Määruse nr 1/2003 artikli 20 lõikest 8 ja kohtupraktikast tuleneb aga ka see, et need selgitused võivad olla antud mujal kui ainult kontrolli määravas otsuses, ja komisjon võib need kohtule edastada muul viisil kui selles otsuses.

Määruse nr 1/2003 [EÜ] artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta artikli 20 lõike 8 kohaselt kontrollib siseriiklik kohus, kelle poole on sama määruse artikli 20 lõike 7 alusel pöördutud, et komisjoni kontrolliotsus oleks autentne ja et kavandatud sunnimeetmed ei oleks kontrolli eseme seisukohast meelevaldsed ega liigsed, ning et komisjon on kohustatud talle selleks andma teatud selgitusi.

Seetõttu tuleb tulemusetuse tõttu tagasi lükata kõik argumendid, milles asjassepuutuv ettevõtja tugineb komisjoni kontrolli teostamise otsuse peale esitatud kaebuse põhjendamisel sellele, et see komisjoni otsus rikub siseriiklike ametiasutustega lojaalse koostöö tegemise kohustust, mida komisjon peab täitma EÜ artikli 10 kohaselt, kuna see ei sisalda piisavalt teavet, et siseriiklik kohus, kellelt taotleti sunnimeetmete võtmist, saaks taotluse lahendada asja kõiki asjaolusid teades.

Siseriiklikul kohtul, kelle poole on määruse nr 1/2003 artikli 20 lõike 7 alusel pöördutud, on sama artikli lõike 8 ja kohtupraktika alusel õigus paluda komisjonilt selgitusi eelkõige põhjuste kohta, mis ajendavad teda kahtlustama EÜ artiklite 81 ja 82 rikkumist, kahtlustatava rikkumise raskuse ja asjassepuutuva ettevõtja osalemise laadi kohta. Esimese Astme Kohtu kontroll, mis võiks viia järelduseni, et komisjoni poolt siseriiklikule kohtule edastatud teave oli ebapiisav, eeldaks seda, et Esimese Astme Kohus vaatab siseriikliku kohtu poolt teabe ebapiisavuse kohta antud hinnangu uuesti läbi. Kuid niisugust kontrolli ei saa lubada, kuna siseriikliku kohtu antud hinnang allub kontrollile vaid siseriiklikus edasikaebamise menetluses nende asutuse otsuste peale.

Kuigi komisjoni poolt määruse nr 1/2003 artikli 20 lõike 4 alusel vastu võetud otsuse seaduslikkust on pädevad kontrollima vaid ühenduse kohtud, siis sunnimeetmete võtmise üle, mida taotletakse vastavalt määruse nr 1/2003 artikli 20 lõikele 7, otsustab siseriiklik kohus, kes peab tegema kindlaks – vajadusel eelotsusetaotluse esitamise raames Euroopa Kohtu abiga ja ilma et see piiraks siseriiklike edasikaebamise võimaluste kasutamist –, kas komisjoni poolt taotluse esitamisel edastatud teave võimaldab tal määruse nr 1/2003 artikli 20 lõikega 8 talle pandud kontrollikohustust täita ja seega kas see võimaldab tal teha talle esitatud taotluse alusel tarvilik otsus.

Kuigi määruse nr 1/2003 artikli 11 lõikes 1 on kehtestatud üldreegel, et komisjon ja liikmesriigi ametiasutused on kohustatud tihedat koostööd tegema, ei ole selles lõikes kehtestatud reeglit, mille kohaselt oleks komisjonil keelatud teostada kontrolli asjas, mille uurimiseks on paralleelselt pöördutud ka liikmesriigi konkurentsiasutuse poole.

Sellest sättest ei saa seega järeldada, et kui liikmesriigi konkurentsiasutus on juba alustanud teatud asjaolude uurimist, ei ole komisjonil automaatselt enam õigust juhtumit käsitleda või selle vastu põhimõtteliselt huvi üles näidata. Vastupidi, selles normis sätestatud koostöökohustus näeb ette, et need kaks ametiasutust võivad vähemalt juhtumi käsitlemise algstaadiumis – mille osaks on ka uurimine – oma pädevusi teostada paralleelselt. Määruse nr 1/2003 artikli 11 lõige 6 näeb seega ette, et vastavalt koostööpõhimõttele võivad komisjon ja siseriiklikud konkurentsiasutused vähemalt juhtumi käsitlemise algstaadiumis oma pädevust teostada paralleelselt. See säte näeb nimelt ette, et kuigi pädeva siseriikliku konkurentsiasutusega tuleb konsulteerida, on komisjonil otsuse tegemiseks menetluse algatamise õigus isegi siis, kui siseriiklik konkurentsiasutus on juba juhtumit käsitlemas. Seetõttu peab komisjon a fortiori niisugust kontrolli saama teostada. Kontrolli määramise otsus kujutab endast vaid juhtumi sisulist käsitlemist ettevalmistavat akti, mis ei too endaga kaasa ametlikku menetluse algatamist määruse nr 1/2003 artikli 11 lõike 6 tähenduses – niisugune kontrolli määramise otsus ei väljenda iseenesest komisjoni tahet teha juhtumi suhtes sisuline otsus.

Määruse nr 1/2003 artikli 13 lõige 1 toob vaid kaasa asjassepuutuva asutuse õiguse menetlus peatada või kaebus rahuldamata jätta põhjusel, et teine konkurentsiasutus menetleb sama asja. Selle õiguse teostamata jätmine ei tähenda, et komisjon on rikkunud lojaalse koostöö kohustust liikmesriikide konkurentsiasutustega.

(vt punktid 128–130)