Kohtuasi C‑82/09

Dimos Agiou Nikolaou Kritis

versus

Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Symvoulio tis Epikrateias)

Määrus (EÜ) nr 2152/2003 – Metsade ja keskkonna vastastikuse mõju seire liidus – Mõisted – Mõisted „mets” ja „muu metsamaa” – Kohaldamisala

Kohtuotsuse kokkuvõte

Keskkond – Metsade kaitse – Metsade ja keskkonna vastastikuse mõju seire – Määrus nr 2152/2003

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 2152/2003, artikli 3 punktid a ja b)

Määruse nr 2152/2003 metsade ja keskkonna vastastikuse mõju seire kohta ühenduses (Forest Focus) artikli 3 punktide a ja b sätteid, mis määratlevad selle määruse kohaldamisel kasutatavad mõisted „mets” ja „metsamaa”, tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis sisaldavad neist mõistetest erinevaid määratlusi seoses tegevusega, mida see määrus ei reguleeri.

Seega, kuigi ühenduse seadusandja soovis anda maa-alade määratluse metsade seire tegevuskava rakendamise tarbeks, ei ilmne ühestki määruse nr 2152/2003 sättest, et selle määruse eesmärk oleks olnud kehtestada ühenduse norme muu tegevuse reguleerimiseks. Järelikult tuleb tõdeda, et nimetatud artikli eesmärk ei ole, ning selle mõju ei saa välistada muid metsa ja metsamaa määratlusi, mida liikmesriigid soovivad kohaldada muudele meetmetele kui need, mida reguleerib kõnealune määrus.

(vt punktid 25, 26, 28 ja resolutsioon)

EUROOPA KOHTU OTSUS (neljas koda)

22. aprill 2010( )

Määrus (EÜ) nr 2152/2003 – Metsade ja keskkonna vastastikuse mõju seire liidus – Mõisted – Mõisted „mets” ja „muu metsamaa” – Kohaldamisala

Kohtuasjas C‑82/09,

mille ese on EÜ artikli 234 alusel Symvoulio tis Epikrateias’e (Kreeka) 3. detsembri 2008. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 25. veebruaril 2009, menetluses

Dimos Agiou Nikolaou Kritis

versus

Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon,

EUROOPA KOHUS (neljas koda),

koosseisus: koja esimees J.‑C. Bonichot (ettekandja), kohtunikud E. Toader, K. Schiemann, P. Kūris ja L. Bay Larsen,

kohtujurist: N. Jääskinen,

kohtusekretär: vanemametnik L. Hewlett,

arvestades kirjalikus menetluses ja 25. veebruari 2010. aasta kohtuistungil esitatut,

arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:

– Kreeka valitsus, esindajad: A. Vasilopoulou, ning G. Karipsiadis, V. Kontolaimos ja I. Chalkias,

– Itaalia valitsus, esindaja: G. Palmieri, keda abistas avvocato dello Stato L. Ventrella,

– Euroopa Komisjon, esindajad: A. Alcover San Pedro ja M. Konstantinidis,

arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,

on teinud järgmise

otsuse

1 Eelotsusetaotlus puudutab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2152/2003 metsade ja keskkonna vastastikuse mõju seire kohta ühenduses (Forest Focus) (ELT L 324, lk 1; ELT eriväljaanne 3/41, lk 285) tõlgendamist.

2 See taotlus esitati kohtuvaidluses, mille poolteks on Dimos Agiou Nikolaou Kritis (Ágios Nikólaose maakond Kreetal) ja Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon (põllumajandusarengu ja toiduaineministeerium), ning mille ese on otsus kohustada esimesena nimetatut taasmetsastama talle kuuluv 217,64 m2 suurune maa-ala.

Õiguslik raamistik

Liidu õigus

3 Määruse nr 2152/2003 artikli 1 kohaselt:

„Käesolevaga kehtestatakse laiapõhjaline, ühtlustatud, terviklik ja pikaajaline ühenduse tegevuskava metsade seisundi seireks (edaspidi „tegevuskava”), mille eesmärk on:

a) jätkata ja edasi arendada:

– õhusaaste ja õhusaaste mõju ning teiste metsi mõjutavate tingimuste ja tegurite, nagu biootiliste ja abiootiliste ning inimtekkeliste tegurite seiret,

– metsatulekahjude ning nende põhjuste ja tagajärgede seiret,

– metsatulekahjude vältimist;

b) hinnata pinnase, süsiniku sidumise, kliimamuutuste mõju, bioloogilise mitmekesisuse ja metsade kaitsefunktsiooni seire vajadust ning arendamist;

c) hinnata pidevalt metsade seisundile antud hinnangutes seiretegevuse tõhusust ning seiretegevuse edasiarendamist.

Tegevuskava annab usaldusväärseid ja võrreldavaid andmeid ning teavet metsade seisundi ja metsi kahjustavate tegurite kohta ühenduse tasandil. Samuti aitab see hinnata olemasolevaid meetmeid metsade säilitamise ja kaitse edendamiseks säästva arengu huvides, pöörates erilist tähelepanu metsi kahjustavate mõjude vähendamise meetmetele. Tegevuskava võtab arvesse olemasolevaid ja kavandatavaid riiklikke, Euroopa ja ülemaailmseid seiresüsteeme ja vajadusel loob nendega ühendusi ning on kooskõlas vastavate rahvusvaheliste lepingutega”.

4 Määruse nr 2152/2003 artikkel 3 sätestab:

„Käesoleva määruse kohaldamisel kasutatakse järgmisi mõisteid:

a) mets – maa-ala, millel puuvõrade liitus (või võrdväärne tihedus) on üle 10% ja mille pindala on üle 0,5 hektari. Täiskasvanud puude kõrgus peaks olema vähemalt 5 meetrit kohapeal. Metsa võivad moodustada nii kõrgmetsa kooslused, kus erineva vanuse ja järelkasvuga puud katavad suure osa maapinnast, või ühtse taimestikuga avatud metsa kooslused, kus puuvõrade liitus ületab 10%. Metsade hulka arvatakse noored looduslikud puistud ja kõik metsanduses kasutamiseks ettenähtud istandikud, mille võra liitus on alla 10% või puu kõrgus alla 5 m, samuti maa-alad, mis tavaliselt moodustavad osa metsaalast, kuid mis inimtegevuse või looduslike mõjude tulemusena ei moodusta ajutiselt puistut, kuid mis peaksid oodatult uuesti metsaks muutuma. Mõiste mets hõlmab järgmist: metsataimla ja seemneistandikud, mis moodustavad lahutamatu osa metsast; metsateed, puhastatud alad, tuletõkestusvööndid ja muud väikesed metsalagendikud; metsad rahvusparkides, looduskaitsealadel ja muudel kaitsealadel, mis on keskkonnaalaselt, teaduslikult, ajalooliselt, kultuuriliselt või vaimselt eriti huvipakkuvad; tuulekaitseribad ja puude kaitsehekid pindalaga üle 0,5 hektari ja laiusega üle 20 m. Siia kuuluvad kautšukipuuistandikud ja korgitammemetsad. Mõiste „mets” ei hõlma siiski maad, mida kasutatakse peamiselt põllumajandustegevuses;

b) muu metsamaa – maa-ala, kus puuvõrade liitus (või võrdväärne tihedus) on 5–10% ja kus puud saavutavad täisealisena kõrguse 5 m kohapeal, või maa-ala, kus puuvõrade liitus (või võrdväärne tihedus) on üle 10% ning kus puude kõrgus jääb alla 5 m kohapeal (nt kääbuskasvulised või kidurad puud) ja põõsad või põõsastikud. Mõiste „muu metsamaa” alla ei kuulu „muuks maaks” liigitatud maa-ala, mis on kaetud eespool kirjeldatud puude, põõsaste või põõsastikega, kuid mille pindala on alla 0,5 ha ja laius alla 20 m, ega ka peamiselt põllumajandustegevuses kasutatav maa; […]”

5 Määruse nr 2152/2003 artikli 12 lõige 1 nägi ette, et tegevuskava hõlmab nelja-aastast ajavahemikku, mis algas 1. jaanuaril 2003 ja lõppes 31. detsembril 2006.

6 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. mai 2007. aasta määrus (EÜ) nr 614/2007 keskkonna rahastamisvahendi (LIFE+) kohta (ELT L 149, lk 1) tunnistas määruse nr 2152/2003 kehtetuks.

Siseriiklik õigus

7 Kreeka õigus määratleb seaduse nr 998/1979 riigi metsade ja üldiselt metsamaade kaitse kohta (FEK A′ 289) artiklis 3, mis on asendatud seaduse nr 3208/2003 (FEK A′ 303/24.12.2003) artikli 1 lõikega 1, mõisted „mets” ja „metsamaa” järgmiselt:

„1. „Metsa” või „metsa ökosüsteemi” all mõistetakse puitunud tüvega looduslike taimede orgaanilist kogumit vajaliku pindalaga alal, mis koos samas paigas asuva taimestiku ja loomastikuga moodustab omavahelise sõltuvuse ja vastastikuse mõju tõttu erilise elukoosluse (metsakooslus) ja erilise looduskeskkonna (metsakeskkond).

2. Metsamaaga on tegemist siis, kui eespool nimetatud kogumis esinevad hõredalt kas kõrge- või väikesekasvulised looduslikud puittaimed.

3. Elukooslus käesoleva artikli lõigete 1 ja 2 tähenduses esineb, ning metsakeskkond teatud alal tekib, kui

I. nimetatud alal kasvavad looduslikud puittaimed, millest on võimalik metsandustegevuse abil toota metsasaadusi (metsandustooted);

II. niisuguse ala pindala, millel tervikuna või kohati kasvavad kõik või osa eespool nimetatud metsaliike, peab olema vähemalt 0,3 hektarit, mis oma geomeetrilise kuju poolest on kas võimalikult ringikujuline, või vähemalt kolmekümne (30) meetri laiune ribakujuline ala. Metsakooslus ja metsakeskkond tekib ka 0,3 hektarist väiksemate alade puhul, kui need oma asukoha tõttu teiste piirnevate alade suhtes, mis kujutavad endast metsa või metsamaad, nende teiste aladega üksteisest sõltuvad ja üksteist mõjutavad.

III. metsaliikide puuvõrad peavad vertikaalse projektsiooni korral katma vähemalt 25% (liitus 0,25) ala pindalast. Metsa ökosüsteemid määratletakse metsa või metsamaana järgmiste kriteeriumide alusel:

a) kui eespool nimetatud elukoosluses on metsaliikidel selgelt eristatav vertikaalne struktuur (eri tasanditena) ja nende võrad katavad üle 30% ala pindalast (liitus üle 0,30), siis määratletakse nimetatud ala metsana tingimusel, et puuvõrade liitus on suurem kui 15% (0,15) ja alusmetsa puudumisel 25% (0,25).

b) kui eespool nimetatud elukoosluses koosneb puittaimestik laialehistest igihaljastest või heitlehistest põõsa kujul esinevatest metsaliikidest, siis määratletakse asjaomane ala metsamaana, kui nende liikide võrad katavad üle 25% ala pinnast (liitus üle 0,25).

c) metsa ökosüsteemi mõiste alla kuuluvad ka sellised alad, mida kattev metsataimestik on mis tahes põhjusel kadunud ning mille osas käesoleva seaduse jõustumiseni ei ole vastu võetud haldusakti muul otstarbel kasutamise kohta. Kõnealuseid alasid reguleerivad põhiseaduse artikli 117 lõike 3 sätted, nende osas tehakse taasmetsastamise otsus ning need säilitavad neil enne hävitamist olnud olemuse.

4. Metsamaana käsitatakse ka mis tahes katteta alasid (võsa, heinamaad, kivised alad ning üldiselt katmata alad), mida ümbritsevad metsad või metsamaad, ning samuti taimkatteta mäetippe või metsadest või metsamaadest kõrgemal asetsevaid mägiseid piirkondi. Asjaomastel aladel ei ole lubatud ükski sekkumine peale seaduse 1734/1987 (FEK A′ 189) artikli 13 lõikes 2 või käesoleva seaduse artiklites 45–61 ettenähtute. Käesoleva artikli lõike 6 punktides a, d ja e nimetatud alad ei kuulu käesoleva lõike kohaldamisalasse isegi siis, kui neid ümbritsevad metsad või metsamaad.

5. Käesoleva seaduse sätete kohaldamisalasse kuuluvad ka linnas ning elurajoonides asuvad pargid ja metsad ning alad, mille osas pädev asutus on teinud taasmetsastamise otsuse.”

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused

8 Genikos Grammateas Perifereias Kritis (Kreeta piirkonna peasekretär) nägi 3. juuni 2004. aasta otsusega ette, et üks Dimos Agios Nikolaosele kuuluv ala pindalaga 217,64 m2 tuleb taasmetsastada põhjusel, et see ala on osaks suuremast maa-alast, mis moodustab metsa, ning selle taimestik on raietegevuse tõttu osaliselt hävinud.

9 Dimos Agiou Nikolaou vaidlustas selle otsuse Symvoulio tis Epikrateias’es, väites, et selle maa-ala puhul ei ole täidetud liikmesriigi õigusnormidega kehtestatud „metsana” määratlemise tingimused, täpsemalt minimaalse pindala ja liituse määra kriteeriumid.

10 Eelotsusetaotluse esitanud kohus tõdes, et mõisted „mets” ja „metsamaa”, määratletuina liikmesriigi õigusnormidega, mis olid jõus sel kuupäeval, mille seisuga tuleb hinnata vaidlustatud otsuse õiguspärasust, ei lange kokku määruse nr 2152/2003 mõistetega. Eelotsusetaotluse esitanud kohus järeldab sellest, et need õigusnormid võivad seetõttu olla vastuolus ühenduse õigusega, sel juhul peaks ta aga need käeolevas asjas kõrvale jätma ja kohaldama varem jõus olnud norme. Samas väljendas ta kahtlusi selle hinnangu põhjendatuse osas.

11 Neil asjaoludel otsustas Symvoulio tis Epikrateias menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:

„1. Kas määruse nr […] 2152/2003 artikli 3 punktides a ja b esinevate mõistete „mets” ja „metsamaa” määratlused on kohaldatavad ka valdkondade puhul, mis seonduvad eespool nimetatud määratluste tähenduses „metsa” ja „metsamaa” kaitse ning üldisemalt haldamisega, mida määrus sõnaselgelt ei reguleeri, kuid mis on ette nähtud siseriiklikes õigusnormides?

2. Jaatava vastuse korral [esimesele] küsimusele: kas liikmesriigi õiguskorras on lubatud määratleda „metsa” või „metsamaana” ka selliseid alasid, mis ei kujuta endast metsa või metsamaad määruse nr […] 2152/2003 artikli 3 punktides a ja b sätestatud määratluste tähenduses?

3. Jaatava vastuse korral [teisele] küsimusele: kui liimesriigi õiguskorras on lubatud määratleda „metsa” või „metsamaana” ka selliseid alasid, mis ei kujuta endast „metsa” või „metsamaad” määruse nr […] 2152/2003 artikli 3 punktides a ja b sätestatud määratluste tähenduses, siis kas selline määratlus võib erineda viidatud määruses sätestatud määratlusest nii määruses „metsa” või „metsamaa” mõiste määratlemiseks kasutatud elementide osas kui ka võimalike määruses kasutatutega samasuguste elementide suuruse arvulise määratlemise osas; või kas selline liikmesriigi õiguskorras kehtestatud määratlus võib küll sisaldada „metsa” või „metsamaa” mõistete osaks olevaid elemente, mis erinevad määruse määratluses kasutatud elementidest, aga määruses kasutatutega samasuguste elementide puhul on liikmesriigi õigusnormidega lubatud üksnes jätta need arvuliselt määratlemata või juhul, kui need arvuliselt määratletakse, siis ei ole võimalik kõrvale kalduda määruses ette nähtud arvulisest määratlusest?”

Eelotsuse küsimused

Vastuvõetavus

12 Euroopa Komisjon vaidlustab eelotsusetaotluse vastuvõetavuse põhjusel, et küsimusele antavast vastusest saadav kasu põhikohtuasja vaidluse lahendamisel ei ole ilmne. Eelotsusetaotlusest tuleneb, et liikmesriigi kohtu jaoks on selge, et põhikohtuasjas vaidluse all olevat maatükki võib käsitleda „metsana” nii liikmesriigi õiguse kui ka määruse nr 2152/2003 alusel. Esitatud küsimused on seega teoreetilised, ning nende eesmärk on üksnes kontrollida liikmesriigi õiguses sätestatud määratluste paikapidavust.

13 Selle argumendiga ei saa siiski nõustuda.

14 Siinkohal on sobiv meelde tuletada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on EÜ artiklis 234 ette nähtud Euroopa Kohtu ja siseriiklike kohtute koostöö raames ainult siseriiklikul kohtul, kelle lahendada on vaidlus ja kes peab asjas otsuse tegema, pädevus iga konkreetse asja eripärast lähtudes otsustada, kas otsuse tegemiseks on vaja eelotsust küsida ja kas tema poolt Euroopa Kohtule esitatud eelotsuse küsimustel on asja otsustamisel tähtsust. Järelikult juhul, kui eelotsuse küsimused käsitlevad ühenduse õiguse tõlgendamist, on Euroopa Kohus põhimõtteliselt kohustatud neile vastama (vt eelkõige 13. märtsi 2001. aasta otsus kohtuasjas C‑379/98: PreussenElektra, EKL 2001, lk I‑2099, punkt 38, ja 1. oktoobri 2009. aasta otsus kohtuasjas C‑103/08: Gottwald, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 16).

15 Eelnevast järeldub, et eeldades liikmesriigi kohtu esitatud eelotsuse küsimuste asjakohasust, võib neile vastamast keelduda vaid siis, kui on ilmne, et neis küsimustes osutatud ühenduse õiguse tõlgendusel ei ole mingit seost põhikohtuasja asjaolude või esemega (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Gottwald, punkt 17 ja seal viidatud kohtupraktika).

16 Praegusel juhul ei ilmne eelotsusetaotluse põhjendustest, et liikmesriigi kohus oleks asunud seisukohale, et vaidlusalase maa-ala puhul on nii liikmesriigi kui ka ühenduse õiguse alusel igal juhul tegemist metsaga. Eelotsusetaotluse punktidest 13 ja 14 ilmneb, et eelotsusetaotluse esitanud kohus seab oma lahenduse põhikohtuasjas sõltuvusse tõlgendusest, mida ta Euroopa Kohtult küsib.

17 Tuleb tõdeda, et ei ole ilmne, et käesolev eelotsuse küsimus on asjakohatu seoses otsusega, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus peab langetama.

18 Järelikult tuleb eelotsusetaotlus tunnistada vastuvõetavaks.

Põhiküsimus

19 Oma esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse nr 2152/2003 artikli 3 punktide a ja b sätteid, mis määratlevad selle määruse kohaldamisel kasutatavad mõisted „mets” ja „metsamaa”, tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis sisaldavad nendest mõistetest erinevaid määratlusi seoses tegevusega, mida see määrus sõnaselgelt ei reguleeri.

20 Määruse nr 2152/2003 artiklist 1 ilmneb, et selle määruse eesmärk oli kehtestada laiapõhjaline, ühtlustatud, terviklik ja pikaajaline ühenduse tegevuskava metsade seisundi seireks. Selle tegevuskava eesmärk oli jätkata ja edasi arendada õhusaaste ja teiste metsi mõjutavate tingimuste seiret, metsatulekahjude ning nende põhjuste ja tagajärgede seiret, ning metsatulekahjude vältimist. Lisaks oli määruse eesmärk hinnata pinnase, süsiniku sidumise, kliimamuutuste mõju, bioloogilise mitmekesisuse ja metsade kaitsefunktsiooni seire vajadust ning arendamist, ning samuti hinnata pidevalt metsade seisundile antud hinnangutes seiretegevuse tõhusust ning seiretegevuse edasiarendamist.

21 Nendest sätetest ilmneb selgelt, et ühenduse seadusandja, kes ühtlasi täpsustas määruse nr 2152/2003 artikli 12 lõikes 1, et see ühenduse tegevuskava hõlmab nelja aastat alates 1. jaanuarist 2003 kuni 31. detsembrini 2006, soovis piirata selle tegevuskava kohaldamisala.

22 Kahtlemata oli kõnealune määrus nimetatud kohaldamisalas vastavalt EÜ artikli 249 teisele lõigule üldiselt kohaldatav, see oli tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides.

23 Kuigi nimetatud tegevuskavale niiviisi seatud ja eespool punktis 20 meenutatud eesmärgid olid liikmesriikidele siduvad metsade seirekava loomise osas, on siiski selge, et ühenduse seadusandja ei soovinud ühtlustada kogu metsa-alade haldamisega seotud tegevust.

24 Selles osas tuleb tõdeda, et kõnealune määrus võeti vastu EÜ artikli 175 alusel, mis kuulub EÜ asutamislepingu XIX jaotisse, mis käsitleb ühenduse keskkonnapoliitikat. Tuleb meenutada, et ühenduse õigus ei näe keskkonna valdkonnas ette täielikku ühtlustamist (14. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑6/03: Deponiezweckverband Eiterköpfe, EKL 2005, lk I‑2753, punkt 27). Olgugi et EÜ artikkel 174 nimetab teatavaid ühenduse taotletavaid eesmärke, näeb EÜ artikkel 176 liikmesriikidele ette võimaluse võtta kasutusele rangemaid kaitsemeetmeid (22. juuni 2000. aasta otsus C‑318/98: Fornasar jt, EKL 2000, lk I‑4785, punkt 46; ning eespool viidatud kohtuotsus Deponiezweckverband Eiterköpfe, punkt 27).

25 Seega, kuigi ühenduse seadusandja soovis anda maa-alade määratluse metsade seire tegevuskava rakendamise tarbeks, ei ilmne ühestki määruse nr 2152/2003 sättest, et selle määruse eesmärk oleks olnud kehtestada ühenduse norme muu tegevuse reguleerimiseks.

26 Neil asjaoludel määratleb määrus nr 2152/2003 need kaks mõistet ainult selle määruse kohaldamise eesmärgil, nagu sätestab sõnaselgelt selle artikkel 3. Järelikult tuleb tõdeda, et nimetatud artikli eesmärk ei ole, ning selle mõju ei saa välistada muid metsa ja metsamaa määratlusi, mida liikmesriigid soovivad kohaldada muudele meetmetele kui need, mida reguleerib määrus nr 2152/2003.

27 Liikmesriigi kohtu ülesanne on kontrollida, kas põhikohtuasjas vaidluse all oleva kavaga sarnane tegevuskava kuulub määruse nr 2152/2003 kohaldamisalasse.

28 Eelnevast lähtudes tuleb esimesele küsimusele vastata, et määruse nr 2152/2003 artikli 3 punktide a ja b sätteid, mis määratlevad selle määruse kohaldamisel kasutatavad mõisted „mets” ja „metsamaa”, tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis sisaldavad neist mõistetest erinevaid määratlusi seoses tegevusega, mida see määrus ei reguleeri.

29 Arvestades esimesele küsimusele antud vastust, ei ole liikmesriigi kohtu esitatud kahele ülejäänud küsimustele vaja vastata.

Kohtukulud

30 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (neljas koda) otsustab:

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2152/2003 metsade ja keskkonna vastastikuse mõju seire kohta ühenduses (Forest Focus) artikli 3 punktide a ja b sätteid, mis määratlevad selle määruse kohaldamisel kasutatavad mõisted „mets” ja „metsamaa”, tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis sisaldavad neist mõistetest erinevaid määratlusi seoses tegevusega, mida see määrus ei reguleeri.

Allkirjad