ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 297/12

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 22. oktoobri 2009. aasta otsus (Tribunal Superior de Justicia de Murcia (Hispaania) eelotsusetaotlus) — María Julia Zurita García (C-261/08), Aurelio Choque Cabrera (C-348/08) versus Delegado del Gobierno en Murcia

(Liidetud kohtuajad C-261/08 ja C-348/08) (1)

(Viisa, varjupaik, sisseränne - Välispiiride ületamisega seotud meetmed - EÜ artikli 62 punkt 1 ja punkti 2 alapunkt a - Schengeni lepingu rakendamise konventsioon - Artiklid 6b ja 23 - Määrus (EÜ) nr 562/2006 - Artiklid 5, 11 ja 13 - Viibimise kestust puudutav eeldus - Liikmesriigi territooriumil ebaseaduslikult viibivad kolmanda riigi kodanikud - Siseriiklikud õigusnormid, mis vastavalt asjaoludele võimaldavad määrata rahatrahvi või riigist välja saata)

2009/C 297/11

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Superior de Justicia de Murcia

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: María Julia Zurita García (C-261/08), Aurelio Choque Cabrera (C-348/08)

Vastustaja: Delegado del Gobierno en la Región de Murcia

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Tribunal Superior de Justicia de Murcia — EÜ artikli 62 punkti 1 ja punkti 2 alapunkti a ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määruse nr 562/2006, millega kehtestatakse isikute üle piiri liikumist reguleerivad ühenduse eeskirjad (Schengeni piirieeskirjad) (ELT L 105, lk 1), artiklite 5, 11 ja 13 tõlgendamine — Siseriiklikud õigusnormid, mis lubavad asendada väljasaatmise rahatrahviga

Resolutsioon

14. juuni 1985. aasta Beneluxi Majandusliidu riikide, Saksamaa Liitvabariigi ja Prantsuse Vabariigi valitsuste vahel nende ühispiiridel kontrolli järkjärgulise kaotamise kohta sõlmitud Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni — mis sõlmiti 19. juunil 1990 Schengenis ja mida on muudetud nõukogu 13. detsembri 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 2133/2004 liikmesriikide pädevate asutuste kohustuse kohta tembeldada süstemaatiliselt kolmandate riikide kodanike reisidokumente liikmesriikide välispiiride ületamisel ning Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni ja üldkäsiraamatu sätete sel eesmärgil muutmise kohta — artikleid 6b ja 23 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määruse (EÜ) nr 562/2006 (millega kehtestatakse isikute üle piiri liikumist reguleerivad ühenduse eeskirjad (Schengeni piirieeskirjad)) artiklit 11 tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui kolmanda riigi kodanik viibib liikmesriigi territooriumil ebaseaduslikult, kuna ta ei täida või enam ei täida liikmesriigis kohaldatavaid lühiajalise viibimise nõudeid, ei ole see liikmesriik kohustatud tema suhtes tegema väljasaatmisotsust.

(1) ELT C 209, 15.8.2008.

ELT C 260, 11.10.2008.
ET Euroopa Liidu Teataja C 297/7

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 15. oktoobri 2009. aasta otsus (Finanzgericht Baden-Württembergi (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Grundstücksgemeinschaft Busley ja Cibrian Fernandez versus Finanzamt Stuttgart-Körperschaften

(Kohtuasi C-35/08) (1)

(Kapitali vaba liikumine - Kinnisvara - Tulumaks - Üürikahjumi mahaarvamine maksukohustuslase maksustatavast tulust - Degressiivse amortisatsiooni kohaldamine soetamis- või ehituskuludest lähtudes - Soodsam maksustamine, mis on ette nähtud ainult oma riigi territooriumil asuvate hoonete suhtes)

2009/C 297/03

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Baden-Württemberg

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Grundstücksgemeinschaft Busley ja Cibrian Fernandez

Vastustaja: Finanzamt Stuttgart-Körperschaften

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Finanzgericht Baden-Württemberg — EÜ asutamislepingu artiklite 18 ja 56 tõlgendamine — Tulumaksu käsitlevad liikmesriigi õigusnormid, mis piiravad kinnisvara üürileandmisest saadud kahjumi mahaarvamist nii, et maha arvata saab ainult oma riigi territooriumil asuva kinnisasjaga seotud kahjumi, ja näevad ainult sellise kinnisasja väärtuse vähenemise suhtes ette soodsama amortisatsioonimäära

Resolutsioon

EÜ artikliga 56 on vastuolus tulumaksu käsitlevad liikmesriigi õigusnormid, millega nii täieulatusliku maksukohustusega residendist füüsiliste isikute õigus arvata kinnisasja üürile- ja rendileandmisest saadud kahjum kahjumi tekkimise aastal maksustatavast summast maha kui ka degressiivse amortisatsioonimäära kohaldamine selliselt kinnisasjalt saadud tulu kindlaksmääramisel on seatud sõltuvusse tingimusest, et kinnisasi asuks selle liikmesriigi territooriumil.

(1) ELT C 92, 12.4.2008.
3)

Kuuenda direktiivi 77/388 artikli 13 B osa punkti c tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav sellisele elukindlustuse edasikindlustuslepingute portfelli tasu eest võõrandamisele, nagu on arutusel põhikohtuasjas.
1.

Tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 12. detsembri 2007. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 ja T-69/06: Iirimaa jt vs. komisjon osas, milles sellega: — tühistati komisjoni 7. detsembri 2005. aasta otsus 2006/323/EÜ Prantsusmaal Gardanne’i piirkonnas, Iirimaal Shannoni piirkonnas ja Itaalias Sardiinias alumiiniumoksiidi tootmisel kütusena kasutatava mineraalõli aktsiisimaksust vabastamise kohta — mida rakendasid vastavalt Prantsusmaa, Iirimaa ja Itaalia — põhjendusel, et Euroopa Ühenduste Komisjon rikkus põhjendamiskohustust seoses nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad [EÜ artikli 88] kohaldamiseks, artikli 1 punkti b alapunkti v kohaldamatusega käesoleval juhul, ning — otsustati, et Euroopa Ühenduste Komisjon kannab ise oma kohtukulud ja mõisteti temalt välja hagejate kohtukulud, sealhulgas kohtuasjas T-69/06 R ajutiste meetmete kohaldamise menetlusega seotud kulud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 24/7

Euroopa Kohtu (teine koda) 10. detsembri 2009. aasta otsus (Umweltsenati eelotsusetaotlus — Austria) — Umweltanwalt von Kärnten versus Kärntner Landesregierung

(Kohtuasi C-205/08) (1)

(Eelotsusetaotlus - EÜ artikkel 234 - Mõiste „liikmesriigi kohus” - Vastuvõetavus - Direktiiv 85/337/EMÜ - Keskkonnamõju hindamine - Elektri-õhuliinide ehitamine - Pikkus üle 15 km - Piiriülene ehitamine - Piiriülene liin - Künnist ületav kogupikkus - Liin, mis asub peamiselt naaberliikmesriigi territooriumil - Künnisest lühem riigisisene osa)

2010/C 24/10

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Umweltsenat

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Umweltanwalt von Kärnten

Kostja: Kärntner Landesregierung

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Umweltsenat (Austria) — Nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (EÜT L 175, lk 40; ELT eriväljaanne 15/01, lk 248), mida on muudetud nõukogu 3. märtsi 1997. aasta direktiiviga 97/11/EÜ, millega muudetakse direktiivi 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eratööde keskkonnamõju hindamise kohta (EÜT L 73, lk 5; ELT eriväljaanne 15/03, lk 151) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta direktiiviga 2003/35EÜ, milles sätestatakse üldsuse kaasamine teatavate keskkonnaga seotud kavade ja programmide koostamisse ning muudetakse nõukogu direktiive 85/337/EMÜ ja 96/61/EÜ seoses üldsuse kaasamisega ning õiguskaitse kättesaadavusega (ELT L 156, lk 17; ELT eriväljaanne 15/07, lk 466), tõlgendamine — Keskkonnamõju hindamise kohustus üle 15 km pikkuste elektriõhuliinide ehitamise korral — Piiriülese ehitamise korral arvesse võetav pikkus — Elektriliini projekt, mille kogupikkus ületab künnise, kuid millest vaid 7,4 km pikkune osa asub teatava liikmesriigi territooriumil ning mille ülejäänud osa naaberliikmesriigi territooriumil

Resolutsioon

Nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta direktiiviga 2003/35/EÜ) artikli 2 lõiget 1 ja artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi pädevad ametiasutused peavad ette nägema keskkonnamõju hindamise kohustuse nimetatud direktiivi I lisa punktis 20 nimetatud sellise projekti suhtes nagu elektriõhuliinide ehitamine, mille pinge on vähemalt 220 kV ja pikkus üle 15 km, ka siis, kui tegu on piiriülese projektiga ja selle liikmesriigi territooriumil asub ainult osa, mille pikkus jääb alla 15 km.

(1) ELT C 209, 15.8.2008.
2.

EÜ artikli 39 tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriigi pädevad ametivõimud vaatavad läbi mõne teise liikmesriigi kodaniku taotlust saada teatava aja jooksul sellist praktilist väljaõpet nagu juriidiliste kutsealade ettevalmistusteenistus Saksamaal, et hiljem tegutseda reguleeritud juriidilisel kutsealal, ei sätesta see artikkel iseenesest, et need ametivõimud peavad kandidaadilt ühenduse õiguses nõutava võrdväärsuse hindamise raames nõudma ainult madalamat õigusalaste teadmiste taset kui see, mis vastab kvalifikatsioonile, mida selles liikmesriigis nõutakse niisuguse praktilise väljaõppe saamiseks. Siiski tuleb täpsustada, et esiteks ei takista kõnealune artikkel siiski sellise kvalifikatsiooni pehmet tõlgendamist ning et teiseks on oluline, et praktikas ei oleks võimalus omandatud teadmisi, mis vastavad kvalifikatsioonile, mida huvitatud isik on tõendanud, osaliselt tunnustada pelgalt näilik — seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
ET Euroopa Liidu Teataja C 24/8

Euroopa Kohtu (teine koda) 19. novembri 2009. aasta otsus (Svea Hovrätt (Rootsi) eelotsusetaotlus) — Kemikalieinspektionen versus Nordiska Dental AB

(Kohtuasi C-288/08) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 93/42/EMÜ - Meditsiiniseadmed - CE vastavusmärgisega hambaravis kasutatava elavhõbedat sisaldava amalgaami ekspordi keeld - Tervise- ja keskkonnakaitse)

2010/C 24/12

Kohtumenetluse keel: rootsi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Svea Hovrätt (Rootsi)

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Kemikalieinspektionen

Kostja: Nordiska Dental AB

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Svea Hovrätt — EÜ artiklite 29 ja 30 ning nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivi 93/42/EMÜ meditsiiniseadmete kohta (EÜT L 169, lk 1; ELT eriväljaanne 13/12, lk 82) artikli 4 lõike 1 tõlgendamine — Liikmesriigi õigusnormid, mis keelavad hambaravis kasutatava, elavhõbedat sisaldava amalgaami ekspordi

Resolutsioon

Nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivi 93/42/EMÜ meditsiiniseadmete kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. septembri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1882/2003) artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, mis on arutuse all põhikohtuasjas ja mis sätestavad keskkonna- ja tervisekaitse kaalutlustel keelu eksportida kutsetegevuse raames hambaravis kasutatavat elavhõbedat sisaldavat amalgaami, mis kannab nimetatud direktiivi artikli 17 kohast CE vastavusmärgist.

(1) ELT C 209, 15.8.2008.
2.

Sellises olukorras nagu põhikohtuasjas kaebuse esitajaks oleva isiku poolt oma elukohaliikmesriigis töötamise — mis annab tegelikult õiguse peretoetuste saamiseks — tagajärg on see, et õigus saada määruse nr 1408/71 (muudetud ja ajakohastatud määrusega nr 118/97) artiklit 76 kohaldades selle liikmesriigi — mille territooriumil nimetatud isiku endine abikaasa töötab — õigusaktide alusel maksmisele kuuluvaid peretoetusi peatub selle summa ulatuses, mida antakse esimesena nimetatud isiku elukohaliikmesriigi õigusaktide alusel.
1.

Kuna Prantsuse Vabariik võttis vastu ja hoidis jõus 1. augusti 2006. aasta dekreediga nr 2006-975 kehtestatud code des marchés publics’i artikli 73 ja artikli 74 lõike IV osas, milles need sätted näevad ette hankija vajaduste kindlaksmääramise lepingute sõlmimise menetluse, mille kohaselt võib hankija sõlmida (teenuste, asjade või ehitustööde) täitmislepingu sellise hankemenetluse korraldamise teel, mis piirdub nende isikutega, kellega on algselt sõlmitud vajaduste kindlaksmääramise lepingud, siis on Prantsuse Vabariik rikkunud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta artiklitest 2 ja 28 tulenevaid kohustusi.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/19/EÜ elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta (juurdepääsu käsitlev direktiiv) artikli 4 lõikega 1, koostoimes selle direktiivi põhjendustega 5, 6, 8 ja 19 ning artiklitega 5 ja 8, on vastuolus selline siseriiklik õigusakt nagu 23. mai 2003. aasta viestintämarkkinalaki (sideturu seadus), mis ei piirdu võimalusega tugineda vastastikuse sidumise üle läbirääkimiste pidamise kohustusele üksnes üldkasutatavate sidevõrkude operaatorite suhtes. Siseriikliku kohtu ülesanne on kindlaks teha, kas põhikohtuasjas kõne all olevate operaatorite õiguslikku seisundit ja olemust arvestades võib neid pidada üldkasutatavate sidevõrkude operaatoriteks.
ET Euroopa Liidu Teataja C 11/4

Euroopa Kohtu (neljas koda) 12. novembri 2009. aasta otsus (eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundessozialgericht — Saksamaa) — Christian Grimme versus Deutsche Angestellten-Krankenkasse

(Kohtuasi C-351/08) (1)

(Isikute vaba liikumine - Šveitsi õiguse alusel asutatud aktsiaseltsi nõukogu liige, kes juhib Saksamaal selle aktsiaseltsi filiaali - Kohustus liituda Saksa pensionikindlustussüsteemiga - Erand, mis vabastab sellest kohustusest Saksa õiguse alusel asutatud aktsiaseltsi juhatuse liikme)

2010/C 11/05

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundessozialgericht

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Christian Grimme

Kostja: Deutsche Angestellten-Krankenkasse

Menetluses osalesid: Deutsche Rentenversicherung Bund, Bundesagentur für Arbeit, BGl Bertil Grimme AG Insurance Brokers

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Bundessozialgericht (Saksamaa) — Ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi Konföderatsiooni vahelise isikute vaba liikumist käsitleva lepingu (ELT 2002, L 114, lk 6) artiklite 1, 5, 7 ja 16 ning selle I lisa artiklite 12, 17, 18 ja 19 tõlgendamine — Siseriiklikud sätted, mis kehtestavad Šveitsi õiguse alusel asutatud aktsiaseltsi juhatuse liikmele, kes on Saksamaal selle aktsiaseltsi filiaali juhataja, pensionikindlustuse kohustuse, ehkki Saksa õiguse alusel asutatud aktsiaseltsi juhatuse liikmetele selline kohustus ei laiene

Resolutsioon

Luxembourgis 21. juunil 1999 ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi Konföderatsiooni vahel allkirjastatud isikute vaba liikumist käsitleva lepingu sätetega, eriti selle artiklitega 1, 5, 7 ja 16 ning selle I lisa artiklitega 12 ja 17–19 ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis nõuavad, et isik, kes on selle liikmesriigi kodanik ning töötab selle territooriumil, liituks nimetatud liikmesriigi riikliku pensionikindlustussüsteemiga, vaatamata asjaolule, et see isik on Šveitsi õiguse alusel asutatud aktsiaseltsi nõukogu liige, kuigi sama liikmesriigi õiguse alusel asutatud aktsiaseltsi juhatuse liige ei ole nimetatud pensionikindlustussüsteemiga liituma kohustatud.

(1) ELT C 272, 25.10.2008.
1.

Kodakondsuse alusel diskrimineerimise keeluga Euratomi asutamislepingus käsitletud valdkondades on vastuolus liikmesriigi selliste õigusnormide kohaldamine, nagu on arutusel põhikohtuasjas, mille alusel ettevõtja vastu, kes on halduskorras saanud nõutavad load teise liikmesriigi territooriumil asuva tuumaelektrijaama käitamiseks, võib esitada hagi sellest rajatisest lähtuvate kahjulike mõjutuste naaberkinnisasjadele levimise või kahjulike mõjutuste ohu lõpetamiseks, samas kui ettevõtjate vastu, kellele kuulub kohtu asukohariigis asuv tootmisrajatis, mille jaoks nad on seal halduskorras loa saanud, sellist hagi esitada ei saa ja nende vastu võib esitada vaid hagi naaberkinnisasjale tegelikult tekitatud kahju hüvitamise nõudes.
1.

Kuna Rootsi Kuningriik — ei ole võtnud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2003. aasta direktiivi 2003/54/EÜ, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 96/92/EÜ, artikli 15 lõike 2 punktide b ja c kohaselt vastu vajalikke õigusnorme, et tagada vertikaalselt integreeritud ettevõtjas tootmis- ja jaotamishuvide vaheline funktsionaalne eraldatus, — ega ole pannud siseriiklikule reguleerivale asutusele direktiivi 2003/54 artikli 23 lõike 2 punkti a kohaselt kohustust kehtestada või enne jõustumist heaks kiita vähemalt metoodika, mida kasutatakse siseriiklike võrkudega ühendamise ja neile juurdepääsu tingimuste, sealhulgas edastamise ja jaotamise tariifide arvutamisel või kehtestamisel, siis on ta rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.
1.

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikli 19 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et ehitusettevõtja poolt tema enda arvel ehitatud ehitise müüki ei saa käsitada „juhusliku kinnisvaratehinguna” selle sätte tähenduses, kui see tegevus on tema maksustatava majandustegevuse otsene, püsiv ja vajalik laiendamine. Seda arvestades ei ole vaja täpselt kindlaks teha, millises ulatuses see müügitegevus eraldi käsitletuna hõlmab nende kaupade ja teenuste kasutamist, millelt tuleb tasuda käibemaksu.
1.

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (muudetud nõukogu 10. aprilli 1995. aasta direktiiviga 95/7/EÜ) artikli 2 lõiget 1 ja artikli 4 lõikeid 1 ja 2 ning nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artikli 2 lõiget 1 ja artikli 9 lõiget 1 tuleb tõlgendada selliselt, et tehingud, millega emaettevõtja võõrandab tütarettevõtja, milles talle kuulub 100 % osalus, kõik aktsiad ja oma osaluse kontrollitavas äriühingus, mille kõik aktsiad kuulusid varem talle, kusjuures emaettevõtja on nimetatud äriühingutele osutanud käibemaksuga maksustatavaid teenuseid, on käsitatav majandustegevusena, mis kuulub nimetatud direktiivide kohaldamisalasse. Kuid juhul, kui aktsiate võõrandamine on samastatav kogu ettevõtte või selle osa üleandmisega kuuenda direktiivi 77/388 (muudetud direktiiviga 95/7) artikli 5 lõike 8 või direktiivi 2006/112 artikli 19 esimese lõigu tähenduses ja tingimusel, et asjaomane liikmesriik on kasutanud nimetatud sätetes ette nähtud õigust, ei ole nimetatud tehing käsitatav käibemaksuga maksustatava majandustegevusena.
4.

Ühenduse õigusega ei ole vastuolus see, et siseriiklik kohus eeldab tolli selliste avalduste õigsust, mille kohaselt tehti „arvestuskanne” määruse nr 2913/92 artikli 217 tähenduses tollimaksu summa kohta enne selle summa võlgnikule teatamist, tingimusel et järgitakse tõhususe ja samaväärsuse põhimõtteid.
ET Euroopa Liidu Teataja C 63/13

Euroopa Kohtu (teine koda) 21. jaanuari 2010. aasta otsus (Oberverwaltungsgericht Berliin-Brandenburgi (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Ümit Bekleyen versus Land Berlin

(Kohtuasi C-462/08) (1)

(EMÜ-Türgi assotsiatsioonileping - Assotsiatsiooninõukogu otsuse nr 1/80 artikli 7 teine lõik - Türgi päritolu töötaja lapse õigus võtta vastuvõtvas liikmesriigis pärast seal kutsehariduse omandamist vastu kõik tööpakkumised - Kutseõpingute alustamine pärast vanemate lõplikku lahkumist sellest liikmesriigist)

2010/C 63/19

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberverwaltungsgericht Berliin-Brandenburg

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Ümit Bekleyen

Kostja: Land Berlin

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Oberverwaltungsgericht Berliin-Brandenburg — EMÜ-Türgi assotsiatsiooninõukogu otsuse nr 1/80 artikli 7 teise lõigu tõlgendamine — Vastuvõtvas liikmesriigis sündinud Türgi kodanik, kes pärast seda, kui ta on pöördunud koos oma vanematega tagasi päritoluriiki, saabub 10 aastat hiljem uuesti, seekord üksinda ja kutseõpingute eesmärgil, vastuvõtvasse liikmesriiki, kus tema vanemad olid kunagi üle kolme aasta seaduslikul tööturul tegutsenud

Resolutsioon

Euroopa Majandusühenduse ja Türgi vahelise assotsiatsiooni loomise lepinguga asutatud assotsiatsiooninõukogu 19. septembri 1980. aasta otsuse nr 1/80 assotsiatsiooni arengu kohta artikli 7 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui Türgi päritolu töötaja on vastuvõtvas liikmesriigis üle kolme aasta seaduslikult töötanud, võib selle töötaja laps nimetatud liikmesriigis pärast selles riigis kutseõpingute lõpetamist tugineda õigusele juurdepääsuks tööturule ja sellega kaasnevale riigis elamise õigusele isegi siis, kui ta pärast seda, kui ta oli pöördunud koos oma vanematega tagasi päritoluriiki, pöördus üksinda uuesti nimetatud liikmesriiki, et alustada seal õpinguid.

(1) ELT C 19, 24.1.2009.
1.

2006. aasta Statutory Instrumenti nr 329 artikliga 49 ja 2007. aasta Statutory Instrumenti nr 50 artikliga 51 on Iirimaa määratlenud eeskirjad, mis käsitlevad tellija poolt lepingu pakkumuse vastuvõtmise otsusest ja põhjendustest pakkujate teavitamist sellisel viisil, mis võib tähendada seda, et ajal, kui pakkujaid täielikult teavitatakse nende pakkumuse tagasilükkamise põhjustest, on lepingu sõlmimisele eelnev ooteaeg juba lõppenud, ning nii toimides on see liikmesriik rikkunud kohustusi, mis tulenevad nõukogu 21. detsembri 1989. aasta direktiivi 89/665/EMÜ riiklike tarne- ja ehitustöölepingute sõlmimise läbivaatamise korra kohaldamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta, mida on muudetud nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiiviga 92/50/EMÜ, artikli 1 lõikest 1 ja artikli 2 lõikest 1 ning nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiivi 92/13/EMÜ veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate üksuste hankemenetlusi käsitlevate ühenduse eeskirjade kohaldamisega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta artikli 1 lõikest 1 ja artikli 2 lõikest 1.
ET Euroopa Liidu Teataja C 51/7

Euroopa Kohtu (esimene koda) 17. detsembri 2009. aasta otsus (Audiencia Provincial de Salamanca (Hispaania) eelotsusetaotlus) — Eva Martín Martín versus EDP Editores SL

(Kohtuasi C-227/08) (1)

(Direktiiv 85/577/EMÜ - Artikkel 4 - Tarbijakaitse - Väljaspool äriruume sõlmitud lepingud - Taganemisõigus - Ettevõtja teabe esitamise kohustus - Lepingu tühisus - Vajalikud meetmed)

2010/C 51/10

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Audiencia Provincial de Salamanca (Hispaania)

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Eva Martín Martín

Kostja: EDP Editores SL

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Audiencia Provincial de Salamanca — Nõukogu 20. detsembri 1985. aasta direktiivi 85/577/EMÜ tarbija kaitsmise kohta väljaspool äriruume sõlmitud lepingute korral (EÜT L 372, lk 31; ELT eriväljaanne 15/01, lk 262) artikli 4 tõlgendamine — EÜ artiklid 3, 95 ja 153 — Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 38 — Lepingust taganemise õigus — Ettevõtja kohustus esitada teatav info — Tarbijaid lepingu täitmata jätmise korral kaitsvad meetmed — Lepingu tühisus ja siseriikliku kohtu pädevus

Resolutsioon

Nõukogu 20. detsembri 1985. aasta direktiivi 85/577/EMÜ tarbija kaitsmise kohta väljaspool äriruume sõlmitud lepingute korral artikliga 4 ei ole vastuolus see, kui siseriiklik kohus tuvastab omal algatusel selle direktiivi kohaldamisalasse kuuluva lepingu tühisuse sel põhjusel, et tarbijat ei teavitatud tema taganemisõigusest, kuigi see tarbija ei ole pädevates siseriiklikes kohtutes kordagi lepingu tühisusele tuginenud.

(1) ELT C 223, 30.8.2008.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta sätteid, mis viitavad mõistele „majandustegevuses osaleja”, ning eelkõige selle direktiivi artikli 1 lõike 2 punkti a ning sama artikli lõike 8 esimese ja teise lõigu sätteid tuleb tõlgendada nii, et need võimaldavad osaleda teenuste riigihankemenetluses sellistel isikutel, kelle peamine eesmärk ei ole tulu teenimine, kes ei ole oma organisatsioonilise struktuuri poolest ettevõtjad, ning kes ei tegutse turul regulaarselt — nagu seda on ülikoolid ja uurimisasutused ning ülikoolide ja riigiasutuste poolt moodustatud konsortsiumid.