KOHTUJURISTI ETTEPANEK

JULIANE KOKOTT

esitatud 11. jaanuaril 2007 ( 1 )

Kohtuasi C-507/04

Euroopa Ühenduste Komisjon

versus

Austria Vabariik

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Loodusliku linnustiku kaitse — Direktiiv 79/409/EMÜ — Ülevõtmismeetmed”

I. Sissejuhatus

1. Käesolevas liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluses kritiseerib komisjon 2. aprilli 1979. aasta direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta ( 2 ) (edaspidi „linnudirektiiv”) ülevõtmist mitmel Austria liidumaal.

2. Menetlus algatati 13. aprilli 2000. aasta märgukirjaga ja seda jätkati 17. oktoobri 2003. aasta kirjas esitatud põhjendatud arvamusega. Komisjon esitas käesoleva hagi 8. detsembril 2004.

3. Kuna menetluse käigus on Austria õiguse sätteid mitu korda muudetud, palub komisjon Euroopa Kohtul langetada järgmine otsus: 1) tuvastada, et kuna Austria Vabariik ei ole täielikult ega veatult oma õiguskorda üle võtnud nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta artikli 1 lõikeid 1 ja 2, artiklit 5, artikli 6 lõiget 1, artikli 7 lõikeid 1 ja 4, artiklit 8, artikli 9 lõikeid 1 ja 2 ning artiklit 11, siis on Austria Vabariik rikkunud selle direktiivi veatu ja täieliku ülevõtmise kohustust; 2) jätta kohtukulud Austria Vabariigi kanda.

4. Austria Vabariik palub Euroopa Kohtul 1) jätta menetluse esemeks olev hagi selle põhjendamatuse tõttu rahuldamata, kuivõrd Austria õigusakte on vahepeal muudetud ja 2) mõista kohtukulud välja komisjonilt.

II. Õiguslik hinnang

5. Hagile tuleb anda hinnang komisjoni poolt põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõppemisel esineva õigusliku olukorra alusel. Kuna põhjendatud arvamus saabus Austria alalisse esindusse 17. oktoobril 2003. aastal, siis on määrav ajahetk 17. detsember 2003.

A. Hagi väidete osaline omaksvõtt

6. Austria Vabariik ei vaidlusta väiteid direktiivi artikli 1 lõigete 1 ja 2 ebapiisava ülevõtmise kohta Kärnteni, Alam-Austria ja Steiermarki liidumaal, artikli 5 ebapiisava ülevõtmise kohta Alam-Austria ja Steiermarki liidumaal, artikli 7 lõike 1 ebapiisava ülevõtmise kohta Alam-Austria liidumaal ning artikli 7 lõike 4 ja artikli 9 ebapiisava ülevõtmise kohta Steiermarki liidumaal, vaid märgib, et Austria õigusakte tuleb vastavalt muuta. Kuna neid muudatusi põhjendatud arvamuses määratud tähtaja jooksul ei tehtud, on liikmesriigi kohustuste rikkumine omaks võetud.

B. Linnudirektiivi artikkel 1

7. Linnudirektiivi artiklis 1 on sätestatud direktiivi kohaldamisala, st direktiiviga taotletud kaitse ulatus. Euroopa Kohus on juba selgitanud, et nimetatud säte tuleb siseriiklikku õigusse üle võtta. ( 3 ) Selle artikli lõiked 1 ja 2 on sõnastatud järgmiselt: „1. Käesolev direktiiv käsitleb kõikide looduslikult esinevate linnuliikide kaitset nende liikmesriikide Euroopa territooriumil, mille suhtes kohaldatakse asutamislepingut. See hõlmab nende liikide kaitset, hoidmist ja kontrolli ning kehtestab nende kasutamise eeskirjad. 2. Direktiivi kohaldatakse lindude, nende munade, pesade ja elupaikade suhtes.”

1. Burgenlandi liidumaa

8. Burgenlandi liidumaaga seoses väidab komisjon, et Burgenlandi Naturschutz- und Landschaftspflegegesetz’i (loodus- ja maastikukaitseseadus) § 16 lõike 1 punkti b kohaselt on „kõik loodusliku linnustiku liigid kaitse all, välja arvatud kuldnokk (Sturnus vulgaris) Burgenlandi Jagdgesetz’i (jahiseadus) §-s 88a sätestatud tingimustel.” Muud üldsätet kuldnoka kaitse kohta ei ole mainitud.

9. Austria Vabariik tugineb direktiivi ülevõtmise osas üksnes jahindust reguleerivate õigusaktide sätetele, nimelt asjaolule, et kuldnokajahti saab lubada üksnes ajavahemikul 15. juulist kuni 30. novembrini viinamarjaistandike kaitseks. See eeldab määrust Burgenlandi Jagdgesetz’i § 88a lõike 1 alusel, mille võib anda juhul, kui on oodata kuldnokkade massilist ilmumist viinamarjaistandike piirkonda.

10. Olenemata sellest, kas nimetatud sätted – nagu väidab Austria Vabariik – on linnudirektiivi artikli 9 lõike 1 punkti a kolmanda taande alusel vastuvõetavad, ( 4 ) ei saa need igal juhul õigustada kuldnoka täielikku väljajätmist linnustikule ette nähtud kaitse alt. Direktiivi artikliga 1 ette nähtud kõikide looduslike linnuliikide kaitse ei ole nimelt oluline mitte üksnes artikliga 7 reguleeritud jahipidamise, vaid ka muude artiklis 5 sätestatud keeldude seisukohalt.

11. Seega ei ole linnudirektiivi artikkel 1 Burgenlandi liidumaal õigesti üle võetud.

2. Ülem-Austria liidumaa

12. Ülem-Austrias on kaitse alla kuuluvad linnud määratletud Ülem-Austria Natur- und Landschaftsschutzgesetz’i § 27 lõigete 1 ja 2 alusel välja antavas Artenschutzverordnung’is (liigikaitsemäärus). Kaitse alla võib võtta looduslikke loomaliike, kellele jahti ei peeta, „kui asjaomane liik on kohalikus looduses haruldane, ohustatud või kui selle kaitsmine ökoloogilise tasakaalu hoidmiseks on üldistes huvides […].”

13. Komisjon väidab, et niisugune õiguslik alus ei võimalda kõiki linnudirektiivi artikliga 1 hõlmatud linnuliike kaitse alla võtta. Eelkõige on kaitse alt sõnaselgelt välja jäetud harakas (Pica pica), pasknäär (Garrulus glandarius), mustvares (Corvus corone corone) ja hallvares (Corvus corone cornix).

14. Austria väidab õigusliku aluse kohta esitatud väidetele vastu, et Ülem-Austria Natur- und Landschaftsschutzgesetz’i § 27 lõikeid 1 ja 2 tuleb tõlgendada ja kohaldada kooskõlas linnudirektiiviga, kus on eelkõige sõnaselgelt ette nähtud, et arvesse tuleb võtta artikleid 5–7 ja artiklit 9.

15. Direktiivi ülevõtmisele tuleb siiski kohaldada rangemaid nõudeid. Ülevõtmine peab toimuma sel viisil, et iga õigust kohaldav isik kohaldab direktiivi rakendussätteid nii, nagu seda nõuab direktiiv, isegi kui ta ei tea direktiivi sisu. Nagu selgitas Euroopa Kohus, ei saa siseriikliku õiguse direktiivikohane rakendamine üksinda tagada selgust ja täpsust, mida on vaja, et järgida õiguskindluse tagamise põhinõuet. ( 5 ) Samuti ei saa tühipaljast halduspraktikat, mis võib sõltuda ametiasutuse suvast ning mis ei ole piisavalt avalikustatud, pidada ühenduse õigusest tulenevate kohustuste nõuetekohaseks täitmiseks. ( 6 ) Linnudirektiivi ülevõtmise täpsus on eriti oluline, kuna ühise pärandi haldamine on liikmesriikide territooriumil usaldatud vastavatele liikmesriikidele. ( 7 )

16. Käesoleval juhul muudavad Ülem-Austria Natur- und Landschaftsschutzgesetz’i § 27 lõiked 1 ja 2 linnudirektiivi artikli 1 täieliku ülevõtmise küsitavaks, kuna linde, kellele peetakse jahti, ei saa hõlmata Artenschutzverordnung’iga, olenemata sellest, et neile liikidele kohaldatakse linnudirektiivi. Peale selle saab kaitse alla võtta ainult haruldasi liike. Seegi piirang ei ole artikli 1 kohane. Artiklitele 5–7 ja artiklile 9 viitamine ei saa neid puudusi kõrvaldada, kuna artiklit 1 ei võeta arvesse.

17. Muu hulgas on problemaatiline ka asjaolu, et on võimalik, et Austria tahab kaitsta ainult pärismaiseid liike, kuigi see ei tulene tingimata artikli 27 sätetest. Euroopa Kohus on juba tõdenud, et linnudirektiiv kaitseb kõiki looduslikult esinevaid linnuliike nende liikmesriikide Euroopa territooriumil, mille suhtes kohaldatakse asutamislepingut – nii kodumaised liike kui ka neid, kes esinevad üksnes teistes liikmesriikides. ( 8 ) Erinevused seisnevad ainult kohaldatavates kaitsenormides.

18. Peale selle heidab komisjon õigusega ette, et teatud liigid, nimelt harakas, pasknäär, mustvares ja hallvares, on kaitse alt välja jäetud. Linnudirektiivi artikkel 1 aga hõlmab ka neid liike.

19. Järelikult ei ole ka Ülem-Austria liidumaa linnudirektiivi artiklit 1 nõuetekohaselt üle võtnud.

C. Linnudirektiivi artikkel 5

20. Artiklis 5 on sätestatud: „Ilma et see piiraks artiklite 7 ja 9 kohaldamist, võtavad liikmesriigid vajalikke meetmeid kõikide artiklis 1 nimetatud linnuliikide üldise kaitsesüsteemi loomiseks, keelates eelkõige: a) tahtliku tapmise või püüdmise mis tahes viisil; b) pesade ja munade tahtliku hävitamise või kahjustamise või pesade kõrvaldamise; c) linnumunade korjamise loodusest ja munade või tühjade koorte hoidmise; d) lindude tahtliku häirimise, eriti pesitsemise ja poegade üleskasvatamise ajal, niivõrd kui selline häirimine on käesoleva direktiivi eesmärkide seisukohalt oluline; e) nende linnuliikide isendite pidamise, mille jahtimine ja püüdmine on keelatud.”

1. Burgenlandi liidumaa

a) Kuldnoka kaitse

21. Burgenlandi liidumaa kohta väidab komisjon, et eespool kirjeldatud kuldnoka ebapiisavat kaitset Burgenlandi Naturschutz- und Landschaftspflegegesetz’i § 16 lõike 1 punkti b kohaselt koosmõjus Burgenlandi Jagdgesetz’i § 88a lõigetega 1 ja 2 ( 9 ) tuleb käsitada ka linnudirektiivi artikli 5 rikkumisena. Kuna kuldnokk – nagu ma juba eespool märkisin – on vastuolus linnudirektiivi artikliga 1 linnukaitse alt välja jäetud, on sellega ühtlasi rikutud ka direktiivi artiklit 5. Artiklis 5 sätestatud kaitse hõlmab nimelt kõiki artikli 1 kohaldamisalasse kuuluvaid linnuliike.

22. Erandite tegemist linnudirektiivi artiklist 5 võib põhimõtteliselt õigustada siiski artikli 9 lõike 1 alusel, kui on täidetud mõni selles sättes nimetatud tingimus ja ei ole muud rahuldavat lahendust. Kuldnoka osas tuginetakse viinamarjaistandikele tekitatava olulise kahju ennetamisele. Nimetatud põhjus võib teatud tingimustel õigustada erandite tegemist artiklist 5. ( 10 ) Kuldnokka ei või siiski jätta sellele põhjusele tuginedes linnukaitse alt täielikult välja, nii nagu see on käesoleval juhul. See ei ole võimalik, et asjaomane liik tekitab igal ajal ja olenemata populatsiooni suurusest olulist kahju. Seega on väide artikli 5 rikkumise kohta kuldnoka osas põhjendatud.

b) Pesade kaitse

23. Peale selle heidab komisjon ette, et Burgenlandi Artenschutzverordnung loob üldise linnudirektiivi artiklite 5 ja 9 vastase erandi, mida kohaldatakse ka kaitstud linnuliikide pesitsus-, sigimis-, puhke- ja talvitumiskohtade tahtliku kahjustamise suhtes. See järeldub Burgenlandi Artenschutzverordnung’i §-st 6, kus on sätestatud, et „käesoleva määruse sätted ei piira õiguspärast jahipidamist ja kalastamist”.

24. Austria väidab komisjoni etteheitele vastu, et vaatamata Burgenlandi Artenschutzverordnung’i § 6 sätetele on liikide kaitse kõigis nende arengujärkudes tagatud Burgenlandi Naturschutz- und Landschaftspflegegesetz’i §-dega 16 kuni 16b.

25. Burgenlandi Naturschutz- und Landschaftspflegegesetz’i § 16 lõike 1 ja lõike 4 esimese lause kohaselt on kõigis arengujärkudes lindude – välja arvatud kuldnokad – jahtimine, häirimine, püüdmine, transportimine, vangistuses pidamine, vigastamine, tapmine, pidamine ja loodusest eemaldamine ning kahjustamine tõepoolest keelatud. Kuigi pesi ja mune seal sõnaselgelt ei nimetata, näivad linnudirektiivi artiklis 5 sätestatud keelud olevat põhimõtteliselt üle võetud. Burgenlandi liidumaa keelud on osalt isegi rangemad, kuna need ei ole piiratud tahtlike tegudega.

26. Burgenlandi seadusandja leidis siiski, et tuleb kehtestada uued õigusnormid eelkõige selles osas, mis puudutavad linnudirektiivi artikli 5 punkti b kohaselt kaitstavaid pesi. Burgenlandi Naturschutz- und Landschaftspflegegesetz’i § 16 lõike 2 punkti d kohaselt peab liidumaa valitsus määrama rakendusmäärusega kindlaks need liigid, mille pesade ja nende asukohtade, mängupaikade, sigimisalade, puhkealade, talvitumisalade (pesapuude, õõnsate puude, pesitsemiskaljude ja -järsakute, roostike, urgude ja samalaadsete objektide) loodusest eemaldamine, kahjustamine või hävitamine on nende kaitsmise eesmärgil keelatud. Seega on võimalik vastupidine järeldus, et Burgenlandi Naturschutz- und Landschaftspflegegesetz’i § 16 lõikes 4 sätestatud üldised keelud ei hõlma nimetatud kahjustamise viise, kuigi suurem osa neist on linnudirektiivi artikliga 5 vastuolus. Järelikult ei ole Burgenlandi õigus selles osas üheselt mõistetav.

27. Burgenlandi Artenschutzverordnung’i sätted kirjeldatud puudulikku ülevõtmist ei paranda. Nimetatud määruse §-s 2 sätestatu ei kehti mitte kõikide kaitsealuste liikide, vaid üksnes väheste, eriti ohustatud liikide kohta. Seega tuleb karta, et teiste liikide pesad ei ole kaitstud. Lisaks ei kohaldata seda määrust – nagu komisjon õigesti ette heidab – selle §-st 6 tulenevalt jahipidamisele ja kalastamisele. Jahimehed ja kalurid võivad seda mõista nii, et pesi võib vabalt kahjustada.

28. Kuna Austria Vabariik ei ole esitanud ühtki kõne all olevaid sätteid õigustavat argumenti, siis ei ole komisjoni väited, mis puudutavad vastuolu linnudirektiivi artikliga 9, siinjuures olulised.

29. Seega on hagi ka selles osas põhjendatud.

2. Kärnteni liidumaa

30. Kärnteni liidumaa osas väidab komisjon, et sellel liidumaal kehtiva Tierartenschutzverordnung’i (loomaliikide kaitse määrus) lisa 1 jätab vastuolus linnudirektiiviga teatud linnuliigid (mustvares, hallvares, pasknäär, hakk (Corvus monedula), harakas ja koduvarblane (Passer domesticus)) „täielikult kaitse alla kuuluvate loomaliikide” hulgast välja.

31. Sellele asjaolule tugineb komisjon juba linnudirektiivi artikli 1 ebapiisava ülevõtmise põhjendamisel ning Austria Vabariik ei vaidlusta seda. ( 11 ) Nagu juba märgitud, viib artikliga 1 hõlmatud teatud linnuliikide ebapiisav kaitse ühtlasi ka linnudirektiivi artikli 5 rikkumiseni, kuna nimetatud artikkel viitab selgelt kõikidele artiklis 1 nimetatud linnuliikidele. ( 12 )

32. Komisjon mainib küll ka kodutuvi (Columba livia?), kuid selgitab siiski hagiavalduse alguses, et see liik ei kuulu tema arvates (Austrias?) linnudirektiivi kohaldamisalasse. Kuna hagi on selles punktis vastuoluline, ei vasta see Euroopa Kohtu kodukorra artikli 38 lõike 1 punkti c nõuetele ning on kodutuvi osas vastuvõetamatu. ( 13 )

33. Peale selle heidab komisjon ette, et Kärnteni Jagdgesetz’i § 68 lõike 1 punktiga 19 ei võeta lindude osas, millele kohaldatakse Jagdgesetz’i, üle linnudirektiivi artikli 5 punktides a ja e sätestatud keelde artiklis 1 nimetatud linnuliikide tahtliku tapmise või püüdmise või pidamise kohta. Kõnealune õigusnorm keelab ainult pesade kahjustamise. Austria Vabariigi viidatud sätted, nimelt Kärnteni Jagdgesetz’i § 68 lõike 1 punkt 19 ja § 51 lõige 4a ei sisalda samuti vastavaid rakendussätteid.

34. Seega on komisjoni hagi ka selles osas põhjendatud, välja arvatud vastuvõetamatu väide kodutuvi kohta.

3. Ülem-Austria liidumaa

35. Komisjon heidab esiteks ette Ülem-Austria Natur- und Landschaftsschutzgesetz’i § 27 lõikes 1 sätestatud määrusandliku volituse piiramist kodumaiste liikidega. Nimetatud õigusnormis on sätestatud, et „looduslikud […] loomaliigid, kellele jahti ei peeta, võib liidumaa valitsuse määrusega võtta kaitse alla, kui asjaomane liik on kohalikus looduses haruldane, ohustatud või selle kaitsmine on […] üldistes huvides.” Peale selle heidab komisjon ette asjaolu, et Ülem-Austria Artenschutzverordnung’i § 5 lõige 1 jätab kaitse alla kuuluvate linnuliikide hulgast välja haraka, pasknääri, mustvarese ja hallvarese.

36. Komisjoni etteheide Ülem-Austria liidumaale piirdub niisiis sellega, et kaitse alla ei ole võetud kõiki liike, keda tuleks kaitsta. Selles osas on juba tõdetud, et ei Ülem-Austria Natur- und Landschaftsschutzgesetz’i § 27 ega Ülem-Austria Artenschutzverordnung’i § 5 punkt 1 ei taga linnudirektiivi artikliga 1 hõlmatud liikide piisavat kaitset. Sellest tulenevalt rikutakse ühtlasi linnudirektiivi artiklit 5, mille kaitse ulatus on kaitstavate liikide suhtes samasugune nagu linnudirektiivi artiklil 1. ( 14 )

D. Linnudirektiivi artikli 6 lõige 1

37. Linnudirektiivi artikli 6 lõige 1 keelustab artiklis 1 nimetatud linnuliikidega kauplemise: „Ilma et see piiraks lõigete 2 ja 3 sätete kohaldamist, keelustavad liikmesriigid kõikide artiklis 1 nimetatud linnuliikide elus või surnud isendite ja nende selgelt äratuntavate kehaosade või nendest valmistatud toodete müügi, müügiks transportimise, müügi eesmärgil pidamise ja müügiks pakkumise.”

38. Direktiivi III lisa 1. ja 2. osas on loetletud liigid, kelle suhtes müügikeeldu teatud tingimustel ei kohaldata.

39. Komisjon heidab ette, et Ülem-Austrias ei võetud nimetatud keeldu üle haraka, pasknääri, mustvarese ja hallvarese osas. Austria Vabariik väidab sellele vastu, et nimetatud liigid on üksnes ekslikult jäänud välja nende lindude nimekirjast, kellele direktiivi II lisa kohaselt võib Austrias jahti pidada. Käesoleva etteheite seisukohalt on see vastuväide siiski tähtsusetu, sest kõnealuste lindude jahtimise võimalus ei vii tingimata ka kauplemiskeeldu puudutava erandi kohaldamiseni.

40. Ka selles osas tuleb hagi rahuldada.

E. Linnudirektiivi artikli 7 lõige 1

41. Linnudirektiivi artikli 7 lõike 1 esimeses lauses määratakse kindlaks need linnuliigid, kellele võib jahti pidada. See lause on sõnastatud järgmiselt: „Olenevalt konkreetse liigi arvukusest, geograafilisest levikust ja sigimisvõimest kogu ühenduses võib II lisas loetletud liikidele jahti pidada vastavalt siseriiklikele õigusaktidele.”

1. Kärnteni liidumaa

42. Komisjon heidab ette, et Kärnteni Jagdgesetz’i Durchführungsverordnung’i (rakendusmäärus) § 9 lõige 2 näeb varese (see nimetus hõlmab mustvarest ja hallvarest), pasknääri ja haraka jaoks ikka veel ette jahihooaja, kuigi need ei ole linnuliigid, kellele võib linnudirektiivi II lisa kohaselt jahti pidada.

43. Austria Vabariik tugineb sellele, et linnudirektiivi II lisa on Austriat puudutavas osas puudulik. Austria Vabariik tuleb kanda nende riikide nimekirja, kus võib vareslastele jahti pidada, ning Austria püüab praegu veenda komisjoni tegema II lisasse vajalikke parandusi.

44. Käesolevas menetluses otsuse tegemiseks on siiski oluline üksnes see, missugune sisu oli II lisal määraval ajahetkel, st kuni põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõppemiseni. Kuna nimetatud linnuliigid ei kuulunud sellel ajavahemikul linnudirektiivi II lisa kohaselt lindude hulka, kellele võis Austrias jahti pidada, ei olnud Austria Vabariigil lubatud nende jaoks jahihooaega ette näha. Seega ei ole linnudirektiivi artikli 7 lõiget 1 Kärnteni liidumaal õigesti üle võetud.

2. Ülem-Austria liidumaa

45. Ülem-Austria liidumaa kohta kehtib sama mis Kärnteni liidumaa kohta. Ka selles osas on komisjoni hagi põhjendatud.

F. Linnudirektiivi artikli 7 lõige 4

46. Artikli 7 lõike 4 teises ja kolmandas lauses on sätestatud jahikeeluaegade kestus järgmiselt: „Liikmesriigid tagavad eelkõige, et liikidele, mille suhtes jahialaseid seadusi kohaldatakse, ei peetaks jahti poegade üleskasvatamise ajal ega sigimise eri etappidel. Rändliikide puhul tuleb liikmesriikidel eelkõige tagada, et liikidele, mille suhtes jahialaseid seadusi kohaldatakse, ei peetaks jahti sigimise ega pesitsusaladele naasmise ajal.”

47. Komisjon väidab kõikide järgmisena nimetatud liidumaade kohta, et teatud liikide puhul kalduvad jahikeeluajad kõrvale direktiivi artikli 7 lõike 4 teise ja kolmanda lause kohaselt nõutavatest ajavahemikest, hõlmates sigimise ja poegade üleskasvatamise etappe, ilma et see oleks artikli 9 alusel õigustatud.

1. Üldküsimused

48. Enne iga liidumaa üksikasjalikumat käsitlemist tuleb vaadelda mõningaid üldisi küsimusi, mis tõusetuvad konkreetsest õigusnormist sõltumata. Need küsimused puudutavad esiteks jahikeeluaegade tõendamist, mida nõuab komisjon, ja teiseks metsise (Tetrao urogallus), tedre (Tetrao tetrix), tedrekuninga (Tetrao tetrix x Tetrao urugallus) ja metskurvitsa (Scolopax rusticola) jahti. Nende liikide kohta väidab Austria Vabariik, et paaritumisaega ei tule pidada jahikeeluaja osaks, paaritumisajal on jaht vähemalt linnudirektiivi artikli 9 alusel õigustatud. ( 15 )

a) Nõutavate jahikeeluaegade teaduslik tõendamine

49. Komisjon nimetab küll kõikidel juhtudel asjaomaste liikide jahikeeluaegade konkreetsed kuupäevad, kuid ei avalikusta nende andmete allikat. ( 16 ) Seda võib pidada juba oma väite puudulikuks põhjendamiseks. Õige on aga see, et hageja tõendamiskoormise täitmiseks piisab kuupäevade nimetamisest, juhul kui selle üle ei vaielda.

50. Vaidluse korral tuleb seevastu toetuda teaduslikele uurimistulemustele, mille liikmesriik peab vajaduse korral suutma ümber lükata. ( 17 )

b) Jahipidamine paaritumisajal

51. Pooled vaidlevad selle üle, kas linnudirektiivi artikli 7 lõike 4 teises lauses sätestatud jahikeeluaeg hõlmab paaritumisaega. See vaidlus põhineb vähemalt osaliselt eri keeleversioonide vahelisel erinevusel.

52. Linnudirektiivi artikli 7 lõike 4 teise lause saksakeelses versioonis hõlmab jahikeeluaeg pesitsemis-, haudumis- ja poegade üleskasvatamise aega. Samamoodi kui saksakeelne versioon näivad ka hollandi- ja taanikeelsed versioonid tuginevat sõnaselgelt haudumisele. Paaritumine ei ole haudumise osa, vaid eelneb sellele igal juhul siis, kui viimase all mõistetakse üksnes munade väljahaudumist. Austria Vabariik tuletab sellest, et tetrede, metsiste ja metskurvitsate paaritumisaeg ei ole jahikeeluaja osa.

53. Komisjon on seevastu seisukohal, et paaritumisaeg on üldiselt tunnustatud kui sigimisaja ning seega ka pesitsemisaja üks osa. Komisjon saab tugineda kolmele muule algkeelsele versioonile. Inglis-, prantsus- ja itaaliakeelsed versioonid ei kasuta mõistet „haudumine”, vaid laiemat mõistet „sigimine”. Ka paaritumisaeg on sigimise oluline osa.

54. Selle põhjal ei ole välistatud ka, et saksa-, hollandi- ja taanikeelsetes versioonides kasutatud mõiste „haudumine” all tuleb samamoodi mõista sigimist, mis hõlmab ka paaritumisaega.

55. Jahikeeluaja nii lai tõlgendus vastab ka Euroopa Kohtu poolt tunnustatud eesmärgile tagada nendel perioodidel, mil looduslike linnuliikide ellujäämine on eriliselt ohustatud, nende täielik kaitse. ( 18 ) Lähtuda tuleb nimelt sellest, et iga tegevus, mis leiab aset lindude sigimisega seotud perioodidel, võib paljunemist mõjutada. Paaritumisaeg on niisiis osa perioodist, mil linnudirektiivi artikli 7 lõike 4 teine lause keelustab põhimõtteliselt igasuguse jahitegevuse.

56. Austria Vabariigi esitatud arvamuse kohaselt on komisjon määranud paljunemise aspektist tähtsa paaritumise jaoks liiga pika perioodi. Komisjoni esitatud arvude seisukohalt on ilmselt määrav tedre, metsise ja metskurvitsa emaslindude saabumine mängupaika. ( 19 ) Sel ajal aga ei ole „enamik emaslinde veel sugugi […] munade munemiseks võimelised”. ( 20 )

57. Täieliku kaitse põhimõttest järeldub siiski, et mitte see ei ole oluline, kas enamik emaslinde on sigimiseks valmis, vaid piisab sellest, et paaritumine kuulub vaid linnupopulatsiooni ühe osa sigimistsüklisse. ( 21 )

58. Seega ei saa paaritumisaja kohta esitatud väited ümber lükata komisjoni andmeid metsise, tedre ning metskurvitsa suhtes kehtestatud jahikeeluaegade kohta.

c) Jahi õigustamine paaritumisajal

59. Linnudirektiivi artikkel 9 võimaldab selles artiklis sätestatud tingimustel lubada pidada II lisas loetletud liikidele jahti direktiivi artikli 7 lõikes 4 nimetatud aegadel. ( 22 ) Otsustava tähtsusega on artikli 9 kaks esimest lõiget. „1. Liikmesriigid võivad teiste rahuldavate lahenduste puudumisel teha erandeid artiklite 5, 6, 7 ja 8 sätetest järgmistel põhjustel: a) — rahva tervise ja ohutuse huvides, — lennuohutuse huvides, — vältimaks tõsist kahju viljasaagile, kariloomadele, metsadele, kalastuspiirkondadele ja vetele, — taimestiku ja loomastiku kaitseks; b) teadus- ja õppetöö, taasasustamise, uuesti loodusesse laskmise ja selleks vajaliku paljundamise eesmärgil; c) lubamaks range järelevalve tingimustes ja valikuliselt teatavate lindude vähesel arvul püüdmist, pidamist või muud mõistlikku kasutamist. 2. Erandite puhul peab olema täpsustatud: — milliste liikide suhtes erandeid kohaldatakse, — püüdmiseks või tapmiseks lubatud vahendid, seadised või viisid, — millise riski tingimustel ja millisel ajal ning kus selliseid erandeid võib lubada, — asutus, kes on volitatud kinnitama, et nõutud tingimused on täidetud, ning otsustama, milliseid vahendeid, seadiseid või viise võib kasutada, millises ulatuses ja kellel see on lubatud, — milliseid kontrollimeetmeid rakendatakse.”

60. Linnudirektiivi artikli 9 puhul on tegemist erandite tegemise korraga, mida tuleb tõlgendada kitsalt ning mille puhul lasub kohustus tõendada nende nõuete täitmist iga erandi puhul selle kohta otsust tegeval liikmesriigi ametiasutusel. ( 23 ) Sellest tulenevalt peab käesolevas menetluses Austria Vabariik tõendama õigustust, millele ta tugineb linnudirektiivi artikli 9 kohaselt. ( 24 )

61. Austria Vabariik väidab eelkõige, et jahipidamise lubamine paaritumisajal soodustab jahimeeste huvi asjaomaste liikide kaitsmise vastu ja see on vajalik, kuna ilma intensiivse elupaikade eest hoolitsemiseta väheneks nende liikide populatsioon. See näib puudutavat artikli 9 lõike 1 punkti a neljandat taanet, mis võimaldab teha erandeid taimestiku ja loomastiku kaitseks. Artikli 9 kohaldamine eeldab siiski, et teised rahuldavad lahendused puuduvad. ( 25 ) Nende liikide elupaikade kaitse saab kahtlemata tagada ka jahist sõltumata. ( 26 ) Liikmesriigid on selleks muu hulgas ka artikli 4 järgi kohustatud ( 27 ) – nii lindude erikaitsealadel kui ka väljaspool neid. ( 28 )

62. Lisaks tuleb välja selgitada, kas jahiaegu saab õigustada eranditena linnudirektiivi artikli 9 lõike 1 punkti c tähenduses, lubamaks range järelevalve tingimustes ja valikuliselt teatavate lindude vähesel arvul mõistlikku kasutamist. Ka nimetatud erandi tegemise võimalus eeldab, et muud rahuldavad lahendused puuduvad.

63. Euroopa Kohtu praktika kohaselt on rahuldav alternatiiv jahile perioodidel, mille ajaks soovitakse direktiiviga kehtestada erikaitset, olemas juhul, kui asjaomase linnuliigi jaht on vastaval territooriumil võimalik väljaspool jahikeeluaega. Siis oleks erandi tegemise eesmärk üksnes jahiaegade pikendamine. ( 29 )

64. Siiani on Euroopa Kohus muu rahuldava lahenduse olemasolu põhjendamisel pidanud piisavaks seda, et selle liigi isendeid leidub sügise algusest alates „märkimisväärsel” või „teataval” arvul jahialal, kus neile kevaditi jahti peetakse. ( 30 ) Seejuures võttis Euroopa Kohus arvesse seda, et selle liigi isendeid leidub sügiseti jahialal märgatavalt vähem kui kevaditi. ( 31 ) Euroopa Kohus pidas erandi tegemist linnudirektiivi artikli 7 lõikest 4 õigustatuks üksnes selle liigi täieliku puudumise korral väljaspool jahikeeluaega. ( 32 )

65. Austria Vabariik tunnistas, et kõnealused liigid esinevad riigis ka jahiaegadel. Austria väidab siiski, et jaht ei ole sel ajal võimalik või on võimalik ainult üksikutel erandjuhtudel. Kui mägedes on palju lund, on koeraga jahtimine võimatu. Tapetud või haavatud looma on peaaegu või täiesti võimatu leida.

66. Austria Vabariigi see argument on igatahes vastuolus tema esitatud arvamusega. Selle kohaselt on vähemalt metsise ja tedre sügisene jaht võimalik, kuigi ebasoodsamates tingimustes, eelkõige populatsiooni säästmise seisukohast. ( 33 ) Metskurvitsa sügisese jahi võimalus näib olevat koguni vaieldamatu. ( 34 ) Seetõttu tuleb eeldada, et nende liikide sügisene jaht on võimalik.

67. Varasemate juhtumitega võrreldes erineb Austria väide siiski selle poolest, et muude rahuldavate lahenduste puudumist põhjendatakse ka sellega, et kevadine jaht on valikulisem kui sügisene jaht. Nimelt võiks jaht piirduda sellega, et tapetakse üksikud – mittedomineerivad – isaslinnud, kes, kui on tegemist metsiste ja tetredega, ei osale liigi paljunemises. Polügaamsete metskurvitsate puhul asendavad tapetud isaslinde paljunemisel teised isaslinnud. Sügisel ja talvel ei saa seda tagada. Küsimus ei ole järelikult mitte üksnes jahiaja pikendamises, vaid vähemalt ka selles, et jahti peetakse populatsiooni säästvamal viisil.

68. Komisjoni arvates on see aspekt linnudirektiivi artikli 9 kohaldamisel tähtsusetu. Mina ei ole selles siiski veendunud. Kui kevadine isaslindude jaht on asjaomase liigi jaoks tõesti säästvam kui sügisene jaht, millele komisjon vastu ei vaidle, siis vastab sellise jahipidamise viisi eelistamine linnudirektiivi eesmärkidele. Seega võib paaritumisajal puududa muu rahuldav lahendus kui jaht, kui teised jahivormid on vähem säästvad.

69. Muu rahuldav lahendus kui säästev jaht paaritumisajal puudub siiski üksnes juhul, kui ühtlasi loobutakse vähem säästvast jahist perioodidel, mil linnudirektiiv jahipidamist lubab. Vastasel korral tähendaks säästvam jaht ainult lisakoormust neile populatsioonidele, kellele tohiks siis kauem jahti pidada.

70. Selle üle, mil määral on see Austria Vabariigi eri liidumaades tagatud ning kas muud nõuded erandi tegemiseks vastavalt linnudirektiivi artiklile 9 on täidetud, saab otsustada ainult Austria liidumaade konkreetsete õigusaktide alusel.

2. Liidumaad

a) Burgenlandi liidumaa

71. Komisjon märgib, et Burgenlandi Jagdgesetz’i § 88b lõike 2 kohaselt võib metskurvitsajahti pidada 1. märtsist kuni 15. aprillini paaritumislennu ajal, kuigi sellele liigile võib jahti pidada ainult 11. septembrist kuni 19. veebruarini. Burgenlandi liidumaa näeb lisaks ette ka nimetatud liigi sügisjahi. Peale selle on Burgenlandi Jagdverordnung’i § 76 lõike 1 punktides 13 ja 16 sätestatud jahikeeluajad liiga lühikesed kaelustuvi (Columba Palumbus) puhul (kes on kaitse all 16. aprillist kuni 31. juulini, kuigi peaks seda olema 1. veebruarist kuni 31. augustini), kaelusturteltuvi (Streptopelia decaocto) puhul (kes on kaitse all 16. aprillist kuni 31. juulini, kuigi peaks seda olema 1. märtsist kuni 20. oktoobrini), turteltuvi (Streptopelia turtur) puhul (kes on kaitse all 1. novembrist kuni 31. juulini, kuigi peaks seda olema 11. aprillist kuni 31. augustini) ja metskurvitsa puhul (kes on kaitse all 1. jaanuarist kuni 28. veebruarini ja 16. aprillist kuni 30. septembrini, kuigi peaks seda olema 20. veebruarist kuni 10. septembrini).

72. Austria Vabariik väidab muu hulgas sellele vastu, et Burgenlandi Jagdverordnung’i §-s 76 sätestatud jahikeeluajad võtavad arvesse Austria ilmastikuolusid. See on ainus kord, mil Austria Vabariik vaidlustab komisjoni esitatud jahikeeluaegade õigsuse, võtmata arvesse juba arutatud küsimust, kas paaritumisaeg jääb linnudirektiivi artikli 7 lõike 4 teises lauses sätestatud jahikeeluaja sisse.

73. Hagi rahuldamiseks selle punkti osas oleks järelikult vähemalt vajalik, et komisjon selgitab, millest lähtuvalt on ta arvamusel, et linnudirektiivi artikli 7 lõikes 4 sätestatud jahikeeluajad hõlmavad komisjoni poolt esitatud perioode. Sellele eriargumendile komisjon siiski ei vasta.

74. Komisjon ei ole järelikult jahikeeluaegade kestust piisavalt tõendanud ja hagi tuleb jätta selle punkti osas rahuldamata.

b) Kärnteni liidumaa

75. Komisjon väidab, et Kärnteni Jagdgesetz’i Durchführungsverordnung’i § 9 lõige 2 kehtestab järgmiste linnuliikide jaoks jahiajad, mis jäävad sigimis- ja poegade üleskasvatamise perioodi: metsis (ajavahemiku 1. oktoobrist kuni 28. veebruarini asemel 10. maist kuni 31. maini), teder (ajavahemiku 21. septembrist kuni 31. märtsini asemel 10. maist kuni 31. maini ), lauk (Fulica atra) (ajavahemiku 21. septembrist kuni 10. märtsini asemel 16. augustist kuni 31. jaanuarini), metskurvits (ajavahemiku 11. septembrist kuni 19. veebruarini asemel 1. septembrist kuni 31. detsembrini ja 16. märtsist kuni 10. aprillini), kaelustuvi (ajavahemiku 1. septembrist kuni 31. jaanuarini asemel 1. augustist kuni 31. detsembrini ja 16. märtsist kuni 10. aprillini) ja kaelusturteltuvi (ajavahemiku 21. oktoobrist kuni 20. veebruarini asemel 1. augustist kuni 31. detsembrini ja 16. märtsist kuni 10. aprillini).

76. Austria Vabariik ei vaidlusta seda väidet lauku, kaelustuvi ja kaelusturteltuvi puudutavas osas.

77. Metsise, tedre ja metskurvitsa osas tugineb Austria juba kirjeldatud põhjustele. Selles osas tuleb tõdeda, et metskurvitsa kevadist jahti täiendab sügisene jaht. Seega ei saa Austria Vabariik nimetatud liigi puhul tugineda sellele, et puudub muu rahuldav lahendus linnudirektiivi artikli 9 lõike 1 punkti c tähenduses.

78. Metsise ja tedre puhul on seevastu ette nähtud ainult üks kevadine jahiaeg. Nende kahe liigi suhtes saab seega põhimõtteliselt kohaldada linnudirektiivi artikli 9 lõike 1 punkti c.

79. Euroopa Kohus on siiski hiljuti rõhutanud, et direktiivi artikli 9 lõike 1 punkt c kohustab liikmesriike tagama nimetatud sätet ülevõtvate meetmetega, et kõikidel direktiivis sätestatud erandi kohaldamise juhtudel ning kõikide kaitsealuste liikide puhul ei ületataks lubatud jahtimisel vähese arvu piirangule vastavat jahikvooti ning et see jahikvoot määrataks kindlaks olemasoleva täpse teadusliku informatsiooni alusel. ( 35 ) Direktiivi artikli 9 lõike 1 punktis c sätestatud „vähest arvu” puudutavad siseriiklikud õigusnormid peavad võimaldama pädevatel asutustel, kes vastutavad teatava linnuliigi jahtimise keelust erandite tegemise eest, tugineda arvnäitajatele, mis kajastavad piisavalt täpselt jahikvooti, mida tuleb järgida. ( 36 )

80. Austria Vabariik tugineb selles osas Kärnteni Jagdgesetz’i 2004. aastal tehtud muudatusele, mis on siinkohal siiski tähtsusetu, sest otsuse tegemisel ühenduse õiguse rikkumise kohta on määrav 17. detsembri 2003. aasta õiguslik olukord. Mainitud muudatuse kohaselt võib direktiivis sätestatud jahikeeluajal küll sõnaselgelt jahti pidada vähesele arvule tetredele, metsistele ja metskurvitsatele, kuid seal ei esitata „vähese arvu” õiguslikku määratlust. Eelkõige puuduvad vastavad arvnäitajad.

81. Sama kehtib Austria Vabariigi väite kohta, et metsise- ja tedrejahi puhul on kehtestatud jahikorralduskava, mis on kooskõlas linnudirektiivi artikliga 9. Jahikorralduskava võib olla sobiv artikli 9 lõike 2 viiendas taandes sätestatud vajaliku kontrolli tagamiseks, kuid see ei asenda siiski mõiste „vähene arv” õiguslikku selgitust.

82. Seega tuleb komisjoni hagi rahuldada ka selles punktis.

c) Alam-Austria liidumaa

83. Alam-Austria liidumaaga seoses väidab komisjon, et Alam-Austria Jagdverordnung’i § 22 kehtestab teatud liikide puhul jahiajad, mis kattuvad nende liikide pesitsusaja või sigimis- ja poegade üleskasvatamise ajaga: metsis (paarisaastatel 1. maist kuni 31. maini ajavahemiku 1. oktoobrist kuni 28. veebruarini asemel), teder (paaritutel aastatel 1. maist kuni 31. maini ajavahemiku 21. septembrist kuni 31. märtsini asemel), tedrekuningas (kogu aasta läbi ajavahemiku 1. oktoobrist kuni 28. märtsini asemel) ja metskurvits (1. septembrist kuni 31. detsembrini ja 1. märtsist kuni 15. aprillini ajavahemiku 11. septembrist kuni 19. veebruarini asemel).

84. Austria Vabariik väidab kõigepealt, et komisjoni märgukiri ei hõlmanud tedrekuningat puudutavat väidet, mistõttu ei ole see hagi esemena vastuvõetav. Komisjon väidab vastu, et tedrekuninga puhul on tegemist üksnes metsise ja tedre ristandiga, mistõttu ei olnud sellele märgukirjas vaja viidata.

85. Komisjoni seisukohaga ei saa nõustuda. Tedrekuningas on saadud kahe liigi ristamise teel. Sõltumata sellest, kas teda on võimalik pidada bioloogiliselt eraldiseisvaks liigiks, ei ole ta igal juhul ei metsis ega teder. Seega oleks teda pidanud mainima juba märgukirjas ja põhjendatud arvamuses, sest Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt piiritlevad need kohtuvaidluse eseme. ( 37 ) Pidades silmas asjaomase liikmesriigi võimalust esitada märkusi, ei saa hagi eset hiljem enam laiendada. Selles osas, milles komisjon vaidlustab tedrekuninga jahtimise ajad, on väide niisiis vastuvõetamatu.

86. Teiste nimetatud linnuliikide ebapiisava kaitse alla võtmise väite osas saab, nagu juba selgitatud, ( 38 ) kevadjahti õigustada ainult linnudirektiivi artikli 9 alusel. Metskurvitsa puhul on see igatahes välistatud, kuna selle liigi jaoks kehtestati jahiaeg ka sügisel ja talvel ning kevadjaht ei ole seega sügisjahi säästvam alternatiiv, vaid kujutab endast lisakoormust.

87. Metsise ja tedre osas seevastu on õigustus võimalik, sest sügisjahist loobuti ja kevadjahti peetakse üle aasta. Austria Vabariik ei ole siiski esitanud teavet selle kohta, kuidas on tagatud muude linnudirektiivi artikli 9 lõike 1 punkti c tingimuste järgimine ning seda eriti „vähese arvu” piirangut puudutavas osas. ( 39 )

88. Niisiis tuleb komisjoni hagi rahuldada ka selles punktis.

d) Ülem-Austria liidumaa

89. Komisjon heidab Austriale ette, et Ülem-Austria Schonzeitenverordnung’i (jahiulukite jahiaja määrus) § 1 kohaselt kattuvad järgmiste liikide jahiajad pesitsusaja või sigimis- ja poegade üleskasvatamise ajaga: metsis (kelle jahti peetakse ajavahemikul 1. maist kuni 31. maini, selle asemel et seda teha 1. oktoobrist kuni 28. veebruarini), teder (kelle jaht on ajavahemikul 1. maist kuni 31. maini, selle asemel et seda teha 21. septembrist kuni 31. märtsini), tedrekuningas (kelle jahti peetakse 1. maist kuni 31. maini, selle asemel et seda teha 1. oktoobrist kuni 28. märtsini) ja metskurvits (kelle jaht on ajavahemikul 1. oktoobrist kuni 30. aprillini, selle asemel et seda teha 11. septembrist kuni 19. veebruarini).

90. See etteheide on põhjendatud metskurvitsa puhul, sest talle ei või jahti pidada mitte ainult (säästvamalt) kevadel, vaid ka sügisel ja talvel. ( 40 ) Metsist ja tetre on lubatud küll jahtida ainult kevaditi, kuid puuduvad tõendid muudele linnudirektiivi artikli 9 lõike 1 punkti c nõuetele vastavuse kohta, eelkõige puuduvad vähese arvu kindlaksmääramise kriteeriumid. Ka selles osas on hagi põhjendatud.

91. Tedrekuningat puudutavate sätete osas tuleb kontrollida, kas tema kui metsise ja tedre ristandi suhtes kohaldatakse linnudirektiivist tulenevat kaitset.

92. Linnudirektiivi artikli 1 lõike 1 kohaselt on selle eesmärk kõikide looduslikult esinevate linnuliikide kaitse nende liikmesriikide Euroopa territooriumil, millele kohaldatakse asutamislepingut. Artiklis 5 sätestatud lindude tapmise ja püüdmise keeld kehtib nende liikide isendite kohta. Jahti puudutavad artikli 7 sätted kehtivad samuti teatud liikide kohta, kellele võib direktiivi kohaselt jahti pidada. ( 41 )

93. Bioloogiline liik on kõigi nende isendite kogum, kes on võimelised sigima. Austria eitas Alam-Austria liidumaa kohta esitatud vastuses, et tedrekuningad võivad omavahel üldse järeltulijaid saada, kuid komisjon ei vasta sellele väitele. Seega ei saa lähtuda sellest, et on olemas omavahel sigimisvõimeliste tedrekuningate kogum, mis võimaldaks pidada tedrekuningat iseseisvaks liigiks.

94. Tedrekuningad ei kuulu igatahes ka metsiste või tetrede liiki. Ka selles osas eitab Austria nende sigimisvõimalust, ilma et komisjon sellele vastu vaidleks.

95. Järelikult ei kuulu tedrekuningajaht linnuliikide isendite tapmise ja püüdmise keelu ega ka jahi kohta kehtivate sätete kohaldamisalasse.

96. Niisugune järeldus on vastavuses ka linnudirektiivi kaitse-eesmärgiga. Direktiivi eesmärk ei ole üksikute lindude kaitse, vaid sõnaselgelt looduslike linnuliikide kaitse. ( 42 ) Sigimisvõimetud hübriidid nende hulka ei kuulu.

97. Seega tuleb komisjoni hagi tedrekuningat puudutavas osas rahuldamata jätta.

98. Täielikkuse huvides olgu märgitud, et tedrekuningajaht on kooskõlas linnudirektiivi artikli 5 punktiga d ainult juhul, kui see ei häiri oluliselt kaitstavate liikide sigimist. See kehtib eriti tetrede kohta, kelle mängupaikades võib Austria väitel kohata ka tedrekuningat.

99. Kui Euroopa Kohus peaks siiski olema arvamusel, et tedrekuningale võib jahti pidada ainult linnudirektiivi artiklite 7 ja 9 kohaselt, siis oleks komisjoni hagi ka tedrekuninga osas põhjendatud. Kuna tedrekuningas ei kuulu ühegi linnudirektiivi II lisas nimetatud liigi hulka, ei või teda jahtida artikli 7 alusel. Samuti ei ole tõendatud artikli 9 alusel tehtava erandi tingimused. Tedrekuningas võib küll häirida tetrede sigimist, kuid Austria väite põhjal ei saa järeldada, et see kätkeb endas tõsist kahju viljasaagile, kariloomadele, metsadele, kalastuspiirkondadele ja vetele artikli 9 lõike 1 punkti a kolmanda taande tähenduses. Seoses vähesel arvul mõistliku kasutamisega puuduvad, nii nagu metsise ja tedre puhul, ka tedrekuninga puhul kriteeriumid vähese arvu kindlaksmääramiseks. ( 43 )

e) Salzburgi liidumaa

100. Komisjon väidab, et Salzburgi Jagdgesetz’i § 54 lõikes 1 koosmõjus Salzburgi Schonzeitenverordnung’i (jahiulukite jahikeeluaja määrus) §-ga 1 on sätestatud järgmiste liikide jahtimise ajad, mis langevad kokku sigimisaegadega, ilma et linnudirektiivi artiklis 9 sätestatud kriteeriume oleks piisavalt järgitud: metsis (1. maist kuni 31. maini, kuigi see peaks olema 1. oktoobrist kuni 28. veebruarini), tedrekuningas (1. maist kuni 15. juunini, kuigi see peaks olema 1. oktoobrist kuni 28. märtsini), teder (1. maist kuni 15. juunini, kuigi see peaks olema 21. septembrist kuni 31. märtsini) ja metskurvits (1. märtsist kuni 15. aprillini ja 1. oktoobrist kuni 31. detsembrini, kuigi see peaks olema 11. septembrist kuni 19. veebruarini). Ülejäänud liikide osas võttis komisjon hagi tagasi.

101. Nagu juba märgitud, tuleb hagi jätta rahuldamata tedrekuningat puudutavas osas, sest tedrekuningajaht ei kuulu linnudirektiivi kohaldamisalasse. ( 44 )

102. Metskurvitsa kevadjaht koos selle liigi puhul lubatud sügisjahiga ei saa seevastu olla direktiivi artikli 9 lõike 1 punkti c alusel õigustatud. ( 45 )

103. Metsise- ja tedrejaht on lubatud ainult kevadel. Muudele linnudirektiivi artikli 9 lõikes 1 sätestatud tingimustele vastavuse tõendamiseks ( 46 ) tugineb Austria Vabariik jahikorralduskava sätetele. Nimetatud sätteid kohaldatakse Salzburgi Jagdgesetz’i § 59 lõike 1 teise lause kohaselt ainult liikidele, keda ei ole nimetatud direktiivi II lisas kui liike, kellele võib Austrias jahti pidada. Metsist ja tetre on siiski direktiivi II lisas nimetatud ning nende suhtes ei saa seega jahikorralduskava kohaldada. Austria Vabariik ei ole järelikult tõendanud, et õigusaktidega on tagatud kooskõla direktiivi artikli 9 lõike 1 punktis c sätestatuga.

104. Seega on hagi metskurvitsat, metsist ja tetre puudutavate Salzburgi liidumaa õigusnormide osas põhjendatud.

f) Tirooli liidumaa

105. Komisjon väidab, et Tirooli Jagdgesetz’i teise Durchführungsverordnung’i (rakendusmäärus) § 1 lõige 1 kehtestab jahiajad, mis langevad kokku pesitsus-, sigimis- ja poegade üleskasvatamise ajaga metsise puhul (paaritutel aastatel 1. maist kuni 15. maini, kuigi see peaks olema lubatud 1. oktoobrist kuni 28. veebruarini) ja tedre puhul (10. maist kuni 31. maini, kuigi see peaks olema lubatud 21. septembrist kuni 31. märtsini).

106. Nagu juba kirjeldatud, ei saa välistada asjaolu, et sedalaadi jahipidamist on linnudirektiivi artikli 9 lõike 1 punkti c alusel võimalik õigustada, kuid ka käesoleval juhul puuduvad tõendid selle kohta, et muud nimetatud sätte nõuded on piisaval määral üle võetud, eelkõige vähest arvu kindlaksmääravate kriteeriumide osas. ( 47 )

107. Seega tuleb hagi rahuldada ka selles punktis.

g) Vorarlbergi liidumaa

108. Komisjon heidab ette vaid seda, et Vorarlbergi liidumaal kehtestatud tedrejahi aeg ei ole kooskõlas linnudirektiivi artikli 7 lõikes 4 sätestatud nõuetega (jahiajaks on kehtestatud ajavahemik 11. maist kuni 31. maini, kuigi see peaks olema ajavahemikus 21. septembrist kuni 31. märtsini). Ka siinjuures ei ole Austria Vabariik samamoodi tõendanud, et kõik nimetatud sätete õigustamiseks vajalikud tingimused on täidetud. ( 48 ) Niisiis tuleb hagi rahuldada ka selles punktis.

h) Viini liidumaa

109. Komisjon tõdeb, et Viini Jagdgesetz’i § 69 koosmõjus Viini Schonzeitenverordnung’i § 1 lõikega 1 näeb vastuolus linnudirektiivi artikli 7 lõikega 4 ette metskurvitsa jahiaja 1. märtsist kuni 15. aprillini, mis langeb kokku pesitsus-, sigimis- ja poegade üleskasvatamise ajaga. Lisaks olgu märgitud, et Viini liidumaal on kehtestatud ka sügisene ja talvine jaht, nimelt 1. septembrist kuni 31. detsembrini.

110. Kuna ka Viini liidumaal on metskurvitsa kevadjaht kombineeritud sügisjahiga, ei saa kevadjahti õigustada artikli 9 lõike 1 punkti c alusel. ( 49 )

111. Kuna Austria Vabariik tugineb oma vastuväites Schonzeitenverordnung’i muutmisele, mis võeti vastu alles pärast põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõppemist, tuleb see argument käesoleva kohustuste rikkumise üle otsuse tegemisel jätta tähelepanuta. Pealegi ei tõenda seegi linnudirektiivi artikli 9 lõikes 1 sätestatud tingimuste täitmist. Austria Vabariigi poolt viidatud selgitavates märkustes määruse viimase muudatuse kohta (Viini liidumaa Landesgesetzblatt (edaspidi „LGBl.”) nr 41/2004) on erandi tegemise alusena nimetatud ainult asjaolu, et kevadjaht on ajalooline jahipidamisliik, mida ei saa asendada. See ei ole piisav alus erandi tegemiseks linnudirektiivi artikli 9 lõike 1 tähenduses.

112. Järelikult tuleb hagi rahuldada ka selles punktis.

G. Linnudirektiivi artikkel 8

113. Linnudirektiivi artikkel 8 puudutab keelatud jahi- ja püügivahendeid ning -viise. Selles artiklis on sätestatud: „1. Käesoleva direktiivi alusel jahtida, püüda või tappa lubatud lindude suhtes keelustavad liikmesriigid kõik massilist või mittevalikulist püüdmist või tapmist võimaldavad või liigi paigutist kadumist põhjustada võivad vahendid, seadised või viisid ning esmajoones IV lisa punktis a loetletud vahendite, seadiste või viiside kasutamise. 2. Lisaks sellele keelavad liikmesriigid jahipidamise liiklusvahenditelt ja IV lisa punktis b nimetatud tingimustel.”

114. Komisjon väidab, et Alam-Austria Naturschutzgesetz’i (looduskaitseseadus) § 20 lõige 4 ei sisalda sätteid, mis määratleks piisavalt täpselt, millised jahipidamisvahendid on linnudirektiivi IV lisa punkti a kohaselt keelatud. Selles sättes esineb üksnes üldine viide „püüdmiseks või tapmiseks lubatud vahenditele, seadistele või viisidele”.

115. Austria Vabariik väidab, et nimetatud sätte kohaselt on ametiasutus loa andmisel kohustatud ise kehtestama püüdmiseks või tapmiseks lubatud vahendid, seadised või viisid. Kuna asutus peab seejuures toimima kooskõlas direktiiviga ning peale selle arvestama siseriikliku õiguskorra ühtse rakendamise mõttes ka Alam-Austria Jagdgesetz’i §-s 95 kehtestatud keeldusid, siis on direktiiviga ette nähtud kaitse tagatud.

116. Nagu juba märgitud, ei vasta direktiiviga kooskõlas oleva praktika võimalik olemasolu ühenduse õiguse kohase ülevõtmise nõuetele. ( 50 ) Peale selle tuleb üle võtta keelatud jahi- ja püügivahendite ja -viiside loetelu. ( 51 ) Eelkõige peavad direktiivis kehtestatud jahipidamisviiside keelud tulenema normatiivse iseloomuga sätteist. Õiguskindluse põhimõte nõuab, et kõnesolevad keelud peavad olema kajastatud imperatiivsetes õigusnormides. ( 52 )

117. Ka viide Alam-Austria Jagdgesetz’i §-le 95 ei saa olla asjakohane, kuna see seadus puudutab vaid looduslikke loomaliike, kellele võib jahti pidada, kuid mitte kõiki kaitsta tulevaid linnuliike.

118. Järelikult ei ole linnudirektiivi artikkel 8 Alam-Austria liidumaal õigesti üle võetud ja komisjoni hagi tuleb selles osas rahuldada.

H. Linnudirektiivi artikkel 9

119. Komisjon heidab ette, et mitu liidumaad ei ole õigesti üle võtnud linnudirektiivi artiklit 9. Käesolevas asjas olulises osas on artikli 9 tekst juba ära toodud eespool. ( 53 )

120. Nimetatud artikkel sisaldab erandite tegemist linnudirektiivi artiklite 5–8 sätetest, mis käsitlevad eri linnuliikide kaitset. Erandi võib teha kolmel tingimusel. Esiteks peab liikmesriik piirduma erandi puhul juhtudega, mil muud rahuldavad lahendused puuduvad. Teiseks peab erand tuginema ühele linnudirektiivi artikli 9 lõike 1 punktides a–c nimetatud põhjusele. Kolmandaks peab erandi tegemine vastama lõikes 2 nimetatud rangetele vorminõuetele, mis peavad võimaldama erandite piiramist rangelt vajalikuga ja erandite tegemise komisjonipoolset kontrolli. ( 54 )

1. Burgenlandi liidumaa

121. Komisjon heidab ette, et vastavalt Burgenlandi Jagdgesetz’i § 88a lõikele 1 on kuldnokkade tõrje lubatud 15. juulist kuni 30. novembrini. Nimetatud artikli lõike 2 kohaselt kinnitatakse selle meetme võtmise vajadust liidumaa valitsuse antud rakendusmäärusega, kui on ette näha kuldnokkade massilist esinemist viinamarjaistandike piirkondades. ( 55 ) Komisjoni arvates ei võeta selle määrusandliku volitusega aga piisaval määral arvesse linnudirektiivi artiklis 9 sätestatud erandi tegemise tingimusi.

122. Komisjon on juba väitnud, et sama õigusakt on vastuolus linnudirektiivi artiklitega 1 ja 5. Igasugust kaitsealaste sätete piirangut siseriiklike rakendusnormide alusel, nagu see on näiteks artikli 5 puhul, võib mõista nii nende sätete kohaldamisala kitsendamisena, millele tuleb anda hinnang asjaomase kaitsesätte alusel, kui ka erandina, millele tuleb anda hinnang artikli 9 alusel. Niisiis kujutavad artikkel 5 ja sellele järgnevad artiklid ning artikkel 9 – nagu ka elupaigadirektiivi artikkel 12 ja sellele järgnevad artiklid ning artikkel 16 ( 56 ) – endast suletud kaitsesüsteemi. ( 57 ) Nende sätete siseriiklik rakendusnorm võib seega lisaks linnudirektiivi artiklile 5 ja sellele järgnevatele artiklitele rikkuda ka artiklit 9 ning nimetatud normi tuleb ka selle alusel kontrollida, juhul kui komisjon rakendusnormi selle põhjal vaidlustab.

123. Austria Vabariik on siiski seisukohal, et märkimisväärse kahju tõttu, mida kuldnokk põhjustab viinamarjaistandikele, on õigusnorm igatahes linnudirektiivi artikli 9 lõike 1 eesmärgiga kooskõlas. Muu rahuldava lahenduse puudumine tuleneb Burgenlandi Jagdgesetz’i ettevalmistavates materjalides § 88a kohta käivast selgitusest, kus on märgitud, et tavapärastest tõrjevahenditest ei piisa. Kuna Burgenlandi Jagdgesetz’i § 88a ise kujutab endast üksnes määrusandlikku volitust, ei pea selles käsitlema linnudirektiivi artikli 9 lõikes 2 nimetatud tingimusi.

124. Nende väidetega ei saa nõustuda. See ei ole õiguskindluse põhimõttega kooskõlas, kui seadus annab volituse määruse väljaandmiseks, mis teeb erandi kaitsealastest sätetest, kuid ei määratle ise täpselt, millistele formaalsetele kriteeriumidele erand peab vastama. Selles osas tuleb meenutada Euroopa Kohtu praktikat, mille kohaselt on ülevõtmise täpsus erakordselt oluline käesolevale juhule sarnasel juhul, kus ühise pärandi haldamine on liikmesriikide territooriumil usaldatud liikmesriikidele. ( 58 ) Euroopa Kohus rõhutas seda hiljuti uuesti artikli 9 ülevõtmise kohta. ( 59 )

125. Burgenlandi Jagdgesetz’i §-s 88a ei ole sätestatud, millised on püüdmiseks või tapmiseks lubatud vahendid, seadised või viisid, ega see säte ei näe ka imperatiivselt ette, et seda tuleb reguleerida lõike 2 kohaselt antava määrusega. Burgenlandi Jagdgesetz’i § 88a lõike 2 sõnastuse kohaselt tuleb kõnealuses rakendusmääruses ainult sätestada, et kuldnokkade kohalolek ohustab viinamarjaistandikke. Nõutav ei ole aga, et vastuvõetavas määruses sisalduks täpsemalt linnudirektiivi artikli 9 lõikes 2 nõutud üksikasjad. Samuti ei ole mainitud muu rahuldava võimaluse puudumise nõuet. Burgenlandi Jagdgesetz’i § 88a ei vasta seega linnudirektiivi artiklis 9 ette nähtud erandi tegemise nõuetele.

2. Alam-Austria liidumaa

126. Alam-Austria liidumaa kohta väidab komisjon, et Alam-Austria Naturschutzgesetz’i § 20 lõikes 4 antud luba teha erand „teadusliku või õppetegevuse eesmärgil” ei sisalda nende tingimuste ja kriteeriumide ammendavat loetelu, mis peavad olema täidetud loodusliku linnustiku kaitse alastest sätetest erandi tegemiseks. Austria Vabariik väidab vastu, et ametiasutus peab Alam-Austria Naturschutzgesetz’i § 20 lõike 4 rakendamisel tegutsema kooskõlas direktiiviga ning järgima ka jahindust reguleerivates õigusaktides kehtestatud kriteeriume.

127. Nagu juba eespool märgitud, ei kujuta, üksnes direktiivikohane halduspraktika vastavalt Euroopa Kohtu praktikale endast direktiivi nõuetekohast ülevõtmist. ( 60 ) Siseriiklik seadus peab ise sätestama nende aluste ammendava loetelu, mis võimaldavad teha erandi direktiivi kaitsealastest sätetest. Kuna Alam-Austria Naturschutzgesetz’i § 20 lõike 4 sõnastus on erandi tegemise aluste osas niivõrd üldine, on direktiivi nõuetekohane ülevõtmine välistatud.

128. Peale selle heidab komisjon ette, et Alam-Austria Naturschutzgesetz’i § 21 lubab loodusliku linnustiku kaitse alastest sätetest erandeid teha ka majandustegevuse või põllumajanduslikul ja metsamajanduslikul eesmärgil, ilma et selliste erandite tegemisel peaksid olema täidetud direktiivi artikli 9 lõigetes 1 ja 2 sätestatud kriteeriumid. Austria Vabariik väidab vastu, et erandeid ei kohaldata muu hulgas juhul, kui kaitsealuseid taimi, loomi või elupaiku kahjustatakse tahtlikult.

129. Alam-Austria Naturschutzgesetz’i § 21 välistab linnukaitsealaste keeldude kohaldamise majandustegevuse või põllumajanduslikul ja metsamajanduslikul eesmärgil. Seda sätet ei kohaldata sõnaselgelt siiski kaitsealuste taimede ja loomade tahtliku kahjustamise korral.

130. Vastupidi komisjoni arvamusele ei tule nimetatud sätet hinnata linnudirektiivi artikli 9 alusel. Artikkel 9 oleks oluline ainult sel juhul, kui Alam-Austria Naturschutzgesetz’i § 21 lubaks teha erandeid artiklites 5 kuni 8 sätestatud keeldudest. Käesoleval juhul ei ole see nii. Artiklis 5 ja 6 sätestatud lindude majandustegevuse ning ka põllu- ja metsamajanduslikul eesmärgil kasutamise suhtes kehtivad keelud eeldavad sõnaselgelt või kaudselt tahtlikku ( 61 ) kahjustamist. Artiklis 21 sätestatud erandid ei kehti just tahtliku kahjustamise kohta. Niisiis ei kohaldata neile ka artikli 9 sätteid.

131. Selles punktis on komisjoni hagi ainult osaliselt põhjendatud, nimelt selles osas, milles see puudutab Alam-Austria Naturschutzgesetz’i § 20 lõiget 4.

3. Ülem-Austria liidumaa

132. Komisjon heidab ette, et Ülem-Austria Jagdgesetz’i § 60 lõige 3 sätestab erandite tegemise kaitsealastest sätetest, ilma et erandi tegemine sõltuks muu rahuldava lahenduse puudumisest. Nimetatud sätte kohaselt võib omanik „elu- ja majandushoonetes ja maju ümbritsevates aedades püüda või tappa ja omastada (kana)kulle, viusid ja raudkulle […]”.

133. Austria Vabariigi peamine vastuväide on, et kui seadusandja lisas ise sellele sättele tingimuse, et „kui see on vajalik eelkõige põllukultuuridele, kariloomadele ja muule varale tekitatava kahju ärahoidmiseks”, kontrollis ta ise võimalikke alternatiivseid lahendusi. Ta jõudis järeldusele, et kõnealuses sättes nimetatud juhtudel ei ole üldjuhul olemas teisi lahendusi.

134. Selles osas tuleb kõigepealt tõdeda, et käesoleva menetluse ese on ainult esialgne redaktsioon ja selles ei ole alternatiivide kontrollimist vähimalgi määral ette nähtud.

135. Nagu komisjon õigesti väidab, tuleb hetkel kehtiva õigusnormi osas tõdeda, et sellest ei piisa, et seadusandja on seda küsimust kontrollinud. Linnudirektiivi artikli 9 lõike 2 neljandas taandes on sätestatud, et tuleb täpsustada ametiasutus, kes kontrollib konkreetsel juhul, kas erandi tegemiseks nõutavad tingimused on täidetud. Üle ei ole võetud ka teisi linnudirektiivi artikli 9 lõikes 2 sätestatud nõudeid, mis puudutavad lindude püüdmisel ja tapmisel kasutatavaid vahendeid ning kontrolli teostamist.

136. Viidatud siseriiklik säte lubab peale selle veel kaitstud linnuliikide püüdmist, tapmist või omastamist, kui see on vajalik „muule varale” tekitatava kahju ärahoidmiseks ning sisaldab niisiis linnudirektiivi artikli 9 lõikes 1 sätestatud ammendavas loetelus mittesisalduvat erandi tegemise alust. Järelikult ei ole Ülem-Austria Jagdgesetz’i § 60 lõige 3 kooskõlas direktiivi artikli 9 lõigetega 1 ja 2.

137. Niisiis tuleb komisjoni hagi rahuldada ka selles punktis.

4. Salzburgi liidumaa

138. Salzburgi liidumaa osas heidab komisjon ette asjaolu, et Salzburgi Naturschutzgesetz’i § 34 lõige 1 võimaldab teha erandi kaitsealastest sätetest muu hulgas siis, kui sellest on kasu jookide tootmisel. Austria Vabariik väidab, et seda jookide tootmist puudutava erandi koosseisu lindude suhtes ei kohaldata, sest selle eesmärk on võimaldada alkohoolsete jookide tootmist teatud taimeliikidest. Sätte sõnastus ei sisalda siiski niisugust piirangut. Seega ei täida see õigusnormis sisalduv erand neid erandi tegemise tingimusi, mis sisalduvad linnudirektiivi artiklis 9 sätestatud erandi tegemise aluste ammendavas loetelus.

139. Peale selle heidab komisjon ette, et Salzburgi Jagdgesetz’i § 72 lõike 3 kohaselt võib looduses esinevate loomade tapmiseks püüniste kasutamise keelust teha erandeid direktiivi artiklis 9 sätestatud tingimusi ja kriteeriume arvesse võtmata. Seegi väide on õige. Salzburgi õigusnormi puhul ei ole võetud nõuetekohaselt arvesse linnudirektiivi artikli 9 lõikes 1 sätestatud erandi tegemise lubatud aluste ammendavat iseloomu, sest see lubab püüniste seadmist, „kui võrreldava olulisusega üldisi huve ei ole võimalik kaitsta muude vahenditega”. Peale selle ei ole siseriiklikku õigusesse nõuetekohaselt üle võetud linnudirektiivi artikli 9 lõikes 2 sätestatud nõudeid.

140. Järelikult ei ole linnudirektiivi artiklit 9 Salzburgi liidumaal õigesti üle võetud. Niisiis tuleb komisjoni hagi selles osas rahuldada.

5. Tirooli liidumaa

141. Komisjon heidab ette seda, et Tirooli Naturschutzverordnung’i (looduskaitsemäärus) § 4 lõike 3 kohaselt on lubatud vareste, kuldnokkade ja rästaste eemalepeletamine põllu- ja metsakultuuride kasvatamiseks kasutatavatelt aladelt ning koduaedadest, ilma et oleks üle võetud linnudirektiivi artiklis 9 sätestatud kriteeriumid. Austria Vabariik teatab, et seadust on kavas muuta, kuid väidab siiski, et artiklile 9 ei ole vaja tugineda, kuna direktiivi artikli 5 punkti d kohaselt on keelatud häirida linde üksnes siis, kui see mõjutab oluliselt käesoleva direktiivi eesmärke. Selle õigusnormiga lubatud eemalepeletamisel aga sellist olulist mõju ei ole.

142. Austria Vabariigi argument ei ole siiski veenev. Kui nimetatud liigid tõepoolest kõikidest põllu- ja metsakultuuride kasvatamiseks kasutatavatelt aladelt ning koduaedadest eemale peletatakse, siis ei ole neil enam elupaiku. Lubatud häirimine mõjutab seega oluliselt linnudirektiivi eesmärke. Järelikult oleks seda tohtinud lubada ainult artiklis 9 sätestatud nõuete kohaselt. Nimetatud artiklis sätestatud tingimusi ei ole aga siiski üle võetud.

143. Seega on hagi selles osas põhjendatud.

I. Linnudirektiivi artikkel 11

144. Artikkel 11 puudutab looduslikult mitteesinevate linnuliikide sissetoomist ning selles on sätestatud: „Liikmesriigid tagavad, et liikmesriigi Euroopa territooriumil looduslikult mitteesinevate linnuliikide sissetoomine ei ohustaks kohalikku taimestikku ega loomastikku. Sellega seotud küsimustes konsulteerivad nad komisjoniga.”

145. Komisjon väidab, et Alam-Austria liidumaa ei ole seda direktiivi sätet nõuetekohaselt üle võtnud, sest Alam-Austria Naturschutzgesetz’i § 17 lõikes 5 seatakse Alam-Austria liidumaal looduslikult mitteesinevate linnuliikide sissetoomise ja levitamise tingimuseks, et see tegevus ei mõjuta „püsivalt” kodumaiseid liike või looduskeskkonda. Sellega kehtestatakse lisakriteerium, mida direktiivis ei ole sätestatud.

146. Austria Vabariik väidab sellele vastu, et looduslikult mitteesinevate linnuliikide sissetoomine eeldab liidumaa valitsuse nõusolekut ja valitsus tõlgendab nimetatud siseriiklikku sätet kooskõlas direktiiviga nii, et loa andmisest keeldutakse juhul, kui see kahjustab kohalikku loomastikku ja taimestikku.

147. Linnudirektiivi artikliga 11 kehtestatakse liikmesriikide Euroopa territooriumil looduslikult mitteesinevate linnuliikide sissetoomisele rangemad piirangud, kui seda näevad ette siseriiklikud õigusnormid. Seega ei võeta Alam-Austria Naturschutzgesetz’i § 17 lõikega 5 direktiivi nõuetekohaselt üle. Eespool on juba märgitud, et ametiasutustepoolne direktiiviga kooskõlas olev tõlgendus ei ole direktiivi ülevõtmiseks piisav. ( 62 )

148. Järelikult tuleb hagi rahuldada ka selles viimases punktis.

III. Kohtukulud

149. Vastavalt kodukorra artikli 69 lõikele 2 on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon on selles osas, milles hagi on veel menetluses, olnud suurel määral edukas, tuleb kohtukulud välja mõista Austria Vabariigilt. Kodukorra artikli 69 lõike 5 kohaselt kehtib eeltoodu ka väidete kohta, millest komisjon on loobunud. Hagi esitati seetõttu, et Austria Vabariik viis siseriikliku õiguse ühenduse õigusega kooskõlla hilinemisega. Seega tuleb kõik kohtukulud välja mõista Austria Vabariigilt.

IV. Ettepanek

150. Neil asjaoludel teen ma Euroopa Kohtule ettepaneku langetada järgmine otsus: 1. Austria Vabariik on rikkunud EÜ artiklitest 10 ja 249 ning direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta artiklist 18 tulenevaid kohustusi, kuna ta ei ole õigesti üle võtnud järgmisi sätteid: — direktiivi artikli 1 lõikeid 1 ja 2 Burgenlandi, Kärnteni, Alam-Austria, Ülem-Austria ja Steiermarki liidumaal, — artiklit 5 Burgenlandi, Kärnteni, Alam-Austria, Ülem-Austria ja Steiermarki liidumaal, — artikli 6 lõiget 1 Ülem-Austria liidumaal, — artikli 7 lõiget 1 Kärnteni, Alam-Austria ja Ülem-Austria liidumaal, — direktiivi artikli 7 lõiget 4 järgmistes liidumaades ja järgmiste liikide puhul: — Kärnteni liidumaal metsise, tedre, laugu, metskurvitsa, kaelustuvi ja kaelusturteltuvi puhul, — Alam-Austria liidumaal metsise, tedre ja metskurvitsa puhul, — Ülem-Austria liidumaal metsise, tedre ja metskurvitsa puhul, — Salzburgi liidumaal metsise, tedre ja metskurvitsa puhul, — Steiermarki liidumaal metsise, tedre ja metskurvitsa puhul, — Tirooli liidumaal metsise ja tedre puhul, — Vorarlbergi liidumaal tedre puhul — ja Viini liidumaal metskurvitsa puhul; — artiklit 8 Alam-Austria liidumaal; — artiklit 9 Burgenlandi, Alam-Austria, Ülem-Austria, Salzburgi, Tirooli ja Steiermarki liidumaal; — artiklit 11 Alam-Austria liidumaal. 2. Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata. 3. Mõista kohtukulud välja Austria Vabariigilt.

( 1 ) Algkeel: saksa.

( 2 ) EÜT L 103, lk 1; ELT eriväljaanne 15/01, lk 98, muudetud 29. juuli 1997. aasta direktiiviga 97/49/EÜ (EÜT L 223, lk 9; ELT eriväljaanne 15/03, lk 344).

( 3 ) 8. juuli 1987. aasta otsus kohtuasjas 247/85: komisjon vs. Belgia (vastavus) (EKL 1987, lk 3029, punkt 18 jj).

( 4 ) Vt allpool punkt 121 jj.

( 5 ) 10. mai 2001. aasta otsus kohtuasjas C-144/99: komisjon vs. Madalmaad (EKL 2001, lk I-3541, punkt 21) ja 19. septembri 1996. aasta otsus kohtuasjas C-236/95: komisjon vs. Kreeka (EKL 1996, lk I-4459, punkt 12 jj), samuti keskkonna valdkonnast kohtujurist Stix-Hackl’i 14. jaanuari 2003. aasta ettepanek kohtuasjas C-233/00: komisjon vs. Prantsusmaa, milles otsus tehti 26. juunil 2003 (EKL 2003, lk I-6625, ettepaneku punkt 73).

( 6 ) 13. märtsi 1997. aasta otsus kohtuasjas C-197/96: komisjon vs. Prantsusmaa (EKL 1997, lk I-1489, punkt 14); 9. märtsi 2000. aasta otsus kohtuasjas C-358/98: komisjon vs. Itaalia (EKL 2000, lk I-1255, punkt 17); 7. märtsi 2002. aasta otsus kohtuasjas C-145/99: komisjon vs. Itaalia (EKL 2002, lk I-2235, punkt 30) ja 10. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas C-33/03: komisjon vs. Ühendkuningriik (EKL 2005, lk I-1865, punkt 25).

( 7 ) 8. juuli 1987. aasta otsus kohtuasjas 262/85: komisjon vs. Itaalia (vastavus) (EKL 1987, lk 3073, punkt 39) ja 7. detsembri 2000. aasta otsus kohtuasjas C-38/99: komisjon vs. Prantsusmaa (jahiajad) (EKL 2000, lk I-10941, punkt 53).

( 8 ) Eespool 3. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Belgia (vastavus), punkt 21 jj.

( 9 ) Nimetatud sätted on ära toodud eespool punktis 8.

( 10 ) Kuldnokka puudutavate sätete kooskõla kohta linnudirektiivi artikliga 9 vt allpool punkt 121 jj.

( 11 ) Vt eespool punkt 6.

( 12 ) Sarnase rikkumise kohta Burgenlandi liidumaal vt eespool punkt 21.

( 13 ) Vt minu 14. septembri 2006. aasta ettepanek kohtuasjas C-235/04: komisjon vs. Hispaania (IBA nimekiri), milles otsus tehti 28. juunil 2007 (EKL 2007, lk I-5415, ettepaneku punkt 94 jj).

( 14 ) Vt sarnaste rikkumiste kohta Burgenlandi liidumaal eespool punkt 21 ja Kärnteni liidumaal eespool punkt 31.

( 15 ) Austria Vabariik tõendab neid argumente Zentralstelle Österreichischer Landesjagdverbände (Austria liidumaade jahiseltside liit) teadusliku arvamusega metsise, tedre ja metskurvitsa kevadise jahi kohta (vasturepliigi III lisa), mis on dateeritud kuupäevaga 5. juuli 2005 ning mille sai seetõttu esimest korda esitada alles vasturepliigis ja mis ei ole seega hilinenud.

( 16 ) Võimalik, et komisjon tugineb oma hagiavalduses – ilma seda selgitamata – komisjoni ja ORNISe komitee uuringule „Key concepts of Article 7(4) of Directive 79/409/EEC. Period of reproduction and prenuptial migration of Annex II bird species in the EU”, september 2001, see on kättesaadav Interneti-aadressil http://ec.europa.eu/environment/nature/nature_conservation/focus_wild_birds/species_birds_directive/index_en.htm#reprod. Komisjon nimetab siiski mõne linnuliigi sellest uuringust erinevad jahikeeluajad (nt metskurvitsa, turteltuvi, kaelustuvi ja kaelusturteltuvi puhul).

( 17 ) 17. jaanuari 1991. aasta otsus kohtuasjas C-157/89: komisjon vs. Itaalia (jahiajad) (EKL 1991, lk I-57, punkt 15).

( 18 ) Eespool 17. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Itaalia (jahiajad), punkt 14, ja 19. jaanuari 1994. aasta otsus kohtuasjas C-435/92: Association pour la protection des animaux sauvages jt (EKL 1994, lk I-67, punkt 9).

( 19 ) Andmed on pärit dokumendist „Period of Reproduction and prenuptial Migration of Annex II Bird Species in the EU”, lk 121 ja 124, mis on kättesaadav Interneti-aadressil http://ec.europa.eu/environment/nature/nature_conservation/focus_wild_birds/species_birds_directive/pdf/25-31_en.pdf, ja lk 201, …/50-55_en.pdf.

( 20 ) Eespool 15. joonealuses märkuses viidatud arvamus, lk 5 (vasturepliik lk 65).

( 21 ) Vt eespool 17. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Itaalia (jahiajad), punkt 14, ja eespool 18. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Association pour la protection des animaux sauvages jt, punkt 10.

( 22 ) 16. oktoobri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-182/02: Ligue pour la protection des oiseaux jt (EKL 2003, lk I-12105, punktid 9–11) ja 9. juuni 2005. aasta otsus kohtuasjas C-135/04: komisjon vs. Hispaania (contrapasa) (EKL 2005, lk I-5261, punkt 17).

( 23 ) 8. juuni 2006. aasta otsus kohtuasjas C-60/05: WWF Italia jt (EKL 2006, lk I-5083, punkt 34). Vt ka 15. detsembri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-344/03: komisjon vs. Soome (veelindude kevadine jaht) (EKL 2005, lk I-11033, punktid 36, 39, 42 ja 60).

( 24 ) Seda esmapilgul teisiti kõlavat 27. aprilli 1988. aasta otsust kohtuasjas 252/85: komisjon vs. Prantsusmaa (vastavus) (EKL 1988, lk 2243, punkt 30) tuleb mõista nii, et komisjon ei saanud seada kahtluse alla kostjaks oleva liikmesriigi loogilist argumenti õigustatuse kohta.

( 25 ) Eespool 7. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Itaalia (vastavus), punkt 7; 9. detsembri 2004. aasta otsus kohtuasjas C-79/03: komisjon vs. Hispaania (parany) (EKL 2004, lk I-11619, punkt 24) ja eespool 23. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Soome (veelindude kevadine jaht), punkt 31.

( 26 ) Vt selle kohta ka eespool 23. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Soome (veelindude kevadine jaht), punktid 35, 38 ja 40.

( 27 ) Metsise ja tedre suhtes kohaldatakse linnudirektiivi artikli 4 lõiget 1, sest need on loetletud I lisas, seevastu metskurvitsa kui rändlinnu suhtes kohaldatakse artikli 4 lõiget 2.

( 28 ) Kohustuste kohta väljaspool lindude erikaitsealasid vt minu 14. septembri 2006. aasta ettepanek kohtuasjas C-418/04: komisjon vs. Iirimaa, milles otsus tehti 13. detsembril 2007 (EKL 2007, lk I-10947, ettepaneku punkt 92 jj).

( 29 ) Eespool 22. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Ligue pour la protection des oiseaux jt, punkt 16; eespool 22. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Hispaania (contrapasa), punkt 19, ja eespool 23. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Soome (veelindude kevadine jaht), punkt 33.

( 30 ) Eespool 23. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Soome (veelindude kevadine jaht), punktid 35 ja 37.

( 31 ) Eespool 23. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Soome (veelindude kevadine jaht), punkt 41.

( 32 ) Eespool 23. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Soome (veelindude kevadine jaht), punkt 43 jj.

( 33 ) Eespool 15. joonealuses märkuses viidatud arvamus, lk 2 (kostja vastus, lk 62).

( 34 ) Kostja vastuse 8. lisas, lk 2 (kostja vastus, lk 80), märgitakse, et sügisene jaht on vaieldamatult ühenduse õigusega kooskõlas.

( 35 ) Eespool 23. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus WWF Italia jt, punkt 29.

( 36 ) Eespool 23. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus WWF Italia jt, punkt 36.

( 37 ) 27. aprilli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-441/02: komisjon vs. Saksamaa (EKL 2006, lk I-3449, punktid 59 ja 60) ja 9. novembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-365/97: komisjon vs. Itaalia (EKL 1999, lk I-7773, punkt 23).

( 38 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 68.

( 39 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 79.

( 40 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 68.

( 41 ) Linnudirektiivi artiklis 6 sätestatud liike puudutava kauplemiskeelu kohta vt ka eespool 3. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs.Belgia (vastavus), punktid 6 ja 7, ja 8. veebruari 1996. aasta otsus kohtuasjas C-149/94: Vergy (EKL 1996, lk I-299, punkt 8 jj ja punktid 12 ja 13).

( 42 ) Eespool 41. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Vergy, punktid 12 ja 13.

( 43 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 79.

( 44 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 91 jj.

( 45 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 68.

( 46 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 79.

( 47 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 79.

( 48 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 79.

( 49 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 68.

( 50 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 15.

( 51 ) 13. oktoobri 1987. aasta otsus kohtuasjas 236/85: komisjon vs. Madalmaad (vastavus I) (EKL 1987, lk 3989, punktid 27 ja 28).

( 52 ) 15. märtsi 1990. aasta otsus kohtuasjas 339/87: komisjon vs. Madalmaad (vastavus II) (EKL 1990, lk I-851, punkt 22).

( 53 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 59.

( 54 ) 7. märtsi 1996. aasta otsus kohtuasjas C-118/94: Associazione italiana per il WWF jt (EKL 1996, lk I-1223, punkt 21) ja eespool 7. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Itaalia (vastavus), punkt 7.

( 55 ) Nimetatud sätted on ära toodud eespool punktis 8.

( 56 ) Nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT L 2006, lk 7; ELT eriväljaanne 15/02, lk 102).

( 57 ) Elupaikade direktiivi artikli 12 ja sellele järgnevate artiklite suhte kohta artikliga 16, mis vastab linnudirektiivi artikli 5 ja sellele järgnevate artiklite suhtele artikliga 9, vt 20. oktoobri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-6/04: komisjon vs. Ühendkuningriik (vastavus) (EKL 2005, lk I-9017, punkt 112).

( 58 ) Eespool 7. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus komisjon vs. Itaalia (vastavus), punkt 9.

( 59 ) Eespool 23. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus WWF Italia jt, punkt 24.

( 60 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 15.

( 61 ) Tahtluse mõiste kohta elupaikade direktiivi tähenduses vt 18. mai 2006. aasta otsus kohtuasjas C-221/04: komisjon vs. Hispaania (silmuspüünistega jahipidamine) (EKL 2006, lk I-4515, punkt 71).

( 62 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 15.