Keywords

Summary



Keywords

1. Kapitali vaba liikumine – Piirangud – Maksuõigusnormid – Tulumaks – Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad mitteresidendist maksumaksjatele ette kohustuse määrata maksuesindaja

(EÜ artikkel 56; nõukogu direktiiv 77/799)

2. Rahvusvahelised lepingud – Euroopa Majanduspiirkonna leping – Kapitali vaba liikumine – Piirangud – Maksuõigusnormid – Tulumaks – Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad mitteresidendist maksumaksjatele ette kohustuse määrata maksuesindaja

(EMP leping, artikkel 40, nõukogu direktiivid 77/799 ja 2008/55)

Summary

1. Kuigi maksujärelevalve ja maksupettuste vastase võitluse tõhususe tagamine võib endast kujutada üldist ülekaalukat huvi, millega võib põhjendada asutamislepinguga tagatud põhivabaduste teostamise piirangut, on selline põhjendus vastuvõetav üksnes siis, kui viimati nimetatud tegevus puudutab puhtalt fiktiivseid skeeme, mille eesmärk on maksuseaduste kohaldamisest kõrvale hoida, mis välistab igasuguse üldise eelduse, et tegemist on pettusega. Maksudest kõrvalehoidumise või maksupettuse üldine eeldus ei ole piisav, et õigustada selliseid maksumeetmeid, mis kahjustavad asutamislepingu eesmärkide täitmist. Seega, kuna maksuesindaja määramise kohustus puudutab kõiki mitteresidendist maksumaksjaid, kes saavad tulu, mille kohta on nõutav deklaratsiooni esitamine, toob see ainuüksi seetõttu, et nad ei ole residendid, terve maksumaksjate kategooria osas kaasa maksudest kõrvalehoidumise või maksupettuse eelduse, mis iseenesest ei saa põhjendada sellise kohustusega asutamislepingu eesmärkide kahjustamist.

Selline kohustus kujutab endast EÜ artikliga 56 tagatud kapitali vaba liikumise piirangut, mida ei saa pidada põhjendatuks, kuna see läheb kaugemale sellest, mis on vajalik nimetatud eesmärgi saavutamiseks ja kuna ei ole tõendatud, et liikmesriikide pädevate maksuametite vastastikuse abi mehhanismid otsese maksustamise valdkonnas, mis on igal liikmesriigil direktiivi 77/799 alusel, oleksid selle eesmärgi saavutamiseks ebapiisavad.

Järelikult, kui liikmesriik jätab jõusse maksuõigusnormi, mis näeb mitteresidendist maksumaksjatele ette kohustuse määrata selles liikmesriigis maksuesindaja juhul, kui nad saavad tulu, mille kohta tuleb esitada deklaratsioon, siis on see liikmesriik rikkunud EÜ artiklist 56 tulenevaid kohustusi.

(vt punktid 38, 42, 43, 53, 61 ja resolutsiooni punkt 1)

2. Kuigi kapitali vaba liikumise piiranguid Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisriikide kodanike vahel tuleb hinnata nimetatud lepingu artikli 40 ja XII lisa alusel, on neil sätetel samasugune kohaldamisala kui sisult identsetel EÜ artikli 56 sätetel. Siiski ei saa kohtupraktikat, mis puudutab liikumisvabaduste teostamise piiranguid liidu sees, täies ulatuses üle kanda liikmesriikide ja kolmandate riikide vahelisele kapitali liikumisele, kuna see toimub teistsuguses õiguslikus kontekstis.

Niisiis, kuigi maksuesindaja määramise kohustus, mille liikmesriigi õigusnormid näevad ette mitteresidentidele, kujutab endast kapitali vaba liikumise põhjendamatut piirangut EÜ artikli 56 mõttes, ei tähenda see, et selline piirang ei võiks olla põhjendatud EMP lepingu artikliga 40.

Nimelt, kuna ühest küljest selline koostööraamistik, mille loovad liikmesriikide pädevatele ametiasutustele direktiiv 77/799 (liikmesriikide pädevate asutuste vastastikuse abi kohta otsese maksustamise valdkonnas) ja direktiiv 2008/55 (vastastikuse abi kohta teatavate lõivude, tollimaksude, maksude ja muude meetmetega seotud nõuete sissenõudmisel), liikmesriikide ja kolmandate riikide pädevate asutuste vahel puudub, kui viimased ei ole võtnud endale mingeid vastastikuse abi osutamise kohustusi, ja teisest küljest, kuna lepingud, mis seovad kõnealust liikmesriiki EMP‑sse kuuluvate riikidega ja riikidega, kes ei kuulu Euroopa Liitu, ei sisalda tegelikult teabevahetuse mehhanisme, mis oleks piisavad, et tõestada ja kontrollida nendes riikides elavate maksukohustuslaste esitatud deklaratsioone, ei lähe maksuesindaja määramise kohustus EMP osalisriikide selliseid residendist maksumaksjaid puudutavas osas, kes ei ole liidu liikmed, kaugemale sellest, mis on vajalik saavutamaks maksujärelevalve ja maksupettuste vastase võitluse tõhususe tagamine.

(vt punktid 51, 52, 54–57)