ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
28

Kodukorra artikli 86 lõigetest 1 ja 2 tuleneb, et kui akt, mille tühistamist nõutakse, on asendatud või muudetud teise aktiga, millel on sama ese, võib hageja selle uue asjaolu arvesse võtmiseks muuta hagiavaldust enne menetluse suulise osa lõppemist. Hagiavalduse muutmine peab toimuma eraldi dokumendiga ning hagiavalduse muutmise tinginud akti peale tühistamishagi esitamiseks ELTL artikli 263 kuuendas lõigus ette nähtud tähtaja jooksul.
31

Ungari vastuväite kohta selle suhtes, et vaid omamaised liigid on ökoloogiliselt kõige sobivamad, tuleb märkida, et komisjon ei teinud ilmset hindamisviga järeldades, et selliste puuliikide istutamine lühikese raieringiga madalmetsana, mis on selgelt võõramaised, ei võimaldanud tagada, et need raieringid säilitavad või parandavad nende maamajapidamiste bioloogilist mitmekesisust, kus need liigid on istutatud. Nagu eespool punktis 28 märgitud, on ökoloogilise kasutuseesmärgiga maa-aladega taotletav eesmärk säilitada maamajapidamiste bioloogilist mitmekesisust. Nimetatud alade bioloogilise mitmekesisuse säilitamine eeldab nende looduskeskkonna säilitamist. See, et komisjon nägi ette raieringid, mis koosnevad omamaistest liikidest, aitab aga kaasa selle looduskeskkonna säilitamisele ja seega ka kõnealuse ala bioloogilise mitmekesisuse säilimisele. Liiki saab pidada omamaiseks siis, kui see kasvab selles piirkonnas loomulikult ning seda pole sisse toodud. Selliste liikide istutamine aga, mis on selgelt võõramaised, ei pruugi aidata kaasa maamajandusliku looduskeskkonna või ökosüsteemi säilitamisele ning Ungari ei ole esitanud ühtegi tõendit, mille põhjal võiks järeldada, et käesoleval juhul säilitavad võõramaised puuliigid maamajanduslikes majapidamistes bioloogilise mitmekesisuse ja parandavad seda. Seega ei teinud komisjon ilmset hindamisviga ega rikkunud algmäärust, kui ta piiritles puuliikide istutamise ökoloogilise kasutuseesmärgiga lühikese raieringiga madalmetsa-aladel üksnes omamaiste liikidega.
38

Isegi kui oletada, et tagaseljamenetluses hageja nõuete rahuldamist reguleerivaid norme võib käsitada materiaalõiguse normidena, sest need mõjutavad otseselt vaidluse poolte huve, ei oma see asjaolu tähtsust. Kuna olukord, mis tuleneb sellest, et kostja oma seisukohta ei esita ja hageja esitab taotluse, et tema nõuded rahuldataks tagaselja, on lõplikult saabunud alles sel hetkel, kui Üldkohus selle taotluse üle otsustab, on nimetatud normid viivitamatult kohaldatavad (vt selle kohta kohtuotsus, 11.12.2008, komisjon vs. Freistaat Sachsen, C‑334/07 P, EU:C:2008:709, punktid 43 ja 44 ning seal viidatud kohtupraktika).
Seega väidab Itaalia Vabariik ekslikult, et määruse nr 1782/2003 artiklist 48 tulenevalt on tal kohustus hoida kõik erinevate õiguste alusel tehtavad maksed lahus. Pealegi ei saa viide selle määruse artiklile 49, nagu see on hagiavalduses tehtud, Itaalia Vabariigi esitatud väidet põhjendada. See säte, mille pealkiri on „Tingimused“ ja mis käsitleb eritoetusõigusi, näeb ette erandi sama määruse artikli 36 lõikest 1 ja artikli 44 lõikest 1 nii, et põllumajandustootja, kellel on sellised toetusõigused, mille jaoks tal ei olnud hektareid võrdlusperioodi jooksul, on vabastatud kohustusest esitada õiguste arvule vastav hektarite arv. Selle erandi suhtes kehtib tingimus, et põllumajandustootja säilitab vähemalt 50% võrdlusperioodi põllumajanduslikust tegevusest väljendatuna loomühikutena. Tuleb nentida, et see säte ei näe ette ühtki eritoetusõiguste kindlaksmääramise alternatiivset meetodit ega ka kohustust hoida erinevate õiguste alusel tehtavad maksed lahus. Määruse nr 1782/2003 artikli 49 lõikes 3 on nimelt täpsustatud, et „[a]rtikli 48 kohaselt kindlaksmääratud toetusõigusi ei muudeta“.
79

Üldkohus meenutab, et 2. mai 1991. aasta kodukorra artikli 44 lõike 1 punktist c koosmõjus artikli 48 lõikega 2 tuleneb, et hagiavalduses tuleb esitada hagi ese ja ülevaade väidetest ning menetluse käigus ei või esitada uusi väiteid, kui need ei tugine faktilistele ja õiguslikele asjaoludele, mis on tulnud ilmsiks menetluse käigus. Samas tuleb tunnistada vastuvõetavaks väide või argument, millega täiendatakse varem otseselt või kaudselt hagiavalduses esitatud väidet ja millel on varem esitatud väitega otsene seos (kohtuotsus, 11.7.2013, Ziegler vs. komisjon, C‑439/11 P, EU:C:2013:513, punkt 46). Sarnane lahendus kehtib ka väite toetuseks esitatud asjaolu kohta (kohtuotsus, 19.5.2010, Boliden jt vs. komisjon, T‑19/05, EU:T:2010:203, punkt 90).
49

Süüria kahepoolsete ärinõukogude (edaspidi „ärinõukogud“) põhikirjadest selgub, et esiteks on ärinõukogude nõukogu (edaspidi „nõukogu“) eesistujaks Süüria majandus- ja väliskaubandusminister. Teiseks kuuluvad nõukokku majandus- ja väliskaubandusminister ning rahvusvaheliste ja Araabia suhete juhatus. Kolmandaks on nendes põhikirjades ette nähtud, et ärinõukogude liikmete kandidaate esitavad kas nõukogu sekretariaat või ärinõukogude üksikliikmed ning kõik ettepanekud esitatakse Süüria majandus- ja väliskaubandusministrile lõpliku otsuse tegemiseks. Neljandaks valitakse iga ärinõukogu asepresident nõukogus, mille eesistujaks on Süüria majandus- ja väliskaubandusminister.
20

Nagu eespool punktis 6 mainitud, väidab neljas hageja end olevat Breco International (Private) üldõigusjärglane, kes nimetuse „Breco International“ all oli lisatud määruse nr 314/2004 lisa III artiklis 6 osutatud füüsiliste ja juriidiliste isikute, üksuste ja asutuste nimekirja määruse nr 77/2009 artikli 1 ja lisa alusel. Selles osas tuleb märkida, et nimetatud lisa II osa punktis 7 on märgitud, et Breco International on juriidiline isik, kelle asukoht on St. Helier (Jersey). Kohtuistungil nõukogu esitatud selgituste kohaselt tehti järeldus selle üksuse asukoha kohta Jerseyl ühe ettevõtete teabeametilt pärineva aruande alusel, mis on lisatud selle institutsiooni esitatud vastulausele. Vastavalt 29. septembril 2010 Zimbabwe äriregistri väljastatud nimevahetuse tunnistusele, mille hagejad hagiavalduse puuduste kõrvaldamise käigus esitasid, on neljas hageja Zimbabwe äriühing Breco international (Private) Ltd, millest sai Fodya (Private) Ltd. Selles kontekstis tuleb esiteks sedastada, et Breco Internationali nime kandmine kõnealustesse nimekirjadesse ei tugine mõnele Zimbabwe äriregistrist pärinevale selle üksuse juriidilise isiku olemasolu tõendavale dokumendile. Teiseks ei võimalda ükski tõend järeldada, et Breco Internationali nime kandmisega nendesse nimekirjadesse kavatsesid asjaomased institutsioonid kanda nendesse nimekirjadesse neljanda hageja nime, kelle asukoht oli Harare (Zimbabwe), ja kelle isikuandmed erinevad selles osas oluliselt Breco Internationaliga seotud andmetest. Nendes tingimustes väidavad hagejad ekslikult, et neljanda hageja nimi kanti samadesse nimekirjadesse.
32

Eelkõige väidab ta, et apellatsioonikoda leidis õigesti, et vastandatud kaubamärkidega hõlmatud kaubad erinevad üksteisest. Ta märgib, et hageja oli haldusmenetluse käigus väitnud, et KKT on tooraine. Ta väidab, et see on tõesti nii, ning järeldab sellest, et KKT ei ole vaidlustatud kaubamärgiga hõlmatud kaupadega sarnane, kuna viimased on suunatud lõpptarbijatele. Ta viitab Euroopa Liidu kohtu praktikale, mille kohaselt ei piisa asjaolust, et teatavat kaupa kasutatakse muu kauba valmistamisel, selle järeldamiseks, et tegemist on sarnaste kaupadega. Ta väidab, et asjaomased kaubad erinevad asjaomase avalikkuse ja turustuskanalite poolest. Mis puutub hageja argumenti, et erinevaid asjaomaseid kaubaliike turustavad ettevõtjad võivad olla vertikaalselt integreeritud, siis väidab menetlusse astuja, et see ei ole tõendatud. Ta väidab, et asjaomased kaubad ei ole sarnased ja tugineb siinkohal apellatsioonikoja kasutatud argumentidele. Ta väidab, et apellatsioonikoda välistas otstarbe, turustuskanalite, kasutajate ja kasutusviiside erinevuse alusel asjaomaste kaupade segiajamise tõenäosuse õigesti.
89

Tegelikult vastupidi sellele, mida komisjon kohtuistungil selgitas, on piisav, kui rõhutada, et igal juhul ei saa välistada, et selle tegevusetuse arvessevõtmata jätmine või standardite „Minimaalne muldkate“ ja „Maastikule iseloomulike vormide säilitamine“ aruandeaastatel 2008 ja 2009 rakendamata jätmise pelk nentimine oleksid võinud avaldada mõju kogu kindlamääralisele korrektsioonile, mis on 739393,95 eurot, mis on käesolevas hagis vaidlustatud. Selle järelduseni viib muu hulgas asjaolu, et vaidlustatud otsuses on 2009. aasta puhul komisjon sama kahe heade põllumajandus- ja keskkonnatingimuste standardi rakendamata jätmise eest pidanud võimalikuks rakendada 2% kindlamääralist korrektsiooni 5% asemel. Kuigi komisjon on põhjendanud seda lähenemist teatavate Läti ametiasustuste tehtud parendustega nõuetele vastavuse kontrollisüsteemis (vt eespool punktid 14 ja 80), ei ole Üldkohtul võimalik toimikus olevate dokumentide põhjal hinnata, kas 2008. aastal nende kahe heade põllumajandus- ja keskkonnatingimuste standardi rakendamata jätmine oleks saanud viia komisjoni sama järelduseni. Sellega seoses tuleb meenutada, et põllumajanduspoliitikas tunnustab kohtupraktika liidu institutsioonide laia kaalutlusõigust, võttes arvesse neile aluslepinguga pandud kohustusi (kohtuotsus, 3.5.2007, Hispaania vs. komisjon, T‑219/04, EU:T:2007:121, punkt 105). Samuti on käesolevas asjas määruse nr 1290/2005 artikli 31 lõike 2 ja dokumendi AGRI-2005-64043 asjakohaste sätete rakendamisel komisjonil lai kaalutlusruum fondidele tekkinud ohu hindamisel, nõuetele vastavuse kontrollisüsteemis puuduste esinemisel ja arvutuste keerukuse puhul – Üldkohtus neid ei avalikustatud –, mis on aluseks vaidlustatud otsuse lehekülgedel 69, 70, 73 ja 74 esitatud erinevatele vaidlusalustele finantskorrektsioonidele. Ent selles küsimuses ei saa Üldkohus ELTL artikli 263 alusel teostatava seaduslikkuse kontrolli raames asendada omapoolse majandusliku hinnanguga komisjoni majanduslikku hinnangut (vt selle kohta kohtuotsused, 2.9.2010, komisjon vs. Scott, C‑290/07 P, EU:C:2010:480, punkt 66, ja 24.1.2013, Frucona Košice vs. komisjon, C‑73/11 P, EU:C:2013:32, punkt 89).
154

Seetõttu tuleb tulemusetuse tõttu tagasi lükata eespool punktis 142 nimetatud hageja argumendid, mille eesmärk oli vaidlustada apellatsioonikoja muud järeldused A. kuritarvitava strateegia läbipaistvuse puudumise kohta. Nimelt, esiteks soovitakse nende argumentidega näidata, et vaidlustatud otsuse punktides 23 ja 24 sisalduv apellatsioonikoja järeldus, mille kohaselt tuli pahausksuse etteheite raames arvesse võtta asjaolu, et Copernicus ei olnud esitanud prioriteedi nõudmiseks vajalikke tõendeid ning et pelgalt see, et vaidlusaluse kaubamärgi toimik ei sisaldanud ikka veel ühtki dokumenti, mis võimaldaks kontrollida prioriteedi nõudmise põhjendatust, kuulus tahtlikult varjava ja läbipaistmatu strateegia alla, on oma olemuselt ekslik. Teiseks tahetakse nendega näidata, et vaidlustatud otsuse punktis 47 sisalduv apellatsioonikoja järeldus, mille kohaselt prioriteedi nõudmist puudutava läbipaistvuse puudumine tuleneb lisaks asjaolust, et Saksa kaubamärkide registreerimistaotluste toimikud ei olnud enam kättesaadavad, oli ekslik. Eespool punktides 143–153 märgitut arvesse võttes tuleb tõdeda, et isegi kui hageja argumendid näitavad, et need järeldused sisaldasid hindamisvigu, tuleb kinnitada apellatsioonikoja järeldust Copernicuse pahausksuse kohta.
68

Mis puutub eespool punktis 67 nimetatud teabesse, siis meenutada, et apellatsioonikoda leidis, et hageja tsiteeris üksnes kaubamärkide ja geograafiliste tähiste seaduse artikli 12 lõiget 1, esitamata bulgaariakeelset originaalteksti või tõendamata, et nimetatud tekst pärineb ametlikust ja usaldusväärsest allikast ning seda sätet on hiljuti kohaldatud. Apellatsioonikoda tuvastas EUIPO suuniste lisas esitatud tabelile osutades (vt eespool punkt 12), et registreerimata kaubamärgid on Bulgaarias kaitstavad üksnes juhul, kui need on üldtuntud, ning käesolevas asjas ei ole hageja kordagi väitnud, et varasem kaubamärk on üldtuntud.
52

Ta märgib sellega seoses, et konkurent võib luua partnerluse kolmandast isikust tootearendajaga, et pakkuda TRi klientidele teenuseosutaja vahetamise personaalset ja täielikult integreeritud teenust, et kuna TRi iga kliendi IT arhitektuur on üldjuhul talle eriomane, on vältimatu, et iga klient peab läbi viima ümberkorraldustööd ning seega kandma teatavad kulud, kui ta otsustab vahetada konsolideeritud reaalajas andmevoogude teenuseosutajat, et TRi põhikliendid on ülemaailmsed finantsasutused, kelle on teenuseosutaja vahetamiseks vajalik oskusteave ja rahalised vahendid, kui nad leiavad, et see on nende ärihuvides, et konsolideeritud reaalajas andmevoogude teenuseosutajate ja kolmandast isikust tootearendajate koostöö võib viia mastaabisäästuni, et ei ole mingit põhjust arvata, et kolmandast isikust tootearendajate koostatud vastavustabelid ei ole töökindlad või on aeglasemad võrreldes TRi teenuse kasutamisega ning et väited ahel‑RIC‑koodide kohta esitati esimest korda repliigis ning need ei tugine õiguslikele või faktilistele asjaoludele, mis on ilmsiks tulnud haldusmenetluses ja Üldkohtu menetluses ning et need tuleb seetõttu vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata ning igal juhul on need alusetud. Lõpuks, komisjon märgib, et kuna ERL ja TPLD võeti kasutusele alles 20. juunil 2013 ja teenuseosutaja vahetamine on keeruline ja aeganõudev protsess, siis ei ole üllatav, et see vahetus ei ole veel toimunud ühelt poolt nende litsentsilepingute kasutuselevõtmisest ja teiselt poolt hagiavalduse esitamise vahelisel ajal.
69

Vastupidi institutsioonide väidetele ei lükka seda järeldust ümber asjaolu, et institutsioonidel on ühise kaubanduspoliitika ja iseäranis kaubanduse kaitsemeetmete valdkonnas ulatuslik kaalutlusõigus, ja see, et selles osas peab liidu kohtus piirduma ainult kontrollimisega, kas menetlusnormidest on kinni peetud, kas vaidlustatud otsuse tegemise aluseks olevad asjaolud on sisuliselt paikapidavad, kas nende faktiliste asjaolude hindamisel ei ole tehtud ilmset hindamisviga või kas võimu ei ole kuritarvitatud (vt selle kohta kohtuotsus, 18.9.2002, Since Hardware (Guangzhou) vs. nõukogu, T‑156/11, EU:T:2012:431, punktid 134–136 ja seal viidatud kohtupraktika).
73

Teiseks seoses argumendiga, mille kohaselt ülekaalukas üldine huvi on tõendatud asjaoluga, et High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division’i (Administrative Court) [kõrgem kohus (Inglismaa ja Wales), Queen’s Bench koda (halduskolleegium), Ühendkuningriik] menetluses on teatav kohtuvaidlus, tuleb märkida, et hageja tegutseb British American Tobacco UK Ltd nimel, kelle hagi alusel 27. juunil 2014 kõnealune menetlus algatati, kusjuures selle hagiga vaidlustati DPT ja eelkõige artikli 24 kehtivus, arvestades ELTL artiklit 114, ja paluti, et nimetatud kohus esitaks Euroopa Liidu Kohtule DPT kehtivuse küsimuses eelotsusetaotluse. Asjaolu, et hageja esitas High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division’ile (Administrative Court) [kõrgem kohus (Inglismaa ja Wales), Queen’s Bench koda (halduskolleegium), Ühendkuningriik] hagi aga tõendab, et pigem on siin tegemist erahuvi kui ülekaaluka üldise huviga. Lisaks palus hageja eelotsusetaotlust oodates taotleda kiirendatud menetluse kohaldamist (vt eespool punkt 14), väites, et tal on ilmselge huvi asjaomaste dokumentidega tutvuda, et valmistada paremini ette oma seisukohad oodatava eelotsusetaotluse menetluse raames ja esitada need dokumendid Euroopa Liidu Kohtule, mis annab tunnistust tema erahuvi kohta.
59

Seega peab institutsioon esmalt kindlaks tegema, kas dokument, mille avalikustamist taotletakse, on ikka seotud õigusnõustamisega. Seejärel peab ta kontrollima, kas kõnealuse dokumendi nende osade avalikustamine, mille kohta on sedastatud, et need käsitlevad õiguslikku arvamust, kahjustaks nende kaitset selles mõttes, et see kahjustaks institutsiooni huvi õiguslikke arvamusi küsida ja saada aus, objektiivne ja kõikehõlmav arvamus. Selle huvi kahjustamise ohule saab tugineda siis, kui ohtu võib mõistlikult ette näha ja see ei ole ainult oletuslik. Kolmandaks ja viimaseks, kui institutsioon leiab, et dokumendi avalikustamine kahjustaks õigusnõustamise kaitset, nagu see on siin määratletud, on ta kohustatud kontrollima, kas avalikustamine on ülekaaluka üldise huvi tõttu sellegipoolest põhjendatud, vaatamata sellele, et see kahjustab tema võimalust küsida õiguslikku arvamust ning saada aus, objektiivne ja kõikehõlmav arvamus (vt selle kohta kohtuotsused, 1.7.2008, Rootsi ja Turco vs. nõukogu, C‑39/05 P ja C‑52/05 P, EU:C:2008:374, punktid 38–44, ning 3.7.2014, nõukogu vs. in ’t Veld, C‑350/12 P, EU:C:2014:2039, punkt 96).
30

Kemikaaliamet rõhutab, et hageja jätab oma esimese väite raames mainimata, et vaidlustatud otsus sisaldab lisas dokumenti „SME calculation report“. Vaidlustatud otsuses on sõnaselgelt viidatud sellele dokumendile ja ka muudele lisadele. Lisaks piirdus hageja kemikaaliametile saadetud 26. veebruari 2013. aasta e-kirjas viitamisega teatavale hulgale dokumentidele. On ilmne, et kemikaaliamet viitab vaidlustatud otsuses sõnaselgelt dokumentidele, mille hageja edastas 26. veebruaril 2013. Samuti on ilmne, et hagejal oli vaidlustatud otsuse tekstist ja selle lisadest võimalik mõista kemikaaliameti järgitud mõttekäiku, et võtta arvesse Marchi Industriale ja Esseco Groupi andmeid. Kemikaaliamet lisab, et kohtupraktika kohaselt peetakse lühikest põhjendust piisavaks, tingimusel et selle esitanud asutus lisab asjassepuutuva otsuse lisas dokumendid, mis selgitavad tema järgitud mõttekäiku või kui see viitab dokumendile, mis on juba otsuse adressaadi valduses. Käesolevas asjas sisaldab vaidlustatud otsus piisavat teavet, et võimaldada hagejal mõista, millisel alusel see vastu võeti. Kemikaaliamet peab eelkõige silmas vaidlustatud otsuses sisalduvaid sõnaselgeid viiteid asjassepuutuvatele õigusnormidele ja arvesse võetud dokumentidele. Hageja viidatud 16. detsembri 2013. aasta kirjaga seoses täpsustab kemikaaliamet, et kuigi see saadeti ekslikult apellatsiooninõukogule, vastas ta selles kirjas sisalduvatele märkustele.
100

Kolmandaks, mis puudutab väidetavat põhjenduse puudumist seoses meetmetega võimaldatud kapitalitoetusega summas 375 miljonit Taani krooni 275 miljoni Taani krooni asemel, siis tuleb märkida, et vaidlustatud otsuse põhjenduses 116 on märgitud, et komisjon jõudis sellise numbrini vastavalt langenud väärtusega varade teatisele Taani finantsjärelevalve ameti esitatud andmete põhjal. Lisaks esitasid hagejad teise väite viiendas osas mitmeid argumente, et vaielda vastu selle arvutuse põhjendatusele, mis näitab, et nad said arvutusest aru. Hagiavalduse punktist 146 ja vastulause punktist 73 nähtub, et nad said aru, et kapitalinõuete leevendamise summa tulenes 275 miljoni Taani krooni suuruse likviidsusriski kaitse ja teiste riskide, eelkõige 100 miljoni Taani krooni suuruse krediidiriski vastase kaitse vähenemisest. Seega tuleb põhjendamiskohustust eristada seisukohtade põhjendatuse küsimusest, kuna see kuulub vaidlusaluse õigusakti sisulise õiguspärasuse küsimuse alla (kohtuotsus, 5.10.2012, Evropaïki Dynamiki vs. komisjon, T‑591/08, avaldamata, EU:T:2012:522, punkt 157). Järelikult ei saa selle väitega nõustuda.
149

Seoses hagejate kinnitusega, et vaidlustatud määruste vastuvõtmisel rikuti personalieeskirjade artikli 9 lõiget 3, artikleid 10a, 24b ja 55 ning II lisa artiklit 1, tuleb meelde tuletada, et vastavalt Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 21 esimesele lõigule, mida vastavalt selle põhikirja artikli 53 esimesele lõigule kohaldatakse ka Üldkohtu menetluses, ja hagi esitamise ajal kehtinud kodukorra 2. mai 1991. aasta redaktsiooni artikli 44 lõike 1 punktile c tuleb hagiavalduses märkida hagi ese ja ülevaade hagiavalduse aluseks olevatest asjaoludest. See tähendab, et hagiavalduses peab olema selgitatud, milles seisneb hagi aluseks olev väide, nii et üksnes väite abstraktsest mainimisest ei piisa Euroopa Kohtu põhikirja ja kodukorra nõuete täitmiseks. Lisaks peab see ülevaade, isegi kui see on lühike, olema nii selge ja täpne, et võimaldaks kostjal end kaitsta ja Üldkohtul hagi lahendada vajaduse korral ilma täiendavate materjalideta. Õiguskindluse ja korrakohase õigusemõistmise tagamiseks peavad selleks, et hagi, või täpsemalt hagi aluseks olev väide oleks vastuvõetav, hagi aluseks olevad põhilised faktilised ja õiguslikud asjaolud nähtuma ühtselt ja arusaadavalt hagiavaldusest endast. Kuna hagejad ei ole üldse selgitanud oma väidet, et rikutud on personalieeskirjade artikli 9 lõiget 3, artikleid 10a, 24b ja 55 ning II lisa artiklit 1, tuleb see väide lugeda vastuvõetamatuks.
44

Nõukogu viitab hageja loetellu kandmise põhjendamiseks 3. märtsi 2014. aasta kirjale. Selle kirja esimeses osas on täpsustatud, et „Ukraina õiguskaitseorganid“ on algatanud rea kriminaalmenetlusi, et uurida kuritegusid, mille on toime pannud endised kõrged riigiametnikud, kelle nimed on seejärel loetletud ja kelle puhul on uurimine võimaldanud tuvastada suurte summade ulatuses riigivara omastamist ja hilisemat õigusvastast ülekandmist Ukrainast välja. Kirja teises osas on lisatud, et „uurimise käigus kontrollitakse teiste varasemaid ametivõime esindavate kõrgete riigiametnike osalust sama liiki kuritegudes“ ja et lähiajal on plaanis teavitada neid selle uurimise algatamisest. Seejärel on loetletud ka nende teiste isikute nimed, sealhulgas hageja nimi.
120

Ukraina kriminaalmenetluse seadustiku tähenduses kohtumenetluse algatamine ja riigi tasandil kaitsemeetmete võimalik võtmine on kahtlemata olulised asjaolud, mida nõukogu võib arvesse võtta, et tuvastada, kas faktid, mis õigustavad piiravate meetmete võtmist liidu tasandil, on aset leidnud, ning hinnata selliste meetmete võtmise vajalikkust siseriiklike asutuste tegevuse mõju tagamiseks. On tõsi, et piiravate meetmete võtmise pädevus on nõukogul, kes ÜVJP eesmärke silmas pidades otsustab selliste meetmete võtmise vajalikkuse ja sobivuse üle autonoomselt, olenemata sellest, kas asjassepuutuva kolmanda riigi ametiasutused on algatanud sellekohase uurimise või võtnud riigi tasandil muid meetmeid, tingimusel et ta lähtub kindlast faktilisest alusest asjakohase kohtupraktika tähenduses (vt käesoleva otsuse punkt 36).
146

Olgu märgitud, et need asjaolud – eeldusel, et nad on põhjendatud – ei ole iseenesest piisavad tõendamaks, et uute meetmete võtmise kuupäeval ei olnud hageja suhtes enam käimas kriminaalmenetlust, mille oleksid algatanud Ukraina ametiasutused seoses riigile kuuluvate rahaliste vahendite või vara omastamisega, mida hageja ka ei vaidlusta. Mis puudutab konkreetsemalt vastuolu nende kahe kirja vahel, siis kuigi on kahetsusväärne, et nõukogu ei saanud täpsemat teavet iga uurimise üksikasjade kohta, on sellele vaatamata selge, et 10. oktoobri 2014. aasta kirjas on üksikasjalikult kirjeldatud faktilisi asjaolusid, mida käsitleti hageja suhtes algatatud uurimistes. Nende faktiliste asjaolude – mille esinemist ei ole tõsiselt kahtluse alla seatud – teadmine võis seega anda nõukogule piisava aluse, et otsustada jätta hageja nimi loetellu.
41

Sisuliselt väidab hageja, et vaidlustatud määrusest ei ilmne selgelt alus institutsioonide järeldusele, et Indoneesia siseturul müüdud toorpalmiõli hind oli kunstlikult madal, sest puudub nimelt selgitus viidatud „rahvusvaheliste“ hindade taseme kohta. Samuti väidab hageja selles kontekstis, et vaidlustatud otsuse põhjenduses 68 oleva sedastuse, et diferentseeritud ekspordimaksu süsteem piirab toorpalmiõli eksportimise võimalusi, kummutab asjaolu, et Indoneesia ekspordib ligikaudu 70% oma toorpalmiõli kogutoodangust. Lisaks sellele ei kujuta tema sõnul toorpalmiõli ekspordi võrdlushind endast kohast võrdlusalust, tegemaks järeldust, et Indoneesia toorpalmiõli hinnad on moonutatud. Lisaks vaidlustab hageja nende uuringute vastuvõetavuse, millele institutsioonid tuginesid oma väites, et Indoneesia toorpalmiõli hinnamoonutuse põhjuseks oli sellest süsteemist tingitud moonutus. Pealegi ei luba algmääruse artikli 2 lõige 5 kohandada hindu üksnes sel põhjusel, et need on madalad. Lõpetuseks väidab hageja, et kohtupretsedendina ei saa kasutada 7. veebruari 2013. aasta kohtuotsust Acron ja Dorogobuzh vs. nõukogu (T‑235/08, ei avaldata, EU:T:2013:65), kuna see eeldab valitsuse teataval kujul otsest sekkumist, sest dokumenteeritud kulude kohandamise võimalus on erand üldreeglist ja seda tuleb tõlgendada kitsalt.