetmeid, eelkõige selliseid, mis piiravad selle ringlust liidu territooriumil või kohalikul tasandil liikmesriigis või mis oluliselt piiravad selle tootmist, käitlemist või turustamist. — Liikmesriikidel ei ole määruse nr 543/2008 kohaselt kohustust kehtestada konkreetsed meetmed tuvastamaks, kas eksporditavate külmutatud kanade veesisaldus ületab selle määruse VI ja VII lisas sätestatud piirmäärasid. — Määruse nr 543/2008 artikli 16 lõiked 2 ja 5 ei reguleeri ekspordiks mõeldud külmutatud kodulinnuliha kontrolli korda. Asjakohased eeskirjad on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta määruses (EÜ) nr 450/2008, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik.

( 1 ) Algkeel: inglise.

( 2 ) Komisjoni 16. juuni 2008. aasta määrus (EÜ) nr 543/2008, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 (teatavate kodulinnuliha turustusnormide kohta) üksikasjalikud rakenduseeskirjad (ELT 2008 L 157, lk 46). Selle määrusega tunnistati kehtetuks komisjoni 5. juuni 1991. aasta määrus (EMÜ) nr 1538/91, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EMÜ) nr 1906/90 (teatavate kodulinnuliha turustusnormide kohta) üksikasjalikud rakenduseeskirjad (EÜT L 143, lk 11; ELT eriväljaanne 03/11, lk 272). Vt käesoleva ettepaneku 5. joonealune märkus.

( 3 ) Komisjoni 7. juuli 2009. aasta määrus (EÜ) nr 612/2009, milles sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad (ELT L 186, lk 1).

( 4 ) ELT 2010, C 83, lk 389 (edaspidi „harta”).

( 5 ) Nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrus (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus) (ELT 2007, L 299, lk 1). Selle määrusega tunnistati kehtetuks nõukogu 26. juuni 1990. aasta määrus EMÜ nr 1906/90 kodulindude turustusnormide kohta (EÜT L 173, lk 1; ELT eriväljaanne 03/10, lk 92). Kuigi määrus nr 1234/2007 oli kehtiv liidu õigusakt põhikohtuasjas käsitletavate sündmuste toimumise ajal, on see ise hiljem tunnistatud kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrusega (EL) nr 1308/2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus (ELT L 347, lk 671).

( 6 ) Vt lisaks määruse nr 1234/2007 artikkel 116. XIV lisa B osa punkt 2 sisaldus varem määruse nr 1906/90 artikli 1 lõike 3 esimeses taandes.

( 7 ) A- ja B-klasse eristatakse kontrollide ja proovide alusel vastavalt defektide arvule partiis, millest on võetud proovid. Artikli 8 lõikes 2 on toodud tabel, millest nähtub lubatud defektsete ühikute arv partiis. B-klassi kanade puhul on lubatud defektsete ühikute arv kahekordne A-klassi kanade omast (artikli 8 lõige 4). Euroopa Liidus toodetud kodulinnuliha osas peavad siseriiklikud pädevad asutused keelama selliste partiide turustamise, mille defektsete ühikute arv on suurem kui on lubatud B-klassi liigitatud kanadel (artikli 8 lõige 5).

( 8 ) Veesisalduse piirmäärad (edaspidi „piirnormid“) on kehtestatud VI lisas („Sulamiskao määramine (nõrutamiskatse)“) ja VII lisas („Kanade kogu veesisalduse määramine (keemiline katse)“). „Nõrutamiskatse“ on meetod, mida kasutatakse külmutatud või sügavkülmutatud kanade (käesolevat ettepanekut tuleks lugeda nii, et „külmutatud kanad“ hõlmavad ka sügavkülmutatud kanasid) sulatamisel eralduva vee hulga määramiseks. Kui ületatakse järgmisi piirnorme, siis on töötlemise käigus imendunud üleliigset vett: 1) õhkjahutus 1,5%; 2) õhkpiserdusjahutus 3,3%; ning 3) sukeljahutus 5,1% (VI lisa punkt 7). „Keemilist testi“ kasutatakse külmutatud kanade kogu veesisalduse määramiseks. See test hõlmab homogeenitud kodulinnurümpadest võetud proovide vee- ja proteiinisisalduse määramist. Tulemused arvutatakse vastavalt reeglitele VII lisa punktis 6, kus on sätestatud selleks teatavad valemid. Punktis 6.5 on sätestatud, et kui (punkti 6.2. alusel arvutatud) seitsme rümba keskmine veesisaldus ei ole suurem kui punktis 6.4. (milles on sätestatud valemid õhkjahutuse, õhkpiserdusjahutuse ja sukeljahutuse protsessiga kaasneva tehniliselt vältimatu veesisalduse kindlaksmääramiseks) esitatud väärtus, käsitatakse kontrollitavat kodulinnuliha kogust standardile vastavana.

( 9 ) Artikli 15 lõige 2.

( 10 ) Artikli 16 lõikes 6 nimetatud etiketi sõnastus on sätestatud X lisas järgmiselt: „Veesisaldus ületab [EL] normi“.

( 11 ) Määrusega nr 612/2009 tunnistati kehtetuks ja asendati komisjoni 15. aprilli 1999. aasta määrus (EÜ) nr 800/1999, milles sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad (EÜT 1999, L 102, lk 11; ELT eriväljaanne 3/25, lk 129). See määrus omakorda oli tunnistanud kehtetuks ja asendanud komisjoni 27. novembri 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 3665/87, milles sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad (EÜT 1987, L 351, lk 1).

( 12 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta määrus (EÜ) nr 450/2008, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (ajakohastatud tolliseadustik) (ELT L 145, lk 1). Selle määrusega tunnistati kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/06, lk 3), millele komisjon viitab oma kirjalikus seisukohas. Määrus nr 450/2008 tunnistati kehtetuks ja asendati alates 29. oktoobrist 2013 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määrusega (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik, (ELT 2013 L 269, lk 1). Vt lisaks käesoleva ettepaneku punkt 14 ja 14. joonealune viide.

( 13 ) Komisjoni 17. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 1276/2008 toetust või muid summasid saavate põllumajandustoodete ekspordi füüsiliste kontrollidega teostatava järelevalve kohta (ELT 2008 L 339, lk 53).

( 14 ) Eelotsusetaotluses puudub teave selle koha, millal täpselt Doux’ ekspordiks ette nähtud külmutatud kanade partiisid kontrolliti. Seetõttu analüüsin käesolevat asja vaidlustatud otsuse tegemise ajal kehtinud liidu õiguse alusel.

( 15 ) Kohtuotsus, 7.9.2006, C‑353/04, EU:C:2006:522 (edaspidi kohtuotsus „Nowaco Germany“).

( 16 ) Kohtuotsus, 17.7.2008, Raccanelli, C‑94/07, EU:C:2008:425, punktid 24–27 ja seal viidatud kohtupraktika.

( 17 ) Doux peab minu arusaamise kohaselt „karistuste“ all silmas eksporditoetuste taotlemisega seotud külmutatud garantiikirjade väärtust. Nende summa on kokku 52106394,36 eurot.

( 18 ) Doux’ väitel nähtub teadusuuringutest, et arengusuunad kodulindude aretuses ja nende vanus/kaal tapmisel võib kaasa tuua füsioloogilised muutused Euroopa Liidu toodetud kanaliha veesisalduses (st vesi, mis nt kanades tavaliselt sisaldub), mis õigustab ettenähtud piirmäärade perioodilist läbivaatamist. Nii on füsioloogiline veesisaldus kaasaegsetes kodulindudes suurem kui see oli nendes lindudes, keda kasvatati piirnormide kehtestamise ajal 1993. aastal. Sellest ajast peale on muutunud nii lihatõud kui ka linnukasvatustehnikad. Selle tulemusel on tänapäeval liha allikaks nooremad ning suurema füsioloogilise veesisalduse ja madalama proteiinisisaldusega linnud kui varem.

( 19 ) Doux tugineb määruse nr 1906/90 põhjendusele 7, milles märgitakse, et tõenäoliselt vajavad selle määruse rakendamiseks kehtestatavad rakenduseeskirjad sagedast muutmist, arvestades küsimuste peamiselt tehnilist laadi.

( 20 ) C‑241/01, EU:C:2002:415, punkt 51.

( 21 ) Selle määruse VI ja VII lisas sätestatud piirnormid on eeskirjad, mis käsitlevad veeimendumise protsente värske, külmutatud ja sügavkülmutatud rümpade valmistamisel määruse nr 1234/2007 artikli 121 punkti e alapunkti vii tähenduses.

( 22 ) Hiljutine komisjoni tellitud uuring kannab pealkirja „ELis kasvatatud kodulinnuliha veesisalduse uuring“, Lõpparuanne (Aruanne LGC CPFC/2012/492). Selles uuringus võeti proove linnukarjadest seitsmes liikmesriigis, mis kokku esindavad 2009. aasta näitajate kohaselt rohkem kui 70% kogu liidu kodulinnulihatoodangust. Uuringus järeldati, et nooremates lindudes oli veidi rohkem vett ja veidi vähem proteiini võrreldes eelmise uuringu (1993) tulemustega, ning et on vettpidavaid tõendeid, mis toetavad otsust muuta liidu õiguses sätestatud piirmäärasid, et need kajastaksid Euroopa Liidus 2012. aastal kasvatatud kanu (lk 8).

( 23 ) Vt mh kohtuotsus, 29.3.2011, ArcelorMittal Luxembourg vs. komisjon ja komisjon vs. ArcelorMittal Luxembourg jt, liidetud kohtuasjad C‑201/09 P ja C‑216/09 P, EU:C:2011:190, punkt 68, ning hilisemast ajast kohtuotsus, 10.9.2015, NannokaVulcanusIndustries, C‑81/14, EU:C:2015:575, punkt 61.

( 24 ) Määruse nr 1906/90 artikli 1 lõike 3 esimeses taandes oli sätestatud: „Käesolev määrus ei kehti – [Euroopa Liidust] eksporditava kodulinnuliha kohta“. Samaväärne säte sisaldus käesoleva asja faktiliste asjaolude toimumise ajal määruse nr 1234/2007 XIV lisa B osa punktis I alapunkti 2 alapunktis A.

( 25 ) Punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika.

( 26 ) Komisjoni 21. detsembri 1967. aasta määrus nr 1041/67/EMÜ, milles sätestatakse ühtsesse hinnasüsteemi kuuluvatele toodetele eksporditoetuste andmise üksikasjalikud rakendamiseeskirjad (EÜT 1967, L 314, lk 9).

( 27 ) Punkt 28.

( 28 ) Punkt 30.

( 29 ) Punkt 35.

( 30 ) Punkt 36.

( 31 ) Punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika.

( 32 ) Need sätted sisaldusid varem määruse nr 1538/91, mida on muudetud määruse nr 2891/93 artikli 1 lõikega 7, artikli 14a lõikes 1.

( 33 ) See säte kehtestati esimest korda määruse nr 800/1999 artikliga 21. Euroopa Kohus on leidnud, et see säte kinnitas selle jõustumise ajal valitsenud õiguslikku olukorda, vt kohtuotsus Nowaco Germany, punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika.

( 34 ) Komisjoni 21. oktoobri 1993. aasta määrus (EMÜ) nr 2891/93 (EÜT L 263, lk 12; ELT eriväljaanne 03/15, lk 160).

( 35 ) Vt käesoleva ettepaneku 8. joonealune märkus.

( 36 ) Vt käesoleva ettepaneku punktid 62–65.

( 37 ) Toote turustatavus „normaalsetes tingimustes“ on veatu ja standardse turustuskvaliteedi nõude olemuslik aspekt: vt kohtuotsus, 1.12.2005, Fleisch-Winter, C‑309/04, EU:C:2005:732 (edaspidi „kohtuotsus Fleisch-Winter“), punkt 21.

( 38 ) Euroopa Liidu siseturul ei või turustada ainult kanasid, mille kvaliteet on madalam B‑klassist: vt käesoleva ettepaneku 7. joonealune märkus.

( 39 ) Kohtuotsus, 26.5.2005, SEPA, C‑409/03, EU:C:2005:319 (edaspidi „kohtuotsus SEPA“), punkt 30.

( 40 ) Komisjoni 27. märtsi 1996. aasta otsus 96/239/EÜ erakorraliste kaitsemeetmete kohta veiste spongioosse entsefalopaatia suhtes (EÜT L 78, lk 47), komisjoni 11. juuni 1996. aasta otsusega 96/362/EÜ (EÜT 1996 L 139, lk 17) muudetud redaktsioonis, mille artikkel 1 keelas Ühendkuningriigil eksportida selles liikmesriigis tapetud veiste liha teistesse liikmesriikidesse või kolmandatesse riikidesse.

( 41 ) Vastavalt artikli 16 lõike 6 kolmandale lõigule peavad etiketid olema silmapaistvad ning nende tähed üksikpakenditel vähemalt 1 cm kõrgused ja rühmapakenditel vähemalt 2 cm kõrgused.

( 42 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 40.

( 43 ) Määruse nr 543/2008 X lisas on ette kirjutatud märgistamiseks kasutatava etiketi sõnastus.

( 44 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 10.

( 45 ) Komisjoni sõnul on see poliitika nüüd muutunud ning uut seisukohta kajastab määrus nr 1308/2013.

( 46 ) Doux’ kirjalike seisukohtade lisa 4 sisaldab kolme attestations sanitares’i (terviseohutuse sertifikaadi) näidist. Üks sertifikaat kannab kuupäeva 31. mai 2013. Ülejäänud kahel sertifikaadil kuupäev puudub. Neist terviseohutuse sertifikaatidest nähtub, et Prantsuse ametivõimud kinnitasid, et kodulinnuliha oli kõigil kolmel juhul ekspordiks heaks kiidetud. Ent ei ole selge, kas need sertifikaadid hangiti eesmärgiga tõendada, et kõnealune kodulinnuliha on ette nähtud ekspordiks, või et üleüldse tõendada midagi määruse nr 543/2008 artikli 16 lõike 6 tähenduses.

( 47 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 66.

( 48 ) Nii võib toimida vahetu konkurents Euroopa Liidus seaduslikult turustatavate kaht liiki kanade vahel, võimaldades valida toote X (kõrgema hinnaga kanad, mis sisaldavad vett piirnormide piires) ja toote Y (madalama hinnaga kanad, mis sisaldavad vett piirnormidest rohkem) vahel.

( 49 ) Kohtuotsus, 7.7.2011, Rakvere Piim ja Maag Piimatööstus, C‑523/09, EU:C:2011:460, punktid 16–18 ja seal viidatud kohtupraktika.

( 50 ) Kohtuotsus Nowaco Germany, punkt 63.

( 51 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 11.