Kuigi arvestades pädevuse jaotumist eelotsusemenetluses, on siseriiklik kohus see, kes määratleb Euroopa Kohtule esitatavate küsimuste eseme, peab Euroopa Kohus erandjuhtudel oma pädevuse hindamiseks kindlaks tegema, millistel asjaoludel siseriiklik kohus talle eelotsusetaotluse esitas. Sellise juhuga on tegemist siis, kui Euroopa Kohtule esitatud küsimus on puhtalt hüpoteetiline nagu siis, kui prokuratuur on algatanud siseriiklikus kohtus kriminaalmenetluse ja eelotsuse küsimusega soovitakse teada saada, millised tagajärjed on niisuguse kriminaalmenetluse puudumisel.

Teo määratlemine määruse nr 1697/79 impordi- või eksporditollimaksude maksmist nõudvale tolliprotseduurile suunatud kauba eest tasumata jäänud impordi- või eksporditollimaksude tollivormistusjärgse sissenõudmise kohta artikli 3 esimese lõigu tähenduses „toiminguna, mille alusel võib algatada kriminaalmenetluse”, on sellise tolliasutuse pädevuses, kes peab kindlaks määrama asjaomase impordi- või eksporditollimaksu täpse summa. Esiteks tuleneb otseselt selle sätte sõnastusest, et asutused, kes on pädevad määratlema teo „toiminguna, mille alusel võib algatada kriminaalmenetluse”, on need samad asutused, kellel sellise teo toimepanemise tõttu ei ole võimalik sisse nõuda tasumisele kuuluvat tollimaksu ja kes seetõttu kavatsevad need tollimaksud sisse nõuda tollivormistusjärgselt. Nagu näeb ette määruse nr 1697/79 artikli 2 lõige 1, on vaieldamatu, et asjaomase tollimaksu summa määrab kindlaks ja selle nõuab sisse liikmesriigi toll. Teiseks ei viita määruse nr 1697/79 artikli 3 esimene lõik kriminaalmenetluses tehtud süüdimõistvale kohtuotsusele ega mingile kriminaalmenetluse alustamisele, vaid viitab ühetähenduslikult sellise teo toimepanemisele, mille alusel võib algatada kriminaalmenetluse. See säte ei näe tasumata tollimaksu sissenõudmise algatamise tähtaja möödumise osas ette, et liikmesriigi eeluurimisasutused peavad olema tegelikult alustanud kriminaalmenetluse ja et teo toimepanijad peavad olema süüdi mõistetud, ning ei näe a fortiori ette, et selle menetluse algatamise tähtaeg ei tohi olla möödunud.

Seda järeldust ei kõiguta argumendid seoses õiguskindluse põhimõtte ja süütuse presumptsiooniga nende isikute puhul, kes on kohustatud asjaomase tollimaksu tasuma. Tolli poolt teo määratlemine „toiminguna, mille alusel võib algatada kriminaalmenetluse” ei kujuta endast tegelikku kuriteo toimepanemise tuvastamist, vaid see toimub haldusmenetluses ja sellise menetluse huvides, mille ainus eesmärk on võimaldada asjaomastel ametiasutustel korrigeerida impordi- või eksporditollimaksude ebaõige või ebapiisav sissenõudmine. Selline määratlemine ei välista seda, et liikmesriikide kohtud võivad teostada kontrolli tolli otsuste üle, ning ei mõjuta neid tagajärgi, sh selle ametiasutuse poolt alusetult sissenõutud tollimaksu võimalikku tagasimaksmist, mis siseriikliku õiguse alusel võivad tuleneda nende kohtute otsustest ja eelkõige sellistest otsustest, millega otsustatakse kriminaalmenetluse alustamisest loobuda või millega mõistetakse kohtualune õigeks. Seega tuleb asjakohase ühenduse regulatsiooni puudumisel iga liikmesriigi sisemise õiguskorraga määrata kindlaks tingimused, mille kohaselt maksukohustuslane saab vaidlustada määruse nr 1697/79 artiklis 3 ette nähtud erandi kohaldamise seoses tasumata tollimaksu sissenõudmise algatamise tähtaja möödumisega ning nõuda, et kohtuotsusest tehakse asjakohased järeldused, kusjuures tingimused ei tohi olla ebasoodsamad kui need, mis on kehtestatud siseriiklikul õigusel põhinevatele analoogilistele hagidele ning need ei tohi muuta ühenduse õiguskorrast tulenevate õiguste teostamist praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks.

(vt punktid 22, 24–31 ja resolutiivosa)