KOHTUJURISTI ETTEPANEK

MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA

esitatud 17. septembril 2020 ( 1 )

Kohtuasi C‑387/19

RTS infra BVBA,

Aannemingsbedrijf Norré-Behaegel

versus

Vlaams Gewest

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Raad van State (Belgia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu))

Eelotsusemenetlus – Ehitustööde, asjade ja teenuste riigihanked – Menetluse käik – Kõrvaldamisalused – Rehabiliteerimismeetmete tõendamine – Kord

1. Direktiivi 2014/24/EL ( 2 ) artikkel 57 reguleerib ettevõtjate riigihankemenetlusest kõrvaldamise aluseid.

2. Need ettevõtjad võivad siiski tõendada, et meetmed, mille nad on võtnud, on nende usaldusväärsuse tõendamiseks piisavad, olenemata mõne kõrvaldamise aluse olemasolust. Ise parandamine, mis on artikli 57 lõikega 6 lubatud, on üks direktiivi 2014/24 uuendusi võrreldes sellele eelnenud direktiiviga 2004/18/EÜ ( 3 ).

3. Euroopa Kohus on direktiivi 2014/24 artiklit 57 juba mitmel korral analüüsinud, ka seoses selle lõikega 6. ( 4 ) Seevastu ei ole ta võtnud seisukohta hankija võimaluse kohta nõuda ettevõtja algatust selleks, et tal lubataks iseparandusmeetmeid võtta, nagu käesolevas kohtuasjas.

I. Kohaldatav õigus

A. Liidu õigus

1. Direktiiv 2014/24

4. Põhjendustes 101 ja 102 on märgitud: „(101) Lisaks tuleks avaliku sektori hankijatele anda võimalus menetlusest kõrvaldada ettevõtjaid, kes on osutunud ebausaldusväärseteks, näiteks keskkonna- või sotsiaalsete kohustuste täitmata jätmise pärast, sealhulgas puudega inimeste juurdepääsu nõude eiramise pärast, või muu raske ametialaste eeskirjade rikkumise tõttu, näiteks konkurentsieeskirjade või intellektuaalomandi õiguste rikkumine […]. Võttes arvesse, et avaliku sektori hankija vastutab oma võimaliku eksliku otsuse tagajärgede eest, peaks avaliku sektori hankijatel olema […] võimalik […] kõrvaldada taotlejad ja pakkujad, kelle tegevus varasemates hankemenetlustes on osutanud suurtele puudustele seoses oluliste nõuetega, näiteks ei ole suudetud täita kohustusi, tarnitud toote või osutatud teenusega seoses on esinenud olulisi puudusi, mistõttu ei ole olnud võimalik neid kavandatud otstarbel kasutada, või on aset leidnud sobimatu käitumine, mis põhjustab tõsiseid kahtlusi ettevõtja usaldusväärsuse suhtes. Siseriiklikus õiguses tuleks näha ette selliste kõrvaldamiste maksimaalne kestus. Fakultatiivseid kõrvalejätmise põhjuseid kohaldades peaksid avaliku sektori hankijad pöörama erilist tähelepanu proportsionaalsuse põhimõttele. […] (102) Siiski tuleks võimaldada ettevõtjatele vastavusmeetmete võtmist kuriteo või väärteo tagajärgede heastamiseks ning edasiste rikkumiste tõhusaks ärahoidmiseks […]. Kui sellised meetmed pakuvad piisavaid tagatisi, ei tohiks kõnealust ettevõtjat enam ainult eespool kirjeldatud põhjustel menetlusest kõrvaldada. Ettevõtjatel peaks olema võimalus taotleda hankemenetluses võimalikuks osalemiseks võetud vastavusmeetmete läbivaatamist. Selle võimaluse kohaldamiseks täpsete menetluslike ja sisuliste tingimuste kindlaksmääramine peaks jääma siiski liikmesriikidele. Eelkõige peaks liikmesriikidel olema vabadus otsustada, kas nad soovivad jätta asjakohaste hindamiste läbiviimise konkreetsete avaliku sektori hankijate ülesandeks või usaldavad selle teistele ametiasutustele kas tsentraalsel või detsentraalsel tasandil.“

5. Artikli 18 („Riigihanke üldpõhimõtted“) lõikes 1 on märgitud: „Avaliku sektori hankijad kohtlevad ettevõtjaid võrdselt ja mittediskrimineerivalt ning tegutsevad läbipaistvalt ja proportsionaalselt. […]“.

6. Artikli 56 („Üldpõhimõtted“) lõikes 1 on sätestatud: „Lepingud sõlmitakse artiklite 67–69 kohaselt sätestatud kriteeriumite alusel, tingimusel et avaliku sektori hankija on vastavalt artiklitele 59–61 kontrollinud, et täidetud on kõik järgmised tingimused: […] b) pakkumuse on teinud pakkuja, keda ei ole artikli 57 alusel kõrvale jäetud […]“.

7. Artiklis 57 („Kõrvaldamise alused“) on märgitud: „[…] 4. Avaliku sektori hankija võib jätta ettevõtja hankemenetluses osalemisest kõrvale või liikmesriigid võivad temalt nõuda ettevõtja hankemenetluses osalemisest kõrvalejätmist, kui ettevõtja on ühes järgmises olukorras: […] c) kui avaliku sektori hankija suudab mis tahes asjakohaste vahenditega tõendada, et ettevõtja on raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu, mis muudab ta aususe küsitavaks; […] g) kui ettevõtja puhul on esinenud tõsiseid või pidevaid puudujääke varasema riigihankelepingu või avaliku sektori hankijaga sõlmitud varasema hankelepingu või varasema kontsessioonilepingu kohase olulise nõude täitmisel, mille tulemusel on see leping tulnud enneaegselt lõpetada, makstud kahjutasu või rakendatud sellega võrreldavaid sanktsioone; h) ettevõtja on hankemenetlusel osalemisest kõrvaldamise aluste puudumise või kvalifitseerimise tingimuste täitmise kontrollimiseks nõutavate andmete esitamisel esitanud valeandmeid, on jätnud sellise teabe esitamata või ei ole suuteline esitama artikli 59 kohaselt nõutavaid täiendavaid dokumente, või i) ettevõtja on tegutsenud eesmärgiga mõjutada lubamatul viisil avaliku sektori hankija otsustusprotsessi, saada konfidentsiaalseid andmeid, mis võivad anda talle põhjendamatu eelise hankemenetluses, või hooletusest esitada eksitavat teavet, mis võib oluliselt mõjutada kõrvaldamise, valiku või lepingu sõlmimise kohta tehtavaid otsuseid. […] 6. Iga ettevõtja, kes on mõnes lõigetes 1 ja 4 osutatud olukorras, võib esitada tõendeid selle kohta, et tema poolt võetud meetmed on piisavad tõendamaks tema usaldusväärsust, olenemata vastava kõrvaldamise aluste olemasolust. Kui selliseid tõendeid peetakse piisavateks, siis ei kõrvaldata asjaomast ettevõtjat hankemenetlusest. […] Ettevõtja võetud meetmete hindamisel võetakse arvesse kuriteo või väärteo raskust ja konkreetseid asjaolusid. […] […] 7. Liikmesriigid kehtestavad käesoleva artikli rakendamise tingimusi käsitlevad õigusnormid, võttes arvesse liidu õigust. […]“.

8. Artiklis 59 („Euroopa ühtne hankedokument“) on ette nähtud: „1. Osalemistaotluste või pakkumuste esitamise ajal peab avaliku sektori hankija aktsepteerima pakkujate endi ajakohastatud kinnitusi sisaldavat Euroopa ühtset hankedokumenti esialgsete tõenditena ametiasutuste või kolmandate isikute poolt väljastatavate tõendite asemel, milles kinnitatakse, et asjaomane ettevõtja vastab mõnele järgmistest tingimustest: a) ta ei ole üheski artiklis 57 osutatud olukorras, mille puhul nad jäetakse või neid võidakse jätta menetlusest kõrvale; […] 4. Avaliku sektori hankija võib mis tahes ajal menetluse jooksul paluda taotlejatel ja pakkujatel esitada kõik või mõned täiendavad dokumendid, kui avaliku sektori hankija arvates on see menetluse nõuetekohaseks läbiviimiseks vajalik. […]“.

2. Rakendusmäärus (EL) 2016/7 ( 5 )

9. Artiklis 1 on sätestatud: „Alates direktiivi [2014/24] rakendavate siseriiklike õigusaktide jõustumisest ja hiljemalt 18. aprillist 2016 kasutatakse käesoleva määruse 2. lisas esitatud standardvormi direktiivi [2014/24] artiklis 59 osutatud Euroopa ühtse hankedokumendi koostamiseks. Euroopa ühtse hankedokumendi kasutamise juhised on esitatud käesoleva määruse 1. lisas.“

B. Belgia õigus

10. Kuninga 15. juuli 2011. aasta dekreedi riigihankelepingute sõlmimise kohta klassikalistes sektorites ( 6 ) artikli 61 lõike 2 punktis 4 on märgitud: „Seaduse artikli 20 kohaselt võib taotleja või pakkuja, kes on […] raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu, igal ajal menetlusest kõrvaldada.“

11. 17. juuni 2016. aasta riigihangete seaduse ( 7 ) artiklis 70 on sätestatud: „Iga taotleja või pakkuja, kes on mõnes artiklis 67 või 69 osutatud olukorras, võib esitada tõendeid selle kohta, et tema võetud meetmed on piisavad tõendamaks tema usaldusväärsust, olenemata asjaomase kõrvaldamise aluse olemasolust. Kui hankija leiab, et see tõend on piisav, ei kõrvaldata asjaomast taotlejat või pakkujat hankemenetlusest. Selleks peab ettevõtja tõendama, et on maksnud või võtnud kohustuse maksta hüvitist kuriteo või väärteoga põhjustatud mis tahes kahju eest, selgitanud põhjalikult asjaolusid, tehes uurimisorganitega aktiivset koostööd, ning võtnud konkreetseid tehnilisi ning organisatsiooni ja töötajatega seotud meetmeid, mis võimaldavad vältida edasisi kuritegusid või väärtegusid. […]“.

II. Faktilised asjaolud ja eelotsuse küsimused

12. Flaami haldusasutus ( 8 ) kuulutas 2016. aasta mais välja hankemenetluse ehitustööde riigihankelepingu X40/N60/54 sõlmimiseks Nieuwe Steenweg (N60) liiklussõlme ning De Pintes E17 pealesõidu- ja väljasõiduteede ehitamiseks ( 9 ).

13. Teates viidati ametlikult kuninga 15. juuli 2011. aasta dekreedi artikli 61 lõigetes 1 ja 2 sätestatud kõrvaldamise aluste kohaldamisele, mille hulgas on varasem raske eksimine ametialaste käitumisreeglite vastu. ( 10 )

14. Avaliku sektori hankija otsustas 13. oktoobri 2016. aasta otsusega ühe pakkuja (ajutine ettevõtjate ühendus Norré Behaegel-RTS infra BVBA; edaspidi „RTS-Norré“) hankemenetlusest kõrvaldada, kuna selle liikmed olid varem raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu. ( 11 )

15. Hankeleping sõlmiti teise pakkujaga, kes oli esitanud majanduslikult soodsaima pakkumuse.

16. RTS-Norré moodustavad ettevõtjad vaidlustasid 13. oktoobri 2016. aasta otsuse Raad van States (kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu, Belgia). Nad väitsid, et enne nende kõrvaldamist oleks tulnud neil direktiivi 2014/24 artikli 57 lõike 6 alusel lubada tõendada, et nad on võtnud parandusmeetmeid, mis tõendavad nende usaldusväärsust. Nad leidsid, et see säte on vahetult kohaldatav.

17. Nad väitsid samuti, et vastustajaks olev haldusasutus oli toiminud hooletult ja rikkunud mitut põhimõtet: kannatanud poole ärakuulamise põhimõtet (audi et alteram partem), läbipaistvuse põhimõtet, ausa konkurentsi põhimõtet ja võrdse kohtlemise põhimõtet (kuna neid on koheldud ebavõrdselt võrreldes nende „Euroopa kolleegidega“).

18. Avaliku sektori hankija ei olnud nõus, et direktiivi 2014/24 artiklile 57 võiks omistada vahetut õigusmõju; eelkõige lükkas ta tagasi väite, et selle lõige 6 on tingimusteta, selge ja täpne. Ta rõhutas parandusmeetmete kohta, et liikmesriikide ülesanne on sätestada selle sätte üksikasjalikud rakenduseeskirjad.

19. Teise võimalusena lisas ta, et vaidlustatud otsus ei riku direktiivis 2014/24 sätestatud omal algatusel iseparandusmeetmete võtmise korda. ( 12 )

20. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud küsimus, kuidas tõlgendada direktiivi 2014/24 artikli 57 lõike 4 punkte c ja g koostoimes lõigetega 6 ja 7. Eelkõige soovib ta teada, kas need sätted: — võimaldavad pakkuja hankemenetlusest kõrvaldada, andmata talle võimalust esitada tõendeid usaldusväärsuse kohta, kui avaliku sektori hankija arvates on ta raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu ega ole võtnud parandusmeetmeid omal algatusel; — on vahetu õigusmõjuga juhul, kui nendega on vastuolus nõuda pakkujalt tõendite esitamist omal algatusel.

21. Sellega seoses esitas Raad van State (Belgia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta artikli 57 lõike 4 punkte c ja g koostoimes lõigetega 6 ja 7 tuleb tõlgendada nii, et viidatud sätetega on vastuolus niisugune tava, mille kohaselt kohustatakse ettevõtjat esitama omal algatusel tõend oma usaldusväärsuse tõendamiseks võetud meetmete kohta? Kas juhul, kui vastus on jaatav, on selliselt tõlgendatud [direktiivi 2014/24] artikli 57 lõike 4 punktidel c ja g koostoimes lõigetega 6 ja 7 vahetu mõju?“

III. Menetlus Euroopa Kohtus

22. Eelotsusetaotlus registreeriti Euroopa Kohtus 17. mail 2019.

23. Kirjalikud seisukohad on esitanud RTS-Norré, Austria, Belgia, Ungari ja Eesti valitsus ning komisjon.

IV. Õiguslik analüüs

A. Sissejuhatavad täpsustused

24. Kahele eelotsuse küsimusele vastamiseks tuleb kõigepealt selgitada, milline direktiiv on käesolevas asjas kohaldatav.

25. Toimikust nähtub, et direktiiv 2014/24 (millele eelotsusetaotluses viidatakse) ei ole kohaldatav, vaid kohaldatav on varem kehtinud direktiiv (direktiiv 2004/18), millele on hanketeadetes viidatud.

26. Pakkumismenetlus toimus kahes etapis: — eelteade avaldati 17. oktoobril 2015 ( 13 ) ja menetluse õigusliku alusena tugineti direktiivile 2004/18; — hanketeade avaldati 13. mail 2016 ( 14 ) ja direktiiv 2004/18 on selle suhtes samuti kohaldatav, samas kui juhitakse poolte tähelepanu kõrvaldamisalustele, mis on ette nähtud kuninga 15. juuli 2011. aasta dekreedis, millega võeti üle direktiiv 2004/18.

27. Direktiivi 2014/24 ülevõtmise tähtaeg möödus selle artikli 90 kohaselt 18. aprillil 2016, kui direktiiv 2004/18 kehtetuks tunnistati.

28. Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast tuleneb aga, et „riigihankemenetluste valdkonnas kuulub üldjuhul kohaldamisele direktiiv, mis kehtib hetkel, mil hankija [valib selle menetluse liigi, mida ta kavatseb järgida]. Samas ei ole kohaldatavad sellise direktiivi sätted, mille ülevõtmise tähtaeg lõppes pärast seda kuupäeva“ ( 15 ).

29. Kuna hanketeade oli käesolevas asjas „kindlasti hilisem sellest ajast, mil hankija valis selle menetluse liigi, mida ta kavatses järgida, ning lahendas lõplikult küsimuse, kas asjaomase lepingu sõlmimiseks on nõutav eelnevalt hankemenetluse korraldamine“, ( 16 ) mis toimus enne 18. aprilli 2016, oli ratione temporis kohaldatav direktiiv 2004/18.

30. Seega tuleneb nii Euroopa Kohtu praktikast kui ka konkreetselt eelteatest ja hanketeatest, et riigihankemenetluses tuli käesoleval juhul järgida direktiivi 2004/18 sätteid. Eespool öeldust järeldub, et eelotsuse küsimused puudutavad niisuguste liidu õigusnormide (direktiivi 2014/24) tõlgendamist, mis ei ole kohtuvaidluse lahendamiseks asjasse puutuvad. ( 17 )

31. Seega esitan järgnevad kaalutlused ainult teise võimalusena juhuks, kui Raad van State (Belgia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) leiab, et tema riigisisesest õigusest tulenevatel põhjustel peab ta kõigele vaatamata kohaldama direktiivi 2014/24.

B. Esimene eelotsuse küsimus

1. Grammatilise ja kontekstipõhise tõlgendamise kriteeriumid

a) Direktiivi 2014/24 artikli 57 lõigete 6 ja 7 sõnasõnaline sisu

32. Direktiiv 2004/18 ei näinud ettevõtjale, kelle suhtes kehtib hankemenetlusest kõrvaldamise alus, ette võimalust tõendada, et ta on võtnud iseparandusmeetmed. Selle artikkel 51 võimaldas avaliku sektori hankijal siiski paluda ettevõtjatel esitada dokumente nende isikliku olukorra kohta. ( 18 )

33. Direktiivis 2014/24 on seevastu nende meetmete ( 19 ) kohta säte (artikli 57 lõige 6), mis sisaldab siiski vaid mõningaid viiteid, näiteks seoses meetme eesmärgiga ( 20 ) või vajadusega põhjendada negatiivset hinnangut. ( 21 ) Ülejäänud osas viitab see rakendamise tingimustele, mille täpsustavad liikmesriigid.

34. Artikli 57 lõikes 7 on nimelt ette nähtud, et „[l]iikmesriigid kehtestavad käesoleva artikli rakendamise tingimusi käsitlevad õigusnormid, võttes arvesse liidu õigust“.

35. Liikmesriikide vabadust selles valdkonnas kasutatakse kahel tasandil: — üldtasandil, mille alusel on liikmesriikidel teatav kaalutlusruum „direktiivi 2014/24 artikli 57 lõikes 4 ette nähtud valikuliste hankemenetlusest kõrvaldamise aluste rakenduskorra kindlaksmääramisel“; ( 22 ) — konkreetsel tasandil, seoses rehabiliteerimise tõendite esitamise aja ja vormiga. Nende kohta on direktiivi 2014/24 põhjenduses 102 sätestatud, et „[s]elle võimaluse kohaldamiseks täpsete menetluslike ja sisuliste tingimuste kindlaksmääramine peaks jääma siiski liikmesriikidele“.

36. Seega ei takista miski liikmesriigil kohustada asjaomast isikut sellel alal initsiatiivi võtma. Ettevõtja taotlust vaadata võetud meetmed läbi on käsitletud just direktiivi põhjenduses 102. ( 23 )

37. Nagu ma juba mujal olen märkinud, ( 24 ) on artikli 57 lõike 6 eesmärk, et hankija „hindaks tõendeid, mida esitab see, kes väidab, et ta on ennast rehabiliteerinud“. Avaliku sektori hankija osa „selles tõendite hindamises on […] passiivne võrreldes aktiivse osaga, mida täidab ettevõtja […]“.

38. Kokkuvõttes ei ole direktiivi 2014/24 artikli 57 lõigete 6 ja 7 sõnasõnalise sisuga vastuolus see, kui liikmesriik näeb ette, et riigihankemenetluses osaleda sooviv ettevõtja esitab oma usaldusväärsuse tõendamiseks omal algatusel tõendi iseparandusmeetmete kohta, mida ta on võtnud, kuigi tema puhul esinevad hankemenetlusest kõrvaldamise alused.

b) Direktiivi 2014/24 artikli 57 lõike 6 kontekst

39. Direktiivi 2014/24 artikli 57 lõike 6 süstemaatiline või kontekstipõhine tõlgendamine annab sama tulemuse.

40. Esiteks võivad avaliku sektori hankijad selle direktiivi artikli 56 lõike 3 kohaselt nõuda ettevõtjatelt asjakohaste andmete või dokumentide (kas pakkumise või taotleja kohta) esitamist, täiendamist, selgitamist või lisamist mõistliku aja jooksul.

41. Selliselt sõnastatud säte ei kehtesta kohustust, st positiivset kohustust nõuda lõike 1 punktis b nimetatud teavet. Nimelt võimaldab artikkel ise riigisiseses ülevõtmisnormis teistsugust sätet.

42. Lisaks näeb direktiivi 2014/24 artikkel 59 ette, et huvitatud isik kinnitab Euroopa ühtse hankedokumendiga ise, et ta ei ole üheski kõrvaldamise olukorras.

43. Euroopa ühtne hankedokument on seega ettevõtja ametlik avaldus, milles ta peab märkima, et asjakohane kõrvaldamise alus ei ole tema suhtes kohaldatav või, kui on, et ta on oma tegevust parandanud, et kaotatud usaldusväärsust taastada.

44. Euroopa ühtne hankedokument, mille kord on ette nähtud rakendusmääruses 2016/7: — paneb sellele alla kirjutanud ettevõtja olukorda, kus ta ise tuvastab, kas tema suhtes kehtivad hankemenetlusest kõrvaldamise alused, olgu need kohustuslikud või muud riigisiseste õigusnormidega ette nähtud või hanketeates või hankedokumentides täpsustatud alused; — kohustab ettevõtjat juhul, kui see on nii, teatama, millised iseparandusmeetmed on võetud, täites „standardvormi“ selleks ette nähtud osad. ( 25 )

45. Euroopa ühtse hankedokumendi kasutamine ei vabasta pakkujat kohustusest esitada täiendavaid tõendeid, mis on üks kohustustest, mille ta peab võtma. Direktiivi 2014/24 artikli 59 lõikes 1 on märgitud, et Euroopa ühtne hankedokument „sisaldab ametlikku avaldust selle kohta, et ettevõtja saab taotluse korral need täiendavad dokumendid viivitamata esitada“.

46. Direktiivi 2014/24 artikli 59 lõige 4 lubab seega avaliku sektori hankijal nõuda, et pakkujad esitaksid menetluse mis tahes ajal kõik või osa täiendavatest dokumentidest (mis olid märgitud või loetletud Euroopa ühtses hankedokumendis), kui see on vajalik menetluse nõuetekohase toimimise tagamiseks.

47. Sama sätte kohaselt muutub see õigus kohustuseks pakkuja suhtes, kellega otsustati sõlmida leping: avaliku sektori hankija peab siis temalt nõudma ajakohaste täiendavate dokumentide esitamist (artikli 60 kohaselt ning vajaduse korral artikli 62 kohaselt).

48. Järeldan eespool öeldust, et direktiivi 2014/24 ja rakendusmääruse 2016/7 sätted näevad süstemaatiliselt ja kontekstist lähtuvalt analüüsimise põhjal selgelt ette aja ja viisi, kuidas ettevõtja peab väitma, et ta on võtnud rehabiliteerimismeetmed: ta peab seda tegema Euroopa ühtse hankedokumendi vormi kasutades või muul viisil, kuid alati oma pakkumust esitades.

49. Selle reegli järgi peab juhul, kui liikmesriigi seadusandja või avaliku sektori hankija nõuab ettevõtjalt, et see kohe alguses kinnitaks (ja vajaduse korral esitaks ( 26 ) tõendavaid dokumente), et ta on võtnud iseparandusmeetmeid, see nõue olema direktiiviga 2014/24 kooskõlas.

c) Artikkel 69 konkreetselt

50. RTS-Norré teeb ettepaneku tõlgendada direktiivi 2014/24 artikli 57 lõiget 6 analoogia alusel põhjendamatult madala maksumusega pakkumuste korraga (artikkel 69). Sellele tõlgendamiskriteeriumile viitab ka eelotsusetaotluse esitanud kohus oma määruses. ( 27 )

51. Ma ei nõustu selle ettepanekuga, sest direktiivi 2014/24 artikkel 69 näeb ette pakkumused, mis kvalifitseeritakse teistes selle direktiivi sätetes „ebakorrektseteks“ ( 28 ), kuid mis võivad olla vastuvõetavad. Siin ei ole küsimus mitte ettevõtja usaldusväärsuses, vaid tema pakkumuse sisulises rakendatavuses.

52. Analoogiat ei tohiks kasutada, kui kohaldatavas õigusnormis on – nagu ma arvan, et siin on – iseenesest piisavalt elemente selle tõlgendamiseks, ilma et oleks vaja lähtuda (väidetavalt) analoogsest normist. Eriti mitte juhul, kui selle teise õigusnormi eesmärk on erinev: direktiivi 2014/24 artikli 69 eesmärk on kaitsta taotlejaid avaliku sektori hankija meelevaldsete otsuste eest artikli 57 lõikes 6 sätestatust oluliselt erinevas kontekstis.

2. Direktiivi 2014/24 artikli 57 lõike 6 eesmärk

53. Reegel, mis võimaldab ettevõtjatel vaatamata kõrvaldamise aluste olemasolule väita ja tõendada oma usaldusväärsust, on soodne esmapilgul ja ennekõike nendele ettevõtjatele. Seega on loogiline, et iseparandusmeetmetele tuginemine ja nende tõendamine on nende kohus, kellel on huvi osaleda riigihankemenetluses.

54. See reegel näitab ka teist aspekti, mis puudutab hankijat. Viimane peab vastavalt direktiivi 2014/24 artikli 56 lõike 1 punktile b sõlmima lepingu pärast seda, kui ta on kontrollinud, et pakkumuse on esitanud sobiv (st artikli 57 kohaselt mitte menetlusest kõrvaldatud) pakkuja.

55. Avaliku sektori hankija kohus on kontrollida, kas esineb kõrvaldamise aluseid ( 29 ), ja kui esineb, siis kas ebausaldusväärne ettevõtja on kõigele vaatamata väitnud, et ta on usaldusväärne, kuna ta on võtnud meetmeid. ( 30 )

56. Selle ülesande raames peab avaliku sektori hankija kõigepealt tuginema teabele, mille talle esitavad pakkujad. Direktiivi 2014/24 artikli 57 lõike 4 punktis h on nimetatud olukorda, kus ettevõtja on jätnud kõrvaldamise aluste puudumise kontrollimiseks nõutava teabe esitamata või ei saa vastavalt artiklile 59 nõutavaid tõendavaid dokumente esitada. Nendest kahest asjaolust piisab, et keelata tal osaleda hankemenetluses. ( 31 )

57. Võiks osutuda ülemääraseks nõuda hankemenetluses osalejatelt, et nad tõendaksid omal algatusel oma pakkumuses vastavate tõenditega kõikide direktiivi 2014/24 artikli 59 lõikes 1 loetletud asjaolude dokumentaalset tõendatust. Lisaks ei oleks see menetluse tõhusalt toimimise tagamiseks vajalik ega kooskõlas riigihangete jaoks Euroopa ühtse hankedokumendi kehtestamisega Euroopa õigusaktides.

58. Seevastu nõue, et pakkuja pakkumusega koos tuleb esitada iseparandusmeetmete loetelu ja kirjeldus, kui seda soovitakse pakkuja kasuks, ei tundu mulle ülemäärane. See nõue on tema jaoks koormav menetluslikus tähenduses. ( 32 )

59. Ma kordan, et avaliku sektori hankija täpsustab, et ta teab neid meetmeid, et neid hinnata ja veenduda, et põhimõtteliselt ebausaldusväärne pakkuja on usaldusväärne. Kuid see ei tähenda, et pakkuja andmete esitamata jätmise korral peaks ta omal algatusel uurima, kas pakkuja on võtnud meetmeid või mitte.

60. Euroopa kohus märgib kohtuotsuses Vossloh, et ettevõtja: — „peab hankijale esitama tõendeid, mis võimaldavad kinnitada nende [rehabiliteerimismeetmete] piisavust hankemenetluses võimalikuks osalemiseks“; — ja et, kui ta „soovib tõendada oma usaldusväärsust, olenemata asjakohase aluse olemasolust, [peab] selles osas tegema tõhusalt koostööd asutustega, kellele need vastavad ülesanded on usaldatud, olgu see siis hankija või uurimisasutus“ ( 33 ).

61. Samas kohtuotsuses on siiski lisatud nüansiks koostöökohustus: see peab siiski piirduma „meetmetega, mis on rangelt vajalikud ettevõtja usaldusväärsuse kontrolli eesmärgi tõhusaks saavutamiseks, mida on mainitud direktiivi 2014/24 artikli 57 lõikes 6“ ( 34 ).

62. Käsitlen seda proportsionaalsuse nõuet kohe pärast seda, kui olen käsitlenud nõudeid, mis tulenevad läbipaistvuse ja võrdsuse põhimõtetest.

3. Omal algatusel tõendamise reegli piiramine

63. Liikmesriikide poolt artikli 57 lõike 7 raames kehtestatud õigus- ja haldusnormid peavad selles sättes ette nähtud kohustuse kohaselt olema vastavuses liidu õigusega. See kohustus tähendab, et tuleb järgida riigihankeid reguleerivaid liidu õiguse põhimõtteid. Proportsionaalsusele tuginemine on muuseas sõnaselgelt välja toodud selle artikli lõikes 6 iseparandusmeetmete hindamiseks.

a) Läbipaistvus ja võrdne kohtlemine

64. Läbipaistvuse põhimõte, mis väljendub kohustuses esitada selgelt pakkujate suutlikkuse tingimused, on seotud pakkujate võrdse kohtlemise põhimõttega niivõrd, et Euroopa Kohtu jaoks kaasneb üks teisega. ( 35 )

65. Seega peab kõigil pakkujatel olema ühtemoodi võimalik pakkumismenetluse tingimusi teada saada. Sellest tulenevalt on vaja menetlusest kõrvaldamise alused selgelt välja tuua, eelkõige need, mis on vabatahtlikud, sest nende ühetaoline kord ja rakendamine ei ole täpsustatud mitte liidu õiguses, vaid iga liikmesriigi õigusnormides. ( 36 )

66. Kui kõrvaldamise alus on hanketeates märgitud, ei takista läbipaistvuse ja võrdse kohtlemise põhimõtted nõuda riigisiseses õigusnormis ettevõtjalt selle aluse kõrvaldamiseks, et ta esitaks koos oma pakkumusega (st omal algatusel) tõendi iseparandusmeetmete kohta.

67. Nii saavad kõik taotlejad võrdsetel tingimustel tunnistada, kas nad peavad nimetatud hankemenetlusest kõrvaldamise aluse olemasolu tõttu algusest peale väitma oma usaldusväärsuse taastamist hankijale, kes peab pakkujate hulgast ühe valima.

68. Euroopa Kohtu kohaselt ei saa pakkujatele panna kohustust teatada omal algatusel nende puhul esinevatest asjaoludest, kui sellist kohustust „ei esine ei kohaldatavates siseriiklikes õigusnormides ega hanketeates või riigihanke alusdokumentides“. Sellisel juhul ei ole kohustus selgelt määratletud nõue ning rikutakse läbipaistvuse ja võrdse kohtlemise põhimõtteid. ( 37 )

69. Seevastu on nende andmete avaldamise kohustus õiguspärane, kui see on märgitud „kohaldatavates siseriiklikes õigusnormides […] hanketeates või riigihanke alusdokumentides“.

70. Selle kohtupraktikaga ei ole seega vastuolus hankija ja ettevõtja vahelise suhte mudel, mis paneb üldiselt väidete esitamise kohustuse ja vajaduse korral ettevõtja võetud rehabiliteerimismeetmete kohta tõendite esitamise kohustuse ettevõtjale, kui ettevõtja soovib neid enda kasuks kasutada selleks, et hanketeates esitatud hankemenetlusest kõrvaldamise alust kõrvaldada.

71. „Piisavalt informeeritud ja mõistlikult tähelepanelik ettevõtja“ ( 38 ) ei pruugi mõnikord olla teadlik pakkumise sisulistest nõuetest, mida ei ole avaldatud. Seevastu kui hanketeates on konkreetsetest kõrvaldamise alustest teatatud, ei riku see läbipaistvuse ja avalikustamise põhimõtteid, kui see ettevõtja peab väitma (ja vajaduse korral tõendama), et kuigi tema puhul esineb üks nendest alustest, on ta oma usaldusväärsuse puudumise parandanud.

72. Sellisele ettevõtjale ei saa olla teadmata, et isegi kui hanketeates ei ole parandusmeetmeid sõnaselgelt nimetatud, on tal direktiivi 2014/24 kohaselt võimalik nendele tugineda.

73. See on veelgi enam õigustatud alates hetkest, kui on olemas Euroopa ühtne hankedokument, mis, nagu ma juba ütlesin, sisaldab spetsiifilisi punkte rehabiliteerimismeetmete deklareerimise (ja kirjeldamise) jaoks. Tuletan meelde, et Euroopa ühtse hankedokumendi kasutamine on praktiliselt kohustuslik peaaegu kõigis menetlustes, mis kuuluvad direktiivi 2014/24 kohaldamisalasse. ( 39 )

b) Proportsionaalsus

74. Vastavalt direktiivi 2014/24 põhjendusele 1 on hankemenetluste suhtes üldiselt kohaldatav proportsionaalsuse põhimõte. Põhjenduses 101 korratakse seda üle, eelkõige vabatahtlikele hankemenetlusest kõrvaldamise alustele viidates.

75. Direktiivi artikli 57 lõikes 6 on sõnaselgelt viidatud proportsionaalsusele nende rehabiliteerimismeetmete hindamisel, mida on ettevõtjad väidetavalt võtnud.

76. Seega on loogiline, et Euroopa Kohus on märkinud, et „[…] nimetatud direktiivi artikli 57 rakendamise tingimused, [ei või] minna kaugemale sellest, mis on vajalik, et saavutada sama direktiiviga ette nähtud eesmärgid […]“ ( 40 ).

77. Proportsionaalsuse põhimõte tuleb seega oluliselt mängu siis, kui avaliku sektori hankijal tuleb hinnata iseparandusmeetmete piisavust ja kõrvaldamise aluseid endid, vältides nende puhul menetlusest kõrvaldamist kergete ja mitte korduvate rikkumiste tõttu, välja arvatud erandlikel asjaoludel. ( 41 )

78. Kas avaliku sektori hankijalt võib nõuda, et ta kohaldaks sama põhimõtet seoses nõudega, et pakkuja peab pakkumuses märkima, et hoolimata fakultatiivse hankemenetlusest kõrvaldamise aluse olemasolust, on ta hiljem oma käitumist parandanud ja seega oma usaldusväärsuse tagasi saanud?

79. Tavapärastel asjaoludel peab avaliku sektori hankija piirduma selle kontrollimisega, kas pakkuja on selle nõude täitnud. Ebaproportsionaalseks ei saa pidada otsust, millega lükati tagasi ettevõtja taotlus, kes on oma kohustust rikkudes jätnud oma pakkumuses märkimata, et tema puhul esineb mõni hankemenetlusest kõrvaldamise alustest. Nii on see näiteks juhul, kui ta on varem raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu, kuid jätab sellest teatamata.

80. Sellisel juhul ei ole määravaks mitte niivõrd argumendi puudumine, kuivõrd just hankemenetlusest kõrvaldamise aluse olemasolu (näiteks raske ametialane eksimus), mille parandamist, mis väljendub kohases iseparandusmeetmes, ei ole ettevõtja nimetanud.

81. Esineb, vastupidi, olukordi, kus võib olla lubatud suurem paindlikkus teistes liikmesriikides asuvatele pakkujatele kriteeriumide alusel, mille sedastas Euroopa Kohus kohtuotsuses Pizzo, „kuna nende teadmised siseriiklikust seadusest ja selle tõlgendamisest ning asustuste praktikast ei ole võrreldavad siseriiklike pakkujate teadmistega“ ( 42 ).

82. Nendes olukordades „tuleb võrdse kohtlemise ja proportsionaalsuse põhimõtteid tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus anda ettevõtjale võimalus oma olukord nõuetega kooskõlla viia ja täita nimetatud kohustus hankija määratud tähtaja jooksul“ ( 43 ).

83. Euroopa Kohus lähtus 14. detsembri 2016. aasta kohtuotsuses Conexxion Taxi Services uuesti sellest ideest, mis põhineb sellel, et teises liikmesriigis asutatud ettevõtjale on asjaomaste riigisiseste õigusnormide sõnastus ja rakenduseeskirjad vähem tuttavad, kuna ta on välismaalane. ( 44 )

84. Leian, et see kriteerium on kohaldatav ka juhul, kui ettevõtja puhul esinev hankemenetlusest kõrvaldamise alus ei ilmne selgelt menetlusega seotud dokumentidest. Võrdse kohtlemise põhimõtte ja proportsionaalsuse põhimõttega on kooskõlas, et selles kontekstis antakse ettevõtjale võimalus parandada seda, et ta jättis algul sellele alusele (ja seejärel võetud iseparandusmeetmetele) viitamata.

c) Kaitseõigus

85. Raad van State (Belgia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) annab eelotsusetaotluses mõista, et seda, et pakkujad peavad omal algatusel loetlema oma rasked eksimused ja seejärel võetud rehabiliteerimismeetmed, võiks kvalifitseerida „iseenda süüdistamiseks“. ( 45 )

86. Miski ei kohusta ettevõtjat riigihankemenetluses osalema. Kui ta seda teeb, peab ta järgima selle eeskirju. Direktiivis 2014/24 peab pakkujate ja hankija vaheline suhe juhinduma heausksusest, mistõttu ei saa pakkujad just neilt nõutud usaldusväärsuse tõttu varjata teavet nende kõrvaldamise aluste kohta.

87. Pakkuja esitab nimelt teabe, mis on vajalik selleks, et kontrollida kõrvaldamise aluste olemasolu või puudumist, ilma et tal oleks lubatud seda esitamata jätta (seda väljendit kasutab direktiivi 2014/24 artikli 57 lõike 4 punkt h) või moonutada.

88. Hankemenetluses vabatahtlikult osalevalt isikult nõudmine, et ta peab – selleks, et teda menetlusest ei kõrvaldataks – oma varasematest rasketest eksimustest ametialaste käitumisreeglite vastu (ja sel juhul võetud edasistest iseparandusmeetmetest) teatama, ei ole sama, mis eirata õigust mitte tunnistada ennast süüdi või ennast mitte ise süüdistada, mida reguleerivad teised õiguskorra valdkonnad.

89. Veelgi enam, Euroopa Kohus on juba tuvastanud, et avaliku sektori hankijal on õigus nõuda pakkujalt rehabiliteerimismeetme tõendamist, isegi kui see toob kaasa võimalikke ebasoodsaid tagajärgi. ( 46 )

90. Teine asi on see, kui ettevõtja ei saa mõiste „raske eksimine ametialaste käitumisreeglite vastu, mis seab kahtluse alla tema aususe“ ulatuse tõttu kindlalt määratleda, kas mõnda tema käitumist minevikus võib pidada niisuguseks eksimuseks. Selles küsimuses rõhutab asja menetlev kohus õigesti, et avaliku sektori hankija kaalutlusõigusest (direktiivi 2014/24 põhjendus 101) ei ole alati lihtne aru saada, kas see hankemenetlusest kõrvaldamise alus esineb.

91. Sellisel juhul, kui käitumise kvalifitseerimine raskeks eksimuseks ei ole asjaomase pakkuja jaoks ettenähtav, ei saa temalt nõuda, et ta mainiks seda oma pakkumuses või Euroopa ühtses hankedokumendis. Seega peab avaliku sektori hankija, kelle ülesanne on lõpuks „mis tahes asjakohaste vahenditega tõendada, et ettevõtja on raskelt eksinud ametialaste käitumisreeglite vastu“, andma pakkujale võimaluse tugineda sellele, mida ta peab selle eksimuse puhul vajalikuks.

92. Nägime, et läbipaistvuse põhimõtte kohaselt peavad kõrvaldamise alused olema loetletud viisil, mis võimaldab ettevõtjal neid identifitseerida ja vajaduse korral neid parandada.

93. Selles osas meenutan, et direktiivi 2014/24 artikli 57 lõikega 4 lubatud menetlusest kõrvaldamine võib põhineda nii eelmiste lepingute täitmisel esinenud puudustel (punkt g) kui ka rasketel eksimustel ametialaste käitumisreeglite vastu (punkt c). Need kaks alust käesolevas asjas sisuliselt esinesid vastavalt avaliku sektori hankija hinnangule ja esimene eelotsuse küsimus puudutab neid mõlemaid konkreetselt. ( 47 )

94. Nimelt sisaldas vaidluse aluseks olev hanketeade, mida reguleerib direktiiv 2004/18, kõrvaldamise alusena raskeid eksimusi, mida on nimetatud ka kuninga 15. juuli 2011. aasta dekreedis. Nii tõlgendas seda avaliku sektori hankija, kes tugines sellele alusele, et kõrvaldada kaebajateks olevad ettevõtjad hankemenetlusest.

95. Kokkuvõttes leian, et direktiivi 2014/24 artikli 57 lõikega 6 ei ole vastuolus see, kui juhul, kui hankemenetlusest kõrvaldamise alus ilmneb selgelt hanketeatest, peab ettevõtja omal algatusel väitma (ja vajaduse korral tõendama), et ta on võtnud iseparandusmeetmeid.

C. Teine eelotsuse küsimus

96. Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas ettevõtja saab tugineda avaliku sektori hankija vastu vahetult direktiivi 2014/24 artikli 57 lõikele 6. ( 48 )

97. Kui minu ettepanek eelmise küsimuse kohta võetakse vastu, ei ole sellele küsimusele vaja vastata. Järgmised kaalutlused on seega esitatud kolmanda võimalusena (märkisin juba enne, et direktiiv 2014/24 ei ole käesolevas asjas kohaldatav). ( 49 )

98. Leian, et kui see oleks kohaldatav, võiks tunnistada direktiivi 2014/24 artikli 57 lõike 6 vahetut õigusmõju nõudes, milles peab Raad van State (Belgia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) lahendama. ( 50 )

99. See artikkel annab pakkujatele õiguse (õigus tugineda avaliku sektori hankija ees iseparandusmeetmetele), millele nad võivad tugineda liikmesriigi kohtus ja mida need kohtud peavad kaitsma.

100. Eelotsusemenetluses menetlusse astujate erimeelsused piirduvad sellega, kas see säte on tingimusteta ja piisavalt täpne, mis on kohtupraktikas nõutavad omadused. ( 51 )

101. Mis puutub selle tingimusteta olemusse, siis ei sõltu direktiivi 2014/24 artikli 57 lõikes 6 sätestatud õigus liikmesriikidest ega selle põhisisu osas sellest, mida liikmesriigid kehtestavad.

102. Täpsuse kohta on artiklis endas antud juhised, mille alusel tuleb seda minimaalselt tõendada ja seega hinnata. ( 52 ) Selles on samuti märgitud, milliste kriteeriumide (raskusaste ja eriasjaolud) alusel tuleb hinnata ( 53 ) ja millised on positiivse ja negatiivse hinnangu tagajärjed. ( 54 ) Selles on samuti sätestatud, millal ei ole õigust parandusmeetmeid esitada. ( 55 ) Lõppkokkuvõttes on selles sättes kindlaks määratud selle õiguse korra ja sisu põhiaspektid.

103. On tõsi, et ülejäänud sisulised või menetluslikud aspektid jäävad vastavalt direktiivi 2014/24 artikli 57 üldreeglile liikmesriikide otsustada. Nii on see näiteks hankemenetlusest kõrvaldamise maksimaalse ajavahemiku või rehabiliteerimise tõendamise aja ja vormi puhul.

104. Mis puutub sellesse, kuidas ja millal peab pakkuja rehabiliteerimismeetmete võtmist väitma ja vajaduse korral tõendama, siis see on jäetud riikide otsustada. Vastuolu omal algatusel või poole algatusel hindamise vahel ei ole samuti direktiivi 2014/24 artikli 57 lõikega 6 pakkujatele antud õiguse oluline tingimus.

105. Vorminõuete ja tähtaegade puudumine riigisiseses õiguses (õigus- või haldusnormides) ei või siiski olla pakkujate kahjuks sel määral, et nad kaotavad õiguse kasutada liikmesriigi kohtus enda kasuks iseparandusmeetmeid selles valdkonnas.

V. Ettepanek

106. Eespool öeldut arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Raad van Statele (Belgia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) järgmiselt: Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta ei ole ratione temporis kohaldatav põhikohtuasja asjaoludele, nagu need on esitatud eelotsusetaotluses. Teise võimalusena: — Direktiivi 2014/24 artikli 57 lõike 4 punktidega c ja g koostoimes lõigetega 6 ja 7 ei ole vastuolus see, kui ettevõtja peab väitma ja vajaduse korral tõendama omal algatusel, et tema võetud iseparandusmeetmed on piisavad selleks, et tõendada tema usaldusväärsust, vaatamata tema puhul esinevale hankemenetlusest kõrvaldamise alusele. — Ettevõtjad, kes on mõnes direktiivi 2014/24 artikli 57 lõigetes 1 ja 4 nimetatud olukorras, võivad liikmesriigi kohtutes vahetult tugineda neile sama artikli lõikega 6 antud õigusele.

( 1 ) Algkeel: hispaania.

( 2 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2014, L 94, lk 65).

( 3 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiv 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (ELT 2004, L 134, lk 114; ELT eriväljaanne 06/07, lk 32).

( 4 ) 24. oktoobri 2018. aasta kohtuotsus Vossloh Laeis (C‑124/17, EU:C:2018:855; edaspidi „kohtuotsus Vossloh“) ja 19. juuni 2019. aasta kohtuotsus Meca (C‑41/18, EU:C:2019:507).

( 5 ) Komisjoni 5. jaanuari 2016. aasta rakendusmäärus, millega kehtestatakse Euroopa ühtse hankedokumendi standardvorm (ELT 2016, L 3, lk 16).

( 6 ) Koninklijk besluit van 15 juli 2011 plaatsing overheidsopdrachten klassieke sectoren (Belgisch Staatsblad, 9.8.2011, blz. 44862; edaspidi „kuninga 15. juuli 2011. aasta dekreet“).

( 7 ) Wet van 17 juni 2016 inzake overheidsopdrachten (Belgisch Staatsblad, 14.7.2016, blz. 44219; edaspidi „17. juuni 2016. aasta seadus“), mis jõustus 30. juunil 2017.

( 8 ) Konkreetselt Belgia Flandria piirkonna maantee- ja liiklusameti Ida-Flandria maantee- ja liiklustalitus.

( 9 ) Teade avaldati 11. mail 2016 väljaandes Bulletin der Aanbestedingen (hangete ametlik väljaanne) ja 13. mail 2016Euroopa Liidu Teataja lisas, mis käsitleb Euroopa Liidu hankeid.

( 10 ) Seda kinnitab eelotsusetaotlus (punkt 3.3).

( 11 ) Need rikkumised tekitasid kahtlusi ettevõtjate RTS-Norré suutlikkuses tagada lepingu nõuetekohane täitmine.

( 12 ) Tema arvates võib sellele toetust leida 17. juuni 2016. aasta seaduses, mis näeb ette kohustuse esitada motu proprio tõendid võetud meetmete kohta (isegi kui see seadus ei olnud hankemenetluse algatamise ajal jõus).

( 13 ) ELT 2015/S 202-365107.

( 14 ) ELT 2016/S 092-164635.

( 15 ) 28. veebruari 2018. aasta kohtuotsus MA.T.I. SUD ja Duemme SGR (C‑523/16 ja C‑536/16, EU:C:2018:122, punkt 36). Samas tähenduses 5. oktoobri 2000. aasta kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa (C‑337/98, EU:C:2000:543, punktid 36, 37, 41 ja 42); 11. juuli 2013. aasta kohtuotsus komisjon vs. Madalmaad (C‑576/10, EU:C:2013:510, punktid 52–54); 10. juuli 2014. aasta kohtuotsus Impresa Pizzarotti (C‑213/13, EU:C:2014:2067, punktid 31–33); 7. aprilli 2016. aasta kohtuotsus Partner Apelski Dariusz (C‑324/14, EU:C:2016:214, punkt 83) ja 27. oktoobri 2016. aasta kohtuotsus Hörmann Reisen (C‑292/15, EU:C:2016:817, punktid 31 ja 32).

( 16 ) Ibidem, punkt 36.

( 17 ) Selle arvamusega nõustuvad Belgia valitsus ja Euroopa Komisjon Euroopa Kohtu esitatud küsimustele vastates. Esimene lisab siiski, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on hinnata, kas avaliku sektori hankija oli eelteates juba lõplikult otsustanud hankemenetluse korraldada.

( 18 ) Mõni autor väitis, et seda liiki meetmed võivad olla direktiivi 2004/18 artiklis 45 hõlmatud üldisest huvist tuleneva erandiga. Vt Risvig Hamer, C., „Artículo 57“, Steinicke, M. ja Vesterdorf, P. L., EU Public Procurement Law, C. H. Beck, Nomos, Hart, 2018, lk 643. Sellekohase sätte puudumine ei tähendanud, et need meetmed olid keelatud või ei saanud mõjutada ettevõtja usaldusväärsust selliste põhimõtete alusel nagu proportsionaalsuse põhimõte.

( 19 ) Neid võib vahet tegemata kvalifitseerida nii iseparandusmeetmeteks, eneserehabilitatsiooni-, parandus- või korrigeerimismeetmeteks.

( 20 ) Lõike 6 teine lõik.

( 21 ) Lõike 6 kolmas lõik.

( 22 ) 30. jaanuari 2020. aasta kohtuotsus Tim (C‑395/18, EU:C:2020:58; edaspidi „kohtuotsus Tim“, punkt 34).

( 23 ) Ettevõtjatel „peaks olema võimalus taotleda hankemenetluses võimalikuks osalemiseks võetud vastavusmeetmete läbivaatamist“ (kohtujuristi kursiiv).

( 24 ) Ettepanek kohtuasjas Vossloh Laeis (C‑124/17, EU:C:2018:316, punktid 48 ja 49).

( 25 ) Rakendusmääruse 2016/7 2. lisas (Euroopa ühtse hankedokumendi standardvorm) on loetletud erinevad kõrvaldamise alused, millele ettevõtja peab vastama. Kui mõni neist teda puudutab, peab ta märkima asjaomastesse lahtritesse, kas ta „on võtnud meetmeid, et tõendada oma usaldusväärsust, vaatamata sellele, et esineb selline kõrvaldamise alus (iseparandamine)“ või kas ta „on võtnud iseparandusmeetmeid“; on lisatud, et „jaatava vastuse korral kirjeldage võetud meetmeid“.

( 26 ) Isik, kes kasutab Euroopa ühtset hankedokumenti, täidab selle kohustuse (ilma et see piiraks edasist kontrollimist), kui seal on märgitud võetud meetmed, milleks ta peab täitma vormi ad hoc väljad.

( 27 ) Eelotsusetaotluse punktid 20 ja 21.

( 28 ) Artikli 26 lõige 4 in fine ja artikli 35 lõike 5 teine lõik.

( 29 ) Siinkohal ei ole oluline, kas avaliku sektori hankija teeb seda kontrolli ise või teiste ametiasutuste kaudu, tsentraalsel või detsentraalsel tasandil (direktiivi 2014/24 põhjendus 102).

( 30 ) Samuti on avaliku sektori hankijate kohus hinnata riske, mis võivad kaasneda sellega, kui nad sõlmivad hankelepingu kahtlase usaldusväärsusega pakkujaga (kohtuotsus Vossloh, punktid 24 ja 26). Seda silmas pidades tuletab direktiivi 2014/24 põhjendus 101 meelde, et nad vastutavad oma võimalike ekslike otsuste tagajärgede eest.

( 31 ) Sama lõike punkti i kohaselt on ka fakultatiivne ettevõtja kõrvaldamise alus „hooletusest […] eksitava […] tea[be esitamine], mis võib oluliselt mõjutada kõrvaldamise, valiku või lepingu sõlmimise kohta tehtavaid otsuseid“.

( 32 ) Koormav kohustus menetluslikus tähenduses tähendab seda, et õigust lõpetava põhimõtte kohaselt kaotab isik, kes õigusnormi nõudeid ei järgi (käesoleval juhul nõuet väita, et on võetud meetmed), võimaluse seda hiljem teha.

( 33 ) Kohtuotsus Vossloh (punkt 27).

( 34 ) Ibidem, punkt 28.

( 35 ) 2. juuni 2016. aasta kohtuotsus Pizzo (C‑27/15, EU:C:2016:404; edaspidi „kohtuotsus Pizzo“, punkt 36).

( 36 ) Samad põhimõtted keelavad avaliku sektori hankijal lükata tagasi hanketeate tingimustele vastavat pakkumust põhjustel, mida ei ole hanketeates või kohaldatavas riigisiseses õiguses ette nähtud (16. aprilli 2015. aasta kohtuotsus Enterprise Focused Solutions (C‑278/14, EU:C:2015:228), punktid 26 ja 28).

( 37 ) 17. mai 2018. aasta kohtuotsus Specializuotas transportas (C‑531/16, EU:C:2018:324, punktid 24 ja 26 ning resolutsioon).

( 38 ) Seda tüüpi ettevõtja on Euroopa Kohus määratlenud kohtuotsuses Pizzo (punkt 36).

( 39 ) Euroopa ühtse hankedokumendi kasutamine kujutaks üleliigset halduskoormust, kui on ainult üks võimalik varem kindlaks määratud osaleja või kiireloomulistel või tehinguga seotud eriliste tunnustega juhtudel: vt rakendusmääruse 2016/7 1. lisa.

( 40 ) Kohtuotsus Tim (punkt 45).

( 41 )

( 42 ) Kohtuotsus Pizzo (punkt 46).

( 43 ) Ibidem (punkt 51 ja resolutsiooni punkt 2). Kohustuse kohta märkida pakkumuses teatavad andmed, kui seda kohustust ei ole hankedokumentides märgitud, vaid see tuleneb kohtulikust tõlgendusest, vt 10. novembri 2016. aasta kohtumäärused Spinosa Costruzioni Generali ja Melfi (C‑162/16, ei avaldata, EU:C:2016:870); Edra Costruzioni ja Edilfac (C‑140/16, ei avaldata, EU:C:2016:868) ja MB (C‑697/15, ei avaldata, EU:C:2016:867).

( 44 ) 14. detsembri 2016. aasta kohtuotsus Connexxion Taxi Services (C‑171/15, EU:C:2016:948, punkt 42).

( 45 ) Eelotsusetaotlus, punkt 18.

( 46 ) Näiteks kui „sellise dokumendi esitamine võib lihtsustada […] ettevõtja vastu tsiviilvastutuse tuvastamise hagi esitamist“ kahju tõttu, mis on tingitud just nimelt käitumisega, mis on hankemenetlusest kõrvaldamise aluseks (kohtuotsus Vossloh, punkt 30).

( 47 ) Eelotsusetaotluses on üksikasjalikult kirjeldatud arvukaid puudusi analoogsete ehitustööde teostamisel (punkt 3.6), mida heideti ette nii RTSile kui ka eelkõige Norré-Behaegelile, kellega olid vastavad varasemad lepingud sõlmitud. Avaliku sektori hankija kvalifitseeris need asjaolud „tõsisteks ja korduvateks rikkumisteks“.

( 48 ) Kuigi teine eelotsuse küsimus sisaldab viiteid teistele lõigetele ja punktidele, piirdub see artikli 57 lõike 6 võimaliku vahetu õigusmõjuga (nii on märgitud eelotsusetaotluse punktis 22).

( 49 ) Käesoleva ettepaneku punktid 24–31.

( 50 ) See, kas tingimused selleks, et õigusnormil oleks vahetu õigusmõju, on täidetud või mitte, on küsimus, millele ei saa vastata väljaspool küsimuse esitamise konkreetset konteksti. Direktiivist positiivse volituse tuletamine nõuab suuremat tekstilist rangust kui siis, kui direktiivile tuginetakse enda kaitseks, individuaalse otsuse tühistamiseks või riigisisese õigusnormi kooskõla kontrollimiseks. Esimesel juhul on liikmesriigi kohtul vaja suuremat suunamist kui teistel juhtudel. Vt Prechal, S., Directives in EC Law, Oxford EC Law Library, 2. tr, 2005, lk 250–254 ja viited kohtupraktikale.

( 51 ) See kohtupraktika algab 5. aprilli 1979. aasta kohtuotsusega Ratti (148/78, EU:C:1979:110) ning seda kinnitab selgelt 19. jaanuari 1982. aasta kohtuotsus Becker (8/81, EU:C:1982:7).

( 52 ) Artikli 57 lõike 6 teine lõik.

( 53 ) Artikli 57 lõike 6 kolmas lõik.

( 54 ) Artikli 57 lõike 6 esimene ja kolmas lõik.

( 55 ) Artikli 57 lõike 6 neljas lõik ning lõige 7.