Liidetud kohtuasjad C‑660/11 ja C‑8/12

Daniele Biasci jt versus Ministero dell’Interno jaQuestura di Livorno (C‑660/11 ) jaCristian Rainone jt

versus

Ministero dell’Interno jt (C‑8/12)

(eelotsusetaotlused, mille on esitanud Tribunale amministrativo regionale per la Toscana)

„Asutamisvabadus — Teenuste osutamise vabadus — EÜ artiklid 43 ja 49 — Hasartmängud — Kihlveopanuste kogumine — Loa andmise tingimused — Politseiloa ja tegevusloa omamise nõue — Liikmesriigi õigusnormid — Kihlveopanuste kogumispunktide vaheline kohustuslik miinimumkaugus — Piiriülene tegevus, mis on samastatav tegevusloa esemeks oleva tegevusega — Keeld — Hasartmängulubade vastastikune tunnustamine”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 12. september 2013

Vt otsuse tekst. (vt punktid 21–25)

EÜ artikleid 43 ja 49 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis panevad hasartmängudega seotud tegevuses osaleda soovivatele äriühingutele kohustuse hankida lisaks sellistes tegevustes osalemiseks riigi väljastatud tegevusloale ka politseiluba ning mille kohaselt väljastatakse politseilube eelkõige üksnes taotlejatele, kelle on juba sellekohane tegevusluba. Nõue saada politseiluba, tänu millele on nii hasartmängusektoris tegutsevad ettevõtjad kui ka nende ruumid allutatud esmasele kontrollile ja kestvale järelevalvele, aitab selgelt kaasa eesmärgile, millega soovitakse tagada, et need ettevõtjad ei oleks seotud kuritegeliku või petturliku tegevusega. Asjaolu, et ettevõtjal peavad kõnealusele turule sisenemiseks olema üheaegselt nii tegevusluba kui politseiluba, ei ole hasartmängudega seotud kuritegevuse vastu võitlemise eesmärgiga võrreldes iseenesest ebaproportsionaalne. (vt punktid 26 ja 27 ning resolutsiooni punkt 1)

EÜ artikleid 43 ja 49 ning võrdse kohtlemise ja tõhususe põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui liikmesriik, kes majandustegevuseks tegevusloa andmisel jätab liidu õigust rikkudes välja ühe kategooria ettevõtjaid ja korraldab selle rikkumise parandamiseks hanke suure hulga uute tegevuslubade andmiseks, kaitseb olemasolevate ettevõtjate saavutatud ärilisi positsioone, kehtestades eelkõige minimaalsed vahemaad uute tegevuslubade omanike tegevuskohtade ja olemasolevate ettevõtjate tegevuskohtade vahel. (vt punktid 32, 38 ja resolutsiooni punkt 2)

EÜ artiklitest 43 ja 49, võrdse kohtlemise põhimõttest, läbipaistvuskohustusest ja õiguskindluse põhimõttest tulenevalt peavad sellise hasartmänguga seotud hankemenetluse tingimused ja eeskirjad ja iseäranis sellised sätted nagu lepinguprojekti artikli 23 lõige 3, mis näevad ette hankemenetluses antud tegevuslubade kehtetuks tunnistamise, olema sõnastatud selgelt, täpselt ja ühemõtteliselt, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus. (vt punktid 33, 38 ja resolutsiooni punkt 2)

EÜ artikleid 43 ja 49 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, mis keelavad tegelikult igasuguse piiriülese tegevuse hasartmängusektoris, sõltumata viisist, kuidas kõnealust tegevust ellu viiakse, ja eelkõige juhtudel, mil on võimalik tarbija ja ettevõtja vaheline otsekontakt ja füüsiline politseikontroll riigi territooriumil oleva ettevõtja vahendajate üle. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas see on nii liikmesriigi õigusnormide puhul, millega tunnistatakse kehtetuks luba tegeleda kihlvedude kogumisega, kui tegevusloa omanik turustab isiklikult või kaudselt asjassepuutuva liikmesriigi territooriumil või ka väljaspool riigi territooriumi asuvate telemaatiliste lehekülgede kaudu avalike hasartmängudega samastatavaid hasartmänge või muid hasartmänge, mida haldab liikmesriigi pädev ametiasutus, või selle liikmesriigi õiguskorras keelatud hasartmänge. (vt punktid 37 ja 38 ning resolutsiooni punkt 2)