Kohtuasi C-300/07

Hans & Christophorus Oymanns GbR, Orthopädie Schuhtechnik

versus

AOK Rheinland/Hamburg

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Oberlandesgericht Düsseldorf)

„Direktiiv 2004/18/EÜ — Asjade ja teenuste riigihanked — Riiklikud haigekassad — Avalik-õiguslikud asutused — Hankijad — Hanketeade — Individuaalselt patsiendi vajadustele kohandatud ortopeediliste jalatsite valmistamine ja tarnimine — Patsientide üksikasjalik nõustamine”

Kohtujurist J. Mazáki ettepanek, esitatud 16. detsembril 2008 I ‐ 4783

Euroopa Kohtu otsus (neljas koda), 11. juuni 2009 I ‐ 4803

Kohtuotsuse kokkuvõte

Direktiivi 2004/18 ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta artikli 1 lõike 9 teise lõigu punkti c esimest alternatiivi tuleb tõlgendada nii, et peamiselt riikliku rahastamisega on tegemist juhul, kui avalik-õiguslike haigekassade tegevust rahastatakse põhiliselt kindlustatute sissetulekute pealt tasutud kindlustusmaksetest, mis kehtestatakse, arvutatakse ja kogutakse avaliku õiguse normide kohaselt. Selliseid haigekassasid tuleb pidada avalik-õiguslikeks asutusteks, ja seega hankijateks viidatud direktiivi kohaldamise aspektist lähtudes. Direktiivi 2004/18 artikli 1 lõike 9 teise lõigu punkti c esimese alternatiivi sõnastus ei sisalda mingeid täpsustusi nende viiside kohta, kuidas käsitletavas sättes kõne all olevat rahastamist tuleb teostada. Nii ei nõua see säte muu hulgas, et kehtestatud tingimustele vastamiseks peaks asjaomase asutuse tegevust rahastama otseselt riik või mõni muu avalik üksus. Mõni kaudse rahastamise viis on seega selleks piisav. Selline haiguskindlustuse avalik-õiguslik rahastamise kord, mis põhineb riiklikul õigusaktil, on praktikas tagatud avaliku võimu poolt ja on korraldatud kindlustusmaksete sellise kogumise teel, mida tehakse avalikku võimu teostades, vastab tingimusele „peamiselt rahastab riik”, mis on eelduseks, et kohaldada ühenduse riigihangetealaseid õigusnorme. (vt punktid 51, 57, 59, resolutsiooni punkt 1)

Kombineeritud riigihanke puhul, mille esemeks on nii tooted kui ka teenused, on selle määratlemisel, kas asjaomasel juhul on tegemist asjade riigihanke või teenuste riigihankega, kriteeriumiks kõnealuse riigihankega hõlmatud toodete ja teenuste maksumus. Kui tarnitakse tooteid, mis on oma vormilt individuaalselt vastavalt iga kliendi vajadustele valmistatud ja talle kohandatud ning mille kasutamise osas tuleb igat klienti individuaalselt nõustada, tuleb selle riigihanke iga osa maksumuse arvutamiseks liigitada asjaomase kauba valmistamine nimetatud riigihanke „teenuste” ossa. Juhul kui riigihanke esemeks on korraga nii tooted kui teenused, näeb direktiivi 2004/18 ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta artikli 1 lõike 2 punkti d teine lõik ette erisätte, mis kehtestab riigihanke „asjade riigihankena” või „teenuste riigihankena” määratlemise kriteeriumi, mis on selle riigihankega hõlmatud toodete ja teenuste maksumus. Vastavalt direktiivi 2004/18 artikli 1 lõike 2 punkti c esimeses lõigus esitatud „teenuste riigihanke” määratlusele hõlmab see mõiste selliseid tehinguid nagu näiteks „toodete” ostmine või üürimine, ilma neid täpsustamata ja selle järgi eristamata, kas asjaomane toode toodetakse standardsel viisil või individuaalselt, st vastavalt kliendi eelistustele ja vajadustele. Seega hõlmab mõiste „toode”, millele nimetatud säte üldistavalt viitab, ka valmistamist, olenemata küsimusest, kas käsitletav toode tarnitakse tarbijatele juba valmiskujul või pärast vastavalt tarbija soovidele valmistamist. (vt punktid 61, 64, 66, resolutsiooni punkt 2)