Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsus, 26.2.2013, Labiri vs. EMSK, F‑124/10 , EU:F:2013:21 , punkt 56 ; kohtumäärused, 22.4.2015, ED vs. ENISA, F‑105/14 , EU:F:2015:33 , punkt 20 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 16.12.2015, Bärwinkel vs. nõukogu, F‑118/14 , EU:F:2015:154 , punktid 41 ja 58 .

Tühistamishagi on vastuvõetav üksnes siis, kui hagejal on vaidlustatud akti tühistamiseks huvi. Selline huvi eeldab, et selle akti tühistamisel iseenesest võivad olla õiguslikud tagajärjed asjaomasele isikule või teise võimaluse kohaselt, et hagi tulemusel võib selle esitanud pool saada mingit kasu.

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsused, 14.7.2011, Praskevicius vs. parlament, F‑81/10 , EU:F:2011:120 , punkt 53 ; 18.3.2015, Ribeiro Sinde Monteiro vs. Euroopa välisteenistus, F‑51/14 , EU:F:2015:11 , punkt 41 , mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Üldkohtusse, kohtuasi T‑278/15 P; 3.6.2015, Gross vs. Euroopa välisteenistus, F‑78/14 , EU:F:2015:52 , punkt 44 , mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Üldkohtusse, kohtuasi T‑472/15 P; 22.9.2015, Silvan vs. komisjon, F‑83/14 , EU:F:2015:106 , punkt 24 , mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Üldkohtusse, kohtuasi T‑698/15 P; 15.12.2015, Bonazzi vs. komisjon, F‑88/15 , EU:F:2015:150 , punktid 50 ja 62 , ja 2.3.2016, Loescher vs. nõukogu, F‑84/15 , EU:F:2016:29 , punkt 56 .

Esimese Astme Kohus: kohtuotsused, 15.9.2005, Casini vs. komisjon, T‑132/03 , EU:T:2005:324 , punkt 53 ja seal viidatud kohtupraktika; 19.10.2006, Buendía Sierra vs. komisjon, T‑311/04 , EU:T:2006:329 , punkt 169 , ja 14.2.2007, Simões Dos Santos vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, T‑435/04 , EU:T:2007:50 , punkt 132 .

Euroopa Kohus: kohtuotsused, 1.7.1976, de Wind vs. komisjon, 62/75 , EU:C:1976:103 , punkt 17 , ja 21.4.1983, Ragusa vs. komisjon, 282/81 , EU:C:1983:105 , punktid 9 ja 13 .

Nii nõuab personalieeskirjade artiklist 45 tulenev kohustus viia teenete võrdlemine läbi võrdsel alusel ning võrreldavatest infoallikatest ja andmetest lähtudes sobivat menetlust või meetodit selleks, et kõrvaldada erinevate hindajate hinnangust tulenev subjektiivsus aruannetes, mis on koostatud personalieeskirjade artikli 43 alusel ning mida tuleb võtta arvesse personalieeskirjade artikli 45 lõike 1 alusel.

Institutsiooni erinevate talituste ametnike hinnangud on märkimisväärselt ebaühtlased ning see ebaühtlus tekitab raskusi, kui ametisse nimetav asutus peab kõikide asjaomaste ametnike teeneid võrdse kohtlemise põhimõtet järgides võrdlevalt hindama.

Ametisse nimetaval asutusel on personalieeskirjade artikli 45 lõikes 1 ette nähtud edutatavate ametnike teenete võrdleval hindamisel ulatuslik kaalutlusõigus. Siiski piirab ametisse nimetava asutuse ulatuslikku kaalutlusõigust vajadus viia toimikute võrdlev hindamine läbi hoolsalt ja erapooletult ning nii, et see oleks teenistuse huvides ja vastavuses võrdse kohtlemise põhimõttega. Praktikas tuleb see hindamine läbi viia võrdsel alusel ning võrreldavatest infoallikatest ja andmetest lähtudes.

Edutamisotsused ja personalieeskirjade artiklis 45 ette nähtud teenete võrdlev hindamine kuuluvad ametisse nimetava asutuse ainuvastutusse.

Kuigi personalieeskirjade artikli 45 lõike 1 kohaselt on ametisse nimetav asutus enne edutamist kohustatud võrdlema kõikide edutatavate ametnike teeneid, siis teda võivad abistada haldusüksused erinevatel hierarhia tasemetel kooskõlas iga hierarhilise haldussüsteemi toimimisele omaste põhimõtetega. Ametisse nimetav asutus võib ette näha edutamiseks kõlblike ametnike toimikute eelneva läbivaatamise igas peadirektoraadis, kuigi selline eelnev läbivaatamine ei asenda sellele järgnevat võrdlevat hindamist edutamiskomitees, kui see on ette nähtud, ning seejärel võrdlevat hindamist igal juhul ametisse nimetavas asutuses edutamise lõppedes selleks, et võtta vastu edutamise või edutamata jätmise otsused, kusjuures viimati nimetatud võrdlev hindamine on ainus, mis on sõnaselgelt personalieeskirjades ette nähtud.

Komisjoni vastu võetud üldistes rakendussätetes ette nähtud edutamismenetluse kontekstis ei saa iseäranis lubada, et ametisse nimetav asutus hindab ainult nende ametnike teeneid, kes on peadirektoraatide ja erinevate talituste koostatud nimekirjade eesotsas. Kui identifitseeritakse edutatavaid ametnikke, kelle kohta tehakse selles etapis ametisse nimetavale asutusele ettepanek neid edutada, kusjuures see tegevus on institutsiooni peadirektoraatide tasemel detsentraliseeritud, siis üldistes rakendussätetes ette nähtud õigus – mis on nendel ametnikel, kelle kohta vastavad peadirektorid ja talituste juhatajad ei ole selles etapis teinud edutamise ettepanekut, ja mille kohaselt võivad nad need otsused, millega nende edutamiseks ettepanekut ei tehtud, kaevata edasi edutamise ühiskomiteesse – võimaldab neile ametnikele selles ühisorganis nende teenete võrdlevat hindamist mitte üksnes nende vastavate peadirektoraatide tasemel, vaid samuti kogu institutsiooni tasemel.

Ametisse nimetav asutus võib edutamisotsuste ettevalmistavas etapis paluda sellise ühise konsultatiivorgani nagu edutamise ühiskomitee sekkumist ning ta võib samuti ette näha, et viimast abistab teine organ, mis on samuti ühisorgan, kelle vastu võetud põhjendatud arvamuse projekte võib ta samuti arvestada. Kui edutatavad ametnikud, kelle edutamiseks ei ole nende peadirektorid ja talituste juhatajad ettepanekut teinud, kaebavad kaebemenetluses edasi, siis neil on võimalus juhtida ametisse nimetava asutuse tähelepanu nende juhtumile, kohustades neid oma vastuväidete, põhjendatud arvamuste projektide ja olukorrast sõltuvalt edutamise ühiskomitee soovituste põhjal üksikasjalikult nende vastavat olukorda analüüsima kõikide edutatavate ametnike teenete võrdleva hindamise raames, mida ametisse nimetav asutus viib viimasena edutamismenetluse lõppedes läbi selleks, et võtta vastu otsused edutamise vallas.

(vt punktid 48–51)

Viited:

Euroopa Kohus: kohtuotsus, 4.2.1987, Bouteiller vs. komisjon, 324/85, EU:C:1987:59, punkt 11.

Esimese Astme Kohus: kohtuotsus, 30.11.1993, Tsirimokos vs. parlament, T‑76/92, EU:T:1993:106, punkt 17.

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsused, 22.9.2015, Silvan vs. komisjon, F‑83/14, EU:F:2015:106, punktid 48 ja 50 ja seal viidatud kohtupraktika, mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Üldkohtusse, kohtuasi T‑698/15 P, ja 15.12.2015, Bonazzi vs. komisjon, F‑88/15, EU:F:2015:150, punktid 83 ja 89 ja seal viidatud kohtupraktika.