ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Esimene väide, et on rikutud põhjendamiskohustust, on tehtud ilmselge hindamisviga ning on rikutud nõuetekohase finantsjuhtimise nõuet. — Kostja on järgmistes aktides rikkunud oma põhjendamiskohustust, on teinud ilmselge hindamisvea ja on rikkunud nõuetekohase finantsjuhtimise nõuet, tuginedes komisjoni 9. augusti 2022. aasta otsusele C(2022) 5863 final, millega kohustatakse hagejat tagasi maksma 27 726,44 eurot, millele lisanduvad sellelt arvestatavad intressid: — Väikeste ja Keskmise Suurusega Ettevõtjate Rakendusameti (edaspidi „EASME“) 25. aprilli 2018. aasta esimeses läbi vaadatud aastaaruandes, mis koostati pärast 2018. aasta kohapealset kontrolli; — EASME 15. juuni 2018. aasta dokumendis, milles ta avaldas esimest korda, et soovib lõpetada hageja ja EASME vahel sõlmitud toetuslepingu numbriga 739280 ELECTRIC_AXLE, ning nimetatud dokumendi põhjendustes; — EASME 8. oktoobri 2018. aasta dokumendis, milles toetusleping tegelikult lõpetati, ning nimetatud dokumendi põhjendustes, samuti — EASME 31. juuli 2019. aasta lõplikus aruandes.
1.

Esimene väide, et vaidlustatud meetmega ületatakse pädevust, mis on komisjonile antud direktiivi 2014/40/EL (2) artikli 7 lõike 12 ja artikli 11 lõike 6 alusel, ja seda neljal põhjusel: — vaidlustatud meede puudutab õigusvastaselt „olemuslikku aspekti“ ELTL artikli 290 lõike 1 tähenduses, kuna reguleeritakse uudset tubakatoodet; — vaidlustatud meetmega kehtestatakse uus „konkreetne tootekategooria“ direktiivi 2014/40/EL tähenduses, mistõttu see rikub liidu õiguse üldpõhimõtteid nagu õiguskindluse ja õiguspärase ootuse põhimõte; — vaidlustatud meetmega kehtestatakse uus „konkreetne tootekategooria“, mis ei sobitu direktiivi 2014/40/EL süsteemi ja on järelikult õigusvastane, ning — komisjoni valitud lähenemine hindamaks, kas tegemist on „olukorra olulise muutumisega“, ületab talle antud ülesande piire.
—

teise võimalusena või juhul, kui Üldkohus peab seda kohaseks, rahuldada käesolev hagi ning muuta vaidlustatud otsust, nii et selle tulemusel kinnitatakse vaidlustatud kaubamärki kehtivust seoses klassi 25 kuuluvate „rõivastega“, ilma et see mõjutaks kehtivust seoses teiste sellesse klassi kuuluvate kaupadega, mida kehtetuks ei tunnistatud;
3.

Kolmas väide, et Euroopa Andmekaitsenõukogu on rikkunud õigust heale haldusele, mis on tagatud harta artikliga 41, kuna jättis arvestamata Meta Ireland'i õiguse olla ära kuulatud, ja Euroopa Andmekaitsenõukogu kohustusi viia läbi igakülgne, aus ja erapooletu hindamine ning esitada põhjendusi.
—

C. Giuffrida toob esile, et talle on tekitatud pöördumatut kahju, sealhulgas eeldusel, et Üldkohus tühistaks nimetamata jätmise otsuse või kui ta hageja Euroopa Prokuratuuri ametisse nimetaks. Nimelt toob tema ametisse nimetamise viibimine kaasa Euroopa delegaatprokuröri spetsiifilise ametialase pädevuse kao võrreldes juba ametisse nimetatud kolleegidega ning sellest tulenevalt palgataseme tõusu hilinemise – tõus, mis on ette nähtud iga kolme aasta tagant.
—

Esiteks tühistada EUIPO 1. detsembri 2021. aasta otsus osas, milles sellega jäeti rahuldamata hageja taotlus, mille ta esitas oma 8. augusti 2021. aasta kirjas ja oma õigusnõustaja 12. novembri 2021. aasta kirjas; hageja nõuded on samuti järgmised: — kohustada EUIPOt tegema parandused vigastesse meetmetesse (parandus ja vigased meetmed on ära märgitud ja üksikasjalikult viidatud [asjaomases] 12. novembri 2021. aasta [õigusnõustaja nimi] kirjas) ja teavitada Hispaania välis- ja koostööministeeriumi sellest, et hageja on siiani EUIPO ametnik kõigi õiguste ja privileegidega, mis on ette nähtud ELi ametnike personalieeskirjades, protokollis privileegide ja immuniteetide kohta ning asukohalepingus; — kohustada EUIPOt esitama Hispaania välis- ja koostööministeeriumile parandatud teave selleks, et ministeeriumi õigusvastane lähenemine ja otsused saaksid nii pea võimalik parandatud; — kohustada EUIPOt tagama, et ta kasutab kõiki faktilisi ja õiguslikke vahendeid Hispaania välis- ja koostööministeeriumi suhtes selleks, et hagejale säiliksid või tema suhtes taastataks tema täielikud privileegid ELi ametnike personalieeskirjade, protokolli privileegide ja immuniteetide kohta ning asukohalepingu kohaselt.
—

neljandaks alternatiivse võimalusena juhul, kui Euroopa Kohus peaks leidma, et vastupidi hageja väidetele esimese väite teises osas oli komisjonil õigus hinnata hageja pakkumist 8. hindamiskriteeriumi alusel, 8. hindamiskriteeriumi, mille eesmärk on hinnata „panust Euroopa kaitsetööstuse edasisse integratsiooni kogu liidus vastuvõtjate poolse tõendamisega, et liikmesriigid on võtnud kohustuse lõpptoodet või valmis tehnoloogiat koordineeritult ja ühiselt kasutada, omada või hooldada“.
3.

Kolmas väide, et rikutud on hea halduse ja läbipaistvuse põhimõtteid: — Komisjon lükkas HYDISe ettepaneku tagasi peamiselt seetõttu, et ta leidis, et teatavaid aspekte ei olnud piisavalt täpsustatud. Kuid hea halduse põhimõtte kohaselt oli komisjonil kohustus koguda kõik asjasse puutuvad faktid, paludes seejuures hagejalt vajaduse korral selgitusi, eelkõige kuna kaalul on liidu liikmesriikide ja kodanike tulevane julgeolek. Hageja oleks saanud neid selgitusi lihtsalt anda. Komisjoni passiivsus ja asjasse puutuva faktilise teabe kogumata jätmine päädis aga hea halduse põhimõtte rikkumisega; — Peale selle on need väidetavad puudused peaaegu eranditult seotud üldiste kaalutlustega, mis on ühine kõigile EDFi 2021 projektidele, mis ei ole seotud EATMI spetsiifiliste tehniliste ja funktsionaalsete nõuetega. Komisjon rikkus läbipaistvuse põhimõtet, kui ta omistas liigse kaalu neile kaalutlustele, ilma sellest hagejaid eelnevalt teavitamata.
1.

Esimene väide, et tehtud on ilmseid õigus- ja hindamisvigu seoses hageja juurdepääsu ulatusega vaidemenetlusele vastavalt Århusi määrusele, kuna nõukogu leidis, et hageja väited, et nõukogul puudus pädevus ja ta kuritarvitas oma volitusi, kui ta võttis vastu lubatud kogupüüki käsitlevat määrust muutva määruse, on vastuvõetamatud, sest need ei kuulu Århusi määruse artikli 10 kohaldamisalasse.
1.

Esimese väite kohaselt on komisjon teinud faktivea ega ole hinnanud liikmesriigi riigiabi meetme toimimist. Komisjon ei ole õigesti aru saanud Real Decreto-Ley 10/2022 (1) kehtestatud meetme toimimisest. Vaidlustatud otsuses sisalduvast komisjoni analüüsist ei nähtu, et komisjon on teadlik, et kaetud elektrienergia tarnete jaoks ette nähtud maksuvabastus ei kata kõiki võimalikke riskimaandamisinstrumente, kuna mõningates punktides on ta viidanud, et maksuvabastust kohaldatakse hulgituru osalistele, samas kui teiste punktide järgi käsitatakse, et see mõjutab kõiki riskimaandamisinstrumente. Selle tulemusel jättis komisjon arvestamata hagejate positsiooni ja järeldas ekslikult, et riigiabi kava on ELi õigusega kooskõlas.
1.

Esimene väide, et on rikutud ametnike personalieeskirjade (1) artiklit 67 seoses artikliga 63. EUIPO ei järginud liikmesriigi kohtu 28. novembri 2021. aasta otsust hooldusõiguse kohta selles osas, milles EUIPO leiab väga kaalutlusõiguslikel põhjustel, et hagejale ei peaks maksma 50 % peretoetustest, vaid neid peaks maksma üksnes EUIPO ametnikust teisele vanemale, kuna liikmesriigi kohtu otsuses ei ole täpsustatud, et hageja poeg elab mõlema vanemaga täpselt 50 % ajast. EUIPO moonutas fakte, kuna perekonnakohtu otsustes ei ole tavaliselt kindlaks määratud ajavahemikke, tunde või päevi.
—

nõukogu 17. märtsi 2014. aasta määrus (EL) nr 269/2014 (25. veebruaril 2022 määrusega (EL) 2022/330 muudetud kujul; ELT 2022, L 51, lk 1) hagejat puudutavas osas, kuivõrd see lubab karistada isikuid, kes on „juhtivad ettevõtjad või juriidilised isikud, üksused või asutused, kes on seotud majandussektoritega, mis on oluline tuluallikas […] Venemaa Föderatsiooni valitsuse jaoks“;
C 24/67

ET

24. novembril 2022 esitatud hagi – Khudaynatov versus nõukogu

(Kohtuasi T-733/22)

(2023/C 24/92)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Eduard Yurevich Khudaynatov (Moskva, Venemaa) (esindajad: advokaadid T. Bontinck, D. Rovetta ja M. Moretto)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada nõukogu 14. septembri 2022. aasta otsus (ÜVJP) 2022/1530 (1) osas, milles see muudab kuni 15. märtsini 2023 kohaldatavaks nõukogu 17. märtsi 2014. aasta otsuse 2014/145/ÜVJP (muudetud 3. juuni 2022. aasta otsusega (ÜVJP) 2022/883, millega hageja nimi kanti otsuse 2014/145 lisas olevasse loetellu);

— tühistada nõukogu 14. septembri 2022. aasta rakendusmäärus (EL) 2022/1529 (2) osas, milles hageja nimi jäetakse 17. märtsi 2014. aasta määruse (EL) 269/2014 I lisas osalevasse loetellu;

— mõista kohtukulud välja nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduses tugineb hageja kolmele väitele, mis on põhiosas samad või sarnased nendega, mis on esitatud kohtuasjas T-732/22: Deripaska vs. nõukogu.

(1) Nõukogu 14. septembri 2022. aasta otsus (ÜVJP) 2022/1530, millega muudetakse otsust 2014/145/ÜVJP, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2022, L 239, lk 149).

(2) Nõukogu 14. septembri 2022. aasta rakendusmäärus (EL) 2022/1529, millega rakendatakse määrust (EL) nr 269/2014, mis käsitleb piiravaid meetmeid seoses Ukraina territoriaalset terviklikkust, suveräänsust ja sõltumatust kahjustava või ohustava tegevusega (ELT 2022, L 239, lk 1).
—

jätta need sätted kohaldamata vastuvõetamatuse vastuväite raames või vähemalt tuvastada, et nende sätete kohaldamine A. A. Kozitsyni suhtes on õigusvastane; igal juhul
—

Vaidlustatud otsuse koostamise ajal ei hinnatud meetme mõju ei Hispaania ega liidu tasandil. Kui oleks tehtud kas või esialgne hindamine, oleks see näidanud, et meede on vastuolus ÜPP eesmärkidega, nagu need tulenevad määruse (EL) 2021/2115 artiklitest 5 ja 6.
1.

Esimene väide: vaidlustatud otsus on tervikuna või vähemalt osaliselt vastuolus määruse (EÜ) nr 1049/2001 (2) artikli 4 lõike 2 esimese taandega, mis käsitleb ärihuvide kaitset. Väljajätted on vastuolus ka teiste EMA suhtes paralleelselt kohaldatavate õigusnormidega, kuna need oleks pidanud sisaldama tõlgendamisjuhised, kuid neid ei ole vaidlustatud otsuses esitatud. Lisaks on selles otsuses õigusvastaselt viidatud ärisaladusele ja selles ei ole esitatud tõendeid BionTech'i väidetava kahjulikkuse kohta selliste SO1a dokumendis sisalduvate andmete alusel, mille arvesse võtmise määrav hindamiskriteerium oleks nende avalikustamise kohustus. EMA on avaliku võimu kandjana kohustatud andma hagejale õiguspärase võimaluse täielikult tutvuda kogu vaidlusaluse andmekogumiga.
10.

Teine väide: Vaidlustatud määrus rikub määruse (EL) 2020/852 artikli 10 lõiget 2, artikli 19 lõike 1 punkte f ja g ning esmasest õigusest tulenevat ettevaatuspõhimõtet, igal juhul osas, milles see näeb fossiilgaasiga seotud tegevuste puhul ette piirväärtused 270 g CO2e/kWh ja 20 aasta jooksul keskmiselt 550 kg CO2e/kW aastas. Vaidlustatud määrus põhineb sellel, et õigusvastaselt on leevendatud tingimust, mille kohaselt ei või üleminekutegevuste jaoks määruse (EL) 2020/852 artikli 10 lõike 2 tähenduses olla tehnoloogiliselt ja majanduslikult toimivaid alternatiive. Lisaks ei ole piirväärtused kooskõlas Pariisi kliimakokkuleppe 1,5 oC eesmärgi ja liidu kliimaeesmärkidega. Kuna piiväärtused on seotud ainult otsese kasvuhoonegaaside heitega, on lisaks rikutud olelusringi hindamise nõuet. Samuti on piirväärtused väiksemad sektori või tööstusharu suurimast jõudlusest, takistavad vähese CO2 heitega alternatiivide arendamist ja toovad kaasa sõltuvuse CO2-mahukast tootmisest. Igal juhul on vaidlustatud määruse puhul selles osas tegemist ebapiisava uurimisega ja põhjenduste esitamata jätmisega.
2.

Teine väide, et rikutud on Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47 tagatud kaitseõigusi/õigust õiglasele kohtulikule arutamisele, ja samuti on rikutud hea halduse põhimõtet, hoolsuskohustust ja põhjendamiskohustust, mis on tagatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 41. Mis puudutab kaitseõigusi/õigust õiglasele kohtulikule arutamisele, siis ainus põhjendus, mille kostja esitas, kui keeldus kaalumast teisele ametikohale üleviimise võimalust, põhines asjaolul, et hageja on kasutanud oma kaebeõigust. Administratsioon ei saa kohtuotsuse T-610/18, ZR vs. EUIPO õiglasest täitmise keeldumist nõuetekohaselt põhjendada pelgalt asjaoluga, et hageja kasutas oma kaebeõigust. Mis puudutab hea halduse põhimõtte, hoolsuskohustuse ja põhjendamiskohustuse rikkumist, siis: — esiteks ei võtnud kostja arvesse kõiki tegureid, mis võisid tema otsust mõjutada, sest ta lükkas tagasi õiguslikult asjakohased variandid ja eiras alternatiivset varianti; — teiseks, hagejaga toimuvat kirjavahetusust, mis põhineb ainult ühel administratsiooni väljapakutud variandil, ei saa kuidagi pidada õiglase lahenduse leidmisele suunatud igakülgseks dialoogiks.
4.

Neljas väide, et vaidlustatud otsuses on tehtud vead faktiliste ja õiguslike asjaolude kohta, kuna selles on kitsendavalt tõlgendatud mõistet „tegelikult ja sisuliselt Madeiras toimunud tegevus“, mis oli kehtestatud otsustes C(2007) 3037 final ja C(2013) 4043 final.
3.

Kolmas väide, et vaidlustatud otsused, millega jäeti hageja tööleping kostjaga muutmata, ei ole põhjalikult põhjendatud ja need on ebaproportsionaalsed ning sellega on seotud hageja õiguste vastavad rikkumised.
1.

Esimene väide, et on rikutud põhjendamiskohustust, ELTL artiklit 296 ja põhiõiguste harta artikli 41 lõike 2 punkti c; samuti on rikutud õigust tõhusale kohtulikule kaitsele ja põhiõiguste harta artiklit 47.
15. novembril 2022 esitatud hagi – Sonasurf Internacional jt versus komisjon

(Kohtuasi T-723/22)

(2023/C 24/86)

Kohtumenetluse keel: portugali

Pooled

Hagejad: Sonasurf Internacional – Shipping, Lda (Madeira vabatsoon) (Funchal, Portugal), Mastshipping – Shipping, Sociedade Unipessoal Lda (Madeira vabatsoon) (Funchal), Latin Quarter – Serviços Marítimos Internacionais, Lda (Madeira vabatsoon) (Funchal) (esindajad: advokaadid R. Bordalo Junqueiro, S. Fernandes de Almeida, R. F. Costa ja P. G. Marques)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tunnustada hageja õigustatud huvi esitada käesolev tühistamishagi ELTL artikli 263 alusel;

— tunnistada käesolev tühistamishagi ELTL artikli 263 kohaselt õiguspäraseks ja vastuvõetavaks;

— tühistada vaidlustatud otsus vastavalt ELTL artiklile 264;

— mõista kohtukulud ja hagejatele tekkinud kulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjendamiseks esitavad hagejad neli väidet.

Komisjoni 4. detsembri 2020. aasta otsuse (EL) 2022/1414 abikava SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN) kohta, mida Portugal on rakendanud Madeira vabatsooni (ZFM) puhul – III kava (teatavaks tehtud numbri C(2020) 8550 all) (ELT 2022, L 217, lk 49), peale esitatud hagi põhjendamiseks esitavad hagejad neli väidet, mis on valdavalt identsed või sarnased nendega, mis on esitatud kohtuasjas T-718/22, Eutelsat Madeira vs. komisjon.
3.

Kolmas väide, et on rikutud põhjendamiskohustust, mis on sätestatud ELTL artikli 296 teises lõigus.
12. novembril 2022 esitatud hagi – TA versus komisjon

(Kohtuasi T-702/22)

(2023/C 24/78)

Kohtumenetluse keel: portugali

Pooled

Hageja: TA (esindajad: advokaadid A. Ferreira Correia ja R. da Palma Borges)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsuse artiklid 1 ja 4 põhjenduste puudumise tõttu või osas, milles neid kohaldatakse abisaajatele seetõttu, et neil on töötajaid, kes ei ole äärepoolseima piirkonna elanikud, või kes saavad tulu väljastpoolt äärepoolseimat piirkonda;

— mõista kohtukulud välja kostjaks olevalt institutsioonilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjoni 4. detsembri 2020. aasta otsuse (EL) 2022/1414 abikava SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN) kohta, mida Portugal on rakendanud Madeira vabatsooni (ZFM) puhul – III kava (teatavaks tehtud numbri C(2020) 8550 all) (ELT 2022, L 217, lk 49), peale esitatud hagi põhjendamiseks esitab hageja viis väidet.

Esimene väide, et vaidlustatud otsust ei ole põhjendatud.

Teine väide, et vaidlustatud otsuses on tehtud faktiviga ja rikutud õigusnormi, kuna selles on leitud, et eelised, mis on antud ettevõtjatele, kes asuvad selles piirkonnas, kuid kellel on suhteid ka väljaspool, ei ole ELTL artikli 107 lõike 3 tähenduses siseturuga kokkusobivad.

Kolmas väide, et vaidlustatud otsuses on tehtud faktiviga ja rikutud õigusnormi, kuna selles on leitud, et eelised, mis on antud ettevõtjatele, kes asuvad selles piirkonnas, kuid kellel on töösuhe töötajatega, kes ei ela alaliselt äärepoolseimas piirkonnas, ei ole ELTL artikli 107 lõike 3 tähenduses siseturuga kokkusobivad.

Neljas väide, et vaidlustatud otsuses on tehtud faktiviga ja rikutud õigusnormi, kuna selles on leitud, et eelised, mis on antud ettevõtjatele, kes ei ületa koguselisi piire, mis on ette nähtud 2007. aasta regionaalabi suunistes ja 2014. aasta üldises grupierandi määruses, ei ole ELTL artikli 107 lõike 3 tähenduses siseturuga kokkusobivad.

Viies väide, et on rikutud liidu õiguse üldpõhimõtteid, nagu õiguskindluse, õiguspärase ootuse ja seaduslikkuse põhimõtet.
1.

Esimene väide, et komisjon on rikkunud õigusnormi, kuna ta jättis arvestamata asjaolu, kas tehing kuulub ELi ühinemismääruse territoriaalsesse kohaldamisalasse, ja eeldas, et tal on pädevus kontrollida ja keelata tehingut ilma, et ta oleks analüüsinud, kas sellel oli nõutav põhjuslik seos EMPga ja kas oli prognoositav, et tehingul on vahetu ja oluline mõju EMPs.
14. novembril 2022 esitatud hagi – Piamark versus komisjon

(Kohtuasi T-715/22)

(2023/C 24/83)

Kohtumenetluse keel: portugali

Pooled

Hageja: Piamark, Lda (Madeira vabatsoon) (Funchal, Portugal) (esindajad: advokaadid P. Vidal Matos ja F. Lança Martins)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus tervikuna;

— mõista kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjoni 4. detsembri 2020. aasta otsuse (EL) 2022/1414 abikava SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN) kohta, mida Portugal on rakendanud Madeira vabatsooni (ZFM) puhul – III kava (teatavaks tehtud numbri C(2020) 8550 all) (ELT 2022, L 217, lk 49), peale esitatud hagi põhjendamiseks esitab hageja viis väidet.

Esimene väide, et on rikutud õigusnormi, kuna võrdlussüsteem on tuvastatud vääralt, võtmata arvesse Portugali Vabariigi suveräänsust kehtestada Madeira vabatsooni III kavast abi saamise kriteeriumid ja nende kriteeriumide täitmise kontrolli eeskirjad, mistõttu on rikutud ELL artikli 4 lõiget 2, ELTL artikli 107 lõiget 1 ja ELTL artiklit 263.

Teine väide, et on rikutud õigusnormi selle hindamisel, kas on täidetud nõuded, mis on asjakohased Madeira vabatsooni III kava korrektseks kohaldamiseks, kuivõrd Portugali Vabariik kehtestas selleks ELTL artikli 107 lõikega 1 kooskõlas olevad kriteeriumid.

Kolmas väide, et on rikutud õigusnormi, kuna ei ole täidetud vaidlustatud otsuse põhjendamise kohustust ega ei ole tõendatud, et Madeira vabatsooni III kava võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ja kahjustada konkurentsi, ning seeläbi on rikutud ELTL artikli 107 lõiget 1, ELTL artiklit 263 ja artikli 296 teist lõiku.

Neljas väide, et on rikutud õigusnormi, kuna rikutud on õiguskindluse põhimõtet, mida on tunnustatud nõukogu 13. juuli 2015. aasta määruse (EL) 2015/1589, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad ELTL artikli 108 kohaldamiseks, artikli 16 lõikes 1.

Viies väide, et on rikutud õigusnormi, kuna on rikutud õigust eraomandile, mis on tagatud Euroopa inimõiguste konventsiooni lisaprotokolli artikliga 1.
12. novembril 2022 esitatud hagi – Poppysle versus komisjon

(Kohtuasi T-704/22)

(2023/C 24/80)

Kohtumenetluse keel: portugali

Pooled

Hageja: Poppysle – Comércio Internacional e Serviços, Sociedade Unipessoal, Lda (Zona Franca da Madeira) (Funchal, Portugal) (esindajad: advokaadid A. Ferreira Correia ja R. da Palma Borges)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsuse artiklid 1 ja 4.

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagiavalduses, mis on esitatud komisjoni 4. detsembri 2020. aasta otsuse (abikava SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN) kohta, mida Portugal kohaldas Madeira vabatsoonis – III kava) (teatavaks tehtud numbri C(2020) 8550 all) (ELT 2022, L 217, lk 49) peale, tugineb hageja kuuele väitele, mis on sisuliselt identsed või sarnased kohtuasjas T-702/22, TA vs. komisjon esitatutega.
C 24/61

ET

14. novembril 2022 esitatud hagi – Eutelsat Madeira versus komisjon

(Kohtuasi T-718/22)

(2023/C 24/84)

Kohtumenetluse keel: portugali

Pooled

Hageja: Eutelsat Madeira, Unipessoal Lda (Madeira vabatsoon) (Caniçal, Portugal) (esindajad: advokaadid R. Bordalo Junqueiro, J. P. Lampreia, R. F. Costa ja P. G. Marques)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tunnustada hageja õigustatud huvi esitada käesolev tühistamishagi ELTL artikli 263 alusel;

— tunnistada käesolev tühistamishagi ELTL artikli 263 kohaselt õiguspäraseks ja vastuvõetavaks;

— tühistada vaidlustatud otsus vastavalt ELTL artiklile 264;

— mõista kohtukulud ja hagejale tekkinud kulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjoni 4. detsembri 2020. aasta otsuse (EL) 2022/1414 abikava SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN) kohta, mida Portugal on rakendanud Madeira vabatsooni (ZFM) puhul – III kava (teatavaks tehtud numbri C(2020) 8550 all) (ELT 2022, L 217, lk 49), peale esitatud hagi põhjendamiseks esitab hageja neli väidet.

Esimene väide, et ei ole täidetud põhjendamiskohustust.

Teine väide, et on rikutud õiguspärase ootuse ja õiguskindluse põhimõtet, kuna vaidlustatud otsus muudab sellise abikava tingimusi, mis on heaks kiidetud ja mida on juba kümneid aastaid pidevalt rakendatud.

Kolmas väide, et on rikutud diskrimineerimiskeelu ja võrdse kohtlemise põhimõtet, kuna vaidlustatud otsus kohtleb ühtmoodi abisaajaid, kes on III kava eesmärkide saavutamisele kaasa aidanud, ja neid, kes ei ole seda teinud.

Neljas väide, et on rikutud õigusnormi selle hindamisel, kas Madeira vabatsooni III kava on kooskõlas komisjoni otsusega C(2077) 3037 final ja regionaalabi suunistega aastateks 2007–2013.
15. novembril 2022 esitatud hagi – AFG versus komisjon

(Kohtuasi T-722/22)

(2023/C 24/85)

Kohtumenetluse keel: portugali

Pooled

Hageja: AFG, SA (Madeira vabatsoon) (Funchal, Portugal) (esindajad: advokaadid S. Estima Martins, F. Castro Guedes ja L. Seifert Guincho)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada komisjoni 4. detsembri 2020. aasta otsuse C(2020) 8550 final abikava SA.21259 (2018/C) (ex 2018/NN) kohta, mida Portugal on rakendanud Madeira vabatsooni (ZFM) puhul – III kava, artiklid 1, 4, 5 ja 6, avaldatud Euroopa Liidu Teatajas (L 217, 22.8.2022, lk 49);

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjendamiseks esitab hageja kolm väidet.

Esimene väide, et on rikutud õigusnormi, kuna esiteks ei ole vaidlusalune meede riigiabi, kuid komisjon leidis ekslikult, et abikava on valikuline meede, ja teiseks jättis komisjon täitmata ELTL artiklis 296 sätestatud põhjendamiskohustuse seoses valikulisuse nõude analüüsimisega.

Teine väide, et on rikutud õigusnormi, kuna Madeira vabatsooni III kava kohaldati kooskõlas komisjoni 2007. ja 2013. aasta otsustega ning ELTL artiklites 107 ja 108 sätestatuga.

Kolmas väide, et on rikutud õigusnormi, kuna on rikutud liidu õiguse üldpõhimõtteid, täpsemalt õiguskindluse, õiguspärase ootuse kaitse ja proportsionaalsuse põhimõtet.
1.

Esimene väide, et kuna rakendusmääruses 2022/1614 on koostatud loetelu piirkondadest, kus ohualtid mereökosüsteemid teadaolevalt või tõenäoliselt esinevad, siis on sellega rikutud alusmäärust ja proportsionaalsuse põhimõtet. — Sellega seoses on viidatud järgmistele asjaoludele: 1) kuna ei analüüsitud seisevpüügivahendite mõju süvamerepiirkondadele, siis on rikutud alusmäärust ja proportsionaalsuse põhimõtet; 2) nende piirkondade kindlaksmääramine, kus ohualtid mereökosüsteemid teadaolevalt või tõenäoliselt esinevad, rikub alusmäärust ja proportsionaalsuse põhimõtet.