ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnike hagid – Konkursi katsetele mittelubamise otsuse peale esitatud hagi – Võimalus tugineda konkursi läbiviimise nõuetevastasusele

(Personalieeskirjad, artikli 90 lõige 2 ja artikkel 91)

2. Ametnikud – Konkurss – Avaliku konkursi kulg – Kandidaadi võimatus vahetada klaviatuuri tüüpi eelvalikukatse ajal – Võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumine – Puudumine

(Personalieeskirjad, artikkel 1d ja artikli 27 esimene lõik)

1. Võttes arvesse töölevõtmise menetluse – mis koosneb väga tihedalt seotud otsustest – keerulist olemust, on hagejal hilisema üksikotsuse, nagu katsetele mittelubamise otsuse peale esitatud hagi puhul õigus tugineda konkursi käigus esinenud eeskirjade eiramisele.

(vt punkt 15)

Viide:

Avaliku Teenistuse Kohus: 21. märts 2013, kohtuasi F‑93/11: Taghani vs. komisjon (punkt 38).

2. Võrdse kohtlemise põhimõte kui liidu õiguse üldpõhimõte nõuab, et sarnaseid olukordi ei käsitletaks erinevalt ja erinevaid olukordi ei käsitletaks ühtemoodi, välja arvatud juhul, kui selline kohtlemine on objektiivselt põhjendatud. Samuti on võrdse kohtlemise põhimõtet, mis on kohaldatav liidu avalikku teenistust reguleerivale õigusele, rikutud, kui liidu teenistuses olevat kahte isikute rühma, kelle faktiline ja õiguslik olukord üksteisest oluliselt ei erine, koheldakse erinevalt ja kui taoline kohtlemise erinevus ei ole objektiivselt põhjendatud.

Asjaolu, et bulgaaria keele jurist-lingvistide reservnimekirja koostamiseks korraldatud avaliku konkursi kandidaat kasutas enne konkurssi pigem foneetilist klaviatuuri kui bulgaaria riikliku normi (BDS) klaviatuuri ning et ta ei olnud BDS‑klaviatuuriga tuttav, samas kui teda teavitati selle klaviatuuri kasutamisest katsetel, on kandidaati ennast puudutav asjaolu, mis ei saa kujutada endast võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumist kaasa toovat erinevust.

Võttes arvesse ulatuslikku kaalutlusõigust, mis konkursikomisjonil on konkursi katsete sisu ja laadi suhtes, on kõikide kandidaatide sama kohtlemine ja kõikide nende poolt BDS‑klaviatuuri kasutamine põhjendatud konkursi olemuse ja eesmärgiga, kuna tegemist on erikonkursiga, mille eesmärk on välja valida teatud arv kõrgelt kvalifitseeritud bulgaaria jurist-lingviste, kes kasutavad BDS‑standardklaviatuuri.

(vt punktid 26, 31, 35 ja 36)

Viited:

Euroopa Kohus: 16. detsember 2008, kohtuasi C‑127/07: Arcelor Atlantique et Lorraine jt (punkt 23).

Esimese Astme Kohus: 5. aprill 2005, kohtuasi T‑376/03: Hendrickx vs. nõukogu (punkt 33).

Avaliku Teenistuse Kohus: 25. veebruar 2010, kohtuasi F‑91/08: Pleijte vs. komisjon (punkt 36); 28. märts 2012, kohtuasi F‑19/10: Marsili vs. komisjon (punkt 20 ja seal viidatud kohtupraktika).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Ametnikud – Ajutised teenistujad – Töölevõtmine – Palgaastme määramine –Töökogemuse arvestamine – Ametisse nimetava asutuse või teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse kaalutlusõigus – Liidu õigusaktide tõlgendamine – Piirid

(Muude teenistujate teenistustingimused, artikli 82 lõige 2 punkt b)

Kuigi administratsioonil on selle hindamisel, kas kandidaadi varasemat töökogemust saab tema töölevõtmiseks III tegevusüksuse lepingulise töötajana arvesse võtta, laialdane kaalutlusruum, tuleb seda laialdast kaalutlusõigust kasutada eelkõige nii, et järgitakse kõiki kohaldatavaid õigusnorme.

Liidu õigusnormi tõlgendamisel tuleb arvesse võtta mitte ainult selle sõnastust ja konteksti, vaid ka selle regulatsiooni eesmärke, millesse see õigusnorm kuulub. Kui aga seadusandja ja haldusasutus kasutavad samas üldise ulatusega õigusaktis kahte erinevat terminit, on see, kui neile mõlemale antakse sama ulatus, vastuolus ühtluse ja õiguskindluse nõuetega. Seda enam siis, kui nendel terminitel on tavakeeles teistsugused tähendused. Nii on see just omadussõnadega „asjakohane” ja „samaväärne”. Tavatähenduses tähendab omadussõna „asjakohane” „sobiv teatavaks otstarbeks”. Seevastu omadussõna „samaväärne” tähendab „samasuguse väärtusega” ning sellel on seega piiratum tähendus.

Sellega seoses tuleb märkida, et muude teenistujate teenistustingimuste artikli 82 lõike 2 punkti b nõuab kõrgharidusdiplomi puudumisel kas asjakohast töökogemust, kui isikul on keskharidusdiplom, mis võimaldab õpinguid jätkata keskharidusjärgses õppeasutuses, või kui see ei ole nii, siis erialast koolitust või töökogemust, mille tase on samaväärne.

Seda sätet tuleb seega tõlgendada nii, et isikul, kes kandideerib lepinguliseks töötajaks II või III tegevusüksusesse, peab olema kolme aasta pikkune töökogemus, mis on sobiv vastavate ametikohustuste täitmiseks, kuid see ei pea olema samaväärne nende ametikohustustega.

(vt punktid 19, 25, 27, 28 ja 32)

Viited:

Euroopa Kohus: 17. november 1983, kohtuasi 292/82: Merck (punkt 12).

Avaliku Teenistuse Kohus: 28. oktoober 2010, kohtuasi F‑6/09: Fares vs. komisjon (punktid 38 ja 39); 10. märts 2011, kohtuasi F‑27/10: Begue jt vs. komisjon (punkt 40).

Euroopa Liidu Üldkohus: 8. juuli 2010, kohtuasi T‑160/08 P: komisjon vs. Putterie-De-Beukelaer (punkt 70).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Ametnikud – Edutamine – Teenete võrdlev hindamine – Administratsiooni kaalutlusõigus – Ulatus – Institutsioonide sõltumatus – Institutsioonide vahel liikunud ametnik – Teenete hindamise ja edutamise valdkonna jagatud pädevus – Puudumine – Kohustus kohaldada endise institutsiooni sisesätteid teenetepunktide andmise ja hindamise kohta – Puudumine

(Personalieeskirjad, artiklid 43, 45 ja 110)

Kuigi Amsterdami lepingu artikli 9 lõikes 3 väljendatud avaliku teenistuse ühtsuse põhimõtte kohaselt kehtivad liidu kõikide institutsioonide ametnikele ühtsed personalieeskirjad, ei tähenda see põhimõte, et institutsioonid peavad ühtemoodi kasutama kaalutlusõigust, mis neile personalieeskirjadega on antud. Vastupidi, neile kehtib personalijuhtimises autonoomia põhimõte. Pealegi viitab personalieeskirjade artikkel 43 sellega seoses üldistele rakendussätetele, mille iga institutsioon võtab vastu nende tingimuste kindlaksmääramiseks, mis puudutavad iga ametniku pädevust, tulemuslikkust ja käitumist teenistuses esitamist hindamisaruandes. Üldiselt lubab personalieeskirjade artikkel 110 institutsioonidel teatud vorminõudeid täites kehtestada üldised rakendussätted, millega määratakse kindlaks kord, mis on sobiv personalieeskirjade rakendamise tagamiseks, kuid seda erandkorras ehk siis, kui sätted on nii ebaselged ja ebatäpsed, et need ei võimalda kohaldamist, mis ei oleks suvapõhine. Nagu nähtub personalieeskirjade artikli 2 lõikest 2, ei näe personalieeskirjad ette jagatud pädevust töötajate teenete hindamise ja edutamise valdkonnas, eriti institutsioonidevahelise üleviimise puhul, ning igal institutsioonil on õigus personalieeskirjade artiklite 43 ja 45 rakendamiseks kehtestada oma õiguslik raamistik personalieeskirjade artikli 110 alusel vastu võetud üldiste rakendussätete vormis.

Ametniku puhul, kes on üle viidud teise institutsiooni, tähendaks see, kui uuele institutsioonile pandaks kohustus kohaldada endise institutsiooni sisesätteid teenetepunktide andmise ja edutamise kohta ja eelkõige kohaldamismeetmeid teenetepunktide kindlaksmääramiseks, et teenete hindamisel koheldakse erinevalt uue institutsiooni ametnikke vastavalt sellele, kas nad institutsioonidevahelises liikuvuses osalesid või mitte. Sellega seoses peavad institutsioonid esiteks tagama, et liikuvus ei takistaks selles osalevate ametnike karjääri kulgu, ja teiseks hindama ühelt ametikohalt teisele liikunud ametniku olukorda, et kontrollida, ega üleviidud ametnikke ei ole nende edutamise raames karistatud.

(vt punktid 26–28 ja 32)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 9. juuli 1997, kohtuasi T‑156/95: Echauz Brigaldi jt vs. komisjon (punkt 53).

Avaliku Teenistuse Kohus: 5. juuli 2011, kohtuasi F‑46/09: V vs. parlament (punkt 135).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Töölevõtmine – Konkurss – Konkursi edukalt läbinud isiku ja avaliku konkursi korraldanud institutsiooni vahelise suhte õiguslik olemus – Siseriikliku õiguse kohaldatavus – Välistamine

(Personalieeskirjad, artikkel 27)

2. Ametnikud – Võrdne kohtlemine – Taotlus pikendada reservnimekirja kehtivust tulenevalt konkursi läbinud isiku rasedus- ja sünnituspuhkusest ning lapsehoolduspuhkusest – Rahuldamata jätmine – Sooline diskrimineerimine – Puudumine

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/54; nõukogu direktiivid 92/85 ja 96/34)

1. Institutsioonide ja personalieeskirjade artikli 27 alusel korraldatud konkursi edukalt läbinud isikute vahelistele suhetele ei kohaldata siseriiklikke õigusnorme.

(vt punkt 45)

2. Rasedus‑ ja sünnituspuhkust ning lapsehoolduspuhkust reguleerivatest liidu õigusnormidest ei tulene, et isik, kes on kasutanud oma õigust ühele neist puhkustest, saaks nõuda potentsiaalselt tööandjalt, et viimane peataks menetlused, milles ta osaleb. Seega ei saa konkursi edukalt läbinud isik väita, et nimetatud õiguste kasutamine takistas tal objektiivselt teha liidu institutsiooni teenistusse saamiseks vajalikke toiminguid.

Sellega seoses asjaolu, et naine on rasedus‑ ja sünnituspuhkusel, ei takista tema osalemist töölevõtmise menetluses, välja arvatud juhul, kui esinevad raseduse või sünnitusega seotud konkreetsed meditsiinilised põhjused. Keelates naisel töötada kokku kaks nädalat enne või pärast sünnitust, ei pidanud liidu seadusandja silmas, et asjassepuutuval isikul ei ole võimalik ülejäänud rasedus‑ ja sünnituspuhkuse jooksul teha ühtegi töötamisega seotud toimingut. Kuigi naisel on õigus rasedus‑ ja sünnituspuhkuse ajal teha otsus pühenduda üksnes oma lapsele, ei saa ta sellegipoolest tuua ettekäändeks sellist isiklikku valikut, et väita, et teda on sooliselt diskrimineeritud.

Samamoodi ei ole lapsehoolduspuhkuse korral asjaolu, et isik kasutab oma õigust sellele puhkusele, takistuseks tema osalemisele liidu töölevõtmise menetluses. Eriti kui võtta arvesse asjaolu, et lapsehoolduspuhkuse kasutamise võimalus on nii naistel kui meestel, ei põhjusta see, et isik kasutab oma õigust lapsehoolduspuhkusele, soolist diskrimineerimist.

(vt punktid 46, 49‑53 ja 55)

Viited:

Euroopa Kohus: 30. juuni 1998, kohtuasi C‑394/96: Brown (punkt 22); 27. oktoober 1998, kohtuasi C‑411/96: Boyle jt (punkt 58); 19. november 1998, kohtuasi C‑66/96: Høj Pedersen jt (punkt 33); 18. märts 2004, kohtuasi C‑342/01: Merino Gómez (punkt 32); 18. november 2004, kohtuasi C‑284/02: Sass (punkt 32).
Võttes vastu määruse nr 723/2001, millega muudetakse ametnike personalieeskirju ja muude teenistujate teenistustingimusi, ei kehtestanud liidu seadusandja ühetaolist üleminekukorda kõikidele institutsioonidele ja asutusele ning seetõttu pidi iga ametisse nimetav asutus võtma vastu asjaomase institutsiooni või asutuse sisesätted, et säilitada oma ametnike omandatud õigused ja kindlustada nende õiguspärased ootused. Seadusandja sellise valiku tagajärjel on vältimatu, et kategooriatevaheliselt uutele palgaastmetele määratud ametnike puhul koheldakse samas institutsioonis ametnikke ühetaoliselt, kuid seda ei tehta tingimata ühest institutsioonist teise ülemineku puhul, võttes muidugi arvesse personalieeskirjade asjakohaseid sätteid.

Kuigi avaliku teenistuse ühtsuse põhimõtte kohaselt kehtivad liidu kõikide institutsioonide ametnikele ühtsed personalieeskirjad, ei tähenda see põhimõte ka, et institutsioonid peavad ühtemoodi kasutama kaalutlusõigust, mis neile personalieeskirjadega on antud, vaid neile kehtib personalijuhtimises just vastupidi autonoomia põhimõte.

(vt punktid 28 ja 29)

Esimese Astme Kohus: 16. september 1997, kohtuasi T‑220/95: Gimenez vs. Regioonide Komitee (punkt 72).

Avaliku Teenistuse Kohus: 18. september 2013, kohtuasi F‑76/12: Scheidemann vs. komisjon (punkt 26).
EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(esimene koda)

12. detsember 2013

Claudia Marenco

versus

Teadusuuringute Rakendusamet (REA)

„Avalik teenistus — Ajutine teenistuja — Töölevõtmine — Osalemiskutse REA/2011/TA/PO/AD 5 — Reservnimekirja kandmata jätmine — Valikumenetluse õiguspärasus — Valikukomisjoni koosseisu stabiilsus”

Ese:

ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingule, esitatud hagi, millega C. Marenco palub eelkõige tühistada 21. veebruari 2012. aasta otsuse, millega osalemiskutse REA/2011/TA/PO/AD 5 valikukomitee keeldus hageja nime valikumenetluse lõpus reservnimekirja kandma.

Otsus:

Tühistada C. Marencole 12. märtsi 2012. aasta e‑kirjaga teatavaks tehtud otsus, millega osalemiskutse REA/2011/TA/PO/AD 5 valikukomitee keeldus pärast läbivaatamist kandma C. Marencot valikumenetluse lõpus reservnimekirja. Jätta Teadusuuringute Rakendusameti kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja C. Marenco kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnikud – Konkurss – Konkursikomisjon – Koosseis – Piisav stabiilsus kandidaatide ühtse hindamise tagamiseks – Hindamiskriteeriumid

(Personalieeskirjad, III lisa artikkel 3)

Võttes arvesse konkursikomisjoni rolli ja ülesannet, peab sellesse kuuluv ametnik või teenistuja kogu vajaliku hoolsusega täitma ülesandeid, mis tal selle liikmena lasuvad. Eriti peab konkursikomisjoni täisliige põhimõtteliselt konkursi suulistel katsetel kohal olema.

Konkursikomisjoni ulatuslikku kaalutlusõigust konkursi või valikumenetluse suuliste katsete korra ja üksikasjaliku sisu kindlaksmääramisel tasakaalustab kohustus järgida rangelt nimetatud katsete korraldamise eeskirju. Konkursikomisjon peab seega täpselt jälgima, et suuliste katsete toimumise ajal peetaks kinni kandidaatide võrdse kohtlemise põhimõttest ja et asjaomaste isikute vahel tehtav valik oleks objektiivne. Selleks on ta kohustatud tagama oma koosseisu stabiilsena hoides kõigile asjassepuutuvatele kandidaatidele hindamiskriteeriumite ühtse kohaldamise.

Siiski tuleb möönda, et kui kõikide konkursikomisjoni liikmete kohalolek kõikidel katsetel on võimatu või väga raskesti saavutatav, võib avaliku teenistuse järjepidevuse tagamise vajadus õigustada konkursikomisjoni stabiilsuse põhimõtte leebemaks muutmist tingimusel, et konkursikomisjon võtab vajalikud koordineerimismeetmed selleks, et tagada ühtne kandidaatide hindamine ja soorituste võrdlemine.

Mis puudutab konkursikomisjon võetud koordineerimismeetmeid selleks, et tagada ühtne kandidaatide hindamine ja soorituste võrdlemine vaatamata konkursikomisjoni koosseisu kõikumisele, siis nende meetmete asjakohase hindamisel tuleb igakülgselt analüüsida kõnealuste suuliste katsete korraldamist, võttes arvesse kõiki asjakohaseid tegureid, eelkõige selle kõikumise ulatust ning konkursikomisjoni esimehe kohaloleku määra, mis on esmatähtis tegur, kui võtta arvesse temal olevat üliolulist koordineerimisrolli.

(vt punktid 30–32 ja 36)

Viide:

Avaliku Teenistuse Kohus: 29. september 2010, kohtuasi F‑5/08: Brune vs. komisjon (punktid 38–42 ja 55 ning seal viidatud kohtupraktika)
Haldusakti puhul eeldatakse, et see on õiguspärane. Teiseks lasub tõendamiskoormis üldjuhul väite esitanud isikul, mistõttu peab hageja esitama vähemalt piisavalt täpsed, objektiivsed ja ühtelangevad tõendid, mis tema väite põhjendamiseks esitatud faktiliste asjaolude õigsust või nende tõenäosust toetaksid.

(vt punkt 31)

Avaliku Teenistuse Kohus: 4. veebruar 2010, kohtuasi F‑15/08: Wiame vs. komisjon (punkt 21); 24. aprill 2013, kohtuasi F‑88/11: BX vs. komisjon (punkt 33), mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Üldkohtusse, kohtuasi T‑352/13 P.
Mis puudutab parlamendiliikmete registreeritud assistendi lepingu ülesütlemise otsust, mis tehti usalduse kaotuse tõttu ja ilma, et teenistuslepingute sõlmimiseks volitatud asutus oleks huvitatud isiku ära kuulanud, siis tuleb märkida, et Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 41 lõike 2 punkti a kohaselt on igaühel õigus sellele, et teda kuulatakse ära enne seda, kui tema suhtes kohaldatakse üksikmeedet, mis võib teda kahjustada. Lepingu ülesütlemise otsus kujutab endast üksikmeedet, mis kahjustab huvitatud isikut, kellel on seega õigus olla ära kuulatud.

Mis puudutab selle kindlakstegemist, kas siis, kui pädev teenistuslepingute sõlmimiseks volitatud asutus saab parlamendiliikmelt taotluse öelda parlamendiliikme registreeritud assistendi leping ennetähtaegselt üles usalduse kaotuse tõttu, saab ta ainult selle usalduse kaotuse teatavaks võtta ja lepingu ülesütlemise taotluse rahuldada, sest tal ei ole mingit kaalutlusruumi, mis võimaldaks tal otsustada, kas see taotlus rahuldada või mitte, siis tuleb märkida, et parlamendi juhatuse otsusega vastu võetud teenistustingimuste VII jaotise rakendusmeetmete artikli 20 lõike 2 kohaselt on parlamendiliige, kes palub registreeritud assistendi leping üles öelda, kohustatud ära tooma lepingu ennetähtaegse lõpetamise põhjus(ed), ning et teise lõigu kohaselt ütleb nimetatud asutus lepingu üles pärast taotluse läbivaatamist. Sellest õigusnormist ilmneb seega, et teenistuslepingute sõlmimiseks volitatud asutus on vähemalt kohustatud analüüsima lepingu ülesütlemise taotluse õiguspärasust. Vastasel korral ei oleks parlamendiliikme kohustusel tuua ära lepingu ennetähtaegse lõpetamise põhjus(ed) ja selle asutuse kohustusel taotlus läbi vaadata mingit mõtet.

Seega – ja ilma et oles vaja võtta seisukohta küsimuses, mil määral peab see asutus rakendusmeetmete artikli 20 lõike 2 kohaselt taotluse läbi vaatama – eeldab selle artikli sõnastus, et nimetatud asutus kontrollib, kas selle kohta esitatud põhjendusega ei rikuta sisuliselt põhiõigusi ja õigusnorme, mis reguleerivad töösuhteid liidu ja tema töötajate vahel, tõlgendatuna põhiõigustest lähtudes.

(vt punktid 39–41)

Esimese Astme Kohus: 17. oktoober 2006, kohtuasi T‑406/04: Bonnet vs. Euroopa Kohus (punkt 52).
EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS (esimene koda)

12. detsember 2013

Mark Hall

versus

Euroopa Komisjon

ja

Euroopa Politseikolledž (CEPOL)

„Avalik teenistus — Töötasu — Peretoetused — Ülalpeetava lapse toetus — Õppetoetus — Hageja abikaasa lapsed, kes ei ela abielupaari elukohas — Määramise tingimused”

Ese:

ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingule, esitatud hagi, millega M. Hall palub tühistada Euroopa Komisjoni 25. märtsi 2011. aasta vaikimisi tehtud otsuse ja 11. juuli 2011. aasta sõnaselge otsuse, millega jäeti rahuldamata tema taotlus maksta tema naise kolme lapse kohta ülalpeetava lapse toetust ja õppetoetust perioodi eest, mil nad elasid veel Filipiinidel, ning hüvitada nende toetuste maksmata jätmise tõttu tekkinud varaline ja mittevaraline kahju.

Otsus:

Jätta hagi selles osas, milles see on esitatud Euroopa Politseikolledži vastu, vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata. Tühistada Euroopa Komisjoni 25. märtsi 2011. aasta vaikimisi tehtud otsus ja 11. juuli 2011. aasta sõnaselge otsus, millega jäeti rahuldamata taotlus maksta M. Halli abikaasa kolme lapse kohta ülalpeetava lapse toetust ja õppetoetust perioodi eest, mil nad elasid veel Filipiinidel. Jätta Euroopa Komisjoni vastu esitatud hagi ülejäänud osas rahuldamata. Jätta Euroopa Komisjoni kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja M. Halli kohtukulud. Mõista Euroopa Politseikolledži kohtukulud välja M. Hallilt.

Kokkuvõte

Ametnikud – Töötasu – Peretoetused – Ülalpeetava lapse toetus – Määramise tingimused – Tegelik ülalpidamine – Administratsiooni kaalutlusõiguseta pädevus

(Personalieeskirjad, VII lisa artikkel 2)

Personalieeskirjade VII lisa artikli 2 lõiked 3 ja 5 puuduvad olukordi, kui ametniku lapsel on tingimata õigus saada ülalpeetava lapse toetust sel põhjusel, et need sätted eeldavad, et seal mainitud laps on seetõttu, et ta on alaealine, üliõpilane, haige või invaliid, tegelikult ametniku ülalpidamisel. Sellest ei saa siiski järeldada, et institutsioon on vabastatud kohustusest kontrollida, kas personalieeskirjade VII lisa artikli 2 lõikes 2 seatud tingimus ametniku lapse tegeliku ülalpidamise kohta on täidetud. Üksnes siis, kui see tingimus on täidetud, võib asuda seisukohale, et ametisse nimetaval asutusel on nimetatud lisa artikli 2 lõike 3 punktides a ja b ning lõikes 5 viidatud kolmel juhul kaalutlusõiguseta pädevus. Nimelt ei saa alaealist last pidada asjaomase ametniku ülalpeetavaks lapseks ning see ei anna õigust ülalpeetava lapse toetusele, kui last peab täielikult üleval muu avalik-õiguslik või eraisik.

(vt punktid 39–41)

Viited:

Euroopa Kohus: 28. november 1991, kohtuasi C‑132/90 P: Schwedler vs. parlament (punktid 19–24); 7. mai 1992, kohtuasi C‑70/91 P: nõukogu vs. Brems (punkt 5).

Esimese Astme Kohus: 11. juuli 2000, kohtuasi T‑134/99: Skrzypek vs. komisjon (punkt 66).
EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(kolmas koda)

11. detsember 2013

Alvaro Sesma Merino

versus

Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

„Avalik teenistus — Ametnikud — Hindamisaruanne — 2011/2012. aasta eesmärgid — Isikut mitte kahjustav meede — Vastuvõetamatu hagi”

Ese:

ELTL artikli 270 alusel esitatud hagi, millega A. Sesma Merino palub tühistada eesmärgid, mille talle seadis Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) ajavahemikuks 1. oktoober 2011–30. september 2012 ning mõista ametilt välja Avaliku Teenistuse Kohtu hinnangul sobiv hüvitis talle tekitatud moraalse ja mittevaralise kahju eest.

Otsus:

Jätta hagi rahuldamata. Jätta A. Sesma Merino kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnike hagid – Isikut kahjustav meede – Mõiste – Ettevalmistav toiming – Tulevase aasta eesmärkide ametlikult kindlaksmääramine hindamisaruande koostamisel – Väljaarvamine

(Personalieeskirjad, artikli 90 lõige 2)

Otsus, millega kinnitatakse lõplik karjääriarengu aruanne, on huve kahjustav akt, kui hinnatud ametnik või teenistuja leiab oma hindamise olevat õigusvastase tema suhtes ebasoodsate hinnangute põhjendamata jätmise tõttu. Selline otsus võib mõjutada ametniku või teenistuja halduslikku seisundit ja teenistuskäiku nii, et see võib avaldada negatiivset mõju tema tööalastele tulevikuväljavaadetele. Seetõttu tuleb asjaomasele isikule anda võimalus teha tõhusal viisil teatavaks oma seisukoht kõnealuse otsuse põhjenduseks olevate, tema vastu esitatud asjaolude kohta.

Järgmiseks aasta seatud eesmärkide kindlaksmääramisel on oluline osa ametniku või teenistuja järgmise aasta soorituste hindamisel ning nende eesmärkidega seotud hindamisaruande koostamisel. Järelikult võib teenete hindamise raames üksnes hetkel, mil koostatakse ametniku või teenistuja hindamisaruanne, mis on seotud ajavahemikuga, milleks eesmärgid kindlaks määrati, neid eesmärke kindlaks määrav otsus tekitada õiguslikke tagajärgi, mis mõjutavad ametniku või teenistuja huve, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus seisundis, võttes arvesse, et alles sel hetkel saab administratsioon võtta lõpliku seisukoha selleks ajavahemikuks seatud eesmärkide täitmise või täitmata jätmise kohta ning teha sellest lõplikud järeldused, et hinnata hageja sooritust tema hindamisaruandes.

Sellest tuleneb, et seatud eesmärkide kindlaksmääramine on ettevalmistav meede, mis eelneb ja on vajalik järgmise hindamise ajal vastuvõetava lõpliku otsuse tegemiseks.

(vt punktid 24‑26 ja 31)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 12. juuli 2005, kohtuasi T‑157/04: De Bry vs. komisjon (punkt 81).

Avaliku Teenistuse Kohus: 10. november 2009, kohtuasi F‑71/08: N vs. parlament (punkt 51).
Hindajatel on nende hinnata olevate isikute töö üle otsustamisel väga ulatuslik kaalutlusõigus. Seega on kohtu kontroll hindamisaruannete sisu üle piiratud menetluse nõuetekohasuse ja faktivigade kontrolli ning ilmselgete hindamisvigade või võimu kuritarvitamise puudumise kontrolliga. Avaliku Teenistuse Kohtu ülesanne ei ole kontrollida ametniku kutseoskustele administratsiooni antud hinnangu põhjendatust, kui see sisaldab kompleksseid hinnanguid, mida nende olemuse tõttu ei saa objektiivselt kontrollida.

(vt punkt 53)

Avaliku Teenistuse Kohus: 29. september 2011, kohtuasi F‑74/10: Kimman vs. komisjon (punkt 89).