Kohtuasi C‑441/17

Euroopa Komisjon

versus

Poola Vabariik

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Keskkond – Direktiiv 92/43/EMÜ – Looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse – Artikli 6 lõiked 1 ja 3 – Artikli 12 lõige 1 – Direktiiv 2009/147/EÜ – Loodusliku linnustiku kaitse – Artiklid 4 ja 5 – Puszcza Białowieska Natura 2000 ala – Metsamajandamiskava muudatus – Metsaraie laiendamine – Kava või projekt, mis ei ole otseselt vajalik ala kaitsekorralduseks, kuid mis tõenäoliselt avaldab sellele alale olulist mõju – Alale avaldatavate mõju asjakohane hindamine – Ala terviklikkuse kahjustamine – Kaitsemeetmete tõhus rakendamine – Kaitstud liikide paljunemis- või puhkepaikadele avaldatav mõju

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (suurkoda) 17. aprilli 2018. aasta otsus

Vt otsuse tekst. (vt punktid 64–67)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 113, 114 ja 133–144)

Kavale või projektile võib anda loa direktiivi 92/43 looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (muudetud direktiiviga 2013/17) artikli 6 lõike 3 tähenduses vaid tingimusel, et pädevad asutused on kindlaks teinud, et see ei avalda asjaomase ala terviklikkusele püsivat negatiivset mõju. Nii on see juhul, kui teaduslikust seisukohast ei ole mingisugust põhjendatud kahtlust sellise mõju puudumise osas. Pädevad siseriiklikud asutused ei saa seega anda luba sekkumistele, mis võivad kahjustada püsivalt selliste alade keskkonnatunnuseid, mis hõlmavad ühenduse tähtsusega või esmatähtsaid looduslikke elupaigatüüpe. Nii oleks see eeskätt juhul, kui sekkumine võib tingida asjaomasel alal esineva seda laadi loodusliku elupaigatüübi kadumise või osalise ja pöördumatu hävitamise. Aktiivse metsamajandamise meetmed, mis seisnevad suure arvu puude kõrvaldamises ja langetamises Natura 2000 alal, võivad kahjustada püsivalt selle ala keskkonnatunnuseid, kuna need võivad paratamatult tingida alal esinevate kaitstavate elupaikade ja liikide kadumise või osalise ja pöördumatu hävitamise. (vt punktid 117, 119 ja 164)

Direktiivi 92/43 looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (muudetud direktiiviga 2013/17) artikli 6 lõike 3 teise lause rikkumise tõendamiseks ei ole komisjon – arvestades ettevaatuspõhimõtet, mis on selle sättega hõlmatud – kohustatud tõendama põhjusliku seose olemasolu vaidlusaluste meetmete ning mainitud elupaikade ja liikide terviklikkuse kahjustamise vahel, vaid piisab sellest, kui komisjon tõendab, et on olemas tõenäosus või oht, et need meetmed sellist kahju põhjustavad. (vt punkt 158)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 188–191)

Direktiivi 92/43 looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (muudetud direktiiviga 2013/17) artikli 6 lõike 1 ning direktiivi 2009/147 loodusliku linnustiku kaitse kohta (muudetud direktiiviga 2013/17) artikli 4 lõigete 1 ja 2 kasuliku mõju säilitamiseks on nõutav, et mitte üksnes ei kehtestata vajalikke kaitsemeetmeid asjaomasel alal kaitstavate elupaikade ja liikide soodsa kaitsestaatuse säilitamiseks, vaid et neid ka tegelikult rakendatakse. Seda tõlgendust kinnitab ka direktiivi 92/43 artikli 1 lõike 1 punkt l, milles on erikaitseala määratletud kui ühenduse tähtsusega ala, kus kohaldatakse kaitsemeetmeid, ning direktiivi põhjendus 8, mille kohaselt tuleb igal määratud alal rakendada vajalikke meetmeid, mis on seotud looduskaitse eesmärkide täitmisega. Aktiivse metsamajandamise meetmed, mille rakendamise tõttu on osa Natura 2000 alast kadunud, ei ole meetmed, millega tagatakse nimetatud ala kaitse direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 1 tähenduses. (vt punktid 213, 214 ja 218)

Direktiivi 92/43 looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (muudetud direktiiviga 2013/17) artikli 12 lõike 1 punktide a ja d järgimiseks on liikmesriigid kohustatud mitte üksnes vastu võtma igakülgset õiguslikku raamistikku, vaid ka rakendama konkreetseid ja spetsiifilisi kaitsemeetmeid. Samuti tähendab range kaitse süsteem seda, et võtta tuleb omavahel seostatud ja kooskõlastatud ennetavaid meetmeid. Niisugune range kaitse süsteem peab seega võimaldama tõhusalt vältida direktiivi 92/43 IV lisa punktis a loetletud loomaliikide looduses tahtlikku püüdmist või tapmist ning paljunemis- või puhkepaikade kahjustamist või hävitamist. Selles suhtes ei ole määrava tähtsusega asjaolu, et asjaomaste liikide arvukus on Natura 2000 alal suur. Nimelt näeb direktiivi 92/43 artikli 12 lõike 1 punkt d ette direktiivi 92/43 IV lisa punktis a loetletud liikide range kaitse süsteemi nende arvukusest sõltumata. (vt punktid 231 ja 237)