ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 260/17

30. juunil 2010 esitatud hagi — CBp Carbon Industries, Inc. versus Siseturu Ühtlustamise Amet

(Kohtuasi T-294/10)

()

2010/C 260/23

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: CBp Carbon Industries, Inc. (New York, Ühendriigid) (esindajad: solicitor J. Fish ja barrister S. Malynicz)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Hageja nõuded

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 21. aprilli 2010. aasta (asi R 1361/2009-1) otsus;

— mõista kohtukulud välja Siseturu Ühtlustamise Ametilt.

Väited ja peamised argumendid

Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk „CARBON GREEN” kaupadele klassis 17, ühenduse kaubamärgi registreerimistaotlus nr 973 531.

Kontrollija otsus: lükata ühenduse kaubamärgi registreerimistaotlus tagasi.

Apellatsioonikoja otsus: jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

Väited: Hageja põhjendab oma hagi kahe väitega.

Esimeses väites toob hageja esile, et vaidlustatud otsus rikub nõukogu määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b, kuna apellatsioonikoda hindas vääralt kõnealuse sõnamärgi eristusvõimet asjaomaste kaupade osas.

Teises väites märgib hageja, et vaidlustatud otsus rikub nõukogu määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti c, sest apellatsioonikoda 1) tegi vea kõnealuse sõnamärgi tähenduse ja süntaksi osas ning ka hinnates kas kaubamärk kirjeldab asjaomaseid kaupu vahetult ja otseselt; 2) kuigi apellatsioonikoda leidis õigesti, et asjaomase avalikkuse moodustavad eriala asjatundjad, ei uurinud ta samas omal algatusel asjaolusid, mis näitasid et kaubamärk on asjaomast avalikkust silmas pidades kirjeldav; ja 3) ei esitanud tõendeid, et asjaomast avalikkust silmas pidades esineb tõenäosus, et teised turuosalised soovivad asjaomast tähist edaspidi kasutada.
—

tuvastada, et vaidlustatud määrusega komisjoni määruse (EÜ) nr 607/2009 XV lisas tehtud muudatus on tühine ega kuulu kohaldamisele — või see muudatus vähemalt tühistada — selles osas, milles ekslikult nimetati tehniliseks veaks, mis tuleks parandada, seda, et viinamarjasordi nimi „Montepulciano” oli paigutatud nimetatud lisa B-osasse, ja et kaitstud päritolunimetuse „Vino Nobile di Montepulciano” suhtes on kohaldatud määruse nr 607/2009 artikli 62 lõigetes 3 ja 4 sätestatud erandkorda, ilma et oleks arvestatud selle tegelikku eripära;
ET Euroopa Liidu Teataja C 260/24

2. augustil 2010 esitatud hagi — Fürstlich Castell'sches Domänenamt versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Castel Frères (CASTEL)

(Kohtuasi T-320/10)

()

2010/C 260/33

Hagiavaldus esitati inglise keeles

Pooled

Hageja: Fürstlich Castell'sches Domänenamt, Albrecht Fürst zu Castell-Castell (Castell, Saksamaa) (esindajad: Solicitor R. Kunze, advokaadid G. Würtenberger ja T. Wittmann)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Castel Frères SA (Blanquefort, Prantsusmaa)

Hageja nõuded

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 4. mai 2010. aasta (asi R 962/2009-2) otsus;

— mõista kohtukulud välja Siseturu Ühtlustamise Ametilt.

Väited ja peamised argumendid

Kehtetuks tunnistamise taotluse esemeks olev registreeritud ühenduse kaubamärk: sõnamärk „CASTEL” kaupadele klassis 33 — ühenduse kaubamärk nr 2 678 167.

Ühenduse kaubamärgi omanik: teine menetluspool apellatsioonikojas.

Ühenduse kaubamärgi kehtetuks tunnistamist taotlev pool: hageja.

Kehtetuks tunnistamise taotleja õiguste aluseks olev kaubamärk: kaubamärgi kehtetuks tunnistamist taotlev pool põhjendab oma hagi nõukogu määruse (EÜ) nr 207/209 artikli 7 kohaste absoluutsete keeldumispõhjustega.

Tühistamisosakonna otsus: jätta kehtetuks tunnistamise taotlus rahuldamata.

Apellatsioonikoja otsus: jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

Väited: nõukogu määruse (EÜ) nr 207/209 artikli 7 rikkumine, kuna apellatsioonikoda: 1) küll möönis õigesti, et „Castell” on veinidega seoses tunnustatud päritolutähis, kuid samas eksis leides, et vaidlustatud kaubamärk „CASTEL” on silmatorkavalt erinev kaubamärgist „Castell” ja järeldas sellest, et vaidlustatud kaubamärki võib registreerida; 2) ei otsustanud, et kaubamärki „CASTEL” ei saa registreerida, kuigi ta asus seiskohale, et „CASTEL” on veinitööstuses „castle” (loss) tähenduses kasutatav üldkasutatav sõna; nõukogu määruse nr 207/209 artiklite 63, 64, 75 ja 76 rikkumine, kuna apellatsioonikoda ei võtnud nõuetekohaselt arvesse viidatud fakte ja argumente; nõukogu määruse nr 207/209 artikli 65 rikkumine, kuna apellatsioonikoda ületas oma võimupiire põhjendades oma otsust „rahuliku kooseksisteerimisega”, kuigi kõnealuse doktriini kasutamine ei ole kaubamärgi registreerimise hindamise puhul ilmne.
ET Euroopa Liidu Teataja C 260/20

23. juulil 2010 esitatud hagi — Yusef versus komisjon

(Kohtuasi T-306/10)

()

2010/C 260/28

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Hani El Sayyed Elsebai Yusef (London, Ühendkuningriik) (esindajad: Barrister E. Grieves ja Solicitor H. Miller)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— Tuvastada, et komisjoni tegevusetus seoses hageja nime eemaldamisega nõukogu määruse (EÜ) nr 881/2002 I lisast oli õigusvastane;

— kohustada komisjoni eemaldama kohe hageja nime nimetatud lisast;

— mõista komisjonilt välja, lisaks komisjoni kohtukuludele, hageja kohtukulud ja muud Euroopa Kohtu kassa poolt õigusabina eraldatud summad.

Väited ja peamised argumendid

Hageja palub ELTL artikli 265 alusel tunnistada kehtetuks komisjoni 5. oktoobri 2005. aasta määrus (EÜ) nr 1629/2005, millega 54. korda muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 881/2002, millega kehtestatakse teatavate Osama bin Ladeni, Al-Qaida võrgu ja Talibaniga seotud isikute ja üksuste vastu suunatud eripiirangud (1), osas, milles see puudutab hagejat.

Oma nõude põhjenduseks esitab hageja kolm väidet.

Esiteks väidab hageja, et komisjon jättis eraldi läbi vaatamata selle, millel põhines hageja arvamine I lisas toodud loetellu ega nõudnud selle põhjendamist.

Teiseks väidab hageja, et komisjon ei ole hagejale esitanud ühtegi põhjendust selle kohta, miks ta arvati I lisas toodud loetellu, rikkudes sellega hagejale Euroopa inimõiguste konventsioonist tulenevaid õigusi tõhusale kohtulikule kaitsele, õigust ennast kaitsta ja hageja omandiõigusi.

Kolmandaks väidab hageja, et see, et komisjon jättis hageja nime I lisas toodud loetelust eemaldamata, on ebaratsionaalne, kuna selleks puuduvad põhjendused, mis vastaksid I lisasse arvamiseks ette nähtud kriteeriumidele ja kuna Ühendkuningriigi Välis- ja Rahvaste Ühenduse asjade ministeerium on seisukohal, et hageja ei vasta enam neile kriteeriumidele.

(1) ELT L 260, lk 10.
ET Euroopa Liidu Teataja C 260/21

28. juulil 2010 esitatud hagi — ELE.SI.A versus komisjon

(Kohtuasi T-312/10)

()

2010/C 260/29

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hageja: Elettronica e sistemi per automazione (ELE.SI.A) SpA (Guidonia Montecelio, Itaalia) (esindajad: advokaadid S. Bariatti, P. Tomassi, P. Caprile)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— tuvastada ja kuulutada, et ELESIA on nõuetekohaselt täitnud oma lepingulised kohustused;

— tuvastada ja kuulutada, et komisjon on rikkunud oma lepingulisi kohustusi, kuna ta ei ole üle kandnud ELESIA tööde eest tasumisele kuuluvat summat ja on esitanud juba ülekantud summade tagastamise nõude;

— mõista sellest tulenevalt komisjonilt välja 83 627,68 eurot, millele lisandub intress, et katta ELESIA poolt kava raames kantud kulud, mida komisjon ei ole veel hüvitanud;

— sellest tulenevalt tühistada, võtta tagasi — ka vastavate krediitarvete väljastamise teel — või vähemalt tunnistada ebaseaduslikuks võlateated, millega komisjon nõudis ELESIA-le juba makstud summade tagastamist ja kahju hüvitamist;

— mõista kohtukulud igal juhul välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Konsortsium, mida koordineerib käesolevas kohtuasjas hagi esitanud äriühing, sõlmis kostjaga lepingu, mis käsitleb „I-Way, Intelligent co-operative system in cars for road safety” kava rakendamist, mida rahastatakse eelarvelistest vahenditest „Teadusuuringute ja tehnoloogiaarenduse kuuenda raamprogrammi” alusel.

Kuna Euroopa Komisjon leidis, et kava arendamisel on toime pandud olulisi eeskirjade eiramisi, otsustas ta lepingust taganeda.

Hageja leiab esiteks, et komisjoni käitumine rikub kõiki asjassepuutuvaid lepingusätteid ja kohaldamisele kuuluvaid õiguspõhimõtteid, st õigluse, proportsionaalsuse ja hea halduse põhimõtteid, ning teiseks, et kuigi kõik lepingujärgsed tööd on nõuetekohaselt tehtud peaaegu kogu 36 kuu pikkuse ajavahemiku osas, mis on lepingus ette nähtud, ei kavatse komisjon tunnistada mingit võlgnevust, tuginedes muu hulgas auditile, mille tegemisel on eeskirju mitmes punktis eiratud, ning arvestamata seda, et hageja on teinud täiesti heauskselt koostööd lepinguliste suhete kogu kehtivusaja jooksul ja isegi kauem.

Oma nõudeid põhjendades väidab hageja konkreetselt, et ta on kogu aeg täitnud nõuetekohaselt kõiki lepingulisi kohustusi, komisjon seevastu on rikkunud lepingu üldsätete artikleid II.1.11, II.16.1, II.16.2 ja II.29, tema kaitseõigusi ja määruse nr 2185/96 (1) sätteid.

(1) Nõukogu 11. novembri 1996. aasta määrus (Euratom, EÜ) nr 2185/96, mis käsitleb komisjoni tehtavat kohapealset kontrolli ja inspekteerimist, et kaitsta Euroopa ühenduste finantshuve pettuste ja igasuguse muu eeskirjade eiramiste eest (EÜT L 292, 15.11.1996, lk 2; ELT eriväljaanne 09/01, lk 303).
—

tühistada vaidlustatud otsus tervikuna või osaliselt niivõrd, kui: — selles on sedastatud, et WAM on saanud ebaseaduslikku riigiabi ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses 1995. ja 2000. aasta rahastamislepingu alusel, mis on mõlemad sõlmitud seaduse 394/1981 artikli 2 põhjal; — selles on sedastatud, et 1995. ja 2000. aasta rahastamislepingu alusel antud abi on ühisturuga kokkusobimatu; — see määrab kokkusobimatu abi tagastamise ettenähtud ulatuses, nähes ka ette, et tagastatava summa pealt tuleb maksta viivist selle kuupäeva seisuga, mil kõnealune abi WAM-ile anti;
ET Euroopa Liidu Teataja C 246/37

8. juulil 2010 esitatud hagi — DBV versus komisjon

(Kohtuasi T-297/10)

()

2010/C 246/63

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: DBV Deutscher Brennstoffvertrieb Würzburg GmbH (Würzburg, Saksamaa) (esindajad: Rechtsanwalt C. Rudolph ja Rechtsanwalt A. Günther)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada komisjoni 10. mai 2010. aasta määrus (EL) nr 404/2010, millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit alumiiniumrataste impordi suhtes;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja vaidlustab määruse (EL) nr 404/2010 (1), millega komisjon kehtestas ajutise dumpinguvastase tollimaksu teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit alumiiniumrataste impordi suhtes.

Hagi põhjenduseks väidab hageja esiteks, et rikutud on olulisi vorminõudeid ja kaitseõigusi, kuna menetluse käigus ei teavitatud teda vaidlustatud määruse andmisest ega kuulatud teda selles osas ära, mistõttu tal ei olnud võimalust ennast kaitsta ega oma seisukohta avaldada.

Teiseks väidab hageja, et faktilised asjaolud on vääralt tuvastatud ning lisaks on rikutud kaalutlusõigust. Sellega seoses väidab ta, et asjaolud on esitatud ja välja selgitatud ebaõigelt. Hageja märgib, et arvesse ei võetud vahepeal tõusnud dollarikurssi ega toornafta kõrgemat hinda. Lisaks väidab hageja seoses kaalutlusõiguse väidetava rikkumisega, et komisjon ei ole järginud proportsionaalsuse põhimõtet. Kaalutlusõiguse ja määruse (EÜ) nr 1225/2009 (2) rikkumisega on hageja arvates tegemist ka seetõttu, et uurimise käigus ei kogutud sobivat teavet erinevate tollimaksude määramiseks.

(1) Komisjoni 10. mai 2010. aasta määrus (EL) nr 404/2010, millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit alumiiniumrataste impordi suhtes (ELT L 117, lk 64).

(2) Nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (ELT L 343, lk 51).
ET Euroopa Liidu Teataja C 234/51

26. juunil 2010 esitatud hagi — Martin versus komisjon

(Kohtuasi T-291/10)

()

2010/C 234/90

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Anne Martin (Brüssel, Belgia) (esindaja: solicitor U. O’Dwyer)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada komisjoni 20. aprilli 2010. aasta vaikiv otsus jätta rahuldamata hageja 4. märtsi 2010. aasta kordustaotlus dokumentidele juurdepääsu saamiseks;

— kohustada komisjoni täitma Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrust (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (1), ja

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Käesoleva hagiavaldusega palub hageja ELTL artikli 263 alusel tühistada komisjoni 20. aprilli 2010. aasta vaikiv otsus, millega komisjon jättis vastamata hageja poolt määruse nr 1049/2001 artikli 7 lõike 2 alusel komisjoni peasekretariaadile esitatud kordustaotlusele dokumentidele juurdepääsu saamise kohta, millega hageja kordas oma 22. detsembril 2009 esitatud esialgselt taotlust ja millele vastamise tähtaeg lõppes 20. aprillil 2010.

Hageja esitab oma nõude toetuseks järgmised väited:

Asjaolu, et komisjon ei teinud hageja poolt 4. märtsil 2010 määrusest dokumendile juurdepääsu saamiseks esitatud kordustaotluse kohta otsust määrusest nr 1049/2001 tulenevaks tähtajaks, 20. aprilliks 2010, loetakse vaikivaks keeldumiseks see taotlus rahuldada, mis on piisavate keeldumispõhjuste esitamata jätmise tõttu vastuolus nimetatud määruse artikli 8 lõikega 1 ja ELTL artikliga 296.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT L 145, lk 43; ELT eriväljaanne 01/03, lk 331).
ET Euroopa Liidu Teataja C 234/42

16. juunil 2010 esitatud hagi — Land Wien versus komisjon

(Kohtuasi T-267/10)

()

2010/C 234/76

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Land Wien (esindaja: Rechtsanwalt W.-G. Schärf)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada 25. märtsi 2010. aasta otsus;

— tuvastada, et Euroopa Komisjon on rikkunud määrust (EÜ) nr 1049/2001 (1), kuna hagejale ei esitatud kõiki Mochovce tuumaelektrijaama 3. ja 4. energiaploki ehitamist puudutavaid nõutuid dokumente ning seega oli tegemist komisjon tegevusetusega ELTL artikli 265 tähenduses ning järelikult oli määruse nr 1049/2001 lõike 3 rikkumine tühine;

— komisjon on kohustatud hüvitama hagejale, Land Wienile kõik selle menetlusega seotud kulud.

Väited ja peamised argumendid

Hageja vaidlustab komisjoni 25. märtsi 2010. aasta otsuse, millega lõpetati hageja kaebuse menetlemine, mis puudutas Mochovce tuumaelektrijaama 3. ja 4. energiaploki ehitamist Slovakkias. Lisaks väidab hageja, et komisjon ei esitanud talle kõiki Mochovce tuumaelektrijaama 3. ja 4. energiaploki ehitamist puudutavaid nõutuid dokumente ning seega oli tegemist komisjon tegevusetusega ELTL artikli 265 tähenduses.

Hagi põhjenduseks väidab hageja, et komisjon rikkus oma 25. märtsi 2010. aasta otsusega direktiivi 2003/35/EÜ (2) ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 37 sätestatud põhiõigust.

Oma teabenõude osas väidab hageja, et tema nõuetevastane kohtlemine rikub põhiõiguste harta artiklit 42. Peale selle on rikutud ka määruse nr 1049/2001 artiklit 7.

Lisaks on hageja seisukohal, et komisjon on oma tegevusetusega vastavalt kaebusele ja teabenõudele rikkunud ka Euratomi asutamislepingus sätestatud ja Euroopa Kohtu 27. oktoobri 2009. aasta otsuses kohtuasjas C-115/08: ČEZ (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata) lähemalt kirjeldatud tegutsemiskohustust.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT L 145, lk 43; ELT eriväljaanne 01/03, lk 331).

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta direktiiv 2003/35/EÜ, milles sätestatakse üldsuse kaasamine teatavate keskkonnaga seotud kavade ja programmide koostamisse ning muudetakse nõukogu direktiive 85/337/EMÜ ja 96/61/EÜ seoses üldsuse kaasamisega ning õiguskaitse kättesaadavusega (ELT L 156, lk 17; ELT eriväljaanne 15/07, lk 466).
ET Euroopa Liidu Teataja C 234/40

26. mail 2010 esitatud hagi — RUNGIS express AG versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Žito (MARESTO)

(Kohtuasi T-243/10)

()

2010/C 234/73

Hagiavaldus esitati saksa keeles

Pooled

Hageja: RUNGIS express AG (Meckenheim, Saksamaa) (esindaja: advokaat U. Feldmann)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: ŽITO prehrambena industrija, d.d. (Ljubljana, Sloveenia)

Hageja nõuded

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 11. märtsi 2010. aasta otsus (asi R 691/2009-1);

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Ühenduse kaubamärgi taotleja: hageja

Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk „MARESTO” kaupadele klassis 29

Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: ŽITO prehrambena industrija, d.d.

Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: kokka kujutav siseriiklik kujutismärk, mis sisaldab sõnalist elementi „M A E S T R O” kaupadele klassides 29 ja 30, siseriiklik kujutismärk, mis sisaldab sõnalist elementi „M A E S T R O” kaupadele klassides 29,30 ja 43, siseriiklik sõnamärk „BRAVO MAESTRO!” kaupadele klassides 29, 30 ja 43.

Vastulausete osakonna otsus: rahuldada vastulause.

Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata.

Väited: määruse (EÜ) nr 207/2009 (1) artikli 7 lõike 1 punktide b, c ja d rikkumine, kuna vastulause esemeks oleval kaubamärgil puudub eristusvõime ja/või see on puhtalt kirjeldava iseloomuga.

(1) Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrus (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (ELT L 78, lk 1).
1. septembril 2010 esitatud apellatsioonkaebus Avaliku Teenistuse Kohtu 22. juuni 2010. aasta otsuse peale kohtuasjas F-78/09: Luigi Marcuccio versus komisjon

(Kohtuasi T-366/10 P)

()

(2010/C 288/109)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Luigi Marcuccio (Triase, Itaalia) (esindaja: advokaat G. Cipressa)

Teine menetluspool: Euroopa Komisjon

Apellatsioonkaebuse esitaja nõuded

— igal juhul: tühistada vaidlustatud määrus tervikuna;

— tunnistada, et vaidlustatud määruse peale esimeses kohtuastmes esitatud hagi oli tervikuna vastuvõetav;

— esimese võimalusena: rahuldada hageja poolt esimeses kohtuastmes esitatud nõuded täielikult;

— mõista kostjalt välja need kohtu- ja õigusabikulud, mida hageja käesoleva asja kõigus menetlusastmetes kandis ja peab veel kandma;

— teise võimalusena: saata kohtuasi Avaliku Teenistuse Kohtule tagasi, et ta teeks uues koosseisus uue sisulise otsuse.

Väited ja peamised argumendid

Käesoleva hagi on esitatud Avaliku Teenistuse Kohtu (Avaliku Teenistuse Kohus) 22. juuni 2010. aasta määruse peale. Nimetatud määrusega tunnistas Avaliku Teenistuse Kohus ilmselt vastuvõetamatuks hagi, milles esemeks oli kahju hüvitamine, mida hageja oli kandnud selle tõttu, et kostja keeldus talle hüvitamast tagastatavaid kulusid, mida ta oli oma sõnul kohtuasjas T-18/04: Maruccio vs. komisjon kandnud.

Hageja väidab oma nõuete põhjenduseks, et ametnike personalieeskirjade artiklite 90 ja 91 tähenduses taotluse mõistet on valesti ja ebamõistlikult tõlgendatud, et põhjendus puudub täielikult, et asjaolusid on muudetud ja moonutatud ning et on valesti tõlgendatud kohtupraktikat, mis puudutab nende kohtukulude maksustamist, mis poolelt kohtus välja mõisteti.

Hageja väidab veel, et on rikutud tema õigust olla ära kuulatud ja tema kaitseõigust ning et ATK jättis mõnede tema nõuete suhtes otsuse tegemata.
—

on rikutud võistlevuse ja kaitseõiguse põhimõtteid, kuna laev Marta Lucia R kanti IATTC IUU-nimekirja nii, et ei järgitud neid menetlusnorme, mis tagavad, et asjaomane isik kuulataks ära;
—

rikutud on Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjade (edaspidi „personalieeskirjad”) artikleid 90 ja 91 ning õiguskindluse põhimõtet osas, milles Avaliku Teenistuse Kohus rikkus õigusnormi, leides, et kostja esitatud nõuet tuleb käsitada kahju hüvitamise nõudena, mis on täielikult põhjendamata;
ET Euroopa Liidu Teataja C 274/25

23. juulil 2010 esitatud hagi — HIM versus komisjon

(Kohtuasi T-316/10)

()

2010/C 274/40

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Health Information Management (HIM) (Brüssel, Belgia) (esindaja: advokaat P. Zeegers)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— tunnistada käesolev hagi vastuvõetavaks ja sellest tulenevalt ka põhjendatuks;

— mõista Euroopa Komisjonilt välja summa 11 821,35 eurot, millele lisandub viivis alates 16. juunist 2010 Belgias kehtivas määras;

— mõista kõik kohtukulud — seal hulgas kulud, mis esialgselt olid kinnitatud summale 5 000.- eurot — välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolevas hagis, mille aluseks on vahekohtuklausel, palub hageja Üldkohtul sisuliselt tuvastada, et selleks, et arvutada hageja üldkulusid, mida peaks kandma komisjon (eTen eriprogrammi käigus sõlmitud lepingute raames), nimelt osa üldkuludest, mida võib siduda projekti personalile antud toetustega, ei tohi alltöövõtjaid arvestada hageja personali hulka, kuivõrd need alltöövõtjad ei tekita hagejale mingeid üldkulusid. Alltöövõtjate kulud ei tohi seetõttu sisalduda personalikulude kogusummas, summas, millega üldkulude kogusumma jagatakse, et jõuda nimetajani, mida abikõlbulike üldkulude osakaalu määramisel kasutada.

Oma hagi toetuseks väidab hageja, et kuivõrd alltöövõtjatega seotud kulud ei kuulu abikõlbulike personalikulude hulka, siis alltöövõtjate arvestamine hageja personali hulka personali kogukulude arvutamisel, mida kasutatakse abikõlbulike personalikulude määramisel, tekitab arusaamatusi.

Lisaks, asjaolu, et hageja personali hulka arvestatakse alltöövõtjad, toob hagejale kahju, kuivõrd selle meetodiga suureneb näitaja summa, ja sellest tulenevalt väheneb proportsionaalselt abikõlbulike üldkulude osakaal.
ET Euroopa Liidu Teataja C 274/23

10. juunil 2010 esitatud hagi — PPG ja SNF versus ECHA

(Kohtuasi T-268/10)

()

2010/C 274/37

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Brüssel, Belgia) ja SNF SAS (Andrezieux Boutheon, Prantsusmaa) (esindajad: advokaadid K. Van Maldegem, R. Cana ja Solicitor P. Sellar)

Kostja: Euroopa Kemikaaliamet (ECHA)

Hagejate nõuded

— tunnistada hagi vastuvõetavaks ja põhjendatuks;

— tühistada vaidlustatud akt;

— mõista käesoleva menetluse kohtukulud välja ECHA-lt;

— võtta muid või edasisi meetmeid, mida kohus peab vajalikuks.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad paluvad osaliselt tühistada Euroopa Kemikaaliameti (edaspidi „ECHA”) otsus, mis puudutab akrüülamiidi (CE nr 201-173-7) (CAS nr 79-06-1) määratlemist määruse (EÜ) nr 1907/2006 (1) (edaspidi „REACH”) artiklis 57 sätestatud kriteeriumitele vastava ainena, kooskõlas REACH artikliga 59.

Hagejad leiavad, et vaidlustatud akt on ebaseaduslik, kuna selle aluseks on akrüülamiidi hindamine, mis on teaduslikult ja õiguslikult vigane, kuna see tugineb tõenditel, mis ei ole piisavad ega asjakohased. Hagejate arvates tegi ECHA vaidlustatud otsust vastu võttes ilmse hindamisvea, rikkudes seeläbi REACH artikli 2 lõiget 8 ja artiklit 59 ning oma kohustust tõendeid hoolikalt ja erapooletult hinnata.

Edasi väidavad hagejad, et vaidlustatud akt rikub mitmeid EL-i õiguspõhimõtteid, nagu proportsionaalsuse ja diskrimineerimise keelu põhimõtteid, kuna objektiivse põhjenduseta tehakse ebavõrdselt vahet akrüülamiidil ja muudel samaväärsetel ainetel.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ning millega asutatakse Euroopa Kemikaaliamet, muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93 ja komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direktiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ (ELT 2006 L 396, lk 1).