Määruse nr 207/2009 põhjenduste 15–17 kohaselt on selle määruse eesmärk tugevdada ELi kaubamärkide kaitset, vältida vastuoluliste otsuste tegemist kohtutes ning tagada, et ELi kaubamärkide ühtsust ei kahjustata ELi kaubamärkide kohtute otsustega, mis jõustuvad kogu liidus ja hõlmavad kogu liidu territooriumi.

Peale selle järgivad määrus nr 44/2001 ja määrus nr 207/2009 eesmärke, mis ei ole identsed. Nii on määruse nr 44/2001 põhjenduste 12 ja 13 kohaselt selle määruse eesmärk lisada kostja alalise elukoha kriteeriumile muid kohtualluvuse aluseid, mis on lubatavad tiheda seose tõttu kohtu ja menetluse vahel või korrakohase õigusemõistmise hõlbustamiseks või kindlustus-, tarbija- ja töölepingute puhul nõrgema poole kaitsmiseks kohtualluvuse eeskirjadega, mis on nende jaoks soodsamad kui üldised eeskirjad.

Hoolimata põhimõttest, et määrus nr 44/2001 on ELi kaubamärki käsitlevatele hagidele kohaldatav, on selle määruse teatavate sätete, eelkõige määruse nr 207/2009 artiklis 4 ja artikli 5 lõikes 1 sätestatud eeskirjade kohaldamine menetlustele, mis saavad alguse määruse nr 207/2009 artiklis 96 nimetatud hagidest ja vastuhagidest, viimati nimetatud määruse artikli 94 lõike 2 alusel välistatud. Kuna kohaldamine on välistatud, tuleneb määruse nr 207/2009 artikli 95 lõikes 1 ette nähtud ELi kaubamärkide kohtute pädevus arutada selle määruse artiklis 96 nimetatud hagisid ja vastuhagisid vahetult selles määruses ette nähtud eeskirjadest, mis on määruses nr 44/2001 nimetatud eeskirjade suhtes lex specialis.

Kuigi ka teatavad määruse nr 44/2001 sätted, nagu artikli 5 lõige 5 ja artikli 18 lõige 2, viitavad mõistele „ettevõte“ [prantsuskeelses versioonis „établissement“, eestikeelses versioonis vastavalt „asutus“ ja „üksus“], mistõttu ei ole välistatud, et neid kahte sätet käsitlev Euroopa Kohtu praktika võib teataval määral olla mõiste „ettevõte“ tõlgendamisel asjakohane ka määruse nr 207/2009 tähenduses, ei saa siiski asuda seisukohale, et sellel mõistel on tingimata sama ulatus selle kasutamise korral ühes või teises kõnealuses määruses.

Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 97 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et väljaspool Euroopa Liitu asuva emaettevõtja tütarettevõtja juriidiliselt iseseisev liidu liikmesriigis asuv tütarettevõtja on selle emaettevõtja „ettevõte“ nimetatud sätte tähenduses, kui see tütarettevõtja on tegevuskese, millel on tema asukoha liikmesriigis teatav tegelik ja püsiv kohalolu vormis, mille kaudu toimub äritegevus ning mis järjepidevalt esineb emaettevõtja laiendusena.

Ei ole määruse nr 207/2009 artikli 97 lõige 1, mis näeb ette sellise liikmesriigi kohtu pädevuse, kelle territooriumil on väljaspool liitu asuva äriühingu ettevõte, sugugi erand kostja asukoha järgse kohtu pädevuse üldisest põhimõttest, mis tuleneb määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 2 lõikest 1 koostoimes nimetatud määruse põhjendusega 11, vaid pigem rakendab seda põhimõtet, mis toetab selle mõiste laia tõlgendamist.

Seda, et nimetatud kohtualluvuse eeskiri – mis väljendab juhtlauset actor sequitur forum rei – on põhireegel, selgitab asjaolu, et üldjuhul võimaldab see kostjal ennast hõlpsamalt kaitsta. Sellega on aga tegemist juhul, kui poolel tuleb end kaitsta selle riigi kohtus, kus asub tema ettevõte ning millega ta on seetõttu kõige lähemalt seotud.

Nimetatud tõlgendusega ei rikuta ELi kaubamärke käsitlevate õigusnormide eesmärke, kuna määruse nr 207/2009 artikli 97 alusel pädevate ELi kaubamärkide kohtute otsused jõustuvad kogu liidus ja hõlmavad kogu liidu territooriumi.

Nimetatud laia tõlgenduse kohaselt on nõutavad materiaalsed tunnused, mis võimaldavad määruse nr 207/2009 artikli 97 lõike 1 tähenduses „ettevõtte“ olemasolu hõlpsasti ära tunda. Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 52 märkis, nõuab selline olemasolu teatavat tegelikku ja püsivat kohalolu vormis, mille kaudu toimub äritegevus ning mida näitab töötajate ja seadmete olemasolu kohapeal. Peale selle peab ettevõte järjepidevalt esinema emaettevõtja laiendusena.

Selles osas ei oma tähtsust asjaolu, kas väljaspool liitu asuva äriühingu teatava liikmesriigi territooriumil asuval ettevõttel puudub õigusvõime. Kolmandad isikud peavad saama toetuda emaettevõtja laiendusena tegutseva ettevõtte loodud kuvandile.

Asjaolu, et selles liikmesriigis asuv ettevõtja, kelle kohtute poole on pöördutud, on väljaspool liitu asuva äriühingu tütarettevõtja tütarettevõtja, mitte otse tütarettevõtja, ei oma samuti tähtsust, kui eespool nimetatud tingimused on täidetud.

Põhimõtteliselt ei oma määruse nr 207/2009 artikli 97 lõike 1 kohaldamise seisukohast tähtsust ka see, kas niimoodi määratletud ettevõte on või ei ole väidetavas õiguste rikkumises osalenud. Selline nõue, mis ei ole määruse nr 207/2009 artikli 97 lõikes 1 sätestatud, ei ole pealegi kooskõlas vajadusega tõlgendada mõistet „ettevõte“ laialt, mis on välja toodud eespool.

(vt punktid 34–41 ja resolutsioon)