Keywords

Summary



Keywords

1. Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Ühenduse õigusnormid – Asutamislepingu eesmärkidest lähtuv tõlgendus

(EÜ artiklid 39–42; nõukogu määrus nr 1408/71, artikli 4 lõige 2b ja II lisa III jagu)

2. Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Ühenduse õigusnormid – Materiaalne kohaldamisala – Hõlmatud ja välja jäävad hüvitised – Eristuskriteeriumid

(Nõukogu määrus nr 1408/71, artikli 4 lõike 1 punkt a ja lõige 2b)

3. Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Ühenduse õigusnormid – Isikuline kohaldamisala

(Nõukogu määrus nr 1408/71, artikkel 19)

Summary

1. EÜ artikli 42 alusel vastu võetud määruse nr 1408/71 sätete tõlgendamisel tuleb lähtuda nimetatud artikli eesmärgist: aidata kaasa võõrtöötajate võimalikult suure liikumisvabaduse saavutamisele. EÜ artiklite 39, 40, 41 ja 42 eesmärki ei saavutata, kui liikumisvabaduse kasutamise tõttu kaotavad töötajad neile liikmesriigi õigusaktidega tagatud sotsiaalkindlustusalased eelised, iseäranis juhul, kui need eelised on vastutasuks töötajate tasutud osamaksetele.

Selles kontekstis on ühenduse seadusandjal õigus võtta vastu sätteid, mis näevad ette erandi põhimõttest, et sotsiaalkindlustushüvitised on eksporditavad. Selliseid erandsätteid – näiteks määruse nr 1408/71 artikli 4 lõiget 2b, mis arvab kõnealuse määruse reguleerimisalast välja teatavad erihüvitised – tuleb tõlgendada kitsalt. See tähendab, et kõnealune artikkel puudutab üksnes neid hüvitisi, mis vastavad kõigile loetletud tingimustele, s.o hüvitised, mis on ühtaegu erilised ja mitteosamakselised, mis on loetletud määruse II lisa III jaos ning on kehtestatud õigusaktiga, mille kehtivus piirdub liikmesriigi territooriumi osaga.

(vt punktid 24 ja 25)

2. Määruse nr 1408/71 ülesehitusest tuleneb, et mõiste „sotsiaalkindlustushüvitis” määruse artikli 4 lõike 1 mõttes ja mõiste „mitteosamakseline erihüvitis” määruse artikli 4 lõigete 2a ja 2b mõttes on teineteist välistavad. Seega ei saa määruse artikli 4 lõike 1 mõttes „sotsiaalkindlustushüvitise” tingimustele vastavat hüvitist käsitada „mitteosamakselise erihüvitisena”.

Hooldustoetus, mis määratakse objektiivselt ja seaduses määratletud olukorra alusel ning on mõeldud kindlasummalise hüvitise vormis korvama täiendavaid kulutusi, mis on tingitud toetusesaaja hooldusvajadusest, ning eelkõige kulutusi, mis on seotud abiga, mida talle on vaja osutada, ei ole määruse nr 1408/71 artikli 4 lõike 2b mõttes mitteosamakseline erihüvitis, kuna selle põhieesmärk on täiendada ravikindlustushüvitisi ning seda tuleb järelikult pidada „hüvitiseks haiguse korral” määruse nr 1408/71 artikli 4 lõike 1 punkti a mõttes.

(vt punktid 36, 38, 39, 46, resolutiivosa punkt 1)

3. Liikmesriigis töötava ja koos oma perekonnaga teises liikmesriigis elava töötaja pereliige võib muudele toetuse saamise tingimustele vastamise korral nõuda töötaja töötamiskohajärgselt pädevalt asutuselt toetusesaaja hooldusvajadusest tingitud täiendavaid kulutusi kindlasummalise hüvitise vormis korvama mõeldud hooldustoetuse maksmist rahalise haigushüvitisena, mis on ette nähtud määruse nr 1408/71 artiklis 19, juhul kui pereliikmel ei ole õigust saada analoogilist hüvitist oma elukohariigi õigusaktide alusel.

(vt punkt 56, resolutiivosa punkt 2)