Mis puudutab esiteks meetme põhjustatud moonutusi, siis need moonutused vastavad vaidlustatud meetme riigiabiks tunnistamisele, kuna riigiabi on oma määratluse kohaselt meede, mis moonutab või võib moonutada konkurentsi, soodustades teatavaid ettevõtjaid või teatavat tootmisharu, ja eelkõige direktiivi 2003/54 artikli 11 lõikele 4, mis lubab liikmesriikidel anda eelis omamaistest energiaallikatest elektrit tootvatele elektrijaamadele muid energiaallikaid kasutavate elektrijaamade kahjuks. Nii saab sellist meedet pidada liiga rangeks üksnes siis, konkurentsimoonutused, mille ta põhjustab, on märkimisväärsed ja sellega taotletava eesmärgi suhtes ilmselgelt ebaproportsionaalsed. Selleks et niisuguse moonutuse olemasolu võiks järeldada, peab tuvastama, et vaidlustatud meede ohustab teiste elektritootmisharude jätkusuutlikkust, seades nii ohtu elektrienergia varustuskindluse asjaomases liikmeriigis.

Direktiivi 2003/54, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju, artikli 11 lõige 4 lubab liikmesriikidel põhimõtteliselt tarnekindluse huvides nõuda, et võrgujärjekorras eelistataks elektrijaamu, kus kasutatakse kohalikke energiaallikaid. Lisaks omistab määruse (EÜ) nr 1407/2002, mis käsitleb söetööstusele antavat riigiabi, elektri tootmises söetööstusele olulise tähtsuse energia varustuskindluse tagamisel. Seega peavad huvitatud isiku esitatud argumendid ja tõendid vaidlustatud meetme, mis soodustab omamaist sütt kasutavaid elektrijaamu, et tagada liikmesriigis elektrienergia varustuskindlus, suhtes ametliku uurimismenetluse algatamata jätmise otsuse vaidlustamiseks meede, mis soodustab omamaist sütt kasutavaid elektrijaamu, et tagada Hispaanias elektrienergia varustuskindlus.

Komisjon on kohustatud juhul, kui ta algatab riigiabi menetluse, asutamislepingu ülesehitusest lähtudes järgima seost riigiabi käsitlevate õigusnormide ja muude kui riigiabi käsitlevate erisätete vahel ja seega hindama asjaomase riigiabi kooskõla nende erisätetega.

Samas on komisjonil niisugune kohustus üksnes siis, kui abi andmise viis on abi eesmärgiga sedavõrd seotud, et neid ei ole võimalik eraldi hinnata.

Seega, kui asjaomase abi andmise viis on lahutamatult seotud abi eesmärgiga, hindab komisjon selle kooskõla riigiabi käsitlevate normidega ELTL artiklis 108 kehtestatud menetluses ja selle hinnangu tulemus võib olla see, et asjaomane abi tunnistatakse siseturuga kokkusobimatuks..

Samas ei ole komisjon kohustatud juhul, kui ta hindab abimeedet, millel ei ole keskkonnakaitsealane eesmärk, ja selle abiga lahutamatult seotud abi andmise viisi, keskkonnaalaseid õigusnorme arvesse võtma. Nimelt, kui keskkonnakaitse eesmärgil antud abi võib tunnistada siseturuga kokkusobivaks ELTL artikli 107 lõike 3 punkti b või c alusel, siis abi, millel võib olla keskkonnale kahjulik mõju, ei ole pelgalt selle asjaolu tõttu siseturu rajamisega vastuolus. Keskkonnakaitse ei ole rangelt võttes, kuigi seda tuleb pidada liidu poliitika määratlemise ja rakendamise osaks, eeskätt siseturu rajamist käsitleva poliitika osaks osa siseturust, mis on määratletud sisepiirideta alana, mille ulatuses tagatakse kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine (ELTL artikli 26 lõige 2). Ent kontrollimisele kuuluvad muud kui riigiabi käsitlevad eeskirjad piirduvad nendega, mis võivad mõjuda kahjulikult siseturule.

Kui elektri varustuskindluse tagamiseks antud abi tunnistataks siseturuga kokkusobimatuks liidu keskkonnaõiguse normide rikkumise tõttu, isegi kui see on kooskõlas ELTL artikli 106 lõike 2 kohaldamise tingimustega, ületataks kaalutlusõiguse piire, mis on siseriiklikele ametiasutustele üldist majandushuvi pakkuva teenuse kehtestamisel ette nähtud, ja laiendataks samaaegselt komisjonile ELTL artiklitega 106, 107 ja 108 antud pädevuse teostamiseks antud õigusi. Ent komisjonile selliselt antud pädevus ja riigiabi siseturuga kokkusobivuse hindamise erimenetlus ei asenda liikmesriigi kohustuse rikkumise menetlust, millega komisjon tagab selle, et liikmesriigid järgivad kõiki liidu õigusnorme.

(vt punktid 181, 182, 184, 189 ja 190)