Samuti, kui komisjon võttis uurimisel ära dokumente, mille kohta kaitse konfidentsiaalsuse alusel välja toodi, ning lisab need uurimistoimikusse ilma neid pitseeritud ümbrikusse panemata ning ilma ametlikku rahuldamata jätmise otsust tegemata, siis tähendab see reaaltoiming tingimata komisjoni vaikivat otsust mitte anda ettevõtja poolt viidatud kaitset ja annab komisjonile viivitamatult võimaluse tutvuda küsimuse all oleva dokumendiga. Selle vaikiva otsuse peale peab seega ka saama esitada tühistamishagi.

Sellest tuleneb, et komisjoni otsus, mis jätab rahuldamata dokumendi kaitse taotluse konfidentsiaalsuse alusel – ja mis olenevalt olukorrast määrab asjaomase dokumendi esitamise –, lõpetab erimenetluse, mis on eraldiseisev sellest, mis annab komisjonile võimaluse teha otsus konkurentsieeskirjade rikkumise kohta, ja kujutab endast seega akti, mille peale saab esitada tühistamishagi, millele on olenevalt olukorrast lisatud ajutiste meetmete kohaldamise taotlus, mille eesmärk on eelkõige peatada selle kohaldamine, kuni Esimese Astme Kohus on teinud kohtuotsuse põhikohtuasjas.

Ettevõtja võimalus esitada hagi konkurentsieeskirjade rikkumise tuvastamise võimaliku otsuse peale ei ole piisav tema õiguste küllaldaseks kaitseks. Ühelt poolt ei saa haldusmenetlus lõppeda rikkumist tuvastava otsusega. Teiselt poolt, selle otsuse peale esitatud hagi, kui see esitatakse, ei võimalda igatahes ettevõtjale vahendit hoidmaks ära tagasipöördumatuid tagajärgi, mille toob kaasa nõuetevastane tutvumine dokumentidega, mis on kaitstud konfidentsiaalsusega.

Kui ettevõtja toob välja advokaadi ja kliendi teabevahetuse konfidentsiaalsuse, et esitada vastuväiteid määruse nr 17 artikli 14 alusel teostatud uurimise raames dokumentide võtmisele, siis otsus, millega komisjon jätab rahuldamata selle taotluse, omab selle ettevõtja suhtes õiguslikke tagajärgi, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus olukorras. See otsus, mille võimalik õigusvastasus ei mõjuta uurimist määrava otsuse – mille osaks esimesena nimetatud otsus on – õiguspärasust, jätab ta tegelikult ilma ühenduse õiguses ette nähtud kaitsest ning see on laadilt lõplik ja eraldiseisev konkurentsieeskirjade rikkumist tuvastavast lõplikust otsusest.

Juhul kui määruse nr 17 artikli 14 alusel uurimise all olev ettevõtja keeldub konfidentsiaalsusele viidates esitamast komisjoni nõutud äridokumentide hulgas kirjavahetust oma advokaadiga, tuleb ettevõtjal esitada volitatud ametnikele, samas siiski ilma küsimuse all olevate dokumentide sisu avalikustamise kohustuseta, kõik vajalikud elemendid, et tõendada nende dokumentide õiguskaitset õigustavate tingimuste täitmist. Kui komisjon leiab, et selliseid tõendeid ei ole esitatud, peab ta määruse nr 17 artikli 14 lõike 3 alusel kohustama asjaomast kirjavahetust esitama ja vajaduse korral määrama ettevõtjale trahvi või karistusmakse sama määruse alusel, et karistada teda komisjoni arvates vajalike lisatõendite esitamisest keeldumise eest või kohustama esitama dokumente, millest komisjon eeldab, et neil ei ole õiguspäraselt kaitstud konfidentsiaalset olemust. Pärast seda võib kontrollitud ettevõtja esitada tühistamishagi komisjoni sellise otsuse peale, millele vajaduse korral on lisatud ajutiste meetmete kohaldamise taotlus EÜ artiklite 242 ja 243 põhjal.

Seega ei ole ettevõtja pelk väide, et dokument on konfidentsiaalne, piisav selleks, et takistada komisjoni selle dokumendi sisuga tutvumast, kui see ettevõtja ei ole muu hulgas esitanud mingit kasulikku teavet, et tõendada, et seda kaitseb tegelikult konfidentsiaalsus. Asjaomane ettevõtja võib komisjoni teavitada dokumendi autorist ja adressaadist, selgitada nende ülesandeid ja kohustusi ning viidata dokumendi eesmärgile ja kontekstile, milles see koostati. Samamoodi võib ta viidata dokumendi leidmise kontekstile, viisile, kuidas seda klassifitseeriti, või sellega seotud teistele dokumentidele.

Märkimisväärsel hulgal juhtudest annab komisjoni töötajate poolt pelgalt põgus tutvumine dokumendi üldise väljanägemisega või pealdisega, pealkirjaga või dokumendi teiste pealiskaudsete tunnustega komisjoni töötajatele võimaluse uurida ettevõtja esitatud õigustuste õigsust ning veenduda asjaomase dokumendi konfidentsiaalsuses selle kõrvalejätmiseks. Sellegipoolest kujutab dokumendiga põgus tutvumine teatud juhtudel ohtu, et vaatamata selle pealiskaudsele olemusele tutvuvad komisjoni töötajad teabega, mida kaitseb advokaadi ja kliendi teabevahetuse konfidentsiaalsus. See võib nii olla eeskätt siis, kui asjaomase dokumendi välistest tunnustest ei tulene selgelt selle konfidentsiaalne olemus.

Ettevõtja peab igal juhul esitama komisjoni töötajatele, samas siiski ilma küsimuse all olevate dokumentide sisu avalikustamise kohustuseta, kõik vajalikud elemendid, et tõendada nende konfidentsiaalset olemust, õigustamaks nende kaitset. Seega tuleb järeldada, et määruse nr 17 artikli 14 lõike 3 alusel uurimise all oleval ettevõtjal on õigus keelduda komisjoni töötajatele andmast võimalust kasvõi põgusalt tutvuda ühe või mitme konkreetse dokumendiga, mida nad väidavad olevat konfidentsiaalsusega kaitstud, kui nad leiavad, et selline põgusalt tutvumine on võimatu ilma nimetatud dokumentide sisu avalikustamiseta ning kui nad selgitavad seda põhjendatud viisil komisjoni töötajatele.

Juhul kui määruse nr 17 artikli 14 lõike 3 alusel teostatud uurimise ajal leiab komisjon, et ettevõtja esitatud tõendid ei näita, et kõnealune dokument on konfidentsiaalse olemusega, eriti kui ettevõtja keeldub komisjoni töötajatele võimaldamast dokumendiga põgusalt tutvuda, võivad komisjoni töötajad panna koopia dokumendist või dokumentidest pitseeritud ümbrikusse ja võtta selle endaga kaasa, et lahkheli hiljem lahendada. Selline menetlus annab tõepoolest võimaluse vältida konfidentsiaalsuse rikkumise ohtu, jättes samas komisjonile võimaluse säilitada teatud kontroll uuritavate dokumentide üle ning vältida dokumentide edaspidise kadumise või ärakasutamise ohtu.

Igal juhul, kui komisjon ei ole rahul kontrollitud ettevõtja esindajate toodud tõendite ja selgitustega, tõendamaks, et asjaomane dokument on kaitstud konfidentsiaalsusega, ei ole komisjonil õigust tutvuda dokumendi sisuga enne otsuse tegemist, mis lubab asjaomasel ettevõtjal tõhusalt pöörduda Esimese Astme Kohtusse ning vajaduse korral ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku poole.

Selles osas peab komisjon ootama, et tähtaeg rahuldamata jätmise otsuse peale hagi esitamiseks oleks möödunud enne dokumentide sisuga tutvumist. Igal juhul osas, milles sellisel hagil ei ole peatavat jõudu, tuleb asjaomasel ettevõtjal esitada ajutiste meetmete kohaldamise taotlus selle kaitse taotluse rahuldamata jätmise otsuse kohaldamise peatamiseks.

Peale selle, mis puudutab komisjoni argumente võimaluse kohta, et ettevõtjad võivad eespool kirjeldatud menetlust kuritarvitada, esitades konfidentsiaalsuse alusel puhtalt edasilükkavaid kaitsetaotlusi, mis on ilmselgelt põhjendamata, või vaieldes ilma objektiivse põhjenduseta vastu võimalikule dokumentidega põgusalt tutvumisele uurimise ajal, on vajalikul juhul komisjoni kasutuses vahendid niisuguse praktika mittesoodustamiseks ning karistamiseks. Sellist käitumist võib karistada määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 1 (ja varem määruse nr 17 artikli 15 lõike 1) alusel või võtta raskendavate asjaoludena arvesse konkurentsieeskirjade rikkumise eest karistava otsuse raames määratud võimaliku trahvi arvutamisel.

(vt punktid 79–83, 85, 88 ja 89)