ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 37/40

27. novembril 2009 esitatud hagi — McLoughney versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Kern (Powerball)

(Kohtuasi T-484/09)

2010/C 37/56

Hagiavaldus esitati inglise keeles

Pooled

Hageja: Rory McLoughney (Thurles, Iirimaa) (esindaja: solicitor J. M. Straftford-Lysandrides)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Ernst Kern (Zahling, Saksamaa)

Hageja nõuded

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) neljanda apellatsioonikoja 30. septembri 2009. aasta otsus asjas R 1547/2006-4;

— rahuldada ühenduse kaubamärgi nr 3 164 779 suhtes esitatud vastulause;

— teise võimalusena saata vastulause koos Üldkohtu otsusega kostjale kaalumiseks tagasi.

Väited ja peamised argumendid

Ühenduse kaubamärgi taotleja: Ernst Kern

Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk „POWERBALL” kaupadele, mis kuuluvad klassidesse 10, 25 ja 28

Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: Rory McLoughney

Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: registreerimata kaubamärk „POWERBALL”, mida kasutatakse Iirimaa ja Ühendkuningriigi kaubanduses

Vastulausete osakonna otsus: lükata vastulause tervikuna tagasi

Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata

Väited: nõukogu määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 3 ja artikli 73 (nüüd nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 8 lõige 3 ja artikkel 75) ning komisjoni määruse nr 2868/95 (1) eeskirja 50 lõike 2 ja eeskirja 52 lõike 1 rikkumine, kuna apellatsioonikoda ei ole hinnanud vastulauset seoses nõukogu määruse nr 40/94 artikli 8 lõikega 3 ning kuna apellatsioonikoda oleks pidanud leidma, et hageja vastulause asjaomase kaubamärgi registreerimisele on põhjendatud; nõukogu määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 4 ja artikli 73 (nüüd nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 8 lõige 3 ja artikkel 75) ning komisjoni määruse nr 2868/95 eeskirja 50 lõike 2 ja eeskirja 52 lõike 1 rikkumine, kuna apellatsioonikoda ei ole hinnanud vastulauset seoses nõukogu määruse nr 40/94 artikli 8 lõikega 4 ning kuna apellatsioonikoda oleks pidanud leidma, et hageja on varasemate kaubamärgiõiguste omanik ning ta on vastulause aluseks esitatud kaubamärki kaubanduses kasutanud.

(1) Komisjoni 13. detsembri 1995. aasta määrus (EÜ) nr 2868/95, millega rakendatakse nõukogu määrus nr 40/94 (EÜT L 303, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 189).
ET Euroopa Liidu Teataja C 37/41

7. detsembril 2009 esitatud hagi — ReValue Immobilienberatung versus Siseturu Ühtlustamise Amet (ReValue)

(Kohtuasi T-487/09)

2010/C 37/58

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: ReValue Immobilienberatung GmbH (Berliin, Saksamaa) (esindaja: advokaadid S. Fischoeder ja M. Schork)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Hageja nõuded

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) neljanda apellatsioonikoja 7. oktoobri 2009. aasta (asi R 531/2009-4) otsus;

— mõista kohtukulud välja Siseturu Ühtlustamise Ametilt.

Väited ja peamised argumendid

Asjaomane ühenduse kaubamärk: kujutismärk „ReValue” teenustele klassides 35, 36, 42 ja 45 (taotlus nr 6 784 292).

Kontrollija otsus: lükata taotlus tagasi.

Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata.

Väited: määruse (EÜ) nr 207/2009 (1) artikli 7 lõike 1 punktide b ja c rikkumine, kuna taotletav tähis ei ole nimetatud teenuseid kirjeldav ning on eristusvõimeline. Lisaks määruse nr 207/2009 artikli 75 rikkumine, kuna vaidlustatud otsus on olulises osas põhjendamata või pole põhjendatud nõuetekohaselt.

(1) Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrus (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (ELT L 78, lk 1).
—

isegi kui oletada, et oleks võimalik kohaldada spetsiifilist kaitset, näeb määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõige 7 ette, et „[l]õigetes 1–3 sätestatud erandeid kohaldatakse üksnes nii kaua, kuni kaitse on dokumendi sisust lähtuvalt õigustatud”. Kuid pool artikli 4 lõikes 7 sätestatud maksimaalsest kaitseajast on läbi, mis õigustab dokumentidega tutvumise lubamist;
ET Euroopa Liidu Teataja C 24/60

19. novembril 2009 esitatud hagi — Stelzer versus komisjon

(Kohtuasi T-467/09)

2010/C 24/107

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Dierk Stelzer (Berliin, Saksamaa) (esindaja: advokaat F. Weiland)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada komisjoni keskkonna peadirektoraadi 6. augusti 2009 ja komisjoni peasekretariaadi 29. oktoobri 2009. aasta (õige on 29. septembri 2009. aasta) keelduvad otsused;

— mõista hageja kohtuvälised kulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja vaidlustab eelkõige komisjoni 29. oktoobri 2009. aasta kuupäevaga otsuse, millega jäeti osaliselt rahuldamata tema teistkordne taotlus juurdepääsuks direktiivi 2003/35/EÜ (1) ülevõtmise ühilduvuse uuringule.

Hageja väidab oma hagi põhjenduseks, et taotletud dokumendile juurdepääsust keeldumine kostja poolt uurimise eesmärgi kaitse (määruse [EG] nr 1049/2001 (2) artikli 4 lõike 2 kolmas taane) ja otsustamisprotsessi kaitse (määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõige 3) põhjusel on alusetu. Lisaks väidab hageja, et määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 6 alusel taotletud osalisest juurdepääsust nimetatud dokumendile keelduti alusetult. Pealegi on tegemist ülekaaluka üldise huviga kõnealuse uuringu avalikustamise vastu. Lisaks väidab hageja, et kostja on rikkunud põhjendamise kohustust.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta direktiiv 2003/35/EÜ, milles sätestatakse üldsuse kaasamine teatavate keskkonnaga seotud kavade ja programmide koostamisse ning muudetakse nõukogu direktiive 85/337/EMÜ ja 96/61/EÜ seoses üldsuse kaasamisega ning õiguskaitse kättesaadavusega (ELT L 156, lk 17; ELT eriväljaanne 15/07, lk 466).

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT L 145, lk 43; ELT eriväljaanne 01/03, lk 331).
ET Euroopa Liidu Teataja C 24/61

24. novembril 2009 esitatud hagi — JSK International Architekten und Ingenieure versus EKP

(Kohtuasi T-468/09)

2010/C 24/108

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: JSK International Architekten und Ingenieure GmbH (Frankfurt, Saksamaa) (esindajad: Rechtsanwalt J. Steiff ja Rechtsanwalt K. Heuvels)

Kostja: Euroopa Keskpank

Hageja nõuded

— Tühistada EKP 6. augusti 2009. aasta otsus hankelepingu sõlmimise kohta ning EKP läbivaatamisasutuse 14. septembri 2009. aasta otsus kaebuse rahuldamata jätmise kohta;

— tuvastada, et tühistatud hankeotsuse asemel tuleb leping sõlmida hagejaga, teise võimalusena jätkata hankemenetlust kutsete saatmisega pakkujatele, sealhulgas JSK-le, kolmanda võimalusena alustada uuesti hankemenetlust;

— viimase võimalusena — üksnes juhul, kui nõuded 1 ja 2 jäetakse rahuldamata — mõista hageja kasuks välja kahjuhüvitis positiivse intressi ulatuses (saamatajäänud tulu) — esmasel hinnangul 900 000 eurot, veel ühe võimalusena negatiivse intressi ulatuses (pakkumise esitamise kulud) esmasel hinnangul 80 000 eurot;

— mõista hageja kohtukulud ning need kohtuvälised kulud, mis on vajalikud tema õiguste kaitseks, (advokaaditasu ja kulutused) välja kostjalt;

— täielikult tagada hagejale toimikuga tutvumise õigus, mis tal seni puudus.

Väited ja peamised argumendid

Lähtuvalt hageja nõuetest vaidlustab hageja esiteks EKP 6. augusti 2009. aasta hankeotsuse, millega lükati tagasi hageja esitatud pakkumine hankemenetluses, mis puudutab EKP Frankfurdi uue hoone projektijuhtimist ja ehitusjärelevalvet (ehitusjärelevalve T109), ning teiseks EKP läbivaatamisasutuse 14. septembri 2009. aasta otsuse, millega jäeti selle otsuse peale esitatud kaebus rahuldamata. Teise võimalusena palub hageja hüvitada talle tekitatud kahju.

Oma hagi toetuseks väidab hageja esiteks, et hankemenetluses tehtud otsuses on huvide konflikti tõttu rikutud õigusnormi. Sellega seoses viitab ta Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 41 tähenduses hea halduse põhimõtte rikkumisele.

Teiseks leiab hageja, et tema pakkumise arvesse võtmata jätmisega on rikutud õigusnormi, ning ta vaidleb vastu asjaolule, et see pakkumine välistati puudulikkuse ning madala kvaliteedi tõttu.

Viimaks leiab hageja, et rikutud on läbipaistvust ja õiguskaitset puudutavaid menetlusnorme, samuti õigust tutvuda toimikuga.
—

teise võimalusena muuta Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikojale 29. septembri 2009. aasta (asi R 554/2009-2) otsus, nii et selles sedastatakse, et asjaomasel ühenduse kaubamärgil on piisav eristusvõime, et selle registreerimisele ei teki vastuväiteid nõukogu määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b alusel;
ET Euroopa Liidu Teataja C 51/45

30. detsembril 2009 esitatud hagi — Hubei Xinyegang Steel versus nõukogu

(Kohtuasi T-528/09)

2010/C 51/82

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Hubei Xinyegang Steel Co.Ltd (esindajad: barrister F. Carlin ning advokaadid N. Niejahr, Q. Azau ja A. MacGregor)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Hageja nõuded

— Tühistada nõukogu 24. septembri 2009. aasta määrus nr 926/2009, millega kehtestatakse teatavate Hiina Rahvavabariigist pärinevate rauast või terasest õmblusteta torude impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ning nõutakse lõplikult sisse kõnealuse impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (1), osas, milles hageja ekspordi suhtes kehtestatakse dumpinguvastased tollimaksud ning nõutakse sisse kõnealuse ekspordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks, või teise võimalusena tühistada asjaomane määrus osas, milles nõutakse sisse hageja suhtes kehtestatud ajutine tollimaks;

— mõista hageja käesoleva menetlusega seotud kohtukulud välja nõukogult, kes ühtlasi kannab ise oma kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Käesolevas hagiavalduses palub hageja teda puudutavas osas tühistada nõukogu 24. septembri 2009. aasta määruse nr 926/2009, millega kehtestatakse teatavate Hiina Rahvavabariigist pärinevate rauast või terasest õmblusteta torude impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ning nõutakse lõplikult sisse kõnealuse impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks.

Oma hagi põhjenduseks esitab ta kolm väidet.

Ta väidab esiteks, et nõukogu on teinud ilmse vea faktiliste asjaolude hindamisel, kui ta „vaatlusaluseid tooteid” kindlaks määrates defineeris liiga lihtsustatud toodete kategooriaid. Lisaks nendib hageja, et komisjoni tehtud võrdlus Ühendriikidest pärinevate toodetega ei olnud asjakohane.

Teiseks väidab hageja, et nõukogu rikkus alusmääruse (2) artikli 9 lõiget 5, kui ta tühistas vaidlustatud määruses individuaalse kohtlemise, kuigi komisjon oli hagejale seda esialgu haldusmenetluses võimaldanud enne esialgse määruse (3) avaldamist.

Kolmandaks väidab ta, et nõukogu rikkus alusmääruse artikli 9 lõiget 4 ja artikli 10 lõiget 2, kui ta kehtestas lõpliku tollimaksu ning otsustas lõplikult sisse nõuda hageja poolt „vaatlusaluste toodete” Euroopa Liitu ekspordi suhtes kehtestatud ajutise tollimaksu, kuna need otsused põhinesid ilmsel veal, mis tehti materiaalse kahju ohu esinemise hindamisel.

(1) ELT L 262, lk 19.

(2) Nõukogu 22. detsembri 1995. aasta määrus kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (EÜT L 56, lk 1; ELT eriväljaanne 11/10, lk 45).

(3) Komisjoni 7. aprilli 2009. aasta määrus nr 289/2009, millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärinevate rauast või terasest õmblusteta torude impordi suhtes (ELT L 4, lk 48).
—

ELTL artikli 101 rikkumine seoses reeglitega, mis puudutavad võimalust karistada emaettevõtjaid nende tütarettevõtete sooritatud rikkumiste eest, kuivõrd komisjon tugines kohtupraktikale, mis rikub Euroopa Liidu õigust ja mille peab seetõttu jätma kõrvale, et kuna see loob kohtuotsuse kaudu ümberlükkamatu eelduse põhimõtte, mis ei tugine mitte turu autonoomial või käitumisel, vaid majanduslikel, õiguslikel ja organisatsioonilistel sidemetel, mis on kõigile ettevõtete gruppidele omased iseloomujooned.
ET Euroopa Liidu Teataja C 51/42

21. detsembril 2009 esitatud hagi — Areva T&D versus komisjon

(Kohtuasi T-521/09)

2010/C 51/78

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Areva T&D SAS (Pariis, Prantsusmaa) (esindajad: advokaadid A. Schild ja C. Simphal)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada vaidlustatud otsus Areva T&D SA-d puudutavas osas, ja

— mõista kohtukulud välja komisjonilt

Väited ja peamised argumendid

Käesoleva hagi, mille esitas Areva T&D SAS, ese on nõue tühistada Euroopa Komisjoni 7. oktoobri 2009. aasta otsus K(2009) 7601 lõplik, EÜ artikli 81 (nüüd ELTL artikkel 101) ja EMP artikli 53 kohaldamise menetluses — Asi COMP/39.129 — Jõutrafod.

Hageja esitab oma tühistamishagi toetuseks neli väidet.

Esimene väide puudutab põhjendamiskohustuse rikkumist, mis on ette nähtud ELTL artiklis 296. hageja leiab, et komisjon ei ole põhjendanud oma pädevuse delegeerimist sanktsioonide määramisel, mis järgnes Areva T&D SA-le ühiselt sanktsioonide määramisele ja täiendava tingimuse lisamist 19. veebruari 2002. aasta teatises sätestatud nõuetele trahvidest vabastuse saamiseks.

Teise väitega heidab hageja komisjonile ette, et see rikkus ELTL artikli 101 lõiget 1 ja täpsemalt konkurentsiõiguse rikkumiste süüksarvamisega seotud reegleid. Hageja sõnul ei saanud komisjon panna Areva T&D SA-le vastutust konkurentsivastase tegevuse eest, mis eelnes Alstom T&D SA üleminekul Alstomile. Asjaolude toimumise ajal ei olnud Alstom T&D SA tegelikult autonoomne äriühing, vaid äriühing, mida kontrollis emaettevõte Alstom. Järelikult oleks komisjon pidanud äriühingu üleminekul rikkumiste süüksarvamisega seotud põhimõtteid kohaldades arvestama, et üksnes emaettevõtet asjaolude toimumise ajal (käesoleval juhul Alstom) saab pidada vastutavaks üleminekule eelnenud konkurentsivastase tegevuse eest. Hageja leiab lisaks, et pidades vastutavaks Areva T&D SA-d, rikkus komisjon õiguskindluse ja karistuse individuaalsuse ja personaalsuse põhimõtteid, mis on õiguse üldpõhimõtted.

Kolmandas väites leiab hageja, et komisjon rikkus ELTL artikli 101 lõiget 1 ja täpsemalt solidaarsusele kohaldatavaid reegleid. Hageja väidab, et komisjon ei saanud mõista Areva T&D SA-d ja Alstomi solidaarselt trahvi maksmist, kuivõrd nad ei moodustanud otsuse tegemise päeval enam ühte majandusüksust. Lõpuks leiab hageja, et mõistes Alstomi ja Areva T&D SA solidaarselt vastutavaks, eirab komisjoni otsus kaht Euroopa Liidu õiguse üldpõhimõtet, nimelt võrdse kohtlemise ja õiguskindluse põhimõtet.

Neljanda väitega heidab hageja komisjonile ette, et see rikkus ELL artikli 101 lõiget 1 ja täpsemalt komisjoni 19. veebruari 2002. aasta teatist, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul. (1) Hageja väidab veel, et keeldudes Areva T&D SA-le andmast kaitset trahvide eest, rikkus komisjon õiguspärase ootuse ja õiguskindluse üldpõhimõtteid.

(1) ELT C 45, lk 3; ELT eriväljaanne 08/02, lk 155.
ET Euroopa Liidu Teataja C 51/33

20. novembril 2009 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus New Acoustic Music ja Anna Hildur Hildibrandsdottir

(Kohtuasi T-464/09)

2010/C 51/65

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: A.-M. Rouchaud-Joët, N. Bambara, keda abistas advokaat C. Erkelens)

Kostjad: New Acoustic Music Association (Orpington, Ühendkuningriik), Anna Hildur Hildibrandsdottir (Orpington)

Hageja nõuded

— Kohustada kostjaid maksma komisjonile tagasi 31 136,23 euro suurune põhisumma, millele lisandub 7,70 % suurune intress aastas alates 14. jaanuarist 2008 kuni viimase makse tegemise kuupäevani;

— mõista kohtukulud, sealhulgas komisjoni kantud kulud, välja kostjatelt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolev hagi puudutab toetuslepingut viitenumbriga 2003-1895/001-001, mis on sõlmitud Euroopa Komisjoni (edaspidi „komisjon”) ja New Acoustic Music Associationi (edaspidi „NAMA”) vahel, kelle esindaja on Anna Hildur Hildibrandsdottir, eesmärgiga rakendada programmi Kultuur 2000 (1) raames meede CLT2003/A1/GB-317 — European Music Roadwork.

Oma hagis palub hageja Euroopa Kohtul kohustada hagejaid, kes mõlemad vastutavad kogu summa eest solidaarselt, maksma komisjonile tagasi 31 136,23 euro suurune summa, millele lisandub viivis ja mis tuleneb hageja poolt NAMA-le toetuslepingus ettenähtud meetmete rakendamiseks tehtud ettemaksu ja niisuguse summa vahelisest vahest, millele NAMA-l on õigus.

Oma hagi põhjenduseks esitab hageja üheainsa väite. Ta kinnitab, et NAMA on väidetavalt rikkunud oma lepingulisi kohustusi, kuna ta ei ole tagasi maksnud osa komisjoni ettemaksust, arvestades et tegelik abikõlbulik summa oli väiksem kui hinnanguline kogumaksumus.

Komisjon väidab, et Acoustic ja Anna Hildur Hildibrandsdottir kui partner ja NAMA volitatud seaduslik esindaja vastutavad makstava summa eest solidaarselt.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. veebruari 2000. aasta otsus nr 508/2000/EÜ, millega kehtestatakse programm Kultuur 2000 (EÜT 200, L 63, lk 1; ELT eriväljaanne 16/01, lk 97).
ET Euroopa Liidu Teataja C 51/35

11. detsembril 2009 esitatud hagi — Inovis versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Sonaecom (INOVIS)

(Kohtuasi T-502/09)

2010/C 51/68

Hagiavaldus esitati inglise keeles

Pooled

Hageja: Inovis, Inc. (Alpharetta, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: solicitor R. Black ja solicitor B. Ladas)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Sonaecom — Serviços de Communicações, S.A. (Maia, Portugal)

Hageja nõuded

— Tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 14. septembri 2009. aasta otsus asjas R 1691/2008-1;

— kohustada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) apellatsioonikoda kaubamärki registreerima; ja

— mõista kohtukulud välja Siseturu Ühtlustamise Ametilt.

Väited ja peamised argumendid

Ühenduse kaubamärgi taotleja: Inovis, Inc.

Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk INOVIS kaupadele ja teenustele klassides 9, 35, 38 ja 42

Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: Sonaecom — Serviços de Communicações, S.A.

Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: Portugali registreeritud kaubamärk NOVIS kaupadele ja teenustele klassides 9, 35, 37, 38, 41 ja 42

Vastulausete osakonna otsus: rahuldada vastulause

Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata

Väited: nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine, kuna apellatsioonikoda eksis, i) jättes tähelepanuta asjaomaste kaubamärkidega kaitstud vastavate kaupade ja teenuste ilmselge erinevuse; s.h leides, et varasem kaubamärk hõlmas klasse 9 ja 42, samas kui Portugali kaubamärgiamet keeldus kaubamärki nende klasside jaoks registreerimast, ja igal juhul ei tõendatud selle registreeringu olemasolu menetluse käigus; ii) jättes tähelepanuta asjaomaste kaubamärkide ilmselge kontseptuaalse erinevuse; ning iii) otsustades, et asjaomaste kaubamärkide segiajamine on tõenäoline.
ET Euroopa Liidu Teataja C 37/46

7. detsembril 2009 esitatud hagi — Itaalia Vabariik versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi T-500/09)

2010/C 37/66

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hageja: Itaalia Vabariik (esindaja: advokaat L. Ventrella)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada komisjoni 24. septembri 2009. aasta otsus K(2009) 7044 lõplik (teatavaks tehtud 25. septembril 2009), mille kohaselt ühenduse rahastamine ei kata teatavaid kulutusi, mida liikmesriigid on teinud Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EAGGF) tagatisrahastu raames, tühistamine osas, milles see puudutab Itaalia kulutusi majandusaastatel 2005 ja 2006: — finantskorrektsioon (5 %) kontrollide eri puuduste eest puu- ja köögiviljade sektoris — tsitrusviljade töötlemine — kokku 3 539 679,81 eurot.

Väited ja peamised argumendid

Itaalia Vabariik väidab oma nõuete toetuseks, et on rikutud sisulisi vorminõudeid (EÜ artikkel 253), kuna puudub põhjendus ja on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet.

Sellega seoses tuleb täpsustada, et komisjon tegi finantskorrektsiooni teatavate toetuste osas tsitrusviljade töötlemisele, kuna väidetavalt puudus adekvaatne kontroll tootjaorganisatsioonidele ja töötlejatele usaldatud toodete ning lõpptoodangu vastavuse üle. Itaalia Valitsuse sõnul selgus menetluse käigus, et kontrollid olid läbi viidud rahuldavalt, eriti mis puutub nii tootjaorganisatsioonide kui ka töötlejate juures läbi viidud halduskontrolli ja raamatupidamise kontrolli; samuti toimusid kontrollid ette teatamata (ettevõtjatele ei saadetud mingisugust teadet kontrollimise kuupäeva kohta) ja ületasid protsentuaalselt selle, mis oli määruses ette nähtud. Põhiküsimus, mida komisjon oleks pidanud oma otsuses põhjendama, seisnes niisiis selles, kas oli „märkimisväärne oht” fondile kahju tekitamiseks, et see võiks õigustada 5 %-list kindla määraga korrektsiooni — mis tundub igal juhul ebaproportsionaalne.
2.

Lamba- ja kitsetoetuste abi käsitleva finantskorrektsiooni osas ei esinenud komisjoni süüks arvatud rikkumisi, mistõttu on vaidlustatud otsuses rikutud määruse nr 1258/1999 artikli 7 lõiget 4 ja määruse nr 1290/2005 artikli 31 lõiget 1, kohaldades neid olukorrale, kus seda ei sobi kohaldada. Sellega seoses väidab hageja, et kohapealsed kontrollid toimusid ooteaja jooksul, vastates määruse nr 2419/2001 (3) artikli 24 lõikele 2, ja et komisjoni viidatud probleemid seoses põllumajandusregistrite ja inspektorite märkuste puudumisega kaasajastamata registrite kohta ei mõjuta terve ooteaja jooksul põllumajandusettevõtja toetust saavate loomade arvu kindlaksmääramist.
Lõpuks on ebaratsionaalne see, et ta on jätkuvalt määruse (EÜ) nr 881/2002 I lisas nimetatud, kuna (i) ei esinenud ning ei esine ka praegu põhjuseid, mis vastaksid nimetatud lisasse kandmiseks vajalikele kriteeriumidele; (ii) Ühendkuningriigi valitsuse seisukoht on, et hageja ei vasta enam asjaomastele kriteeriumidele; ja (iii) Ühendkuningriigi erikohus on teinud otsuse, et Liibüa islamistlik võitlusrühm ei ole ühinenud Al-Qaidaga ja/või et Liibüa islamistliku võitlusrühmaga seotud igal isikul ei ole Al-Qaida vägivaldse ülemaailmse džihaadi ideoloogiat.
Lõpuks on tema nime jätkuv hoidmine määruse (EÜ) nr 881/2002 I lisas irratsionaalne järgmistel põhjustel: 1. ei esinenud ega ka esine ühtegi põhjust, mis vastaksid asjaomastele kriteeriumidele viidatud lisasse kandmiseks; 2. Ühendkuningriigi valitsuse seisukoht on, et hageja ei vasta enam asjaomastele kriteeriumidele; 3. Ühendkuningriigi erikohtu otsuste kohaselt ei ole Libyan Islamic Fighting Group ühinenud Al-Qaida võrguga ja/või kõik Libyan Islamic Fighting Group’iga seotud isikud jagavad Al-Qaida vägivaldset ülemaailmse džihaadi ideoloogiat.