EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(kolmas koda)

20. juuli 2016

HC

versus

Euroopa Komisjon

„Avalik teenistus — Ajutised töötajad — Järjestikused teenistuslepingud erinevate režiimide alusel mitmes liidu institutsioonis — Katkemine töötuse perioodi tõttu — Jätkuv kindlustatus liidu ühises ravikindlustusskeemis — Uus teenistusleping — Muude teenistujate teenistustingimuste artikkel 13 — Töölevõtmisele eelnev tervisekontroll — Muude teenistujate teenistustingimuste artikkel 32 — Asjaomase isiku poolt sellisest haigusest teatamata jätmine, mis tal juba oli — Hilisem avastamine teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse poolt — Viieaastase kestusega meditsiinilise lisatingimuse tagasiulatuv kohaldamine — Vaidlustamine — Töövõimetuskomitee poole pöördumine — Lojaalsuskohustus — Teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse otsus jätta teenistuja kuue aasta jooksul institutsiooni tööle võtmata”

Ese:

Hagi, mis on esitatud ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingu suhtes, ja millega HC palub tühistada esiteks Euroopa Komisjoni teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse 12. veebruari 2014. aasta otsuse kohaldada tema suhtes tagasiulatuvalt Euroopa Liidu muude teenistujate teenistustingimuste artiklis 32 ette nähtud meditsiinilist lisatingimust, ja teiseks teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse 29. jaanuari 2015. aasta otsuse välistada institutsiooni poolt töölevõtmine kuue aasta jooksul.

Otsus:

Tühistada 29. jaanuari 2015. aasta otsus, millega Euroopa Komisjoni teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutus välistas institutsiooni poolt HC töölevõtmise kuue aasta jooksul. Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata. Jätta Euroopa Komisjoni kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja pool HC kohtukuludest. Jätta pool HC kohtukuludest tema enda kanda.

Kokkuvõte

Muude teenistujate teenistustingimuste artikli 13 kohaselt vaatab institutsiooni arst ajutise töötaja enne töölevõtmist läbi, et institutsioon võiks olla kindel, et kõnealune isik vastab artikli 12 lõike 2 punktis d ette nähtud füüsilise võimekuse nõuetele, kusjuures tuleb meeles pidada, et ajutise töötajana ei saa tööle võtta isikut, kes ei vasta oma ametiülesannete täitmiseks vajalikele füüsilise võimekuse tingimustele. Siinkohal tuleb märkida, et ajutise töötaja töölevõtmisele eelnev tervisekontroll teenib liidu institutsioonide seaduslikke huve, sest institutsioonid peavad olema võimelised oma ülesandeid täitma. Selle kontrolli käigus, mille viib läbi institutsiooni teenistuses olev arst ning mis peab tingimata hõlmama huvitatud isiku kliinilist läbivaatust ja vajaduse korral institutsiooni arsti määratud täiendavaid laboratoorseid analüüse, võib arst jõuda järeldusele, et kuigi töötajakandidaat vastab füüsilise võimekuse tingimustele, on tal haigus või töövõimetus, mis võib hiljem süveneda ja mille tõttu võib huvitatud isiku invaliidistuda või olla sunnitud paluma tal invaliidsus tuvastada. (vt punktid 64 ja 65) Viited: Euroopa Kohus: kohtuotsus, 5.10.1994, X vs. komisjon, C‑404/92 P, EU:C:1994:361, punkt 20. Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsus, 5.7.2011, V vs. parlament, F‑46/09, EU:F:2011:101, punkt 77 ja seal viidatud kohtupraktika.

Muude teenistujate teenistustingimuste artikli 32 sõnastuse kohaselt võib teenistuslepingute sõlmimise pädevusega ametiasutus kohaldada meditsiinilist lisatingimust äsja töölevõetud teenistuja suhtes ainult töölevõtmisele eelneva tervisekontrolli järel. Selle artikli kohaldamise tingimusi tuleb tõlgendada kitsendavalt. Kui teenistuja on kahes institutsioonis töötanud ajavahemike jooksul, mille vahele jäävad pikad töötusperioodid, siis võib teine institutsioon põhjendatult asuda seisukohale, et asjassepuutuv ametnik peab läbima uue tervisekontrolli, et kontrollida, kas ta vastab muude teenistujate teenistustingimuste artikli 12 lõike 2 punktis d ette nähtud füüsilise võimekuse tingimustele, mis on vajalikud uute ametiülesannete täitmiseks, ja vajaduse korral kohaldada samade teenistustingimuste artiklis 32 ette nähtud meditsiinilist lisatingimust. (vt punktid 70 ja 71) Viide: Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsus, 29.9.2009, O vs. komisjon, F‑69/07 ja F‑60/08, EU:F:2009:128, punkt 121.

Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklis 8 sätestatud ja liikmesriikide ühistest põhiseaduslikest tavadest tulenev õigus eraelu austamisele kuulub liidu õiguskorraga kaitstud põhiõiguste hulka. See hõlmab muu hulgas isiku õigust hoida oma terviseseisund saladuses. Põhiõiguste kasutamist saab siiski piirata tingimusel, et need piirangud vastavad ka tegelikult üldisest huvist lähtuvatele eesmärkidele ega kujuta seda eesmärki silmas pidades ülemäärast ja lubamatut sekkumist, mis rikuks sel viisil tagatud õiguse olemust. Siinkohal tuleb märkida, et ajutise töötaja töölevõtmisele eelnev tervisekontroll teenib liidu institutsioonide seaduslikke huve, sest institutsioonid peavad olema võimelised oma ülesandeid täitma. Selleks et teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutusel oleks võimalik kontrollida ajutise töötaja ametikohale kandideerija füüsilise võimekuse tingimuste täidetust, nagu näeb ette muude teenistujate teenistustingimuste artikli 12 lõike 1 punkt d, ning selleks, et jätta kõnealusele asutusele nimetatud teenistustingimuste artiklis 32 ette nähtud võimalus kohaldada vajaduse korral meditsiinilist lisatingimust, peab sellel asutusel olema institutsiooni arsti kaudu teatav juurdepääs kandidaadi terviseandmetele, mille huvitatud isik peab antud juhul ise otse esitama. Seetõttu võib lugeda põhjendatuks kandidaadi eraelu puutumatuse väidetava riive, mis tuleneb kandidaadi kohustusest anda teada tal olevast või varem olnud haigusest. Institutsiooni arst võib töölevõtmisele eelneva tervisekontroll käigus nimelt nõuda, et ajutise töötaja ametikohale kandideerija täidaks töölevõtmisel terviseankeedi, ja kasutada huvitatud isiku teatatud andmeid selleks, et hinnata vajadust teha teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutusele ettepanek lisada kandidaadiga sõlmitavasse teenistuslepingusse meditsiiniline lisatingimus personalieeskirjade artikli 32 alusel. Lisaks peab kandidaat tervisekontrolli käigus ausalt vastama arstisaladuse nõudega seotud tervishoiutöötaja küsimustele, sest need küsimused esitatakse arstile antud ametiülesande raames ja need vastavad proportsionaalsuse põhimõttele. (vt punktid 77–81) Viited: Euroopa Kohus: kohtuotsus, 5.10.1994, X vs. komisjon, C‑404/92 P, EU:C:1994:361, punktid 17, 18 ja 20. Esimese Astme Kohus: kohtuotsus, 13.7.1995, K vs. komisjon, T‑176/94, EU:T:1995:139, punkt 39.

Konkreetsel juhul, kui pärast töölevõtmisele eelnevat tervisekontrolli selgub, et teenistuja ei vastanud selle kontrolli ajal tema tervisliku seisundi kohta institutsiooni arsti esitatud küsimustele ausalt ja täielikult, võib teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutus võtta tagasi oma esialgse otsuse jätta meditsiiniline lisatingimus kohaldamata ning teha uue otsuse, kohaldades seda lisatingimust tagasiulatuvalt. See asutus peab siiski eelnevalt järgima muude teenistujate teenistustingimuste artiklis 32 ette nähtud menetlust, mis tähendab esiteks seda, et ta pöördub institutsiooni arsti poole, et ta avaldaks arvamust, kas haigus või invaliidsus põhjendas asjaomase isiku suhtes meditsiinilise lisatingimuste kohaldamist, ning teiseks seda, et ta teatab teenistujale selle arvamuse põhjal tehtud otsusest, et asjaomane isik saaks vajaduse korral kaevata edasi töövõimetuskomiteele. Nimelt on küsimus, mis eeldab selle kindlakstegemist, kas see haigus või invaliidsus võib tuua kaasa teenistuja invaliidsuse või surma viie aasta jooksul alates institutsiooni teenistusse asumisest, meditsiiniline küsimus ning kuulub rangelt institutsiooni arsti ja vaidlustamise korral töövõimetuskomitee pädevusse. (vt punkt 85) Viide: Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsus, 10.7.2012, AV vs. komisjon, F‑4/11, EU:F:2012:96, punkt 34.