ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
57

Sellega seoses tuleneb käesoleva kohtuotsuse punktis 39 meenutatud kohtupraktikast, et juhul kui piirialatöötaja peab last jätkuvalt ülal, siis on õppetoetus, mida liikmesriik lapsele annab, selle töötaja jaoks sotsiaalne soodustus määruse nr 1612/68 artikli 7 lõike 2 tähenduses. Lisaks tuleb märkida, et määruse nr 1612/68 artikkel 10, mis direktiiviga 2004/38 kehtetuks tunnistati, nägi ette, et sõltumata kodakondsusest on õigus asuda elama töötaja juurde, kes on ühe liikmesriigi kodanik ja töötab teise liikmesriigi territooriumil, „tema abikaasal ja nende järglastel, kes on alla 21aastased või ülalpeetavad“. Liidu seadusandja on ka direktiivis 2004/38 seisukohal, et „pereliikmeteks“ direktiivi artikli 2 punkti 2 alapunkti c tähenduses tuleb lugeda „[liidu kodaniku] alanejad lähisugulased, kes on alla 21aastased või ülalpeetavad, ja […] abikaasa või [tunnustatud] partneri alanejad sugulased“.
52

Nii määruse nr 1264/98 lisa punkti 5 kui ka rakendusmääruse nr 727/2012 sõnastusest tuleneb, et erinevatest bakterikolooniatest ja abiainetest koosnevad tooted klassifitseeritakse KN‑i rubriiki 2106, arvestades KN‑i klassifitseerimise üldreegleid, grupi 30 märkuse 1 punkti a sõnastust ning KN‑i rubriike 2106, 2106 90 ja 2106 90 98. Niisiis tuleb tõdeda, et põhikohtuasjas käsitletavatel toodetel on sama toimeaine kui toodetel, mis on klassifitseeritud määrusega nr 1264/98 ja rakendusmäärusega nr 727/2012 ning et need erinevad üksnes kasutatud mikroorganismide kontsentratsiooni ja abiainete poolest.
32

Mis puudutab rahalist seost, mille olemasolu on nõutud selleks, et oleks tegemist niisuguse „müügiedenduse püramiidskeemiga“, siis tuleneb Euroopa Kohtul käes olevast toimikust, et põhikohtuasjas on võiduvõimalus seotud uute mängijate lõputu süsteemi Lucky 4 All lisandumisega, millest omakorda sõltuvad liitumismaksed ja regulaarsed panused. Lisaks näib, et selle süsteemi rahastamisele aitab kaasa mängijate arvust sõltuvalt kasvavale võiduvõimaluse tõenäosusele seatud lagi. Niisugune rahaline seos tundub kaudne, ent kindel. Seda tuleb siiski kontrollida liikmesriigi kohtul.
37

Liidu seadusandja on direktiivi 2000/26 põhjenduses 13 ka täpsustanud, et süsteem, kus nõuete lahendamise eest vastutavad esindajad on kannatanu elukohaliikmesriigis, ei mõjuta igal üksikjuhtumil kohaldatavat materiaalõigust ega kohtualluvuse küsimust. Kui samas möönda, et kahju hüvitamise hagi saab esitada siseriiklikule kohtule otse esindaja enda, mitte tema esindatava ettevõtja vastu, siis võiks see mõjutada kohtualluvuse küsimust. Lisaks on direktiivi põhjenduses 16 ka täpsustatud, et selle esindaja tegevus ei ole piisav alus kohtualluvuse määramiseks kannatanu elukohaliikmesriigi kohtutele, kui rahvusvahelise eraõiguse kohtualluvusse määramist käsitlevad eeskirjad seda ette ei näe.
41

Põhikohtuasjas kõne all oleva hankemenetlusest kõrvaldamise proportsionaalsuse hindamisega seoses tuleb märkida, et teatavatel huvitatud ettevõtjatel, kes on teadlikud hankedokumentides ette nähtud hankemenetlusest kõrvaldamise tingimusest ning sellest, et nad on toime pannud sellise eksimuse ametialaste käitumisreeglite vastu, mis võidakse määratleda raskena, võib tekkida kiusatus esitada siiski pakkumus lootuses, et nad jäetakse hankemenetlusest kõrvaldamata nende olukorra hilisema proportsionaalsuse põhimõtte alusel hindamise tulemusel vastavalt põhikohtuasjas kõne all olevatele riigisisestele õigusnormidele, samas kui teised võrdväärses olukorras ettevõtjad jätavad pakkumuse esitamata, lähtudes kõnealuse hankemenetlusest kõrvaldamise tingimuse sõnastusest, mis sellist proportsionaalsuse hindamist ei maini.
48

Luksemburgi valitsuse sõnul, kellega siinkohal nõustuvad sisuliselt ka Taani ja Norra valitsus, on Luksemburgis minimaalse ja katkematu viieaastase töötamise tingimuse eesmärk tagada, et rahalist abi saavad üksnes need üliõpilased, kellel on Luksemburgi ühiskonnaga selline side, et eksisteerib suur tõenäosus nende elama asumiseks Luksemburgi ja lõimumiseks Luksemburgi tööturule pärast kõrgharidusõpingute lõppu. See eesmärk on täidetud, kui piirialatöötajast lapsevanem töötab alaliselt Luksemburgis ja on teinud seda juba märkimisväärse aja jooksul, sest see asjaolu iseloomustab tegelikku seotust Luksemburgi ühiskonna või tööturuga. Sellised asjaolud võimaldavad eeldada, et tema vanema eeskuju võib mõjutada piisava tõenäosusega ka üliõpilase karjäärivalikut.
47

Euroopa Kohus on siiski juba täpsustanud, et kuigi kuuenda direktiivi kohaldamisalasse kuuluvatest finantstehingutest saadud tulu suurus võib osutada sellele, et neid tehinguid ei tuleks käsitada „juhuslikena“ direktiivi artikli 19 lõike 2 tähenduses, ei ole nende tehingute selle sätte tähenduses „juhuslikeks tehinguteks“ liigitamise välistamiseks piisav üksnes see, et selliste tehingute tulemusel saadud tulu on suurem asjaomase ettevõtja põhitegevusena näidatud tegevusest saadud tulust (vt selle kohta kohtuotsus, 29.4.2004, EDM,C‑77/01, EU:C:2004:243, punkt 77).
—

integreeritud koostöö tehing, mis näeb ette, et ettevõtja tarnib põllumajandustootjale kaupu ja annab talle laenu, mis on mõeldud nende kaupade soetamiseks, on üks mitmest osast koosnev tehing, milles kaubatarne on põhiteenus. Nimetatud ühe tehingu maksustatava väärtuse moodustab nii nende kaupade hind kui ka põllumajandustootjatele antud laenudelt makstud intressid;
7

Käibemaksuseaduse (Umsatzsteuergesetz, edaspidi „UStG“) § 3a „Muude teenuste osutamise koht“ sätestab põhikohtuasjas kohaldatavas redaktsioonis: „1. Kui §-des 3b ja 3f ei ole sätestatud teisiti, osutatakse muid teenuseid ettevõtja tegutsemiskohas. Kui teenust osutatakse püsivas tegevuskohas, siis loetakse, et see on teenuse osutamise koht. […] 3. Kui lõikes 4 nimetatud muude teenuste saaja on ettevõtja, loetakse teenuse osutamine erandina lõikest 1 toimunuks teenuse saaja tegutsemiskohas. Kuid kui teenust osutatakse ettevõtja püsiva tegevuskoha jaoks, on teenuse osutamise koht selle tegevuskoha asukoht. Kui lõikes 4 loetletud muude teenuste saaja ei ole ettevõtja ja tema elukoht või asukoht on kolmanda riigi territooriumil, loetakse teenus osutatuks tema elukohas või asukohas. 4. Muud teenused lõike 3 tähenduses on: 1) patentide, autoriõiguste, kaubamärkidega seotud õiguste ning teiste sarnaste õiguste kasutada andmine, üleandmine ja teostamine; […]“
22

Nagu Audiencia Provincial de Zaragozal (Zaragoza provintsikohus), nii on ka Juzgado de Primera Instancia de Olotil (Oloti esimese astme kohus) esiteks kahtlusi kuninga dekreedi nr 1373/2003 kooskõlas ELTL artikliga 101 koostoimes ELL artikli 4 lõikega 3, võttes arvesse Euroopa Kohtu praktikat. Eeskätt märgib see kohus, et tsiviilkohtumenetluse seaduse artikli 245 lõige 2 ei luba liikmesriigi kohtutel kalduda kõrvale selle kuninga dekreediga kehtestatud tasumääradest tulenevatest piiridest. Teiseks on tal kahtlusi kõnealuse kuninga dekreedi kooskõlas direktiiviga 2006/123, mis näeb ette, et teenuste miinimumhinnad võib kehtestada vaid vajaduse korral, neid peab põhjendama olulise avaliku huviga seotud põhjus ja need peavad olema proportsionaalsed. Kolmandaks on see kohus seisukohal, et asjaolu, et nendes tasumäärades ette nähtud summasid on võimatu vaidlustada nende ebaproportsionaalsuse, ülemäärasuse või tehtud tööle mittevastavuse alusel, võib olla vastuolus EIÕKga, st õigusega õiglasele kohtumenetlusele.
57

Selle kohta täpsustavad rubriigi 8479 HSi selgitavad märkused esiteks, et see rubriik hõlmab individuaalseid funktsioone täitvaid masinaid ja seadmeid, mis ei ole HSi grupi 84 üheski teises rubriigis klassifitseeritavad, kuivõrd ükski rubriik ei kata seda viitega nende funktsioonidele, konstruktsioonile või tüübile, ja teiseks, et selle rubriigi seadmed erinevad masinate ja seadmete osadest, mida klassifitseeritakse osade klassifitseerimise üldiste reeglite kohaselt, selle poolest, et neil on individuaalne funktsioon.
25

Eelotsusemenetluses siseriiklike kohtute ja Euroopa Kohtu vahel valitseva koostöö tõttu ei too see, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole sellega seoses eelnevalt mingeid asjaolusid tuvastanud, kaasa eelotsusetaotluse vastuvõetamatust, kui kõnealusest puudusest hoolimata leiab Euroopa Kohus toimikust nähtuvate asjaolude alusel, et tal on võimalik anda eelotsusetaotluse esitanud kohtule tarvilik vastus. Samas on Euroopa Kohtu antav vastus seotud tingimusega, et eelotsusetaotluse esitanud kohus tuvastab, et liidu õiguse kohaldamise tingimused on täidetud (vt analoogia alusel kohtuotsus, 11.12.2014, Azienda sanitaria locale n. 5 Spezzino jt,C‑113/13, EU:C:2014:2440, punkt 48).
9

Direktiivi artiklis 21 „Krediidivahendajate teatud kohustused tarbijate ees“ on sätestatud: „Liikmesriigid tagavad, et: a) krediidivahendaja märgib tarbijate jaoks ette nähtud reklaamis ja dokumentides oma volituste ulatuse, eelkõige selle, kas ta teeb koostööd ainult ühe või mitme krediidiandjaga või tegutseb sõltumatu maaklerina; b) tarbija poolt krediidivahendajale makstav tasu selle teenuste eest, kui see eksisteerib, on tarbijale teatavaks tehtud ning tarbija ja krediidivahendaja vahel paberil või mõnel muul püsival andmekandjal enne krediidilepingu sõlmimist kokku lepitud; c) tarbija poolt krediidivahendajale krediidivahendusteenuste eest makstav tasu, kui see on olemas, on krediidivahendaja poolt krediidiandjale krediidi kulukuse aastamäära arvutamiseks teatavaks tehtud.“
3

Direktiivi 2000/60 põhjendustes 1, 11, 19 ja 38 on selgitatud: „(1) Vesi ei ole tavaline kaup, vaid pigem pärand, mida tuleb hoida, kaitsta ja sellisena käsitleda. [...] (11) Vastavalt asutamislepingu artikli 174 sätetele peab ühenduse keskkonnapoliitika kaasa aitama keskkonnakvaliteedi säilitamisele, kaitsele ja parandamisele ning loodusressursside kaalutletud ja mõistlikule kasutamisele ning rajanema ettevaatusprintsiibil ning põhimõtetel, et tuleb võtta ennetusmeetmeid, et keskkonnakahjustus tuleb heastada eeskätt kahjustuse kohas ning et saastaja peab maksma. [...] (19) Käesoleva direktiivi eesmärgiks on säilitada ja parandada vesikeskkonda ühenduses. See eesmärk puudutab peamiselt asjaomase vee kvaliteeti. Kvantiteedikontroll on vee kvaliteetsuse tagamise kõrvalelement ning seetõttu tuleks kehtestada ka kvantiteedialased meetmed, mille eesmärgiks on tagada kvaliteetne vesi. [...] (38) Meetmeprogrammide osana võib liikmesriikidel olla kohane kasutada majanduslikke vahendeid. Veevarustusteenuste kulude, sealhulgas vesikeskkonnale tekitatud kahju või negatiivse mõjuga seonduvate keskkonnaalaste ja ressursikulude katmise põhimõtet tuleks arvestada eelkõige vastavalt põhimõttele, et saastaja maksab. Selleks on vajalik veevarustusteenuste majandusanalüüs, mis põhineb vee nõudmise ja pakkumise pikaajalisel prognoosil valglapiirkonnas. [...]“
36

Neil asjaoludel otsustas Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Barcelona töökohus nr 33) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas harta artikli 21 lõikes 1 sätestatud üldist diskrimineerimiskeeldu tuleb tõlgendada nii, et selle keelu- ja kaitseulatus võib hõlmata tööandja otsust öelda üles tööleping töötajaga, kellest oldi seni tööalaselt heal arvamusel, üksnes seetõttu, et ta on tööõnnetuse tõttu määramata ajaks ajutiselt töövõimetu, kui ta sai sel ajal arstiabi ja sotsiaalkindlustushüvitisi? 2. Kas harta artiklit 30 tuleb tõlgendada nii, et kaitse, mis tuleb tagada ilmselgelt meelevaldselt ja alusetult vallandatud töötajale, peab olema liikmesriigi õiguses ette nähtud igasuguse vallandamise vastu, millega rikutakse põhiõigust? 3. Kas tööandja otsus öelda üles tööleping töötajaga, kellest oldi seni tööalaselt heal arvamusel, üksnes seetõttu, et ta on tööõnnetuse tõttu määramata ajaks ajutiselt töövõimetu, kui ta sai sel ajal arstiabi ja sotsiaalkindlustusetoetusi, võiks kuuluda harta (ühe, mõne või kõigi nende) artiklite 3, 15 ja 31 ning artikli 34 lõike 1 ja artikli 35 lõike 1 kohaldamisalasse? 4. Juhul kui vastus kolmele eelmisele küsimusele (või mõnele neist) on jaatav ja leitakse, et otsus öelda üles tööleping töötajaga, kellest oldi seni tööalaselt heal arvamusel, üksnes seetõttu, et ta on tööõnnetuse tõttu määramata ajaks ajutiselt töövõimetu, kui ta sai sel ajal arstiabi ja sotsiaalkindlustushüvitisi, kuulub [harta] ühe või mitme artikli kohaldamisalasse, kas siis liikmesriigi kohus võib neid kohaldada isikutevahelise vaidluse lahendamiseks, kuna ta leiab – olenevalt sellest, kas tegemist on „õiguse“ või „põhimõttega“ –, et neil on horisontaalne õigusmõju, või kuna tuleb kohaldada „kooskõlalise tõlgendamise põhimõtet“? 5. Kui vastus neljale eelmisele küsimusele on eitav, siis kas tööandja otsus öelda üles tööleping töötajaga, kellest oldi seni tööalaselt heal arvamusel, üksnes seetõttu, et ta on tööõnnetuse tõttu määramata ajaks ajutiselt töövõimetu, võiks kuuluda direktiivi 2000/78 artiklites 1, 2 ja 3 vaadeldud diskrimineerimise alusena mõiste „otsene diskrimineerimine puude alusel“ alla?“
116

Neljandas väiteosas kinnitab komisjon, et Üldkohus on andnud otsustava tähtsuse Prantsuse riigi poolt FT‑le antud abi täpsete tingimuste väljaselgitamisele, jättes sellest tulenevalt tähelepanuta alates 2002. aasta juulist tehtud avalduste tagajärjed, samas kui just viimastel on suur tähtsus. Komisjon juhib sellega seoses tähelepanu asjaolule, et analüüsitud meetmete lahutamatult seotuna käsitamiseks ei olnud vajalik, et need oleksid sama laadi. Nimelt tugines Euroopa Kohus tema väitel kohtuotsuse Bouygues punktides 132–136 neile avaldustele ja nende tagajärgedele, et tuvastada aktsionärilaenu pakkumusega seonduva eelise olemasolu; see näitab komisjoni väitel, et neid tuli võtta analüüsimisel arvesse.
53

Selleks et hinnata, kas kahepoolse karistatavuse tingimus on põhikohtuasjas täidetud, peab eelotsusetaotluse esitanud kohus, kes peab otsustama kohtuotsuse tunnustamise ja täideviimise üle, seega kontrollima, kas juhul, kui need faktilised asjaolud – nimelt mootorsõiduki juhtimine hoolimata seda keelavast ametlikust otsusest – oleksid aset leidnud selle kohtu liikmesriigi territooriumil, oleksid need andnud aluse kohaldada kriminaalkaristust selle liikmesriigi siseriikliku õiguse järgi. Kui see on nii, siis on kahepoolse karistatavuse tingimus täidetud.
59

Apellandi argumendid, mis puudutavad Üldkohtu vigast analüüsi vastavalt tema dokumentidega tutvumise taotluse ulatuse, taotletud teabe olemasolu, olemasoleva teabe kvaliteedi ja ülesehituse, tema taotlust rahuldada võivate olemasolevate otsinguvahendite suutlikkuse ning nende toimingute ulatuse kohta, mida komisjon oleks pidanud tegema selleks, et jaatavalt vastata tema taotlusele, seavad kahtluse alla Üldkohtu faktilised hinnangud, näitamata mingit toimiku dokumentide moonutamist. Seetõttu on need argumendid vastuvõetamatud.
99

Teiseks heidab komisjon Üldkohtule ette, et ta tegi vaidlustatud kohtuotsuse Autogrill España vs. komisjon punktides 79–81 ning vaidlustatud kohtuotsuse Banco Santander ja Santusa vs. komisjon punktides 83–85 kunstlikult vahet eksporditoetustel ja kapitaliekspordi toetustel ning leidis, et eksporditoetusi käsitlevast kohtupraktikast, millele on vaidlusalustes otsustes viidatud, täpsemalt 10. detsembri 1969. aastakohtuotsusest komisjon vs. Prantsusmaa (6/69 ja 11/69, ei avaldata, EU:C:1969:68), 7. juuni 1988. aastakohtuotsusest Kreeka vs. komisjon (57/86, EU:C:1988:284) ja 15. juuli 2004. aastakohtuotsusest Hispaania vs. komisjon (C‑501/00, EU:C:2004:438) nähtub, et „[s]oodustatud ettevõtjate rühm, mis võimaldas järeldada, et [vaidlusalune] meede on valikuline, koosnes […] ekspordiettevõtjatest“, kusjuures see rühm koondas ettevõtjaid, keda võis eristada ühiste tunnuste põhjal, mis on seotud nende eksporditegevusega.
82

Aer Lingus vaidleb komisjoni argumentidele vastu, väites, et komisjon on kohtuotsust Aer Lingus valesti mõistnud. Ta tuletab meelde, et Üldkohus selgitas, et lennureisijatasu on aktsiis, teisisõnu kaudne maks, mida võetakse reisijatelt, kes on madalama määraga lennureisijatasu puhul soodustuse saajad. Vaidlusalust maksumeedet ei tohi seega samastada riigilt saadava toetusega või meetmega, mis võimaldab ettevõtjal kulusid kokku hoida. Aer Lingus lisab, et tal ei olnud lubatud nõuda reisijatelt, kes sõitsid lendudel, mille suhtes kehtis madalam tasumäär, sellest määrast kõrgemat summat, ja et kuigi ta on komisjoni nõudel kohustatud tagasi maksma 8 eurot pileti kohta, ei ole tal võimalik tagasiulatuvalt saada seda summat tagasi reisijatelt, kes ostsid pileti madalama tasumääraga.
Nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiivi 98/59/EÜ kollektiivseid koondamisi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole põhimõtteliselt vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid nagu põhikohtuasjas, mille kohaselt võib tööandja töötajate esindajate nõusoleku puudumisel kavandatavale kollektiivsele koondamisele sellise koondamise teostada ainult tingimusel, et siseriiklik pädev asutus, kellele tuleb sellest kavast teatada, ei tee nendes õigusnormides ette nähtud tähtajaks ja pärast toimikus olevate dokumentide arvessevõtmist ning tööturuolude, ettevõtja olukorra ja riigi majandushuvide hindamist põhistatud otsust mitte anda luba kavandatava koondamise täielikule või osalisele teostamisele. Olukord on siiski erinev siis, kui ilmneb – ja seda peab vajaduse korral kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus –, et vastavalt nendes õigusnormides viidatud kolmele hindamiskriteeriumile ja üksikjuhtumil kohaldamisele, mida asutused teostavad vastava pädevusega kohtute kontrolli all, on nende õigusnormidega võetud direktiivi sätetelt nende kasulik mõju.

ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et sellises olukorras nagu põhikohtuasjas on sellega vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid nagu need, mida on käsitletud käesoleva punkti esimese lõigu esimeses lauses.
45

Kõnealuse väite sisulise hindamisega seoses tuleb meenutada, et juhul kui hageja palub tühistada vastuväidete esitamata jätmise otsuse, vaidlustab ta peamiselt asjaolu, et komisjoni poolt asjaomase abi suhtes tehtud otsus võeti vastu ilma, et see institutsioon oleks algatanud ametlikku uurimismenetlust, rikkudes sellega tema menetluslikke õigusi. Selleks et apellandi tühistamisnõue oleks tulemuslik, võib ta esitada kõik väited, mis tõendavad, et teatatud meetme esialgse uurimise etapis komisjoni kasutuses oleva teabe ja asjaolude hindamise alusel oleks pidanud abi siseturuga kokkusobivuse kohta tekkima kahtlused. Selliste argumentide kasutamise tõttu ei saa aga muutuda apellatsioonkaebuse ese või vastuvõetavuse tingimused. Vastupidi, kahtluste olemasolu kõnealuse kokkusobivuse kohta on just täpselt see tõend, mille peab esitama, et tõendada, et komisjon oleks pidanud algatama ELTL artikli 108 lõikes 2 ja määruse nr 659/1999 artikli 6 lõikes 1 ette nähtud ametliku uurimismenetluse (kohtuotsus 27.10.2011, Austria vs. Scheucher-Fleisch jt, C‑47/10 P, EU:C:2011:698, punkt 50).
105

Teiseks ei näe niisugused riigisisesed õigusnormid, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas ja mis hõlmavad üldiselt kõiki abonente ja registreeritud kasutajaid ning kõiki elektroonilise side vahendeid ja liiklusandmeid, ette mingeid taotletavast eesmärgist lähtuvaid eristamisi, piiranguid või erandeid. Need puudutavad üldiselt kõiki isikuid, kes kasutavad elektroonilise side teenuseid, ilma et isikud, kelle andmeid säilitatakse, oleksid kas või kaudselt olukorras, mis võiks anda alust kriminaalmenetluse algatamiseks. Järelikult on need kohaldatavad ka isikutele, kelle kohta pole mingeid tõendeid, mille põhjal võiks arvata, et nende käitumisel oleks kas või kaudne või kauge seos raskete kuritegudega. Peale selle ei näe need ette ühtegi erandit, mistõttu on need kohaldatavad ka isikutele, kelle sideseansid kuuluvad liikmesriigi õiguse kohaselt ametisaladuse alla (vt analoogia alusel direktiivi 2006/24 kohta kohtuotsus Digital Rights, punktid 57 ja 58).
53

Tegevusautonoomia ei tähenda ka, et kohustuslik pädevuse ümberjagamine või pädevuse vabatahtlik üleandmine peaks olema tagasipööramatu. Nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 41 ei saa pädevuse jaotust liikmesriigis lugeda jäigaks, mistõttu on võimalikud ka järjestikused ümberkorraldused. Lisaks tuleb märkida, et 20. oktoobri 2005. aasta kohtuotsuses komisjon vs. Prantsusmaa (C‑264/03, EU:C:2005:620) kõne all olevad olukorrad ei ole alalised, kuna tegemist oli avaliku võimu ühekordse ülekandmisega üksusele, selleks et ellu viia projekt, mis üldjuhul kuulub teise üksuse pädevusse, kes säilitab selle üldpädevuse, kusjuures tegemist on olukordadega, mis oleks tulnud lugeda riigihankeõiguse reguleerimisalast välja jäänuks, kui neil ei oleks olnud tunnuseid, mille Euroopa Kohus tõi välja selle otsuse punktis 54 ja mille tõttu kohus jõudis järeldusele, et sel juhul ei toimunud tegelikku üleandmist. Seega nagu kohtujurist tõdes oma ettepaneku punktis 54, ei ole välistatud, et avalike teenuste ümberkorraldamisel üle antud või ümber jagatud pädevus on järgneva reorganiseerimise korral hiljem pädevuse uue üleandmise või uue ümberjagamise ese.
68

Sellega seoses vastab tõele, et Euroopa Kohus on juba möönnud, et tarbijakaitse ei ole absoluutne. Täpsemalt on Euroopa Kohus otsustanud, et liidu õigus ei kohusta liikmesriigi kohut jätma kohaldamata siseriiklikud menetlusnormid, mis muu hulgas annavad kohtuotsusele seadusjõu, isegi siis, kui see võimaldaks heastada direktiivi 93/13 mis tahes sätte rikkumise (vt selle kohta kohtuotsus, 6.10.2009, Asturcom Telecomunicaciones, C‑40/08, EU:C:2009:615, punkt 37). Sellest järeldub, et Tribunal Supremol (kõrgeim kohus) oli õigus otsustada 9. mai 2013. aasta kohtuotsuses, et see lahend ei mõjuta olukordi, mis on lõplikult lahendatud varasemate kohtuotsustega, mis on omandanud seadusjõu.
1.

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1 ja artiklit 7 koostoimes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiivi 2009/22/EÜ tarbijate huve kaitsvate ettekirjutuste kohta artiklitega 1 ja 2 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, kui lõpliku kohtuotsusega õigusvastaseks tunnistatud ja õigusvastaseks tunnistatud tüüptingimuste siseriiklikku registrisse kantud tüüptingimusega samaväärse sisuga tingimuse kasutamist ettevõtja poolt, kes ei olnud nimetatud registrisse kandmisega päädinud menetluse pool, loetakse õigusvastaseks tegevuseks, tingimusel – ja seda tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul –, et ettevõtjal on õigus tõhusale õiguskaitsele nii otsuse suhtes, milles sedastatakse, et võrreldavad tingimused on küsimuses, kas iga konkreetse asja vastavaid asjaolusid arvestades on need tingimused eelkõige tarbijaid kahjustavat mõju arvestades sisuliselt identsed, kui ka otsuse suhtes, milles vastavalt olukorrale määratakse kindlaks rahatrahvi summa.
28

Lõpetuseks olgu öeldud, et kuigi juhul, kui ELi kaubamärgi registreerimisele järgneva viie aasta möödudes võib mainitud ainuõiguse ulatust mõjutada see, kui rikkumise suhtes algatatud menetluses esitatud vastuhagi põhjal või sisulise vastuväite alusel tuvastatakse, et omanik ei ole selleks hetkeks asunud oma kaubamärki kasutama kas osa või kõigi selle registreeringuga hõlmatud kaupade ja teenuste jaoks, tuleb siiski tõdeda, et eelotsusetaotlusest ei nähtu, et käesolevas asjas on tegemist sellise olukorraga ja et eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib selgitusi selles küsimuses.