ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 45/9

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Nejvyšší soud (Tšehhi Vabariik) 15. novembril 2022 – RegioJet a. s., STUDENT AGENCY k.s. versus České dráhy a.s., Správa železnic, státní organizace, Česká republika, Ministerstvo dopravy

(Kohtuasi C-700/22)

(2023/C 45/15)

Kohtumenetluse keel: tšehhi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Nejvyšší soud

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: RegioJet a. s., STUDENT AGENCY k.s.

Kostjad: České dráhy a.s., Správa železnic, státní organizace, Česká republika, Ministerstvo dopravy

Eelotsuse küsimused

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 lõike 3 viimast lauset tuleb tõlgendada selliselt, et liikmesriigi kohtul tuleb kolmanda isiku (konkurendi) taotlusel algatatud menetluses kohustada kasusaajat tagastama abi, mis on antud seda sätet rikkudes, isegi kui nõukogu 13. juuli 2015. aasta määruse (EL) 2015/1589 (1), millega kehtestatakse üksikasjalikud rakenduseeskirjad Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELTL) artiklile 108, artikli 17 lõike 1 kohane komisjoni õiguse aegumistähtaeg on (kohtuotsuse kuupäeva seisuga) möödunud, mille tulemusel loetakse antud abi olemasolevaks abiks sama määruse artikli 1 punkti b alapunkti iv ja artikli 17 lõike 3 tähenduses?

(1) ELT 2015, L 248, lk 9.
C 45/5

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Fővárosi Törvényszék (Ungari) 18. oktoobril 2022 – J. P. Mali Kerékpárgyártó és Forgalmazó Kft. versus Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Kohtuasi C-653/22)

(2023/C 45/10)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Fővárosi Törvényszék

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: J. P. Mali Kerékpárgyártó és Forgalmazó Kft.

Vastustaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määrust (EL) nr 952/2013 (1), millega kehtestatakse liidu tolliseadustik (edaspidi „tolliseadustik“), tuleb tõlgendada nii, et selle artikli 42 lõikes 1 sätestatud proportsionaalsuse nõudega on kooskõlas 2017. aasta CLII seaduse liidu tolliõiguse rakendamise kohta (az uniós vámjog végrehajtásáról szóló 2017. évi CLII. törvény) (edaspidi „tolliseadus“) § 84 lõige 8, mis ei luba olukorras, kus tollil on kohustus määrata rahatrahv rikkumisest tuleneva tollivõla eest, mis ilmnes rikkumise tõttu seoses tollideklaratsioonis esitatud andmete parandamisega, hinnata kõiki juhtumi asjaolusid ega tollideklaratsiooni esitanud ettevõtjale süükspandud tegevust, vaid kohustab imperatiivse normina määrama rahatrahvi, mis moodustab 50 % kindlakstehtud tollivõlast, sõltumata toimepandud rikkumise raskusest ja asjaomasele ettevõtjale omistatud vastutuse kontrollimisest ja hindamisest?

(1) ELT 2013, L 269, lk 1.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Nejvyšší správní soud (Tšehhi Vabariik) 2. novembril 2022 – B2 Energy s.r.o. versus Odvolací finanční ředitelství

(Kohtuasi C-676/22)

(2023/C 45/13)

Kohtumenetluse keel: tšehhi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Nejvyšší správní soud

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: B2 Energy s.r.o.

Vastustaja: Odvolací finanční ředitelství

Eelotsuse küsimused

Kas nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (1), mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 138 lõiget 1 tuleb Euroopa Kohtu 9. detsembri 2021. aasta kohtuotsuse Kemwater ProChemie (C-154/20, EU:C:2021:989) kontekstis tõlgendada nii, et kaupade tarnimise puhul Euroopa Liidu teise liikmesriiki võib käibemaksuvabastuse kasutamise õiguse andmisest keelduda, ilma et maksuhaldur peaks põhjendama, et kauba tarnija osales käibemaksupettuses, kui tarnija ei ole tõendanud, et kaubad tarniti teises Euroopa Liidu liikmesriigis asuvale konkreetsele saajale, kelle puhul on maksudokumentides näidatud, et ta on maksukohustuslane, kuigi faktilisi asjaolusid ja maksukohustuslase edastatud teavet arvestades on teave, mis on vajalik selleks, et veenduda, kas teise liikmesriigi vastuvõtjal tõesti oli selline staatus, kättesaadav?

(1) ELT 2006, L 347, lk 1.
ET Euroopa Liidu Teataja C 142/2

Euroopa Kohtu (suurkoda) 22. aprilli 2008. aasta otsus — Euroopa Ühenduste Komisjon versus Salzgitter AG, Saksamaa Liitvabariik

(Kohtuasi C-408/04 P) (1)

(Apellatsioonkaebus - Riigiabi - Komisjoni nõusolek vastavalt EÜ asutamislepingule - Teraseettevõtja - ST artikli 4 punkt c, ST artiklid 67 ja 95 - ESTÜ asutamisleping - EÜ asutamisleping - Teraseabikoodeksid - Samaaegne kohaldamine - Abi kokkusobimatus - Antud abist teatamise kohustus - Komisjonile teatamata jätmine - Komisjoni reaktsiooni kauaaegne puudumine - Tagastamisotsus - Õiguskindluse põhimõte - Õiguspärase ootuse kaitse - Kaitseõigus - Põhjendamiskohustus)

(2008/C 142/02)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: V. Kreuschitz ja M. Niejahr)

Teised menetlusosalised: Salzgitter AG (esindajad: advokaadid J. Sedemund ja T. Lübbig), Saksamaa Liitvabariik (esindajad: M. Lumma, W.-D. Plessing ja C. Schulze-Bahr)

Kohtuasja ese

Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (neljas laiendatud koda) 1. juuli 2004. aasta otsuse peale kohtuasjas T-308/00: Salzgitter vs. komisjon, millega tühistati komisjoni 28. juuni 2000. aasta otsuse 2000/797/ESTÜ riigiabi kohta, mida Saksamaa Liitvabariik andis Salzgitter AG-le, Preussag Stahl AG-le ja kontserni kuuluvatele tütarettevõtjatele, kelle praegune ühine nimi on Salzgitter AG — Stahl und Technologie (SAG) (EÜT L 323, lk 5), artiklid 2 ja 3 osas, mis puudutab Saksamaa kohustust nõuda apellatsioonkaebuse esitajalt abi tagasi — ST artikli 4 punkti c ja kolmanda, neljanda, viienda ja kuuenda teraseabikoodeksi rikkumine — Kaitseõiguste rikkumine.

Resolutiivosa

1. Jätta vastuapellatsioon rahuldamata.

2. Tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 1. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas T-308/00: Salzgitter vs. komisjon osas, milles sellega tühistatakse komisjoni 28. juuni 2000. aasta otsuse 2000/797/ESTÜ riigiabi kohta, mida Saksamaa Liitvabariik andis Salzgitter AG-le, Preussag Stahl AG-le ja kontserni kuuluvatele terasetööstuses tegutsevatele tütarettevõtjatele, kelle praegune ühine nimi on Salzgitter AG — Stahl und Technologie (SAG) artiklid 2 ja 3 ning määratakse kohtukulude jaotus.

3. Saata kohtuasi tagasi Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtule.

4. Kohtukulude kandmine otsustatakse edaspidi.

(1) ELT C 314, 18.12.2004.
—

11. veebruari 1994. aasta raamseaduse nr 109 ehitustööde kohta (legge quadro in materia di lavori pubblici), mida on muudetud 1. augusti 2002. aasta seadusega nr 166, artikli 2 lõike 1, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivist 92/50/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord, nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivist 93/36/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike tarnelepingute sõlmimise kord, ja nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivist 93/37/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike ehitustöölepingute sõlmimise kord, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 1997. aasta direktiiviga 97/52/EÜ;
1.

Kuna Iirimaa: — ei klassifitseerinud alates 6. aprillist 1981 vastavalt nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta, mida on muudetud eelkõige komisjoni 29. juuli 1997. aasta direktiiviga 97/49/EÜ artikli 4 lõigetele 1 ja 2 kõiki arvuliselt ja suuruselt kõige sobivamaid alasid nimetatud direktiivi I lisas mainitud liikide jaoks, välja arvatud suur-laukhane (Gröönimaa alamliik, Anser albifrons flavirostris) kaitseks mõeldud alad; ega I lisas nimetamata, kuid reeglipäraselt esinevatele rändliikide jaoks, välja arvatud kiivitaja (Vanellus vanellus), punajalg-tildri (Tringa totanus), tikutaja (Gallinago gallinago) ja suurkoovitaja (Numenius arquata) kaitseks mõeldud alad; — on jätnud alates 6. aprillist 1981 tagamata, et direktiivi 79/409, muudetud direktiiviga 97/49, artikli 4 lõike 4 esimese lause sätteid kohaldataks aladele, mis tuleb selle direktiivi kohaselt klassifitseerida erikaitsealadena; — ei ole täielikult ja õigesti üle võtnud ning rakendanud direktiivi 79/409, muudetud direktiiviga 97/49, artikli 4 lõike 4 teise lause nõudeid; — ei ole võtnud kõikide direktiivi 79/409, muudetud direktiiviga 97/49, artikli 4 lõike 1 kohaselt klassifitseeritud või sama direktiivi artikli 4 lõike 2 kohaselt tunnustatud erikaitsealade suhtes kõiki vajalikke meetmeid nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta artikli 6 lõike 2 täitmiseks; — ei ole võtnud kõiki vajalikke meetmeid direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 2 täitmiseks selliste alade puhke-eesmärgil kasutamise suhtes, millele seda artiklit tuleb kohaldada; — ei ole võtnud kõiki vajalikke meetmeid direktiivi 92/43 artikli 6 lõigete 3 ja 4 täitmiseks seoses kavadega; — ei ole võtnud kõiki vajalikke meetmeid direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 3 täitmiseks seoses loa andmisega vesiviljelusprojektidele; — ei ole võtnud kõiki vajalikke meetmeid direktiivi 92/43 artikli 6 lõigete 2–4 täitmiseks seoses kuivenduskanalite hooldustöödega Glen Lough erikaitsealal; — ei ole võtnud kõiki vajalikke meetmeid direktiivi 79/409, muudetud direktiiviga 97/49, artikli 10 täitmiseks; siis on Iirimaa rikkunud direktiivi 79/409, muudetud direktiiviga 97/49, artikli 4 lõigetest 1, 2 ja 4 ning artiklist 10 ja direktiivi 92/43 artikli 6 lõigetest 2, 3, 4 tulenevaid kohustusi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 22/2

Euroopa Kohtu (esimene koda) 6. detsembri 2007. aasta otsus (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itaalia) eelotsusetaotlus) — Federconsumatori, Adiconsum, ADOC, Ercole Pietro Zucca (C-463/04) ja Associazione Azionariato Diffuso dell'AEM SpA, Filippo Cuccia, Giacomo Fragapane, Pietro Angelo Puggioni, Annamaria Sanchirico, Sandor Sartorio (C-464/04) versus Comune di Milano

(Liidetud kohtuasjad C-463/04 ja C-464/04) (1)

(EÜ artikkel 56 - Kapitali vaba liikumine - Piirangud - Erastatud ettevõtjad - Siseriiklik õigusnorm, mille kohaselt aktsiaseltsi põhikirjas võidakse riigile või avalik-õiguslikule isikule, kellel on osalus selle äriühingu kapitalis, anda õigus nimetada otse ametisse üks või enam juhatuse liiget)

(2008/C 22/02)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Federconsumatori, Adiconsum, ADOC, Ercole Pietro Zucca (C-463/04) ja Associazione Azionariato Diffuso dell'AEM SpA, Filippo Cuccia, Giacomo Fragapane, Pietro Angelo Puggioni, Annamaria Sanchirico, Sandor Sartorio (C-464/04)

Kostja: Comune di Milano

Menetlusse astujad: AEM SpA (C-463/04 ja C-464/04) ja Edison SpA (C-463/04)

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — EÜ artikli 56 tõlgendamine — Siseriiklik õigus, mis võimaldab avalik-õiguslikel asutustel nimetada erastatud äriühingute juhte ja audiitoreid — Kohaldamine omavalitsusüksuse poolt, kes säilitab olulise osaluse erastatud äriühingus

Resolutiivosa

EÜ artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugune siseriiklik õigusnorm nagu Itaalia tsiviilseadustiku artikkel 2449, mille kohaselt võib aktsiaseltsi põhikiri anda riigile või avalik-õiguslikule isikule, kellel on osalus selle äriühingu kapitalis, õiguse nimetada otse ametisse ühe või enam juhatuse liiget, kui see õigusnorm üksi või nagu põhikohtuasjas koostoimes mõne muu sättega nagu 31. mai 1994. aasta dekreetseaduse nr 332, muudetuna 30. juuli 1994. aasta seaduse nr 474, muudetud 24. detsembri 2003. aasta seadusega nr 350, artikkel 4, mille kohaselt on riigil või avalik-õiguslikul isikul õigus osaleda mitte tema poolt otse ametisse nimetatud juhatuse liikmete nimekirja hääletamisel, annab sellele riigile või avalik-õiguslikule isikule ebaproportsionaalselt suure kontrolliõiguse, võrreldes tema osalusega nimetatud äriühingu kapitalis.

(1) ELT C 249, 14.10.2006.
1.

Kuna Itaalia Vabariik on võtnud vastu ja jätnud jõusse 8. juuli 2002. aasta dekreetseaduse nr 138 maksude, erastamise ja ravimikulude kontrolli all hoidmise ning ebasoodsas olukorras olevate piirkondade majandustoetuste alaste kiireloomuliste meetmete kohta, muudetuna 8. augusti 2002. aasta seadus nr 178, artikli 14, millega välistati 5. veebruari 1997. aasta dekreetseaduse nr 22, millega võetakse Itaalia õigusesse üle direktiivid 91/156/EMÜ jäätmete kohta, 91/689/EMÜ ohtlike jäätmete kohta ja 94/62/EÜ pakendite ja pakendijäätmete kohta, kohaldamisalast ühelt poolt kõrvaldamisele või taaskasutamisele kuuluvad ained, materjalid või vara, mis ei ole nimetatud dekreedi B ja C lisas otseselt sätestatud, ja teiselt poolt ained ja materjalid, mis on tootmisjäägid ning mille valdaja kavatseb kasutuselt kõrvaldada või on selleks kohustatud, kui neid jääke võidakse taaskasutada tootmis- või tarbimisringluses kas ilma eelneva töötlemiseta ning keskkonnale kahju tekitamata või pärast eelnevat töötlemist, ilma et see nõuaks sama dekreedi C lisas ette nähtud taaskasutustoimingu teostamist, siis on Itaalia Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad nõukogu 15. juuli 1975. aasta direktiivi 75/442/EMÜ jäätmete kohta, muudetud nõukogu 18. märtsi 1991. aasta direktiiviga 91/156/EMÜ ja komisjoni 24. mai 1996. aasta otsusega 96/350/EÜ, artikli 1 punktist a.
1.

EÜ artiklit 49 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1996. aasta direktiivi 96/71/EÜ töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus, kui liikmesriigis, kus selle direktiivi artikli 3 lõike 1 esimese lõigu punktides a–g nimetatud küsimustes kehtestatud töötingimused, välja arvatud töötasu alammäär, sisalduvad õigusaktide sätteis, võib ametiühing püüda sellise ehitustööde blokaadi vormis toimuva kollektiivse tegutsemise abil, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kohustada muus liikmesriigis asutatud teenuseosutajat alustama temaga läbirääkimisi palgamäärade üle, mida lähetatud töötajatele tuleb maksta, ja ühinema kollektiivlepinguga, mille sätted kehtestavad mõne nimetatud küsimuse puhul soodsamad tingimused kui need, mis tulenevad asjaomastest õigusaktidest, samas kui teised sätted käsitlevad küsimusi, mida selle direktiivi artiklis 3 ei ole nimetatud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 22/3

Euroopa Kohtu (esimene koda) 6. detsembri 2007. aasta otsus (Finanzgericht Münsteri (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Columbus Container Services BVBA & Co. versus Finanzamt Bielefeld-Innenstadt

(Kohtuasi C-298/05) (1)

(EÜ artiklid 43 ja 56 - Tulumaks ja kapitalimaks - Teises liikmesriigis asuva käitise kasumi maksustamise tingimused - Topeltmaksustamise vältimise kokkulepe - Maksust vabastamise või maksust mahaarvamise meetod)

(2008/C 22/04)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Münster

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Columbus Container Services BVBA & Co.

Kostja: Finanzamt Bielefeld-Innenstadt

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Finanzgericht Münster — EÜ asutamislepingu artiklite 43, 56, 57 ja 58 tõlgendamine — Asutamisvabadus ja kapitali vaba liikumine — Saksamaa täismaksukohustuslase välismaisesse käitisesse paigutatud kapitalilt vahetuluna saadud investeerimistulu — Siseriiklikud õigusnormid, mis vastupidiselt Belgiaga sõlmitud topeltmaksustamise vältimise lepingus sätestatud maksust vabastamise meetodile näevad ette välismaal sellelt tulult tasutud maksu mahaarvamise siseriiklikust maksust

Resolutiivosa

EÜ artikleid 43 ja 56 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus siseriiklikud maksuõigusnormid, mille alusel ei vabastata siseriiklikust tulumaksust oma riigi residendi investeerimistulu, mis on saadud käitisest, mille asukoht on teises liikmesriigis, vaatamata selle käitise asukohariigiga sõlmitud topeltmaksustamise vältimise kokkuleppele, vaid maksustatakse oma riigis summas, millest on maha arvatud teises liikmesriigis tasutud maks.

(1) ELT C 271, 29.10.2005.
ET Euroopa Liidu Teataja C 22/2

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 6. detsembri 2007. aasta otsus — Euroopa Ühenduste Komisjon versus Itaalia Vabariik

(Kohtuasi C-280/05) (1)

(Liikmesriigi kohustuste rikkumine - Riigiabi - Ühisturuga kokkusobimatus - Tagasinõudmise kohustus - Täitmata jätmine)

(2008/C 22/03)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: V. Di Bucci ja E. Righini)

Kostja: Itaalia Vabariik (esindajad: I. M. Braguglia ja advokaat D. Del Gaizo

Kohtuasja ese

Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Komisjoni 30. märtsi 2004. aasta otsuse 2004/800/EÜ, millega kuulutatakse ühisturuga kokkusobimatuks abikord, mille Itaalia on ellu viinud ja millega nähakse ette kiireloomulised tööhõive meetmed seoses selliste raskustes olevate ettevõtjatega, kelle suhtes on algatatud pankrotimenetlus ja kes on tööandjaks enam kui tuhandele töötajale (riigiabi nr CR 62/2003, ex NN 7/2003 — Itaalia), artiklite 2, 3 ja 4 rikkumine (ELT L 352, lk 10) — Ühisturuga kokkusobimatuks tunnistatud riigiabi tagasisaamiseks kõigi vajalike meetmete ettenähtud tähtaja jooksul võtmata jätmine

Resolutiivosa

1. Kuna Itaalia Vabariik ei võtnud ettenähtud tähtaja jooksul kõiki vajalikke meetmeid komisjoni 30. märtsi 2004. aasta otsusega 2004/800/EÜ toetuskava kohta, millega nähakse tööhõive parandamiseks ette kiireloomulised meetmed, mille Itaalia on ellu viinud, ebaseaduslikuks ja ühisturuga kokkusobimatuks tunnistatud riigiabi tagasisaamiseks, on Itaalia Vabariik rikkunud selle otsuse artiklitest 2 ja 3 tulenevaid kohustusi.

2. Mõista kohtukulud välja Itaalia Vabariigilt.

(1) ELT C 229, 17.9.2005.
3.

Direktiivi 92/12, muudetud direktiiviga 92/108, artikli 7 lõikega 4 ei ole vastuolus see, kui selle sihtliikmesriigi õigusnormidega, kus tuleb aktsiis tasuda ja nii nagu võimaldab ka selle direktiivi artikli 9 lõige 3, on kehtestatud nõue, et kõik füüsilised isikud, kes on isiklikult ja enda tarbeks soetanud kütteõli teises liikmesriigis kui see, kus kõnealune kaup tarbimiseks ringlusse lubati, ja kes ise veavad asjaomase kütteõli sihtliikmesriiki, kasutades „ebaharilikku veoliiki” kõnealuse artikli 9 lõike 3 tähenduses, peavad andma aktsiisi tasumise tagatise ja neil peab olema kaasas saatedokument ning tõend kõnealuse tagatise andmise kohta.
1.

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikli 4 lõiget 5 ja D lisa punkti 2 tuleb tõlgendada nii, et nimetatud lisas loetletud veevarustuse alla kuulub kinnistu ühendamine ühisveevärgiga, mis nii nagu põhikohtuasjas seisneb sellise torustiku paigaldamises, mis võimaldab ühendada kinnistu torustiku ühisveevärgi püsivõrkudega, nii et avaliku võimu organina tegutsev avalik-õiguslik organisatsioon on selle tegevuse osas maksukohustuslane.
1.

Rakendades pikka aega järgitud ja endiselt järgitava praktika, mille kohaselt mitme sõjaväelise ja tsiviilkorpuse tarbeks „Agusta” ja „Agusta Bell” helikopterite ostmiseks sõlmitakse lepingud Agusta SpA-ga mingit pakkumismenetlust korraldamata ja eelkõige eirates menetlust, mis on sätestatud nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivis 93/36/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike tarnelepingute sõlmimise kord, ja varasemas nõukogu 21. detsembri 1976. aasta direktiivis 77/62/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike tarnelepingute sõlmimise kord, mida on muudetud ja täiendatud nõukogu 22. juuli 1980. aasta direktiiviga 80/767/EMÜ ja nõukogu 22. märtsi 1988. aasta direktiiviga 88/295/EMÜ, on Itaalia Vabariik rikkunud nendest direktiividest tulenevaid kohustusi.
1.

„Mõjuvälja jääva” kasutaja või ettevõtja mõistet Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv) artikli 4 lõike 1 tähenduses ning „mõjutatud” isiku mõistet direktiivi artikli 16 lõike 3 tähenduses tuleb tõlgendada nii, et need võivad tähendada mitte ainult ettevõtjat, kellel on (varem olnud) märkimisväärne turujõud asjaomasel turul, kelle suhtes riigi reguleeriv asutus on sama direktiivi artiklis 16 nimetatud turuanalüüsi menetluses teinud otsuse ja kes on otsuse adressaat, vaid ka kasutajaid ja märkimisväärse turujõuga ettevõtjaga konkureerivaid ettevõtjaid, kes ise ei ole selle otsuse adressaadid, kuid kelle õigusi otsus ebasoodsalt mõjutab.
ET Euroopa Liidu Teataja C 79/2

Euroopa Kohtu (neljas koda) 31. jaanuari 2008. aasta otsus (Consiglio di Stato (Itaalia) eelotsusetaotlus) — Centro Europa 7 Srl versus Ministero delle Comunicazioni e Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Direzione Generale Autorizzazioni e Concessioni Ministero delle Comunicazioni

(Kohtuasi C-380/05) (1)

(Teenuste osutamise vabadus - Elektrooniline side - Teleringhäälingutegevus - Uus ühine reguleeriv raamistik - Raadiosageduste eraldamine programmide edastamiseks)

(2008/C 79/02)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Centro Europa 7 Srl

Kostjad: Ministero delle Comunicazioni e Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Direzione Generale Autorizzazioni e Concessioni Ministero delle Comunicazioni

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Consiglio di Stato — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/20/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenustega seotud lubade andmise kohta (loadirektiiv) (EÜT L 108, lk 21) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv) (EÜT L 108, lk 33) tõlgendamine — Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 10 tõlgendamine — Liikmesriikide kohustus tagada teleringhäälingu valdkonnas juurdepääs võrkudele ja ettevõtjate mitmekesisuse säilimine turul — Siseriiklikud õigusnormid, mis lubavad anda individuaalseid õigusi ettevõtjatele, kellel teleringhäälinguteenuste kontsessionääre määratleva riikliku kava alusel ei ole õigusi antud, kuid ei luba riikliku kava alusel väljaantud luba omaval ettevõtjal oma tegevust teostada

Resolutiivosa

EÜ artiklit 49 ning alates nende kehtima hakkamisest ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv) artikli 9 lõiget 1, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/20/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenustega seotud lubade andmise kohta (loadirektiiv) artikli 5 lõiget 1 ja lõike 2 teist lõiku ja artikli 7 lõiget 3 ning 16. septembri 2002. aasta direktiivi 2002/77/EÜ konkurentsi kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste turgudel artiklit 4 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus teleringhäälingu alased siseriiklikud õigusnormid, mille kohaldamisel on kontsessionäärist operaatoril võimatu programme edastada, kuna tal puuduvad selleks raadiosagedused, mis on tema kasutusse antud objektiivsete, läbipaistvate, mittediskrimineerivate ja proportsionaalsete kriteeriumide alusel.

(1) ELT C 10, 14.1.2006.
2.

Tühistada Euroopa Ühenduste Komisjoni 26. märtsi 2002. aasta otsus, millega IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH-l ei võimaldatud tutvuda teatud dokumentidega, mis on komisjonile saadetud menetluses, mille tulemusena see institutsioon andis soodsa arvamuse tööstusprojekti elluviimiseks alal, mis on kaitse all vastavalt nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivile 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta.
3.

EÜ artiklit 43 tuleb tõlgendada nii, et niisuguse kollektiivse tegevuse puhul nagu põhikohtuasjas kõne all olev tegevus, mille eesmärk on panna ettevõtjat, kelle asukoht on kindlas liikmesriigis, sõlmima kollektiivlepingut selles riigis asuva ametiühinguga ja kohaldama selle kollektiivlepingu sätteid oma teises liikmesriigis asuva tütarettevõtja töötajatele, on tegemist piiranguga nimetatud artikli tähenduses. Põhimõtteliselt võib piirangut õigustada ülekaalukas avalik huvi, nagu töötajate kaitsmine, kui tõendatakse, et piirang on taotletava õiguspärase eesmärgi saavutamiseks sobiv ega ületa selle eesmärgi saavutamiseks vajalikku.