ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 175/46

7. märtsil 2014 esitatud hagi – ANKO versus komisjon

(Kohtuasi T-155/14)

2014/C 175/64

Kohtumenetluse keel: kreeka

Pooled

Hageja: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Ateena, Kreeka) (esindaja: advokaat B. Christianos)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tuvastada, et kogusumma 325 823,16 eurot, mille komisjon abikõlbmatu kuluna tagasi nõuab ja mis on projekti PERSONA eest hagejale juba välja makstud, nagu ka kogusumma 280 747,45 eurot, mille komisjon abikõlbmatu kuluna tagasi nõuab ja mis on projekti TERREGOV eest hagejale juba välja makstud, on abikõlblikud kulud;

— tuvastada, et summa 6 752,74 eurot on abikõlblik kulu, mille ANKO kandis projekti PERSONA raames ja et komisjon on seega kohustatud selle ANKO-le välja maksma;

— mõista hageja kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolev hagi puudutab komisjoni vastutust ELTL artikli 272 alusel seoses lepingutega a) nr 045 459 ja b) nr 507 749, millega täidetakse vastavalt projekte a) PERSONA ja b) TERREGOV.

Hageja on täpsemalt seisukohal, et kuigi ta täitis oma lepingulised kohustused, nõuab komisjon temalt vastuolus eespool viidatud lepingutega, õiguspärase ootuse põhimõttega, keeluga õigusi kuritarvitada ja proportsionaalsuse põhimõttega ANKO-le makstud summade tagastamist, kuna need on abikõlbmatud kulud. Seetõttu leiab hageja esiteks, et komisjon rikub oma lepingulisi kohustusi ANKO ees, eitades peaaegu kogu komisjoni rahalise abi abikõlblikkust seoses projektidega PERSONA ja TERREGOV ning nõudes need summad alusetu rikastumise alusel tagasi. Teiseks leiab ta, et kõigi nende summade tagasiküsimine on ebaproportsionaalne ja kuritarvitav.
ET Euroopa Liidu Teataja C 175/47

7. märtsil 2014 esitatud hagi – ANKO versus komisjon ja AER

(Kohtuasi T-165/14)

2014/C 175/65

Kohtumenetluse keel: kreeka

Pooled

Hagejad: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Ateena, Kreeka) (esindaja: advokaat B. Christianos)

Kostjad: komisjon ja Teadusuuringute Rakendusamet (TRA)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tuvastada, et maksete peatamine, mille TRA komisjoni volituse alusel tegutsedes rakendas ja jõusse jättis, on summade osas, mille komisjon on hagejale võlgu tema osaluse eest projektis „Emergency Support System” (ESS), käsitletav komisjoni lepinguliste kohustuste rikkumisena;

— tuvastada, et summa 125 253,82 eurot, mida komisjon keeldub maksmast hageja osalemise eest projektis ESS, on abikõlblik kulu, mille komisjon on järelikult kohustatud ANKO-le välja maksma;

— tuvastada, et kogusumma 216 172,68 eurot, mille komisjon on juba hagejale tema osalemise eest projektis ESS välja maksnud, on abikõlblik kulu; ja

— mõista hageja kohtukulud välja TRA-lt ja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolev hagi puudutab TRA ja komisjoni vastutust ELTL artikli 272 alusel seoses lepinguga nr 217 951, millega täidetakse projekti ESS.

Hageja on täpsemalt seisukohal, et TRA, tegutsedes komisjonilt saadud volituse alusel, peatas maksed ANKO-le ilma, et tal selleks õigust oleks ja rikkudes projekti ESS lepingut. Hageja on ka seisukohal, et üritades kohaldada „ekstrapolatsiooni” meetodit vaidles komisjon õigusliku aluseta ja rikkudes nii lepingut kui kohaldatavat õigust, vastu sisuliselt kõigi ANKO poolt projekti ESS raames tehtud kulude abikõlblikkusele.
—

Rikkumine, mis seisneb asjaolude ja tõendite õiguslikult vääras klassifitseerimises ja mistõttu rikub vaidlustatud otsus ELTL artikli 107 lõiget 1, kuna lähtuti sellest, et käesolevas asjas puuduvad alused tuvastada, et hagejate meetmed on kooskõlas eraõigusliku investori kriteeriumiga, ja et ei ole väidetud, et investeeringu tegi eraõiguslik investor, mistõttu kvalifitseeriti lennujaamale Gdynia-Kosakowo tehtud investeeringud alusetult antud riigiabiks.
2.

Teine väide, et jäeti vastamata apellandi argumentidele, mille kohaselt on ebaproportsionaalne, et mingit aegumist ei toimu juhtumil, kus ametisse nimetav asutus saab tõendada, et puudutatud isik eksitas haldusasutust tahtlikult, saavutamaks talle kõnealuse summa maksmine.
ET Euroopa Liidu Teataja C 212/43

23. mail 2014 esitatud hagi – Itaalia versus komisjon

(Kohtuasi T-353/14)

2014/C 212/55

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hageja: Itaalia Vabariik (esindajad: avvocato dello Stato P. Gentili, G. Palmieri)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada teade avaliku konkursi korraldamise kohta EPSO/AD/276/14 –Administraatorid (AD 5) – 137 kohaga reservnimekirja koostamiseks, et täita vabad administraatorite (AD 5) ametikohad, avaldatud Euroopa Liidu Teatajas 13. märtsil 2014, nr C 74 A;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Väited ja peamised argumendid on samad, mis esitati kohtuasjas T-275/13: Itaalia vs. komisjon (ELT 2014, C 74 A, lk 4).
ET Euroopa Liidu Teataja C 212/34

15. aprillil 2014 esitatud hagi – komisjon versus McCarron Poultry

(Kohtuasi T-226/14)

2014/C 212/44

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: advokaat R. Van der Hout, L. Cappelletti ja F. Moro)

Kostja: McCarron Poultry Ltd (Killacorn Emyvale, Iirimaa)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— mõista kostjalt Euroopa Komisjoni kasuks välja võlgnetav summa 9 76 663,34 eurot, mis vastas põhisummale 9 00 662,25 eurot ja viivisele summas 76 001,09 eurot, mis on arvutatud 2,5 % määraga ajavahemiku 1. detsember 2010 kuni 15. aprill 2014 eest;

— mõista kostjalt Euroopa Komisjoni kasuks välja viivisintressina 61,69 eurot päevas alates 16. aprillist 2014 kuni kuupäevani, kui võlg on täielikult tasutud, ja

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolev hagi on esitatud ELTL artikli 272 alusel ja selles palutakse Üldkohtul kohustada kostjat maksma Euroopa Komisjonile tagasi põhisumma 9 00 662,25 eurot koos viivisega seoses lepinguga nr NNE5/1999/20229 „Ühenduse teadusuuringute, tehnoloogiaarengu ja tutvustamistegevuse eriprogramm „Energia, keskkond ja säästev areng – B osa: energiaprogramm””.

Oma hagi toetuseks esitab Euroopa Komisjon ühe väite: komisjoni väidab, et kostja on oma lepingulisi kohustusi rikkunud, kuna ta ei ole komisjonile tagasi maksnud erinevust kostjale maksmisele tuleva liidu rahalise toetuse ja kostja poolt juba saadud toetuse kogusumma vahel. Kostjale maksmisele tulev rahaline toetus on väiksem kui see kogusumma, mille hageja ettemaksete ja vahemaksete vormis tegi. Komisjon väidab seetõttu, et lepingu alusel on kostja kohustatud võlgnetava summa tagasi maksma.
1.

Esimene väide, et Avaliku Teenistuse Kohus rikkus Euroopa Liidu muude teenistujate teenistustingimuste artikli 8 esimest lõiku tõlgendades õigusnormi, kui ta leidis, et väljendiga „seejärel pikendatakse lepingut” on silmas peetud mis tahes menetlust, mille abil Euroopa Liidu muude teenistujate teenistustingimuste artikli 2 punkti a mõttes ajutine töötaja jätkab pärast tema tähtajalise töösuhte lõppemist tööandjaga töösuhet samas staatuses, seda ka siis kui pikendamisega kaasneb liikumine uuele palgaastmele või areng täidetavate ülesannete osas.
3.

Kolmas väide, et vaidlustatud otsused on põhjendamatud ja et temalt nõutav haldustasu on ebaproportsionaalne. — Vaidlustatud otsuste sisu on vale. Hagejal oli õigus tasu vähendamisele vastavalt määrusele (EÜ) 340/2008. Kostja esitatud arve haldustasude kohta ei ole põhjendatud, kuna see tasu nõuti hagejalt sisse ebanõuetekohase menetluse alusel. Haldustasul puudub kohane õiguslik alus ja see on ebaproportsionaalne.
—

ELTL artikli 107 lõike 1 rikkumine, kuna alusetult on eeldatud, et Gmina Kosakowo andis riigiabi kõnealust sätet rikkudes, kuigi äriühingu Port Lotniczy Gdynia-Kosakowo sp. z o.o. osade ülevõtmine Gmina Kosakowo poolt kujutas endast tasaarvestust maa rentimise lepingu raames toimunud tehinguga; peale selle on Euroopa Komisjon kohaldanud vääralt erainvestori kriteeriumi
—

Selles osas väidetakse, et vaidlustatud akt on vastu võetud selleks, et kõrvaldada teatavad rikkumised, mis on tuvastatud ühise kalanduspoliitika teatavate eeskirjade rakendamisel. Ometi ei ole selles aktis ühtki viidet neile rikkumistele, mistõttu ei ole võimalik mõista, millise loogika alusel akt on vastu võetud. Kehtetuse see põhjendus on seda kaalukam, et meetmed kalduvad kõrvale varasematest liidu õigusaktidest.
—

Hageja väidab sellega seoses, et vaidlustatud otsus on vastuolus Euroopa Liidu rahvusvaheliste kohustustega, mis tulenevad TRIPS lepingu artikli 39 lõikest 2, mille kohaselt peavad lepinguosalised tagama, et füüsilistel ja juriidilistel isikutel on võimalus takistada nende seadusliku kontrolli all oleva teabe avaldamist teistele või selle omandamist või kasutamist teiste poolt ilma nende nõusolekuta viisil, mis on vastuolus ausate kaubandustavadega, tingimusel et: (a) selline teave on saladus selles tähenduses, et see ei ole kogumis või üksikosade täpses paigutuses ja kokkupanus üldteada või kergesti kättesaadav isikutele ringkondades, kes tavaliselt kõnesolevat laadi teabega tegelevad; (b) sellel teabel on kaubanduslik väärtus tema salajasuse tõttu; ja (c) selle teabe üle seaduslikku kontrolli omav isik on asjaoludest lähtuvalt võtnud vajalikke meetmeid, et hoida seda salajas.
3.

Kolmas väide, et kostja on õigusvastaselt konsulteerinud määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 lõike 4 alusel kolmandate isikutega olukorras, kus on selge, et dokument oleks pidanud avaldatama, ning tugines õigusvastaselt sellele konsultatsioonile, et pikendada vastamiseks ettenähtud aega.
3.

Kolmas väide, et tehti ilmne hindamisviga, (a) leides et hageja EL-is asuv vara ja Tuneesias toimuva kriminaaluurimise ese on omavahel seotud, samuti tehti ilmne hindamisviga (b) väites, et vaidlustatud aktide resolutsioonid õigustavad hageja nime hoidmist nende isikute loetelus, kelle vara tuleb külmutada ning kolmandaks tehti ilmne hindamisviga (c) selle faktilise aluse hindamisel, mille alusel kostja püüdis vaidlustatud akte õigustada.
ET Euroopa Liidu Teataja C 194/26

23. jaanuaril 2014 esitatud hagi – USFSPEI versus parlament ja nõukogu

(Kohtuasi T-75/14)

2014/C 194/34

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Union syndicale fédérale des services publics européens et internationaux (Brüssel, Belgia) (esindajad: advokaadid J.-N. Louis ja D. de Abreu Caldas)

Kostjad: Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Parlament

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tunnistada käesolev hagi vastuvõetavaks ja põhjendatuks;

— sellest tulenevalt tunnistada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2013. aasta määruse (EL, Euratom) nr 1023/2013 punktid 27, 32, 46 ning punkti 64 alapunkt b, punkti 65 alapunkt b ja punkti 67 alapunkt d kehtetuks;

— mõista kostjatelt mittevaralise kahju ja kohtukulude hüvitamiseks USF-i kasuks välja sümboolselt üks euro.

Väited ja peamised argumendid

Hageja väidab, et määruse (EL, Euratom) nr 1023/2013 (1) punktid 27, 32, 46 ning punkti 64 alapunkt b, punkti 65 alapunkt b ja punkti 67 alapunkt d on õigusvastased osas, milles nendega muudetakse personalieeskirjade artiklit 5 (SC tegevusüksuse loomine), artiklit 6 (teenistuskäigu võrdvääruse tagamise tühistamine), artikli 40 lõiget 2 (isiklikel põhjustel võetud puhkuse piiramine 12 aastani), artikli 43 teist lõiku (arvamus, et ametnik on palgaastme AST asemel alates palgaastmest AST 5 võimeline täitma administraatori ülesandeid), artikli 44 lõiget 1 (palgaastme järgmisesse järku tõusmise uued tingimused), artiklit 51 (ebapädevust käsitlev menetlus), artiklit 52 (puhkus teenistuse huvides), artiklit 77 (pensioni aastakoefitsient 1,8 %) ja VIII lisa artikli 9 lõiget 2 (ennetähtaegne pension ilma sanktsioonideta).

Hageja väidab oma hagi põhjenduseks, et on rikutud OSP ja seadusandja vahelist kokkulepet 2004. aasta reformi kohta, mis puudutab eelkõige teenistuskäigu reformi, lineaarse teenistuskäigu ja teenistuskäigu võrdväärsuse põhimõtteid.

Samuti tugineb ta põhiõiguste harta artikli 27, Euroopa sotsiaalharta artikli 21, omandatud õiguste põhimõtte, proportsionaalsuse põhimõtte ja mittediskrimineerimise põhimõtte rikkumisele.

(1) Euroopa parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2013. aasta määrus (EL, Euratom) nr 1023/2013, millega muudetakse Euroopa Liidu ametnike personalieeskirju ja Euroopa Liidu muude teenistujate teenistustingimusi (ELT L 287, lk 15).
—

Hageja väidab, et seaduses, millega muudetakse prioriteetseks taastuvad energiaallikad (edaspidi „taastuvenergiaseadus”), ette nähtud taastuvenergia lisatasu ülemmäär energia suurtarbijatele ei kujuta endast riigiabi ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses. Selle kohta märgib hageja, et see kord ei soodusta elektri suurtarbijaid. Eriline hüvitamiskord on pigem mõeldud selleks, et kompenseerida erakordset koormat, mis hagejal ja sarnastel ettevõtjatel erilisel määral tekib seoses taastuvenergiaallikatest elektri tootmisega ning selle eesmärk on taastada elektri suurtarbijate, keda taastuvenergia lisatasu algselt märkimisväärselt kahjustas, konkurentsivõime.
—

Siinkohal väidab hageja, et komisjon ei arvestanud ELTL artikli 108 lõikega 1 ja õiguskindluse põhimõttega, kui ta selleks, et kontrollida oma esialgset hinnangut taastuvenergiaseadusele kui abile, kohaldas uue abi suhtes ette nähtud menetlust vastavalt määruse nr 659/1999 artikli 4 lõikele 4, selle asemel, et kohaldada olemasoleva abi suhtes ette nähtud menetlust vastavalt määruse nr 659/1999 artiklile 17 ja sellele järgnevatele artiklitele. Sellega seoses väidab hageja eelkõige, et komisjon ei kvalifitseerinud 22. mai 2002. aasta otsusega 2000. aasta taastuvenergiaseadust abiks ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, kuna tegemist ei olnud riigi vahendite ülekandmisega. Muudatused, mis tehti 2012. aasta taastuvenergiaseadusesse võrreldes 2000. aasta taastuvenergiaseadusega ei olnud komisjoni 22. mai 2002. aasta otsust arvesse võttes olulised. Komisjon oleks seega võinud panna oma muutunud õigusliku seisukoha maksma ELTL artikli 108 lõike 1 kohases menetluses ilma hagejat koormamata.
—

Siinkohal väidavad hagejad, et komisjon ei arvestanud ELTL artikli 108 lõikega 1 ja õiguskindluse põhimõttega, kui ta selleks, et kontrollida oma esialgset hinnangut taastuvenergiaseadusele kui abile, kohaldas uue abi suhtes ette nähtud menetlust vastavalt määruse nr 659/1999 artikli 4 lõikele 4, selle asemel, et kohaldada olemasoleva abi suhtes ette nähtud menetlust vastavalt määruse nr 659/1999 artiklile 17 ja sellele järgnevatele artiklitele. Sellega seoses väidavad hagejad eelkõige, et komisjon ei kvalifitseerinud 22. mai 2002. aasta otsusega 2000. aasta taastuvenergiaseadust abiks ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, kuna tegemist ei olnud riigi vahendite ülekandmisega. Muudatused, mis tehti 2012. aasta taastuvenergiaseadusesse võrreldes 2000. aasta taastuvenergiaseadusega ei olnud komisjoni 22. mai 2002. aasta otsust arvesse võttes olulised. Komisjon oleks seega võinud panna oma muutunud õigusliku seisukoha maksma ELTL artikli 108 lõike 1 kohases menetluses ilma hagejaid koormamata.
3.

Kolmas väide: kaalutlusõiguse kuritarvitamine Lõpuks on hageja seisukohal, et komisjon kuritarvitas talle ELTL artiklitega 107 ja 108 antud kaalutlusõigust. Uurimismenetluse alustamisega taotleb komisjon peamiselt eesmärki ühtlustada põhimõtteliselt taastuvenergia toetamine. See põhjapanev eesmärk nähtub ka keskkonnakaitsele ja energeetikasektorile antava riigiabi suuniste uuest projektist, milles komisjon näeb esmakordselt ette üksikasjalikud eeskirjad taastuvenergia toetamiseks. Ühtlustamise eesmärgil peaks komisjon aga kohaldama selleks ette nähtud menetlust normide ühtlustamiseks vastavalt ELTL artiklitele 116 ja 117.
3.

Kolmas väide: rikutud on ELTL artikli 107 lõiget 1 – igal juhul siseturuga kokkusobiv — Kui eriline hüvitamiskord isegi oleks riigiabi, siis oleks see ilmselgelt artikli 107 lõike 3 punktides b ja c sätestatud riigiabi eeskirjade kohaselt siseturuga kokkusobiv, kui arvestada ühenduse huvides olevat keskkonna- ja kliimakaitse eesmärki, tagades samal ajal Euroopa majanduse säästlik ja stabiilne areng.
—

hageja väidab, et esiteks, kuivõrd põhjendamiskohustust ei täidetud, rikuvad vaidlustatud otsused ja määrused tema kaitseõigusi. teiseks mõjutab vaidlustatud otsuste ja määruste õigusvastasus käesolevat menetlust, kuna ühelt poolt kahjustab see hageja võimalust esitada oma seisukohad, ja teiselt poolt kahandab see Üldkohtu võimet vaidlustatud otsuste ja määruste õiguspärasust kontrollida. Järelikult rikutakse hageja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele. Kolmandaks, kuivõrd hagejalt on võetud kaitseõigus, ja kuna Üldkohtu võime varade külmutamise meetmeid – mis oma olemuselt on „eriti rõhuvad” – puudutavate vaidlustatud otsuste ja määruste õiguspärasuse kontrolli läbi viia on kahjustatud, on hageja omandiõigust põhjendamatult piiratud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 212/33

27. märtsil 2014 esitatud hagi – Hüpeden versus nõukogu ja komisjon

(Kohtuasi T-206/14)

2014/C 212/43

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Hüpeden & Co. (GmbH & Co.) KG (Hamburg, Saksamaa) (esindaja: advokaat K. Landry)

Kostjad: Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— mõista kostjatelt hageja kasuks välja 1 18 762,57 euro suurune kahju hüvitis, millele lisandub viivitusintress 8 % aastas alates otsuse kuulutamisest ja/või tuvastada, et hagejal on õigus nõuda kostjalt kahju hüvitamist;

— mõista kohtukulud välja kostjatelt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja nõuab kahjuhüvitist määruse (EÜ) nr 1355/2008 (1) kehtestamise eest, mis tunnistati Euroopa Kohtu 22. märtsi 2012. aasta otsusega kohtuasjas C-338/10: GLS kehtetuks.

Hageja väidab, et siseriiklik toll maksis selle määruse alusel ebaõigelt kehtestatud dumpinguvastase tollimaksu küll tagasi. Talle tekkis aga sellest hoolimata kahju seetõttu, et ta oli likviidsuse kaotamise tulemusel sunnitud võtma turutingimustele vastava intressimääraga täiendavaid pangalaene ja fikseeritud intressimääraga laene. Seega nõuab ta pangalaenudelt makstud intresside ja nende madalamate intresside vahe hüvitamist, mida ta oleks pidanud maksma, kui dumpinguvastast tollimaksu ei oleks kehtestatud. Hageja väidab sellega seoses, et kostjad on määruse nr 1355/2008 kehtestamisega rikkunud piisavalt selgelt hoolsuskohustust ja hea halduse põhimõtet, mistõttu hagejale tekkis kahju, mida pole muul moel võimalik hüvitada, kuna asjaomases siseriiklikus õiguses ei ole imporditollimaksu osas ette nähtud, et vahesumma pealt arvestatakse maksehetkest intressi maksukohustuslase kasuks.

(1) Nõukogu 18. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 1355/2008, millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärinevate teatavatest tsitrusviljadest (mandariinidest jne) valmistatud toodete ja konservide impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse nende suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (ELT L 350, lk 35).
2.

Teine väide, et on tehtud ilmselge hindamisviga. — Selles osas väidetakse, et on tehtud ilmselge hindamisviga seoses küsimusega, kas sooduskordade ajutine peatamine on kohane lahendus toormaterjalide tarnete probleemile, ja seoses küsimusega, kas esinevad India, Etioopia ja Pakistani puhul ette nähtud üldiste sooduskordade ajutise peatamise eeldused eespool viidatud määruse artikli 19 lõike 1 punkti d tähenduses.
ET Euroopa Liidu Teataja C 212/33

27. märtsil 2014 esitatud hagi – Schroeder versus nõukogu ja komisjon

(Kohtuasi T-205/14)

2014/C 212/42

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: I. Schroeder KG (GmbH & Co.) (Hamburg, Saksamaa) (esindaja: advokaat K. Landry)

Kostjad: Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— mõista kostjatelt hageja kasuks välja 3 45 644 euro suurune kahju hüvitis, millele lisandub viivitusintress 8 % aastas alates otsuse kuulutamisest ja/või tuvastada, et hagejal on õigus nõuda kostjalt kahju hüvitamist;

— mõista kohtukulud välja kostjatelt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja nõuab kahjuhüvitist määruse (EÜ) nr 1355/2008 (1) kehtestamise eest, mis tunnistati Euroopa Kohtu 22. märtsi 2012. aasta otsusega kohtuasjas C-338/10: GLS kehtetuks.

Hageja väidab, et siseriiklik toll maksis selle määruse alusel ebaõigelt kehtestatud dumpinguvastase tollimaksu küll tagasi. Talle tekkis aga sellest hoolimata kahju seetõttu, et ta oli likviidsuse kaotamise tulemusel sunnitud võtma turutingimustele vastava intressimääraga täiendavaid pangalaene. Seega nõuab ta pangalaenudelt makstud intresside ja nende madalamate intresside vahe hüvitamist, mida ta oleks pidanud maksma, kui dumpinguvastast tollimaksu ei oleks kehtestatud. Hageja väidab sellega seoses, et kostjad on määruse nr 1355/2008 kehtestamisega rikkunud piisavalt selgelt hoolsuskohustust ja hea halduse põhimõtet, mistõttu hagejale tekkis kahju, mida pole muul moel võimalik hüvitada, kuna asjaomases siseriiklikus õiguses ei ole imporditollimaksu osas ette nähtud, et vahesumma pealt arvestatakse maksehetkest intressi maksukohustuslase kasuks.

(1) Nõukogu 18. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 1355/2008, millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärinevate teatavatest tsitrusviljadest (mandariinidest jne) valmistatud toodete ja konservide impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse nende suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (ELT L 350, lk 35).
2.

Teine väide, et vaidlustatud otsus rikub ELTL artikli 107 lõike 2 punkti c ja hea halduse põhimõtet, kuna: — meede ei ole vajalik ning seetõttu ei sellel ühist huvi pakkuvat eesmärgi; — meede hõlmab kulusid, mille ei ole ühise eesmärgiga põhjendatud; — meede ei ole ühist huvi pakkuva eesmärgi saavutamiseks sobiv; — and meede moonutab konkurentsi ja kahjustab kaubandust; — komisjon ei võtnud meetme hindamisel arvesse üldist konteksti.
—

Lisaks väidab hageja, et taastuvenergia lisatasust saadav tulu ei kujuta endast riigi või riigile omistatavat ressurssi. Taastuvenergia lisatasu on mõeldud põhivõrguettevõtjatel elektritarnijate vastu oleva tsiviilõigusliku nõude täitmiseks, et hüvitada põhivõrguettevõtjatele elektri turustamisega tekkivad kulud. Lisatasu suuruse määravad kindlaks põhivõrguettevõtjad, ilma et riik sellesse mingil moel sekkuks. Bundesnetzagenturile antud pädevus hõlmab ainult selle kontrolli, kas põhivõrguettevõtjad on määranud lisatasu suuruse nõuetekohaselt. Bundesnetzagenturil ei ole aga õigust teostada pidevat kontrolli või käsutada lisatasust saadud tulu.
2.

Teise väite kohaselt on rikutud lepingulise töösuhte ja personalieeskirjadest tuleneva töösuhte olemuslikku erinevust ja töösuhte põhitingimusi, nõusolekuprotokolli on õiguslikult ebaõigesti kvalifitseeritud, moonutatud on toimikus sisalduvaid asjaolusid ning kohus on rikkunud põhjendamiskohustust.
1.

Esimene väide: erilise hüvitamiskorra väära liigitamisega on rikutud ELTL artikli 107 lõiget 1 ja artiklit 108 — Hageja väidab, et menetluse algatamise otsusega on rikutud ELTL artikli 107 lõiget 1, ELTL artiklit 108 ja määruse (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (1), artikli 13 lõiget 1, sest seaduses, millega muudetakse prioriteetseks taastuvad energiaallikad (edaspidi „taastuvenergiaseadus”), ette nähtud taastuvenergia lisatasu ei kujuta endast riigi vahendite andmist ja taastuvenergia lisatasu piiramine energia suurtarbijatele ei tähenda riigi vahenditest loobumist. — Siinkohal väidab hageja, et komisjon võttis hindamisel aluseks uued, senise kohtupraktika põhimõtetega vastuolus olevad piiritlemisparameetrid. Eelkõige loobus ta täielikult väljakujunenud kohtupraktika kohaselt riigi ressursina liigitamiseks vajalikust kriteeriumist, et riigiasutustel peab olema konkreetne käsutusõigus, ja pidas piisavaks asjaolu, et riigi seadusandja mõjutab eraõiguslike isikute vahelisi rahavoogusid ja reguleeriv asutus kontrollib seadusest tulenevate nõuete täitmist eraõiguslike isikute poolt. — Peale selle on komisjon seotud oma otsusega, milles ta ei kvalifitseerinud 2000. aasta taastuvenergiaseadust riigiabiks ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, sest tegemist ei ole riigi ressursside ülekandmisega, ja liigitas seetõttu 2012. aasta taastuvenergiaseaduse vääralt uueks õigusvastaselt kehtestatud riigiabi eeskirjaks. — Lisaks ei hinnanud komisjon piisavalt ja seetõttu ka ei mõistnud, et energia suurtarbijatele ette nähtud erandid on oma eesmärgi, olemuse ja/või 2012. aasta taastuvenergiaseaduse sisemise ülesehituse kohaselt õigustatud ja ei kujuta endast seetõttu valikulist eelist.