21

Üldkohus tuvastas vaidlustatud kohtuotsuse punktides 123–133 ja 137 järgmist: „123 Nõukogu andis hagejaid esindavale advokaadibüroole 7. juuni 2011. aasta kirjaga teada, et ta oli saanud „13. veebruari 2011. aasta kuupäeva kandva kirja Egiptuse välisministrilt, millega edastati Egiptuse peaprokuröri taotlus teatavate endiste ministrite ja ametnike vahendite külmutamiseks”, milles teiste isikute hulgas oli mainitud ka esimest hagejat. Sellele nõukogu kirjale oli lisatud koopia 13. veebruari 2011. aasta kuupäeva kandvast dokumendist, mille päises oli Egiptuse välisministeeriumi nimetus. Selles allkirjastamata dokumendis oli ära toodud Egiptuse peaprokuröri taotlus külmutada Egiptuse „endiste ministrite, ametnike ja kodanike” vahendid. Selles taotluses nimetatud isikute hulgas oli esimene hageja, kuid mitte teine, kolmas ja neljas hageja. […] 125 Nõukogu vastas hagejaid esindava advokaadibüroo 13. mai, 9. juuni ja 15. juuli 2011. aasta kirjadele 29. juuli 2011. aasta kirjaga. Selles vastuses ei olnud viidatud võimalikele kriminaalkohtumenetlustele teise, kolmanda ja neljanda hageja suhtes. Selles oli märgitud üksnes järgmist: „[Nad] on kantud nende isikute loetellu, kelle suhtes Egiptuse ametiasutused on esitanud eespool nimetatud õigusabitaotluse (lisatud loetelus on nad kirjas numbrite 2, 3 ja 4 all). Taotluses on märgitud, et määrused loetellu kuuluvate isikute vahendite arestimise kohta on andnud Egiptuse peaprokurör ja et need on kinnitanud kriminaalkohus.” 126 Nõukogu sellele 29. juuli 2011. aasta kirjale oli lisatud 24. veebruari 2011. aasta kuupäevaga teade viitenumbriga NV93/11/ms, millega Egiptuse Araabia Vabariigi suursaatkond Brüsselis (Belgia) palus liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrgel esindajal edastada „pädevatele õigusasutustele” õigusabi taotluse, mille on väljastanud Egiptuse peaprokuratuur. 127 Sellele teatele oli lisatud kolm dokumenti. 128 Esimene neist oli õigusabitaotluse dateerimata ja allkirjastamata tekst. Selles taotluses, mis oli koostatud inglise keeles, paluti „külmutada, konfiskeerida ja sisse nõuda teatavate endiste ministrite ja ametnike vahendid”. Selles viidati „uurimisele, mida Egiptuse prokuratuur viib läbi 2010. aasta asjades nr 162 ja 234 [...]; 2011. aasta asjades nr 34, 36, 38, 39, 55 ja 70 ning asjas nr 137/2011 [...], mis vastavad sellistele endiste ministrite ja ametnikele toimepandud süütegudele nagu korruptsioon, riigi vahendite kõrvaldamine ja rahapesu” ja kus oli loetletud 15 isikut, sealhulgas ka neli hagejat. Seejärel oli selles esiteks märgitud, et Egiptuse peaprokurör on otsustanud seal loetletud isikute vahendid arestida, ja teiseks, et nimetatud külmutamise on „heaks kiitnud kriminaalkohus”. 129 Teine 24. veebruari 2011. aasta teatele lisatud dokument kujutas endast „loetelu endistest ametnikest, [nende] abikaasadest ja lastest”, milles teine, kolmas ja neljas hageja olid vastavalt teisel, kolmandal ja neljandal kohal. 130 Kolmas 24. veebruari 2011. aasta teatele lisatud dokument oli kokkuvõte esimesele hagejale „2011. aasta kohtuasjas nr 38” esitatud süüdistustest; seda kohtuasja on mainitud eespool punktis 128 kirjeldatud õigusabitaotluses. See dokument ei olnud dateeritud. Lisaks puudus sellel päis ja allkiri. Samas kandis see sarnaselt 24. veebruari 2011. aasta teatele ja kõigile sellele lisatud dokumentidele Egiptuse Araabia Vabariigi Brüsseli suursaatkonna pitserit. 131 Kokkuvõttes ei ilmne ühestki nimetatud dokumendist, et teise, kolmanda ja neljanda hageja suhtes toimuks Egiptuses kriminaalmenetlus riigi vahendite õigusvastase kasutamise asjas. 132 Seevastu on eespool punktis 128 mainitud õigusabitaotluses selgelt kirjas, et 24. veebruaril 2011 ehk vähem kui üks kuu enne otsuse 2011/172 ja määruse nr 270/2011 vastuvõtmist oli Egiptuse peaprokurör kõikide hagejate suhtes välja andnud määruse nende vahendite arestimiseks, et selle määruse oli heaks kiitnud kriminaalkohus ja et see oli seotud riigi vahendite õigusvastase kasutamise uurimisega. 133 Hagejad ei ole ka esitanud ühtegi tõendit, mis tekitaks kahtlusi selles õigusabitaotluses esitatud faktiväidete paikapidavuse kohta. Vastupidi, Egiptuse kohtu otsus, mille tõlke hagejad 5. märtsil 2013 Üldkohtu kantseleisse esitasid, kinnitab, et teise hageja vahendid olid 30. jaanuari 2013. aasta seisuga endiselt külmutatud. Pealegi ei vaidlustanud hagejad kohtuistungil eespool mainitud arestimismääruse olemasolu. […] 137 Eespool punktis 130 nimetatud dokumendist ilmneb [...] selgelt, et „2011. aasta kohtuasjas nr 38”„süüdistati” esimest hagejat esiteks „avaliku sektori ettevõtja, kelle aktsiad kuuluvad riigile”„vara omastamises” ja teiseks „niisuguste süütegude toimepanemises, mis seisnevad riigi vahendite enda kasuks pööramises ja halvendamises ning [niisuguste vahendite] omastamise soodustamises”.”