Keywords

Summary



Keywords

1. Euroopa Liit – Politseikoostöö ja õigusalane koostöö kriminaalasjades – Ohvri seisund kriminaalmenetluses – Raamotsus 2001/220 – Eriti kaitsetu ohver – Mõiste – Väike laps, kes on väidetavalt kannatanud seksuaalsete tegude all – Hõlmamine

(Nõukogu raamotsus 2001/220, artikli 2 lõige 2 ja artikli 8 lõige 4)

2. Euroopa Liit – Politseikoostöö ja õigusalane koostöö kriminaalasjades – Ohvri seisund kriminaalmenetluses – Raamotsus 2001/220 – Eriti kaitsetute ohvrite kaitse – Üksikasjalikud eeskirjad

(EL artikkel 34; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 47; nõukogu raamotsus 2001/220, artiklid 2, 3 ja 8)

Summary

1. Kuigi raamotsuses 2001/220 ohvrite seisundi kohta kriminaalmenetluses ei ole mõistet „ohvri kaitsetus” artikli 2 lõike 2 ja artikli 8 lõike 4 tähenduses määratletud, ei saa vaidlustada asjaolu, et kui väike laps väidab, et ta on korduvalt kannatanud isa poolt toime pandud seksuaalsete tegude all, siis on ilmselge, et seda last võib nii määratleda, pidades eelkõige silmas tema vanust, samuti nende rikkumiste olemust, tõsidust ja tagajärgi, mille ohver ta väidab end olevat, eesmärgiga saada erilist kaitset, mis on raamotsuse eespool osundatud sätete kohaselt nõutav.

(vt punkt 26)

2. Raamotsuse 2001/220 ohvrite seisundi kohta kriminaalmenetluses artikleid 2 ja 3 ning artikli 8 lõiget 4 tuleb tõlgendada selliselt, et nendega ei ole vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid, millega ei ole esiteks ette nähtud prokuratuuri kohustust taotleda, et asja lahendav kohus kuulaks eriti kaitsetu ohvri ära ja võimaldaks tal anda ütlusi tõendite tagamise menetluse korras kriminaalmenetluse tõendite kogumise staadiumis, ja mille alusel ei ole teiseks ohvril lubatud esitada kohtule kaebust prokuratuuri otsuse peale, millega lükatakse tagasi tema taotlus olla ära kuulatud ja anda ütlusi mainitud korras.

Nimelt ei ole üheski raamotsuse nimetatud sätetest ette nähtud konkreetset korda, kuidas saavutada neis sätestatud eesmärke. Kuna neis sätetes ei ole põhjalikumaid täpsustusi, siis pidades silmas EL artiklit 34 tuleb möönda, et raamotsusega on siseriiklikele asutustele jäetud ulatuslik kaalutlusõigus seoses selliste üksikasjadega.

Selles osas võib asjaolu, siseriiklike õigusnormide kohaselt on prokuratuuri pädevuses otsustada, kas edastada asja lahendavale kohtule ohvri taotlus rakendada tõendite tagamise menetlust, pidada kokkusobivaks selle süsteemi loogikaga, milles prokuratuur on kriminaalmenetluse alustamise eest vastutav kohtuorgan. Pidades silmas vajadust austada põhiõigusi, peavad siseriiklikud asutused siiski iga juhtumi puhul veenduma, et nimetatud menetluse rakendamine ei muuda kriminaalmenetlust tervikuna ebaõiglaseks.

Lisaks sellele peab tagamaks, et ohver saab osaleda kriminaalmenetluses adekvaatselt, tema õigus olla ära kuulatud andma talle peale võimaluse kirjeldada juhtumi asjaolusid objektiivselt ka võimaluse esitada oma seisukoht. Ometi ei garanteeri ei raamotsuse sätted ega Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47 kriminaalkuriteo ohvrile õigust põhjustada kolmanda isiku suhtes kriminaalmenetluse alustamine viimase süüdimõistmise eesmärgil.

(vt punktid 27 ja 28, 33, 37 ja 38, 42–44 ja resolutsioon)