ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3

Direktiivi 2008/95 artiklis 5 oli sätestatud: „1. Registreeritud kaubamärk annab omanikule selle kasutamise ainuõiguse. Omanikul on õigus takistada kõiki kolmandaid isikuid kasutamast kaubandustegevuse käigus ilma tema loata: a) kõiki kaubamärgiga identseid tähiseid kaupade või teenuste puhul, mis on identsed nendega, mille jaoks kaubamärk on registreeritud; b) kõiki tähiseid, mille identsuse või sarnasuse tõttu kaubamärgiga ning identsuse või sarnasuse tõttu kaubamärgiga ja tähisega kaitstud kaupade või teenustega esineb risk, et üldsus võib need omavahel segi ajada; esineb risk, et see võib tekitada seoseid kaubamärgi ja tähise vahel. 2. Lisaks sellele võib iga liikmesriik sätestada, et omanikul on õigus takistada kõiki kolmandaid isikuid tema nõusolekuta kasutamast kaubandustegevuse käigus mis tahes tähist, mis on identne või sarnane kaubamärgiga, mis on välja antud kaupade või teenuste jaoks, mis ei ole sarnased nende kaupade või teenustega, mille jaoks kõnealune kaubamärk on registreeritud, ja juhul kui selle tähise põhjuseta kasutamine kasutaks ebaõiglaselt ära või kahjustaks varasema kaubamärgi eristatavust või mainet. 3. Lõigete 1 ja 2 alusel võib muu hulgas keelata järgmised toimingud: a) tähise kandmine kaupadele või nende pakendile; b) kõnealuse tähisega kaupade pakkumine, turuleviimine või ladustamine nimetatud otstarbel või kõnealuse tähisega teenuste pakkumine või osutamine; c) kaupade importimine ja eksportimine kõnealuse tähise all; d) tähise kasutamine äridokumentidel või reklaamides. […]“.
22

Lisaks tuleb käibemaksudirektiivi artikli 135 lõikes 1 sätestatud maksuvabastuste määratlemiseks kasutatud termineid tõlgendada kitsalt, arvestades seda, et need maksuvabastused on erandid üldpõhimõttest, mille kohaselt maksustatakse käibemaksuga iga teenus, mille maksukohustuslane on tasu eest osutanud (vt selle kohta 19. detsembri 2018. aasta kohtuotsus Mailat, C‑17/18, EU:C:2018:1038, punkt 37). Sellest järeldub, et kui teenuste osutamine ei kuulu selles direktiivis ette nähtud maksuvabastuste kohaldamisalasse, on see teenus nimetatud direktiivi artikli 2 lõike 1 punkti c alusel käibemaksuga maksustatav (10. aprilli 2019. aasta kohtuotsus PSM K, C‑214/18, EU:C:2019:301, punkt 43).
40

Järelikult eeldatakse, et liidu õiguse tõlgendamise küsimused, mille liikmesriigi kohus on esitanud õiguslikus ja faktilises raamistikus, mille ta on määratlenud omal vastutusel ja mille paikapidavust Euroopa Kohus ei pea kontrollima, on asjakohased. Euroopa Kohus võib liikmesriigi kohtu esitatud eelotsusetaotlusele vastamast keelduda vaid siis, kui on ilmne, et taotletav liidu õiguse tõlgendus ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja tegelike asjaolude või esemega, kui küsimus on oletuslik või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele (26. juuli 2017. aasta kohtuotsus Persidera, C‑112/16, EU:C:2017:597, punkt 24 ja seal viidatud kohtupraktika).
60

See kohtupraktika on sisuliselt kodifitseeritud rakendusmääruse artikli 31a lõike 1 punktides a ja b, milles on sätestatud, et kinnisasjaga seotud teenused käibemaksudirektiivi artikli 47 tähenduses hõlmavad ainult selliseid teenuseid, millel on kinnisasjaga piisavalt otsene seos, mis on nii esiteks siis, kui need teenused on kinnisasjast tuletatud, kui see kinnisasi moodustab teenuse koostisosa ning see on osutatavate teenuste jaoks keskne ja oluline, ning teiseks siis, kui nimetatud teenuseid osutatakse seoses kinnisasjaga ja need põhjustavad kinnisasja õigusliku või füüsilise seisundi muutmist. Ent nagu nähtub sõnaselgelt rakendusmääruse artikli 31a lõike 2 punktist h koostoimes artikli 31a lõike 3 punktiga b, ei saa kinnisasja üürileandmist kauba ladustamise eesmärgil pidada selle direktiivi artikli 47 tähenduses kinnisasjaga seotud teenuseks, kui kinnisasja ühtegi osa ei ole eraldatud üksnes üürniku kasutamiseks.
29

Sama sätte kohaselt peab nimelt teave vaidluste kohtuvälise lahendamise üksus(t)e kohta, millele kõnealused kauplejad on allutatud, olema esitatud kaupleja veebisaidil, „kui see on olemas ning vajaduse korral üldtingimustes“, kusjuures väljend „ja vajaduse korral“ ei tähenda mitte ainult seda, et kõnealune teave peab olema esitatud sellel veebisaidil, vaid teave peab sisalduma kõnealustes üldtingimustes, kui need on nimetatud veebisaidil kättesaadavad.
81

Samuti on Euroopa Kohus otsustanud liidu lepinguvälist vastutust käsitlevates kohtuasjades, et selleks, et määrata kindlaks, milline kohus on pädev lahendama liidu vastu esitatud spetsiifilist hagi kahju hüvitamise nõudes, tuleb analüüsida, kas kõnealuse hagi ese on liidu lepinguline või lepinguväline vastutus, ning et ainuüksi tuginemine õigusnormidele, mis ei tulene käsitletaval juhul asjakohasest lepingust, kuid mis on pooltele kohustuslikud, ei saa tuua kaasa vaidluse lepingulise olemuse muutumist ja seega viia vaidlust välja pädeva kohtu alluvusest. Vastupidisel juhul võiksid vaidluse olemus ja järelikult pädev kohus muutuda vastavalt poolte viidatud õigusnormidele, mis läheks vastuollu erinevate kohtute sisulise pädevuse reeglitega (18. aprilli 2013. aasta kohtuotsus komisjon vs. Systran ja Systran Luxembourg, C‑103/11 P, EU:C:2013:245, punktid 61 ja 65).
14

Selles jaotises on grupp 74 „Vask ja vasktooted“, mille märkuses 1 on ette nähtud järgmist: „Selles grupis kasutatakse järgmisi termineid järgmises tähenduses: […] d) „varbmaterjal“: valtsitud, pressitud, tõmmatud või sepistatud tooted, mis ei ole rullis ja on kogu pikkuses ühesuguse täisristlõikega, millel on ringi, ovaali, ristküliku, ruudu, võrdkülgse kolmnurga või korrapärase kumera hulknurga kuju (k.a lapikring ja modifitseeritud ristkülik, mille kaks vastaskülge kujutavad endast kumeraid kaari, aga teised kaks on sirged, pikkuselt võrdsed ja paralleelsed). Toodetel, millel on ristküliku-, ruudu-, kolmnurga- või hulknurgakujuline ristlõige, võivad olla nurgad ümardatud kogu toote pikkuses. Toodetel, mille ristlõige on ristkülikukujuline (k.a modifitseeritud ristkülik), ületab paksus 1/10 laiust; See termin hõlmab ka sama kujuga ja samade mõõtmetega tooteid, mis on saadud valamise või paagutamisega ja pärast tootmist täiendavalt töödeldud (muul viisil kui lihtne kraatide või tagi eemaldamine), tingimusel et nad ei ole omandanud teistesse rubriikidesse kuuluvate toodete põhiomadusi. Traaditoorikud ja valtstoorikud, mille otsad on töödeldud koonuseks või mingil muul moel, et hõlbustada nende viimist agregaatidesse edasiseks töötluseks, näiteks traaditõmbamiseks või torude tootmiseks, tuleb siiski klassifitseerida rubriiki 7403 kui survetöötlemata vask; […] h) „torud“: õõnsad tooted, rullis või mitte, millel on ühesugune ühe õõnsusega ristlõige kogu pikkuses. Õõnsusel on ringi, ovaali, ristküliku, ruudu, võrdkülgse kolmnurga või korrapärase kumera hulknurga kuju ja toote seinad on kogu pikkuses ühtlase paksusega. Torudena käsitatakse ka tooteid, millel on ristküliku, ruudu, võrdkülgse kolmnurga või korrapärase kumera hulknurga kujuline ristlõige, mille nurgad võivad olla kogu pikkuses ümardatud, tingimusel et nende toodete sisemine ja välimine ristlõige on kontsentrilised, neil on üks ja sama kuju ja suund. […]“.
69

Sellega seoses tuleb esiteks märkida, et esimesele küsimusele antud vastusest ja käesoleva kohtuotsuse punktidest 40–42 nähtub, et kõnealusel juhul delegeeriti Pori linnale ülesanded mitte üksnes ühistranspordi koostööleppe, vaid ka tervishoiuteenuste koostööleppe alusel. Lisaks tuleneb käesoleva kohtuotsuse punktidest 60–64, et nende ülesannete delegeerimise tõttu täidab Pori linn „vastutava omavalitsusüksusena“ leppes osalevate omavalitsusüksuste huvides ülesandeid, mille viimased on talle usaldanud. Lisaks on selge, et pakkujaks olev üksus Porin Linjat on Pori linnaga seotud üksus, keda viimane kontrollib. Sellest järeldub, et Pori linna tuleb teenuste tellimise puhul tingimata pidada nende ülesannete osas hankijaks.
55

Niisuguses kontekstis on Euroopa Kohus asunud seisukohale, et põhistuse puudumist saab tuvastada isegi siis, kui see otsus teatavaid põhjendusi siiski sisaldab. Seega võrdub vastuoluline või arusaamatu põhistus põhistuse puudumisega (29. septembri 2011. aasta kohtuotsus Elf Aquitaine vs. komisjon, C‑521/09 P, EU:C:2011:620, punktid 151, 168 ja 170, ning 27. oktoobri 2016. aasta kohtuotsus Debonair Trading Internacional vs. EUIPO, C‑537/14 P, ei avaldata, EU:C:2016:814, punkt 36). Sama kehtib siis, kui asjaomases otsuses sisalduvad põhjendused on nii lünklikud, et need ei võimalda otsuse adressaadil otsuse vastuvõtmise kontekstis mõista selle tegija arutluskäiku. Seetõttu hindab liidu kohus algelise põhistuse olemasolu üksikasjalikult, kui ta peab otsustama selle üle, kas täiendavad põhjendused on kohtumenetluse käigus vastuvõetavad (28. veebruari 2008. aasta kohtuotsus Neirinck vs. komisjon, C‑17/07 P, EU:C:2008:134, punktid 54 ja 55).
59

Nii on see seda enam, et käibemaksudirektiivi artiklis 214 ette nähtud käibemaksukohustuslasena registreerimine on üksnes kontrolliotstarbeline vorminõue. Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast nähtub aga, et vorminõuded ei saa seada kahtluse alla eelkõige õigust mahaarvamisele, kui selle õiguse tekkimise sisulised tingimused on täidetud (vt selle kohta 21. oktoobri 2010. aasta kohtuotsus Nidera Handelscompagnie, C‑385/09, EU:C:2010:627, punkt 50, ja 14. märtsi 2013. aasta kohtuotsus Ablessio, C‑527/11, EU:C:2013:168, punkt 32). Sellest nähtub käesoleva kohtuotsuse punkti 52 arvestades samuti, et teises liikmesriigis asuval maksukohustuslasel ei saa keelata tagastamisõiguse sisuliste tingimuste täidetuse korral kasutada õigust tagastamisele põhjusel, et ta on või oleks pidanud olema tagastamisliikmesriigis käibemaksukohustuslasena registreeritud.
Nõukogu 25. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/109/EÜ pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta artiklit 12 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis näevad riigisiseses kohtupraktikas viitega nõukogu 28. mai 2001. aasta direktiivile 2001/40/EÜ (kolmandate riikide kodanike väljasaatmise otsuste vastastikuse tunnustamise kohta) antud tõlgenduse kohaselt ette, et riigist tuleb välja saata iga pikaajalist elamisluba omav kolmanda riigi kodanik, kes on toime pannud kuriteo, mille eest on ette nähtud vähemalt üheaastane vangistus, ja ilma et oleks vaja uurida, kas see kolmanda riigi kodanik kujutab endast tegelikku ja piisavalt tõsist ohtu avalikule korrale või julgeolekule, ega võtta arvesse selles liikmesriigis elamise kestust, tema vanust, tagajärgi talle ja tema pereliikmetele ning sidemeid elukohaliikmesriigiga või nende puudumist tema päritoluriigiga.
39

Põhikohtuasja asjaolusid arvestades tuleb märkida, et juhul, kui Lätis põllumajandusmaad omandada soovivat juriidilist isikut kontrollivad või esindavad teiste liikmesriikide kodanikud, on põhikohtuasjas kõne all olevates õigusnormides ette nähtud eritingimused, mille alusel on need isikud kohustatud end registreerima Läti elanikuna ja tõendama, et nad oskavad selle liikmesriigi ametlikku keelt vähemalt tasemel B2, mis tähendab, et isik oskab vestelda igapäevaelu ja tööalastel teemadel.
48

Kõigepealt tuleb märkida, et selle küsimusega viitab kohus Slovaki Vabariigi majandusministeeriumi ja keskkonnaministeeriumi esindajate osalemisele eespool nimetatud menetlustes. Kui aga eelotsusetaotluse esitanud kohtu teostatava kontrolli tulemusena ei ilmne, et see on teisiti, siis nähtub eelotsusetaotlusest, et keskkonnaministeeriumi osalemine puudutab üksnes selliseid tariifide kehtestamise menetlusi, mis on seotud joogivee tootmise ja joogiveega varustamisega. Seega ei tuleks sellisel juhul niisuguse osalemise suhtes kohaldada direktiivi 2009/72 ühiseeskirju, mis käsitlevad eelkõige elektrienergia tootmist, edastamist, jaotamist ja tarnimist, ning tarbijakaitse sätteid, mille eesmärk on parandada ja lõimida Euroopa Liidus konkurentsivõimelisi elektriturge.
59

Hoolsus, mida sellelt lennuettevõtjalt nõutakse, et ta saaks vabaneda hüvitise maksmise kohustusest, eeldab nimelt seda, et ta rakendab kõiki enda käsutuses olevaid vahendeid, et tagada teekonna muutmine mõistlikult, rahuldavatel tingimustel ja esimesel võimalusel, mille hulka kuulub ka see, et otsitakse teisi otse- või vahemaandumisega lende, mida võivad teostada teised lennuettevõtjad, kes kuuluvad samasse lennundusallianssi või mitte, ja mis saabuvad varem kui asjaomase lennuettevõtja järgmine lend.
58

Tuleb märkida, et elupaigadirektiivi artikli 16 lõige 1 nõuab lisaks eespool nimetatud erandi aluse olemasolule sõnaselgelt, et peab puuduma muu rahuldav alternatiivne lahendus ning et kehtestatud erand ei kahjusta kõnealuse liigi populatsioonide soodsa kaitsestaatuse säilimist nende looduslikul levilal. Pädevate riigisiseste asutuste ülesanne on välja selgitada, kas see on nii, võttes eeskätt arvesse kõige paremaid asjaomaseid teaduslikke ja tehnilisi teadmisi ning konkreetse juhtumi asjaolusid (vt selle kohta 10. oktoobri 2019. aasta kohtuotsus Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola, C‑674/17, EU:C:2019:851, punktid 51 ja 66).
13

Selle kohtu sõnul on ZDDV‑1 artikli 39 lõikest 3 samas võimalik tuletada, et Sloveenia seadusandja on siiski sätestanud ammendavalt loetletud neli juhtumit, mil maksukohustuslasel on lubatud maksustatavat väärtust vähendada ka tasumata jätmise korral, seega järelikult on kehtestatud „erand erandist“. Need erandjuhtumid on tingitud sellest, et maksukohustuslasel ei ole võimalik saavutada oma nõude täielikku rahuldamist. Käibemaksuga maksustatava väärtuse vähendamise õiguse andmiseks on siiski vaja, et esineks maksukohustuslase teatav käitumine. Nii peab maksukohustuslane seda, et nõude rahuldamist on võimatu saavutada, tõendama ametlike dokumentide abil, mis on väljastatud vastavas menetluses.
51

Järelikult, arvestades esiteks direktiivi 2008/48 artikli 3 punkti g sõnastust ning mõiste „krediidi kogukulu tarbijale“ laia määratlust, teiseks asjaolu, et see mõiste puudutab nii krediidi saamist kui ka selle kasutamist, kolmandaks mõistete „krediidi kogukulu tarbijale“, „krediidi kogusumma“ ja „tarbija poolt makstav kogusumma“ seotust ning neljandaks selle direktiivi eesmärke ja vajadust säilitada selle kasulik mõju, juhul kui krediidilepingu tähtaega pikendatakse ja krediidi eest makstav hüvitis muutub sellega kaasnevate kulude võrra selliselt, et sellel on mõju „tarbija poolt makstavale kogusummale“, siis selle lepingu pikendamise kulud, kui selline pikendamise võimalus on poolte vahel kokku lepitud ja kui need kulud on krediidiandjale teada, on hõlmatud mõistega „krediidi kogukulu tarbijale“ direktiivi 2008/48 artikli 3 punkti g tähenduses.
55

Sellest järeldub, et direktiivi 2004/80 artikli 12 lõige 2 ei anna õigust saada õiglast ja asjakohast hüvitist mitte ainult sellistele liikmesriigi territooriumil toime pandud tahtlike vägivallakuritegude ohvritele, kes on direktiivi artikli 1 tähenduses piiriüleses olukorras, vaid ka ohvritele, kelle alaline elukoht on selle liikmesriigi territooriumil. Seega, kui käesoleva kohtuotsuse punktis 29 märgitust ei tulene teisiti ning kui kohtuotsuse punktis 34 viidatud kohtupraktikas ette nähtud muud tingimused on täidetud, on üksikisikul õigus saada hüvitist kahju eest, mille tekitas talle liikmesriigi poolt direktiivi 2004/80 artikli 12 lõikest 2 tuleneva kohustuse rikkumine, ja seda sõltumata asjaolust, kas tahtliku vägivallakuriteo ohvriks sattumise ajal oli isik sellises piiriüleses olukorras või mitte.
56

Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 59 märkis, nõrgendaks liidu seadusandja tunnustatud tarbijakaitse rakendusmeetmete praktilist tõhusust seisukoht, et ametiasutuse esitatud nõue jääb määruse nr 1215/2012 kohaldamisalast välja üksnes seetõttu, et ta on kasutanud tõendeid, mida ta on kogunud oma avaliku võimu volituste alusel. Nimelt erinevalt mudelist, mille puhul on haldusasutus see, kes otsustab rikkumiste tagajärgede üle, on sellistel asjaoludel, nagu on kõne all põhikohtuasjades, ametiasutuse ülesandeks kaitsta tarbijate huve kohtutes.
67

Ilma et see mõjutaks küsimust, kas algmääruse artikli 2 lõige 10 kohustab liidu institutsioone esitama huvitatud isikutele teavet normaalväärtuse kindlaksmääramise kohta võrdlusriigi tootja hindade alusel, näib – nagu õigesti märgivad liidu institutsioonid ja nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 64 märkis –, et kolmas kehtetuse põhjus tähendab sisuliselt seda, et neile institutsioonidele heidetakse ette, et nad rikkusid nende Hiina eksportivate tootjate kaitseõigusi, kes kasutasid oma menetlusõigusi uurimise käigus, mis viis vaidlusaluse määruse vastuvõtmiseni.
45

Teiseks tuleb märkida, et ettevõtjatevaheliste äritehingute puhul tuleb tasuda direktiivi 2011/7 artiklis 3 ette nähtud viivist, kui selle artikli lõikes 1 sätestatud tingimused on täidetud. Selleks on nõutav, et võlausaldaja oleks täitnud oma lepingulised ja õiguspärased kohustused ning et ta ei oleks saanud makstavat summat õigel ajal, välja arvatud juhul, kui võlgnik ei ole viivituse eest vastutav. See säte ei sea hilinenud maksmise eest viivitusintressi nõudmise õigust seega sõltuvusse tingimusest, et perioodiliste maksetega lepingu korral oleks pooled kokku leppinud maksegraafikus, mille kohaselt võib tasumine toimuda osamaksetena vastavalt direktiivi 2011/7 artiklile 5.
35

Eeltoodut arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et käibemaksudirektiivi artikleid 184, 185 ja 187 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt maksukohustuslane, kes on omandanud õiguse arvata proportsionaalselt maha käibemaks tema poolt käibemaksuvabalt peetava hooldekodu külge sellise kohviku juurdeehitamiselt, mis on mõeldud kasutamiseks nii maksustatavate kui ka maksust vabastatud tehingute tarbeks, on kohustatud korrigeerima käibemaksu esialgset mahaarvamist, kui ta on selles kohvikus maksustatavate tehingute tegemise täielikult lõpetanud ja kui ta neis ruumides maksust vabastatud tehingute tegemist jätkates kasutab neid ainult selliste tehingute tarbeks.
5

Otsuse 2015/1836 põhjendustes 2, 5 ja 6 on märgitud järgmist: „(2) […] Nõukogu on korduvalt väljendanud sügavat muret halveneva olukorra pärast Süürias ning eelkõige inimõiguste ja rahvusvahelise humanitaarõiguse laiaulatusliku ja süstemaatilise rikkumise pärast. […] (5) Nõukogu märgib, et Süüria režiim jätkab repressioonipoliitikat ning peab olukorra jätkuvat tõsidust arvestades vajalikuks säilitada kehtestatud piiravad meetmed ja tagada nende tõhusus, arendades neid edasi ning kohaldades samal ajal jätkuvalt sihipärast ja diferentseeritud lähenemisviisi ning võttes arvesse Süüria elanikkonna humanitaarolukorda. Nõukogu on seisukohal, et Süürias valitsevat konkreetset olukorda arvestades on teatavatesse kategooriatesse kuuluvad isikud ja üksused kõnealuste piiravate meetmete tõhususe seisukohalt eriti olulised. (6) Nõukogu on teinud kindlaks, et kuna majandus on Süüria režiimi põhjaliku kontrolli all, säilitab osa Süürias tegutsevatest juhtivatest ettevõtjatest oma staatuse üksnes seetõttu, et nad on režiimiga tihedalt seotud ning neil on selles mõjuvõimu ja režiimi poolne toetus. Nõukogu leiab, et tuleks kehtestada piiravad meetmed, et kehtestada riiki lubamise piirangud ning külmutada kõik rahalised vahendid ja majandusressursid, mis kuuluvad nõukogu poolt kindlaks tehtud ja nendele I lisas loetletud Süürias tegutsevatele juhtivatele ettevõtjatele või on nende omandis, valduses või kontrolli all, eesmärgiga takistada neil režiimi materiaalselt või rahaliselt toetamast, ning avaldada nende mõjuvõimu kaudu režiimile survet oma repressioonipoliitika muutmiseks.“
12

NG ja OH esitasid 23. märtsil 2017 Tribunalul Specializat Clujile (Cluji erikohus, Rumeenia) hagi, milles palusid muu hulgas tuvastada, et refinantseerimislepingu tüüptingimuste 4. jao punkt 1 on ebaõiglane. NG ja OH väitsid samuti, et Banca Transilvania on rikkunud teavitamiskohustust, kuna ta ei hoiatanud neid lepingu läbirääkimistel ja selle sõlmimisel sellest, et esialgse lepingu välisvääringusse konverteerimisega kaasneb risk. Nimelt kuna laenuvõtjad teenisid tulu ainult leudes, oleks Banca Transilvania pidanud juhtima nende tähelepanu mõjule, mida avaldab selle vääringu devalveerumine välisvääringu suhtes, milles tuli laen tagasi maksta. Lisaks tekitab välisvääringus tagasimaksmise tingimus tasakaalustamatuse laenuvõtjate kahjuks, kes ainsana kannavad vahetuskursiriski. Seetõttu palusid NG ja OH Tribunalul Specializat Clujil (Cluji erikohus) blokeerida refinantseerimislepingu sõlmimise kuupäeval kehtinud frangi-leu vahetuskurss ning leida, et ebasoodsama vahetuskursi alusel makstud summad tuleb tagasi maksta.
69

On tõsi, et Euroopa Kohus on rõhutanud sisuliselt, et direktiivi 95/46 artikli 3 lõike 2 esimese taande näitlikus loetelus mainitud tegevused (nimelt Euroopa Liidu lepingu V ja VI jaotises osutatud tegevused, samuti töötlemine, mis on seotud avaliku korra, riigikaitse, riigi julgeoleku ja riigi toimingutega kriminaalõiguse valdkonnas) on igal juhul riigi või riigiasutuste endi tegevused ning need tegevused peavad määratlema selles taandes sätestatud erandi ulatuse, mistõttu see erand on kohaldatav ainult tegevustele, mida on seal sõnaselgelt mainitud või mida saab liigitada samasse kategooriasse (eiusdem generis) (6. novembri 2003. aasta kohtuotsus Lindqvist, C‑101/01, EU:C:2003:596, punktid 43 ja 44).
43

Mis puudutab konkreetselt kaotsi läinud pagasi kaalu, siis kuna põhimõtteliselt saab sellist tõendit esitada ainult vedaja pärast pagasi registreerimist, on oluline märkida, et tõhususe põhimõtte järgimiseks peab liikmesriigi kohus juhul, kui ta tuvastab, et asjaolu, et poolel lasub tõendamiskoormis, võib sellise tõendamise muuta võimatuks või ülemäära keeruliseks eelkõige seetõttu, et tegemist on andmetega, mida selle poole käsutuses olla ei saa, kasutama kõiki riigisisese õigusega talle võimaldatud menetluslikke abinõusid, mille hulka kuulub ka vajalike uurimistoimingute määramine, sh võimalust kohustada menetluspoolt või kolmandat isikut esitama mõnd akti või dokumenti (vt selle kohta 7. septembri 2006. aasta kohtuotsus Laboratoires Boiron, C‑526/04, EU:C:2006:528, punkt 55).
39

Lõpuks on see tõlgendus kooskõlas ka Rooma II määruse põhjenduses 7 ette nähtud kooskõla nõudega, kuna selle määruse artikli 6 lõike 1 kohaselt on ebaausa konkurentsiga seotud juhtumi puhul kahju tekkimise kohaks paik, kus „kõlvatu konkurents mõjutab või tõenäoliselt mõjutab konkurentsisuhteid või tarbijate ühishuve“. Selline tegu, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis võib kahjustada tarbijate ühishuve, kujutab endast kõlvatut konkurentsi (28. juuli 2016. aasta kohtuotsus Verein für Konsumenteninformation, C‑191/15, EU:C:2016:612, punkt 42) ning võib neid huve mõjutada mis tahes liikmesriigis, mille territooriumil tarbijad puudusega toote ostavad. Seega on Rooma II määruse kohaselt kahju tekkimise kohaks paik, kus selline toode on ostetud (vt analoogia alusel 29. juuli 2019. aasta kohtuotsus Tibor‑Trans, C‑451/18, EU:C:2019:635, punkt 35).
23

Mis puutub täpsemalt liidu tolliseadustiku artiklis 254 ette nähtud lõppkasutusprotseduuri, siis võimaldab see lubada kauba selle lõppkasutuse tõttu vabasse ringlusse täielikult või osaliselt tollimaksuvabalt. Selle aluseks on kord, mille kohaselt on vaja eelnevat luba, mille saamiseks peab asjaomane ettevõtja esitama taotluse vastavalt liidu tolliseadustiku artiklitele 211 ja 254. Delegeeritud määruse 2015/2446 artikkel 172 näeb ette, et kui see luba antakse, jõustub see kõige varem taotluse aktsepteerimise kuupäevast. Ainult erandina näeb selle artikli lõige 2 ette, et erandjuhul võib luba jõustuda enne taotluse aktsepteerimise kuupäeva.