Kuigi selline menetlusnormide rikkumine ei saa kaasa tuua komisjoni lõppotsuse tühistamist, võib see, kui tähtis on kõnealuste põhimõtete järgimine selle institutsiooni poolt, õigustada ühenduste kohtu poolt oma täieliku pädevuse raames selle ettevõtja trahvi vähendamist, kelle suhtes on menetlusnorme rikutud.

Asjaolu, et võimaldatakse tutvuda komisjoni toimikus sisalduva dokumendi mittekonfidentsiaalse versiooniga, mille peaaegu kõik leheküljed on valged ja kannavad märget „ärisaladused”, esitamata ühtegi arusaadavamat mittekonfidentsiaalset versiooni ega isegi kokkuvõtet, võib jätta mulje, et see dokument on jäetud avaldamata.

Asjaolu, et konkurentsivastases tegevuses osalenud ettevõtja ei tegutse hetkel, mil komisjon võtab vastu otsuse selle tegevuse eest karistuse määramise kohta, enam asjaomasel turul, või et see tegevus lõpetati enne otsuse vastuvõtmist, ei tähenda, et komisjon ületab talle määruse nr 17 artikli 3 lõikega 1 antud pädevust, kui ta kohustab seda ettevõtjat hoiduma mis tahes konkurentsivastasest tegevusest või käitumisest, kuna niisugune ettekirjutus on oma olemuselt preventiivne ega sõltu asjaomase ettevõtja olukorrast otsuse vastuvõtmise hetkel.

Kuigi mõistliku aja ületamine võib teatavatel tingimustel õigustada konkurentsieeskirjade rikkumist tuvastava otsuse tühistamist, ei kehti see juhul, kui vaidlustatakse otsuses määratud trahvide suurus, kuna komisjoni pädevust trahve määrata reguleerib määrus nr 2988/74 (konkurentsieeskirjades ette nähtud menetluste ja sundtäitmise rakendamise aegumistähtaegade kohta) millega on trahvide määramiseks kehtestatud aegumistähtaeg. Nimetatud määrusega kehtestati tõepoolest täielik normistik, mis reguleerib üksikasjalikult tähtaegu, mille jooksul on komisjonil õigus õiguskindluse aluspõhimõtet kahjustamata määrata trahve ettevõtjatele, kelle suhtes viiakse läbi ühenduse konkurentsieeskirjade kohaldamise menetlus. Määruse artikli 2 lõige 3 näeb ette, et välja arvatud juhul, kui tähtaeg on peatunud, möödub aegumistähtaeg igal juhul kümne aasta jooksul, kui aegumistähtaja kulgemine on katkenud vastavalt määruse artikli 2 lõikele 1, mistõttu komisjon ei saa oma otsusega trahvide kohta lõputult viivitada, kuna vastasel juhul aegumistähtaeg möödub. Kõnealuse normistiku olemasolu tõttu tuleb tagasi lükata kõik argumendid, mis on seotud komisjoni kohustusega teostada trahvide määramise pädevust mõistliku aja jooksul.

Komisjoni otsus, millega määratakse ühenduse konkurentsieeskirjade rikkumise eest trahv mitmele ettevõtjale, on osas, mis puudutab asjaomaste ettevõtjate liigitamist erinevatesse kategooriatesse, selleks et määrata kindlaks trahvi lähtesumma, piisavalt põhjendatud, kui komisjon täpsustab, et ta võttis aluseks turuosad maailmaturul, mis olid välja arvutatud asjaomase kaubaga seotud ülemaailmset käivet puudutavate andmete alusel, isegi kui ta konfidentsiaalsuse tõttu ei märgi täpselt nende käivete suurust, vaid esitab üksnes turuosade vahemikud, kuna need andmed on piisavalt arusaadavad.

Vastavalt suunistele määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta ei ole rikkumise raskusastme hindamisel arvessevõetavad kolm aspekti, milleks on rikkumise laad, tegelik mõju turule, kui seda saab mõõta, ja asjakohase geograafilise turu suurus igakülgsel hindamisel sama kaaluga. Rikkumise laad on kõige olulisem „väga rasketeks” kvalifitseeritud rikkumiste puhul. Kõnealustes suunistes sisalduvast väga raskete rikkumiste kirjeldusest nähtub, et kokkulepped või kooskõlastatud tegevus, mille eesmärk on hindade kindlaksmääramine või müügikvootide andmine, võivad ainuüksi oma laadi tõttu kaasa tuua kvalifitseerimise „väga raskeks” rikkumiseks, ilma et oleks vaja, et kõnealust tegevust iseloomustaks konkreetne mõju.

Konkurentsieeskirjade rikkumise eest määratava trahvi suuruse kindlaksmääramisel vastavalt suunistele määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta võib komisjon ettevõtja suuruse ja koguressursside arvessevõtmiseks kohaldada lähtesumma suhtes suurendustegurit.

Esiteks, vajadus tagada piisavalt hoiatav mõju nõuab, et trahvi suurus kujundataks selliselt, et see võtaks arvesse mõju, mida soovitakse avaldada ettevõtjale, kellele trahv määratakse, et trahv ei muutuks tähtsusetuks või vastupidi ülemäära suureks eelkõige kõnealuse ettevõtja rahalise suutlikkuse seisukohast vastavalt nõuetele, mis tulenevad ühelt poolt vajadusest tagada trahvi tõhusus ja teiselt poolt proportsionaalsuse põhimõtte järgimisest. Komisjon võib arvesse võtta asjaolu, et asjaomane ettevõtja leiab võrreldes teiste kartelliosalistega oma kogukäibe tõttu kergemini vajalikud rahalised vahendid trahvi maksmiseks, mis õigustab koefitsiendi kasutamist trahvi piisavalt hoiatava mõju tagamiseks. Neil asjaoludel tuleb hinnata ettevõtja rahalisi vahendeid, selleks et saavutada korrektselt hoiatuseesmärk trahvi määramise päeval, järgides samas proportsionaalsuse põhimõtet. Sellega seoses ja samadel põhjustel tuleb märkida, et määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 raames määratakse trahvi ülempiir, mis on 10% asjaomase ettevõtja käibest, kindlaks otsuse tegemisele eelnenud majandusaasta käibe põhjal.

Teiseks võib komisjon arvesse võtta õigus- ja majandusalaseid infrastruktuure, mis võimaldavad ettevõtjatel hõlpsamini kindlaks teha, et nende tegevus kujutab endast rikkumist. Selle eesmärk on karistada rangemalt suurettevõtjaid, kelle puhul eeldatakse, et neil on piisavad teadmised ja struktuurilised vahendid, et saada aru, et nende tegevus kujutab endast rikkumist, ja hinnata võimalikku kasu sellest tegevusest. Sellisel juhul peab käive, mille alusel teeb komisjon kindlaks asjaomaste ettevõtjate suuruse ning seega nende võime saada aru, et nende tegevus kujutab endast rikkumist, ja olla teadlik selle tegevuse tagajärgedest, olema seotud nende ettevõtjate olukorraga rikkumise hetkel.

Trahvi lähtesummale 100-protsendilise suurendusteguri kohaldamine asjaomase ettevõtja suuruse ja koguressursside arvessevõtmiseks ei ületa määruse nr 17 artikli 15 lõikes 2 ja suunistes kehtestatud piire.

(vt punktid 374, 379, 382 ja 387)