Liidetud kohtuasjad C‑148/13–C‑150/13

A jt

versus

Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

(eelotsusetaotlused, mille on esitanud Raad van State (Madalmaad))

„Eelotsusetaotlus — Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala — Direktiiv 2004/83/EÜ — Pagulase staatuse või täiendava kaitse seisundi saamise miinimumnõuded — Artikkel 4 — Faktide ja asjaolude hindamine — Hindamistingimused — Teatud tõendite aktsepteerimine — Pädevate siseriiklike asutuste pädevuse ulatus — Kartus tagakiusamise ees seksuaalse sättumuse tõttu — Erinevus ühelt poolt varjupaigataotleja väidetavat seksuaalset sättumust puudutavate väidete ja dokumentaalsete või muude tõendite kontrolli piirangute ja teiselt poolt nende piirangute vahel, mida kohaldatakse selliste asjaolude kontrollile seoses teiste tagakiusamise põhjustega — Direktiiv 2005/85/EÜ — Liikmesriikides pagulasseisundi omistamise ja äravõtmise menetluse miinimumnõuded — Artikkel 13 — Küsitlusele esitatavad nõuded — Euroopa Liidu põhiõiguste harta — Artikkel 1 — Inimväärikus — Artikkel 7 — Era‑ ja perekonnaelu austamine”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (suurkoda), 2. detsember 2014

Piirikontroll, varjupaik ja sisseränne — Varjupaigapoliitika — Pagulase staatus või täiendava kaitse seisund — Direktiiv 2004/83 — Pagulasseisundi omistamise ja äravõtmise menetlus liikmesriikides — Direktiiv 2005/85 — Rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise menetlus — Faktide ja asjaolude hindamine — Kartus tagakiusamise ees seksuaalse sättumuse tõttu — Pädevate siseriiklike asutuste võimalus järeldada, et taotleja väited ei ole usaldusväärsed, vaid selle põhjal, et taotleja oma homoseksuaalsuse hilinemisega avaldas — Lubamatus

Pädevad ametiasutused, kes vaatavad läbi varjupaigataotlust, mis tugineb kartusele tagakiusamise ees varjupaigataotleja seksuaalse sättumuse tõttu, ei pea lugema väidetavat sättumust tõendatuks pelgalt taotleja väidete põhjal. Need avaldused on varjupaigataotluse erilist konteksti silmas pidades üksnes lähtepunktiks direktiivi 2004/83 (miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus, ja antava kaitse sisu kohta) artiklis 4 ette nähtud faktide ja asjaolude hindamise menetluses. Ehkki varjupaigataotleja peab selle sättumuse kui tema isiklikku sfääri kuuluva elemendi identifitseerima, võib sama direktiivi artiklis 4 toodud hindamismenetluse läbi viia nii pagulasseisundi taotluste kohta, mida on põhjendatud kartusega tagakiusamise ees selle sättumuse tõttu, nagu ka teistele tagakiusamise põhjustele tuginevate taotluste kohta. Siiski peavad hindamistingimused, mida pädevad asutused rakendavad taotluste põhjenduseks esitatud väidete ja dokumentaalsete või muude tõendite suhtes, olema kooskõlas direktiivide 2004/83 ja 2005/85 (liikmesriikides pagulasseisundi omistamise ja äravõtmise miinimumnõuete kohta) sätetega, ning – nagu ilmneb vastavalt nende direktiivide põhjendustest 10 ja 8 – hartaga tagatud põhiõigustega, nagu harta artiklis 1 tunnustatud õigus inimväärikuse austamisele ja harta artiklis 7 tagatud õigus era‑ ja perekonnaelu austamisele. (vt punktid 49, 52 ja 53)

Direktiivi 2004/83 (miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus, ja antava kaitse sisu kohta) artikli 4 lõike 3 punkti c ja direktiivi 2005/85 (liikmesriikides pagulasseisundi omistamise ja äravõtmise miinimumnõuete kohta) artikli 13 lõike 3 punkti a tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus, kui olukorras, kus varjupaigataotleja seksuaalset sättumust puudutavaid fakte ja asjaolusid läbi vaadates juhtumil, kus varjupaigataotleja taotlus tugineb kartusele tagakiusamise ees selle sättumuse tõttu, hindavad pädevad siseriiklikud asutused, kelle tegevus allub kohtulikule kontrollile, taotleja väiteid ja dokumentaalseid või muid tõendeid, mis on taotluse põhjenduseks esitatud, küsitluste teel, mis tuginevad pelgalt homoseksuaalidega seotud stereotüüpsetele arusaamadele. Ehkki stereotüüpilistel mõistetel põhinevad küsitlused võivad olla pädevate asutuste kasutuses selle hindamise tarvis kasulik element, ei vasta pagulasseisundi andmise taotluste hindamine pelgalt homoseksuaalidega seotud stereotüüpiliste arusaamade põhjal siiski eespool viidatud sätete nõuetele, kuna see ei võimalda neil asutustel arvesse võtta asjaomase varjupaigataotleja individuaalset ja isiklikku olukorda. Seetõttu ei saa varjupaigataotleja suutmatus sellistele küsimustele vastata iseenesest olla piisavaks põhjuseks, et järeldada, et ta ei ole usaldusväärne. (vt punktid 62, 63, 72 ja resolutsioon)

Direktiivi 2004/83 (miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus, ja antava kaitse sisu kohta) artiklit 4 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 7 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui varjupaigataotleja seksuaalset sättumust puudutavaid fakte ja asjaolusid hinnates juhtumil, kus selle varjupaigataotleja taotlus tugineb kartusele tagakiusamise ees selle sättumuse tõttu, viivad pädevad siseriiklikud asutused läbi üksikasjalikke vestlusi varjupaigataotleja seksuaalkäitumise kohta. Ehkki siseriiklikud asutused võivad vajaduse korral läbi viia küsitlusi varjupaigataotleja väidetavat seksuaalset sättumust puudutavate faktide ja asjaolude hindamiseks, on küsitlused, mis puudutavad taotleja seksuaalkäitumise üksikasju, vastuolus hartaga tagatud põhiõigustega ja eelkõige selle artiklis 7 sätestatud era‑ ja perekonnaelu kaitsega. (vt punktid 64, 72 ja resolutsioon)

Direktiivi 2004/83 (miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus, ja antava kaitse sisu kohta) artiklit 4 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui varjupaigataotleja seksuaalset sättumust puudutavaid fakte ja asjaolusid hinnates juhtumil, kus selle varjupaigataotleja taotlus tugineb kartusele tagakiusamise ees selle sättumuse tõttu, nõustuvad pädevad siseriiklikud asutused selliste tõenditega, nagu varjupaigataotleja poolt homoseksuaalsete toimingute läbiviimine, tema „testimine” tema homoseksuaalsuse kohta või koguni taotleja poolt nende toimingute videosalvestiste esitamine. Lisaks sellele, et need asjaolud ei oma tingimata tõendusväärtust, võivad need kahjustada inimväärikust, mille austamist tagab harta artikkel 1. (vt punktid 65, 72 ja resolutsioon)