ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 142/8

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 24. aprilli 2008. aasta otsus (Landesgericht Bozeni (Itaalia) eelotsusetaotlus) — Othmar Michaeler (C-55/07 ja C-56/07), Subito GmbH (C-55/07 ja C-56/07), Ruth Volgger (C-56/07) versus Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen (nüüd Amt für sozialen Amt für sozialen Arbeitsschutz, Autonomen Provinz Bozen)

(Liidetud kohtuasjad C-55/07 ja C-56/07) (1)

(Direktiiv 97/81/EÜ - Osalise tööajaga töötajate ja täistööajaga töötajate võrdne kohtlemine - Diskrimineerimine - Haldustakistus, mis piirab osalise tööajaga töötamise võimalusi)

(2008/C 142/11)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landesgericht Bozen

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Othmar Michaeler (C-55/07 ja C-56/07), Subito GmbH (C-55/07 ja C-56/07), Ruth Volgger (C-56/07)

Kostjad: Arbeitsinspektorat der Autonomen Provinz Bozen (nüüd Amt für sozialen Amt für sozialen Arbeitsschutz, Autonomen Provinz Bozen)

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Landesgericht Bozen — Ühenduse õiguse ja eeskätt EÜ artikli 137 ning nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiivi 97/81/EÜ Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt sõlmitud osalist tööaega käsitleva raamkokkuleppe kohta — Lisa: Osalist tööaega käsitlev raamkokkulepe (EÜT L 14, lk 9; ELT eriväljaanne 05/03, lk 267) tõlgendamine — Siseriiklik eeskiri, mis paneb tööandjatele kohustuse saata pädevale siseriiklikule asutusele osalise tööajaga töötavate töötajate töölepingute koopiad, ning mille rikkumise korral on ette nähtud halduskaristus — Liikmesriikide kohustus kõrvaldada õiguslikku ja halduslikku laadi takistused, mis võivad piirata osalise tööajaga töötamise võimalusi — Osalise ja täistööajaga töötavate töötajate võrdse kohtlemise põhimõte

Resolutiivosa

Nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiivile 97/81/EÜ Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt sõlmitud osalist tööaega käsitleva raamkokkuleppe kohta lisatud Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt sõlmitud osalist tööaega käsitleva raamkokkuleppe klausli 5 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja millega kohustatakse esitama ametiasutusele 30 päeva jooksul pärast osalise tööajaga töölepingu sõlmimist selle koopia.

(1) ELT C 95, 28.4.2007.
ET Euroopa Liidu Teataja C 128/14

Euroopa Kohtu (esimene koda) 3. aprilli 2008. aasta otsus (Hoge Raad der Nederlanden'i (Madalmaad) eelotsusetaotlus) — J.C.M. Beheer BV versus Staatssecretaris van Financiën

(Kohtuasi C-124/07) (1)

(Kuues käibemaksudirektiiv - Kindlustustehingutega seotud teenuste osutamine - Kindlustusmaaklerid ja kindlustusagendid)

(2008/C 128/22)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Hageja: J.C.M. Beheer BV

Kostja: Staatssecretaris van Financiën

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Hoge Raad der Nederlanden — Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 13 B osa punkti a tõlgendamine — Kindlustusmaaklerite või kindlustusagentide poolt tehtavate kindlustus- või edasikindlustustehingutega seotud teenuste osutamine — Maksukohustuslane, kes tegutseb peaagendi nimel allagendina

Resolutiivosa

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikli 13 B osa punkti a tuleb tõlgendada nii, et asjaolu, et kindlustusmaakleril või kindlustusagendil ei ole selle kindlustuslepingu või edasikindlustuslepingu pooltega, mille sõlmimisse ta oma panuse annab, otsest seost, vaid üksnes kaudne seos teise maksukohustuslase vahendusel, kellel endal on otsene suhe ühega nendest pooltest ja kellega kindlustusmaakler või kindlustusagent on lepinguliselt seotud, ei välista viimati nimetatud isiku osutatud teenuse käibemaksust vabastamist kõnealuse sätte alusel.

(1) ELT C 95, 28.4.2007.
2.

Avaldused, milles tööandja teatab tema poolt rakendatava töölevõtmise protsessi kohta, et ta ei võta tööle teatava etnilise või rassilise päritoluga töötajaid, on piisavad selleks, et eeldada direktiivi 2000/43 artikli 8 lõike 1 tähenduses otseselt diskrimineeriva töölevõtmise poliitika olemasolu. Seega peab asjaomane tööandja tõendama, et võrdse kohtlemise põhimõtet ei ole rikutud. Ta võib selleks tõendada, et ettevõtte tegelik töölevõtmise praktika nendele avaldustele ei vasta. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab kontrollima, kas asjaomasele tööandjale süükspandud asjaolud on tuvastatud, ning hindama, kas tõendid, mis asjaomane tööandja on esitanud oma väidete kinnituseks selle kohta, et võrdse kohtlemise põhimõtet ei ole rikutud, on piisavad.
ET Euroopa Liidu Teataja C 223/14

Euroopa Kohtu (neljas koda) 10. juuli 2008. aasta otsus (Oberlandesgericht Frankfurt am Main'i (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Emirates Airlines Direktion für Deutschland versus Diether Schenkel

(Kohtuasi C-173/07) (1)

(Õhutransport - Määrus (EÜ) nr 261/2004 - Reisijatele hüvitise andmine lennu tühistamise korral - Kohaldamisala - Artikli 3 lõike 1 punkt a - Mõiste „lend’)

(2008/C 223/21)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht Frankfurt am Main

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Emirates Airlines Direktion für Deutschland

Kostja: Diether Schenkel

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/9 (ELT L 46, lk 1; ELT eriväljaanne 07/08, lk 10), artikli 3 lõike 1 punkti a tõlgendamine — Mõiste „väljumine” — Edasi-tagasi pilet liikmesriigist kolmandasse riiki — Tagasilennu tühistamine

Resolutiivosa

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, artikli 3 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav edasi-tagasi reisile, mille puhul reisijad, kes alguses lendasid välja EÜ asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluva liikmesriigi territooriumi lennujaamast, saabuvad sellesse lennujaama tagasi kolmanda riigi lennujaamast väljunud lennuga. Selle sätte tõlgendamist ei mõjuta asjaolu, et väljalend ja tagasilend broneeriti ühel ajal.

(1) ELT C 155, 7.7.2007.
2.

EÜ artikli 90 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline aktsiis nagu põhikohtuasjas, juhul kui aktsiisisumma, millega maksustatakse mõnest muust liikmesriigist imporditud kasutatud sõidukite müük enne nende esmaregistreerimist, on suurem sama maksu järelejäänud summast, mis sisaldub selle maksu kehtestanud riigis varem registreeritud samasuguste sõidukite turuväärtuses. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on uurida, kas põhikohtuasjas käsitletavate õigusnormidega, eriti rahandusministri 22. aprilli 2004. aasta määruse aktsiisimäärade vähendamise kohta (rozporządzenie Ministra Finansów w sprawie obniżenia stawek podatku akcyzowego) artikli 7 kohaldamisega, kaasneb selline tagajärg.
1.

Kuna Hispaania Kuningriik on võtnud vastu riikliku energiakomisjoni neljateistkümnenda funktsiooni ainsa artikli lõike 2 esimese lõigu, mis on ära toodud 7. oktoobri 1998. aasta seaduse nr 34/1998 süsivesiniku sektori kohta (Ley 34/1998, del sector de hidrocarburos) üheteistkümnenda lisasätte kolmanda osa punktis 1, mida on muudetud 24. veebruari 2006. aasta kuningliku dekreetseadusega 4/2006 (Real Decreto-ley 4/2006), millega on ette nähtud, et osaluse omandamiseks energeetikasektoris teatud reguleeritud tegevusaladel tegutsevates äriühingutes ning niisuguse tegevuse jaoks vajaliku vara omandamiseks on vaja saada eelnev luba riiklikult energiakomisjonilt, siis on kõnealune liikmesriik rikkunud EÜ artiklist 43 ja EÜ artiklist 56 tulenevaid kohustusi.
—

kas on ette nähtud menetlus, mille raames on huvitatud isikutel võimalik taotleda imetajate liikide kandmist sellesse loetellu, kas menetlusest saab lihtsalt osa võtta, kas seda on võimalik läbi viia mõistliku aja jooksul ning kas juhul, kui menetlus lõpeb keelduva otsusega — mida peab põhjendama, on seda võimalik kohtus vaidlustada;
3.

Direktiivi 75/442 (muudetud otsusega 96/350) artikli 15 kohaldamisel õnnetusjuhtumi tagajärjel süsivesinike merre voolamise suhtes, mille tulemusel reostati liikmesriigi rannikut: — võib siseriiklik kohus süsivesinike müüjat ja neid vedava laeva prahtijat käsitada jäätmete tekitajana direktiivi 75/442 (muudetud otsusega 96/350) artikli 1 punkti b tähenduses ja seega „eelmise valdajana” direktiivi artikli 15 teise taande esimese osa kohaldamise seisukohast, kui kohus nende asjaolude alusel, mida ainult tema on pädev hindama, jõuab järeldusele, et müüja/prahtija on kaasa aidanud laevahuku põhjustatud reostuse tekkimise ohule, eriti kui ta on jätnud võtmata sellise juhtumi ärahoidmiseks vajalikud meetmed, näiteks laeva valikut puudutavad meetmed; — kui ilmneb, et õnnetusjuhtumi tagajärjel süsivesinike merre voolamise tõttu tekkinud jäätmete kõrvaldamise kulusid naftareostusest põhjustatud kahju kompenseerimise rahvusvaheline fond ei kanna või ei saa kanda, kuna selle juhtumi puhul on juba makstud hüvitise ülemmäär, ning et ette nähtud vastutuse piirangute ja/või vastutusest vabastamise kohaldamise tõttu välistavad liikmesriigi õigusnormid, sh rahvusvahelistest konventsioonidest tulenevad õigusnormid, nende kulude kandmise laevaomaniku ja/või prahtija poolt, isegi kui nad on käsitatavad „valdajatena” direktiivi 75/442 (muudetud otsusega 96/350) artikli 1 punkti c tähenduses, peavad sellised siseriiklikud õigusnormid direktiivi artikli 15 korrektse ülevõtmise huvides võimaldama nende kulude kandmist tootja poolt, kelle tootest sel viisil levinud jäätmed on tekkinud. Vastavalt „saastaja maksab” põhimõttele saab sellist tootjat kohustada kulusid kandma siiski üksnes juhul, kui ta on oma tegevusega kaasa aidanud laevahuku põhjustatud reostuse tekkimise ohule.
ET Euroopa Liidu Teataja C 209/10

Euroopa Kohtu (suurkoda) 1. juuli 2008. aasta otsus (Dioikitiko Efeteio Athinoni (Kreeka) eelotsusetaotlus) — Motosykletistiki Omospondia Ellados NPID (MOTOE) versus Elliniko Dimosio

(Kohtuasi C-49/07) (1)

(EÜ artiklid 82 ja 86 - Ettevõtja mõiste - Mittetulundusühing, mis esindab Kreekas Rahvusvahelist Mootorrattaspordi Föderatsiooni - Majandustegevuse mõiste - Seadusest tulenev eriõigus anda kooskõlastus mootorrattavõistluste korraldamise loa taotlustele - Samal ajal selliste tegevustega tegelemine, nagu mootorrattavõistluste korraldamine ning sponsor-, reklaami- ja kindlustuslepingute sõlmimine)

(2008/C 209/13)

Kohtumenetluse keel: kreeka

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Dioikitiko Efeteio Athinon

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Motosykletistiki Omospondia Ellados NPID (MOTOE)

Kostja: Elliniko Dimosio

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Dioikitiko Efeteio Athinon — EÜ artiklite 82 ja 86 tõlgendamine — Ettevõtja mõiste — Mootorsõidukite mittetulundusühing (MOTOE), mis esindab Kreekas Rahvusvahelist Mootorrattaspordi Föderatsiooni, kellel on ainuõigus anda välja erinevate mootorsõidukite võistluste korraldamise lube — Ühing, mis tegeleb samaaegselt sellise majandustegevusega nagu näiteks reklaam, kindlustus, sponsorlepingute sõlmimine ja auhindade rahastamine

Resolutiivosa

Juriidiline isik, kelle tegevus ei seisne mitte ainult mootorrattavõistluste korraldamiseks loa andmise kohta haldusotsuste tegemisel osalemises, vaid ka ise selliste võistluste korraldamises ning nendega seoses sponsor-, reklaami- ja kindlustuslepingute sõlmimises, kuulub EÜ artiklite 82 ja 86 kohaldamisalasse. Nende artiklitega on vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis annab juriidilisele isikule, kes korraldab mootorrattavõistlusi ja sõlmib seoses nendega sponsor-, reklaami- ja kindlustuslepinguid, pädevuse anda kooskõlastus selliste võistluste korraldamise loa taotlustele, ilma et see pädevus oleks kuidagi piiratud, sellega kaasneksid mingid kohustused või oleks kehtestatud järelevalve selle teostamise üle.

(1) ELT C 95, 28.4.2007.
1.

Salvestava videokaamera saab klassifitseerida 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas (muudetud komisjoni 26. oktoobri 1998. aasta määrusega (EÜ) nr 2261/98, komisjoni 12. oktoobri 1999. aasta määrusega (EÜ) nr 2204/1999, komisjoni 13. oktoobri 2000. aasta määrusega nr 2388/2000 ja komisjoni 6. augusti 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 2031/2001) oleva kombineeritud nomenklatuuri alamrubriiki 8525 40 99 ainult siis, kui muust allikast kui integreeritud kaamerast või mikrofonist tuleva pildi või heli salvestamise funktsioon on tollivormistuse ajal aktiivne või siis, kui pärast tollivormistust saab selle funktsiooni aktiveerida eriteadmisteta kasutaja seadme lihtsa manipulatsiooni teel videokaamera riistvara muutmata, isegi kui tootja ei ole seda omadust esile toonud. Hilisema aktiveerimise korral peab videokaamera pärast aktiveerimist esiteks funktsioneerima analoogselt sellise videokaameraga, mille muust allikast kui integreeritud kaamerast või mikrofonist tuleva pildi või heli salvestamise funktsioon on tollivormistuse ajal aktiivne, ja teiseks peab see videokaamera funktsioneerima autonoomselt. Neile tingimustele vastavust peab saama kontrollida tollivormistuse ajal. Siseriiklik kohus peab andma hinnangu sellele, kas need tingimused on täidetud. Kui tingimused ei ole täidetud, tuleb selline videokaamera klassifitseerida kombineeritud nomenklatuuri alamrubriiki 8525 40 91.
ET Euroopa Liidu Teataja C 301/9

Euroopa Kohtu (neljas koda) 9. oktoobri 2008. aasta otsus (Bundesgerichtshofi (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Directmedia Publishing GmbH versus Albert-Ludwigs-Universität Freiburg

(Kohtuasi C-304/07) (1)

(Direktiiv 96/9/EÜ - Andmebaaside õiguskaitse - Sui generis õigus - Mõiste „väljavõtte tegemine’ andmebaasi sisust)

(2008/C 301/17)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Directmedia Publishing GmbH

Kostja: Albert-Ludwigs-Universität Freiburg

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Bundesgerichtshof — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 1996. aasta direktiivi 96/9/EÜ andmebaaside õiguskaitse kohta (EÜT L 77, lk 20; ELT eriväljaanne 13/15, lk 459) artikli 7 lõike 2 punkti a tõlgendamine — Kaitstud andmebaasist andmete ülekandmine teise andmebaasi, mis on teostatud ükshaaval, peale nende üksikasjalikku hindamist, ilma neid kopeerimata — Selle andmete ülekandmise tegevuse määratlemine „väljavõtte tegemisena” direktiivi 96/9/EÜ tähenduses

Resolutiivosa

Andmete ülekandmine kaitstud andmebaasist teise andmebaasi — pärast esimesest andmebaasist monitorile kuvatud päringuga tutvumist ja sellest saadud andmete ükshaaval hindamist — võib endast kujutada „väljavõtte tegemist” Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 1996. aasta direktiivi 96/9/EÜ andmebaaside õiguskaitse kohta artikli 7 tähenduses, eeldusel et — selle kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne — see toiming vastab kaitstud andmebaasi sisu kvalitatiivselt või kvantitatiivselt olulise osa ülekandmisele või mitteoluliste osade ülekandmisele, mis oma korduva ja süstemaatilise laadi tõttu toovad kaasa selle sisu olulise osa taasloomise.

(1) ELT C 211, 8.9.2007.
ET Euroopa Liidu Teataja C 301/11

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 9. oktoobri 2008. aasta otsus (Fővárosi Bírósági (Ungari Vabariik) eelotsusetaotlus) — Kriminaalmenetlus, mille on algatanud Győrgy Katz versus István Roland Sós

(Kohtuasi C-404/07) (1)

(Politseikoostöö ja õigusalane koostöö kriminaalasjades - Raamotsus 2001/220/JSK - Ohvrite seisund kriminaalmenetluses - Prokuröri asemele astuv ase-erasüüdistaja - Ohvri poolt tunnistajana ütluste andmine)

(2008/C 301/20)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Fővárosi Bíróság

Põhikohtuasjas toimuva menetluse pooled

Győrgy Katz versus István Roland Sós

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Fővárosi Bíróság — Nõukogu 15. märtsi 2001. aasta raamotsuse 2001/220/JSK kannatanu seisundi kohta kriminaalmenetluses (EÜT L 82, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 72) artiklite 2 ja 3 tõlgendamine — Siseriiklikud õigusnormid, mis välistavad kannatanu tunnistuste andmise kriminaalmenetluses, mille viimati nimetatu on algatanud ase-erasüüdistajana

Resolutiivosa

Nõukogu 15. märtsi 2001. aasta raamotsuse 2001/220/JSK ohvrite seisundi kohta kriminaalmenetluses artikleid 2 ja 3 tuleb tõlgendada nii, et need ei kohusta siseriiklikku kohut võimaldama kuriteoohvril olla tunnistajana üle kuulatud niisuguses ase-erasüüdistusmenetluses, nagu on vaatluse all põhikohtuasjas. Sellise võimaluse puudumisel peab ohvril siiski olema lubatud anda tunnistusi, mida saab tõendusmaterjalina arvesse võtta.

(1) ELT C 283, 24.11.2007.
ET Euroopa Liidu Teataja C 301/9

Euroopa Kohtu (suurkoda) 16. septembri 2008. aasta otsus (High Court of Justice Chancery Division'i (Ühendkuningriik) eelotsusetaotlus) — The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs versus Isle of Wight Council, Mid-Suffolk District Council, South Tyneside Metropolitan Borough Council, West Berkshire District Council

(Kohtuasi C-288/07) (1)

(Kuues käibemaksudirektiiv - Artikli 4 lõige 5 - Avalik-õigusliku organisatsiooni teostatav tegevus - Tasuliste parklate haldamine - Konkurentsi moonutamine - Väljendite „tooks kaasa’ ja „oluline’ tähendus)

(2008/C 301/16)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Justice (Chancery Division)

Põhikohtuasja pooled

Hageja: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Kostjad: Isle of Wight Council, Mid-Suffolk District Council, South Tyneside Metropolitan Borough Council, West Berkshire District Council

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — High Court of Justice (Chancery Division) (England & Wales) — Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 4 lõike 5 tõlgendamine — Avalik-õigusliku organisatsiooni tegevus või tehingud, mida see teeb ametivõimuna — Avalikust teest väljapoole jääv tasuline parkimine — Maksustamata jätmine, mis viib konkurentsi moonutamiseni — Mõiste „konkurentsi moonutamine” — Hindamiskriteeriumid

Resolutiivosa

1. Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikli 4 lõike 5 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et olulist konkurentsi moonutamist, mille võib kaasa tuua maksukohustuse kohaldamata jätmine avalik-õiguslikele organisatsioonidele, kes tegutsevad ametivõimudena, tuleb hinnata asjassepuutuva tegevuse kui sellise põhjal, ilma et hinnang puudutaks konkreetset kohalikku turgu.

2. Mõistet „tooks kaasa” kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 5 teise lõigu mõttes tuleb tõlgendada nii, et see võtab arvesse mitte üksnes tegelikku, vaid ka potentsiaalselt konkurentsi, kui eraettevõtja võimalus siseneda asjaomasele turule on reaalne ja mitte puhtalt hüpoteetiline.

3. Väljendit „oluline” kuuenda direktiivi 77/388 artikli 4 lõike 5 teise lõigu mõttes tuleb mõista nii, et tegeliku või potentsiaalse konkurentsi moonutamist tuleb hinnata enamaks kui tühiseks.

(1) ELT C 199, 25.8.2007.
ET Euroopa Liidu Teataja C 301/12

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 25. septembri 2008. aasta otsus (Verwaltungsgericht Giesseni (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Hakan Er versus Wetteraukreis

(Kohtuasi C-453/07) (1)

(EMÜ-Türgi assotsiatsioonileping - Assotsiatsiooninõukogu otsus nr 1/80 - Artikli 7 esimese lõigu teine taane - Türgi päritolu töötaja täisealise lapse elamisõigus - Mittetöötamine - Omandatud õiguste kaotamise tingimused)

(2008/C 301/22)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Verwaltungsgericht Giessen

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Hakan Er

Kostja: Wetteraukreis

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Verwaltungsgericht Giessen — Assotsiatsiooninõukogu 19. septembri 1980. aasta otsuse nr 1/80 assotsiatsiooni arengu kohta artikli 7 esimese lõigu teise taande ning 23. novembril 1970 allkirjastatud ning nõukogu 19. detsembri 1972. aasta määrusega (EMÜ) nr 2760/72 (EÜT L 293, lk 1; ELT eriväljaanne 11/11, lk 41) ühenduse nimel sõlmitud, heaks kiidetud ja kinnitatud, üleminekufaasiga seoses vastu võetud lisaprotokolli, mis on lisatud lepingule assotsiatsiooni loomise kohta Euroopa Majandusühenduse ja Türgi vahel, artikli 59 tõlgendamine — Türgi kodaniku, kes alaealisena asus perekonna taasühinemiseks elama liikmesriigi territooriumile, elamisõigus — Elamisõiguse kaotamine — Regulaarse majandusliku tegevuse puudumine asjaomasel isikul pärast tema täiselamiseks saamist

Resolutiivosa

Türgi kodanik, kellel on lapsena lubatud perekonna taasühinemiseks siseneda liikmesriigi territooriumile ja kes on Euroopa Majandusühenduse ja Türgi vahelise assotsiatsioonilepinguga asutatud assotsiatsiooninõukogu 19. septembri 1980. aasta otsuse nr 1/80 assotsiatsiooni arengu kohta artikli 7 esimese lõigu teise taande alusel omandanud õiguse vabaks juurdepääsuks kõigile palgalistele töökohtadele omal valikul, ei kaota vaba juurepääsu õigusega kaasnevat riigis elamise õigust ka mitte siis, kui ta ei ole 23-aastaseks saanuna teinud palgalist tööd pärast kooliskäimise lõpetamist 16-aastaselt ning on osalenud riiklikes tööhõiveabi programmides, neid siiski lõpetamata.

(1) ELT C 297, 8.12.2007.
1.

EÜ asutamislepingu artikleid 73b ja 73d (nüüd vastavalt EÜ artiklid 56 ja 58) tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid nagu põhikohtuasjas kõne all olevad õigusnormid, mis puudutavad selles liikmesriigis asuvalt kinnisasjalt tasutava pärandimaksu ja vara ülemineku maksu arvutamist ega näe nende maksude arvutamisel ette võimalust testamendis ettenähtud pärandi jagamisest tulenevate kompensatsioonivõlgade mahaarvamiseks, juhul kui pärandaja ei elanud oma surma hetkel mitte liikmesriigis, kus asub kinnisasi, vaid teises liikmesriigis, kusjuures selline mahaarvamine on ette nähtud siis, kui asjassepuutuva isiku elukoht oli tema surma hetkel liikmesriigis, kus asub päritav kinnisasi, kuna sellistes õigusnormides kohaldatakse progresseeruvat maksumäära ja kuna kompensatsioonivõlgade mittearvestamine koos progresseeruva maksumääraga võivad tuua kaasa suurema maksukoormuse pärijatele, kes ei saa tugineda kompensatsioonivõla mahaarvatavusele.
2)

EÜ artiklit 39 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriik kehtestab sellise hüvitise suhtes, mis on kõne all põhikohtuasjas ja mida tuleb pidada „töötushüvitiseks” määruse nr 1408/71 artikli 4 lõike 1 punkti g mõttes, tingimuse, et õigustatud isikute elukoht peab olema selle riigi territooriumil, ilma et ta esitaks mingeid asjaolusid, mis võimaldaks niisugust tingimust pidada objektiivselt õigustatuks ja proportsionaalseks.
1.

Kuna Leedu Vabariik ei ole tegelikult taganud, et teave helistaja asukoha kohta oleks avaldatud hädaolukordadega tegelevale asutusele kõigi üldkasutatava telefonivõrgu kaudu Euroopa ühtsele hädaabinumbrile 112 saabunud kõnede puhul, kui see on tehniliselt teostatav, siis on Leedu Vabariik rikkunud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/22/EÜ universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul (universaalteenuse direktiiv) artikli 26 lõikest 3 tulenevaid kohustusi.