ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (neljas koda) 14. juuli 2022. aasta otsus (Högsta domstoleni eelotsusetaotlus – Rootsi) – CC versus VO

(Kohtuasi C-572/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Kohtualluvus ning kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega - Vanemlik vastutus - Määrus (EÜ) nr 2201/2003 - Artikli 8 lõige 1 ja artikli 61 punkt a - Üldine kohtualluvus - Perpetuatio fori põhimõte - Lapse hariliku viibimiskoha üleviimine kohtumenetluse ajal Euroopa Liidu liikmesriigist kolmandasse riiki, mis on Haagi 1996. aasta konventsiooni osalisriik)

(2022/C 359/12)

Kohtumenetluse keel: rootsi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Högsta domstolen (Rootsi kõrgeim kohus)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: CC

Vastustaja: VO

Resolutsioon

Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000, artikli 8 lõiget 1 koostoimes selle määruse artikli 61 punktiga a tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi kohus, kes lahendab vanemlikku vastutust puudutavat kohtuasja, ei säilita artikli 8 lõike 1 alusel saadud kohtualluvust selle vaidluse lahendamiseks, kui lapse harilik viibimiskoht on menetluse käigus õiguspäraselt üle viidud sellisesse kolmandasse riiki, mis on Haagis 19. oktoobril 1996. aastal sõlmitud vanemliku vastutuse ja lastekaitsemeetmetega seotud kohtualluvust, kohaldatavat seadust, tunnustamist, kohtuotsuste täitmist ja koostööd käsitleva konventsiooni osalisriik.

(1) ELT C 481, 29.11.2021.
5.

Direktiivi 89/665 (muudetud direktiiviga 2014/23) artikli 2 lõiget 1 tuleb Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 47 arvestades tõlgendada järgmiselt: — sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis panevad kohtule, kellele on esitatud ajutiste meetmete võtmise taotlus, mille eesmärk on takistada hankijal sõlmida hankelepinguid, kohustuse teha enne selle taotluse läbivaatamist üksnes selleks, et arvutada välja kindlasummaline kohtulõiv – mille õigussubjekt peab tingimata tasuma, sest vastasel juhul jäetakse see taotlus just sel põhjusel rahuldamata –, kindlaks hankemenetluse liik, hankelepingu (eeldatav) maksumus ja eraldi vaidlustatavate otsuste arv ning vajaduse korral teha kindlaks teatud hankemenetluse osad, kui hankija on korraldanud väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetluse ja kui seda menetlust puudutava otsuse peale kaebuse esitamise ajaks ei ole lepingu sõlmimise teadet veel avaldatud; — sellega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis panevad kohtule, kellele on esitatud kaebus, millega palutakse tühistada hankija eraldi vaidlustatav otsus, kohustuse teha enne selle kaebuse läbivaatamist kindlaks hankemenetluse liik, hankelepingu (eeldatav) maksumus ja eraldi vaidlustatavate otsuste arv ning vajaduse korral teha kindlaks teatud hankemenetluse osad üksnes selleks, et arvutada välja kindlasummaline kohtulõiv, mille õigussubjekt peab tingimata tasuma, sest vastasel juhul jäetakse see taotlus just sel põhjusel rahuldamata.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 14. juuli 2022. aasta otsus (College van Beroep voor het bedrijfsleveni eelotsusetaotlus – Madalmaad) – Sense Visuele Communicatie en Handel vof (tegutseb ka nime De Scharrelderij all) versus Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

(Kohtuasi C-36/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Ühine põllumajanduspoliitika - Määrus (EL) nr 1307/2013 - Otsetoetuskavad - Ühiseeskirjad - Artikli 30 lõige 6 ja artikli 50 lõige 2 - Noortele põllumajandustootjatele riiklikust reservist toetusõiguste eraldamise taotlus - Liikmesriigi haldusasutus, kes andis ebaõiget teavet isiku kvalifitseerimise kohta „nooreks põllumajandustootjaks“ - Õiguspärase ootuse kaitse põhimõte - Kahju hüvitamise hagi, mis põhineb riigisiseses õiguses ette nähtud õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte rikkumisel)

(2022/C 340/12)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

College van Beroep voor het bedrijfsleven

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Sense Visuele Communicatie en Handel vof (tegutseb ka nime De Scharrelderij all)

Kostja: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

Resolutsioon

Liidu õigust ja eelkõige õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, kui õigussubjektile makstakse riigisiseses õiguses tunnustatud õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte alusel ja üksnes selle õiguse alusel hüvitist kahju eest, mille on põhjustanud liikmesriigi asutuse antud väär tõlgendus liidu õiguse konkreetse sätte kohta, tingimusel, et hüvitis ei ole samaväärne liidu õigusega vastuolus oleva eelise andmisega, ei koorma Euroopa Liidu eelarvet ega too kaasa konkurentsimoonutusi liikmesriikide vahel.

(1) ELT C 128, 12.4.2021.
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 7. juuli 2022. aasta otsus (Korkein oikeuse eelotsusetaotlus – Soome) – Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia versus Koninklijke Philips N.V.

(Kohtuasi C-264/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 85/374/EMÜ - Tootevastutus - Artikli 3 lõige 1 - Mõiste „tootja“ - Iga isik, kes tootel oma nime, kaubamärki või muud selgesti eristatavat tunnust kasutades või kasutada lubades esineb selle tootjana)

(2022/C 318/22)

Kohtumenetluse keel: soome

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Korkein oikeus

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia

Vastustaja: Koninklijke Philips N.V.

Resolutsioon

Nõukogu 25. juuli 1985. aasta direktiivi 85/374/EMÜ liikmesriikide tootevastutust käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. mai 1999. aasta direktiiviga 1999/34/EÜ, artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selles sättes kasutatud mõiste „tootja“ ei eelda, et isik, kes on tootel kasutanud või on lubanud tootel kasutada oma nime, kaubamärki või muud selgesti eristatavat tunnust, esineb toote tootjana ka muul viisil.

(1) ELT C 278, 12.7.2021.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/18/EÜ geneetiliselt muundatud organismide tahtliku keskkonda viimise kohta ja nõukogu direktiivi 90/220/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. septembri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1829/2003, artiklit 26a koostoimes selle määrusega ja komisjoni 13. juuli 2010. aasta soovitusega suuniste kohta samaaegse viljelemise riiklike meetmete väljatöötamiseks, et vältida GMOde tahtmatut sattumist tavapärastesse ja mahepõllunduskultuuridesse, tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus riigisisene meede, mis geneetiliselt muundatud organismide tahtmatu sattumise vältimiseks teistesse toodetesse keelab kasvatada selle liikmesriigi ühe maakonna territooriumil geneetiliselt muundatud organisme, mis on lubatud määruse nr 1829/2003 alusel, tingimusel et see meede võimaldab saavutada eesmärki tagada tootjatele ja tarbijatele valikuvõimalus geneetiliselt muundatud organismidest saadud toodete ja mahepõllundus- või tavapäraste kultuuride vahel ning et arvestades nende kultuuride eripärasid kõnealusel territooriumil, on selline meede eesmärgi saavutamiseks vajalik ja proportsionaalne.
2.

Liidu õiguse esimuse põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et see kohustab vahistamismääruse teinud õigusasutust tõlgendama riigisisest õigust võimalikult suures ulatuses kooskõlas raamotsusega 2002/584 (muudetud raamotsusega 2009/299), et see võimaldaks tagada raamotsuse eesmärgile vastava tulemuse, ja selle raamotsusega on vastuolus, kui riigisisese õiguse järgi peab see õigusasutus edastama Euroopa vahistamismääruse subjektiks olevale isikule enne tema üleandmist vahistamismääruse teinud liikmesriigi õigusasutustele tema vahistamist puudutava riigisisese otsuse ja teabe selle otsuse peale kaebuse esitamise võimaluste kohta.
C 318/5

ET

Euroopa Kohtu (neljas koda) 7. juuli 2022. aasta otsus (Bezirksgericht Bleiburgi eelotsusetaotlus – Austria) – LKW WALTER Internationale Transportorganisation AG versus CB, DF, GH

(Kohtuasi C-7/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Dokumentide kättetoimetamine - Määrus (EÜ) nr 1393/2007 - Artikli 8 lõige 1 - Ühenädalane tähtaeg dokumendi vastuvõtmisest keeldumise õiguse kasutamiseks - Ühes liikmesriigis tehtud ja teises liikmesriigis ainult esimese liikmesriigi keeles kätte toimetatud sundtäitmismäärus - Esimese liikmesriigi õigusnormid, milles on ette nähtud kaheksapäevane tähtaeg sellele määrusele vastuväite esitamiseks - Vastuväite esitamise tähtaeg, mis hakkab kulgema samal ajal kui tähtaeg dokumendi vastuvõtmisest keeldumise õiguse kasutamiseks - Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47 - Õigus tõhusale õiguskaitsevahendile)

(2022/C 318/06)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bezirksgericht Bleiburg

Põhikohtuasja pooled

Hageja: LKW WALTER Internationale Transportorganisation AG

Kostjad: CB, DF, GH

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1393/2007 kohtu- ja kohtuväliste dokumentide liikmesriikides kättetoimetamise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades („dokumentide kättetoimetamine“), millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1348/2000, artikli 8 lõiget 1 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47

tuleb tõlgendada nii, et:

sellega on vastuolus kättetoimetatava dokumendi koostanud ametiasutuse liikmesriigi õigusnormid, milles on ette nähtud, et viidatud artikli 8 lõikes 1 sätestatud ühenädalase tähtaja, mille jooksul dokumendi adressaat võib keelduda selle vastuvõtmisest ühel nimetatud sättes ette nähtud põhjustel, algus langeb kokku liikmesriigis selle dokumendi peale kaebuse esitamiseks ette nähtud tähtaja algusega.

(1) ELT C 88, 15.3.2021.
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 7. juuli 2022. aasta otsus (Consiglio di Stato eelotsusetaotlus – Itaalia) – F. Hoffmann-La Roche Ltd, Novartis AG, Novartis Farma SpA, Roche SpA versus Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

(Kohtuasi C-261/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik - Liikmesriikide kohustus näha ette tulemusliku õiguskaitse tagamiseks vajalik kaebeõigus liidu õigusega hõlmatud valdkondades - ELTL artikkel 267 - Eelotsusetaotluse esitanud kohtu kohustus tagada Euroopa Kohtu antud liidu õiguse tõlgenduse täielik mõju - Euroopa Liidu põhiõiguste harta - Artikkel 47 - Õigus pöörduda sõltumatusse ja erapooletusse seaduse alusel moodustatud kohtusse - Sellise liikmesriigi kohtu otsus, kes lahendab asja viimase astmena pärast Euroopa Kohtu eelotsust - Selle kohtuotsuse väidetav vastuolu Euroopa Kohtu antud liidu õiguse tõlgendusega - Riigisisesed õigusnormid, mis ei võimalda esitada selle kohtuotsuse suhtes teistmisavaldust)

(2022/C 318/21)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellandid: F. Hoffmann-La Roche Ltd, Novartis AG, Novartis Farma SpA, Roche SpA

Vastustaja: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

Menetluses osalesid: Società Oftalmologica Italiana (SOI) – Associazione Medici Oculisti Italiani (AMOI), Regione Emilia-Romagna, Regione Lombardia, Altroconsumo, Novartis Farma SpA, Roche SpA, Novartis AG, F. Hoffmann-La Roche Ltd, Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds), Coordinamento delle associazioni per la tutela dell’ambiente e dei diritti degli utenti e consumatori (Codacons), Ministero della Salute – Agenzia Italiana del Farmaco

Resolutsioon

ELL artikli 4 lõiget 3 ja artikli 19 lõiget 1 ning ELTL artiklit 267 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi menetlusõiguse normid, millega on järgitud võrdväärsuse põhimõtet ning mille tagajärjeks on see, et kui selle liikmesriigi kõrgeim halduskohus teeb lahendi vaidluses, mille raames ta pöördus Euroopa Kohtusse eelotsusetaotlusega artikli 267 alusel, ei saa selle vaidluse pooled taotleda selle liikmesriigi kohtu lahendi teistmist põhjendusel, et see kohus eiras liidu õiguse tõlgendust, mille Euroopa Kohus on sellele eelotsusetaotlusele vastates andnud.

(1) ELT C 263, 5.7.2021.
C 318/8

ET

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 30. juuni 2022. aasta otsus (Tallinna Halduskohtu eelotsusetaotlus – Eesti) – Aktsiaselts M.V.WOOL versus Põllumajandus- ja Toiduamet

(Kohtuasi C-51/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Toidualased õigusnormid - Määrus (EÜ) nr 2073/2005 - Toiduainete mikrobioloogilised kriteeriumid - Artikli 3 lõige 1 - Toidukäitlejate kohustused - I lisa - I peatüki punkt 1.2 - Listeria monocytogenes’i esinemise piirmäärad kalatoodetes enne ja pärast nende turuleviimist - Määrus (EÜ) nr 178/2002 - Artikli 14 lõige 8 - Ametlik kontroll toote üle selle turuleviimise staadiumis - Ulatus)

(2022/C 318/09)

Kohtumenetluse keel: eesti

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tallinna Halduskohus

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Aktsiaselts M.V.WOOL

Vastustaja: Põllumajandus- ja Toiduamet

Resolutsioon

Komisjoni 15. novembri 2005. aasta määruse (EÜ) nr 2073/2005 toiduainete mikrobioloogiliste kriteeriumide kohta, mida on muudetud komisjoni 7. veebruari 2019. aasta määrusega (EL) 2019/229, artikli 3 lõiget 1 koostoimes I lisa 1. peatüki punktiga 1.2 tuleb tõlgendada nii, et kui valmistaja ei ole suutnud pädevale asutusele piisavalt tõendada, et toiduained ei ületa kogu oma kõlblikkusaja jooksul Listeria monocytogenes’i esinemise osas piirmäära 100 kolooniat moodustavat ühikut grammi kohta (cfu/g), siis ei kuulu kõlblikkusaja jooksul turule viidud toiduainete suhtes kohaldamisele nimetatud määruse I lisa punktis 1.2 ette nähtud piirmäär, mille järgi Listeria monocytogenes’i ei ole avastatud 25 grammis asjasse puutuvas tootes.

(1) ELT C 128, 12.4.2021.
2.

ELTL artikleid 45 ja 49 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt on soovitud ennetähtaegse vanaduspensioni määramise tingimuseks see, et isik loobub advokaadina tegutsemisest, ilma et eeskätt võetaks arvesse liikmesriiki, milles isik vastaval kutsealal tegutseb.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 15. septembri 2022. aasta otsus (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas eelotsusetaotlus – Leedu) – UAB „HA.EN.“versus Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

(Kohtuasi C-227/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus - Kinnisasja võõrandamine ühelt maksukohustuslaselt teisele - Võõrandaja, kelle suhtes on algatatud maksejõuetusmenetlus - Liikmesriigi halduspraktika, mis seisneb omandajale mahaarvamisõiguse andmisest keeldumises põhjusel, et ta teadis või oleks pidanud teadma, et võõrandajal on raskusi tasumisele kuuluva käibemaksu tasumisel - Pettus ja õiguse kuritarvitamine - Tingimused)

(2022/C 418/11)

Kohtumenetluse keel: leedu

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: UAB „HA.EN.“

Vastustaja: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 168 punkti a tuleb koostoimes neutraalse maksustamise põhimõttega

tõlgendada nii, et

sellega on vastuolus liikmesriigi halduspraktika, mille kohaselt kinnisasja võõrandamise korral ühelt maksukohustuslaselt teisele keeldutakse andmast omandajale õigust sisendkäibemaksu maha arvata üksnes põhjusel, et viimane teadis või oleks pidanud teadma, et võõrandaja oli finantsraskustes või maksejõuetu ning see asjaolu võis kaasa tuua selle, et viimane ei maksa või ei ole võimeline riigikassasse käibemaksu maksma.

(1) ELT C 242, 21.6.2021.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (muudetud komisjoni 18. detsembri 2017. aasta delegeeritud määrusega (EL) 2017/2365) artikli 57 lõike 4 esimese lõigu punkti d koostoimes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/25/EL, milles käsitletakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate üksuste hankelepingute sõlmimist ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2004/17/EÜ (muudetud komisjoni 18. detsembri 2017. aasta delegeeritud määrusega (EL) 2017/2364), artikli 80 lõike 1 kolmanda lõiguga tuleb tõlgendada nii, et nimetatud artikli 57 lõike 4 esimese lõigu punktis d ette nähtud fakultatiivne hankemenetlusest kõrvalejätmise alus puudutab juhtumeid, milles on piisavalt usaldusväärseid andmeid järeldamaks, et ettevõtjad on sõlminud ELTL artiklis 101 keelatud kokkuleppe, kuid see alus ei piirdu üksnes viimati nimetatud artiklis nimetatud kokkulepetega.
C 418/6

ET

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 15. septembri 2022. aasta otsus (Supreme Court’i eelotsusetaotlus – Iirimaa) – SRS, AA versus Minister for Justice and Equality

(Kohtuasi C-22/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 2004/38/EÜ - Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigus liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil - Artikli 3 lõike 2 esimese lõigu punkt a - Mõiste „muud pereliikmed, kes on esmase elamisõigusega liidu kodaniku leibkonna liikmed“ - Hindamiskriteeriumid)

(2022/C 418/08)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Supreme Court

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: SRS, AA

Vastustaja: Minister for Justice and Equality

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ, artikli 3 lõike 2 esimese lõigu punkti a

tuleb tõlgendada järgmiselt:

sättes kasutatud mõiste „muu pereliige, kes on esmase elamisõigusega liidu kodaniku leibkonna liige“ tähistab isikuid, kellel on selle kodanikuga sõltuvussuhe, mis põhineb tihedatel ja püsivatel isiklikel sidemetel, mis on loodud samas majapidamises ühise koduse elu raames, mis läheb kaugemale pelgast ajutisest koos elamisest mugavuse kaalutlustel.

(1) ELT C 138, 19.4.2021.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 1. augusti 2022. aasta otsus (Corte d’appello di Venezia eelotsusetaotlus – Itaalia) – Agecontrol SpA versus ZR, Lidl Italia Srl

(Kohtuasi C-319/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Põllumajandus - Ühine turukorraldus - Määrus (EÜ) nr 1234/2007 - Värske pakendatud puu- ja köögivili - Rakendusmäärus (EL) nr 543/2011 - Vastavuskontroll - Transport sama turustusettevõtja müügikohta - Saatedokument - Päritoluriigi märkimine)

(2022/C 408/22)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte d’appello di Venezia

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Agecontrol SpA

Vastustajad: ZR, Lidl Italia Srl

Resolutsioon

Komisjoni 7. juuni 2011. aasta rakendusmääruse (EL) nr 543/2011, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses puu- ja köögiviljasektori ning töödeldud puu- ja köögivilja sektoriga, artikli 5 lõiget 4 koostoimes selle määruse artikliga 8 ning nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus), mida on muudetud nõukogu 14. aprilli 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 361/2008, artiklitega 113 ja 113a tuleb tõlgendada nii, et puu- ja köögiviljasektori toodete turustamisstandarditele vastavuse kontroll ei nõua, et nende toodete valdajal oleks igas turustamisetapis esitada saatedokument. Kui aga valdajal on selline dokument esitada, peab kõigil turustusetappidel selles olema märgitud toodete kirjeldus ja päritoluriik olenemata sellest, et rakendusmääruses nr 543/2011 nõutud välised märgised on nähtavalt ja kustutamatul viisil esitatud toodete pakendi küljel, saatelehel, mis on neid vedavas transpordivahendis asetatud nähtavasse kohta, ning toodete tarnija väljastatud arvel.

(1) ELT C 310, 2.8.2021.
2)

Direktiivi 2013/33 artikli 20 lõikeid 4 ja 5 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui rahvusvahelise kaitse taotlejale, kes on käitunud väga vägivaldselt avaliku võimu kandjate suhtes, määratakse karistus, mis seisneb materiaalsete vastuvõtutingimuste tühistamises selle direktiivi artikli 2 punktide f ja g tähenduses seoses majutuse, toidu või riietusega, ulatuses, milles selle mõjul ei pruugiks taotlejal võimalik olla rahuldada oma kõige esmasemaid vajadusi. Muude karistuste määramisel nimetatud artikli 20 lõike 4 alusel tuleb igal juhul arvestada selle artikli lõikes 5 sätestatud tingimustega, sealhulgas nendega, mis puudutavad proportsionaalsuse põhimõtte järgimist ja inimväärikuse austamist.
C 408/19

ET

Euroopa Kohtu (esimene koda) 1. augusti 2022. aasta otsus (Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourgi eelotsusetaotlus – Luksemburg) – État luxembourgeois, Administration de l’enregistrement, des domaines et de la TVA versus Navitours Sàrl

(Kohtuasi C-294/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Käibemaks - Kuues direktiiv 77/388/EMÜ - Artikli 2 punkt 1 - Kohaldamisala - Maksustatavad tehingud - Artikli 9 lõike 2 punkt b) - Veoteenuste osutamise koht - Kruiisireisid Moselil - kondomiiniumi staatusega jõgi)

(2022/C 408/21)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: État luxembourgeois, Administration de l’enregistrement, des domaines et de la TVA

Vastustaja: Navitours Sàrl

Resolutsioon

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (muudetud nõukogu 16. detsembri 1991. aasta direktiiviga 91/680/EMÜ) artikli 2 punkti 1 ja artikli 9 lõike 2 punkti b

tuleb tõlgendada nii, et:

liikmesriigil tuleb maksustada selles liikmesriigis asuva teenuseosutaja poolt kruiisireisi teenuste osutamine riigi territooriumi selles osas, mis tema ja teise liikmesriigi vahel sõlmitud rahvusvahelise lepingu kohaselt moodustab nende liikmesriikide jagatud valitsemisega hõlmatud ühise territooriumi ja mille suhtes ei kohaldata ühtegi liidu õiguses sätestatud erandit, tingimusel, et neid teenuseid ei ole teine liikmesriik juba maksustanud. Asjaolu, et üks liikmesriik neid teenuseid maksustab, takistab teisel liikmesriigil neid omakorda maksustada, kuid ei piira nende kahe liikmesriigi võimalust korraldada sellel territooriumil osutatud teenuste maksustamine muul viisil, eelkõige kokkuleppe teel, tingimusel, et välditakse tulu maksustamata jätmist või topeltmaksustamist.

(1) ELT C 191, 10.5.2022.
2.

Direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 2 punkti b ja võrdse kohtlemise põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis annavad kollektiivse esindamise organisatsioonide asutatud ja nende järelevalve all olevale juriidilisele isikule, kellele on usaldatud isiklikuks tarbeks reprodutseerimise tasu maksmisest vabastamise ja tagasimaksete haldamine, õiguse taotleda juurdepääsu teabele, mis on vajalik talle antud järelevalvevolituste teostamiseks, ilma et tema vastu oleks võimalik tugineda eelkõige riigisiseses õiguses sätestatud raamatupidamissaladusele, kusjuures kõnealune juriidiline isik on kohustatud hoidma saadud teavet konfidentsiaalsena.