Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) lepingu artikliga 31 ei ole vastuolus siseriiklik maksusüsteem, mis pärast seda, kui on lubanud arvesse võtta ühes riigis asuva äriühingu teises riigis asuva püsiva tegevuskoha kahjumi selle äriühingu tulumaksu arvestamisel, näeb ette nimetatud kahjumi tagantjärele arvestamise ajal, kui püsiv tegevuskoht saab kasumit, kui riik, kus see püsiv tegevuskoht asub, ei anna õigust viimase saadud kahjumit eespool mainitud äriühingul edasi kanda ja kui nende kahe riigi vahel sõlmitud topeltmaksustamise vältimise lepingu alusel on taolise üksuse (püsiv tegevuskoht) tulud maksust vabastatud riigis, kus asub äriühing, kellele see tegevuskoht kuulub.

Selline maksusüsteem sisaldab EMP lepingu artikli 31 sätestatud õiguse piirangut, kui niisuguse äriühingu maksualane olukord, mille põhikirjajärgne asukoht on ühes liikmesriigis ja millel on püsiv tegevuskoht teises liikmesriigis, on vähem soodne, kui see oleks siis, kui viimane oleks asunud esimeses liikmesriigis. Nimetatud äriühingu esmakordsel maksustamisel teises liikmesriigis arvati tema kasumist maha kogu esimeses liikmesriigis asuva püsiva tegevuskoha registreeritud kahjum ja seda tehes nõustus nimetatud liikmesriik maksusoodustuse andmisega nagu oleks see tegevuskoht asunud oma riigi territooriumil; samas, arvestades püsiva tegevuskoha kahjumi tagantjärele emaettevõtte maksustatava summa hulka teistkordselt, kuna viimane oli saanud kasumit, kaotas siseriiklik maksusüsteem nimetatud maksusoodustuse, millega residendist äriühinguid, kellel on teises liikmesriigis püsiv tegevuskoht, koheldi maksualaselt tunduvalt ebasoodsamalt kui residendist äriühinguid, kelle püsiv tegevuskoht asub oma riigi territooriumil. Selline erinev maksustamisviis võis pärssida residendist äriühingu huvi tegutseda teises liikmesriigis asuva püsiva tegevuskoha kaudu.

Siiski õigustab sellist piirangut vajadus tagada maksusüsteemi ühtsus. Seetõttu ei saa kõnealuses maksusüsteemis ette nähtud kahjumi tagantjärele arvestamist eraldada selle varasemast arvessevõtmisest. Selline arvestamine, kui see puudutab äriühingut, kellel on teises liikmesriigis püsiv tegevuskoht, mille suhtes asukohariik ei näe ette mingit maksustamise võimalust, peegeldab tegelikult sümmeetrilist loogikat. Seega on kõnealuse maksusüsteemi kahe elemendi vahel otsene, isiklik ja materiaalne seos, kuna selline arvestamine kujutab endast eelnevalt lubatud mahaarvamise loogilist täiendust. Lisaks on taoline piirang sellise eesmärgi saavutamiseks kohane, kui seda piirangut kohaldada täiesti sümmeetriliselt, kuna tagantjärele arvestatakse üksnes maha arvatud kahjum. Pealegi on selline piirang igati proportsionaalne taotletava eesmärgiga, kuna tagantjärele arvestatud kahjum jääb saadud kasumi piiresse.

Taolist hinnangut ei sea kahtluse alla ka nimetatud maksusüsteemi ja selle riigi, kus asub püsiv tegevuskoht, maksusüsteemi normide koosmõju. Ühenduse tasandil ühtlustamis- või harmoneerimismeetmete puudumisel jääb liikmesriikide pädevusse sätestada tulu ja vara maksustamise tingimused ning vajaduse korral vältida topeltmaksustamist lepingute abil. Kõnealusest pädevusest tuleneb ühtlasi, et riiki ei saa kohustada võtma oma maksuseaduste kohaldamisel arvesse teise riigi õigusnormide – mida kohaldatakse selles riigis asuvale püsivale tegevuskohale, mis kuulub esimese riigi territooriumil asuvale äriühingule – eripärast tulenevaid võimalikke negatiivseid tagajärgi. Isegi eeldusel, et maksustamise, mis toimub selles riigis, kus asus äriühing, kellele kuulus asjaomane püsiv tegevuskoht, ja sellise maksustamise, mis toimub riigis, kus asus nimetatud püsiv tegevuskoht, koosmõju võiks viia asutamisvabaduse piiramiseni, toimuks taoline piirang üksnes teisena mainitud riigis; selline piirang ei tuleneks kõnealusest maksusüsteemist, vaid kahe asjaomase riigi vahel sõlmitud topeltmaksustamise vältimise lepingu raames toimunud maksualase pädevuse jaotamisest.

Hinnangut, mille kohaselt maksusüsteemist tulenevat piirangut õigustab vajadus tagada selle ühtsus, ei sea kahtluse alla asjaolu, et äriühing, kellele kuulub asjaomane tegevuskoht, on viimase võõrandanud ja et püsiva tegevuskoha tegutsemise vältel saadud kasumi ja kahjumi võrdluses jääb äriühing kokkuvõttes kahjumisse. Seega püsiva tegevuskoha kahjumi tagantjärele arvestamine äriühingu majandustulemustesse on sellise kahjumi eelneva arvessevõtmise lahutamatu ja loogiline täiendus.

(vt punktid 34–39, 42–46, 48, 49, 51–55 ja resolutsioon)