ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Kas Euroopa vahistamismääruse tegemine nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK (1) Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta tähenduses on vastuolus põhimõttega ne bis in idem ja seda Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 50 arvestades, kui kriminaalasi on lõplikult lõpetatud õigeksmõistva või menetlust lõpetava otsusega, kui need kohtuotsused tehti amnestia alusel, mille seadusandja tühistas pärast seda, kui need otsused olid juba jõustunud, ning kui riigisiseses õiguskorras on nähtud ette, et sellise amnestia tühistamine toob kaasa ametiasutuste otsuste tühistamise juhul, kui need tehti ja neid põhjendati amnestiate ja armuandmistega, ning kaovad kriminaalmenetluse läbiviimise seaduslikud tõkked, mis põhinesid sellel tühistatud amnestial, ja seda ilma, et tarvis oleks konkreetset kohtulahendit või kohtumenetlust?
4.

Kas direktiivi 77/388/EMÜ artikli 4 lõiget 1, lõike 4 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et viidatud sätted lubavad liikmesriigil tüpiseerimise kaudu käsitada isikut direktiivi 77/388/EMÜ artikli 4 lõike 1 tähenduses mitteiseseisvana, kui isik on teise ettevõtja (käibemaksugrupi moodustamise seisukohast ühendava ettevõtja) ettevõttega rahaliselt, majanduslikult ja organisatsiooniliselt seotud sellisel viisil, et ühendav ettevõtja saab isiku puhul läbi suruda omaenda tahet ja seeläbi takistada isikul kujundada teistsugust tahet?
1.

Kas lennureisijal on „kinnitatud broneering“ määruse (EÜ) nr 261/2004 (1) artikli 3 lõike 2 punkti a tähenduses, kui ta on saanud reisiettevõtjalt, kellega ta on lepingulises suhtes, „muu tõendi“ määruse nr 261/2004 artikli 2 punkti g tähenduses, millega antakse talle kinnitus tema paigutamise kohta konkreetsele kindlaksmääratud väljumis- ja saabumiskoha, väljumis- ja saabumisaja ning lennunumbriga lennule, olgugi et reisikorraldaja ei ole reserveerinud asjaomase lennuettevõtja juures sellele lennule istekohta ega ole saanud lennuettevõtjalt asjaomast kinnitust?
WD 22. aprillil 2020. aastal esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (seitsmes koda) 12. veebruari 2020. aasta otsuse peale kohtuasjas T-320/18: WD versus EFSA

(Kohtuasi C-167/20 P)

(2020/C 271/30)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellant: WD (esindaja: advokaat L. Levi)

Teine menetlusosaline: Euroopa Toiduohutusamet

Apellandi nõuded

— tühistada Üldkohtu 12. veebruari 2020. aasta otsus kohtuasjas T-320/18;

— seetõttu rahuldada apellandi esimeses kohtuastmes esitatud nõuded ning järelikult

— tühistada 14. juuli 2017. aasta otsus, mille tegi EFSA tegevdirektor teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutusena ning millest ilmneb, et apellant ei kuulu nende teenistujate hulka, keda edutati 2017. aasta ümberliigitamise raames;

— tühistada teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse 9. veebruari 2018. aasta otsus, millega jäeti rahuldamata 10. oktoobri 2017. aasta kaebus 14. juuli 2017. aasta otsuse peale;

— tühistada 9. augusti 2017. aasta otsus, mis tehti teatavaks 10. augustil 2017, mille võttis vastu EFSA tegevdirektor teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutusena ning mis puudutas apellandi töölepingu pikendamata jätmist;

— tühistada teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse 12. märtsi 2018. aasta otsus, millega jäeti rahuldamata 10. novembri 2017. aasta kaebus 9. augusti 2017. aasta otsuse peale;

— mõista tekitatud kahju eest välja kahjuhüvitis ja intressid;

— mõista mõlema kohtuastme kohtukulud välja vastustajalt.

Väited ja peamised argumendid

Mis puudutab EFSA 14. juuli 2017. aasta otsus mitte liigitada hagejat 2017. aasta ümberliigitamise raames palgaastmele AST 6, siis esimese väite kohaselt on rikutud kohaldatavaid menetlusnorme ja täpsemalt väidete vastuvõetavuse norme, põhjendamiskohustust ja on moonutatud toimikut. Teise väite kohaselt on rikutud kohaldatavat õigusnormide raamistikku (muude teenistujate teenistustingimuste artikkel 54, 22. aprilli 2008. aasta otsus ja 30. juuni 2010. aasta juhenddokument), tõendite kogumist puudutavaid norme ja põhjendamiskohustust.

Mis puudutab EFSA 9. augusti 2017. aasta otsust apellandi lepingut mitte pikendada, siis esimese väite kohaselt on rikutud 8. detsembri 2012. aasta otsust. Teine väide käsitleb hoolitsemiskohustuse ja 7. märtsi 2017. aasta juhise rikkumist ning toimiku moonutamist. Kolmanda väite kohaselt on rikutud ilmse hindamisvea ja võimu kuritarvitamise mõisteid, on moonutatud toimikut ja on rikutud tõendite kogumist puudutavaid norme.
1.

Kas direktiivi 93/13/EMÜ (1) artiklit 8, milles on nähtud ette, et liikmesriigid võivad vastu võtta rangemad sätted, et tagada tarbijate kaitstuse kõrgem tase, tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik võib jätta direktiivi 93/13/EMÜ artikli 1 lõike 2 oma riigisisesesse õiguskorda üle võtmata ja lubada kohtul kontrollida tingimusi, mis kordavad imperatiivsetes või dispositiivsetes õigusnormides sätestatut?
1.

Kas juhul, kui liikmesriigi kodanik on Ühendriiki kolides või seal asutamisvabadust teostades kasutanud ELTL artiklitest 21 ja 49 ning kodanike õiguste direktiivist (parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/38/EÜ (1)) tulenevaid õigusi, on nende sätetega kooskõlas, et hoolekandereformi ja pensionide 1999. aasta seaduse (edaspidi „WRPA 1999“) § -ga 11 on arvatud pankrotivarast välja pensioniõigused pensioniskeemis – sealhulgas niisuguses, mis on loodud teises liikmesriigis ja saanud seal maksuhalduri tunnustuse – olenevalt sellest, kas see pensioniskeem on pankroti väljakuulutamise ajal registreeritud 2004. aasta rahandusseaduse (Finance Act 2004) § 153 kohaselt või nähtud ette 2002. aasta määruse (Occupational and Personal Pension Schemes (Bankruptcy) (No. 2) (Regulations) 2002) artikliga 2 ning seega saanud Ühendkuningriigis maksuhalduri tunnustuse?
3.

Kui vastus teisele küsimusele on jaatav, siis kas niisugusele hüvitisele, nagu on kõne all põhikohtuasjas, on kohaldatav komisjoni 27. juuni 2014. aasta määruse (EL) nr 717/2014, milles käsitletakse Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklite 107 ja 108 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes kalandus- ja vesiviljelussektoris (2), artikli 3 lõikes 2 ette nähtud vähese tähtsusega abi ülemmäär 30 000 eurot?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Ühendkuningriik) 22. mail 2020 – Renesola UK Ltd versus The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Kohtuasi C-209/20)

(2020/C 262/19)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Renesola UK Ltd

Vastustaja: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Eelotsuse küsimused

1. Kas komisjoni rakendusmäärus nr 1357/2013/EL (1), on osas, milles selles nähakse ette, et erinevatest jurisdiktsioonidest pärit olevatest materjalidest toodetud päikesemoodulite päritolumaa on maa, kus päikeseelemendid toodeti, vastuolus nõukogu määruse nr 2913/92/EMÜ (2) (ühenduse tolliseadustik) artikli 24 nõudega, mille kohaselt kaupa, mille tootmine on toimunud rohkem kui ühes riigis, loetakse pärinevaks riigist, kus toimus selle viimane oluline majanduslikult põhjendatud töötlemine või toiming selleks seadmestatud ettevõttes, mille tulemusena valmis uus toode või mis oli tähtis valmistamisetapp, ja seega kehtetu?

2. Kui määrus nr 1357/2013 on kehtetu, siis kas ühenduse tolliseadustiku artiklit 24 tuleb tõlgendada nii, et päikesemoodulite kokkupanemine päikeseelementidest ja teistest osadest kujutab endast olulist töötlemist või toimingut?

(1) Komisjoni 17. detsembri 2013. aasta rakendusmäärus (EL) nr 1357/2013, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (ELT 2013, L 341, lk 47).

(2) Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määrus (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT 1992, L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307).
1.

Kas alusetu rikastumise väljaandmise nõue on hõlmatud kohtualluvuse alusega, mis on sätestatud nõukogu määruses (EÜ) nr 44/2001 (1)„lepinguvälise kahju“ valdkonnas, võttes arvesse, et selle määruse artikli 5 punktis 3 on muu hulgas sätestatud, et „isiku, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, võib teises liikmesriigis kaevata […] 3. lepinguvälise kahju puhul selle paiga kohtusse, kus kahjustav sündmus on toimunud või võib toimuda“?
1.

Kas direktiivi 2003/88/EÜ (1) artiklit 2 tuleb tõlgendada nii, et töötaja, kui ta on ootel enda valitud asukohas või asukohtades, ilma et ta oleks kohustatud ootel olemise ajal tööandjale oma asukohta teatama, aga tema suhtes kehtib ainult kohustus, et ta peab reageerima väljakutsele soovitavalt 5minutise ilmumisaja või maksimaalselt 10minutise ilmumisaja jooksul, on ootel olles tööajal?
2.

Kui esimesele küsimusele tuleb vastata jaatavalt: a) Kas otsuse nr 1/80 artikli 9 esimesest lausest tulenev riigis elamise õigus eeldab, et kõnealuse sätte kohaldamisalasse kuuluvate Türgi päritolu laste vanemad on juba omandanud õigused otsuse nr 1/80 artikli 6 lõike 1 või artikli 7 alusel? b) Kui teise küsimuse alaküsimusele a tuleb vastata eitavalt: Kas seaduslikku töötamist otsuse nr 1/80 artikli 9 esimeses lauses tuleb tõlgendada samamoodi nagu otsuse nr 1/80 artikli 6 lõikes 1? c) Kui teise küsimuse alaküsimusele a tuleb vastata eitavalt: Kas Türgi päritolu lapsed võivad otsuse nr 1/80 artikli 9 esimese lause alusel omandada riigis elamise õiguse juba siis, kui üks vanem on vastuvõtvas liikmesriigis töötanud (vaid) kolm kuud? d) Kui teise küsimuse alaküsimusele a tuleb vastata eitavalt: Kas Türgi päritolu laste õigusest riigis elada tuleneb ilma täiendavate tingimusteta riigis elamise õigus ka ühele või mõlemale last hooldavale vanemale?
Euroopa Komisjoni 22. mail 2020 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 12. märtsi 2020. aasta otsuse peale kohtuasjas T-732/16: Valencia Club de Fútbol versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-211/20 P)

(2020/C 262/20)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Apellant: Euroopa Komisjon

Teised menetlusosalised: Valencia Club de Fútbol, S.A.D. ja Hispaania Kuningriik

Apellandi nõuded

— tühistada vaidlustatud kohtuotsus osas, milles Üldkohus tühistas komisjoni 4. juuli 2016. aasta otsus (EL) 2017/365 riigiabi SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) kohta, mida Hispaania andis Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivale, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivale ja Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivale (ELT 2017, L 55, lk 12), seoses 1. meetmega, mis seisnes 5. novembril 2009 IVF antud riigigarantiis Fundación Valencia pangalaenule Valencia CF aktsiate ostmiseks Valencia CF kapitali suurendamise raames;

— suunata kohtuasi Üldkohtule otsustamiseks tagasi; ja

— otsustada kohtukulude kandmine edaspidi.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon esitab apellatsioonkaebuses ühe väite, mille kohaselt Üldkohus on liidu õigusnormi rikkunud, olles ekslikult tõlgendanud aluslepingu artikli 107 lõiget 1, eelkõige seoses eelise olemasolu tõendamisega. Täpsemalt on Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 124–138 esiteks ekslikult tõlgendanud komisjoni teatist [ELTL artiklite 107 ja 108] kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (ELT 2008, C 155, lk 10), koostoimes komisjoni teatisega viite- ja diskontomäärade kindlaksmääramise meetodi läbivaatamise kohta (ELT 2008, C 14, lk 6), ja vaidlusalust otsus; teiseks õigusnormi rikkunud seoses kohustusega tõendada eelist, mis tulenes individuaalsest garantiist, ja seoses komisjoni hoolsuskohustusega ametlikus uurimismenetluses; ning kolmandaks asjaolusid moonutanud.
3.

Kui vastus esimesele küsimusele on eitav, siis kas määruse nr 305/2013 artiklit 30 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik võib rabamaad Natura 2000 alusel toetuste andmisest täielikult välja jätta ja need riigisisesed õigusnormid on määruses nr 1305/2013 sätestatud toetuste hüvitamiseesmärgiga kooskõlas?
3-1:

Kas määruse (EÜ) nr 715/2007 artikli 5 lõiget 1 tuleb tõlgendada ja kohaldada nii, et keelatud on sõidukivarustus, mille puhul on heitgaasi tagastuse määr heitkoguseid eeldatavasti mõjutava osa konstruktsiooni tõttu reguleeritud selliseks, et [see] tagab heite madala taseme vaid temperatuuril 20 oC kuni 30 oC ja väljaspool nimetatud temperatuurivahemikku see järk-järgult väheneb? Juhul kui küsimusele 3-1 vastatakse eitavalt:
1.

Kas määruse (1) artikli 6 lõike 1 punktis e sätestatud tingimust, mille kohaselt on isikuandmete töötlemine vajalik avalikes huvides oleva ülesande täitmiseks või vastutava töötleja avaliku võimu volituste teostamiseks, tuleb arvestades määruse artikli 6 lõikes 3 ette nähtud tingimusi, sh nõuet, et liikmesriigi õigus peab vastama avaliku huvi eesmärgile ning olema proportsionaalne taotletava õiguspärase eesmärgiga, ja võttes arvesse harta (2) artikleid 7 ja 8, tõlgendada nii, et liikmesriigi õigusega ei või nõuda erahuvide deklareerimist ja nende avaldamist vastutava töötleja Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (ametlik eetika põhikomisjon, Leedu) veebisaidil, tehes need andmed seeläbi kättesaadavaks kõigile inimestele, kellel on Interneti kasutamise võimalus?
7.

Kas tarbijakrediidilepingu puhul on välistatud, et krediidiandja saab tugineda vastuväitele, et tarbija on kaotanud direktiivi 2008/48/EÜ artikli 14 lõike 1 esimeses lauses ette nähtud taganemisõiguse, a) kui krediidilepingus ei ole nõuetekohaselt esitatud direktiivi 2008/48/EÜ artikli 10 lõikes 2 ette nähtud kohustuslikku teavet ja seda ei ole nõuetekohaselt edastatud ka tagantjärgi, mistõttu ei ole direktiivi 2008/48/EÜ artikli 14 lõikes 1 sätestatud taganemisõiguse tähtaeg kulgema hakanud; b) (käesoleva küsimuse punktile a eitavalt vastamise korral) kui õiguse kaotamise vastuväite esitamisel tuginetakse peamiselt lepingu sõlmimisest möödunud ajale ja/või sellele, et mõlemad lepingupooled on lepingust tulenevad kohustused täitnud, ja/või sellele, kuidas laenuandja on käsutanud tagasisaadud laenusummat või laenutagatist, ja/või (krediidilepinguga seotud müügilepingu korral) sellele, et tarbija kasutas rahastatud eset või võõrandas selle, kuid õiguse kaotamise seisukohast tähtsust omava ajavahemiku kestel ja asjakohaste asjaolude tekkimise ajal tarbija oma taganemisõiguse jätkumisest ei teadnud ega pidanud teadma, ja krediidiandja ei saanud ka eeldada, et tarbija sellest teab?
1.

Kas direktiivi 2003/87/EÜ (1) ja direktiivi 2008/101/EÜ tuleb – arvestades direktiivi 2008/101/EÜ (2) põhjendust 20 – tõlgendada nii, et need ei luba tunnistada kehtetuks otsust, millega on ette nähtud õhusõiduki käitajale lubatud heitkoguse ühikute lennutegevuse tarbeks tasuta eraldamine aastateks 2018–2020, kui aastateks 2013–2020 ette nähtud lubatud heitkoguse ühikud on juba eraldatud ja õhusõiduki käitaja on lennutegevuse 2017. aastal maksejõuetuse tõttu lõpetanud? Kas direktiivi 2003/87/EÜ artikli 3f lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et lubatud heitkoguse ühikute eraldamise otsuse kehtetuks tunnistamine pärast lennutegevuse lõpetamist maksejõuetuse tõttu sõltub sellest, kas lennutegevust on jätkanud teised õhusõiduki käitajad? Kas direktiivi 2003/87/EÜ artikli 3f lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et lennutegevust on jätkatud siis, kui maandumisõigused (slot-ajad) niinimetatud koordineeritud lennujaamades on osaliselt (maksejõuetu lennuettevõtja lühimaa- ja keskmise pikkusega lendude osas) müüdud kolmele teisele õhusõiduki käitajale?
4.

Kas [liidu] õigusega on vastuolus see, kui niisugust riigisisest õigusnormi nagu tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 431 lõige 2, mis käsitleb jõustunud kohtuotsuse seadusjõudu, tõlgendatakse nii, et jõustunud kohtuotsus, millega (vaidluses, milles nõuti mitmeaastaste karistuste kohaldamise otsuse tühistamist) tuvastati, et toetusetaotlus ei ole abikõlblik, sest ei ole järgitud riigisisest õigust, millega on kehtestatud nõue, et selle maatüki kasutamise õigus, milleks 2014. aasta põllumajandushooajal pindalatoetust taotletakse, oleks õiguspärane, takistab analüüsida, kas niisugune riigisisene nõue on kooskõlas 2014. aasta põllumajandushooaja suhtes kohaldatavate [liidu] õigusnormidega, uues vaidluses, milles arutatakse samal 2014. aasta põllumajandushooajal taotlejale alusetult maksutud summade tagasinõudmise otsuse õiguspärasust, kusjuures see otsus põhineb samal faktilisel olukorral ja samadel riigisisestel õigusnormidel, mida analüüsiti varasemas jõustunud kohtuotsuses?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Curtea de Apel Alba Iulia (Rumeenia) 24. veebruaril 2020 – Siebenburgisches Nugat SRL ja Hans Draser Internationales Marketing versus Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov ja Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu

(Kohtuasi C-99/20)

(2020/C 279/25)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel Alba Iulia

Põhikohtuasja pooled

Apellandid: Siebenburgisches Nugat SRL ja Hans Draser Internationales Marketing

Vastustajad: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov ja Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu määruse nr 2658/87 (1) I lisas sisalduvat kombineeritud nomenklatuuri tuleb tõlgendada nii, et kaup üldnimetusega „kardinapuude komplektide osad ehk lõppviimistlusega torud (värvitud, nikeldatud, kroomitud)“, mis on käesoleva vaidluse esemeks, kuulub selle nomenklatuuri alamrubriiki 8302 41 90 või nii, et see kuulub selle nomenklatuuri alamrubriiki 7306 30 77?

(1) Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määrus (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (EÜT 1987, L 256, lk 1, ELT eriväljaanne 02/02, lk 382).
3.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta määruse (EÜ) nr 593/2008 artiklit 3 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus see, et Rumeenia tööseadustiku sätete äranäitamine individuaalses töölepingus on samaväärne Rumeenia õiguse valimisega, sest Rumeenias on teada, et eksisteerib seadusjärgne kohustus lisada niisugune valikutingimus individuaalsesse töölepingusse. Teiste sõnadega kui Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta määruse (EÜ) nr 593/2008 artiklit 3 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid ja riigisisene praktika, mille kohaselt peab individuaalsetes töölepingutes kindlasti olema tingimus, et kohaldataks õiguseks valitakse Rumeenia õigus?
2.

Juhul kui vastus esimesele eelotsuse küsimusele on eitav: Kas mõistet „toor-“ kombineeritud nomenklatuuri alamrubriigi 1521 9091 tähenduses tuleb tõlgendada nii, et meevaha, mis on ekspordiriigis sulatatud ja millest on sulatamise raames võõrkehad mehaaniliselt eemaldatud, kusjuures meevahasse jääb veel võõrkehi, tuleb klassifitseerida sellesse alamrubriiki?
3.

Kui vastus esimesele ja/või teisele küsimusele on jaatav, tekivad järgmised lisaküsimused: 3.1. Kas renditöötajal on õigus töösuhte tekkimisele kasutajaettevõtjaga, olgugi et riigisiseses õiguses ei olnud sellist sanktsiooni enne 1. aprilli 2017 sätestatud? 3.2. Kas selline riigisisene õigusnorm nagu Saksamaa tööjõu vahendamise seaduse (Gesetz zur Regelung der Arbeitnehmerüberlassung, Arbeitnehmerüberlassungsgesetz, AÜG) § 19 lõige 2 on vastuolus direktiivi 2008/104/EÜ artikliga 1, kui see kehtestab esimest korda alates 1. aprillist 2017 lähetuse maksimaalseks individuaalseks kestuseks 18 kuud, kuid jätab varasemad lähetusperioodid sõnaselgelt arvesse võtmata, kui varasemaid lähetusperioode arvesse võttes ei saaks lähetust käsitada enam ajutisena? 3.3. Kas lähetuse maksimaalse individuaalse kestuse pikendamise õiguse võib anda kollektiivlepingu pooltele? Kui vastus sellele küsimusele on jaatav: Kas see kehtib ka kollektiivlepingu poolte suhtes, kes ei ole pädevad seoses asjaomase renditöötaja töösuhtega, vaid on pädevad kasutajaettevõtja valdkonnas?
2.

Kas määruse (EÜ) nr 715/2007 artikli 5 lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et selle sätte järgi võib olla lubatud kasutada nimetatud määruse artikli 3 punktis 10 määratletud katkestusseadet, mis on konstrueeritud nii, et sõiduki tegeliku kasutamise korral sõidurežiimil toimub heitgaasitagastus täies ulatuses (v.a laboritingimustel rakenduv katserežiim) ainult siis, kui välistemperatuur on vahemikus 15 oC kuni 33 oC, või on viidatud sättes ette nähtud erandi kohaldamine välistatud ette juba seetõttu, et heitgaasitagastus toimib tõhusalt piiratud tingimustel, mis esinevad Euroopa Liidus piirkonniti ainult poole aasta vältel?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungari) 7. aprillil 2020 – „Grossmania“ Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Kft. versus Vas Megyei Kormányhivatal

(Kohtuasi C-177/20)

(2020/C 279/33)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Győri Törvényszék (endine Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság)

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja:„Grossmania“ Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Kft.

Vastustaja: Vas Megyei Kormányhivatal

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 267 tuleb tõlgendada nii, et kui Euroopa Liidu Kohus on eelotsusemenetluses tehtud otsuses tuvastanud, et liikmesriigi õigusnorm on liidu õigusega vastuolus, ei või seda liikmesriigi õigusnormi kohaldada ka hilisemates liikmesriigi haldus- või kohtumenetlustes, sõltumata asjaolust, et hilisema menetluse asjaolud ei ole varasema eelotsusemenetluse asjaoludega täielikult identsed?
5

Kas nõukogu 12. veebruari 2008. aasta direktiivi 2008/7/EÜ kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta (3) artikli 3 lõike 1 punktidega h–j, artikli 5 lõike 1 punktidega a ja b, artikli 7 lõikega 1 ja artikliga 8 on vastuolus niisugused liimesriigi õigusnormid nagu ZKPO artikli 16 lõige 1 ja lõike 2 punkt 3 ning artikli 195 lõige 1, mis käsitlevad maksu kinnipidamist fiktiivselt intressitulult, võttes aluseks intressita laenu, mille on residendist äriühingule andnud teise liikmesriigi äriühing, mis on laenuvõtja kapitali ainuomanik?
C 279/35

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Commissione Tributaria Regionale del Lazio (Itaalia) 10. juunil 2020 – Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio delle dogane di Gaeta versus Punto Nautica Srl

(Kohtuasi C-255/20)

(2020/C 279/47)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Commissione Tributaria Regionale del Lazio

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio delle dogane di Gaeta

Vastustaja: Punto Nautica Srl

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Liidu Kohtu kohtuotsust C-82/12 ning nõukogu direktiivi 92/12/EMÜ (1) artikli 3 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus kehtivad Itaalia õigusnormid, nagu on sätestatud 21. detsembri 1990. aasta seadusandliku dekreedi nr 398 artiklis 17 ja Lazio maakonna (…) 2011. aasta seaduse nr 19 artikli 3 lõikes 1, mis näivad kehtestavat mootorsõidukitele piirkondliku kütusemaksu, millel ei ole viidatud ühenduse direktiivis nõutud „eriotstarvet“?

(1) Nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiiv 92/12/EMÜ aktsiisiga maksustatava kauba üldise korralduse ja selle kauba valdamise, liikumise ning järelevalve kohta (EÜT 1992, L 76, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 179).
3.

Kas määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punkti c esimest kuni kolmandat taanet ja direktiivi 2000/31 artiklit 11 tuleb tõlgendada nii, et olukorras, kus reisija on oma telefoninumbrit ja meiliaadressi esitades broneerinud lennu broneerimisportaali kaudu, kuid broneerimisportaal on lennuettevõtjale edastanud telefoninumbri ja broneerimisportaali poolt automaatselt loodud meiliaadressi, tuleb lennu varasemaks muutmise teate saatmist automaatselt loodud meiliaadressile pidada lennu varasemaks muutmisest teavitamiseks või asjaomase teate kättesaamiseks, ka juhul kui broneerimisportaal ei ole lennuettevõtja teadet reisijale edasi saatnud või on selle edasi saatnud hilinemisega?
3.

Juhul kui vastus teisele küsimusele on jaatav: Kas on tähtsusetu, kui pakendi varustamise korral uue kleebisega (relabeling) on sihtrühmale näha, et originaaltoote pakkuja turvaelement on kahjustatud, kui on tagatud, et selle eest vastutab paralleelimportija ja ta on kandnud teisesele originaalpakendile uue turvaelemendi? Kas küsimusele tuleb vastata teisiti, kui avamisjäljed ilmnevad alles pärast ravimi teisese originaalpakendi avamist?