ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Kas määrust nr 593/2008 tuleb vastavalt selle määruse artiklile 24 tõlgendada nii, et see on enne selle jõustumist sõlmitud lepingutele kohaldatav? Kui vastus on eitav, siis kas klubipunktide märkimise vormis kinnisasja osaajalise kasutamise lepingut tuleb lugeda 1980. aasta Rooma konventsiooni artikli 4 lõike 3 või artikli 5 kohaldamisalasse kuuluvaks, sh ka juhul, kui tarbija on valinud kohaldatavaks õiguseks muu kui oma alalise elukoha riigi õiguse? Kui vastus on, et leping võiks kuuluda nende mõlema õigusnormi kohaldamisalasse, siis kumb kord oleks eesõiguslik kord?
1.

Kas nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes (1) artikli 6 lõikega 1 ja artikli 7 lõikega 1 on vastuolus riigisisese õiguse selline tõlgendus, mille kohaselt juhul, kui ebaõiglane tingimus on seotud teenuse põhiesemega ja (laenu)leping ei saa seega ilma ebaõiglaseks tunnistatud tingimuseta edasi kehtida, seisnevad tarbijaga sõlmitud lepingus oleva ebaõiglase tingimuse tõttu selle tühisuse õiguslikud tagajärjed selles, et liikmesriigi kohus, olles tunnistanud lepingu tervikuna tühiseks, see tähendab, et leping ei saa tervikuna kehtima jääda ning see ei saa tekitada tarbijale siduvaid õiguslikke tagajärgi, a) tunnistab lepingu kehtivaks selliselt, et muudab lepingu põhiobjektiks oleva antud laenu arvestusvaluuta Ungari forintiteks ja asendab selle arvestusvaluutas nomineeritud summa forintites nomineeritud summaga, mille tarbija tegelikult laenuandjalt sai, ning arvutab (asendab) samas tavalisi intresse selliselt kindlaks määratud põhisumma pealt erinevalt kehtetuks tunnistatud lepingust, nimelt selliselt et „algne“ intressimäär lepingu sõlmimise ajal on võrdne lepingu sõlmimise ajal kehtinud Budapesti pankadevahelise laenuintressimäära forintites kui viiteintressimäära (BUBOR) väärtusega, millele lisandub algses (välisvaluutas nomineeritud) lepingus fikseeritud intressimäära marginaal; b) tunnistab lepingu kehtivaks selliselt, et kehtestab välisvaluuta ja Ungari forinti vahelise vahetuskursi ülempiiri, see tähendab vähendab vahetuskursiriski, mida tarbija tegelikult kannab ja mis tuleneb ebaõiglasest lepingutingimusest, tasemele, mida kohus peab mõistlikuks ja mida loetakse selliseks, millega tarbija oleks võinud lepingu sõlmimise ajal arvestada, ning jätab lepingus fikseeritud intressimäära kuni hilisema seaduse alusel kohustusliku forintiteks konverteerimise kuupäevani muutmata?
1)

Kas ELL artikli 4 lõiget 3 ja artikli 19 lõiget 1 tuleb Euroopa Kohtu praktikast tulenevast võrdväärsuse põhimõttest lähtudes tõlgendada nii, et ELTL artikli 267 lõike 1 alusel välja antud Euroopa Kohtu otsus liidu õiguse tõlgendamise küsimuses on varem jõustunud kohtulahendiga lõpetatud tsiviilkohtumenetluse puhul teistmise aluseks, kui liikmesriigi õigusnorm – nagu tsiviilkohtumenetluse seadustiku (Kodeks postępowania cywilnego) artikkel 4011 – võimaldab teistmist olukorras, kus jõustunud kohtuotsus on välja antud õigusnormi alusel, mis on Trybunał Konstytucyjny (Poola konstitutsioonikohus) otsusega tunnistatud hierarhiliselt kõrgema tasandi õigusaktiga vastuolus olevaks?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Sloveenia) 5. novembril 2021 – NEC PLUS ULTRA COSMETICS AG versus Sloveenia Vabariik

(Kohtuasi C-664/21)

(2022/C 64/23)

Kohtumenetluse keel: sloveeni

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Vrhovno sodišče Republike Slovenije

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: NEC PLUS ULTRA COSMETICS AG

Vastustaja: Sloveenia Vabariik

Eelotsuse küsimus

Kas käibemaksudirektiivi (1) sätetega ning eeskätt selle artikliga 131 ja artikli 138 lõikega 1 nagu ka ELi õiguse põhimõtetega ning eeskätt neutraalse maksustamise, tõhususe ja proportsionaalsuse põhimõtetega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis keelavad selliste uute tõendite esitamise ja vastuvõtmise, millega soovitakse tõendada, et käibemaksudirektiivi artikli 138 lõike 1 sisulised nõuded on täidetud, juba esimese astme haldusasutuse menetluses ja täpsemalt märkustes, mis on esitatud maksukontrolli protokolli kohta, mis on koostatud enne maksuotsuse tegemist?

(1) Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT 2006, L 347, lk 1).
1.

Tühistamishagi esimese väite esimese osa tagasilükkamine: Mõiste „informaator“, mida Üldkohus kasutab, ei sisaldu ametnike personalieeskirjades ning see on erapooliku ja negatiivse alatooniga. Üldkohus rikkus õigusnormi ja läks vastuollu kohtuasjast T-689/16 tulenevate juhistega, kui ta leidis, et vaidlustatud hindamise ja OLAFile apellandile antud info vahel peab esinema seos. Üldkohus moonutas toimiku tõendite sisu ning selle kaitse ulatust, mis kaasneb informaatori staatusega, ning pööras õigusvastaselt ümber kohustuste ja tõendamise koormise. Üldkohus rikkus samuti õigusnormi ja tegi otsuse ultra petita, kui ta leidis, et apellant ei taotlenud olla hindaja vaidlustamise korral peasekretäril ega palunud aruandekomitee kogunemist.
2.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2017. aasta määruse 2017/1001 (EL) Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 129 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et see õigusnorm, milles viidatakse „menetlusnormidele, mida kohaldataks kohtu asukohaliikmesriigi riigisisese kaubamärgiga seonduva sama liiki hagi puhul“, puudutab liikmesriigi menetlusnorme, mis oleksid kohaldatavad konkreetses ELi kaubamärgist tuleneva õiguse rikkumise käsitlevas menetluses (ja menetluses, mis käsitleb vastuhagi kaubamärgi kehtetuks tunnistamiseks), või puudutavad need ka üldisemalt liikmesriigi õigussüsteemis kehtivaid liikmesriigi menetlusnorme, mis on oluline juhul, kui ELi kaubamärgiga seotud konkreetse ELi kaubamärgiõiguse rikkumist käsitleva menetluse algatamise kuupäeva arvestades puudusid liikmesriigi õiguskorras menetlusnormid siseriikliku kaubamärgi kehtetuks tunnistamiseks esitatud vastuhagi kohta?
1.

Kas juhul, kui kauba saaja tuvastab, et kauba kogus on algselt tollideklaratsioonis viidatust suurem, on kohaldatav määruse [nr] 952/2013 (1) artikkel 173 või artikkel 174?
C 51/23

ET

Ryanair DAC, Airport Marketing Services Ltd, FR Financing (Malta) Ltd 9. detsembril 2021 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (viies koda) 29. septembri 2021. aasta otsuse peale kohtuasjas T-448/18: Ryanair jt versus komisjon

(Kohtuasi C-758/21 P)

(2022/C 51/32)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: Ryanair DAC, Airport Marketing Services Ltd, FR Financing (Malta) Ltd (esindajad: avocat E. Vahida, advocaat B. Byrne ja abogado S. Rating)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellantide nõuded

Apellandid paluvad Euroopa Kohtul:

— tühistada vaidlustatud kohtuotsus;

— tühistada komisjoni otsuse (EL) 2018/628 (vaidlustatud otsus) (1) artiklid 5 ja 6 ning artiklid 9, 10 ja 11 apellante puudutavas osas, või teise võimalusena saata asi tagasi Üldkohtusse läbivaatamiseks, ja igal juhul

— mõista komisjonilt välja apellantide kohtukulud apellatsioonimenetluses ja kohtuasja T-448/18 menetluses Üldkohtus.

Väited ja peamised argumendid

The appellants advance four grounds of appeal.

Esiteks rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta jättis vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata ja sellest tulenevalt keeldudes oma kohtulikus kontrollis arvesse võtmast peamisi tõendeid, mille apellandid esitasid enne suulise menetluse lõppu Üldkohtus. Üldkohus: tegi vea, kui ta jättis kõrvale või jäätis nõuetekohaselt arvesse võtmata Üldkohtu kodukorra artikli 85 lõigete 1–3 aluseks olevaid õiguspõhimõtteid, ja tegi vea, kui ta jättis tähelepanuta neid sätteid kohaldava kohtupraktika.

Teiseks tõlgendas Üldkohus vääralt nõukogu määruse (EL) 2015/1589 (2) artiklit 17 ja kohaldas vääralt ELTL artiklit 296, kui ta järeldas vastavalt, et: (i) komisjon ei rikkunud abi tagasinõudmisele kohaldatavat ajalist piirangut, ja (ii) vaidlustatud otsus oli sellega seoses piisavalt põhjendatud.

Kolmandaks moonutas Üldkohus talle esitatud tõendite selget mõtet, kui ta hindas, kas komisjon oli õiguspäraselt kohaldanud nn turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja kriteeriumi testi, kui ta tegi kindlaks, kas apellandid said soodustust ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses. Üldkohus moonutas tõendeid seoses järgmisega: (i) lennujaama ja Ryanairi vahelises lennujaamateenuste lepingus sätestatud julgestustasu; (ii) hinnangulised täiendavad tegevuskulud, millega lennujaam võis arvestada, ja (iii) lendude täituvuse määr, millele komisjon tugines, kui ta hindas ex ante kasumlikkust.

Neljandaks rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta järeldas, et vigu seoses tagasinõutava abi summaga, mis arvutati ex ante andmete põhjal, ei tohiks parandada ex post andmete põhjal toimikus, kui vaidlustatud otsus vastu võeti.

(1) Komisjoni 11. novembri 2016. aasta otsus (EL) 2018/628, Austria rakendatud riigiabi SA.24221(2011/C) (ex 2011/NN) kohta Klagenfurti lennujaamale, Ryanairile ja teistele lennujaama kasutavatele lennuettevõtetele (teatavaks tehtud numbri C(2016) 7131 all) (ELT 2018, L 107, lk 1).

(2) Nõukogu 13. juuli 2015. aasta määrus (EL) 2015/1589, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 kohaldamiseks (ELT 2015, L 248, lk 9).
C 51/18

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Juzgado de lo Social no 1 de Madrid (Hispaania) 20. septembril 2021 – JD versus BA, DA, DV ja CG

(Kohtuasi C-584/21)

(2022/C 51/24)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado de lo Social no 1 de Madrid

Põhikohtuasja pooled

Hageja: JD

Kostjad: BA, DA, DV ja CG

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/23/EÜ ettevõtjate, ettevõtete või nende osade üleminekul töötajate õigusi kaitsvate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (1) artikli 1 lõike 1 punkt a ja seega direktiivi sisu on kohaldatav juhul, kus ametiisik, notaribüroo omanik on omakorda tema teenistuses olevate töötajate eraõiguslik tööandja, kelle suhet tööandjana reguleerivad tööõiguse üldnormid ja sektori kollektiivleping, asub ametijärglasena ametisse teise notari, notaribüroo eelmise omaniku kohale, kes on tegevuse lõpetanud, võttes üle eelmise notari ametitoimingute raamatu, ning jätkab tegevust samas töökohas sama materiaalse struktuuriga ja kes võtab üle seda ametikohta pidanud endise notari töötajad?

(1) EÜT 2001, L 82, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 98.
C 51/18

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Juzgado de lo Social no 1 de Madrid (Hispaania) 20. septembril 2021 – NC versus BA, DA, DV ja CG

(Kohtuasi C-583/21)

(2022/C 51/23)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado de lo Social no 1 de Madrid

Põhikohtuasja pooled

Hageja: NC

Kostjad: BA, DA, DV ja CG

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/23/EÜ ettevõtjate, ettevõtete või nende osade üleminekul töötajate õigusi kaitsvate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (1) artikli 1 lõike 1 punkt a ja seega direktiivi sisu on kohaldatav juhul, kus ametiisik, notaribüroo omanik on omakorda tema teenistuses olevate töötajate eraõiguslik tööandja, kelle suhet tööandjana reguleerivad tööõiguse üldnormid ja sektori kollektiivleping, asub ametijärglasena ametisse teise notari, notaribüroo eelmise omaniku kohale, kes on tegevuse lõpetanud, võttes üle eelmise notari ametitoimingute raamatu, ning jätkab tegevust samas töökohas sama materiaalse struktuuriga ja kes võtab üle seda ametikohta pidanud endise notari töötajad?

(1) EÜT 2001, L 82, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 98.
C 51/19

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Juzgado de lo Social no 1 de Madrid (Hispaania) 20. septembril 2021 – TA versus BA, DA, DV ja CG

(Kohtuasi C-585/21)

(2022/C 51/25)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado de lo Social no 1 de Madrid

Põhikohtuasja pooled

Hageja: TA

Kostjad: BA, DA, DV ja CG

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/23/EÜ ettevõtjate, ettevõtete või nende osade üleminekul töötajate õigusi kaitsvate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (1) artikli 1 lõike 1 punkt a ja seega direktiivi sisu on kohaldatav juhul, kus ametiisik, notaribüroo omanik on omakorda tema teenistuses olevate töötajate eraõiguslik tööandja, kelle suhet tööandjana reguleerivad tööõiguse üldnormid ja sektori kollektiivleping, asub ametijärglasena ametisse teise notari, notaribüroo eelmise omaniku kohale, kes on tegevuse lõpetanud, võttes üle eelmise notari ametitoimingute raamatu, ning jätkab tegevust samas töökohas sama materiaalse struktuuriga ja kes võtab üle seda ametikohta pidanud endise notari töötajad?

(1) EÜT 2001, L 82, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 98.
C 51/19

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Juzgado de lo Social no 1 de Madrid (Hispaania) 20. septembril 2021 – FZ versus BA, DA, DV ja CG

(Kohtuasi C-586/21)

(2022/C 51/26)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado de lo Social no 1 de Madrid

Põhikohtuasja pooled

Hageja: FZ

Kostjad: BA, DA, DV ja CG

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/23/EÜ ettevõtjate, ettevõtete või nende osade üleminekul töötajate õigusi kaitsvate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (1) artikli 1 lõike 1 punkt a ja seega direktiivi sisu on kohaldatav juhul, kus ametiisik, notaribüroo omanik on omakorda tema teenistuses olevate töötajate eraõiguslik tööandja, kelle suhet tööandjana reguleerivad tööõiguse üldnormid ja sektori kollektiivleping, asub ametijärglasena ametisse teise notari, notaribüroo eelmise omaniku kohale, kes on tegevuse lõpetanud, võttes üle eelmise notari ametitoimingute raamatu, ning jätkab tegevust samas töökohas sama materiaalse struktuuriga ja kes võtab üle seda ametikohta pidanud endise notari töötajad?

(1) EÜT 2001, L 82, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 98.
—

Kolmandaks rikkus Üldkohus õigusnormi, kui tõlgendas alusmääruse artikli 2 lõiget 9, sest ei vastanud kõikidele argumentidele, millest mõned oli ta ise esitanud. Üldkohus kaldus kõrvale enda kohtupraktikast, et asuda õigusvastaselt seisukohale, et artikli 2 lõikes 9 ette nähtud kohandamist saab analoogia alusel kohaldada ka kahjumarginaali arvutamisele. Müügi-, üld- ja halduskulude ning apellandi CIF-ekspordihinna kohandamine kahju arvutamiseks on sobimatu, ebamõistlik ja kujutab endast ilmset hindamisviga, sest ainuke tähtsust omav ekspordihind on hetke vaba turu hind (CIF) liidu piiril liidu turule sisenedes ja konkureeriv liidu tööstuse turuhind. Apellandi seisukohti kinnitab Üldkohtu otsus T-383/17: Hansol Paper vs. komisjon (2) (punktid 196-204).
2.

Üldkohus on moonutanud asjaolusid Üldkohus on moonutanud asjaolusid, kuna leidis, et arutusel olev aine on teratogeenne ning et apellant ei vaidlustanud asjaolu, et teratogeenne mõju oli vaidlusaluste aktide vastuvõtmise ajal inimeste tervise puhul määrav tegur. See järeldus moonutas ilmselgelt Üldkohtu toimikusse kantud asjaolusid ja kohtuistungil esitatud avaldusi, mille tagajärjel oli Üldkohtu hinnang vaidlusaluste aktide õiguspärasusele moonutatud.
1.

Kas Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 4, 7 ja 47 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel (1) artiklit 5, artikli 6 lõiget 6 ja artiklit 13 tuleb 19. juuni 2018. aasta kohtuotsust C-181/16 arvestades tõlgendada nii, et kohus, kus on menetlusel kaebus, mis on esitatud pärast rahvusvahelise kaitse andmisest keeldumise otsust tehtud tagasisaatmisotsuse peale, saab tagasisaatmisotsuse õiguspärasuse hindamisel võtta arvesse üksnes enne Conseil du contentieux des étrangers (välismaalaste asjade halduskohus, Belgia) rahvusvahelise kaitse menetluse lõpetamist aset leidnud asjaolude muudatusi, mis oma olemuselt võivad oluliselt mõjutada olukorra hindamist seoses eespool viidatud direktiivi artikliga 5?
1.

Kas Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 7 ja 47 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel (1) artiklit 5, artikli 6 lõiget 6 ja artiklit 13 tuleb 19. juuni 2018. aasta kohtuotsust C-181/16 arvestades tõlgendada nii, et kohus, kus on menetlusel kaebus, mis on esitatud pärast rahvusvahelise kaitse andmisest keeldumise otsust tehtud tagasisaatmisotsuse peale, saab tagasisaatmisotsuse õiguspärasuse hindamisel võtta arvesse üksnes enne Conseil du contentieux des étrangers (välismaalaste asjade halduskohus, Belgia) rahvusvahelise kaitse menetluse lõpetamist aset leidnud asjaolude muudatusi, mis oma olemuselt võivad oluliselt mõjutada olukorra hindamist seoses eespool viidatud direktiivi artikliga 5?
2.

Kas kahju hüvitamise nõude esitamiseks on nõutav, et lisaks sellele, et kaitstud andmeid on ebaseaduslikult avaldatud volitamata kolmandale isikule, on nõude esitajale tekkinud mittevaraline kahju, mida viimane peab tõendama?
1.

Kas ELTL artikliga 20 koostoimes [harta] artikliga 7 on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, mis on vaidluse all põhikohtuasjas ning mille kohaselt kaotatakse üldjuhul selle liikmesriigi kodakondsus ex lege 22aastaseks saamisel, kui tegemist on väljaspool seda liikmesriiki sündinud isikutega, kes ei ole kunagi selles liikmesriigis elanud ega ole viibinud seal asjaoludel, mis tõendavad lähedast seotust selle liikmesriigiga, mistõttu isikud, kellel ei ole ka teise liikmesriigi kodakondsust, jäävad ilma liidu kodaniku staatusest ja selle staatusega kaasnevatest õigustest, võttes arvesse, et põhikohtuasjas vaidluse all olevatest õigusnormidest tuleneb, et: a) lähedast seotust liikmesriigiga eeldatakse muu hulgas pärast üheaastast elamist selles liikmesriigis, b) kui kodakondsuse säilitamise taotlus esitatakse enne 22aastaseks saamist, võib saada loa liikmesriigi kodakondsuse säilitamiseks vähem rangetel tingimustel ning sellega seoses peavad pädevad asutused hindama kodakondsuse kaotamise tagajärgi, ja c) kui isik on saanud 22aastaseks, saab kodakondsuse taastada üksnes naturalisatsiooni korras, mille suhtes kehtib hulk tingimusi, sealhulgas asjaomases liikmesriigis pikemaajalise katkematu elamise nõue, kuigi selle liikmesriigi endiste kodanike puhul võib seda elamisperioodi mõnevõrra lühendada?
C 64/16

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Finanzgericht Köln (Saksamaa) 9. novembril 2021 – BA versus Finanzamt X

(Kohtuasi C-670/21)

(2022/C 64/25)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Köln

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: BA

Vastustaja: Finanzamt X

Eelotsuse küsimused

Kas ELTL artikli 63 lõiget 1 ning artikleid 64 ja 65 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus pärandimaksu käsitlevad riigisisesed õigusnormid, mis näevad pärandimaksu arvutamise puhul ette, et pärandaja isiklikus omandis olnud hoonestatud kinnisasjalt, mis asub kolmandas riigis (käesoleval juhul Kanadas) ja mis antakse üürile eluruumidena, tasutava pärandimaksu suuruse määramisel võetakse arvesse kogu selle väärtus, samal ajal kui Saksamaal, Euroopa Liidu liikmesriigis või Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigis asuvalt pärandaja isiklikus omandis olnud kinnisasjalt, mis antakse üürile eluruumidena, tasutava pärandimaksu suuruse määramisel võetakse arvesse ainult 90 % selle väärtusest?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Županijski sud u Puli-Pola (Horvaatia) 30. novembril 2021 – Kriminaalmenetlus järgmiste isikute suhtes GR, HS, IT, INTER CONSULTING d.o.o. (likvideerimisel)

(Kohtuasi C-726/21)

(2022/C 64/35)

Kohtumenetluse keel: horvaatia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Županijski sud u Puli-Pola

Põhikohtuasja pooled

GR, HS, IT, INTER CONSULTING d.o.o. (likvideerimisel)

Eelotsuse küsimused

Kas ne bis in idem-põhimõtte rikkumise hindamisel võib võrrelda ainult faktilisi asjaolusid, millele on viidatud Županijsko državno odvjetništvo u Puli (Pula maakonnaprokuratuur) 28. septembri 2015. aasta süüdistusakti põhiosas, peamiste faktiliste asjaoludega, millele on viidatud Staatsanwaltschaft Klagenfurti (Klagenfurti prokuratuur, Austria) 9. jaanuari 2015. aasta süüdistusakti põhiosas ja Landesgericht Klagenfurti (Klagenfurti liidumaa kohus) 3. novembri 2016. aasta otsuse resolutiivosas, mis jäeti kehtima Oberster Gerichtshofi (Austria Vabariigi kõrgeim kohus) 4. märtsi 2019. aasta otsusega, või võib faktilisi asjaolusid, millele on viidatud Županijsko državno odvjetništvo u Puli (Pula maakonnaprokuratuur) süüdistusakti põhiosas, võrrelda faktiliste asjaoludega, millele on viidatud Landesgericht Klagenfurti (Klagenfurti liidumaa kohus) 3. novembri 2016. aasta otsuse põhjenduses, mis jäeti kehtima Oberster Gerichtshofi (Austria Vabariigi kõrgeim kohus) otsusega, ning faktiliste asjaoludega, mis on esemeks Staatsanwaltschaft Klagenfurtis (Klagenfurti prokuratuur) toimuvas kohtueelses menetluses mitme isiku, sh GR-i ja HS-i suhtes, kes jäeti hiljem välja Staatsanwaltschaft Klagenfurti (Klagenfurti prokuratuur) koostatud 9. jaanuari 2015. aasta süüdistusaktist (kuigi neid faktilisi asjaolusid ei ole põhiosas endas mainitud)?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie (Poola) 24. augustil 2021 – A.S. versus Bank M. SA

(Kohtuasi C-520/21)

(2022/C 64/13)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Rejonowy dla Warszawy – Śródmieścia w Warszawie

Põhikohtuasja pooled

Hageja: A.S.

Kostja: Bank M. SA

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes (1) artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 ning tõhususe, õiguskindluse ja proportsionaalsuse põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et need välistavad liikmesriigi õigusnormide niisuguse kohtuliku tõlgendamise, mille kohaselt juhul, kui leitakse, et panga ja tarbija sõlmitud laenuleping on ebaõiglaste lepingutingimuste tõttu algusest peale kehtetu, on lepingupooltel lisaks selle lepingu täitmiseks makstud raha (pank – laenusumma, tarbija – osamaksed, tasud, vahendustasud ja kindlustusmaksed) tagasimaksmisele ning alates maksenõude saamise hetkest seadusjärgsetele viivistele, õigus nõuda ka muid tasusid, sealhulgas esitada nõudeid (eelkõige tasu, hüvitisi, kuluhüvitisi või makstud summade indekseerimist) selle eest, et:

1. rahalise kohustuse täitjalt võeti ajutiselt võimalus oma raha kasutada, nii et ta kaotas võimaluse seda investeerida ja sellest kasu saada;

2. rahalise kohustuse täitja kandis laenulepingu teenindamise ja laenuraha teisele poolele ülekandmise kulud;

3. rahalise hüvitise saaja sai kasu, mis seisnes selles, et ta sai ajutiselt kasutada kellegi teise raha, sealhulgas investeerida seda ja saada tänu sellele kasu;

4. rahalise hüvitise saajal oli ajutiselt võimalus kasutada kellegi teise raha tasuta, mis olnuks turutingimustes võimatu;

5. raha ostujõud on aja möödumisel langenud, mis tähendab rahalise kohustuse täitjale tegelikku kahjumit;

6. raha ajutist kasutusse andmist võib samastada teenuse osutamisega, mille eest rahalise kohustuse täitja ei ole saanud tasu?

(1) ELT 1993, L 95, lk 29.
4.

Kas teisel juhul tuleb vastavalt määruse (EÜ) nr 44/2001 artikli 33 lõikele 1, mille alusel on otsustatud, et kohtuotsust peab teistes liikmesriikides tunnustama sama ulatusega ja sama mõjuga nagu sellel on liikmesriigis, kus asjaomane otsus tehti, lähtuda otsuse teinud kohtu asukohariigi õigusest või lubab nimetatud säte sellega seotud menetluslike tagajärgede osas kohaldada kohtuotsuse tunnustamise või täitmisele pööramise taotluse saanud kohtu asukohariigi õigust?