Keywords

Summary



Keywords

1. Euroopa Liidu omavahendid – Määrus liidu finantshuvide kaitse kohta – Halduskaristus – Kohaldamise tingimused – Võimatus määrata selliseid sanktsioone üksnes nimetatud määruse artiklite 5 ja 7 alusel

(Nõukogu määrus nr 2988/95, artiklid 5 ja 7)

2. Euroopa Liidu omavahendid – Määrus liidu finantshuvide kaitse kohta – Halduskaristus – Kohaldamise tingimused – Rahvusvahelise kontrolli ja järelevalvega tegelev äriühing, kes on väljastanud ebaõige tõendi

(Nõukogu määrus nr 2988/95, artikkel 7)

3. Euroopa Liidu omavahendid – Määrus liidu finantshuvide kaitse kohta – Eeskirjade eiramise menetlemine – Aegumistähtaeg

(Nõukogu määrus nr 2988/95, artikli 1 lõige 2 ja artikli 3 lõike 1 kolmas lõik)

Summary

1. Määruse nr 2988/95 Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta artikleid 5 ja 7 ei kohaldata nii, et halduskaristuse saaks määrata ainult nimetatud sätete alusel, kuna selleks, et liidu finantshuvide kaitsmiseks määrata teatud isikute kategooriale halduskaristus, peab enne asjaomase eeskirjade eiramise toimepanemist kas siis liidu seadusandja olema kehtestanud valdkondlikud eeskirjad, millega kõnealune karistus on määratletud, ja on kehtestanud kõnealusele isikute kategooriale selle karistuse kohaldamise tingimused, või – nagu käesoleval juhul – kui sedalaadi eeskirju ei ole veel liidu tasandil kehtestatud, peab selle liikmesriigi õiguses, kus eiramine toime pandi, olema ette nähtud halduskaristus sellesse kategooriasse kuuluvate isikute suhtes.

Kui oma olemuse ja ülesande tõttu liidu õiguse allikate süsteemis on määruse sätetel tavaliselt siseriiklikes õiguskordades vahetu mõju, ilma et siseriiklikel võimudel oleks vaja rakendusmeetmeid võtta või ilma et liidu seadusandjal oleks vaja kehtestada täiendavaid õigusakte, võib mõne määruse teatavate sätete rakendamiseks vajalik olla rakendusmeetmete vastuvõtmine.

Nii on see liidu finantshuvide kaitsmise puhul, mis puudutab määruses nr 2988/95 määratletud erinevatesse kategooriatesse kuuluvatele isikutele kehtestatud halduskaristusi. Nii on see nimelt asjaomase määruse artiklites 5 ja 7 sätestatud sanktsioonide puhul, kuna need sätted kehtestavad liidu finantshuvide kaitseks vaid kontrolli ja sanktsioone käsitlevad üldnormid ja kuna need sätted ei määratle täpselt, millist artiklis 5 nimetatud sanktsiooni tuleb kohaldada liidu finantshuve kahjustava eeskirjade eiramise korral, ega nende isikute kategooriat, kelle suhtes saab kohaldada sellisel juhul asjaomast sanktsiooni.

(vt punktid 32–34, 36, 43, resolutsiooni punkt 1)

2. Selliste asjaolude korral, kui liidu valdkondlike eeskirjadega ei ole veel liikmesriikidele kehtestatud kohustust näha ette tõhusad karistused juhtudeks, kui liikmesriigi poolt tunnustatud rahvusvaheline kontrolli ja järelevalvega tegelev äriühing on andnud välja ebaõigeid tõendeid, ei ole määruse nr 2988/95 Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta artikliga 7 vastuolus see, et liikmesriik kohaldab siseriiklike õigusnormide alusel sanktsiooni kõnealuse äriühingu suhtes, käsitades teda isikuna, kes „osales eiramises”, või isikuna, kes „vastutab eiramise eest” nimetatud sätte tähenduses, kuid tingimusel, et selle sanktsiooni kohaldamiseks on olemas selge ja üheselt mõistetav õiguslik alus – selle kontrollimine on siseriikliku kohtu ülesanne.

(vt punkt 62, resolutsiooni punkt 2)

3. Sellistel asjaoludel on rahvusvahelisele kontrolli ja järelevalvega tegelevale äriühingule, kes väljastas täpselt piiritletud eksporditehinguga seoses tarbimiseks ringlusesse lubamise tõendi, sellise kontrolliaruande edastamine, milles paljastatakse selle tehinguga seotud eeskirjade eiramine, ja kõnealuselt äriühingult täiendavate dokumentide nõudmine, et kontrollida, kas kaup on tegelikult tarbimiseks ringlusesse suunatud, ning sellele äriühingule niisuguse tähitud kirja saatmine, millega määratakse asjaomasele äriühingule sanktsioon määruse nr 2988/95 Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta artikli 1 lõikes 2 määratletud eiramises osalemise eest, piisavalt täpselt piiritletud toimingud, mille puhul on tegemist kõnealusele isikule eiramisega seotud juurdluse või kohtumenetluse algatamisest teatamisega, ja mis seetõttu katkestavad menetluse algatamise tähtaja aegumise kõnealuse määruse artikli 3 lõike 1 kolmanda lõigu tähenduses.

(vt punkt 70, resolutsiooni punkt 3)