Kohtuasi C‑687/15

Euroopa Komisjon

versus

Euroopa Liidu Nõukogu

Tühistamishagi – Euroopa Liidu Nõukogu järeldused Rahvusvahelise Telekommunikatsiooni Liidu 2015. aasta ülemaailmse raadiosidekonverentsi kohta – ELTL artikli 218 lõige 9 – Ette nähtud õigusliku vormi eiramine – Õigusliku aluse märkimata jätmine

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (suurkoda) 25. oktoobri 2017. aasta otsus

Vt otsuse tekst. (vt punkt 23)

Kuna liidu institutsioonide tahte kujunemist puudutavad eeskirjad kehtestatakse aluslepingutega, mitte liikmesriikide ega institutsioonide endi poolt, saavad üksnes aluslepingud anda erijuhtudel institutsioonile pädevuse muuta nendega kehtestatud otsustamismenetlust. Seda arvestades ei muuda institutsioonide praktika ja eelkõige väidetavalt väljakujunenud praktika, mis käsitleb ELTL artikli 218 lõike 9 kohaselt järelduste vormis liidu seisukoha kujundamist, aluslepingute eeskirju, mida institutsioonid peavad järgima. Nimelt ei või pelk nõukogu praktika viia aluslepingu normidest kõrvalekaldumiseni ega saa järelikult luua pretsedenti, mis on liidu institutsioonidele siduv. Lisaks, kui liidu institutsioon eirab aluslepingutega ette nähtud õiguslikku vormi, kujutab see endast oluliste vorminõuete rikkumist, mis toob kaasa asjaomase akti tühistamise, kuna see võib tekitada ebakindlust selle akti laadi või vastuvõtmiseks järgitava menetluse suhtes, kahjustades nii õiguskindlust. See on nii siis, kui seda ebakindlust suurendavad ka asjaomases aktis kasutatud väljendid, kui need ei sobi kokku siduva jõuga, mis liidu institutsiooni otsusel ELTL artikli 288 kohaselt peab olema ja kui kõnealuse akti ühestki osast ei ilmne – vastupidi sellele, mida sätestab ELTL artikli 218 lõige 9 –, et liikmesriigid on kohustatud võtma liidu nimel seisukoha. (vt punktid 41, 42, 44 ja 46)

Õigusliku aluse nimetamise kohustus tuleneb ELL artikli 5 lõikes 2 välja toodud pädevuse andmise põhimõttest, mille kohaselt tegutseb liit aluslepingutes seatud eesmärkide saavutamiseks talle liikmesriikide poolt aluslepingutega antud pädevuse piires nii liidu siseselt kui ka rahvusvaheliselt. Nimelt on sobiva õigusliku aluse valik konstitutsioonilise tähtsusega, kuna liidul on üksnes selline pädevus, mis on talle antud, mistõttu peab liit õigusaktid, mis ta vastu võtab, siduma EL toimimise lepingu sätetega, mis teda just selleks volitavad. Järgmiseks on õigusliku aluse nimetamine iseäranis oluline selleks, et säilitada õigusakti vastuvõtmise menetlusega seotud liidu institutsioonide eesõigused. Lisaks sellele tuleneb õigusliku aluse nimetamise kohustus põhjendamiskohustusest, mis on sätestatud ELTL artiklis 296. Seda kohustust, mida põhjendab eelkõige kohtulik kontroll, mida Euroopa Kohus peab saama teostada, tuleb kohaldada põhimõtteliselt iga liidu akti suhtes, mis tekitab õiguslikke tagajärgi. Lõpuks nõuab õiguskindluse põhimõte, et iga akt, mille eesmärk on luua õiguslikke tagajärgi, saaks oma õigusjõu liidu õigusnormist, mis peab olema sõnaselgelt õigusliku alusena märgitud ja mis näeb ette õigusliku vormi, milles akt tuleb vastu võtta. Mis puudutab otsust, millega kehtestatakse liidu nimel võetavad seisukohad, siis tekitab ELTL artikli 218 lõike 9 kohaselt õigusliku aluse nimetamata jätmine koos selles sättes ette nähtud akti õigusliku vormi eiramisega segadust seoses selle akti laadi ja ulatusega ning menetlusega, mida selle vastuvõtmisel tuleb järgida, mistõttu nõrgeneb liidu võime kaitsta oma seisukohta. (vt punktid 48–50, 52, 53 ja 58)