Keywords

Summary



Keywords

1. Kaupade vaba liikumine – Koguselised ekspordipiirangud – Samaväärse toimega meetmed – EÜ artikkel 29 – Vahetu õigusmõju – Ulatus

(EÜ artikkel 29)

2. Kaupade vaba liikumine – Koguselised ekspordipiirangud – Samaväärse toimega meetmed – Mõiste

(EÜ artikkel 29)

3. Kaupade vaba liikumine – Koguselised ekspordipiirangud – Samaväärse toimega meetmed

(EÜ artiklid 29 ja 30)

4. Kaupade vaba liikumine – Koguselised ekspordipiirangud – Samaväärse toimega meetmed

(EÜ artikkel 29)

Summary

1. Ettevõtja, kelle eesmärk on töödelda ja pakendada teistesse liikmesriikidesse eksportimiseks rosinaid ning kes asub liikmesriigi teatavas regioonis, kuhu on siseriiklike õigusnormide kohaselt keelatud tuua töötlemiseks ja pakendamiseks selle riigi teistest piirkondadest pärit erinevaid rosinasorte ning kellel ei ole seega võimalik eksportida neist piirkondadest pärit rosinaid, võib õiguspäraselt tugineda siseriiklikus kohtus EÜ artiklile 29.

(vt punkt 23)

2. Siseriiklikud õigusnormid, mis keelavad majandustegevuses osalejal varustada end rosinatega, mis on pärit selle liikmesriigi teistest geograafilistest regioonidest kui see, kus on selle ettevõtja asukoht, mõjutavad vaieldamatult nimetatud ettevõtja ekspordimahtu, kuna huvitatud isik võib töödelda ja pakendada üksnes neid rosinaid, mis on toodetud tema asukohapiirkonnas. Eeltoodust järeldub, et sellised siseriiklikud õigusnormid võivad vähemalt potentsiaalselt takistada ühendusesisest kaubandust ja kujutavad endast seega koguselise ekspordipiiranguga samaväärse toimega meedet, mis on EÜ artikli 29 kohaselt põhimõtteliselt keelatud.

(vt punktid 28 ja 29)

3. EÜ artiklit 29 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid, mis keelavad täielikult geograafilise regiooni A kahe alamregiooni vahel eksportimise eesmärgil kaitstud päritolunimetusega „Vostizza” rosinate sisseveo, ladustamise, töötlemise ja pakendamise, kuna need õigusnormid ei võimalda saavutada taotletavaid õiguspäraseid eesmärke ühtselt ning lähevad kaugemale sellest, mis on vajalik nende eesmärkide saavutamise tagamiseks.

Nimelt on mõeldav ka kaupade vaba liikumist vähem piirav lahendus, nagu kohustus kasutada erinevaid tootmisliine või eraldi laoruume, kus ladustatakse, töödeldakse ja pakendatakse üksnes sama geograafilise päritoluga rosinaid. Peale selle, kuna kõnealused siseriiklikud õigusnormid kehtestavad erinevate rosinatootmisregioonide suhtes erisugused eeskirjad selles mõttes, et regioonis B asuvad tootjad, kes toodavad teadaolevalt madalama kvaliteediga rosinaid kui toodetakse regioonis A, võivad töödelda, ladustada, pakendada ja eksportida rosinaid, mis on pärit kõikjalt regioonist A, sealhulgas selle regiooni esimesest alamregioonist, kust pärineb nimetatud sort „Vostizza”, siis ei nähtu selgelt, miks on regiooni A teise alamregiooni tootjate suhtes kehtestatud palju piiravam meede, sest neil on lihtsalt keelatud töödelda rosinaid, mis on pärit regiooni A esimesest alamregioonist, kus toodetakse sorti „Vostizza”. Eeltoodust tuleneb, et kõnealustes õigusnormides sätestatud täielikku keeldu vedada rosinaid regiooni A ühest alamregioonist teise ei saa pidada objektiivselt õigustatuks tööstus- ja kaubandusomandi kaitse tõttu EÜ artikli 30 tähenduses.

(vt punktid 40, 44–46, 49, 62 ja resolutsioon)

4. EÜ artiklit 29 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid, mis keelavad täielikult geograafilise regiooni A teise alamregiooni ja geograafilise regiooni B vahel eksportimise eesmärgil rosinate sisseveo, ladustamise, töötlemise ja pakendamise, kuna need õigusnormid ei võimalda saavutada taotletavaid õiguspäraseid eesmärke ühtselt ning lähevad kaugemale sellest, mis on vajalik nende eesmärkide saavutamise tagamiseks.

Tõepoolest on kaupade vaba liikumise valdkonnas aluslepingu sätete mõttega vastuolus, kui liikmesriigid kehtestavad oma territooriumil ületamatuid sisepiire teatavate toodete väidetavalt kõrgema kvaliteedi säilitamiseks, seda enam, et liidu õigus annab vajalikud vahendid selliste toodete kvaliteedi säilitamiseks, mis oma omaduste poolest väärivad erilist kaitset.

Seega ühelt poolt ei ole kõnealused siseriiklikud õigusnormid ühtsed, kuna nad lubavad segada regioonis B erinevaid rosinasorte, samal ajal kui mis tahes segamine on keelatud kõikjal regioonis A, kaasa arvatud regiooni A teises alamregioonis, millel ei ole kaitstud päritolunimetuse kaitset. Sellest järeldub, et nimetatud õigusnormid ei takista täielikult erinevate rosinasortide mis tahes segamist ning peale selle ei näi, et toote kvaliteeditase oleks olnud seadusandja jaoks otsustav kriteerium.

Teiselt poolt, kuna on olemas muid asjaomase liikmesriigi territooriumil toodetud rosinate vaba liikumist vähem piiravaid meetmeid, nagu võimalus kohustada asjassepuutuvaid ettevõtjaid sisse seadma erinevad tootmisliinid ja/või laoruumid ning tähistama kauba asjakohaste etikettidega vastavalt töödeldud rosinate geograafilisele päritolule, samuti nagu võimalus tagada nende kohustuste täitmine etteteatamata kontrolliga ja asjakohaste sanktsioonidega, ei saa rosinate liikumise täielikku keeldu regiooni A teise alamregiooni ja regiooni B vahel, nii nagu see on ette nähtud kõnealustes õigusnormides, pidada õigustatuks tarbijate kaitse ja pettuse ennetamise põhjendusel, kui see keeld ei taotle seda eesmärki ühtselt ja kui see ei ole kooskõlas proportsionaalsuse põhimõtte nõuetega.

(vt punktid 55, 57, 58, 60–62 ja resolutsioon)