ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ära on langenud vajadus teha otsus, kas on õiguspärane Euroopa Komisjoni vaikimisi otsus, millega jäeti rahuldamata Viasat, Inc. 31. mai 2017. aasta korduv taotlus võimaldada tutvuda „tegevuskavaga, milles on ette nähtud meetmed mobiilside satelliitteenuste osutamiseks valitud ja selleks loa saanud operaatorite poolt ühiste tingimuste, sealhulgas uute vaheetappide ja vastavate tähtaegade järgimiseks, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. juuni 2008. aasta otsuses nr 626/2008/EÜ liikuva kosmoseside teenuseid pakkuvate süsteemide valiku ja nendega seotud lubade andmise kohta“.
1.

Ära on langenud vajadus teha otsus, kas õiguspärane on Euroopa Komisjoni kaudne otsus, millega jäeti rahuldamata hageja 10. juuli 2017. aasta korduv taotlus võimaldada tutvuda kogu teabega, mille Inmarsat plc, Inmarsat Ventures või selle tütarettevõtjad esitasid seoses osalemisega Euroopa Liidu hankemenetluses, mille kohta on tehtud komisjoni 13. mai 2009. aasta otsus 2009/449/EÜ liikuva kosmoseside teenuseid pakkuvate üleeuroopaliste süsteemide operaatorite valiku kohta, ning kogu seda küsimust puudutava teabevahetusega Inmarsati ja komisjoni vahel.
Üldkohtu (esimene koda) 19. septembri 2019. aasta otsus –

BTC vs. komisjon

(kohtuasi T‑786/17)

Vahekohtuklausel – Üleeuroopalisi telekommunikatsioonivõrke puudutava programmi eTEN raames sõlmitud toetusleping – Projekt „SafeChemo“ – OLAFi juurdlusaruanne, milles tuvastati teatud tehtud kulude abikõlbmatus – Tasutud summa osaline tagasinõudmine – Vastuhagi

1. Tühistamishagi – Vaidlustatavad aktid – Mõiste – Siduvate õiguslike tagajärgedega aktid – Hagi, mis tegelikult puudutab lepingulist vaidlust – Komisjoni kirja ja võlateate tühistamine – Liidu kohtu pädevuse puudumine – Vastuvõetamatus (ELTL artiklid 263 ja 272) (vt punktid 28–35)

2. Euroopa Liidu eelarve – Liidu rahaline abi – Abi saaja kohustus täita abi andmise tingimusi – Rahastamine, mis katab ainult tegelikult kantud kulud – Deklareeritud kulude tegelikkusele vastamise tõendamine – Asjassepuutuva toetuse andmiseks ette nähtud tehnilistele tingimustele vastavate ning auditeerimisele kuuluvate raamatupidamisdokumentide esitamine – Puudumine – Abikõlbmatud kulud (ELTL artikkel 317) (vt punktid 77–80, 84, 85 ja 107)

3. Euroopa Liidu eelarve – Liidu rahaline abi – Abi saaja kohustus täita abi andmise tingimusi – Rahastamine, mis katab ainult tegelikult kantud kulud – Komisjoni algatatud menetlus abikava raames tehtud ettemakse tagasinõudmiseks – Tagasimaksmise nõue, mis tuleneb lepingute tingimustest – Proportsionaalsuse põhimõtte rikkumine – Puudumine (ELTL artikkel 317) (vt punktid 95–100)

Ese

Esimese võimalusena ELTL artiklil 263 põhinev nõue tühistada esiteks komisjoni 27. septembri 2017. aasta otsus Ares(2017) 4709558, millega kohustati tagasi nõudma summa, mis maksti hagejale projekti „ePrescription and Automation for a Safe Management of Cytostatistics“ rahastamiseks lepingu C046311 alusel, mis oli sõlmitud üleeuroopalisi telekommunikatsioonivõrke puudutava programmi eTEN raames, teiseks tühistada komisjoni 2. oktoobri 2017. aasta kiri Ares(2017) 4790311, millega edastati nõudeteade nr 3241712708, ja kolmandaks tühistada nõudeteade nr 3241712708, ning teise võimalusena ELTL artiklil 272 põhinev nõue tunnistada alusetuks komisjoni nõue summa tagasi nõuda ja vastuhagi, milles palutakse hagejalt välja mõista summa, mille ta on alusetult selle lepingu alusel saanud.

Resolutsioon

1. Jätta BTC Srl-i esitatud hagi rahuldamata.

2. Kohustada BTC-d tasuma Euroopa Komisjonile põhisumma 380989,49 eurot, millele lisandub viivis määraga 3,50% alates 17. novembrist 2017 kuni summa täieliku tasumiseni.
1.

Tühistada komisjoni 11. mai 2017. aasta rakendusmäärus (EL) 2017/804, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit rauast (v.a malmist) või terasest (v.a roostevabast terasest) ümmarguse ristlõikega, üle 406,4 mm välisläbimõõduga õmblusteta torude impordi suhtes, osas, milles see puudutab Hubei Xinyegang Special Tube Co. Ltd valmistatud tooteid.
1.

Tühistada teade avaliku konkursi EPSO/AD/342/17 (AD 6) kohta, mis on korraldatud ehitusjuhtimise inseneride (sh keskkonna- ja ehitustehnoloogiainsenerid) reservnimekirja moodustamiseks ning avaliku konkursi EPSO/AST/141/17 (AST 3) kohta, mis on korraldatud, et moodustada reservnimekiri esiteks hoonete ehitamise koordinaatoritest/tehnikutest (1. valdkond); teiseks hoonete ehitamise koordinaatoritest/tehnikutest kliimaseadmete ning elektromehaanika ja elektroonika alal (2. valdkond) ning kolmandaks tööohutuse/hoonete ohutuse assistentidest (3. valdkond).
3.

Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni kontrollipädevus – Kontrolli määramise otsus – Põhjendamiskohustus – Ulatus – Kontrolliotsuses niisuguse teabe väljatoomine, mis näitab, et komisjonil on piisavalt veenvaid kaudseid tõendeid, mis võimaldavad rikkumist kahtlustada – Kohustus need kaudsed tõendid avaldada – Puudumine (ELTL artikkel 296; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 20 lõige 4) (vt punktid 107–112 ja 120–125)
50

Sama kehtib hageja rõhutatud asjaolu suhtes, et mitu sõnalist elementi „mafia“ sisaldavat kaubamärki on Itaalias registreeritud. Euroopa Liidu kaubamärgikord on autonoomne süsteem, mis koosneb normide kogumist ja taotleb sellele ainuomaseid eesmärke, ning selle kohaldamine on sõltumatu mis tahes siseriiklikust süsteemist. Seetõttu tuleb tähise ELi kaubamärgina registreerimise võimalikkust hinnata üksnes asjasse puutuvate õigusnormide alusel. Liikmesriikides tehtud otsused EUIPOt ja olukorrast sõltuvalt liidu kohut ei seo, kuigi nad võivad neid arvesse võtta, isegi kui selline otsus tehti siseriikliku õigusnormi alusel, mida on liidu õigusega ühtlustatud (vt selle kohta 14. novembri 2013. aasta kohtuotsus, FICKEN LIQUORS, T‑54/13, ei avaldata, EU:T:2013:593, punkt 46; 15. juuli 2015. aasta kohtuotsus, Australian Gold vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Effect Management & Holding (HOT), T‑611/13, EU:T:2015:492, punkt 60 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 27. juuni 2017. aasta kohtuotsus, Jiménez Gasalla vs. EUIPO (B2B SOLUTIONS), T‑685/16, ei avaldata, EU:T:2017:438, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika). Sellest tuleneb, et EUIPO ega liidu kohus ei ole seotud selliste siseriiklike registreerimisotsustega nagu see, millele viitab hageja, mistõttu ei ole vaja neid kontrollida (vt selle kohta 12. veebruari 2015. aasta kohtuotsus, Compagnie des montres Longines, Francillon vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Cheng (B), T‑505/12, EU:T:2015:95, punkt 86 ja seal viidatud kohtupraktika, ja 27. juuni 2017. aasta kohtuotsus, B2B SOLUTIONS, T‑685/16, ei avaldata, EU:T:2017:438, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika).
51

Teiseks olgu meenutatud, et väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb muidugi, et vastavalt avaliku teenistuse ühtsuse põhimõttele, mis kehtestati Amsterdami lepingu artikli 9 lõikega 3, kehtivad kõigi institutsioonide kõigi ametnike suhtes samad personalieeskirjad ja -sätted (vt selle kohta kohtumäärus, 11.10.2012, Cervelli vs. komisjon, T‑622/11 P, EU:T:2012:538, punkt 25 ning seal viidatud kohtupraktika). Samas, kui hageja heidab Euroopa Liidu Kohtule ette, et tema ühest institutsioonist teise üleviimine viis ühtsuse põhimõtet rikkudes hageja osaluse peatamiseni 2015. aasta edutamises, ei heida hageja Euroopa Liidu Kohtule ette, et viimane kohaldab parlamendist erinevaid sätteid ega ammugi seda, et need kaks institutsiooni kohaldavad edutamise suhtes erinevaid institutsioonisiseseid norme. Hageja heidab Euroopa Liidu Kohtule aga ette asjaolu, et viimane ei kohaldanud täiel määral omaenda sisenorme ja eelkõige prorata temporis mehhanismi, nii nagu hageja oleks jätkuvalt selle institutsiooni ametnik. Oma argumentides ei heida hageja Euroopa Liidu Kohtule seega ette, et viimane rikkus Euroopa avaliku teenistuse ühtsuse põhimõtet, nii et selle põhimõtte eiramisele tuginevad väited ei saa olla edukad.
58

Isegi kui eeldada, et määruse nr 207/2009 artikkel 83 on kohaldatav, on kaheldav, kas „üldtunnustatud […] põhimõtteid“ saab tuletada siseriiklikest õigusnormidest ja tsiviilkohtumenetlust käsitlevast kohtupraktikast, kuna hoolimata apellatsioonikodade ja nende liikmete sõltumatuse tagatistest, on need siiski EUIPO talitused mitte kohtuinstantsid (8. märtsi 2012. aasta kohtuotsus Arrieta D. Gross vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – International Biocentric Foundation jt (BIODANZA), T‑298/10, ei avaldata, EU:T:2012:113, punkt 105).
48

Peale selle tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et kuigi seadusjõud, mis on liidu kohtu tühistaval kohtuotsusel, laieneb nii selle otsuse resolutsioonile kui ka resolutsiooni toetamiseks vajalikele põhjendustele, ei saa see kaasa tuua niisuguse akti tühistamist, mille tühistamise nõudega liidu kohtu poole ei ole pöördutud, kuigi see akt võib olla õigusvastane samal põhjusel. Nimelt nende põhjenduste arvestamisega, millest nähtuvad liidu kohtu poolt tühistavas kohtuotsuses tuvastatud õigusvastasuse täpsed põhjused, tehakse lihtsalt kindlaks resolutsioonis otsustatu täpne tähendus. Tühistava kohtuotsuse põhjenduse seadusjõudu ei saa kohaldada isikute olukorrale, kes ei olnud menetluse pooled ja seetõttu ei saanud nende suhtes kohtuotsusega mitte midagi otsustada. Neil asjaoludel tuleb märkida, et kuigi ELTL artikli 266 lõikega 1 on asjaomane institutsioon kohustatud vältima seda, et tühistatud akti asendavad aktid sisaldaksid samasuguseid puudusi kui need, mis on tuvastatud tühistavas kohtuotsuses, ei eelda nimetatud säte siiski, et institutsioon peaks asjaomaste isikute taotlusel uuesti läbi vaatama samasugused või samalaadsed otsused, millel on väidetavalt sama puudus ja mis on adresseeritud teistele adressaatidele kui hageja (vt 14. septembri 1999. aasta kohtuotsus komisjon vs. AssiDomän Kraft Products jt, C‑310/97 P, EU:C:1999:407, punktid 54–56 ja seal viidatud kohtupraktika).
63

Nimelt tuleb esiteks tõdeda, et parlamendi väide kohtuistungil, et hageja olukord kuulub parlamendi kodukorra artikli 166 lõike 1 esimeses lõigus ette nähtud teise võimaluse alla, milleks on parlamendi töö häirimine, ei nähtu juhatuse otsusest, milles ei ole täpsustatud, miks nimetatud sättes ette nähtud rikkumiste hulgast valiti käesolevas asjas konkreetne rikkumine. Otsuse punktis 32 on selles küsimuses piirdutud tõdemusega, et hageja käitumine kujutab endast parlamendi kodukorra artikli 11 lõikes 3 määratletud põhimõtete rikkumist, kuna tema käitumine rikub liidu aluslepingutes sätestatud väärtusi ja põhimõtteid, ning sellega ei ole tagatud parlamendi väärikus, ning selle tulemusel on jõutud järeldusele, et parlamendi kodukorra artikli 166 tähenduses on tegemist „parlamendi töö häirimisega“. Vastupidi sellele, mida parlament kohtuistungil väitis, ei saa juhatuse otsuse punkti 32 erinevat tõlgendust tuletada selle otsuse punktides 26 ja 27 sisalduvatest põhjustest, mida tuleks selle punkti tõlgendamisel arvestada. Nimelt on viimati nimetatud punktides piirdutud selle mainimisega, et provotseerivad, ettekavatsetud, solvavad ja nii naiste kui ka parlamendi kui institutsiooni suhtes diskrimineerivad sõnad kujutavad endast liidu põhiväärtuse rikkumist ning et need võivad anda panuse parlamendi ja selle liikmete suhtes negatiivse mulje tekkimisele avalikkuse ees. Järelikult, isegi kui neid hinnanguid oleks paremal juhul olnud võimalik tõlgendada nii, et tegemist on parlamendi kodukorra artikli 11 rikkumisega, ei nähtu nendest sugugi, et parlamendi tööd oleks häiritud, nagu on nõutud parlamendi kodukorra artiklis 166.
28

Apellatsioonikoda leidis vaidlustatud otsuse punktis 41, et hageja esitatud tõendid ei võimalda kindlaks teha, et vaidlusalune kaubamärk on kaubanduses muutunud selle kauba või teenuse üldnimetuseks, mille jaoks see on registreeritud. Täpsemalt öeldes, kuna hageja ei tõendanud, et lõpptarbijad tajuvad vaidlusalust kaubamärki kaubanduses üldnimetusena, siis leidis apellatsioonikoda esmalt, et sellest piisab hageja esitatud tühistamistaotluse rahuldamata jätmiseks. Seejärel jätkas apellatsioonikoda siiski asja läbivaatamist, analüüsides seda, kuidas vaidlusaluse kaubamärgi all turustatava toote müüjad, eeskätt apteekrid vaidlusalust kaubamärki tajuvad. Isegi eeldusel, et tühistamist kui kaubamärgi kaubanduses üldnimetuseks muutumise tagajärge kohaldatakse ka siis, kui kaubamärk on täiesti võimeline täitma päritolu tähistamise ülesannet lõpptarbija jaoks, oli apellatsioonikoda seisukohal, et hageja esitatud tõendid ei olnud piisavad, et tõendada, et asjaomase kauba müüjad tajusid vaidlusalust kaubamärki kui selle kauba üldnimetust kaubanduses. Apellatsioonikoda leidis lisaks, et igal juhul ei nähtu hageja esitatud tõenditest ammendavalt, et ka arstid ja teadusringkonnad tajuvad vaidlusalust kaubamärki üldnimetusena. Seega on täiesti võimalik, et vaidlusalune kaubamärk saab täita oma ülesannet päritolutähisena.
131

Vastuseks saadetud e‑kirjas, mis oli adresseeritud hagejale ning mille koopia said hageja mainitud isik ja üks teine isik, kirjutas üksuse juhataja järgmist: „Tuleb lõpetada see, et kõigile soovitakse kohta kätte näidata... Seda toimikut […] haldab õigustatult ja professionaalselt [X]. Mul ei olnud enne aega reageerida, kuid ma kavatsen selle kohta teha teiega koosoleku nii kiiresti kui võimalik. Ma ei kiida heaks selle toimiku asjus vahetatud e‑kirju. Üks asi on koostada indeks ja määrata kindlaks töösüsteem, […] [täiesti] teine [asi on] mitte olla viisakas kolleegidega. Telefoni teel on võimalik vältida suurt hulka möödarääkimisi. Kõik need meetodid on mu jaoks möödanik ning minu soov on väga tõsiselt reageerida sellise tegevuse suhtes, mis on täielikult vastuolus meie ühise töö elementaarsete reeglitega, paludes otseselt olla vastutav nendel, kes ei ole aru saanud sõnumist, mida ma teile mitu korda olen saatnud. Sõnum on selge. Me oleme meeskond, kes maksku mis maksab peab koos töötama ja töötabki koos. Ma ei pea respekteerima „allaüksust“, kelle eesmärk on soleerimine või viimase sõna ütlemine. See on ja jääb minu ainupädevusse.“
12

Teiseks leidis apellatsioonikoda kaubamärgina kasutamise kohta, et see on tõepoolest aset leidnud (vaidlustatud otsuse punkt 41). Ta märkis sellega seoses, et tähtsust ei ole asjaolul, et vaidlusalust kaubamärki ja kõrvitsaseemneõli tootjate kaubamärke kasutati koos. Ta rõhutas, et iga õlitootja oli paigutanud sildi erinevalt ning mitme sildi kasutamine oli õiguspärane (vaidlustatud otsuse punkt 41). Apellatsioonikoda täpsustas vaidlustatud otsuse punktis 42, et määruse nr 207/2009 artikli 15 ja artikli 51 lõike 1 punkti a eesmärk oli julgustada kaubamärgiomanikku oma kaubamärki tegelikult kasutama ja registreeringu kehtivust mitte kahtluse alla seadma. Siiski leidis apellatsioonikoda, et määruse nr 207/2009 artikkel 15 ei nõua, et kaubamärgiomanik ja toote tegelik tootja oleksid identsed, kuna kaubamärgi ülesanne on tagada, et sellega hõlmatud tooted oleks toodetud teatud ühtse ettevõtja kontrolli all (vaidlustatud otsuse punkt 42). Lõpuks märkis apellatsioonikoda, et oluline ei ole küsimus, millist rolli täidab asjaomase kaubamärgi omanik kui avalik-õiguslik juriidiline isik kõrvitsaseemneõli turustamisel ja tema teostatava järelevalve tõhusus, kuna tegemist ei ole kollektiivkaubamärgiga (vaidlustatud otsuse punkt 42).
94

Teiseks tuleb väite kohta, et Ukraina pangale ei tekkinud kahju, märkida, et see argument on alusetu, kuna mitmest peaprokuratuuri uuest dokumendist nähtub, et hagejat kahtlustatakse selles, et ta kandis vara üle ebaseaduslikult muudel eesmärkidel kui need, milleks see vara on määratud. Selline järeldus vastab riigivara omastamise mõistele kohtupraktikas antud tähendusele, mille kohaselt see hõlmab igasugust tegevust, mis seisneb avalikele üksustele kuuluvate või nende kontrolli all olevate vahendite ebaseaduslikus kasutamises muudel eesmärkidel kui need, milleks need vahendid on ette nähtud, eelkõige isiklikel eesmärkidel. Selle mõiste alla kuulumiseks pidi kasutamise tagajärjel kahjustatama nende üksuste rahalisi huve ning see pidi seega tekitama kahju, mida on võimalik rahaliselt hinnata (vt selle kohta 7. juuli 2017. aasta kohtuotsus Arbuzov vs. nõukogu, T‑221/15, ei avaldata, EU:T:2017:478, punkt 138 ja seal viidatud kohtupraktika).
26

Järgmiseks nähtub kohtupraktikast, et esiteks on meditsiinivaldkonna asjatundjad ravimite väljakirjutamisel väga tähelepanelikud. Teiseks tuleneb kohtupraktikast, et mis puutub lõpptarbijatesse, siis tuleb juhul, kui ravimeid müüakse ilma retseptita, eeldada, et asjaomased kaubad pakuvad huvi piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelikele ja arukatele tarbijatele, kuna asjaomased kaubad mõjutavad nende terviseseisundit, ning on vähem tõenäoline, et need tarbijad ajavad kaupade eri liigid omavahel segi. Lisaks tuleb märkida, et isegi kui oletada, et retsept on vajalik, on tarbijad asjaomaste kaupade väljakirjutamise korral tõenäoliselt väga tähelepanelikud, kuna tegemist on farmaatsiatoodetega. Niisiis saab retsepti- või muid ravimeid käsitada kui kaupu, mille puhul piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelikud ja arukad tarbijad näitavad üles keskmiselt suuremat tähelepanelikkust (vt 15. detsembri 2010. aasta kohtuotsus TOLPOSAN, T‑331/09, EU:T:2010:520, punkt 26 ja seal viidatud kohtupraktika).
51

Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt nõuab proportsionaalsuse põhimõte, et liidu institutsioonide aktid oleksid vastava õigusaktiga taotletavate õiguspäraste eesmärkide saavutamiseks sobivad ega läheks kaugemale sellest, mis on nende eesmärkide saavutamiseks vajalik (8. aprilli 2014. aasta kohtuotsus Digital Rights Ireland jt, C‑293/12 ja C‑594/12, EU:C:2014:238, punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika). Võttes lisaks arvesse ametisse nimetava asutuse ulatuslikku kaalutlusõigust, et määrata kindlaks täidetavate ametikohtade jaoks nõutavate oskuste kriteeriumid ning vastavalt nendele kriteeriumidele ja teenistuse huvides üldisemalt konkursi korraldamise tingimused ja kord (5. veebruari 1997. aasta kohtuotsus Petit‑Laurent vs. komisjon, T‑211/95, EU:T:1997:13, punkt 54), saab konkursiteate õiguspärasust mõjutada üksnes see, kui vaidlusalune tingimus on taotletud eesmärkide seisukohast ilmselgelt sobimatu (vt selle kohta 8. juuni 2010. aasta kohtuotsus Vodafone jt, C‑58/08, EU:C:2010:321, punkt 52). Lõpuks tuleb meenutada, et kõikide liidus korraldatavate konkursside eesmärk, nagu personalieeskirjade artikli 27 esimesest lõigust tuleneb, on võtta institutsiooni – nagu kõikide organite – teenistusse võimalikult võimekad, tulemuslikult töötavad ja sõltumatud ametnikud (14. aprilli 2011. aasta kohtuotsus Clarke jt vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, F‑82/08, EU:F:2011:45, punkt 181).
54

Siiski, õigusvastase akti tühistamine ei saa kujutada endast iseenesest nõuetekohast hüvitist, kui vaidlustatud akt kujutab endast esiteks hageja võimetele antud sõnaselgelt negatiivset hinnangut, mis võib teda kahjustada (vt selle kohta 7. veebruari 1990. aasta kohtuotsus Culin vs. komisjon, C‑343/87, EU:C:1990:49, punktid 27–29; 23. märtsi 2000. aasta kohtuotsus Rudolph vs. komisjon, T‑197/98, EU:T:2000:86, punkt 98, ning 13. detsembri 2005. aasta kohtuotsus Cwik vs. komisjon, T‑155/03, T‑157/03 ja T‑331/03, EU:T:2005:447, punktid 205 ja 206), ja teiseks tõendab hageja, et talle on tekitatud mittevaralist kahju, mis on eristatav tühistamise aluseks olevast õigusvastasusest ja mida ei saa selle tühistamise teel täielikult heastada (6. juuni 2006. aasta kohtuotsus Girardot vs. komisjon, T‑10/02, EU:T:2006:148, punkt 131, ning 19. novembri 2009. aasta kohtuotsus Michail vs. komisjon, T‑49/08 P, EU:T:2009:456, punkt 88).
52

Igal juhul ei saa teha järeldust, et teenistuja on kõrgemalt kvalifitseeritud või veel kiiremini valmis töökohustusi täitma kui teine teenistuja üksnes põhjusel, et nende kasutatava puhkuse liik on erinev. Selline seisukoht peab paika seda enam, et vaidlusalune tingimus viib paradoksaalselt selleni, et teatud teenistujad – nagu hageja – jäävad konkursilt välja, samas kui nende teenistujate puhkuse lühemat kestusest arvestades on nad viimase kaheteistkümne kuu jooksul olnud komisjoni talitustes tööl pikemat aega kui teised teenistujad, kellel siiski lubati asjaomasel sisekonkursil kandideerida. See läheb vastuollu ka väitega, mille komisjon esitas vastuseks Üldkohtu kirjalikule küsimusele ja mille kohaselt annab kõnealune tingimus võimaluse nimetada alaliselt ametisse teenistujad, kes on oma töösoorituste ja tulemusliku tööga, mida on alles äsja ja seega võimalikult usaldusväärselt hinnatud, tõendanud, et nad väärivad alaliselt ametisse nimetamist.
69

Hageja viitab veel nädalavahetusele 5.–6. oktoober 2013, kui ta osales ühe oma sõbra pulmas. Sel korral oli M. hagejale korduvalt helistanud. Need kõned olid eelkõige siis, kui ta autot juhtis, pandud valjuhääldi peale kolmandate isikute juuresolekul, kes olid nõustunud esitama oma kirjalikud tunnistused. Nende tunnistajate sõnul oli M. teinud hagejale järgmisi märkusi: „Sa oled lihtsalt üks mõrd! Sa oled igal nädalavahetusel ära, kord ühel, kord teisel põhjusel on sul täiesti pohhui, muule sa ei mõtle kui ainult keppimisele“ („Sei solo una stronza! Tutti i weekend sei via, per un motivo o per l’altro non te ne frega un cazzo, pensi solo a scopare“); „Mõrd! Sind pole kunagi nädalavahetusel siin, õelutseja ja pohhuist, muule sa ei mõtle kui ainult keppimisele“ (Sei una stronza! Non ci sei mai il weekend, meschina e menefreghista, pensi solo a scopare); „Sa ei peaks tegema muud, kui minu ees vabandama, kuradi pohhuist, muule sa ei mõtle kui ainult keppimisele“ (Dovresti solo chiedermi scuza menefreghista del cazzo, pensi solo a scopare); „Kahjuks on asi neuronites; kui sa seda ei suuda, siis sa ei suuda […] idioot“ (Purtroppo e’una questione di neuroni; se non ce la fai non ce la fai […] idiota); „Sa oled tõeline tropp; kuidas sa küll aru ei saa […] lollakas“; (Sei proprio una cretina; ma come si fa a non capire […] stupida); „Sa oled lihtsalt üks sitapea […] te olete kõik ühed ajukääbikud, kuidas ma küll kogu aeg selliste otsa satun“ (Testa di cazzo che non sei altro […] siete tutti degli imbecilli, come facio io a trovare solo imbecilli).
166

Lisaks sellele tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, mis on mutatis mutandis kohaldatav ka EIP ja selle töötajate vaheliste vaidluste suhtes, et liidu ja tema teenistujate vahelistes kohtuvaidlustes, sõltumata töösuhte osas kohaldamisele kuuluvatest õigusnormidest, juhindutakse spetsiifilistest erinormidest võrreldes nendega, mis tulenevad liidu lepinguvälist vastutust reguleerivatest üldpõhimõtetest vastavalt ELTL artiklile 268 ja ELTL artikli 340 teisele lõigule. Erinevalt mis tahes muust nende sätete alusel tegutsevast üksikisikust, on liidu ametnik või teenistuja seotud institutsiooni või asutusega, olles viimasest sõltuvuses töösuhte kaudu, mis hõlmab spetsiifilist vastastikuste õiguste ja kohustuste tasakaalu, mis väljendub institutsiooni kohustuses hoolitseda asjaomase isiku eest. Selle tasakaalu eesmärk on eeskätt kaitsta institutsioonide ja nende teenistujate vahelist usaldussuhet, mis on vajalik selleks, et tagada kodanike jaoks avalikes huvides neile institutsioonidele antud ülesannete nõuetekohane täitmine. Sellest tuleneb, et tegutsedes tööandjana, kannab liit suuremat vastutust, mis väljendub kohustuses hüvitada tööandjana tegutsedes oma töötajale õigusvastase tegevusega tekitatud mis tahes kahju (16. detsembri 2010. aasta kohtuotsus komisjon vs. Petrilli, T‑143/09 P, EU:T:2010:531, punkt 46, mis jäeti uuesti läbi vaatamata 8. veebruari 2011. aasta kohtuotsusega komisjon vs. Petrilli (uuesti läbivaatamine), C‑17/11 RX, EU:C:2011:55, ja 12. juuli 2012. aasta kohtuotsus komisjon vs. Nanopoulos, T‑308/10 P, EU:T:2012:370, punkt 103), ja mitte ainult see kahju, mis on tekitatud piisavalt selgelt üksikisikutele õigusi andva õigusnormi rikkumisega, nagu see on ELTL artikli 268 ja artikli 340 teise lõigu alusel esitatud hagide puhul.