ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 81/24

13. jaanuaril 2015 esitatud hagi – Banco Santander ja Santusa versus komisjon

(Kohtuasi T-12/15)

(2015/C 081/32)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hagejad: Banco Santander, SA (Santander, Hispaania) ja Santusa Holding, SL (Boadilla del Monte, Hispaania) (esindajad: advokaadid J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero ja J. Panero Rivas)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tunnistada vastuvõetavaks ja rahuldada käesolevas hagis esitatud tühistamisnõuded;

— tühistada otsuse artikkel 1 osas, milles see sätestab, et Hispaania ametivõimude uut halduslikku tõlgendust TRLIS (texto refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (ettevõtte tulumaksu seaduse uuesti sõnastatud tekst)) artiklile 12 tuleb pidada siseturuga kokkusobimatuks uueks abiks;

— tühistada otsuse artikli 4 lõige 1 osas, milles see nõuab, et Hispaania Kuningriik lõpetaks abikorrana käsitletava tegevuse, nagu seda on kirjeldatud artiklis 1;

— tühistada otsuse artikli 4 lõiked 2, 3, 4 ja 5 osas, milles need kohustavad Hispaania Kuningriiki nõudma tagasi summad, mida komisjon käsitleb riigiabina;

— teise võimalusena piirata otsuse artikli 4 lõikes 2 Hispaania Kuningriigile pandud tagasinõudmiskohustuse ulatust samadel tingimustel kui esimeses ja teises otsuses, ja

— mõista käesoleva menetlusega seotud kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Väited ja peamised argumendid on samad, mis esitati kohtuasjas T-826/14: Hispaania vs. komisjon.

Hagejad väidavad eelkõige, et rikutud on õigusnormi seoses meetme õigusliku kvalifitseerimisega riigiabiks, meetme adressaadi tuvastamisega ja asjaoluga, et halduslik tõlgendus kvalifitseeriti riigiabiks, mis on erinev neist, mida komisjoni otsustes on analüüsitud, ning et samuti on rikutud õiguspärase ootuse, estoppeli ja õiguskindluse põhimõtteid.
2.

Teine väide, et on eiratud ELTL artiklit 107. See väide koosneb kahest osast: — Esimene väiteosa, mis puudutab erainvestori testi kohaldatavust, mis jaotub viieks osaks. — Esimene osa, et komisjon on aluseta ja põhjendusteta jätnud arvesse võtmata mitu dokumenti ja tõendit, mille Prantsusmaa ja EDF talle nõuetekohaselt olid esitanud. — Teine osa, et komisjon oli süstemaatiliselt segi ajanud asjaolusid, mis puudutavad vastavalt erainvestori testi kohaldatavust ja selle testi kohaldamist. — Kolmas osa, et komisjon oli ekslikult välistanud aruka erainvestori testi kohaldamise pelgalt seetõttu, et Prantsusmaa oli meetme hindamisel arvesse võtnud eelkõige kaalutlusi, mis puudutavad teda kui avalikku võimu, koos kaalutlustega, mis puudutavad teda kui aktsionäri. — Neljas osa, et komisjon on ekslikult keskendunud EDF kohustusele omada äriplaani, et põhjendada aruka erainvestori kriteeriumi kohaldatavust. — Viies osa, et komisjon on eiranud selle meetme laadi, eset, selle konteksti, taotletud eesmärki ja eeskirju, mida sellele meetmele kohaldatakse. — Teine väiteosa, mis puudutab erainvestori testi kohaldamist, mis jaotub kolmeks osaks. — Esimene osa, et komisjon on ekslikult järeldanud, et Oxera aruanne ei olnud tõendina vastuvõetav. — Teine osa, et komisjoni metodoloogias oli ilmsed puudused. Esiteks ei võtnud komisjon arvesse ajajärgu konteksti ega kriteeriume, mida tolle ajajärgu investorid arvestasid. Teiseks, komisjoni toetatud tees, et tegu on „maksukingitusega”, mitte üksnes rikub õigusnormi, vaid on aluseks ka vigadele investeeringu asjassepuutuvuse hindamisel. Kolmandaks kordas komisjon metodoloogilisi vigu, millest igaüks oli piisav, et näidata seda, et komisjon ei ole ilmselt tõendanud, et erainvestori kriteeriumi ei olnud kohaldatud. — Kolmas osa puudutab komisjoni tehtud vigade metodoloogilisi tagajärgi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 96/23

2. veebruaril 2015 esitatud hagi – Hydrex versus komisjon

(Kohtuasi T-45/15)

(2015/C 096/29)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Pooled

Hageja: Hydrex NV (Antwerpen, Belgia) (esindaja: advokaat P. Van Eysendeyk)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tuvastada Euroopa Komisjoni 12. jaanuari 2015. aasta otsuse C(2015) 103 (final), millest anti hagejale vastavalt ELTL artiklile 297 teada 13. jaanuari 2015. aasta kirjaga ja mis puudutab sissenõudekorraldust nr 3241405101 summa 5 40 721,10 eurot kohta, õigusvastasus ilmselgelt puuduliku põhjenduse ja järelikult täiesti ebaõige hinnangu tõttu ja see otsus seetõttu tühistada;

— kohustada Euroopa Komisjoni tagastama kõik ebaõigesti sissenõutud ja/või kinnipeetud summad;

— mõista kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Euroopa Komisjon ja hageja sõlmisid 2006. aastal toetuslepingu LIFE06 ENV/B/000362 „Demonstration of a 100 % non-toxic durable hull protection and anti-fouling system contributing to zero emission to the aquatic environment and saving 3-8 % heavy fuels”. Komisjoni sissenõue põhineb järelkontrollil, mis näitas väidetavalt, et projekti arvessevõetavaid kulusid tuleks vähendada.

Hagis tugineb hageja põhjendamiskohustuse rikkumisele. Komisjon ei võtnud arvesse kontrolli, mis toimus siis, kui nende käsutuses olid veel kõik dokumendid. Teise võimalusena leiab hageja, et komisjon ei võtnud arvesse tema märkust ühe järelkontrolli aruande kohta seoses lisanduva summa tõendatusega.
ET Euroopa Liidu Teataja C 89/35

19. jaanuaril 2015 esitatud hagi – NICO versus nõukogu

(Kohtuasi T-24/15)

(2015/C 089/42)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Šveits) (esindajad: Solicitor J. Grayston, advokaadid P. Gjørtler, G. Pandey ja D. Rovetta)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada nõukogu 7. novembri 2014. aasta otsus 2014/776/ÜVJP, millega muudetakse otsust 2010/413/ÜVJP, mis käsitleb Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid (1), ja nõukogu 7. novembri 2014. aasta rakendusmäärust (EL) nr 1202/2014, millega rakendatakse määrust (EL) nr 267/2012, milles käsitletakse Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid (2);

— mõista käesoleva kohtumenetluse kulud välja nõukogult;

Väited ja peamised argumendid

Oma hagi põhjenduseks esitab hageja viis väidet: õiguse olla ära kuulatud rikkumine, ebapiisavad põhjendused, kaitseõiguste rikkumine, ilmne hindamisviga ja omandiõiguse rikkumine.

Hageja leiab, et nõukogu ei kuulanud hagejat ära, ja et seda ei õigusta ükski vastuväide, eeskätt oas, mis puudutab tema kehtivatesse lepingulistesse kohustustesse sekkumist. Veel enam, nõukogu ei esitanud piisavaid põhjendusi. Sellega rikkus nõukogu hageja kaitseõigusi, seal hulgas õigust tõhusale kohtulikule kaitsele. Vastupidi nõukogu väitele ei ole hageja NICO Ltd tütarettevõtja, nagu väidab nõukogu, kuna seda äriühingut ei ole ei Jersey’s ega Iraani enam olemas; ja et igal juhul ei ole nõukogu põhjendanud seda, et isegi kui hageja oleks see tütarettevõtja, tuleneks sellest Iraani riigile majanduslik kasu, mis on vastuolus vaidlustatud aktide eesmärgiga. Lõpuks, kuna nõukogu sekkus hageja omandiõiguse ja tema kehtivate lepinguliste kohustuste teostamisse, rikkus ta hageja omandiõigust, kui ta võttis meetmed, mille proportsionaalsust ei ole võimalik tõendada.

(1) ELT L 325, lk 19.

(2) ELT L 325, lk 3.
—

Teise võimalusena väidab hageja, et komisjon on rikkunud ELTL artikleid 106 ja 107 ning ELTL protokolli 26, kuna otsuses käsitletud meetmed ei kujuta endast riigiabi, sest puudus majandustegevus, vaid kõne all on avalikule võimule omase tegevus nende haldusülesannetega seonduvalt. Alternatiivina eelnevale leiab hageja, et vaidlustatud otsuses on tehtud viga, kui seal järeldatakse, et vaidlusalustel meetmetel ei olnud seost üldist huvi pakkuva avaliku teenusega ja seetõttu ei hinnatud õigesti ei Altmarki kohtupraktika ega ka üldise majandushuvi teenuste otsuse 2005/842/EÜ (otsuse artikli 86 lõike 2 kohta) kohaldatavust, mille alusel oleks võinud tunnistada, et abi ei esinenud või et mis tahes võimalik abi oli siseturuga kokkusobiv.
2.

Teine väide, et tehtud on ilmne hindamisviga ja läbi ei ole viidud nõuetekohast esialgset uurimist. — Selle kohta väidab hageja, et registreerimistaotluse hindamisel on tehtud ilmne viga seoses selle vastavusega Piadina Romagnola geograafilise tähise registreerimistaotluse avaldamise nõuetele, ja — läbi ei ole viidud nõuetekohast esialgset uurimist, kuna hindamata on jäetud asjaolu, et liikmesriigi kohus on tühistanud vaidlustatud regulatsiooni õiguslikuks aluseks olnud siseriiklikud õigusnormid. — Hageja leiab ka, et rikutud on hea halduse põhimõtet.
ET Euroopa Liidu Teataja C 89/41

23. jaanuaril 2015 esitatud hagi – Abertis Telecom Terrestre versus komisjon

(Kohtuasi T-37/15)

(2015/C 089/49)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: Abertis Telecom Terrestre, SA (Barcelona, Hispaania) (esindajad: advokaadid J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, A. Balcells Cartagena ja M. Bolsa Ferruz)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus ja eelkõige otsuse artikkel 1 osas, milles tunnistatakse, et esines siseturuga kokkusobimatu riigiabi;

— tühistada seetõttu otsuse artiklites 3 ja 4 esitatud tagasinõudmiskorraldused;

— mõista siinse menetluse kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Väited ja peamised argumendid on samad, mis on esitatud kohtuasjad T-36/15: Hispasat vs. komisjon.
—

tühistada vaidlustatud otsus ning tuvastada, et taotletava kaubamärgi eristusvõime – olgu see olemuslik või kasutamise käigus omandatud – on piisav, rahuldada käesolev hagi ja teha ettekirjutus, et ühenduse kaubamärgi taotluse nr 11616414 alusel registreeritaks kaubamärk „BIMBO” rahvusvahelise klassifikatsiooni klassi 30 kuuluvate kaupade jaoks ning
ET Euroopa Liidu Teataja C 89/42

27. jaanuaril 2015 esitatud hagi – ASPLA ja Armando Álvarez versus Euroopa Liidu Kohus

(Kohtuasi T-40/15)

(2015/C 089/51)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hagejad: Plásticos Españoles SA (ASPLA) (Torrelavega, Hispaania) ja Armando Álvarez SA (Madrid, Hispaania) (esindajad: advokaadid M. Troncoso Ferrer, C. Ruixó Claramunt ja S. Moya Izquierdo)

Kostja: Euroopa Liidu Kohus

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— esimese võimalusena mõista Euroopa Liidu Kohtult välja hüvitis kahju eest, mille Üldkohtus tekitas hagejatele Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 teise lõigu rikkumisega, makstes neile 3 4 95 038,66 eurot, millele hagi esitamise kuupäevast alates lisanduvad tasandusintress ja viivis vastavalt Euroopa Keskpanka põhiliste refinantseerimistehingute suhtes kohaldatavale määrale, mida on suurendatud kahe protsendipunkti võrra;

— sellest tulenevalt mõista kohtukulud välja Euroopa Liidu Kohtult;

— teise võimalusena mõista Euroopa Komisjonilt välja hüvitis kahju eest, mille Üldkohtus tekitas hagejatele Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 teise lõigu rikkumisega, makstes neile 3 4 95 038,66 eurot, millele hagi esitamise kuupäevast alates lisanduvad tasandusintress ja viivis vastavalt Euroopa Keskpanka põhiliste refinantseerimistehingute suhtes kohaldatavale määrale, mida on suurendatud kahe protsendipunkti võrra, ja

— sellest tulenevalt mõista kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad tuginevad viivitusele nende poolt ühenduse kohtule esitatud hagide lahendamisel, mis vaadati läbi kohtuasjades T-76/06: ASPLA vs. komisjon ja T-78/06: Armando Álvarez vs. komisjon ning milles tehti 16. detsembri 2011. aasta ja 22. mai 2014. aasta kohtuotsus.

Hagi põhjendamiseks tuginevad hagejad Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 teise lõigu rikkumisele, mis nende arvates väljendab tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet, mis on Euroopa Liidu õiguse üldpõhimõte.

Nad on seisukohal, et eespool viidatud sättega vastuolus olev käitumine ja seega tõhusa kohtuliku kaitse põhimõte rikkumine on piisavalt tõendatud Euroopa Kohtu otsustega kohtuasjades C-58/12 P: Groupe Gascogne vs. komisjon ja C-50/12 P: Kendrion NV vs. komisjon. Nad rõhutavad sellega seoses, et mõlemale hagejale määrati karistus sama otsusega kui Kendrionile ja Groupe Gascogne’le. Sarnaselt viimati nimetatutele esitasid hagejad selle otsuse peale hagi ja seisid Üldkohtu menetluses, mis on väga sarnane, kui mitte praktiliselt identne menetlusega, mis toimus Euroopa Kohtus eespool nimetatud kohtuasjades, silmitsi kohtulahendi mõistliku aja jooksul tegemise põhimõtte rikkumisega.
—

Kuuenda väite kohaselt on tegemist võimu kuritarvitamisega, kuna objektiivsete, asjakohaste ja kooskõlaliste tõendite põhjal on alust arvata, et vaidlusalused meetmed võeti väljatoodutest teistsuguse eesmärgiga (turulepääsu piiramine – teiste osaliste eelistamine).
ET Euroopa Liidu Teataja C 89/41

23. jaanuaril 2015 esitatud hagi – Telecom Castilla versus komisjon

(Kohtuasi T-38/15)

(2015/C 089/50)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: Telecom Castilla-La Mancha, SA (Toledo, Hispaania) (esindajad: advokaadid J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, A. Balcells Cartagena ja M. Bolsa Ferruz)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus ja eelkõige otsuse artikkel 1 osas, milles tunnistatakse, et esines siseturuga kokkusobimatu riigiabi;

— tühistada seetõttu otsuse artiklites 3 ja 4 esitatud tagasinõudmiskorraldused,

— mõista siinse menetluse kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Väited ja peamised argumendid on samad, mis on esitatud kohtuasjas T-36/15: Hispasat vs. komisjon.
—

Kolmanda võimalusena väidetakse, et Avaliku Teenistuse Kohus on igal juhul rikkunud liidu õigust seetõttu, et ta ei pööranud tähelepanu käesolevas asjas puudutatud huvide tasakaalustamisele ja ei piiranud oma otsuse mõju.
1.

Esimene väide, mille kohaselt rikkus komisjon ELTL artikli 15 lõiget 3 ja määruse nr 1049/2001 (2) („läbipaistvuse määrus”) artikli 4 lõike 2 teist taanet, kuna ei tõendanud, et hagejale taotletud dokumentidele täieliku juurdepääsu lubamine kahjustaks „konkreetselt ja tegelikult”„kohtumenetluse” kaitset ja kuna ta ei hinnanud nõuetekohaselt, kas ülakaalukas avalik huvi võiks nende dokumentide avaldamist siiski õigustada. Hageja väidab, et komisjon ei tõendanud, et hagejale taotletud dokumentidele täieliku juurdepääsu lubamine kahjustaks „konkreetselt ja tegelikult”„kohtumenetluse” kaitset, kuna esiteks ei kuulu taotletud dokumentidele kohaldamisele kaitse eeldus, mis kuulub kohaldamisele „kohtumenetluse” puhul, teiseks ei saa komisjoni abstraktne viide õigustada selle eelduse laiendamist kohtumenetlusega mitte seotud dokumentidele, ja kolmandaks ei ole komisjoni abstraktsed viited pooleliolevatele menetlustele, poolte võrdsuse põhimõttele ja õigustalituse võimele kaitsta TPD kehtivust piisavad selleks, et tõendada, et nende dokumentide avaldamine kahjustaks konkreetselt ja tegelikult „kohtumenetluse” kaitset.
1.

Esimese väite kohaselt on rikutud õigusnormi ning tehtud hindamisvigu. — Esimese väite esimeses osas väidavad hagejad, et komisjon on teinud ilmse hindamisvea leides, et Hinterland Facilities'e rahastamine ei hõlmanud riigiabi, kuna asjaomased meetmed ei saanud moonutada konkurentsi ega mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust. — Teises osas väidavad hagejad, et komisjon on rikkunud õigusnormi seoses riigigarantiide tingimusetu laadiga ning Consortiumi seadusliku õigusega saada riigilt rahalist abi, samuti reale riigigarantiidele komisjoni antava hinnangu osas. — Kolmandas ja neljandas osas väidavad hageja, et komisjon on rikkunud õigusnormi, kuna leidsid, et Rootsi garantiimeetmed kujutavad endast abikava ja olemasolevat abi. — Viiendas osas väidavad hagejad, et komisjon on teinud ilmse hindamisvea, kui leidis, et riigigarantiid piirduvad Fixed Linki rahastamisega. — Kuuendas osas väidavad hagejad, et rikutud on ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c, kuna komisjonil ei olnud piisavalt alust pidada kõnealuseid abimeetmeid siseturuga kokkusobivaks. — Lisaks väidavad hagejad kuuendas osas, et komisjon on rikkunud õigusnormi, kuna jättis hindamata kõikide Consortiumile otseselt või kaudselt antud abimeetmete kumuleeruva mõju. — Seitsmendas osas väidavad hagejad, et õiguspärase ootuse põhimõtet on kohaldatud ebaõigesti.
—

Teiseks väidab hageja, et komisjon kiitis välisaudiitori auditiaruande heaks, vaatamata läbi ja lükkamata argumenteeritult tagasi hageja esitatud seaduspäraseid ja üksikasjalikke vastuväiteid ja täiendavaid andmeid. Auditiaruanne on aga taasesitatud 22. jaanuari 2013. aasta auditiaruandes nr 11-BA135-006, mis seondub lepinguga nr FP7-216088 POCEMON ja kus tõdetakse vääralt, et puuduvad täiendavad tõendid deklareeritud personalikulude kohta. Välisaudiitori hinnang on meelevaldne ja põhjendamatu, arvestades et tõenditena on esitatud hulgaliselt alternatiivseid tõendeid ja kõigi projektiga tegelevate töötajate vande all antud ütlused, seega komisjoni vastav otsus, millega välisaudiitori hinnang on põhjendusi esitamata heaks kiidetud, on ekslik.
—

sellest tulenevalt rahuldada apellandi esimeses astmes esitatud nõuded ja seega: — tunnistada hagi vastuvõetavaks; — esimese võimalusena: — tühistada teenistuslepingute sõlmimise pädevusega OLAF-i peadirektori 12. augusti 2010. aasta vaikimisi tehtud otsus tema lepingut mitte pikendada, nagu ilmneb eelkõige vastamata jätmisest apellandi taotlusele, mille viimane oli 12. aprillil 2010 OLAF-i peadirektorile saatnud; — tühistada vajalikus ulatuses teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse 22. veebruari 2011. aasta otsus, millega jäeti personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 alusel esitatud kostja kaebus rahuldamata; — sellest tulenevalt ennistada kostja OLAF-i teenistusse, pikendades tema lepingut vastavalt personalieeskirjades sätestatud nõuetele; — teise võimalusena ja juhul, kui tööle ennistamise taotlust ei rahuldata, kohustada komisjoni hüvitama kostjale tekitatud varalise kahju, mis on esialgselt ja ex aequo et bono hinnates töötasu, mis ta oleks võinud OLAF-i teenistuses ajutise teenistujana saada, ja praegusel ametikohal saadava töötasu vahe (st umbes 3 000 eurot kuus), vähemalt selle perioodi jooksul, mis vastab tema esialgse lepingu kestusele (neli aastat), ja pikema perioodi jooksul, juhul kui seda lepingut oleks pikendatud kolmandat korda, mis annab õiguse tähtajatule lepingule; — igal juhul mõista komisjonilt varalise kahju hüvitamiseks välja summa, mis on esialgselt ja ex aequo et bono hinnates 5 000 (viis tuhat) eurot, millele lisandub seadusjärgses määras viivitusintress, mida arvutatakse kuni kohtuotsuse tegemiseni.
ET Euroopa Liidu Teataja C 127/36

20. veebruaril 2015 esitatud hagi – Printeos jt versus komisjon

(Kohtuasi T-95/15)

(2015/C 127/49)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hagejad: Printeos, SA (Alcalá de Henares, Hispaania), Tompla Sobre Exprés, SL (Alcalá de Henares, Hispaania), Tompla Scandinavia AB (Stockholm, Rootsi), Tompla France SARL (Fleury Mérogis, Prantsusmaa), Tompla Druckererzeugnisse Vertriebs GmbH (Leonberg, Saksamaa) (esindajad: advokaadid H. Brokelmann, P. Martínez-Lage Sobredo)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada ELTL artikli 263 alusel komisjoni 10. detsembri 2014. aasta otsuse C(2014) 9295 (final), mis käsitleb ELTL artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 kohast menetlust (AT.39780 – Ümbrikud), artikkel 2, kuna puudub kohustuslik põhjendus trahvisummade kindlaksmääramise kohta (eelkõige seoses suuniste trahvide arvutamise meetodi kohta punkti 37 alusel tehtud kohandamisega), või

— teise võimalusena muuta ELTL artikli 261 alusel määruse (EÜ) nr 1/2003 artiklis 31 kohtule antud täieliku pädevuse raames komisjoni 10. detsembri 2014. aasta otsuse C(2014) 9295 (final), mis käsitleb ELTL artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 kohast menetlust (AT.39780 – Ümbrikud), artiklit 2 (i) kehtestades Tomplale määratud karistus vähemalt 55 % allapoole õigusnormis ette nähtud piirist (määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 23 lõige 2) või alternatiivselt protsendimäära võrra, mida Üldkohus peab sobivaks, et taastada nii otsuse tasakaal Bongile ja Hamelinile määratud trahvide osas, ning (ii) vähendades määratud karistust veel vähemalt 33 % või alternatiivselt protsendimäära võrra, mida Üldkohus peab sobivaks, et võtta arvesse trahvi, mille määras Comisión Nacional de la Competencia (CNC) oma 25. märtsi 2013. aasta otsuses juhtumi 5/0316/10, Sobres de Papel kohta, ning

— mõista kohtukulud käesolevas kohtuastmes välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolevas menetluses vaidlustatud otsuses on tuvastatud, et hagejad on rikkunud ELTL artiklit 101 ja EMP lepingu artiklit 53, kuna nad osalesid standardsete ümbrikute ja spetsiaalsete ümbrikute sektoris 8. oktoobrist 2003 kuni 22. aprillini 2008 ühes vältavas rikkumises, mis hõlmas Taanit, Prantsusmaad, Saksamaad, Norrat, Rootsit ja Ühendkuningriiki ning mis seisnes hindade kooskõlastamises, klientide jagamises ja tundliku äriteabe vahetamises.

Hagi põhjendamiseks esitavad hagejad kolm väidet.

1. Esimene väide, et on rikutud põhjendamiskohustust, kuna komisjon ei põhjendanud, miks oli vaja kohandada trahvide põhisummat suuniste trahvide arvutamise meetodi kohta punkti 37 alusel, ega iga ettevõtja suhtes kohaldatud vähendamise konkreetset protsendimäära.

2. Teine väide, et trahvisumma kindlaksmääramisel on rikutud võrdse kohtlemise põhimõtet, kuna komisjon kohandas trahvide põhisummat suuniste trahvide arvutamise meetodi kohta punkti 37 alusel.
a)

Euroopa Komisjon määratles projekti hindamise raames toimunud suhtluse raames vääralt projekti koordinaatori ning seetõttu pöördus ta isiku poole, kes ei olnud ei kõnealuse projekti seaduslik esindaja, kontaktisik ega koordinaator. See asjaolu on käesoleval juhul eriti tähtis seetõttu, et sellel isikul ei ole mingit pistmist AEDEC-iga, vaid ta osaleb konsortsiumis LATIN PLAN Soome rühma liikmena. On selge, et Euroopa Komisjon asus seisukohale, et see isik ei väärinud toetust, lähtudes eeldusest, et ta koordineeris projekti LATIN PLAN AEDEC-i liikmena, olles samas Soome rühma liige, ning kumuleerimise keelu põhimõttest, mida kohaldatakse ühenduse õiguses toetuste valdkonnas ja mille kohaselt saab iga projekti raames anda ühele ja samale toetuse saajale eelarvest ainult ühe toetuse. Rühma LATIN PLAN iga liige palus eraldada talle vahendeid. Kui rühmale oleks otsustatud anda toetus, siis oleks komisjoni väära arusaama kohaselt kõnealune isik saanud toetust nii AEDEC-i liikmena kui ka Soome rühma liikmena.
—

tühistada komisjoni 16. detsembri 2014. aasta rakendusotsus, millega jäeti põhjendamatuse tõttu rahuldamata seaduslikkuse kontrollimise taotlus, mille hageja esitas 23. oktoobril 2014 ning jäeti muutmata Hariduse, Audiovisuaalvaldkonna ja Kultuuri Täitevasutuse 23. septembri 2014. aasta otsus, mis puudutab hageja osanikele/aktsionäridele tööjõukuludena makstud tasude rahastamiskõlbmatust hageja poolt kahes edukalt täidetud projektis, nimelt „Go Green – Green Business is smart Business” projekt (kokkulepe nr 510424-LLP-1-2010-1-GR-LEONARDO-LMP) ja „LadybizIT” projekt (kokkulepe nr 2011-3052-518310-LLP-1-2011-1-GR-LEONARDO-LAM), ning tunnistada asjaomases projektis tööjõukuludena kõlblikeks kulud, mis vastavad „täiendavatele” teenustele, mida osutasid Olga Stavropoulou, Pavlos Aravantinos, ja hr Karamanlis, või teise võimalusena, tunnistada kõlblikeks üksnes need kulud, mis vastavad „täiendavatele” teenustele, mida osutasid Olga Stavropoulou ja Pavlos Aravantinos kahes kõnealuses projektis, mis on rahastamiskõlblikud toetuslepingu artikli II.14 ja selle III lisa alusel ning mis tuleb hagejale välja maksta;
—

tuvastada, et lisaks sellele, et vaidlustatud otsus on vastuoluline, on rikutud ka ühenduse kaubamärgi määruse artiklit 75; — eelnevast tulenevalt tühistada vaidlustatud otsus ja — mõista kohtukulud välja Siseturu Ühtlustamise Ametilt.
1.

Esimene väide, et vääralt on kohaldatud ELTL-i või õiguslikku reeglit selle kohaldamise kohta, tehtud on ilmne hindamisviga, otsust ei ole piisavalt põhjendatud ja rikutud on võistlevuse põhimõtet Hageja on seisukohal, et komisjon tuvastas vääralt, et silohoidlad on tootmisüksuste lahutamatu osa ja et hageja peab seetõttu need täieliku ümberkorralduskava alusel kaotama.
9.

Üheksas väide, et EIT 2014. aastal välja kuulutatud taotlusvoor teadmis- ja innovatsioonikogukondade jaoks (Call for Knowledge and Innovation Communities (KICs)) rikub KICs-i valikumenetlust reguleerivaid menetluseeskirju.