Pooled

Kohtuotsuse põhistus

Resolutiivosa



Pooled

Kohtuasjas C-509/04,

mille esemeks on EÜ artikli 234 alusel Hoge Raad der Nederlandeni (Madalmaad) 10. detsembri 2004. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus samal päeval Euroopa Kohtusse, menetluses

Magpar VI BV

versus

Staatssecretaris van Financiën,

EUROOPA KOHUS (esimene koda),

koosseisus: koja esimees P. Jann, kohtunikud J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts, E. Juhász (ettekandja) ja M. Ilešič,

kohtujurist: A. Tizzano,

kohtusekretär: ametnik K. Sztranc,

arvestades kirjalikku menetlust,

arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:

– Madalmaade valitsus, esindajad: H. G. Sevenster ja M. De Grave,

– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: M. Afonso ja A. Weimar,

olles 17. jaanuari 2006. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,

on teinud järgmise

otsuse

Kohtuotsuse põhistus

1. Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 17. juuli 1969. aasta direktiivi 69/335/EMÜ kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta (EÜT L 249, lk 25; ELT eriväljaanne 09/01, lk 11) [mõiste „ kapitali suurendamine” asemel on edaspidi kasutatud täpsemat vastet „kapitali koondumine”], mida on muudetud nõukogu 9. aprilli 1973. aasta direktiiviga 73/79/EMÜ (EÜT L 103, lk 13) ja nõukogu 10. juuni 1985. aasta direktiiviga 85/303/EMÜ (EÜT L 156, lk 23; ELT eriväljaanne 09/01, lk 122; edaspidi „direktiiv 69/335”), artikli 7 lõike 1 punkti b ja punkti b alapunkti a tõlgendamist.

2. Eelotsusetaotlus on esitatud Magpar VI BV nimelise äriühingu (edaspidi „Magpar”) ja Madalmaade maksuhaldurite vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab viimaste keeldu vabastada vastavalt direktiivi 69/335 artikli 7 lõikele 1 kapitalimaksust kapitali koondumised.

Õiguslik raamistik

Ühenduse õigusnormid

3. Nagu tuleneb direktiivi 69/335 põhjendusest 1, on direktiivi eesmärk soodustada kapitali vaba liikumist, et luua kodumaise turuga sarnanevate omadustega majandusliit. Tulenevalt selle direktiivi põhjendustest 6, 7 ja 8 on direktiivi eesmärk ühtlustada Euroopa Ühenduses asuvate äriühingute kapitali sissemaksetelt võetavat maksu, kehtestades kapitali koondumistele ühtse maksu, mida võib ühisturul kohaldada ühekordselt ja kaotades kõik muud ühtse kapitalimaksuga samaväärsed kaudsed maksud.

4. Direktiivi 69/335 artikli 1 kohaselt „[l]iikmesriigid võtavad kapitaliühingute kapitali sissemaksetelt artiklite ühtlustatud maksu”.

5. Direktiivi 69/335 artikli 7 lõige 1 sätestab:

„Kuni nõukogu poolt lõike 2 kohaselt vastuvõetavate sätete jõustumiseni:

a) ei tohi kapitalimaksu määr olla üle 2 % ega alla 1 %;

b) vähendatakse kõnealust maksumäära 50 % võrra või enam, kui üks või mitu kapitaliühingut annavad kõik oma aktivad ja passivad [„aktivad ja passivad” asemel on edaspidi kasutatud täpsemat mõistet „vara”] või osa oma äritegevusest üle ühele või mitmele loodavale või juba olemasolevale kapitaliühingule.

Nimetatud vähendamise tingimuseks on, et:

– sissemaksete eest tasutakse üksnes äriühingu(te) osadega või aktsiatega, ent liikmesriigil on õigus vähendamist kohaldada ka juhtudel, kui sissemaksete eest tasutakse lisaks äriühingu(te) osadele ka raha, mille summa ei ületa 10% osade nominaalväärtusest,

– tehingu osapoolteks olevate äriühingute juhtimise tegelik keskus või registrijärgne asukoht on liikmesriigi territooriumil;

[…]”

6. Direktiiv 73/79 lisab eespool viidatud direktiivi 69/335 punkti b alapunkti a, mis on sõnastatud järgmiselt:

„[K]apitalimaksu määra võib vähendada 50 % võrra või enam kui loodav või olemasolev kapitaliühing omandab teise kapitaliühingu kapitali varem emiteeritud osadest vähemalt 75 %. Juhul, kui sellise protsendimäärani jõutakse mitme tehingu tulemusel, kohaldatakse vähendatud määra üksnes tehingule, mille tõttu see määr saavutati ning järgnevatele tehingutele.

Maksu summa, mida ei maksta käesoleva sätte kohaselt, kuulub tasumisele siis, kui omandav äriühing ei säilita viie aasta jooksul alates kuupäevast, mil teostati tehingut, millele vähendatud määra kohaldati, kõiki teise äriühingu osasid – ja vähemalt 75 % selle äriühingu kapitalist –, mis talle selle tehingu tulemusena kuuluvad, sh varem omandatud ja nimetatud tehingu ajal talle kuulunud osad. Sellegipoolest kohaldatakse vähendatud määra siis, kui need osad antakse selle aja jooksul üle tehingu raames, millele kohaldatakse esimese lõigu või punkti b kohaselt vähendatud määra, või omandava äriühingu likvideerimise raames.

Nimetatud vähendamise tingimuseks on, et:

– sissemaksete eest tasutakse üksnes äriühingu(te) osadega või aktsiatega, ent liikmesriigil on õigus vähendamist kohaldada ka juhtudel, kui sissemaksete eest tasutakse lisaks äriühingu(te) osadele ka raha, mille summa ei ületa 10 % osade nominaalväärtusest,

– osa või aktsiad omandanud äriühingu ja osa või aktsiad väljastanud äriühingu juhtimise tegelik keskus või registrijärgne asukoht on liikmesriigi territooriumil.” [Siin ja edaspidi on osundatud direktiivi tsiteeritud mitteametlikus tõlkes.]

7. Kapitalimaksudele vähendatud määra kohaldamist selgitavad direktiivi 73/79 kaks põhjendust:

„arvestades, et direktiivi [69/335] artikli 7 lõike 1 punkt b näeb ette äriühingute vara üleandmisega seotud teatud ümberkujundamise tehingutele kapitalimaksude vähendatud määra kohaldamise;

arvestades, et vähendatud määra kohaldamist tuleb võimaldada tehingutele, millega loodav või olemasolev äriühing saab oma emiteeritavate osade vastu hulga teise äriühingu osasid, mis annab talle viimati nimetatud äriühingu üle täieliku otsustusõiguse; et selline tehing on tegelikult majanduslikus mõttes samastatav artikli 7 lõike 1 punktis b nimetatud ümberkujundamise tehingutega”.

8. Nõukogu 9. aprilli 1973. aasta direktiiv 73/80/EMÜ kapitalimaksude ühtsete määrade kehtestamise kohta (EÜT L 103, lk 15) nägi ette kapitalimaksude määra vähendamise. Vastavalt selle artiklile 1:

„Direktiivi [69/335] artiklis 7 nimetatud kapitalimaksu määr on 1 % alates 1. jaanuarist 1976.” [Siin ja edaspidi on osundatud direktiivi tsiteeritud mitteametlikus tõlkes.]

9. Direktiivi 73/80 artikkel 2 sätestab:

„Direktiivi [69/335] artikli 7 lõike 1 punktis b ja punkti b alapunktis a sätestatud vähendatud määrad on alates 1. jaanuarist 1976 vahemikus 0–0,5 %.”

10. Direktiivi 85/303 põhjenduses 2 märgitakse, et „kapitalimaksu majanduslik mõju kahjustab ettevõtjate liitumist ja arengut”. Arvestades asjaolu, et teatud liikmesriikidele on kapitalimaksude kaotamisest põhjustatud tulude vähenemine siiski vastuvõetamatu, on selle direktiivi põhjenduses 3 sätestatud, et „liikmesriikidele tuleb seepärast anda võimalus vabastada kapitalimaksust või allutada kapitalimaksule osa või kõik selle kohaldamisalasse kuuluvad tehingud”.

11. Lisaks direktiivi 85/303 põhjenduses 4 sätestatule, mille kohaselt „tuleks teha kohustuslikuks vabastada maksust tehingud, millele praegu kohaldatakse vähendatud kapitalimaksu määra”, asendab selle direktiivi artikli 1 punkt 2 direktiivi 69/335 artikli 7 järgmise sõnastusega:

„1. Liikmesriigid vabastavad kapitalimaksust […] tehingud, mis 1. juuli 1984. aasta seisuga olid maksust vabastatud või millele kohaldati maksumäära kuni 0,5 %.

Vabastamise aluseks on nimetatud kuupäeval vabastuse saamiseks või vajaduse korral kuni 0,5 % suuruse maksumäära kehtestamiseks kehtinud tingimused.

[…]”

12. Kapitalimaksust vabastamise tingimuste osas viitab direktiiv 85/303 direktiivi 69/335 artikli 7 punktile b ja punkti b alapunktile a.

Siseriiklikud õigusnormid

13. Direktiivi 69/335 eespool viidatud säte on Madalmaade õigusesse üle võetud Wet op belastingen van rechtsverkeer’iga (õigustoimingute maksustamise seadus, Stb . 1970, nr 611), mida on muudetud 13. detsembri 1996. aasta seadusega ( Stb . 1996, nr 652; edaspidi „WBR”), artikliga 37. See artikkel sätestab:

„1. Üldaktiga ette nähtud tingimustel vabastatakse maksust kapitali sissemaksed järgmistel juhtudel:

a. ühinemisel, jagunemisel ja sisemisel ümberkujundamisel;

[…]

2. Lõike 1 punktis a nimetatud maksuvabastust kohaldatakse vaid järgmistel juhtudel:

a. aktsiateks jaotatud kapitaliga juriidiline isik omandab teise analoogse juriidilise isiku aktsiaid üksnes oma aktsiate vastu ning omandab selle tulemusena vähemalt 75% selle juriidilise isiku aktsiatest või suurendab talle kuuluvate aktsiate osa 75% või enam.

b. aktsiateks jaotatud kapitaliga juriidiline omandab üksnes oma aktsiate vastu teise analoogse juriidilise isiku kogu vara või tema ettevõtte või käitise;

[…]”

14. Eespool viidatud seaduse 22. juuni 1971. aasta rakendusmääruse ( Stb . 1971, nr 393) artikkel 14, mida on muudetud 27. veebruari 1996. aasta määrusega ( Stb . 1996, nr 144), sisaldab kapitalimaksust vabastamise üksikasjalikke eeskirju. See artikkel sätestab:

„1. Ettevõtja peab sellegipoolest tasuma maksu, mida seaduse artikli 37 lõike 1 punkti a kohaldamisel ühinemisel seaduse artikli 37 lõike 2 punkti a mõttes ei tasuta, kui talle viie aasta jooksul sissemakse tegemise kuupäevast ei kuulu enam kõik teise ettevõtja aktsiaid, mida ta nimetatud kuupäeval oli omandanud või mis talle varem kuulusid, ja vähemalt 75 % teise ettevõtja aktsiatest.

2. Lõiget 1 ei kohaldata aktsiate võõrandamise korral, mis toimus ühinemise või ümberkujundamise raames seaduse artikli 37 lõike 2 mõttes, samuti aktsiaid omandanud ettevõtja lõpetamise või likvideerimise korral.”

15. Vastavalt Madalmaade tsiviilseadustiku (Burgerlijk Wetboek, Boek 2) 2. raamatu artiklile 309 on seadusjärgne ühinemine kahe või enama juriidilise isiku vaheline õiguslik toiming, millega üks neist omandab täielikult teise vara, või uus juriidiline isik, mis koos selle õigustoiminguga esimeste poolt ühiselt loodi, omandab täielikult nende vara. Selle 2. raamatu artikli 311 lõike 1 kohaselt loetakse ühinevad juriidilised isikud, v.a ühendav äriühing, ühinemise jõustumisel lõppenuks.

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused

16. Eelotsusetaotlusest tuleneb, et viis äriühingut liitusid 1998. aastal üheks täisühinguks, mille nimi on Magnus Management Consultants. Viie äriühingu (edaspidi „endised äriühingud”) osad kuulusid viiele erinevale füüsilisele isikule, kellest igaühele kuulusid ainuosanikuna ühe äriühingu osad.

17. 17. augustil 1998 asutati äriühingud Magpar, Magpar VIII BV ja Magpar XI BV ning 31. augustil 1998 äriühingud Magpar II BV ja Magpar V BV (edaspidi „uued äriühingud”). Täpselt teadmata kuupäeval, umbes 31. augusti paiku, omandasid uued äriühingud üksnes äriühingu osade vahetamise teel kõik endiste äriühingute osad. Magpar omandas seeläbi kõik ühe endise äriühingu M-J. Hoffmann Beheer BV (edaspidi „Hoffmann”) osad.

18. Hoffmanni osade sissemaksed Magpari olid WBR-i artikli 37 lõike 1 punkti a ja lõike 2 punkti a sätete kohaselt kapitalimaksust vabastatud.

19. 31. augustil 1998 asutati seadusjärgse ühinemise raames Madalmaade tsiviilseadustiku artikli 309 mõttes äriühing Magnus Holding NV (edaspidi „Holding”). Ühinemisel omandas Holding täielikult endiste äriühingute, nende hulgas Hoffmanni vara. Uued äriühingud omandasid ühinemise tõttu vastavalt oma sissemaksetele ühe osa Holdingu osadest. Magpar sai ühe osa Holdingu aktsiatest, mis vastas viimase poolt Hoffmanni vara omandamisele.

20. Samuti 31. augustil 1998 asutati Madalmaade tsiviilseadustiku artikli 53 2. raamatu mõttes ühistu nimega Coöperatie Pym UA (edaspidi „ühistu”), mille liikmeks sai mitu äriühingut, sh Magpar. Samal kuupäeval andis viimane ühistu liikme õiguste saamise eest ühistule üle talle kuulunud Holdingu osad.

21. 27. novembril 1998. aastal noteeriti Holdingu aktsia Amsterdami börsil.

22. 5. veebruaril 1999 saadeti Magparile 87 782 Hollandi kuldna suuruse kapitalimaksu kohta tagantjärgi maksuteade, mille, nagu selgub kaebusest, Madalmaade maksuhaldurid olid kinnitanud. Kuna Gerechtshof te Arnhem (Arnhemi apellatsioonikohus) tunnistas Magpari hagi põhjendamatuks, esitas viimane kassatsioonkaebuse Hoge Raadile.

23. Hoge Raad sedastab, et seadusjärgne ühinemine, nagu seda reguleerib Madalmaade õigus, kujutab endast toimingut, mille suhtes kohaldatakse kapitalimaksust vabastamist. Järelikult on Holdingu poolt endiste äriühingute vara täielik omandamine kapitalimaksust vabastatud. Seetõttu ei saa vastavalt direktiivi 69/335 artikli 7 lõike 1 punkti b alapunkti a teise lõigu teisele lausele käsitleda selle sätte esimeses lauses ettenähtud viieaastase säilitamise tähtaega Magpari vastu kasutada selles osas, mis puudutab Hoffmanni osade üleandmist Holdingule. Arvestades siiski eelkõige oma varasemat kohtupraktikat, uurib Hoge Raad, kas Magparile kuulunud Holdingu osade säilitamise kohustus kandus pärast Holdingu poolt Hoffmanni osade omandamist edasi ja kas Magparil tekkis kapitalimaksu tasumise kohustus talle kuulunud Holdingu osade ühistule üleandmise tõttu.

24. Hoge Raadi peaprokurör, kelle kokkuvõte on lisatud eelotsusetaotlusele, on arvamusel, et üleandmise keelamise selline ülekandmine looks sellise tehingu, nagu on ühinemine osade vahetamise teel, maksust vabastamisel e täiendava tingimuse, samas kui direktiivi 69/355 sõnastus seda ei luba, seda enam, et selline üleandmine oleks maksumaksjale kahjulik. Sel põhjusel leidis peaprokurör, et antud juhul tuleks Euroopa Kohtult küsida eelotsust.

25. Neil asjaoludel otsustas Hoge Raad menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:

„1. Kas direktiivi [69/335], mida on muudetud direktiiviga [73/79], artikli 7 lõike 1 punkti b alapunkti a tuleb tõlgendada nii, et selles sätestatud tingimusi tuleb kohaldada omandavale äriühingule kuuluvate aktsiate suhtes siis, kui äriühing pärast kapitalimaksust vabastatud aktsiate omandamist ühinemise raames annab viie aasta jooksul nende aktsiate valduse üle seetõttu, et äriühing, millele need kuulusid, ise ühineb?

2. Kas ülaltoodud küsimusele vastamisel omab tähendust asjaolu, et äriühing, mille aktsiatega on tegemist, loetakse lõppenuks seetõttu, et jõustub tema seadusjärgne ühinemine teise äriühinguga (tsiviilseadustiku 2. raamatu artikli 311 lõige 1), mille puhul ei saa otseselt rääkida aktsiate üleandmisest?”

Eelotsuse küsimused

Esimene küsimus

26. Madalmaade valitsus väidab, et esimesele küsimusele vastamisel tuleb tugineda direktiivi 73/79 põhjenduses 2 väljendatud eesmärgile, milleks on soodustada tehinguid, mis on samastatavad direktiivi 69/335 artiklis 7 lõike 1 punktis b nimetatud ümberkujundamise tehingutega, nimelt tehingud, millega ettevõtja omandab teatud osa teise äriühingu osasid, mis annab talle viimati nimetatud äriühingu üle täieliku otsustusõiguse. Seega on sellise nõude eesmärk, mille kohaselt kapitalimaksust vabastamise tingimuseks on säilitada omandatud osasid viie aasta jooksul, tagada omandava äriühingu mõju säilitamine. Selle mõju säilitamine tuleks tagada ka kapitalimaksust vabastatud tehingu raames algselt omandatud osade hilisema üleandmise puhul, kuna sellise tehinguga saab üleandjaks olev äriühing osasid üleantud osade vastu.

27. Seega läheb Madalmaade valitsuse arvates kohustus säilitada osasid viie aasta jooksul üle teise kapitalimaksust vabastatud tehingu raames omandatud osadele, mis asendasid algselt omandatud äriühingu osasid, kuna vastupidisel juhul oleks teine tehing saanud ebaproportsionaalse maksusoodustuse. Konkreetselt võttes läks Magpari kohustus säilitada Hoffmanni osasid viie aasta jooksul alates teise tehingu toimumisest viieaastasest perioodist järelejäänud perioodi osas üle Holdingu osadele, mis selle tehinguga omandati Hoffmanni osade vastu.

28. Euroopa Ühenduste Komisjon, ühinedes Hoge Raadi peaprokuröri kokkuvõttes esitatud seisukohaga, viitab direktiivi 69/335 artikli 7 lõike 1 punkti b alapunkti a sõnastusele, mis ei näe uue üleandmise keelu kohaldamist ette osade suhtes, mis saadi vastutasuna põhikohtuasjas kõnealuste tehingute raames algselt omandatud osade eest. Järelikult ei läinud esialgne üleandmise keeld üle kõnealuse äriühingu sissemakse vastu hiljem saadud osadele.

29. Kui viie aasta jooksul pärast kapitalimaksust vabastatud tehingut lõpeb samuti kapitalimaksust vabastatud tehingu raames kõnealuse äriühingu poolt algselt omandatud osade valdus, jääb maksuvabastus komisjoni arvamuse kohaselt kehtima täiendavate tingimusteta. Konkreetselt võttes ei lähe Magpari kohustus säilitada Hoffmanni osasid viie aasta jooksul järelikult üle Holdingu osade suhtes, mille Magpar on omandanud Hoffmanni osade asemel.

30. Selleks et anda kasulik vastus esimesele küsimusele, mis kajastab peamist problemaatikat, millega eelotsusetaotluse esitanud kohus silmitsi seisab, tuleb esiteks täpsustada, et kohustus säilitada viie aasta jooksul teiselt kapitaliühingult omandatud osasid, kaasneb üksnes nende tehingutega, mis on esile toodud direktiivi 69/335 artikli 7 lõike 1 punkti b alapunktis a, nimelt tehingutega, mis puudutavad omandava äriühingu osade vastu vähemalt 75% kapitaliühingu kapitalist hõlmavate osade omandamist.

31. Selline kohustus ei ole seevastu kehtestatud nimetatud direktiivi artikli 7 lõike 1 punktis b nimetatud ümberkujundamise tehingutele, milleks on teise kapitaliühingu poolt tema osade andmise eest kapitaliühingu kas kogu vara või ühe või mitme tema äritegevuse osa omandamisega seotud tehingud.

32. Selline järeldus tuleneb ühemõttelisest direktiivi 69/335, mida on täiendatud direktiiviga 73/79, artikli 7 lõike 1 sõnastusest. Viimasena nimetatud direktiiv ei muuda tõepoolest kõnealuse sätte punkti b, vaid lisab sinna punkti b alapunkti a, mis näeb selles punktis nimetatud tehingutega seoses ette kohustuse säilitada omandatud osasid viie aasta jooksul.

33. Eelotsusetaotlusest tuleneb, et põhikohtuasjas kõne all olev esimene tehing, nimelt Magpari poolt Hoffmanni omandamine, kuulub direktiivi 69/335 artikli 7 lõike 1 punkti b alapunkti a alla. Magpar omandas oma osade vastu kõik Hoffmanni osad, kes jätkas tegutsemist äriühinguna. Järelikult oli Magparil selleks, et säilitada asjaomase sättega ette nähtud maksuvabastus, vastavalt sellele sättele kohustus säilitada Hoffmanni osasid viie aasta jooksul alates kuupäevast, mil tehing sooritati, välja arvatud juhul, kui nende osade üleandmine toimus tehingu raames, mis oli direktiivi 69/335 artikli 7 lõike 1 punkti b või punkti b alapunkti a alusel ise maksust vabastatud.

34. Samuti tuleneb eelotsusetaotlusest ja eelkõige sellele lisatud Hoge Raadi peaprokuröri kokkuvõttest, et teine põhikohtuasjas vaatluse all olev tehing, nimelt Hoffmanni omandamine Holdingu poolt kuulub direktiivi 69/335 artikli 7 lõike 1 punkti b alla ja oli selle kohaselt samuti kapitalimaksust vabastatud. Holding omandas seadusjärgse ühinemisega täielikult Magparile kuulunud Hoffmanni vara, andes Magparile vastu oma osasid.

35. Antud juhul küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas Magpari kohustus säilitada Hoffmanni osasid viie aasta jooksul kandub üle viieaastasest tähtajast järelejäänud aja osas Holdingu osadele, mille Magpar sai teise ühinemistehingu raames ning kas jaatava vastuse korral kaotas viimane õiguse maksuvabastusele asjaolu tõttu, et ühistu liikme õiguste saamise eest ei olnud Holdingu osad pärast nimetatud tähtajal toimunud kolmandat tehingut enam tema valduses.

36. Sellele küsimusele antav vastus on seotud asjaoluga, et teine tehing, mis on antud juhul määrav, nimelt Holdingu poolt Hoffmanni vara täielik omandamine, kuulub direktiivi 69/335 artikli 7 lõike 1 punkti b alla. Nagu on selgitatud käesoleva kohtuotsuse punktides 30 ja 31, ei ole ühe kapitaliühingu omandatud osade säilitamine viie aasta jooksul nõutav selle sätte alla kuuluvate ettevõtjate ümberkujundamise tehingute puhul, arvestades seda, et antud juhul tõi nende osade kaotus kaasa Holdingu poolt Hoffmanni vara täieliku omandamise ja Hoffmann ise loeti lõppenuks.

37. Selline tõlgendus vastab mitte ainult asjaomase sätte sõnastusele, vaid ka kapitali koondumise kaudset maksustamist käsitlevate eespool viidatud ühenduse direktiivide arengule, nagu on väljendatud käesoleva kohtuotsuse punktides 5–12. Direktiiv 73/79 laiendas kapitalimaksude vähendatud määra kohaldamisala, direktiiv 73/80 nägi ette nii kapitalimaksu määra vähendamise kui ka selle vähendatud määrad, samas jättis direktiiv 85/303 liikmesriikidele võimaluse kapitalimaksust osaliselt või täielikult vabastada tehingud, mis kuuluvad selle kohaldamisalasse ja sätestas maksuvabastuse tehingute suhtes, millele seniajani kohaldati vähendatud määrasid.

38. Veelgi enam, selline tõlgendus on kooskõlas eespool nimetatud õigusnormide mõtte ja eesmärgiga, millega soovitakse järjest rohkem lihtsustada ettevõtjate koondumistehingutega seotud kapitali ringlust ja anda ettevõtjatele võimalus võtta põhjendamatute takistusteta selline äriühingu struktuur ja vorm, mis vastab kõige enam tänapäeva pidevalt areneva majanduse tegeliku olukorra nõuetele.

39. Viimaks, nagu on märkinud nii Hoge Raadi peaprokurör oma kokkuvõttes kui ka kohtujurist oma ettepaneku punktides 31–37 ja komisjon, tuleb sedastada, et vastupidine lahendus kehtestaks kapitalimaksust vabastamise säilitamisele täiendava tingimuse, mis eespool vaadeldud õigusnormide seisukohalt esitaks ettevõtjate ümberkujundamise tehingute suhtes asjatu ja kahjustava tingimuse. Sellises kontekstis tuleb asuda seisukohale, et kui ühenduse seadusandja oleks soovinud taolise tingimuse kehtestada, oleks ta selle sõnaselgelt sätestanud.

40. Eeltoodust tuleneb, et direktiivi 69/335 artikli 7 lõike 1 punkti b ja punkti b alapunkti a tuleb tõlgendada nii, et kui esimene kapitaliühing annab teise kapitaliühingu osade omandamisest alates viie aasta jooksul kapitalimaksust vabastatud ühinemise raames nende osade valduse aktsiate vastu üle, kuna teine äriühing ise ühines kolmanda kapitaliühinguga ja loeti seetõttu lõppenuks, ning esimene äriühing sai vastutasuks kolmanda äriühingu osasid, ei lähe esialgselt omandatud osade viieaastase säilitamise tingimus, mis on ette nähtud asjaomase sätte punkti b alapunktis a, üle esimesele äriühingule kuuluvate kolmanda äriühingu osade suhtes.

Teine küsimus

41. Teises eelotsuse küsimuses küsitakse, kas esimesele küsimusele vastamisel omab tähendust asjaolu, et direktiivi 69/335 artikli 7 lõike 1 punkti b alapunkti a teise lõigu teine lause viitab „üleandmisele”, („[…] kui […] need osad antakse üle […]”), samas kui ühinemise puhul, nagu põhikohtuasjas, loetakse ühendatav äriühing lõppenuks, mille puhul ei saa otseselt rääkida osade üleandmisest.

42. Nagu tuleneb Hoge Raadi peaprokuröri kokkuvõtte punktist 4.3.9, seisneb selle küsimuse põhjus Madalmaade õiguses, mille kohaselt muutuvad seadusjärgse ühinemise korral aktsionärile kuuluvad ühendatava äriühingu aktsiad kehtetuks ja viimane saab vastutasuks ühendava äriühingu aktsiaid.

43. Selle kohta tuleb märkida, et ühinemistehingut selle erinevates vormides käsitletakse ulatuslikult nõukogu 9. oktoobri 1978. aasta kolmandas direktiivis 78/855/EMÜ, mis käsitleb aktsiaseltside ühinemist lähtuvalt asutamislepingu artikli 54 lõike 3 punktist g (EÜT L 295, lk 36; ELT eriväljaanne 17/01, lk 42), millest analoogia alusel võib tuletada uuritavale küsimusele vastamiseks kasulikke suuniseid. Selle direktiivi artikli 3 lõikes 1 määratletakse ühinemist ühinemise teel kui „tehingut, mille puhul üks või mitu äriühingut lõpetatakse likvideerimismenetluseta kogu nende vara ja kohustuste üleminekuga teisele äriühingule, mille vastu ühe või mitme ühendatava äriühingu aktsionäridele emiteeritakse ühendava äriühingu aktsiaid”. Sama sõnastust kasutatakse nimetatud direktiivi artikli 4 lõikes 1, mis puudutab ühinemist uue äriühingu asutamise teel, ja artiklis 24, mis puudutab ühe äriühingu ühendamist teise äriühinguga, kellele kuuluvad kõik esimese äriühingu aktsiad.

44. Direktiiv 69/335 ei määratle mõistet „üleandmine”, kuid samas ei viita see selles osas liikmesriikide õigusele. Järelikult tuleb seda mõistet kogu ühenduses tõlgendada autonoomselt ja ühetaoliselt ning selleks tuleb arvestada õigusnormi konteksti ja vastava regulatsiooniga taotletavat eesmärki (vt selle kohta 12. oktoobri 2004. aasta otsus kohtuasjas C‑55/02: komisjon vs. Portugal, EKL 2004, lk I‑9387, punktid 44 ja 45 ning viidatud kohtupraktika).

45. Arvestades eelkõige asjaolu, et direktiivi 69/335 artikli 7 lõike 1 punkti b alapunkti a teise lõigu teise lausega kavatsetakse säilitada ühenduse õigusnormidega soovitud maksuvabastus, nagu on eespool väljendatud, tuleb järelikult asuda seisukohale, et sõnastust „kui […] need osad on üle antud” kohaldatakse kogu ühenduses ja seda ei tule tõlgendada kitsendavalt. See sõnastus hõlmab ühinemistehingut ühendamise teel, millega ühendatava äriühingu osad muutuvad kehtetuks ja nende omanikud saavad vastutasuks ühendava äriühingu osasid.

46. Isegi kui vastavalt liikmesriigi õigusele on ühendatava äriühingu osade kehtetus ja ühendava äriühingu osadega tasumine õiguslikult erinevad olukorrad, on nad sellegipoolest majanduslikult lahutamatud, kuna ühendava äriühingu osadega tasutakse ühendatava äriühingu osade eest ja vastavalt viimaste väärtustele. Sellisel juhul ei saa õiguslik mehhanism, millega ühinemine siseriikliku õiguse kohaselt ellu viiakse, mõjutada tegeliku majandusliku ja tiheda seose olemasolu. Mõistet „üleandmine” tuleb seega antud kontekstis käsitleda selliseid tehinguid hõlmava üldmõistena.

47. Seega tuleb teisele küsimusele vastata, et esimesele küsimusele vastamisel ei oma tähendust asjaolu, et direktiivi 69/335 artikli 7 lõike 1 punkti b alapunkti a teise lõigu teine lause viitab pärast kapitalimaksust vabastatud tehingut kuulunud osade „üleandmisele”.

Kohtukulud

48. Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Resolutiivosa

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab:

1. Nõukogu 17. juuli 1969. aasta direktiivi 69/335/EMÜ kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta, mida on muudetud nõukogu 9. aprilli 1973. aasta direktiiviga 73/79/EMÜ ja nõukogu 10. juuni 1985. aasta direktiiviga 85/303/EMÜ, artikli 7 lõike 1 punkti b ja punkti b alapunkti a tuleb tõlgendada nii, et kui esimene kapitaliühing annab teise kapitaliühingu osade omandamisest alates viie aasta jooksul kapitalimaksust vabastatud ühinemise raames nende osade valduse aktsiate vastu üle, kuna teine äriühing ise ühines kolmanda kapitaliühinguga ja loeti seetõttu lõppenuks, ning esimene äriühing sai vastutasuks kolmanda äriühingu osasid, ei lähe esialgselt omandatud osade viieaastase säilitamise tingimus, mis on ette nähtud asjaomase sätte punkti b alapunktis a, üle esimesele äriühingule kuuluvate kolmanda äriühingu osade suhtes.

2. Esimesele küsimusele vastamisel ei oma tähendust asjaolu, et direktiivi 69/335, mida on muudetud direktiividega 73/79 ja 85/303, artikli 7 lõike 1 punkti b alapunkti a teise lõigu teine lause viitab pärast kapitalimaksust vabastatud tehingut kuulunud osade „üleandmisele”.