15

Eespool viidatud kohtuotsuse Chronopost jt vs. Ufex jt punktides 32–41 on kirjas: „32 […], Esimese Astme Kohus märkis kohtuotsuse [Ufex jt vs. komisjon] punktis 75, et komisjon oleks pidanud vähemalt kontrollima, kas La Poste’i poolt saadud tasu oli võrreldav sellega, mida nõuab reserveeritud sektoris mittetegutsev eraõiguslik krediidiasutus või eraõiguslik kontsern. 33 Selle hinnangu puhul, mis ei arvesta asjaoluga, et La Poste’i-taoline ettevõtja on tavalistes turutingimustes tegutsevast ettevõtjast märkimisväärselt erinevas olukorras, on tegemist õigusnormi rikkumisega. 34 La Poste’ile on antud üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamine EÜ asutamislepingu artikli 90 lõike 2 tähenduses [muudetuna EÜ artikli 86 lõige 2] (Euroopa Kohtu 19. mai 1993. aasta otsus kohtuasjas C-320/91: Corbeau, EKL 1993, lk I-2533, punkt 15). Selline teenus seisneb põhiliselt kohustuses tagada posti kogumine, transport ja jaotamine kõigi kasutajate huvides, kogu liikmesriigi territooriumil, ühetaoliste tariifidega ja sarnaste kvaliteeditingimustega. 35 Selleks on La Poste pidanud end varustama või teda on varustatud infrastruktuuri ja oluliste vahenditega („postivõrk”), mis võimaldavad tal pakkuda põhipostiteenust kõikidele kasutajatele, sh hõredalt asustatud piirkondades, kus tariifid ei kata kõnealuste teenuste osutamise kulusid. 36 Teenuste laadi tõttu, mida La Poste’i võrk peab suutma tagada, ei vasta selle võrgu ülesehitus ja haldamine puhtalt äriloogikale. Nagu on märgitud käesoleva kohtotsuse punktis 22, on Ufex jt möönnud, et selline võrk nagu SFMI-Chronoposti kasutusse antu ei ole ilmselgelt vabaturu võrk. Seetõttu ei oleks seda võrku saanud luua eraettevõtja. 37 Lisaks on logistilise ja ärialase abi osutamine lahutamatult seotud La Poste’i võrguga, kuna see koosneb just nimelt sellise võrgu kasutusse andmisest, millele ei ole turul vastet. 38 Neil asjaoludel tuleb La Poste’i olukorra ja reserveeritud sektoris mittetegutseva ettevõtjate kontserni olukorra vahelise võrdlusmomendi puudumisel „tavalisi turutingimusi”, mis on paratamatult hüpoteetilised, hinnata lähtuvalt kättesaadavatest objektiivsetest ja kontrollitavatest asjaoludest. 39 Käesoleval juhul on sellisteks objektiivseteks ja kontrollitavateks asjaoludeks La Poste’i poolt oma tütarettevõtjale logistilise ja ärialase abi osutamisel kantud kulud. 40 Sel alusel võib SFMI-Chronopostile riigiabi andmise välistada, kui esiteks on tõendatud, et selle eest nõutud tasu katab nõuetekohaselt kõik logistilise ja ärialase abi osutamisega lisandunud muutuvkulud, nii et tegemist on nii kohase hüvitisega postivõrgu kasutamisest tulenevate püsikulude eest kui ka piisava tasuga omakapitali eest, niivõrd kui SFMI-Chronopost kasutab seda oma konkureeriva tegevuse huvides; ja teiseks, kui miski ei viita sellele, et need asjaolud on alahinnatud või suvaliselt kindlaksmääratud. 41 Kõiki eeltoodud kaalutlusi üheskoos silmas pidades on Esimese Astme Kohus rikkunud õigusnormi, tõlgendades asutamislepingu artikli 92 lõiget 1 nii, et komisjon ei saanud hinnata SFMI-Chronopost’ile antava abi olemasolu La Poste’i poolt kantavate kulude kaudu, vaid ta oleks pidanud kontrollima, kas „La Poste’i poolt saadud tasu oli võrreldav sellega, mida nõuab reserveeritud sektoris mittetegutsev eraõiguslik krediidiasutus või eraõiguslik kontsern, kes järgib strukturaalset, ülemaailmset või sektoraalset poliitikat ning juhindub pikaajalistest väljavaadetest.””