12.

Vaidlustatud kohtuotsuses on Esimese Astme Kohus võtnud talle esitatud hagi aluseks olevad asjaolud kokku järgmiselt: „1 Otsuses K(2002) 5083 (lõplik) on komisjon tuvastanud mitme erigrafiitide sektori ettevõtja osalemise ajavahemikus 1993. aasta juulist kuni 1998. aasta veebruarini reas kokkulepetes ja kooskõlastatud tegevustes EÜ artikli 81 lõike 1 tähenduses ja Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) asutamislepingu artikli 53 lõike 1 tähenduses. 2 Vaidlusaluse otsuse tähenduses väljend „erigrafiit” kirjeldab erinevateks rakendusteks mõeldud grafiittoodete rühma, nagu isostaatiline grafiit, väljapressitud grafiit ja vormitud grafiit; see ei hõlma terasetööstuses kasutatavaid grafiitelektroode. 3 Isostaatilisel grafiidil on paremad mehaanilised omadused kui pressitud ja vormitud grafiidil ning iga kategooria hind sõltub nendest mehaanilistest omadustest. Muu hulgas kasutatakse isostaatilist grafiiti elektroerosioontöötluse (EDM) teel valmistatavate metallvormide tootmises auto- ja elektroonikatööstuse jaoks. Isostaatilist grafiiti kasutatakse ka värviliste metallide, nagu vask ja vasesulamid, pidevvalustantsides. 4 Isostaatilise grafiidi tootmiskulu erineb väljapressitud või vormitud grafiidi tootmiskulust vähemalt 20%. Üldiselt on väljapressitud grafiit kõige odavam ning seda kasutatakse siis, kui see vastab rakendusnõuetele. Väljapressitud tooteid kasutatakse paljudes tööstusrakendustes, peamiselt terasetööstuses, alumiiniumitööstuses, keemiatööstuses ja metallurgias. 5 Vormitud grafiiti kasutatakse harilikult üksnes nendes rakendustes, kus on vaja suuremaid koguseid, kuna selle omadused on väljapressitud grafiidiga võrreldes madalama kvaliteediga. […] 7 Vaidlusalune otsus puudutab kahte erinevat kartellikokkulepet, millest üks puudutas isostaatilise erigrafiidi turgu ning teine väljapressitud erigrafiidi turgu; vormitud grafiidi turul ei leitud tõendeid rikkumisest. Need kartellikokkulepped käsitlesid väga spetsiifilisi tooteid, st grafiiti plokkidena või lõigatud plokkidena; see ei hõlmanud töödeldud grafiiti, mis oli valmistatud kliendi „tellimuse” järgi. 8 Läänes on peamised grafiiditootjad rahvusvahelised ettevõtjad. […] 9 Vaidlusaluse otsuse vastuvõtmise kuupäeval olid terves ühenduses/EMP-s kõige tähtsamad isostaatilise grafiidi tootjad Saksamaa äriühing SGL Carbon (edaspidi „SGL”) ja Prantsusmaa äriühing Le Carbone-Lorraine SA (edaspidi „LCL”). Jaapani äriühing Toyo Tanso Co. Ltd (edaspidi „TT”) oli järjekorras kolmas ning talle järgnesid Jaapani äriühingud Tokai Carbon Co. Ltd (edaspidi „Tokai”), Ibiden Co. Ltd (edaspidi „Ibiden”), Nippon Steel Chemical Co. Ltd (edaspidi „NSC”) ja NSCC Techno Carbon Co. Ltd (edaspidi „NSCC”) ning Ameerika Ühendriikide äriühing UCAR International Inc. (edaspidi „UCAR”), mis muutus äriühinguks GrafTech International Ltd. […] 11 Peamised osalised väljapressitud grafiidi maailmaturul olid UCAR (40%) ja SGL (30%). Euroopa turul oli nende osa suurus kaks kolmandikku müügikäibest. Jaapani tootjatel oli kokku ligikaudu 10% maailmaturust ja 5% ühenduse turust. Väljapressitud toodete, s.t plokkide või lõigatud plokkide (töötlemata tooted) osa müügikäibes oli UCAR-il 20–30% ja SGL-il 40-50%. 12 Alates juunist 1997 viis komisjon läbi uurimise grafiitelektroodide turul, mille tagajärjel võttis ta 18. juulil 2001 vastu otsuse EÜ asutamislepingu artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 kohaldamise menetluse kohta (juhtum COMP/E-1/36.490 – Grafiitelektroodid, EÜT 2002, L 100, lk 1). Selle uurimise käigus võttis UCAR 1999. aastal komisjoniga ühendust, et esitada [koostööteatise] alusel taotlus. See taotlus puudutas väidetavat konkurentsivastast tegevust isostaatilise grafiidi ja väljapressitud grafiidi turgudel. 13 UCAR-i esitatud dokumentide põhjal saatis komisjon [määruse nr 17] artikli 11 alusel teabenõuded SGL-ile, Intechile, Ibidenile, Tokaile ja TT-le, paludes üksikasjalikku teavet nende ja konkurentide vaheliste kontaktide kohta. Nimetatud äriühingud võtsid komisjoniga ühendust ja väljendasid kavatsust teha komisjoniga uurimises koostööd. 14 Ameerika Ühendriikides algatati 2000. aasta märtsis ja 2001. aasta veebruaris kriminaalmenetlused LCL-i ühe tütarettevõtja ning TT ühe tütarettevõtja vastu osalemise tõttu ebaseaduslikus kartellis erigrafiidi turul. Äriühingud tunnistasid end süüdi ja nõustusid trahve maksma. Oktoobris 2001 tunnistas ka Ibiden end süüdi ja maksis trahvi. 15 Komisjon saatis 17. mail 2002 vastuväiteteatise vaidlusaluse otsuse adressaatidele. Kõik need äriühingud, välja arvatud Intech EDM BV ja Intech EDM AG tunnistasid rikkumist. Ükski äriühing ei vaielnud vastu faktide sisulisele õigsusele. 16 Arvestades kartelli liikmete poolt kasutatud meetodite sarnasust ning seda, et kõnealused kaks rikkumist puudutasid omavahel seotud tooteid, ning seda, et SGL ja UCAR olid mõlemal juhul kaasatud, pidas komisjon asjakohaseks käsitleda kõnealusel kahel tooteturul toime pandud rikkumisi ühes menetluses. 17 Haldusmenetlus lõppes vaidlusaluse otsuse vastuvõtmisega 17. detsembril 2002. Otsuses tuvastati esiteks, et hagejad, TT, UCAR, LCL, Ibiden, NSC ja NSCC on kindlaks määranud ülemaailmsed suunavad hinnad (sihthinnad) töötlemata isostaatilise grafiidi turul, ning teiseks, et SGL ja UCAR on toime pannud samalaadse rikkumise, samuti ülemaailmselt, töötlemata väljapressitud grafiidi turul. 18 Seoses isostaatilise grafiidi turul toime pandud rikkumisega märgiti otsuses, et hinnad määrati kindlaks ja liigendati vastavalt rakendusele, geograafilisele alale (Euroopa ja Ameerika Ühendriigid) ja kaubandustasandile (turustajad / masinatehased ja töötlemisvõimelised suured lõpptarbijad). Kartellikokkuleppe eesmärk oli ühtlustada kauplemistingimusi ja vahetada omavahel andmeid kaubasaatmise kohta eesmärgiga tagada müügitehingute üksikasjalik jälgimine ja kartellikokkuleppest kõrvalekaldumise avastamine. Mõnel juhul vahetati teavet omavahelise suuremate klientide jaotamise kohta. 19 Vaidlusaluses otsuses [märgitakse], et isostaatilise grafiidi turul esinenud salajasi kokkuleppeid viidi ellu regulaarsetel mitmepoolsetel kohtumistel neljal tasandil: — „kõrge taseme” kohtumised, milles osalesid äriühingute juhid ja mille käigus määratleti koostöö aluspõhimõtted; — „rahvusvahelise töö taseme” kohtumised, mis käsitlesid grafiitplokkide erinevatesse liikidesse jagamist ja iga liigi hindade alammäärasid; — „piirkondlikud” (Euroopa) kohtumised; — „kohalikud” (siseriiklikud) kohtumised Itaalia, Saksamaa, Prantsuse, Suurbritannia ja Hispaania turgude kohta. […] 21 Seoses väljapressitud grafiidi turuga nähtub otsusest, et kaks peamist osalist selliste toodete Euroopa turul, SGL ja UCAR, tunnistasid enda osalemist paljudel seda turgu käsitlenud kahepoolsetel kohtumistel ajavahemikus alates 1993. aastast kuni 1996. aasta lõpuni. UCAR ja SGL leppisid kokku, et tõstavad väljapressitud grafiidi hindu ühenduse/EMP turul. Omavahelise hinnakonkurentsi ärahoidmiseks arutasid nad korrapäraselt hindu ja toodete liigitamist. Kumbki pool teatas kordamööda klientidele uutest hindadest. 22 Vaidlusaluses otsuses sisalduvate faktiliste järelduste ja õiguslike hinnangute põhjal määras komisjon uuritavatele ettevõtjatele trahvid, mille summa arvutati „Suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta” […] ning koostööteatises esitatud meetodi põhjal. 23 Vaidlusaluse otsuse resolutiivosa artikli 1 esimese lõigu kohaselt rikkusid järgmised ettevõtjad EÜ artikli 81 lõiget 1 ja EMP lepingu artikli 53 lõiget 1, osaledes osutatud ajavahemikes mitmes kokkuleppes ja kooskõlastatud tegevuses, mis mõjutasid ühenduse ja EMP isostaatilise erigrafiidi turgu: […] b) SGL, juulist 1993 kuni veebruarini 1998; … 24 Sama sätte teise lõigu kohaselt rikkusid järgmised ettevõtjad EÜ artikli 81 lõiget 1 ja EMP lepingu artikli 53 lõiget 1, osaledes osutatud ajavahemikes mitmes kokkuleppes ja kooskõlastatud tegevuses, mis mõjutasid ühenduse ja EMP väljapressitud erigrafiidi turgu: — SGL, veebruarist 1993 kuni novembrini 1996; […] 25 Vaidlusaluse otsuse resolutiivosa artiklis 3 määratakse järgmised trahvid: […] b) SGL: — isostaatiline grafiit: 18940000 eurot, — väljapressitud grafiit: 8810000 eurot; […] 26 [Nimetatud] artiklis 3 määratakse, et trahvid tuleb maksta kolme kuu jooksul alates vaidlusaluse otsuse kättesaamisest ning tasumisega hilinemise korral kohaldatakse viivist 6,75%. 27 Vaidlusalune otsus edastati 20. detsembri 2002. aasta kirjaga igale hagejale. Selles kirjas täpsustati, et [selles] otsuses märgitud maksetähtaja lõppedes nõuab komisjon selle summa sisse; kui aga esitatakse hagi Esimese Astme Kohtule, ei võta komisjon ühtegi täitemeedet, tingimusel et makstakse intress 4,75% ning seatakse pangagarantii.”