ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Kas kohustust anda tarbijale teavet ja teha see teave kättesaadavaks lihtsas ja arusaadavas keeles, nagu on sätestatud direktiivi 2011/83 artikli 8 lõikes 1, tuleb tõlgendada ja kohaldada nii, et kohustus teavitada tarbijat loetakse nõuetekohaselt täidetuks, kui selline teave on esitatud vahendaja teenuste osutamise eeskirjades, mis on tarbijale kättesaadavaks tehtud veebisaidil tiketa.lt enne, kui tarbija teeb makse, kinnitades, et ta on tutvunud vahendaja teenuste osutamise eeskirjadega ja kohustub neid järgima osana sellise tehingu tingimustest, mis sõlmitakse niinimetatud „klikilepingu“ kujul, see tähendab tehes veebipõhises süsteemis aktiivselt märke konkreetsesse kasti ja klõpsates konkreetsel lingil. 2.1. Kas selle nõude tõlgendamisel ja kohaldamisel omab tähtsust asjaolu, et sellist teavet ei esitata püsival andmekandjal ja et lepingu kohta ei anta selle sõlmimise järel kogu direktiivi 2011/83 artikli 6 lõikes 1 nõutavat teavet püsival andmekandjal, nagu on nõutud direktiivi 2011/83 artikli 8 lõikes 7? 2.2. Kas direktiivi 2011/83 artikli 6 lõike 5 kohaselt on vahendaja teenuste osutamise eeskirjades esitatud teave kauglepingu lahutamatu osa, olenemata sellest, et seda teavet ei esitata püsival andmekandjal ja/või puudub hilisem kinnitus püsival andmekandjal lepingu sõlmimise kohta?
26. oktoobril 2020 esitatud hagi – Poola Vabariik versus Euroopa Parlament ja Euroopa Liidu Nõukogu

(Kohtuasi C-553/20)

(2021/C 19/40)

Kohtumenetluse keel: poola

Pooled

Hageja: Poola Vabariik (esindaja: B. Majczyna)

Kostjad: Euroopa Parlament, Euroopa Liidu Nõukogu

Hageja nõuded

— tühistada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2020. aasta määruse (EL) 2020/1054, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 561/2006 maksimaalse ööpäevase ja iganädalase sõiduaja, minimaalsete vaheaegade ning ööpäevaste ja iganädalaste puhkeperioodide miinimumnõuete osas ning määrust (EL) nr 165/2014 sõidumeerikute abil positsioneerimise osas (1), artikli 1 punkti 6 alapunkt d;

— mõista kohtukulud välja Euroopa Parlamendilt ja Euroopa Liidu Nõukogult.

Teise võimalusena juhul, kui Euroopa Kohus on seisukohal, et määruse 2020/1054 vaidlustatud säte ei ole ülejäänud määrusest ilma selle sisu muutmata eraldatav, palub Poola Vabariik tühistada määrus 2020/1054 tervikuna.

Väited ja peamised argumendid

Poola Vabariik esitab määruse 2020/1054 vaidlustatud sätte kohta järgmised etteheited:

1) etteheide, et rikutud on proportsionaalsuse põhimõtet (ELL artikli 5 lõige 4), kuna juhtide puhkekohad on määratud meelevaldselt;

2) etteheide, et rikutud on ELL artikli 91 lõiget 2, kuna kõnealused meetmed võeti, ilma et arvesse oleks võetud nende mõju teatud piirkondade elatustasemele ja tööhõivele, samuti transpordiobjektide haldamisele;

3) etteheide, et rikutud on ELTL artiklit 94, kuna kõnealused meetmed võeti ilma vedajate majanduslikku olukorda arvesse võtmata;

4) etteheide, et rikutud on õiguskindluse põhimõtet, kuna kõnealune säte on sõnastatud ebatäpselt ning ei võimalda kindlaks teha sellest tulenevaid kohustusi;

5) väide, et rikutud on ELTL artiklit 11 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 37, kuna arvesse ei ole võetud keskkonnakaitse nõudeid.

Poola Vabariik väidab eelkõige, et vaidlustatud säte rikub proportsionaalsuse põhimõtet. Kuna kriteeriumid, mis võimaldavad kindlaks määrata juhtide puhkekoha, on sobimatud, siis rikuti määrusest 561/2006 tulenevat juhi puhkeperioodi vaba kasutamise põhimõtet. Lisaks on autoveoettevõtjatele pandud liigne koormus, millel on negatiivne mõju mitte ainult üksikute ettevõtjate, eriti väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate olukorrale ning transporditeenuste turule, vaid ka looduskeskkonnale. Vaidlustatud sätte kohaldamise negatiivset mõju tunnevad eelkõige ettevõtjad riikidest, mis asuvad väljaspool Euroopa Liidu keskosa. Peale selle ei ole vastuvõetud säte juhtide olukorda arvestades objektiivselt põhjendatud. See ei kajasta ka reguleeritud teenuste eripära.

(1) ELT 2020, L 249, lk 1.
1.

Esimene väide, et on rikutud ELL artikli 5 lõikega 4 tunnustatud proportsionaalsuse põhimõtet Rumeenia väidab, et artikli 1 punktis 3 sätestatud meede, mis kehtestab kohustuse sõidukite tagasipöördumiseks asukohaliikmesriigis asuvasse tegevuskohta vähemalt kaheksa nädala jooksul, ei ole vajalik selleks, et kindlustada äriühingu tegelik ja tõhus asumine selles liikmesriigis, ja on seatud eesmärgi saavutamiseks ilmselgelt sobimatu. Tegemist on majanduslikust aspektist põhjendamatu kohustusega, mis koormab ettevõtjaid, põhjustab tarbetuid tegevuskulusid, suurendab tühisõitude arvu ja CO2-heidet. Rumeenia väidab veel, et artikli 2 punkti 4 alapunktides a, b ja c sätestatud meede, mis seab täiendavad piirangud kabotaažveole, on seatud eesmärkide saavutamiseks ilmselgelt sobimatu ega ole vajalik, et lahendada kindlaks tehtud probleeme, mis on seotud kabotaažieeskirjade täitmata jätmisega. Tegemist on tagasikäiguga turu liberariseerimise praeguse tasemega võrreldes ja see võib viia transpordiettevõtja korraldatud logistikaahela tasakaalust välja, pikendada seisakuaegu ja suurendada tühisõitude arvu. Uued sätted muudavad kabotaaži käsitlevate õigusaktide kohaldamise raskeks ja kontrollimehhanismid keerulisemaks, pannes ettevõtjatele tarbetuid halduskohustusi. Mõlemad meetmed on ebaproportsionaalsed, võrreldes kahjuliku mõjuga liidu liikmesriikide transpordiettevõtjatele, eriti neile, kes asuvad liidu geograafilistel äärealadel.
3.

Kui esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt ja teisele eitavalt: Kas CUI artiklit 4 ja artikli 19 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et lepingupooled saavad oma vastutust kehtivalt laiendada üldise viitega liikmesriigi õigusele, kui selle kohaselt on vastutuse ulatus küll laiem, kuid – erinevalt süüst sõltumatust vastutusest, mida näeb ette CUI – on vastutuse eeldusena ette nähtud süü olemasolu?
1.

Kas liikmesriigi koordineeriv kontrolliasutus peab kontrollimääruse (1) artikli 33 lõike 2 punkti a ja artikli 34 kohaselt komisjonile andmeid teatades ja kinnitades piirduma sellega, et ta teatab andmed, mis kalurid on selle määruse artiklite 14 ja 15 kohaselt teatavas püügipiirkonnas püütud saagi kohta registreerinud, kui koordineerival kontrolliasutusel on alust arvata, et registreeritud andmed on lubamatult ebausaldusväärsed, või on tal õigus kasutada mõistlikke teaduslikult pädevaid meetodeid registreeritud andmete töötlemiseks ja kinnitamiseks, et saada Euroopa Komisjonile teatamiseks täpsemad andmed väljapüügi kohta?
23. oktoobril 2020 esitatud hagi – Küprose Vabariik versus Euroopa Parlament ja Euroopa Liidu Nõukogu

(Kohtuasi C-550/20)

(2021/C 19/37)

Kohtumenetluse keel: kreeka

Pooled

Hageja: Küprose Vabariik (esindaja: Eirini Neofytou)

Kostjad: Euroopa Parlament ja Euroopa Liidu Nõukogu

Hageja nõuded

Hageja palub Euroopa Kohtul:

— tühistada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2020. aasta direktiiv (EL) 2020/1057 (1), millega kehtestatakse seoses direktiividega 96/71/EÜ ja 2014/67/EL sõidukijuhtide lähetamist autovedude sektoris reguleerivad erinormid ning muudetakse direktiivi 2006/22/EÜ seoses täitmise tagamise nõuetega ja määrust (EL) nr 1024/2012, ja

— mõista kohtukulud välja Euroopa Parlamendilt ja Euroopa Liidu Nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja viis väidet.

Esimene väide: hageja väidab, et kostjad on rikkunud proportsionaalsuse põhimõtet, mida on tunnustatud ELL artikli 5 lõikega 4 ning Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 2 subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamise kohta artikliga 1.

Teine väide: hageja väidab, et kostjad on rikkunud võrdse kohtlemise põhimõtet ja diskrimineerimiskeeldu, nagu seda on tunnustatud ELTL artikliga 18 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 21 ja 21, ELL artikli 4 lõikega 2 tunnustatud põhimõtet, mille kohaselt liikmesriigid on aluslepingute ees võrdsed, ning osas, milles Euroopa Kohus seda vajalikuks peab, ELTL artikli 95 lõiget 1.

Kolmas väide: hageja väidab, et kostjad on rikkunud ELTL artikli 91 lõiget 1.

Neljas väide: hageja väidab, et kostjad on rikkunud ELTL artikli 91 lõiget 2 ja ELTL artiklit 90 koostoimes ELL artikli 3 lõikega 3 ning ELTL artiklit 94.

Viies väide: hageja väidab, et kostjad on rikkunud ELTL artikleid 34 ja 35 ning et see rikkumine ei ole ELTL artikli 36 alusel põhjendatav, samuti artikli 58 lõiget 1 koostoimes ELTL artikliga 91 või, teise võimalusena, ELTL artiklit 56.

(1) ELT 2020, L 249, lk 49.
23. oktoobril 2020 esitatud hagi – Küprose Vabariik versus Euroopa Parlament ja Euroopa Liidu Nõukogu

(Kohtuasi C-549/20)

(2021/C 19/36)

Kohtumenetluse keel: kreeka

Pooled

Hageja: Küprose Vabariik (esindaja: Eirini Neofytou)

Kostjad: Euroopa Parlament ja Euroopa Liidu Nõukogu

Hageja nõuded

Hageja palub Euroopa Kohtul:

— tühistada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2020. aasta määruse (EL) 2020/1055, millega muudetakse määruseid (EÜ) nr 1071/2009, (EÜ) nr 1072/2009 ja (EL) nr 1024/2012 eesmärgiga kohandada neid autovedude sektoris toimunud arenguga (1), artikli 1 lõige 3 selles osas, millega on sõnastatud määruse nr 1071/2009 artikli 5 lõike 1 punkt b. Kui Euroopa Kohus ei pea seda võimalikuks, siis teise võimalusena tühistada artikli 1 lõige 3 tervikuna;

— teise võimalusena, kui Euroopa Kohus ei pea võimalikuks vaidlustatud määruse osalist tühistamist, nagu on palutud eelmises punktis, tühistada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2020. aasta määrus (EL) 2020/1055, millega muudetakse määruseid (EÜ) nr 1071/2009, (EÜ) nr 1072/2009 ja (EL) nr 1024/2012 eesmärgiga kohandada neid autovedude sektoris toimunud arenguga;

— mõista kohtukulud välja Euroopa Parlamendilt ja Euroopa Liidu Nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Tühistamisnõuete põhjenduseks esitab hageja seitse väidet.

Esimene väide: hageja väidab, et kostjad on rikkunud ELTL artiklit 90 koostoimes ELL artikli 3 lõikega 3, ELTL artiklit 11, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 37, ELL artikli 3 lõiget 5, ELTL artikli 208 lõiget 2 ja artikli 216 lõiget 2 ning Pariisi lepingut.

Teine väide: hageja väidab, et kostjad on rikkunud proportsionaalsuse põhimõtet, mida on tunnustatud ELL artikli 5 lõikega 4 ning Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud protokolli nr 2 subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamise kohta artikliga 1.

Kolmas väide: hageja väidab, et kostjad on rikkunud võrdse kohtlemise põhimõtet ja diskrimineerimiskeeldu, nagu seda on tunnustatud ELTL artikliga 18 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 21 ja 21, ELL artikli 4 lõikega 2 tunnustatud põhimõtet, mille kohaselt liikmesriigid on aluslepingute ees võrdsed, ning osas, milles Euroopa Kohus seda vajalikuks peab, ELTL artikli 95 lõiget 1.

Neljas väide: hageja väidab, et kostjad on rikkunud ELTL artikli 91 lõiget 1.

Viies väide: hageja väidab, et kostjad on rikkunud ELTL artikli 91 lõiget 2 ja ELTL artiklit 90 koostoimes ELL artikli 3 lõikega 3 ning ELTL artiklit 94.

Kuues väide: hageja väidab, et kostjad on rikkunud ettevõtlusvabaduse ja asutamisvabaduse põhimõtteid, mis on tagatud ELTL artikli 49 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 15 ja 16.

Seitsmes väide: hageja väidab, et kostjad on rikkunud ELTL artikli 58 lõiget 1 koostoimes ELTL artikliga 91 ja teise võimalusena ELTL artiklit 56.

(1) ELT 2020, L 249 lk 17.
4)

seoses artikli 2 punkti 5 alapunktiga b: a) etteheide, et kuna liikmesriikidel lubati kehtestada piirangud selliste kabotaažvedude teostamisele, mis hõlmavad maanteeveo alg- või lõppetappe ja mis on osa liikmesriikidevahelistest kombineeritud vedudest, siis on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet (ELTL artikli 5 lõige 4), ELTL artikli 91 lõiget 2 ja ELTL artiklit 94; b) etteheide, et kuna arvesse ei võetud keskkonnakaitse nõudeid, siis on rikutud ELTL artiklit 11 ja harta artiklit 37. Poola Vabariik väidab eelkõige, et vaidlustatud sätted rikuvad proportsionaalsuse põhimõtet. Selliste sobimatute kriteeriumide vastuvõtmise tõttu, mis võimaldavad piirata kabotaaž- ja piiriüleste tehingute tegemist, on vedajatele pandud liigne koormus, millel on negatiivne mõju mitte ainult üksikute ettevõtjate olukorrale, transporditeenuste turule, vaid ka keskkonnale ja transporditaristu toimimisele. Vaidlustatud sätete kohaldamise negatiivset mõju tunnevad eelkõige ettevõtjad riikidest, mis asuvad väljaspool Euroopa Liidu keskosa. Peale selle ei ole vastuvõetud sätted juhtide olukorda arvestades objektiivselt põhjendatud. Need ei kajasta ka reguleeritud teenuste eripära.
1.

Esimene väide, et on rikutud ELL artikli 5 lõikega 4 tunnustatud proportsionaalsuse põhimõtet Rumeenia väidab, et artikli 1 punkti 6 alapunktis c sätestatud meede, mis keelab veeta sõidukis regulaarseid iganädalasi puhkeperioode ja üle 45-tunniseid iganädalasi puhkeperioode, mida võetakse kompensatsioonina eelneva lühendatud iganädalase puhkeperioodi eest, on taotletavate eesmärkide saavutamiseks, eelkõige liiklusohutuse ja juhtide töötingimuste parandamiseks sobimatu. Ka ei kõrvalda see riske ja takistusi, mille komisjon on kindlaks teinud. Veel enam, andmed ja teave, mis näitavad meetme ilmselget sobimatust, olid kaasseadusandjatele selle vastuvõtmise ajal teada. Rumeenia väidab ühtlasi, et artikli 1 punkti 6 alapunktis d sätestatud meede, mis puudutab iga nelja järjestikuse nädala jooksul (ja vastavalt enne regulaarset üle 45-tunnist iganädalast puhkeperioodi, mis on võetud kompensatsioonina pärast kahte järjestikust lühendatud iganädalast puhkeperioodi) juhtide naasmist tööandja tegevuskohta tööandja asukohariigis või juhi elukohta, on ilmselgelt sobimatu, eriti kui arvestada kehtestatud uusi halduskohustusi, märkimisväärseid kulutusi, mida need ettevõtjatele kaasa toovad, nende äritegevuse piiramist ja asjaolu, et meede ei taga juhtidele nõuetekohast kaitset. Lisaks tundub, et mõjuhinnangus ei ole kõiki neid aspekte analüüsitud, ja selles kontekstis ei saanud kaasseadusandjad kõiki olukorras tähtsust omavaid asjaolusid ja tingimusi arvesse võtta.
2.

Teine väide, et on rikutud ELTL artikliga 18 tunnustatud kodakondsuse alusel diskrimineerimise keeldu Rumeenia väidab, et olukorras, kus rahvusvaheline transporditurg on objektiivselt tsentraliseeritud ja polariseerunud ning Euroopa Liidu äärealade liikmesriikide ettevõtjate turuosa rahvusvahelisel transporditurul kasvab, on selge, et nende alade ettevõtjad kannavad põhiosas lähetusega seotud haldus- ja finantskulud ning sellised meetmed, nagu on sätestatud direktiivi (EL) 2020/1057 artikli 1 lõigetes 3–6, hakkavad pärssima nende tegevust. Pealegi on direktiivis (EL) 2020/1057, määruses (EL) 2020/1054 (1) ja määruses (EL) 2020/1055 (2) sätestatud meetmed (st kabotaažveo täiendav piiramine, sõiduki tagasipöördumine tegevuskohta asukohaliikmesriigis iga kaheksa nädala järel, juhi naasmine iga nelja nädala järel, keeld veeta sõiduki kabiinis regulaarset iganädalast puhkeperioodi ja juhtide lähetamine) mõeldud seadusandliku koondpaketi tugisammastena ja selles kontekstis võib ainult meetmete kumuleeruva mõju analüüs näidata nende tegelikku mõju transporditurul.
4.

Kui kolmandale küsimusele vastatakse eitavalt: Kas direktiivi 2008/115/EÜ artikli 16 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et väljasaatmise eesmärgil kinnipeetavaid majutatakse „spetsiaalses kinnipidamisasutuses“, kui vangla rajab isikute väljasaatmise eesmärgil kinnipidamiseks eraldi osakonna, mis tegutseb eraldi territooriumil kolmes piirdega ümbritsetud hoones väljasaatmise eesmärgil kinnipeetavate jaoks ja neist kolmest hoonest ühte on ajutiselt paigutatud ainult vangid, kellele on määratud asendusvangistus või lühike vangistus, kusjuures vangla on järginud väljasaatmise eesmärgil kinnipeetavate ja vangide eraldihoidmise printsiipi, eelkõige on igas majas oma üksused (eraldi ruumid riietele, meditsiiniliseks teenindamiseks ja sportimiseks) ja kuigi õueala on nähtav kõigist majadest, kuulub iga maja juurde traatvõrguga ümbritsetud eraldi ala kinnipeetavatele, mistõttu ei ole võimalik pääseda ühest majast vahetult teise majja?
1.

Kas direktiivi 2015/849 (1) artikli 18 lõikeid 1 ja 3 koostoimes selle direktiivi III lisa punkti 3 alapunktiga b tuleb tõlgendada nii, et need sätted i) nõuavad, et väliseid raamatupidamisteenuseid osutav teenuseosutaja võtaks kliendi suhtes tugevdatud hoolsusmeetmeid, kui klient on valitsusväline organisatsioon ning kliendi volitatud ja tema juures töötav isik on suure korruptsiooniriskiga kolmanda riigi, käesoleval juhul Venemaa Föderatsiooni kodanik, kellel on Läti elamisluba, ja ii) nõuavad, et sellist klienti käsitataks suure riskiga kliendina?
3.

Võrdse kohtlemise põhimõtte ja diskrimineerimise keelu põhimõtte (ELTL artikkel 18 ning harta artiklid 20 ja 21) ning põhimõtte, et liikmesriigid on aluslepingute ees võrdsed (ELL artikli 4 lõige 2) rikkumine ning kui see on asjakohane, siis ELTL artikli 95 lõike 1 rikkumine.
3.

Kui vastus esimesele ja teisele küsimusele on jaatav, siis kas 16. veebruari 2011. aasta direktiivi 2011/7/EL hilinenud maksmisega võitlemise kohta äritehingute puhul (uuesti sõnastatud versioon) artikli 12 lõiget 4 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/35/EÜ hilinenud maksmisega võitlemise kohta äritehingute puhul artikli 6 lõike 3 punkti b tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus 8. märtsi 2013. aasta seaduse ülemäärase hilinemisega võitlemise kohta äritehingute puhul (ustawa o przeciwdziałaniu nadmiernym opóźnieniom w transakcjach handlowych) artikli 15 ja 12. juuni 2003. aasta seaduse äritehingute maksetähtaegade kohta (ustawa o terminie zapłaty w transakcjach handlowych) artikli 12 mõistmine selliselt, et need välistavad eespool nimetatud direktiivi ja selle rakendusseaduse sätete kohaldamise võimaluse lepingute suhtes, mille kohaselt müüdi kasutusvaldusõigus praegusele kasutusvaldajale, kes on kohustatud tasuma aastatasu, ja mis on sõlmitud pärast 28. aprilli 2013 ja 1. jaanuari 2004, juhul kui maatüki algne teisele subjektile kasutusvaldusesse andmine riigikassa poolt toimus enne 28. aprilli 2013 ja 1. jaanuari 2004?
3.

Kui vastus esimesele küsimusele on eitav ja teisele küsimusele jaatav: Kas määruse nr 1215/2012 sätteid, eriti artiklit 1, artikli 2 punkti a, artiklit 39, artikli 42 lõike 1 punkti b, artikleid 46 ja 53 tuleb tõlgendada nii, et taotluse saanud liikmesriigi kohus peab täitmisest keeldumise taotluse menetluses juba kohtuotsuse teinud kohtu esitatud tunnistuses, mis on koostatud määruse nr 1215/2012 artikli 53 kohaselt, esitatud teabe alusel siduvalt lähtuma sellest, et on olemas määruse kohaldamisalasse kuuluv ja täidetav kohtuotsus?
C 28/30

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud High Court of Justice (England and Wales), Family Division (kõrge kohus (Inglismaa ja Wales), perekonnaasjade osakond) 16. novembril 2020 – SS versus MCP

(Kohtuasi C-603/20)

(2021/C 28/48)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Justice (England and Wales) Family Division

Põhikohtuasja pooled

Hageja: SS

Kostja: MCP

Eelotsuse küsimused

Kas Brüsseli IIa määruse (1) artikli 10 kohaselt säilib liikmesriigis tähtajatu kohtualluvus, kui laps, kelle harilik viibimiskoht on selles liikmesriigis, viiakse ebaseaduslikult kolmandasse riiki (või kui teda hoitakse seal kinni), millest saab pärast sellist äraviimist (või kinnihoidmist) teatava aja möödudes tema harilik viibimiskoht?

(1) Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000 (ELT 2003, L 338, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 243).
C 28/21

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesgerichtshof (Saksamaa) 19. oktoobril 2020 – NovaText GmbH versus Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg

(Kohtuasi C-531/20)

(2021/C 28/32)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: NovaText GmbH

Vastustaja: Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg

Eelotsuse küsimused

Kas direktiivi 2004/48/EÜ (1) artikli 3 lõiget 1 ja artiklit 14 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisene õigusnorm, mis sätestab kohtumenetluse poolele, kelle kahjuks tehti kohtuotsus, kohustuse hüvitada poolele, kelle kasuks tehti kohtuotsus, kulud, mis on tekkinud patendivoliniku kaasamisega kaubamärgiõiguslikus kohtumenetluses, sõltumata sellest, kas patendivoliniku kaasamine oli vajalik õiguste eesmärgipäraseks maksmapanekuks?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/48/EÜ intellektuaalomandi õiguste jõustamise kohta (ELT 2004, L 157, lk 45; ELT eriväljaanne 17/02, lk 32).
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ühendkuningriik) 17. novembril 2020 – GE Aircraft Engine Services Ltd versus The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

(Kohtuasi C-607/20)

(2021/C 28/49)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: GE Aircraft Engine Services Ltd

Vastustaja: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Eelotsuse küsimused

1. Kas see, kui maksukohustuslane annab töötajate tunnustamise programmi raames oma tulemuslikele töötajatele kolmandatest isikutest jaemüüjate kuponge, on käsitatav teenuse osutamisena „tema enda või tema töötajate isiklikuks tarbeks või üldiselt muul kui ettevõtluse eesmärgil“ käibemaksudirektiivi (1) artikli 26 lõike 1 punkti b tähenduses?

2. Kas vastust esimesele küsimusele mõjutab asjaolu, et maksukohustuslasel on töötajatele ostukupongide andmisel ettevõtlusega seotud eesmärk?

3. Kas vastust esimesele küsimusele mõjutab asjaolu, et töötajatele antud ostukupongid on nende isiklikuks kasutamiseks ja töötajad võivad neid kasutada isiklikel eesmärkidel?

(1) Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT 2006, L 347, lk 1).
2.

Kas ELTL artiklite 34 ja 36 alusel võib liikmesriigi ametiasutus teha deklaratiivse otsuse, milles kinnitatakse, et seoses paralleelimpordiga antud ravimi müügiluba on kaotanud kehtivuse ainuüksi põhjusel, et on möödunud seaduses ette nähtud tähtaeg, mida arvutatakse alates originaalravimi müügiloa kehtivuse lõppemisest, ilma et see asutus kontrolliks selle ravimi müügiloa kehtivuse lõppemise põhjuseid ja muid ELTL artiklis 36 sätestatud tingimusi, mis puudutavad inimeste elu ja tervise kaitset?