ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Esimene väide, et komisjon jättis algatamata formaalse uurimismenetluse, asudes vääralt seisukohale, et vaidlustatud riigiabimeetme puhul ei ole kahtlust kokkusobivuses siseturuga. — Hagejad väidavad esiteks, et see riigiabimeede ei ole sobiv oma eesmärgi saavutamiseks, milleks on Madalmaade majanduse tõsiste häirete leevendamine, makstes püsikulude katmiseks hüvitust ettevõtjatele, kelle käive on COVID-19 puhangu ja valitsuse seepeale kehtestatud meetmete tõttu vähenenud 30 % võrra. Toetuse maksimaalne piirsumma ei sobi hagejate hinnangul selle riigiabimeetme eesmärgi saavutamiseks. Riigiabimeetmetega antakse suurtele ettevõtjatele maksimaalselt 600 000 eurot. Selline summa ei ole piisav Madalmaade majanduse tõsise häire hüvitamiseks, mis tagaks sellele, et ettevõtted saaksid majanduslikult hakkama. Eeskätt suurte ettevõtjate jaoks nagu hagejad, ei ole 600 000 eurot piisav, et leevendada tõhusalt COVID-19 puhangu tõttu tekkinud käibekaotust. — Teiseks leiavad hagejad, et riigiabimeede on ebaproportsionaalne. Praegune toetuskava läheb kaugemale sellest, mis on vajalik, et ennetada VKE likviidsusprobleemi ja toetada nende püsikulude katmist. Tegelikult võimaldab VKE-le antud ebaproportsionaalne summa olla neil konkurentsivõimelisemad, sest neid ei piira nende püsikulud. Peale selle ei ole toetust saanud VKE-l hagejatega sarnasel määral kohustust kujundada oma kapitali ümber (1), selleks et jääda konkurentsivõimeliseks. Hagejad saavad maksimaalse, 600 000 euro suuruse summa, et 33 hotelli töötaksid. VKE-l on samas õigus saada peaaegu sama suur summa, et lahendada väikese või keskmise suurusega hotelli likviidsuspuudujääke.
1.

Kostja heakskiidetud Saksa abikava „Bundesregelung Fixkostenhilfe 2020“ (föderaalne abikava püsikulude katmiseks 2020), ei ole sisuturuga kokkusobiv, sest see moonutab konkurentsi, ilma et see oleks käesoleval juhul erandkorras põhjendatud. Kostja tegi ilmselge hindamisvea, kui ta asus seisukohale, et abikava, mille puhul on nõutav käibe vähenemine 30 % võrra terve ettevõtja ulatuses, on ELTL artikli 107 lõike 3 punkti b kohaselt siseturuga kooskõlas. Kui abikava raames võetakse aluseks ettevõtja kui tervik, jätab see toetuse saamise õiguseta sellise ettevõtte nagu hageja oma – millel on mitu tegevusvaldkonda, mida COVID-19 pandeemia on erineval määral puudutanud ja mille kohapeal tehtavad tehingud vähenesid sulgemise tõttu tunduvalt enam kui 30 % – ainult seetõttu, et teises tegevusvaldkonnas käive ei vähenenud ja erinevate tegevusvaldkondade käibe aritmeetilise keskmise arvutamisega ei saavutata 30 % lävendit. Need ettevõtjad ei saaks sellisel juhul – vastandina ainult ühe tegevusvaldkonnaga ettevõtjatele – olenevalt asjaoludest abi – või saaksid abi ainult väga väikeseks perioodiks abikõlblikust ajavahemikust – ja peaksid oma suletud tegevusvaldkonna katmata püsikulusid ristsubsideerima oma muude tegevusvaldkondade arvelt. See toob kaasa konkurentsi moonutamise nii võrreldes konkurentidega, kelle tegevusvaldkonda pandeemia on mõjutanud, kui ka konkurentidega, kelle tegevusvaldkonda pandeemia ei ole mõjutanud.
1.

Kostja heakskiidetud Saksa abikava „Bundesregelung Fixkostenhilfe 2020“ (föderaalne abikava püsikulude katmiseks 2020), ei ole sisuturuga kokkusobiv, sest see moonutab konkurentsi, ilma et see oleks käesoleval juhul erandkorras põhjendatud. Kostja tegi ilmselge hindamisvea, kui ta asus seisukohale, et abikava, mille puhul on nõutav käibe vähenemine 30 % võrra terve ettevõtja ulatuses, on ELTL artikli 107 lõike 3 punkti b kohaselt siseturuga kooskõlas. Kui abikava raames võetakse aluseks ettevõtja kui tervik, jätab see toetuse saamise õiguseta sellise ettevõtte nagu hageja oma – millel on mitu tegevusvaldkonda, mida COVID-19 pandeemia on erineval määral puudutanud ja mille kohapeal tehtavad tehingud vähenesid sulgemise tõttu tunduvalt enam kui 30 % – ainult seetõttu, et teises tegevusvaldkonnas käive ei vähenenud ja erinevate tegevusvaldkondade käibe aritmeetilise keskmise arvutamisega ei saavutata 30 % lävendit. Need ettevõtjad ei saaks sellisel juhul – vastandina ainult ühe tegevusvaldkonnaga ettevõtjatele – olenevalt asjaoludest abi ja peaksid oma suletud tegevusvaldkonna katmata püsikulusid ristsubsideerima oma muude tegevusvaldkondade arvelt. See toob kaasa konkurentsi moonutamise nii võrreldes konkurentidega, kelle tegevusvaldkonda COVID-19 on mõjutanud, kui ka konkurentidega, kelle tegevusvaldkonda COVID-19 ei ole mõjutanud.
1.

Esimene väide: et vaidlustatud rakendusotsus rikub määruse (EÜ) nr 507/2006 (1) artikli 2 punkte 1 ja 2. On teaduslikult tõendatud, et ülemaailmne paanika väidetavalt SARS-CoV-2 nakkusega seonduva suremuse tõttu on alusetu. Pealegi ei ole WHO ega EL nõuetekohaselt tuvastanud, et kriisiolukord oleks ohuks rahvatervisele.
—

muuta vaidlustatud otsust ja tuvastada, et hageja on tõendanud, et esineb kasutamise käigus omandatud eristusvõime;
1.

Esimene väide, et Egeuse merel on raskelt ja jätkuvalt rikutud põhiõigusi ja rahvusvahelise kaitse kohustusi seoses Frontexi tegevusega, mille tagajärjel oli tegevdirektor kohustatud selle tegevuse Euroopa piiri- ja rannikuvalvet käsitleva määruse artikli 46 kohaselt peatama või lõpetama. Hagejad väidavad, et kogutud tõenditest ilmneb, et Egeuse merel toimuvate piirikontrollioperatsioonidega seoses 2020. aasta märtsis kasutusele võetud „uus taktika“ on riigi (Kreeka) ja organisatsiooni (Frontex) poliitika, mis seisneb Euroopa Liidus varjupaika otsivate tsiviilelanike süstemaatilises ja laiaulatuslikus ründamises, rikkudes niiviisi muu hulgas õigust elule, kollektiivse väljasaatmise keeldu, tagasi- ja väljasaatmise lubamatuse põhimõtet ja varjupaigaõigust.
C 289/40

ET

21. mail 2021 esitatud hagi – Nowhere versus EUIPO – Junguo Ye (APE TEES)

(Kohtuasi T-281/21)

(2021/C 289/56)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Nowhere Co. Ltd (Tokyo, Jaapan) (esindaja: advokaat R. Kunze)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Junguo Ye (Elche, Hispaania)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: apellatsioonikoja menetluse teine pool

Vaidlusalune kaubamärk: musta ja pruuni värvi ELi kujutismärgi APE TEES registreerimise taotlus – registreerimistaotlus nr 14 319 578

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO teise apellatsioonikoja 10. veebruari 2021. aasta otsus asjas R 2474/2017-2

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista kulud, sh apellatsioonikoja ja tühistamisosakonna menetlusega seotud kulud välja EUIPO-lt.

Väide
–

Teine väide, et kuna kostja jõudis järeldusele, et värvides ja kipsmaterjalides, mis on ette nähtud kasutamiseks välitingimustes, biotsiidide kasutamise loa keelamiseks on nõutavad „eritingimused“, on kostja teinud ilmse hindamisvea ja ületanud oma pädevust.
1.

Esimene väide, et Euroopa Liit on kohustatud maksma lepingulise kahju hüvitamiseks teatavad summad maksmata jäänud viiviste eest. Hageja väidab, et 8. veebruaril 2016 maksis komisjon hagejale viivise summa, mis vastab nn garanteeritud tulule ajutiselt makselt, mille hageja tasus 10. veebruaril 2011. Hageja väidab, et nn garanteeritud tulu ei vasta talle viivisena võlgnetavatele summadele. Seega väidab hageja, et komisjon rikkus ELTL artiklit 268, ning nõuab, et komisjonilt mõistetaks välja viivis ja liitintress.
1.

Esimene väide, et Euroopa Komisjoni 25. märtsi 2021. aasta otsus jätta hageja viivisetaotlus rahuldamata rikkus õigusnormi, kuna tehti järeldus, et hageja taotlus oli aegunud. Euroopa Komisjoni järeldus on vastuolus kohtupraktikaga ja seda ei toeta Euroopa Kohtu 20. jaanuari 2021. aasta kohtuotsus komisjon vs. Printeos (C-301/19, EU:C:2021:39).
4.

Neljas väide, et puudub põhjendus ELTL artikli 296 alusel, sest 78 tõendiks esitatud dokumendist lükati 68 „vastuvõetamatuse“ tõttu tagasi; põhjendamata on see, miks kogu hüvitis loeti alusetuks makseks, kuigi lepingu 30 kuust kontrolliti vaid kuute kuud; põhjendamata on see, miks vaieldakse vastu OLAFi järeldustele, milles hageja vabastati ebaaususe etteheitest.
—

rikutud on võrdse kohtlemise ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet, kuna apellatsioonikoda ei ole arvesse võtnud EUIPO varasemat otsustuspraktikat, milles registreeriti sõna- ja kujutismärgid kujutlusvõime sellise astmega, mis on sarnane taotletava kaubamärgi omaga, samas kui käesoleva kohtuasja ükski eriline asjaolu ei anna alust jätta see praktika kohaldamata.
4.

Neljas väide, et delegeeritud määruse 2015/2446 artikkel 33 on kehtetu, kuna esiteks, kui komisjon tõlgendas õigesti delegeeritud määruse 2015/2446 artiklit 33, on see kehtetu, kuna rikub ELTL artiklist 290 nõudeid, ja teiseks on see niisuguse rikkumise tõttu igal juhul kehtetu.
2.

Teine väide, et vaidlustatud otsus on kokkusobimatu liidu õigusnormidega, eelkõige määrusega (EL) 2019/331 ja direktiiviga 2003/87/EÜ. — Komisjoni väide heitme topelt arvestamise kohta on ekslik. Otsus, millega keelduti SMA Sandarne käitise lisamisest nende hulka, millele tootepõhise võrdlusaluse järgi tasuta eraldatakse kasvuhoonegaaside lubatud heitkogus lubja jaoks vastavalt määruse (EL) 2019/331 artikli 16 lõikele 7, on seega vale.
3.

Kolmas väide, et on rikutud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 41 lõiget 3 ja ELTL artikli 340 teist lõiku. Hageja väidab, et kahju saanud isik ei pea nõudma hüvitist mitte ainult tegeliku kahju eest, vaid ka viivitusintressi.
—

Tühistada vaidlustatud otsus tervikuna ja kiita heaks kaubamärgi avalikustamine, et sellele saaks esitada vastulause seoses kõigi kaupadega, mille jaoks selle registreerimist on taotletud, või teise võimalusena saata asi tagasi EUIPO-le, et viimane võtaks nõutavad meetmed;
2.

Teine väide, et alusmäärust on rikutud seoses dumpingumarginaali kindlaks määramisega, kõnealuse toote „normaalhind“ on valesti kindlaks määratud, esialgseid tollimakse ei ole kohaldatud mitte eksportijate enda vastutuse eest, vaid vastumeelsusest Hiina majanduse üldise positsiooni suhtes. — Sellega seoses väidavad hagejad, et määruse õigusvastasus tuleneb asjaolust, et komisjon viis läbi ebapiisava uurimise, millel on siiski nõutukstegev ja õigusvastane tulemus – mis tuleneb toodete registreerimist käsitlevast määrusest, mille peale on juba Üldkohtule hagi esitatud –, kuna ta kaasas uurimisse tootekoodid (7610 90 90), mida tema enda sõnul ei oleks tulnud kaasata, kuna tegu on erinevate toodetega kui need, mis on uurimise esemeks. Niisuguse vea tõttu (mis võimaldas sisse arvata teistsuguseid tooteid) langevad ära nii dumpingu eeltingimused (sest vastav väga madal hind alandab kunstlikult ja paratamatult keskmist hinda) kui ka kahju liidu tööstusharule, kuna tegu on märkimisväärsete kogustega, võrreldes kõnealuse toote kogumahuga, mistõttu ei ole enam tähendust asjaolul, missugust mõju avaldas Euroopa Liitu imporditud toodangu ülejäänud osa. — Teiseks on aluslepinguga (ja viidatud õigusnormidega) vastuolus asjaolu, et konkreetselt hageja seisundit ei tuvastatud, kuna kehtestati objektiivse vastutuse kord või vastutus teiste isikute tegevuse eest, mis on vastuolus õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse aluspõhimõtetega, ning seda turuhinna ja ilmselgelt turule omase kulude struktuuri tõttu, mille hagejad mitu korda komisjonile esitasid ja mida viimane täielikult eiras (nagu eirati ka Hiina valitsuse seisukohti turumajanduse teemal). See on toonud kaasa ilmselge õigusvastuse nii materiaalõiguslikust aspektist (mis puudutab mõisteid „normaalväärtus“, „olulised moonutused“, „krediidi kättesaadavus“, „maksualane kohtlemine“, „pankrotikord“, „võrdlusriik ja selle „valik“) kui ka menetlusõiguslikust aspektist, mida on käesolevas väites laialdaselt käsitletud ning mis on avaldanud ilmselgelt diskrimineerivat ja kahjustavat mõju.
—

Hageja on seisukohal, et vaidlustatud otsus rikub olulisi menetlusnorme. Esiteks rikkus komisjon oma hoolsuskohustust, sest ta ei võtnud arvesse asjakohast ja usaldusväärset teavet, mille ta sai Naturvårdsverketilt (Rootsi keskkonnakaitseagentuur) ja mis – kui seda oleks arvesse võetud – oleks viinud teistsuguse tulemusega otsuseni. Teiseks rikkus komisjon hageja õigust olla ära kuulatud. Vaidlustatud otsus on hagejat negatiivselt puudutav individuaalne meede. Kui komisjon oleks pärast seda, kui ta sai teada, et äriühingud üldiselt ja hageja konkreetselt ümardas oma heitmeid puudutavaid andmeid, hageja ära kuulanud, oleks hageja saanud selgitada, et tema edastatud andmed sisaldasid selliseid ümardusi. Kolmandaks on rikutud põhjendamiskohustust. Otsusest on võimatu tuletada põhjusi, miks hageja jäeti välja, ning otsuses puuduvad täielikult põhjendused, mis muu hulgas puudutavad võrdset kohtlemist.
2.

Teine väide, et vaidlustatud määrus tekitab õiguslikku ebakindlust: — Hagejad ei saa kindlaks teha, kas nende tooted on allutatud täiendavale kontrollile vastavalt vaidlustatud määruse artikli 1 lõikele 2, sest mõiste „preparaadid“ tähendus on määruse nr 1925/2006 kontekstis ebaselge. — Määruse nr 1925/2006 kahe artikli vaheline suhe on ebaselge. — Vaidlustatud määrus on igal juhul vastuolus diskrimineerimiskeeluga, sest see käsitleb hagejate tooteid, mitte aga paljusid toiduaineid, mis samuti sisaldavad sarnases koguses DHAd.
4.

Neljas väide, et Üldkohus peab vaidlustatud otsuse (3) tühistama, kuna see on ebapiisavalt põhjendatud.
6.

Teise võimalusena esitatud kuues väide, et delegeeritud määrus (EL) 2019/331 tuleb ELTL artikli 277 tunnistada tühiseks osas, milles see on alates kohtuotsuse tegemisest vaidlustatud otsusele kohaldatav. — Teise võimalusena esitatud kuuendas väites leiab hageja, et kui delegeeritud määrust (EL) 2019/331 tuleb tõlgendada nii, et see välistab hageja graanulite peenfraktsiooni (kuid mitte nimeka konkurendi paagutatud rauamaagi graanulid) (4), siis tuleb see määrus kui selline tunnistada tühiseks vastuolu tõttu direktiiviga 2003/87/EÜ ja EL õiguse üldpõhimõtetega.
1.

Esimese väite kohaselt on rikutud Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade (edaspidi „personalieeskirjad“) artikli 5 lõiget 2 ja personalieeskirjade artikli 43 üldiste rakendussätete kohaldamiseks võetud sise-eeskirjade artikli 6 lõiget 11 ning Euroopa Liidu muude teenistujate teenistustingimuste artikli 15 lõiget 2 ja artikli 87 lõiget 1. Hageja väidab eelkõige, et hindajad rikkused eespool nimetatud sätteid sellega, et ei võtnud arvesse asjaolu, et 2019. aastaks ei olnud eesmärke määratud.
2.

Teine väiteosa, et administratsioon rikkus hoolsuskohustust ega reageerinud, et need vead parandada.
—

Kuues väide, et on rikutud alusmääruse artikli 2 lõike 6 punkti a seoses selle aruande õigusliku staatusega, millega komisjon tuvastab olulised turumoonutused teatud riigis või selle riigi teatud sektoris. Hageja väidab, et on rikutud määrust nr 1/1958, millega määratakse kindlaks Euroopa Majandusühenduses kasutatavad keeled (3) ja tema põhiõigusi, kuna ta ei saanud viidatud aruannet itaalia keeles.
2.

Teine väide, et kostjat kohustataks maksma välja toetusekõlbulikud kulud hagejale, kes on esialgne toetusesaaja ja lepinguosaline toetuslepingus nr SI-2010-SIC-123002 – „Slovak Safer Internet“, vastavalt kehtivale ja tegelikule toetuslepingule, võttes aluseks asjaolu, et kostja on pädev reguleerima projekti rakendusküsimusi ja rahaülekandeid seoses kostja ja hageja vahelise kehtiva ja tegeliku lepinguga.
—

Hageja väidab, et 2019. aasta hindamisaruanne on õigusvastane, kuna see ei olnud edasikaebuse hindaja põhjendatud arvamusega nõuetekohaselt vormistatud. Ta leiab samuti, et pikendamata jätmise otsus on õigusvastane, kuna selle aluseks oli lõplikult vormistamata hindamisaruanne.
3.

Kolmas väide, et parlament tegi hindamisvea, sest ta ei hinnanud hageja esitatud tõendeid, mis kinnitavad, et asjaolud, mille esitas Üldkohtus assistent ning millele parlament tugineb ja mille alusel alustati sissenõudemenetlust, on ebaõiged (kinnitades seda, et sissenõudemenetluse alustamine ei olnud õigustatud) ja rikuvad harta artikli 41 lõike 2 punktist c tulenevat põhjendamiskohustust.
2.

Teine väide, et projektiga „Slovak Safer Internet Centre IV“ seotud lõppmakse tagastataks komisjonile ja INEA-le selle [sic] hindamiseks ja kontrollipädevuse rakendamiseks ning lepinguliste kohustuste täitmiseks vastavalt toetuslepingule nr INEA/CEF/ICT/A2015/1154788, ning et komisjoni kohustataks maksma välja toetusekõlbulike kulude lõppmakse hagejale, vastavalt kehtivale ja tegelikule toetuslepingule, võttes aluseks asjaolu, et komisjon on pädev reguleerima projekti rakendusküsimusi ja rahaülekandeid seoses komisjoni ja hageja vahelise kehtiva ja tegeliku lepinguga.
2.

Teine väide: rikutud on Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikli 41 lõike 2 punkti c ja artiklit 47, sest arvutusmeetod ei võimalda täielikult põhjendada osamakse arvutamist. Delegeeritud määrus (EL) 2015/63 on osaliselt kehtetu.
—

Teise võimalusena väidab hageja viienda väite raames, et õigusvastased on need direktiivi 2014/59/EL ja määruse (EL) nr 806/2014 sätted, mis näevad ette delegeeritud määrusega 2015/63 rakendatud osamaksete süsteemi ja mida ei saa tõlgendada kooskõlas esmase õigusega ning mis on seetõttu vastuolus õigusaktide põhjendamise kohustuse põhimõttega, õiguskindluse põhimõttega ja aluslepingutega (eelkõige ELL artikli 1 teise lõiguga ning ELTL artiklitega 15, 296 ja 298) ning hartaga (eelkõige harta artiklitega 16, 17, 41, 42 ja 47).
Esimene väide, et rikutud on müügiloa taotlejate võrdsuse põhimõtet, institutsioonide arvamuste järjepidevuse põhimõtet ja määruse nr 726/2004 ( 1 ) artikli 56 lõiget 2. Hageja lisab, et teadusnõuanderühma „Scientific Advisory Group on Psychiatry“ tegevuse lõpetamine on üldisemalt õigusvastane põhjusel, et sellega võetakse müügiloa taotlejatelt tagatis, et arvamused sellises spetsiifilises ravivaldkonnas nagu psühhiaatria on järjepidevad, aga ka seetõttu, et see võib viia müügiloa taotlejate ebajärjepideva ja ebavõrdse kohtlemiseni määruse nr 726/2004 artiklis 9 ette nähtud arvamuse läbivaatamise menetluses, mida müügiloa taotleja võib taotleda, kui CHMP on andnud esialgses menetluses negatiivse arvamuse.
—

haldusteatajast 2020-11, milles on esitatud sisemise liikuvuse 1. septembri 2020. aasta dialoogide järeldused ning mis on avaldatud 3. septembril 2020 (edaspidi „järeldused“) ning mille kohaselt kolme osakonna juhataja ametikohad, mis on vastavalt nimelt turvalise taristu ja teenistuste talituse osakond (COD1), andmeturbe ja standardiseerimise osakond (COD2) ja operatiivjulgeoleku osakond (COD3), on ära märgitud sisemise liikuvuse jaoks;
—

Hageja väidab, et ta täitis täielikult edutamiskriteeriumid, eriti: kuna ta oli oma senises rollis hästi hakkama saanud, tal on olemas võimed ja potentsiaal kõrgemal tasemel töötamiseks, nagu ülemus on talle korduvalt kinnitanud, ja ta on näidanud üles motiveeritust kõrgemal tasemel töötamises, eriti arvestades asjaolu, et ta on jätkuvalt täitnud vastavaid kõrgema taseme ülesandeid. Hagis on väidetud, et kostja jättis põhjendamata oma otsuse hagejat mitte edutada. Niisugust põhjendust ei sisaldu ka õigusnõuniku ega personali peadirektoraadi otsustes.
1.

Komisjoni 14. aprilli 2021. aasta vaidlustatud keelduv otsus eirab EL finantsmääruse (1) artikli 197 lõike 2 punkti c tähendust seoses hanketeatega VP/2020/008 ja kohaldab neid sätteid Euroopa töönõukogude suhtes õiguslikult lubamatul viisil. Nõue, et taotluse esitanud Euroopa töönõukogud peavad tõendama oma stabiilsust ja finantssuutlikkust sellega, et neil on oma bilanss või aastaeelarve ja pangakonto, välistab a priori selle toetuse saamise suurel osal Euroopa töönõukogudest, kellele ei ole nende asukohariigi õigusaktides, millega on direktiiv 2009/38/EÜ (2) üle võetud, ette nähtud juriidilise isiku staatust. See rikub võrdse kohtlemise põhimõtet ja diskrimineerimise keelu põhimõtet ning on diametraalselt vastuolus toetusprogrammi eesmärgiga.
1.

Esimene väide, et kostja kohaldas vääralt Riigiabi ajutist raamistikku majanduse toetamiseks praeguse COVID-19 puhangu kontekstis. Nimelt väidetakse, et kostja ei tõendanud, et LOT on ajutise raamistiku kohaselt rekapitaliseerimisabi kõlbulik, samuti väidetakse, et kostja jättis hindamata selle, kas oli veel muid sobivamaid ja vähem kahjustavamaid meetmeid peale rekapitaliseerimise. Hageja väidab veel, et kostja hindas vääralt rekapitaliseerimise summa, abi maksete, riigi väljumiseks nõutud tingimuste proportsionaalsust ja abi elementide proportsionaalsust, mis puudutavad juhtimist ja põhjendamatute konkurentsimoonutuste vältimist.
—

Komisjon ei võtnud oma otsuses piisavalt arvesse asjaolu, et tootja esitatud vastavusdeklaratsioonid olid olulistes aspektides puudustega. Samuti selgub põhjendustest, et komisjon leiab ekslikult, et turujärelevalveasutusel on tõendamiskohustus, kui standardist kõrvalekaldumise korral on vaieldav, kas ohutusnõuded on täidetud alternatiivse, samaväärse lahendusega.
4.

Neljas, täiendava võimalusena esitatud väide esiteks, et puudub seos hageja pakkumuse eriomaste tunnuste hindamise ja hanketeates kehtestatud kvaliteedi alakriteeriumidele 1.1 ja 1.2 omistatud asetuse vahel, ning teiseks, et on rikutud läbipaistvuse põhimõtet.
—

Esimene väide, et vaidlustatud otsus, mis tehti teatavaks 30. aprilli 2021. aasta kirjas, rikub õigusnormi ja see tuleb tervikuna tühistada, vastavalt ELTL artiklile 263. Hageja väidab, et vaidlustatud otsuses väidetakse vääralt, et Cargoluxi 2. veebruari 2021. aasta nõue tasumisele kuuluva viivise ja liitintressi maksmiseks on aegunud ja vastuvõetamatu.
3.

Kolmas väide, et rikutud on olulisi formaalsusi, hoolsuskohustust ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 41 sätestatud erapooletuse põhimõtet. Hageja väidab, et vaidlustatud otsusest nähtuvalt oli sissenõudmismenetluse alustamise põhjuseks see, et ta ei vastanud võlateatele, meeldetuletusele ega märgukirjale. Kuid selliselt toimides jätab kostja esiteks täpsustamata, et hageja on need vaidlustanud, ja teiseks märkimata, et Belgia kohus on pidanud ennast pädevaks lahendama hagi, mis talle seoses kahe lepinguga esitati. Hageja lisab, et kostja on rikkunud ka oma põhjendamiskohustust, kuna ei ole esitanud põhjusi, mis teda käesoleval juhul sellise otsuse tegemiseni viisid. Lõpuks leiab hageja, et komisjon ei ole hoolikalt ja erapooletult uurinud kõiki käesolevas asjas tähtsust omavaid asjaolusid.
14. juulil 2021 esitatud hagi – Nizar Assaad versus Euroopa Liidu Nõukogu

(Kohtuasi T-426/21)

(2021/C 338/54)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Nizar Assaad (Beirut, Liibanon) (esindajad: barrister M. Lester, solicitor G. Martin ja solicitor C. Enderby Smith)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja väitel tuleks Euroopa Kohtul tühistada hagejat puudutavas osas nõukogu 6. mai 2021. aasta rakendusotsus (ÜVJP) 2021/751 (1), millega rakendatakse otsust 2013/255/ÜVJP, mis käsitleb Süüria vastu suunatud piiravaid meetmeid, ja nõukogu 6. mai 2021. aasta rakendusmäärus (EL) 2021/743 (2), millega muudetakse nõukogu otsuse 2013/255/ÜVJP I lisa kannet 36 ja nõukogu 18. jaanuari 2012. aasta määruse (EL) nr 36/2012 (edaspidi „vaidlustatud õigusaktid“) II lisa kannet 36.

Väited ja peamised argumendid

Hageja väidab oma hagi põhjendamiseks, et nõukogu on alates 2011. aastast korduvalt väljendanud seisukohta, et hageja ei ole Süüriale piiranguid kehtestavate ELi õigusaktide kandesse 36 kantud isik. Vaidlustatud õigusaktidega soovis nõukogu asuda vastupidisele seisukohale ning käesoleval ajal väidab ta ilma igasuguse põhjenduse ning faktilise või õigusliku aluseta, et tegelikult on hageja loetellu kantud alates 2011. aastast. Hageja vaidlustab oma tühistamisalustes nõukogu seisukoha järsu muutuse vaidlustatud õigusaktides, kuna see põhineb mitmetel hindamisvigadel, on õigusvastaselt tagasiulatuv ja õiguskindluse põhimõtte suhtes vaenulik, kujutab endast nõukogu pädevuse kuri- ja väärtarvitust ning on vastuolus res judicata põhimõttega.

(1) ELT 2021, L 160, lk 115.

(2) ELT 2021, L 160, lk 1.