Kohtuasi C-7/04 P(R)

Euroopa Ühenduste Komisjon

versus

Akzo Nobel Chemicals Ltd ja Akcros Chemicals Ltd

Apellatsioonkaebus – Ajutiste meetmete kohaldamise menetlus – Konkurents – Haldusmenetlus – Uurimise käigus konfiskeeritud dokumendid – Komisjoni keeldumine advokaadi ja tema kliendi teabevahetuse kaitsmisest – Piirid

Määruse kokkuvõte

1. Ajutiste meetmete kohaldamise taotlus – Ajutised meetmed – Kohaldamise tingimused – Fumus boni iuris – Raske ja korvamatu kahju – Kumulatiivne iseloom

(EÜ artikkel 243; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 83 lõige 2; Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 104 lõige 2)

2. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni volitused uurimisel – Otsus, millega määratakse uurimine või keeldutakse uurimise käigus kopeeritud dokumentidele kutsesaladuse kaitse kohaldamisest – Tühistamine ühenduse kohtu poolt – Mõju – Komisjonile kehtestatud keeld kasutada ebaseaduslikult saadud informatsiooni ja dokumente

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 14 lõige 3)

3. Ajutiste meetmete kohaldamise taotlus – Täitmise peatamine – Kohaldamise tingimused – Raske ja korvamatu kahju – Komisjoni sellisest otsusest tulenev kahju, millega jäetakse rahuldamata taotlus määruse nr 17 artikli 14 alusel läbi viidud uurimise käigus kopeeritud dokumentidele konfidentsiaalsusnõuete kohaldamiseks – Puudumine

(EÜ artiklid 242 ja 243; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 83 lõige 2; Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 104 lõige 2)

1. Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik saab nende meetmete võtmise kiita heaks siis, kui meetmete võtmine näib esmapilgul faktiliste ja õiguslike asjaolude pinnalt olevat õigustatud (fumus boni iuris) ja kui nende võtmine on hädavajalik hageja huvidele tekkida võiva raske ja korvamatu kahju vältimiseks juba enne otsuse langetamist põhikohtuasjas, nii et nad saaksid avaldada juba oma mõju. Need tingimused on kumulatiivsed ja kui ka üks nendest tingimustest on täitmata, tuleb ajutiste meetmete kohaldamise taotlus jätta rahuldamata.

(vt punkt 28)

2. Kui ühenduse kohus tühistab otsuse, milles komisjon määras uurimise läbiviimise, ei ole komisjonil lubatud uurimise käigus saadud dokumente või tõendusmaterjali kasutada ühenduse konkurentsieeskirjade rikkumist uurivas menetluses, kuna vastasel juhul võib tekkida oht, et ühenduse kohus tühistab otsuse konkurentsieeskirjade rikkumise kohta selles osas, milles otsus tugineb sellistele tõenditele.

Samad põhimõtted on kohaldatavad siis, kui tegemist on komisjoni otsusega, millega ei nõustuta kaitsma üht või mitut dokumenti kutsesaladusega, ja ühenduse kohus tühistab selle otsuse.

(vt punktid 37–38)

3. Ajutiste meetmete kohaldamise menetluse eesmärk on tagada tulevikus tehtava lõpliku otsuse täieulatuslik toime vältimaks lünka Euroopa Kohtu poolt tagatud õiguskaitses. Selle eesmärgi saavutamiseks tuleb kiireloomulisust hinnata selle järgi, kas ajutine meede on vajalik selleks, et ära hoida esialgset õiguskaitset taotleval poolel raske ja korvamatu kahju tekkimine.

Kiireloomulisuse kriteeriumile ei vasta taotlus peatada komisjoni sellise otsuse täitmine, millega soovitakse tutvuda määruse nr 17 artikli 14 lõike 3 alusel läbi viidud uurimise käigus kopeeritud ning pitseeritud ümbrikusse pandud dokumentidega, mis ettevõtja arvates on kutsesaladusega kaitstud. Kui see otsus tunnistatakse hiljem õigusvastaseks, on komisjon sunnitud õigusvastased dokumendid oma toimikust eemaldama ning seega ei saaks neid kasutada tõendusmaterjalina; nende dokumentide õigusvastane kasutamine komisjoni algatatud ühenduse konkurentsieeskirjade rikkumise tuvastamise menetluses on ainult teoreetiline ja igal juhul vähe tõenäoline.

Veelgi enam, kuigi komisjon võib nimetatud dokumentides leiduva informatsiooniga tutvumisega, ilma seda informatsiooni ühenduse konkurentsieeskirjade rikkumise tuvastamise menetluses kasutamata, rikkuda kutsesaladust, ei piisa käesolevas kohtuasjas ainult sellest asjaolust tõendamaks vastavust kiireloomulisuse kriteeriumile, arvestades sealjuures komisjoni võetud kohustust mitte võimaldada kolmandatele isikutele neile dokumentidele juurdepääsu. Nende dokumentidega, mida komisjoni ametnikud olid, ehkki põgusalt, uurinud juba kontrollimise ajal, põhjalikumast tutvumisest tekkida võiv kahju ei ole piisav tõendamaks raske ja korvamatu kahju olemasolu, kuna komisjon ei saa sel viisil hangitud informatsiooni kasutada.

(vt punktid 36, 39–44)

EUROOPA KOHTU PRESIDENDI MÄÄRUS

27. september 2004( )

Apellatsioonkaebus – Ajutiste meetmete kohaldamise menetlus – Konkurents – Haldusmenetlus – Uurimise käigus konfiskeeritud dokumendid – Komisjoni keeldumine advokaadi ja tema kliendi teabevahetuse kaitsmisest – Piirid

Kohtuasjas C-7/04 P(R),

mille esemeks on Euroopa Kohtu põhikirja artikli 57 teise lõigu alusel 9. jaanuaril 2004 esitatud apellatsioonkaebus,

Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: R. Wainwright ja C. Ingen-Housz, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,

apellatsioonkaebuse esitaja,

teised menetlusosalised:

Akzo Nobel Chemicals Ltd, asukoht London (Ühendkuningriik),

Akcros Chemicals Ltd, asukoht Surrey (Ühendkuningriik),

esindajad: advocaat C. Swaak ja avocate M. Mollica,

hagejad Esimese Astme Kohtus,

keda toetavad

European Company Lawyers Association (ECLA), esindajad: advocaat M. Dolmans ja advokat K. Nordlander, keda on volitanud solicitor J. Temple-Lang,

Council of the Bars and Law Societies of the European Union (CCBE), esindaja: J. Flynn, QC,

Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, esindaja: avocaat O. Brouwer,

menetlusse astujad,

EUROOPA KOHTU PRESIDENT,

olles ära kuulanud kohtujurist A. Tizzano,

on andnud käesoleva

määruse

1 Käesolev apellatsioonkaebus on esitatud Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu presidendi 30. oktoobri 2003. aasta määruse peale liidetud kohtuasjades T‑125/03 R ja T-253/03 R: Akzo Nobel Chemicals Ltd ja Acros Chemicals v. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata; edaspidi „vaidlustatud määrus”).

2 Selle määrusega jättis Esimese Astme Kohtu president esiteks rahuldamata taotluse peatada Euroopa Ühenduste Komisjoni 10. veebruari 2003. aasta otsuse täitmine, millega muudeti 30. jaanuari 2003. aasta otsust, millega määrati Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd ja Akcros Chemicalsi ning nende vastavate tütarettevõtjate uurimine nõukogu 6. veebruari 1962. aasta määruse nr 17, esimene määrus asutamislepingu artiklite [81] ja [82] rakendamise kohta (EÜT 1962, 13, lk 204), artikli 14 lõike 3 alusel, ning taotluse kohaldada hagejate huvide kaitseks teisi ajutisi meetmeid (kohtuasi T-125/03 R). Teiseks jättis ta osaliselt rahuldamata taotluse peatada komisjoni 8. mai 2003. aasta otsuse täitmine, millega jäeti rahuldamata taotlus uurimise käigus kopeeritud viie dokumendi kaitsmiseks kutsesaladusega, ning taotluse hagejate huvide kaitseks teiste ajutiste meetmete kohaldamiseks (kohtuasi T-253/03 R).

3 16. veebruaril 2004 esitasid Akzo Nobel Chemicals Ltd ja Akcros Chemicals Ltd (edaspidi „Akzo”) vastuapellatsiooni, milles taotlesid vaidlustatud määruse tühistamist osas, milles jäeti ajutiste meetmete kohaldamise taotlus täielikult rahuldamata kohtuasjas T-125/03 R ja osaliselt rahuldamata kohtuasjas T‑253/03 R.

4 Menetlusse astujad esitasid oma märkused Akzo nõuete toetuseks 16. veebruaril 2004.

5 Pärast seda, kui komisjoni tähtaega vastuapellatsiooni kohta märkuste esitamiseks pikendati, esitas ta oma märkused 16. aprillil 2004.

6 Kuna poolte kirjalikud seisukohad sisaldasid taotluste üle otsustamiseks kõiki vajalikke andmeid, ei ole vaja menetluspooli suulises menetluses ära kuulata.

Asjaolud ja menetlus Esimese Astme Kohtus

7 Vaidluse aluseks olevad asjaolud ja Esimese Astme Kohtus toimunud menetlus on võetud vaidlustatud määruse punktides 1–20 kokku järgmisel viisil:

„1 Komisjon võttis 10. veebruaril 2003 nõukogu 6. veebruari 1962. aasta määruse nr 17, esimene määrus asutamislepingu artiklite [81] ja [82] rakendamise kohta (EÜT 1962, 13, lk 204), artikli 14 lõike 3 alusel vastu otsuse (edaspidi „10. veebruari 2003. aasta otsus”), millega muudeti 30. jaanuari 2003. aasta otsust, millega määrati teiste ettevõtjate hulgas Akzo Nobel Chemicals Ltd ja Akcros Chemicals Ltd (edaspidi „hagejad”) ja nende vastavate tütarettevõtjate uurimine, et otsida tõendeid võimalikust konkurentsivastasest tegevusest (edaspidi „30. jaanuari 2003. aasta otsus”).

2 Nende otsuste alusel viisid komisjoni ametnikud, keda abistasid Office of Fair Trading’i (Ühendkuningriigi konkurentsiamet) esindajad, 12. ja 13. veebruaril 2003 läbi uurimised hagejate äriruumides Ecclesis, Manchesteris (Ühendkuningriik). Selle uurimise käigus tegid komisjoni ametnikud koopiad suurest hulgast dokumentidest.

3 Nende toimingute käigus juhtisid hagejate esindajad komisjoni ametnike tähelepanu sellele, et teatavatele dokumentidele võib kohalduda kutsesaladus, mis kaitseb teabevahetust advokaatidega (legal professional privilege), ja järelikult ei tohi komisjonil olla neile juurdepääsu.

4 Komisjoni ametnikud teatasid hagejate esindajatele, et neil on vaja vaidlusaluste dokumentidega põgusalt tutvuda – ilma neid uurimata – et nad saaksid kujundada oma arvamuse dokumentide võimaliku kaitse kohta. Pärast pikki vaidlusi ning pärast seda, kui komisjoni ja Office of Fair Trading’i ametnikud juhtisid hagejate esindajate tähelepanu uurimismenetluse takistamise karistusõiguslikele tagajärgedele, otsustati, et uurimist juhtiv ametnik tutvub põgusalt vaidlusaluste dokumentidega nii, et hagejate esindaja seisab tema kõrval. Lisaks otsustati, et kui hageja esindaja arvates on tegemist kutsesaladusega kaitstud dokumendiga, peab ta nõudmisel oma arvamust täpsemalt põhjendama.

5 Hageja esindajate poolt viidatud toimikus sisalduvate dokumentide uurimisel tekkis erimeelsus seoses viie dokumendiga, mida käsitleti kahte moodi.

6 Esimene neist dokumentidest on Akcros Chemicalsi peadirektori märkmed, mille ta esitas ühele oma ülemustest kahel masinakirjas leheküljel 16. veebruaril 2000. Hagejate ütluse kohaselt sisaldavad need märkmed Akcros Chemicalsi peadirektori ettevõttesisestes vestlustes teiste töötajatega kogutud teavet. Hagejate sõnul koguti see teave kokku küsimaks väljaspool ettevõtet õigusalast nõu Akzo Nobeli poolt eelnevalt koostatud konkurentsiõiguse järgimise programmi raames.

7 Teine dokumentidest on eelmises punktis kirjeldatud kahel leheküljel esitatud märkmete lisaeksemplar, millel lisaks olid käsikirjalised märkused kontaktide kohta hagejate advokaadiga, nimetades ühtlasi tema nime.

8 Pärast hagejate selgituste ärakuulamist nende kahe esimese dokumendi kohta teatasid komisjoni ametnikud, et nad ei saa kohapeal lõplikult otsustada, kas need dokumendid võivad olla kutsesaladusega kaitstud. Nad tegid neist koopiad ja panid need pitseeritud ümbrikesse, mille nad uurimise lõpus kaasa võtsid. Oma hagiavalduses tähistasid hagejad neid kahte dokumenti „A-kategooriasse” kuuluvatena.

9 Kolmas dokument, mis oli komisjoni ametnike ja hagejate vahelise vaidluse esemeks, koosnes Akcros Chemicalsi peadirektori koostatud paljudest käsikirjalistest märkustest, mille kohta hagejad on sedastanud, et need on tehtud vestluste ajal alluvatega ja olid A-kategooriasse kuuluva masinkirjas dokumendi koostamise aluseks.

10 Kahe viimase dokumendi puhul on tegemist Akcros Chemicalsi peadirektori ja Akzo Nobeli konkurentsiõiguse koordinaatori vahel vahetatud elektrooniliste kirjadega. Nimetatud koordinaator on Madalmaade advokatuuri kuuluv advokaat, kes oli nimetatud asjaolude toimumise ajal Akzo Nobeli õigusosakonna liige ja seega nimetatud ettevõtja alaline töötaja.

11 Pärast viimase kolme dokumendi läbivaatamist ja hagejate selgituste ärakuulamist leidis uurimist juhtiv ametnik kindlalt, et kutsesaladuse kaitse nendele dokumentidele ei kohaldu. Seetõttu tegi ta neist toimikusse koopiad ning lisas ülejäänud toimikule, kuid ei eraldanud neid pitseeritud ümbrikusse, mida ta tegi A-kategooriasse dokumentide puhul. Hagejad tähistasid neid kolme dokumenti oma hagiavalduses „B-kategooriasse” kuuluvatena.

12 Hagejad saatsid 17. veebruaril 2003 komisjonile kirja, milles nad selgitasid, miks nii A- kui ka B-kategooriasse kuuluvad dokumendid olid nende arvates kutsesaladusega kaitstud.

13 Komisjon teatas 1. aprilli 2003. aasta kirjas hagejatele, et nende 17. veebruari 2003. aasta kirjas esitatud argumentide põhjal ei olnud võimalik järeldada, et nendele dokumentidele tõepoolest kohaldus kutsesaladus. Samas kirjas mainis komisjon sellegipoolest, et hagejatel on võimalus esitada tema esialgsete järelduste kohta kirjalikke märkusi kahe nädala jooksul, mille järel komisjon kavatseb vastu võtta lõpliku otsuse.

14 Hagejad algatasid EÜ artikli 230 neljanda lõigu alusel 11. aprillil 2003 Esimese Astme Kohtu kantseleisse saabunud hagiavaldusega menetluse, mille esemeks oli eelkõige taotlus tühistada komisjoni 10. veebruari 2003. aasta otsus ning vajadusel ka 30. jaanuari 2003. aasta otsus osas, „milles komisjon tõlgendab seda õigustusena ja/või (otsusest lahutamatute) toimingute alusena, millega konfiskeeriti ja/või kontrolliti ja/või loeti kutsesaladusega kaitstud dokumente”. Selle kohtuasja number on T-125/03.

15 17. aprillil 2003 teavitasid hagejad komisjoni hagi esitamisest kohtuasjas T‑125/03. Nad teatasid komisjonile ka seda, et selles hagiavalduses sisalduvad märkused, mis neil paluti esitada 1.aprilliks 2003.

16 Samal päeval palusid hagejad EÜ artiklite 242 ja 243 alusel esitatud taotlusega ajutiste meetmete üle otsustaval kohtunikul muu hulgas peatada 10. veebruari 2003. aasta ja vajadusel ka 30. jaanuari 2003. aasta otsuste täitmine. See kohtuasi registreeriti kohtukantseleis numbriga T-125/03 R.

17 Komisjon võttis 8. mail 2003 määruse nr 17 artikli 14 lõike 3 alusel vastu otsuse (edaspidi „8. mai 2003. aasta otsus”). Selle otsuse artiklis 1 jättis komisjon rahuldamata hagejate taotluse A- ja B-kategooriatesse kuuluvate dokumentide tagastamiseks neile ning komisjonilt kinnituse saamiseks kõigi nende dokumentide tema valduses olevate koopiate hävitamise kohta. Muuhulgas mainis komisjon 8. mai 2003. aasta otsuse artiklis 2 oma kavatsust avada A-kategooria dokumente sisaldav pitseeritud ümbrik. Komisjon täpsustas siiski, et ta ei tee seda enne 8. mai 2003. aasta otsuse vaidlustamiseks ette nähtud tähtaja möödumist.

18 14. mail 2003 esitas komisjon oma kirjalikud märkused ajutiste meetmete kohaldamise taotluse kohta kohtuasjas T-125/03 R.

19 22. mail 2003 palus Esimese Astme Kohtu president hagejatel esitada oma märkused järelduste kohta, mida nende arvates tuleks 8. mai 2003. aasta otsuse kohta kohtuasjas T-125/03 R teha. Hagejad esitasid oma märkused 9. juunil 2003, millele komisjon vastas 3. juulil 2003.

20 Hagejad esitasid EÜ artikli 230 neljanda lõigu alusel 4. juulil 2003 Esimese Astme Kohtu kantseleile hagiavalduse, milles taotlesid 8. mai 2003. aasta otsuse tühistamist ja komisjonilt antud kohtuasja kohtukulude väljamõistmist. 11. juulil 2003 registreeritud eraldi avaldusega taotlesid hagejad eelkõige 8. mai 2003. aasta otsuse täitmise peatamist. Selle kohtuasja number on T-253/03 R.”

Vaidlustatud määrus

Kohtuasi T-125/03 R

8 Kohtuasjas T-125/03 R asus ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik vaidlustatud määruse punktis 67 seisukohale, et kõik hagejate poolt 10. veebruari 2003. aasta otsuse ja vajadusel ka 30. jaanuari 2003. aasta otsuse vastu esitatud väited käsitlevad tegelikult nendest otsustest hiljem võetud meetmeid ja lisaks tuleb neid meetmeid otsustest eristada.

9 Ühenduse kohtute väljakujunenud praktikale viidates sedastas ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik vaidlustatud määruse punktis 68, et uurimise läbiviimisel määruse nr 17 artikli 14 järgi ei saa ettevõtja väita uurimismenetluse käigu ebaseaduslikkust, et põhjendada sellise õigusakti tühistamise taotlust, mille alusel komisjon uurimist läbi viib.

10 Kuna ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik leidis, et hagejad ei ole seetõttu tõendanud oma taotluse põhjendatust (fumus boni iuris’e olemasolu), jättis ta kohtuasjas T-125/03 R taotluse täitmise peatamiseks rahuldamata.

Kohtuasi T-253/03 R

11 Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik langetas kohtuasjas T‑253/03 R otsuse kõigepealt teise väite kohta, milles leiti, et rikutud on kutsesaladust.

12 Kohus rõhutas alguses, et Akzo ei väida, et A-kategooria dokumendid ise kujutavad endast kirjavahetust ettevõttevälise advokaadiga või selle kirjavahetuse sõnastust või sisu edasiandvaid dokumente. Akzo on vastupidi selgitanud, et A-kategooriasse kuuluvad kaks dokumenti on märkused advokaadi telefoni teel antud konsultatsioonist.

13 Kuna ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik oli arvamusel, et tegemist on väga oluliste ja keeruliste küsimustega, mis võivad olla seotud vajadusega laiendada kohtupraktikaga määratletud kutsesaladuse kaitseala teatud määral ka töödokumentidele või kokkuvõtetele, mis on koostatud ainult advokaadi abistamiseks, jõudis ta järeldusele, et põhikohtuasja menetluses peab neid küsimusi põhjalikult kontrollima ja et praeguses staadiumis ei saa seda väidet käsitleda ilmselgelt põhjendamatuna.

14 B-kategooria käsikirjalistele märkmetele andis ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik sama hinnangu kui A-kategooria märkmetele, võttes arvesse nende kahe dokumendi kategooria sarnasusi.

15 Seoses Akcros Chemicalsi peadirektori ja Akzo Nobeli konkurentsiõiguse koordinaatori vahel vahetatud kahe B-kategooria alla kuuluva elektroonilise kirjaga märgib ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik, et neid ei vahetanud advokaat ja tema klient ja seega ei ole nad kaitstud kutsesaladusega, juhul kui kohaldada Euroopa Kohtu 18. mai 1982. aasta otsuses kohtuasjas 155/79: AM & S v. komisjon (EKL 1982, lk 1575) nimetatud põhimõtteid.

16 Ajutiste meetme kohaldamise üle otsustav kohtunik tõi seejärel välja hagejate ja menetlusse astujate esitatud argumendid, mis näisid talle esmapilgul kutsesaladuse laiema tõlgenduse toetuseks sobivatena.

17 Võttes arvesse sellise küsimuse keerulisust, millistel tingimustel võib kirjavahetus ettevõtjas alaliselt töötava advokaadiga olla kutsesaladusega kaitstud, leidis ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik, et selle küsimuse üle peab otsustama põhikohtuasjas otsust langetav kohus.

18 Seoses esimese väitega eelviidatud otsuses AM & S v. komisjon kehtestatud menetluspõhimõtete ja EÜ artikli 242 rikkumisega meenutas ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik kõigepealt nimetatud põhimõtteid ja analüüsis seejärel komisjoni poolt teostatud uurimise tegelikku käiku.

19 Vaidlustatud määruse punktis 137 viitas ta selle väitega tõusetunud täiendavale delikaatsele küsimusele. Nimelt tuleb hinnata, kas komisjoni ametnikel – võttes arvesse uurimise all oleva ettevõtja kohustust esitada vajalikud materjalid dokumendi kaitstuse tõendamiseks tegelikkuses – oli esmapilgul vaadates õigus tutvuda põgusalt selle dokumendiga, et kujundada oma arvamus nimetatud dokumendi võimaliku kaitstuse kohta, nagu see toimus käesolevas asjas.

20 Sellega seoses leidis ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik vaidlustatud määruse punktis 139, et määruse nr 17 artikli 14 lõike 3 kohaselt toimuva uurimise raames ei ole välistatud, et komisjoni ametnikud peavad hoiduma isegi põgusast tutvumisest dokumentidega, mis ettevõtja arvates on kaitstud kutsesaladusega, vähemalt juhul, kui ettevõtja ei ole sellega nõus.

21 Kuna ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik oli arvamusel, et tegemist on eelviidatud otsuses AM & S v. komisjon nimetatud menetluse tõlgendamise keerulise küsimusega ja et komisjonipoolne menetluspõhimõtete mittejärgmine ei ole välistatud, asus ta seisukohale, et fumus boni iuris’ e tingimus on täidetud nii A- kui ka B-kategooria dokumentide puhul.

22 Lisaks tunnistas ta, et taotletud ajutiste meetmete kohaldamine on kiireloomulise vajadusega. Seoses A-kategooria dokumentidega, millele komisjon ei ole veel juurde pääsenud, on raske ja korvamatu kahju vältimiseks vajalik keelata komisjonil nende dokumentidega tutvumine ja järelikult peatada 8. mai 2003. aasta otsuse täitmine.

23 Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik jõudis B-kategooria dokumentidega seoses, millega komisjon juba on tutvunud ja mis ei olnud pitseeritud ümbrikesse eraldatud, vastupidiselt järeldusele, et kiireloomulisuse kriteerium ei ole täidetud.

24 Lõpuks kaalus ta seoses A-kategooria dokumentidega poolte vastupidiseid huve. Huvide kaalumise tulemusena jõudis ta järeldusele, et 8. mai 2003. aasta otsuse artikli 2 täitmine tuleb peatada.

25 Vaidlustatud määruse resolutiivosa on sõnastatud järgmiselt:

„1) Käesoleva määruse tegemisel liidetakse kohtuasjad T-125/03 R ja T‑253/03 R.

2) Council of the Bars and Law Societies of the European Union’il, Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten’il ja European Company Lawyers Association’il on lubatud astuda menetlusse kohtuasjades T-125/03 R ja T-253/03 R.

3) Käesolevas ajutiste meetmete kohaldamise menetluses rahuldatakse hagejate taotlused kohtuasjades T-125/03 R ja T-253/03 R menetlusdokumentide konfidentsiaalsetena käsitlemiseks, millele kohtukantselei 16. septembri 2003. aasta kirjas sellistena viidatakse.

4) Kohtuasjas T-125/03 R jäetakse ajutiste meetmete kohaldamise taotlus rahuldamata.

5) Kohus võtab teadmiseks komisjoni avalduse, et kuni põhikohtuasjas T‑253/03 otsuse langetamiseni ei võimalda ta kolmandatele isikutele juurdepääsu B-kategooria dokumentidele.

6) Komisjoni 8. mai 2003. aasta otsuse kutsesaladuse kaitsmise taotluse kohta (asi COMP/E-1/38.589) artikli 2 täitmine kohtuasjas T-253/03 R on kuni otsuse langetamiseni põhikohtuasjas peatatud.

7) A-kategooria dokumente sisaldavat pitseeritud ümbrikku hoitakse Esimese Astme Kohtu kantseleis kuni Esimese Astme Kohtu otsuseni tegemiseni põhikohtuasjas.

8) Ülejäänud osas jäetakse ajutiste meetmete kohaldamise taotlus kohtuasjas T‑253/03 R rahuldamata.

9) Otsus kohtukulude kohta kohtuasjades T-125/03 R ja T-253/03 R tehakse hiljem.”

Apellatsioonkaebus ja vastuapellatsioon

26 Komisjon palub oma apellatsioonikaebuses tühistada vaidlustatud määruse resolutiivosa punktid 6 ja 7. Ta esitas kolm väidet, nimelt et fumus boni iuris’e ning kiireloomulisuse kriteeriumi hindamisel ja tõendamisel on tehtud õiguslikud vead ning lisaks on rikutud menetlusnorme seoses tõendamisõigusega ja riivatud sellega komisjoni huve.

27 Akzo vastuapellatsiooniga soovitakse vaidlustatud määruse punktide 4 ja 8 tühistamist. Akzo esitab kaks väidet, millest esimene tugineb kohtuasjas T‑125/03 R tõhusa õiguskaitse põhimõtte rikkumisel ning teine kohtuasjas T‑253/03 R sama põhimõtte rikkumisel ja korvamatu kahju mõiste ekslikul kasutamisel.

Apellatsioonkaebus

28 Esmalt tuleb rõhutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt saab ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik nende meetmete võtmise kiita heaks siis, kui meetmete võtmine näib esmapilgul faktiliste ja õiguslike asjaolude pinnalt olevat õigustatud (fumus boni iuris) ja kui nende võtmine on hädavajalik hageja huvidele tekkida võiva raske ja korvamatu kahju vältimiseks juba enne otsuse langetamist põhikohtuasjas, nii et nad saaksid avaldada juba oma mõju. Need tingimused on kumulatiivsed ja kui ka üks nendest tingimustest on täitmata, tuleb ajutiste meetmete kohaldamise taotlus jätta rahuldamata (vt eelkõige presidendi 14. oktoobri 1996. aasta määrus kohtuasjas C-268/96 P(R): SCK ja FNK v. komisjon, EKL 1996, lk I-4971, punkt 30).

29 Kui selgub, et kiireloomulisuse kriteerium ei ole täidetud, siis tuleb ajutiste meetmete kohaldamise taotlus jätta rahuldamata, ilma et peaks teisi kriteeriume hindama, sealhulgas ka fumus boni iuris’e olemasolu, mida vaidlustatud määruse punktide 98 ja 127 kohaselt peaks võimaluse korral käsitlema kutsesaladuse kontseptsiooni arvesse võttes, mis tooks kaasa eelkõige eelviidatud otsuses AM & S v. komisjon nimetatud kutsesaladuse kaitsega seotud ühenduse õiguse põhimõtete muutmise.

Teine, kiireloomulisuse kriteeriumi puudutav väide

Poolte argumendid

30 Komisjoni arvates on kiireloomulisuse kriteeriumi hindamisel tehtud mitmeid õiguslikke vigu. Vead on tekkinud kiireloomulisuse hindamise valest meetodist, piisava põhjenduse puudumisest ja võimatuse tõttu tõendada, et kiireloomulisuse hindamise kriteeriumid on täidetud; samuti ei ole kiireloomulise tõendamisel arvesse võetud fumus boni iuris’e nõrkust.

31 Komisjon leiab, et ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik on kiireloomulisuse kriteeriumi täidetuks lugedes tuginenud põhjendusele, mille kohaselt isiku poolt oma advokaadile usaldatud informatsiooni kasvõi ajutine avalikustamine võib hävitada lõplikult selle isiku ootuse, et tema poolt advokaadile usaldatud teavet ei tehta kunagi avalikuks. Vaidlustatud määruse punktis 167 tunnistab ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik ise, et A-kategooria dokumentide lihtsalt lugemisega tekitatav kahju ei ole tingimata seotud hagejate kaitseõiguste kaitsega, vaid see tuleneb „kutsesaladuse erilisest iseloomust”.

32 Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik võttis seega aluseks sellise kutsesaladuse kontseptsiooni, mis ei ole ei vastuvõetav ega kooskõlas olemasoleva kohtupraktikaga, eriti eelviidatud otsusega AM & S v. komisjon. Vaidlustatud määruses on kutsesaladus tõepoolest defineeritud ettevõtja õigusena, mille olemust iga selle õiguse teostamise piirang mõjutab oluliselt ja parandamatult. Seevastu eelviidatud otsuses AM & S v. komisjon on advokaadi ja tema kliendi vahelise teabevahetuse kaitset hinnatud arvestades menetlust, mis võiks kaasa tulla otsused EÜ artiklite 81 ja 82 kohaldamise või rahatrahvide määramise kohta.

33 Lisaks leiab komisjon, et tõendatud ei ole ei väidetavalt tekitatud kahju raskus, pöördumatus ega kindel tekkimine.

34 Komisjon meenutab veel, et ta on võtnud kohustuse, millele on viidatud vaidlustatud määruse punktis 157, mitte võimaldada kolmandatele isikutele juurdepääsu nimetatud dokumentidele enne, kui põhikohtuasja lahendav Esimese Astme Kohus on langetanud otsuse, mis peaks välistama kolmandate isikute kätte sattunud dokumentide avalikustamise ohu.

35 Akzo leiab, et vaidlustatud määruses on kutsesaladuse kaitset käsitlevat kohtupraktikat ja eelnimetatud otsuses AM & S v. komisjon kehtestatud põhimõtteid õigesti kohaldatud.

Hinnang

36 Tuleb märkida, et ajutiste meetmete kohaldamise menetluse eesmärk on tagada tulevikus tehtava lõpliku otsuse täieulatuslik toime, vältimaks lünka Euroopa Kohtu poolt tagatud õiguskaitses. Selle eesmärgi saavutamiseks tuleb kiireloomulisust hinnata selle järgi, kas ajutine meede on vajalik selleks, et ära hoida esialgset õiguskaitset taotleval poolel raske ja korvamatu kahju tekkimine (Euroopa Kohtu presidendi 17. juuli 2001. aasta määrus kohtuasjas C-180/01 P-R: komisjon v. NALOO, EKL 2001, lk I-5737, punkt 52).

37 Tuleb veel meenutada, et Euroopa Kohus on asunud seisukohale seoses otsusega, milles komisjon määras uurimise läbiviimise, et kui ühenduse kohus nimetatud otsuse tühistab, ei ole komisjonil sel juhul lubatud uurimise käigus saadud dokumente või tõendusmaterjali kasutada ühenduse konkurentsieeskirjade rikkumist uurivas menetluses, kuna vastasel juhul võib tekkida oht, et ühenduse kohus tühistab otsuse konkurentsieeskirjade rikkumise kohta selles osas, milles otsus tugineb sellistele tõenditele (22. oktoobri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑94/00: Roquette Frères, EKL 2002, lk I-9011, punkt 49).

38 Samad põhimõtted on kohaldatavad siis, kui tegemist on komisjoni otsusega, millega ei nõustuta kaitsma üht või mitut dokumenti kutsesaladusega, ja ühenduse kohus tühistab selle otsuse.

39 Lisaks tunnistab komisjon, et kui 8. mai 2003. aasta otsus tunnistataks hiljem õigusvastaseks, oleks ta sunnitud õigusvastased dokumendid oma toimikust kõrvaldama ning ei saaks neid seega kasutada tõendusmaterjalina.

40 Neil tingimustel on A-kategooria dokumentide õigusvastane kasutamine komisjoni algatatud ühenduse konkurentsieeskirjade rikkumise tuvastamise menetluses ainult teoreetiline ja igal juhul vähe tõenäoline.

41 Tuleb lisada, et kuigi komisjon võib A-kategooria dokumentides leiduva informatsiooniga tutvumisega, ilma seda informatsiooni ühenduse konkurentsieeskirjade rikkumise tuvastamise menetluses kasutamata, rikkuda kutsesaladust, ei piisa käesolevas kohtuasjas ainult sellest asjaolust tõendamaks vastavust kiireloomulisuse kriteeriumile.

42 Arvestades komisjoni võetud kohustust mitte võimaldada kolmandatele isikutele põhikohtuasjas T-253/03 otsuse langetamiseni juurdepääsu A-kategooria dokumentidele ja asjaolu, et komisjon ei saa kasutada neid dokumente ühenduse konkurentsieeskirjade rikkumise tuvastamise menetluses tõendusmaterjalina, võib 8. mai 2003. aasta otsuse õigusvastaseks tunnistamise korral kiireloomulisuse kriteeriumi täitmist käesolevas asjas tõendada ainult vaidlusaluste dokumentide avalikustamine. Selles suhtes tuleb märkida, et komisjoni ametnikud hindasid juba uurimise ajal A-kategooria dokumente, kuigi tegid seda põgusalt.

43 Nende dokumentidega põhjalikumast tutvumisest tekkida võiv kahju ei ole piisav tõendamaks raske ja korvamatu kahju olemasolu, kuna komisjon ei saa sel viisil hangitud informatsiooni kasutada.

44 Kuna kiireloomulisuse kriteerium ei ole täidetud, tuleb apellatsioonkaebuse teine väide rahuldada ning vaidlustatud määruse resolutiivosa punktid 6 ja 7 tühistada.

Vastuapellatsioon

Esimene väide

45 Akzo väidab, et kohtuasjas T-125/03 R ajutiste meetmete kohaldamise taotluse rahuldamata jätmine rikub õigust tõhusale õiguskaitsele. Tema arvates võib vaidlustatud meede olla ainult määruse nr 17 artikli 14 lõike 3 alusel võetud otsus, mis on aluseks väidetud rikkumist käsitlevale menetlusele. Iga hilisema otsuse side selle rikkumisega on nõrgem ja ei saa olla meede, mis koheselt ja parandamatult riivab uurimisaluse ettevõtja õiguslikku seisundit. Lisaks ei leidu ühtegi ühenduse õigusnormi, mis kohustaks komisjoni kohe uurimise järgselt võtma meetme, mis võib olla hagi esemeks. Asjaomase ettevõtja õiguskaitse sõltub niisiis komisjoni kaalutlusotsusest.

46 Selles suhtes tuleb märkida, et ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik on õigesti kohaldanud väljakujunenud kohtupraktikat, mida ei ole ka Akzo vaidlustanud ja mille kohaselt pärast otsuse vastuvõtmist võetud meetmed ei saa mõjutada nimetatud otsuse kehtivust. Samuti ei jäta kõnealuse kohtupraktika uurimise käigule kohaldamine käesolevas asjas Akzot ilma õiguskaitseta. Komisjon võttis tagasilükkava otsuse veidi pärast uurimise lõppemist ja kui ta seda ei oleks teinud, ei oleks Akzo saanud esitada komisjoni vastu hagi pitseeritud ümbrikesse pandud ning Brüsselisse viidud dokumentide tagasisaamiseks.

Teine väide

47 Teises väites leiab Akzo, et ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik on rikkunud õigust tõhusale õiguskaitsele ja on tuginenud liiga kitsale korvamatu kahju mõiste tõlgendusele, otsustades, et kohtuasjas T-253/03 R B-kategooria dokumentide suhtes esitatud taotlus ei vasta kiireloomulisuse kriteeriumile.

48 Jättes kohtuasjas T-253/03 R nimetatud dokumentide kohta esitatud ajutiste meetmete kohaldamise taotluse rahuldamata, julgustas ajutiste meetmete üle otsustav kohtunik komisjoni võtma need dokumendid oma toimikusse, selle asemel et hoida neid pitseeritud ümbrikus. Vaidlustatud määruse põhjenduste alusel saab komisjon nüüd tagada selle, et kõik ajutiste meetmete kohaldamise taotlused, mis on esitatud nende dokumentide staatuse säilitamiseks kuni lõpliku otsuse langetamiseni, jäetaks rahuldamata.

49 Selles suhtes tuleb meenutada, et ajutiste meetmete üle otsustav kohtunik leidis vaidlustatud määruses, et komisjon on juba tutvunud kolme B-kategooria dokumendiga, mida ei pandud pitseeritud ümbrikusse, nii et asjaomast informatsiooni ei saaks kasutada tõendusmaterjalina, kui 8. mai 2003. aasta otsus põhikohtuasjas tunnistatakse tühiseks.

50 Ajutiste meetme üle otsustava kohtuniku arvates tekib kahju tegelikkuses ainult siis, kui komisjon võtab meetmeid B-kategooria dokumentides leiduva informatsiooni alusel, ilma et Akzol oleks hiljem võimalust lõplikult ja piisava kindlusega tõendada, et nimetatud informatsiooni ja võetud meetmete vahel on tõepoolest seos. Ajutiste meetmete üle otsustav kohtunik on seda ohtu käsitlenud aga hüpoteetilisena.

51 Ta lisas, et komisjon lubas oma märkustes, et ei võimalda kolmandatele isikutele juurdepääsu A- ja B-kategooriasse kuuluvatele dokumentidele enne põhikohtuasjas otsuse langetamist, ja ta on võtnud selle teadmiseks.

52 Kui ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik välistas neil tingimustel igasuguse reaalse võimaluse korvamatu kahju tekkimiseks ning seega otsustas, et kiireloomulisuse tingimus ei ole täidetud, ei ole ta teinud õiguslikku viga.

53 Järelikult tuleb vastuapellatsioon jätta tervikuna rahuldamata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohtu president otsustab:

1. Tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu presidendi 30. oktoobri 2003. aasta määruse resolutiivosa punktid 6 ja 7 liidetud kohtuasjades T-125/03 R ja T-253/03 R: Akzo Nobel Chemicals ja Akcros Chemicals v. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata).

2. Võtta teadmiseks Euroopa Ühenduste Komisjoni lubadus mitte võimaldada kolmandatele isikutele juurdepääsu A- ja B-kategooriasse kuuluvatele dokumentidele enne põhikohtuasjas T-253/03 R otsuse langetamist.

3. Jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotlus kohtuasjas T-253/03 R rahuldamata.

4. Jätta vastuapellatsioon rahuldamata.

5. Otsus kohtukulude kohta tehakse hiljem.

Allkirjad