Keywords

Summary



Keywords

1. Kalandus – Mereressursside kaitse – Määrus nr 3760/92 – Komisjonile delegeeritud pädevus – Ulatus

(Nõukogu määrus nr 3760/92, artikli 15 lõige 1)

2. Kalandus – Mereressursside kaitse – Merluusivarude taastamiseks võetavad meetmed – Kohtulik kontroll – Piirid

(Komisjoni määrus nr 1162/2001)

3. Kalandus – Mereressursside kaitse – Merluusivarude taastamiseks võetavad meetmed – Väikelaevadega piiratud erand – Mittediskrimineerimise põhimõtte rikkumine – Puudumine

(Nõukogu määrus nr 1162/2001, artikli 2 lõige 2)

4. Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus

(EÜ artikkel 253)

Summary

1. Pidades silmas eesmärke, mis on seatud määrusega nr 3760/92, millega luuakse ühenduse kalanduse ja akvakultuurisüsteem, ja mis määruse teise põhjenduse sõnastusest nähtuvalt seisnevad selles, et tuleks püüelda vee-elusressursside ja akvakultuuri ratsionaalse ja vastutustundliku kasutamise poole, tunnustades samal ajal kalandussektori vajadust kaitsta oma huve selle sektori pikaajalise arengu ja majanduslike ja sotsiaalsete tingimuste tagamiseks, samuti vajadust kaitsta tarbijate huve, siis puudub igasugune alus tõlgendada kitsendavalt sama määruse artikli 15 lõiget 1, mille alusel nõukogu on delegeerinud komisjonile pädevuse võtta tarvitusele asjakohased meetmed tõsiste ja ootamatute häirete esinemisel, mis võiksid ohustada kalavarude säilimist.

Tegelikult neist tingimustest, millele nõukogu on komisjoni pädevuse teostamise allutanud, samuti määruse nr 3760/62 kaheksateistkümnenda põhjenduse sõnastusest ilmneb, et komisjon peab asjakohased meetmed võimalikult kiiresti vastu võtma, kuigi selle määruse artiklis 15 ei ole kõnealuse pädevuse teostamist spetsiaalselt seostatud viivitamatu tegutsemise nõudega. Samuti ei ole seal juhuks, kui komisjon ei ole saanud liikmesriigi taotlust, sätestatud täpset tähtaega, mille jooksul komisjon peaks pädevuse aegumise ähvardusel tegutsema. Ühtlasi ei tulene nimetatud määrusest mingil juhul ühenduse seadusandja kavatsust piirata pädevuse delegeerimist komisjonile selliselt, et komisjon ei saaks enam tegutseda, kui nõukogul endal on võimalik vajalikke meetmeid vastu võtta.

(vt punktid 19–20)

2. Komisjonil on ulatuslik kaalutlusruum sellistes olukordades, kus tuleb hinnata nii keerulist olukorda kui ka rakendatavate meetmete olemust ja ulatust. Sedalaadi kaalutlusõiguse kasutamist kontrollides peab kohus piirduma uurimisega, kas esineb ilmne viga või võimu väärtarvitamine või on kõnealune ametiasutus ilmselgelt ületanud oma kaalutlusõiguse piire.

Kui ta otsustas kehtestada meetmed, millega ei keelatud merluusipüüki ega kalalaevade pääsu teatud geograafilistesse piirkondadesse, vaid üksnes piirati lubatud püügikoguseid ja suurendati sel otstarbel kasutatavate võrkude võrgusilma suurust, on komisjon täielikult arvesse võtnud vajaduse kaitsta kohasel viisil mere elusressursse ja kalandussektori pikaajalise arengu huve. Püügi täielik keelamine oleks võinud kaasa tuua oluliselt kahjulikumad tagajärjed mitte ainult merluusipüügi vaid ka muude kalaliikide püügiga tegelevatele kaluritele, sest merluusipüük kuulub traditsiooniliselt kaaspüügi valdkonda.

(vt punktid 23–24)

3. Võrdse kohtlemise ja mittediskrimineerimise põhimõte eeldavad, et sarnaseid olukordi ei koheldaks erinevalt ega erinevaid olukordi ühetaoliselt, kui selline kohtlemine ei ole objektiivselt põhjendatud.

Määruse nr 1162/2001 ICES III, IV, V, VI ja VII alapiirkonnas ning ICES VIII alapiirkonna a, b, d ja e rajoonis merluusivarude taastamiseks võetavate meetmete kohta ning seonduvate tingimuste kohta kalalaevade tegevuse kontrollimiseks artikli 2 lõikega 2 väikelaevade kasuks sätestatud erand, mille kohaselt nimetatud artikli lõikes 1 sätestatud tingimusi, mis puudutavad merluusisaagi osakaalu 55–99 mm võrgusilmaga veetavaid püüniseid kasutavate laevade pardal hoitavas kogusaagis, ei kohaldata alla 12 meetri pikkuste laevade suhtes, mis pöörduvad sadamasse tagasi 24 tunni jooksul viimasest väljumisajast arvates, ei ole käsitatav diskrimineerimisena eelnimetatud laevade ja pikemate laevade vahel. Tegelikult on väikelaevad objektiivselt erinevas seisus muude laevadega võrreldes. Esiteks on nende püügivõimalused paratamatult piiratud rannikuvetega, erinevalt suurema üldpikkuse või tonnaažiga laevadest ei pääse väikelaevad tavaliselt avamerel asuvatesse püügipiirkondadesse. Teiseks iseloomustab väikelaevade tegevust „oportunism” selles mõttes, et nad püüavad kalaliike, mis nende läbitud piirkonnas esinevad, ja nende kalastustegevus ei ole orienteeritud ühe kalaliigi väljapüügile.

(vt punktid 31, 33–34)

4. Kuigi EÜ artikliga 253 nõutav põhjendamiskohustus peab olema täidetud vastavalt asjaomase õigusakti iseloomule ning tooma selgelt ja ühemõtteliselt esile toimingu sooritanud ametiasutuse kaalutlused, nii et huvitatud isikud saavad teada võetud meetmete põhjustest ning pädev kohus saab kontrollida akti seaduslikkust, ei ole siiski nõutav, et põhjenduses oleksid esitatud kõik asjakohased faktilised ja õiguslikud üksikasjad. Küsimust, kas õigusakti põhjendused vastavad nimetatud artikli nõuetele, tuleb hinnata mitte ainult akti sõnastusest lähtudes, vaid arvestades selle tausta ning asjakohaseid õigusnorme nende kogumis. Nii on see eriti juhtudel, kui liikmesriigid on vaidlustatud õigusakti ettevalmistamisega lähedalt seotud ja seega kursis akti vastuvõtmise aluseks olevate põhjustega.

Ühtlasi sõltub põhjendamiskohustuse ulatus asjaomase õigusakti iseloomust ning üldakti puhul piisab, kui põhjendustes on osutatud ühelt poolt üldisele olukorrale, mis tingis akti vastuvõtmise, ja teiselt poolt üldistele eesmärkidele, mille saavutamiseks see on mõeldud. Kohatu oleks nõuda, et erinevad tehnilised valikud oleks eraldi põhjendatud, kui vaidlustatud õigusaktist ilmnevad ametiasutuse taotletavad olemuslikud eesmärgid.

(vt punktid 50–51)