Nimelt, kuigi väliskuju on tähtis tõend müüja või tootja kavatsusest viia toode ravimina turule, ei saa see üksi olla ainumäärav tunnus, sest vastasel juhul hõlmataks teatud toiduaineid, mida on traditsiooniliselt esitletud ravimitega sarnasel kujul. Kapsli vorm ei ole aga omane üksnes ravimitele, arvestades, et sellisel kujul pakutakse palju toiduaineid selleks, et muuta nende võtmine tarbijatele mugavamaks. Järelikult ei ole see tunnus üksi piisav vaidlusaluse toote käsitlemiseks ravimina tutvustuse alusel.

Kapslites küüslaugupreparaat, mida ei määratleta ega soovitata ei etiketil, pakendil esitatud teabes ega muul viisil tootena, millega on võimalik haigusi ravida või ära hoida, ja mille pakendi ükski osa ei tekita keskmiselt aruka tarbija silmis sellist usaldusväärsust, mis tekib tavaliselt ravimite puhul, nii et toote esinemine kapslitena on ainus aspekt, mille tõttu võiks seda käsitleda ravimina tutvustuse alusel, ei vasta direktiivi 2001/83 artikli 1 punkti 2 esimeses lõigus ette nähtud kriteeriumidele ning seda ei saa käsitleda ravimina tutvustuse alusel nimetatud direktiivi tähenduses.

Toode on „ette nähtud […] haiguste raviks või nende ärahoidmiseks” vastavalt direktiivile 2001/83 inimtervishoius kasutatavate ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta, kui see on sõnaselgelt sellisena „määratletud” või „soovitatud” kas etiketil, infolehel või suuliselt või kui keskmiselt arukal tarbijal tekib kaudsel, ent kindlal viisil mulje, et nimetatud tootel peavad selle tutvustust arvestades olema vastavad omadused.

Selleks et otsustada, kas toodet saab määratleda ravimina toime alusel vastavalt direktiivile 2001/83 inimtervishoius kasutatavate ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta, peavad pädevad siseriiklikud asutused, kelle üle teostab järelevalvet kohus, tegema otsuse juhtumipõhiselt, võttes arvesse kõiki toote omadusi, sh eriti selle koostist, selle farmakoloogilisi omadusi, sellisena nagu neid võib saadaolevate teaduslike andmete põhjal täheldada, selle kasutamisviisi, kasutamisulatust, tarbijate teadlikkust tootest ja ohte, mis selle kasutamisega võivad kaasneda.

Toote farmakoloogilised omadused on tegurid, mille põhjal tuleb selle toote potentsiaalsest toimest lähtudes otsustada, kas seda toodet võib direktiivi 2001/83 artikli 1 punkti 2 teise lõigu kohaselt manustada inimestele meditsiiniliseks diagnoosimiseks või elutalitluse taastamiseks, korrigeerimiseks või modifitseerimiseks.

Sellegipoolest ei tohiks selle kriteeriumi alusel käsitleda ravimitena toime alusel aineid, mis küll avaldavad inimkehale mõju, aga ei mõjuta oluliselt ainevahetust ega muuda seega tegelikkuses selle toimimise tingimusi.

Nimelt, vastupidi ravimi mõistele tutvustuse alusel, mille laia tõlgendamise eesmärk on kaitsta tarbijaid toodete eest, millel puudub tarbijate õigustatud ootustele vastav tõhusus, on ravimi mõistega toime alusel soovitud hõlmata tooteid, mille farmakoloogilised omadused on teaduslikult kindlaks tehtud ning mis on tõepoolest ette nähtud meditsiiniliseks diagnoosimiseks või elutalitluse taastamiseks, korrigeerimiseks või modifitseerimiseks.

Neil tingimustel ei ole nimetatud kriteeriumi kasuliku mõju säilitamiseks piisav asjaolu, et tootel on tervisele üldiselt kasulikke omadusi, vaid see peab olema konkreetselt ette nähtud kas haiguste ärahoidmiseks või raviks, seda enam, et leidub palju tooteid, mis on tavaarusaama alusel toiduained ja mida saab objektiivselt ravieesmärgil kasutada. Nimetatud asjaolu ei saa siiski olla piisav, et neid lugeda ravimiks direktiivi 2001/83 tähenduses.

Lõpuks ei võimalda asjaolu, et tootega kaasneb terviserisk, väita, et see toode on farmakoloogiliselt tõhus. Nimelt on terviserisk, millega tuleb arvestada toote määratlemisel ravimina toime alusel, sellegipoolest iseseisev tegur.

(vt punktid 55, 59–61, 64, 65, 69)