ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
75

Käesoleval juhul tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul selleks, et tagada direktiivi 2014/24 artiklis 18 sätestatud riigihankelepingute sõlmimise põhimõtete järgimine, kontrollida esiteks, et nii Berliini liidumaal kui ka Kölni linnal on IGNIS Plusi tarkvara lähtekood; teiseks, et juhul, kui need avaliku sektori hankijad korraldavad riigihankemenetluse, mille eesmärk on tagada selle tarkvara hooldus, kohandamine või arendamine, edastavad nad selle lähtekoodi võimalikele taotlejatele ja pakkujatele, ja kolmandaks, et üksnes sellele lähtekoodile juurdepääsust piisab tagamaks, et asjaomasest riigihankest huvitatud ettevõtjaid koheldakse läbipaistvalt, võrdselt ja mittediskrimineerivalt.
2.

Direktiivi 2006/112 artiklit 185 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigis asuva maksukohustuslase puhul on käibemaksu esialgse mahaarvamise korrigeerimine kohustuslik isegi siis, kui maksukohustuslase tarnija on lõpetanud oma tegevuse selles liikmesriigis ja kui tarnija ei saa seetõttu enam nõuda tema poolt tasutud käibemaksu osalist tagastamist.
13

Direktiivi artiklis 4 on sätestatud: „1. Liikmesriigid kasutavad lõikes 2 kirjeldatud menetlust, et hinnata põhjaveekogu keemilist seisundit. Vajadusel võivad liikmesriigid selle menetluse läbiviimisel grupeerida põhjaveekogud kooskõlas direktiivi [2000/60] V lisaga. 2. Põhjaveekogu või põhjaveekogude rühma peetakse heas keemilises seisundis olevaks, kui: a) asjakohane seire näitab, et direktiivi [2000/60] V lisa tabelis 2.3.2 sätestatud tingimused on täidetud; või b) I lisas loetletud põhjavee kvaliteedi standardite väärtusi ning kooskõlas artikliga 3 ja II lisaga kehtestatud asjakohaseid läviväärtusi ei ole ületatud selle põhjaveekogu või põhjaveekogude rühma üheski vaatluspunktis; või c) kui põhjavee kvaliteedistandardi väärtus või läviväärtus ületatakse ühes või enamas vaatluspunktis, kuid III lisa kohane asjakohane analüüs kinnitab, et: i) III lisa punktis 3 osutatud hindamise alusel ei peeta põhjavee kvaliteedistandardeid või läviväärtusi ületavat saasteainete kontsentratsioone selliseks, mis kujutaks märkimisväärset keskkonnaohtu, võttes vajadusel arvesse reostatud põhjaveekogu ulatuse; ii) direktiivi [2000/60] V lisa tabelis 2.3.2. sätestatud põhjavee hea keemilise seisundi muud tingimused on täidetud kooskõlas käesoleva direktiivi III lisa punktiga 4; iii) põhjaveekogumitele, mis on kindlaks tehtud vastavalt direktiivi [2000/60] artikli 7 lõikele 1, on selle direktiivi artikli 7 lõike 3 nõuded täidetud, vastavalt selle direktiivi III lisa lõikele 4; iv) põhjaveekogu või põhjaveekogude rühma mis tahes veekogu võime rahuldada inimeste/inimkasutuse vajadusi ei ole reostuse tagajärjel märkimisväärselt halvenenud. 3. Põhjavee seirekohtade valikul peab täitma direktiivi [2000/60] V lisa punkti 2.4 nõudeid, mis on koostatud selliselt, et oleks võimalik teha põhjavee keemilise seisundi ühtne ja terviklik ülevaade ning esitada esindavad seireandmed. 4. Liikmesriigid avaldavad vesikonna majandamiskavade raames kokkuvõtte põhjavee keemilise seisundi hindamisest kooskõlas direktiivi [2000/60] artikliga 13. Nimetatud kokkuvõte, mis on koostatud rahvusvahelise valglapiirkonna või liikmesriigi territooriumile jääva valglapiirkonna osa tasandil, sisaldab ka selgitust selle kohta, kuidas lõpphinnangus on põhjavee kvaliteedistandardite või läviväärtuste ületamine erinevates vaatluspunktides arvesse võetud. 5. Kui põhjaveekogu liigitatakse vastavalt lõike 2 punktile c heas seisundis olevaks, võtavad liikmesriigid kooskõlas direktiivi [2000/60] artikliga 11 meetmed, mida on vaja, et kaitsta veeökosüsteeme, maismaaökosüsteeme ning inimeste poolt põhjavee kasutamist, mille puhul sõltutakse sellest põhjaveekogu osast, mida esindavad vaatluspunkt või vaatluspunktid, milles põhjavee kvaliteedistandardi väärtus või läviväärtus on ületatud.“
61

Tehes kindlaks, kas niisugused jäätmesegud võivad kuuluda määruse nr 1013/2006 IIIA lisa kohaldamisalasse, tuleb silmas pidada, et selle lisa punktis 1 on märgitud, et olenemata sellest, kas jäätmesegud on IIIA lisa jäätmesegude nimekirjas nimetatud, ei või nende suhtes kohaldada artiklis 18 sätestatud üldnõudeid teabele, kui nad on teiste ainetega saastunud nii, et nende jäätmetega seotud oht suureneb piisavalt, et nende suhtes võiks kohaldada eelneva kirjaliku etteteatamise ja nõusoleku menetlust, kui võtta arvesse direktiivi 91/689 III lisas loetletud ohtlikud omadused, või jäätmete taaskasutamine keskkonnaohutul viisil ei ole võimalik.
48

Neil asjaoludel tuleb asuda seisukohale, et juhul, kui maksukohustuslane väidab, et tema puhul esineb maksukontrolli menetluse raames käibemaksu enammakse osa, mis ei ole vaidluse all, on maksuhaldur kohustatud tagastama või üle kandma üksnes selle osa enammaksest, mille ta on võimeline selle menetluse käigus tekkinud kahtlusi arvestades ja juhtumi asjasse puutuvate asjaolude põhjal selgelt, täpselt ja ühemõtteliselt kindlaks tegema kogu algses käibedeklaratsioonis kajastatava maksustamisperioodi lõikes, olenemata sellest, milline on nimetatud menetluse tulemus. Niisugune tagastamise või ülekandmise kohustus peab seega asjaolu tõttu, et see seondub konkreetse maksustamisperioodiga, esinema nii tasumisele kuuluva maksu ja mahaarvatava maksu summade puhul, mis vastavad tehingutele, mida maksukontrolli käigus ei uurita ja mida maksuhaldur ei ole vaidlustanud, kui ka enammakse selle osa puhul, mis jääb alles olenemata maksukontrolli menetluse tulemusest ja mille puhul võib ainsana asuda seisukohale, et selle üle vaidlust ei ole. Sellega seoses tuleb märkida, et enammakstud käibemaksu see osa, mille üle vaidlust ei ole, võib olenevalt olukorrast olla väiksem osast, mille tagastamist maksukohustuslane taotleb ja mis on seotud nimetatud summadega, mille puhul on maksuhaldur tunnistanud, et nende osas vaidlust ei ole.
60

Sellest järeldub, et direktiivi 2012/13 artikliga 6 ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt hakkab kahenädalane tähtaeg vastuväite esitamiseks sellisele käskotsusele, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kulgema alates otsuse kättetoimetamisest selle isiku – kelle suhtes see otsus on tehtud – volitatud esindajale, tingimusel et asjaomasel isikul on alates käskotsusest teadasaamisest tegelikult kahenädalane tähtaeg sellele otsusele vastuväite esitamiseks, vajaduse korral pärast vastuväite esitamise tähtaja ennistamise menetlust või selle raames, ilma et ta peaks tõendama, et ta tegi vajalikud toimingud oma volitatud esindajalt võimalikult kiiresti selle kohta info saamiseks, kas kõnealune käskotsus on tehtud, ning tingimusel et otsuse toime on selle tähtaja jooksul peatatud.
17

Siiski ei võimalda see kohtupraktika täie kindlusega välja selgitada, kas seda õigust kohaldatakse ka lepitusmenetluses, nagu on kõne all põhikohtuasjas. Selles küsimuses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et lepitusmenetlusel on Belgia õiguses nii tunnuseid, mis iseloomustavad vaidluse lahendamist kompromissiga, kui ka tunnuseid, mis iseloomustavad kohtumenetlust. Esiteks on samamoodi nagu vaidluse lahendamise puhul kompromissiga lepitusmenetluse eesmärk saavutada poolte vahel lepituskokkulepe. Teiseks on lepitusmenetlus analoogne kohtumenetlusega, kuna tavaliselt järgneb see omavahel kokku leppimisele, seda reguleerib kohtumenetluse seadustik ja selle tulemusena võidakse sõlmida heakskiidetud lepitaja juhtimisel lepituskokkulepe, mille võib kinnitada pädev kohus kinnitamismäärusega, millel on kohtuotsuse jõud.
36

Järelikult tuleb nentida, nagu leidsid ka Poola ja Ühendkuningriigi valitsus ning Euroopa Komisjon, et viidatud artiklist 22 ei tulene, et asjaomaste teenuste osutaja peaks uurima kolmandas riigis asuva äriühingu ja tema liikmesriigis asuva tütarettevõtja lepingulisi suhteid, selleks et kindlaks teha, kas esimesena nimetatul on selles liikmesriigis püsiv tegevuskoht. Nimelt, eelkõige peetakse selle artikli lõike 1 teises lõigus silmas teenuste osutaja ja teenuseid saanud maksukohustuslase lepingut teenuste osutamiseks ning mitte teenuseid saanud maksukohustuslase ja üksuse, keda võiks pidada tema püsivaks tegevuskohaks, lepingulisi suhteid.
56

Tuleb tõdeda, et Euroopa Kohus on juba otsustanud, et riikide kohtulik puutumatus on tunnustatud rahvusvahelises õiguses ja see tugineb põhimõttel par in parem non habet imperium – ühte riiki ei saa allutada teise riigi kohtuvõimule. Siiski ei ole see immuniteet tänase rahvusvahelise tava kohaselt absoluutne, kuid see on üldiselt tunnustatud, kui vaidlus puudutab suveräänsuse teostamist iure imperii. See võib olla seevastu välistatud juhul, kui hagi esitatakse toimingute suhtes, millega ei teostata avalikku võimu (vt selle kohta 19. juuli 2012. aasta kohtuotsus Mahamdia, C‑154/11, EU:C:2012:491, punktid 54 ja 55).
96

Käesoleval juhul ilmneb eelotsusetaotlusest, et põhikohtuasja hageja esitas lennukisse mineku hetkel lisaks oma broneeringule, passile ja kehtivale Küprose ajutisele elamisloale ka oma viisataotlusele antud kirjaliku vastuse, mille andis välja Rumeenia välisministeerium, kinnitades, et Rumeenia territooriumile sisenemiseks ei ole tal niisugust viisat vaja, ning sellele vastusele oli ta tuginenud heas usus. Euroopa Kohtu käsutuses olevast toimikust nähtub veel, et lennureisist mahajätmine toimus, ilma et lennuettevõtjal oleks olnud sisenemiskeelu otsust Schengeni piirieeskirjade artikli 13 tähenduses või kinnitust, et Bukarestis asuvate Blue Airi maapealse teeninduse töötajate esitatud teave, kus oli märgitud, et lennukisse mineku korral ei lubata põhikohtuasja hagejal Rumeenia territooriumile siseneda, oli pärit ametiasutuselt, mis on pädev niisugust otsust tegema või andma selle kohta usaldusväärset teavet. Lennureisist mahajätmine näib oleva toimunud ka ilma, et kõiki tõendeid oleks kontrollitud võrreldes teabega, mis sisaldub asjakohastes andmebaasides ja mille alusel võis kinnitada, et otsuse nr 565/2014 kohaselt ei saanud Rumeenia ametiasutused niisugustel asjaoludel, nagu nähtub Euroopa Kohtu käsutuses olevast toimikust, keelduda põhikohtuasja hagejat lubamast oma territooriumile siseneda üksnes sel põhjusel, et tal ei olnud selle riigi viisat.
38

Viimati mainitud olukorra kohta on Euroopa Kohus nimelt otsustanud, et vajadus tagada maksu tõhus sissenõudmine on õiguspärane eesmärk, mis võib õigustada põhivabaduste piiramist. Nii on liikmesriigil lubatud võtta meetmeid, mis võimaldavad tasumisele kuuluva maksu summat selgelt ja täpselt kontrollida, kuid seda siiski tingimusel, et need meetmed on taotletava eesmärgi saavutamiseks sobivad ega lähe kaugemale sellest, mis on selle eesmärgi saavutamiseks vajalik (vt selle kohta 15. mai 1997. aasta kohtuotsus Futura Participations ja Singer, C‑250/95, EU:C:1997:239, punkt 31, ja 22. novembri 2018. aasta kohtuotsus Sofina jt, C‑575/17, EU:C:2018:943, punkt 67). Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on viia läbi selleks vajalik kontroll.
52

Küsimus, kas konkreetne tehing on maksust vabastatud või mitte, kujutab sellega seoses endast olulist asjaolu, mida segamaksukohustuslane võtab arvesse selleks, et kindlaks teha, kuidas tuleb käibemaks maha arvata. Selles osas piisab, kui tõdeda, et müügitehingu maksust vabastamise kahtluse alla seadmine võib kaasa tuua selle, et teatavaid kaupu või teenuseid, mis on väidetavalt ette nähtud segakasutamiseks, kasutatakse tegelikult üksnes tehinguteks, mis annavad õiguse käibemaksu maha arvata. Käibemaksudirektiivi artikli 173 sõnastusest nähtub aga selgelt, et seda kohaldatakse üksnes segakasutamiseks mõeldud kaupadele ja teenustele. Kui kaubad ja teenused on ette nähtud kasutamiseks eranditult maksustatavate tehingute sooritamiseks, siis võib maksukohustuslane maha arvata kogu maksu, mis on tasutud nende soetamiselt või tarnelt (vt selle kohta 18. oktoobri 2018. aasta kohtuotsus Volkswagen Financial Services (UK), C‑153/17, EU:C:2018:845, punkt 47).
78

Mis puudutab argumenti, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis vaidlustatud kohtumääruse punktis 34, et asjaolu, et võimaliku kahju hüvitamise hagi raames peab Igpour kordama argumente, mis ta on juba oma tühistamishagi raames esitanud, ei kujuta endast põhjendamatut koormat, mis võiks tõendada tema põhjendatud huvi käesolevas asjas, siis tuleb märkida, et sellise argumendiga nõustumine tooks kaasa selle, et Üldkohus on kohustatud kahju hüvitamise hagi läbi vaatama, kuigi see on puhtalt hüpoteetiline. Nagu nähtub käesoleva kohtuotsuse punktidest 74–76, leidis Üldkohus käesoleval juhul aga õigesti, et selline viide ei ole piisav, et tõendada põhjendatud huvi säilimist, kui puuduvad konkreetsed tõendid, mille apellant esimeses kohtuastmes selle kohta esitas.
Kindlamääraliste korrektsioonide kohaldamise juhised kehtestati komisjoni 23. detsembri 1997. aasta dokumendis nr VI/5330/97 „Juhised EAGGF tagatisrahastu raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse raames finantskorrektsioonide tegemiseks“ (edaspidi „dokument VI/5330/97“). Kui uurimise käigus saadud teave ei võimalda hinnata ühendusele tekitatud kahju ekstrapolatsiooni statistiliste meetodite ega muudele kontrollitavatele andmetele viitamise abil, võib kohaldada kindlamääralist korrektsiooni. Kohaldatav korrektsioonimäär sõltub kontrolli läbiviimisel kindlaks tehtud rikkumiste olulisusest. Selles dokumendis oli täpsustatud:

„Kui üks või mitu põhikontrolli on jäänud teostamata või on nii halvasti või harva läbi viidud, et need ei ole tõhusad tuvastamaks taotluse kõlblikkust või ennetamaks eeskirjade eiramisi, kohaldatakse korrektsiooni ulatusega kuni 10%, kuna on mõistlikult võimalik arvata, et [Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondil (EAGGF)] on suur oht saada olulist kahju.

[…]

Vaatamata sellele kohaldatakse juhul, kui kontrollisüsteem on täielikult rakendamata või see on oluliste puudustega ja eksisteerivad tõendid sagedaste rikkumiste ja hooletuse kohta võitluses eeskirjade eiramise ja pettuse vastu, korrektsiooni ulatusega kuni 25% niivõrd, kuivõrd on mõistlik hinnata, et vabadus esitada karistamatult vastuvõetamatuid taotlusi tekitab EAGGFile äärmiselt suuri kahjusid.“

[…]

[Kindlamääralisi korrektsioone] kohaldatakse kulutuste jäägile, pärast kõrvale jäetud summade mahaarvamist seoses individuaalsete juhtudega või määruse 296/96 alusel […]“.
10

22. detsembri 2003. aasta seaduse nr 571 maksuseadustiku kohta (Legea nr. 571 privind Codul fiscal; Monitorul Oficial al României, I osa, nr 927, 23.12.2003), mida on muudetud ja täiendatud 17. juuli 2006. aasta seadusega nr 343 (Legea nr. 343) (Monitorul Oficial al României, I osa, nr 662, 1.8.2006), millega võeti Rumeenia õigusesse üle muu hulgas käibemaksudirektiiv, artiklis 159 on sätestatud: „(1) Arvele või muule seda asendavale dokumendile märgitud andmete parandamine toimub järgmiselt: (a) kui dokumenti abisaajale ei edastata, tühistatakse see ning koostatakse uus dokument; (b) kui dokument on arve saajale välja saadetud, siis kas koostatakse uus dokument, mis peab sisaldama esiteks andmeid algdokumendi kohta, parandatud dokumendi numbrit ja kuupäeva ning miinusmärgiga summasid ning teiseks parandatud andmeid ja summasid, või koostatakse uus dokument, mis sisaldab parandatud andmeid ja õigeid summasid ning mis väljastatakse koos dokumendiga, milles on näidatud miinusmärgiga summad ning parandatud dokumendi number ja kuupäev. […] (3) Maksukohustuslased, kelle suhtes on läbi viidud maksukontroll ja kelle puhul on tuvastatud ja tõendamist leidnud vead seoses tasutava maksu õige kindlaksmääramisega ning kes on kohustatud sellised summad tasuma pädeva maksuhalduri haldusakti alusel, võivad arve saajale väljastada lõike 1 punkti b tähenduses parandusarveid. Väljastatud arvetele peab olema märgitud, et need on väljastatud pärast kontrolli teostamist, ja need peavad olema kantud maksudeklaratsioonis eraldi reale. Arve saajal on õigus sellistele arvetele märgitud maks artiklites 145–147b sätestatud piirides ja tingimustel maha arvata.“
60

Euroopa Kohus on juba leidnud, et Euroopa ametnikke puudutavas ahistamist käsitlevas vaidluses on isikul, kes esitas personali direktoraadile ahistamiskaebuse, selleks et tal oleks võimalik tõhusalt esitada asjaomasele institutsioonile oma seisukohad enne, kui viimane teeb otsuse, õigus nõuda, et talle edastataks vähemalt kokkuvõte ahistamises süüdistatud isiku ja erinevate tunnistajate ütlustest, kes kuulati ära uurimismenetluse käigus, kusjuures selle kokkuvõtte edastamisel tuleb vajaduse korral järgida konfidentsiaalsuse põhimõtet. Euroopa Kohus märkis, et see kehtib osas, milles neid ütlusi kasutati aruandes, mis edastati asutusele, kes võttis vastu otsuse kaebuse rahuldamata jätmise kohta, ning mis sisaldas soovitusi, millele see asutus oma otsuses tugines (vt selle kohta 4. aprilli 2019. aasta kohtuotsus OZ vs. EIP, C‑558/17 P, EU:C:2019:289, punkt 57).
89

Eespool toodud kaalutlusi arvestades tuleb teisele küsimusele kohtuasjas C‑762/18 ja ainsale küsimusele kohtuasjas C‑37/19 vastata, et direktiivi 2003/88 artikli 7 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi kohtupraktika, mis ei anna töötajale, kelle töösuhe on katkenud seetõttu, et tema tööleping on õigusvastaselt üles öeldud ja kes on seejärel tööle ennistatud, vastavalt riigisisesele õigusele pärast tema töölepingu ülesütlemise kohtuotsusega tühistamist, õigust rahalisele hüvitisele töölepingu õigusvastase ülesütlemise ja tööle ennistamise vahelisel ajavahemikul kasutamata jäänud tasustatud põhipuhkuse eest.
49

On tõsi, et vaidlust ei ole selles, et SC tugines oma kolmanda nõude põhjendamisel suurel määral ümberkorraldamise tegevuskavade sätete erinevatele rikkumistele. Üldkohus ei saanud siiski teha kindlaks, et need sätted ei olnud SC puhul lepingulist laadi, ilma et ta oleks enne tõlgendanud töölepingu artiklit 1.2.
14

Prantsuse Vabariik leiab, et lepitusmenetluse käigus saavutatud kokkuleppe kuupäeva on võimalik ette näha. Sellega seoses märgib ta kõigepealt, et praktikas toimub ELTL artikli 314 lõikes 4 ette nähtud eelarveprojekti üle hääletamine alati oktoobrikuu teisel osaistungjärgul, nn oktoobri II osaistungjärgul. Seejärel väidab liikmesriik, et alates Lissaboni lepingu jõustumisest on süstemaatiliselt kasutatud lepitusmenetlust. Lõpuks lisab ta, et sellise menetluse kasutamise korral, mis on väga tõenäoline, sõlmitakse võimalik lepituskokkulepe suure tõenäosusega ELTL artikli 314 lõikes 5 ette nähtud lepitusperioodi viimastel päevadel. Neil asjaoludel leiab Prantsuse Vabariik, et parlament on kohustatud ette nägema täiskogu korralise osaistungjärgu novembrikuus neljandale või viiendale nädalale pärast „oktoobri II osaistungjärku“, kuna selline kavandamine suurendab tema hinnangul maksimaalselt tõenäosust, et sellel institutsioonil on võimalik eelarveprojekti ühise teksti kohta otsus teha Strasbourgis toimuva täiskogu korralise osaistungjärgu ajal ELTL artikli 314 lõikes 6 ette nähtud 14 päeva jooksul. Käesoleval juhul kavandas nimetatud institutsioon 2017. aasta novembrikuu täiskogu korralise osaistungjärgu siiski kolmandale nädalale pärast 2017. aasta „oktoobri II osaistungjärku“ ning see takistas tal teostada ELTL artikli 314 lõigete 6, 7 ja 9 alusel oma eelarvepädevust Strasbourgis.
17

Olles varasema Hispaania kaubamärgi kohta märkinud, et segiajamise tõenäosuse hindamisel on asjakohane Hispaania territoorium ning et asjaomane avalikkus koosneb selle liikmesriigi laiast avalikkusest, leidis apellatsioonikoda, et arvestades vastandatud kaupade identsust ja sarnasust, vastandatud tähiste keskmist visuaalset sarnasust ja keskmisest suuremat foneetilist sarnasust ning seda, et asjaomase avalikkuse tähelepanelikkuse aste on kõige enam keskmine ning varasema kaubamärgi olemusest tulenev eristusvõime on keskmine, on olemas segiajamise tõenäosus. Apellatsioonikoda märkis varasema kaubamärgi keskmise olemusliku eristusvõime tuvastamisel eelkõige, et asjaomaste kaupade suhtes puudub sellel kaubamärgil tähendus, rõhutades, et Hispaania tarbija saab sõnast „prima“ aru nii, et see tähendab „onu- või täditütart“ või „boonust“, mitte ei tähista millegi suurepärasust nagu Euroopa Liidu teiste keelte puhul.
108

Ungari väidab enda kaitseks esiteks, et läbipaistvuse seadus ei piira õigust ühinemisvabadusele. Nimelt piirdub see seadus sellega, et kehtestab Ungaris asuvate kodanikuühiskonna organisatsioonide tegevust käsitlevad sätted ja näeb nende rikkumise eest ette karistused. Lisaks on selles seaduses sätestatud registreerimis- ja avalikustamiskohustused sõnastatud neutraalselt ning on seotud objektiivsete andmetega, mis puudutavad asjaolu, et need organisatsioonid saavad teatava suurusega rahalist abi välismaalt. Viimaseks märgib Ungari, et need kohustused ega nendega seotud nimetus „välismaist abi saav organisatsioon“ ei ole stigmatiseerivad. Vastupidi, läbipaistvuse seaduse preambulist nähtub selgelt, et välismaisest allikast rahalise abi saamine ei ole iseenesest taunitav.
3

Direktiivi 2002/65 põhjendused 1, 3, 13 ja 16–18 on sõnastatud järgmiselt: „(1) Ühtse turu eesmärkide saavutamiseks on oluline võtta vastu turu järkjärguliseks ühendamiseks ettenähtud meetmed, mis peavad kaasa aitama kõrgetasemelise tarbijakaitse saavutamisele kooskõlas [EÜ] artiklitega 95 ja 153. […] (3) […] Valikuvabaduse tagamiseks, mis on üks tarbija olulisemaid õigusi, on vaja kõrgetasemelist tarbijakaitset, et suurendada tarbijate usaldust kaugmüügi vastu. […] (13) Käesoleva direktiiviga tuleks tagada tarbijakaitse kõrge tase, et kindlustada finantsteenuste vaba liikumine. Liikmesriikidel ei tohiks olla võimalik võtta valdkonnas, mida käesolev direktiiv ühtlustab, vastu muid kui käesoleva direktiiviga ettenähtud sätteid, kui käesolevas direktiivis ei ole konkreetselt sätestatud teisiti. […] (16) Üht lepingut, mis sisaldab järjestikuseid toiminguid või aja jooksul eraldi tehtavaid sama laadi toiminguid, võib eri liikmesriikides käsitleda õiguslikult erinevalt, kuid on oluline, et käesolevat direktiivi kohaldataks kõikides liikmesriikides ühtemoodi. Seetõttu on asjakohane käsitada käesolevat direktiivi nii, et seda kohaldatakse esimese toimingu suhtes järjestikuste toimingute sarjast või aja jooksul eraldi tehtavatest sama laadi toimingutest, kui neid saab käsitleda tervikuna, sõltumata sellest, kas toimingu või toimingute sarja suhtes kehtib üks leping või mitu järjestikust lepingut. (17) „Esialgseks teenuse osutamise lepinguks“ võib lugeda näiteks pangakonto avamise, krediitkaardi omandamise ja portfelli haldamise lepingu sõlmimise, „toiminguks“ võib lugeda näiteks raha hoiustamise pangakontole või sealt väljavõtmise, krediitkaardiga tasumise ja portfelli haldamise lepingu raames tehtud tehingud. Uute punktide lisamine esialgsesse teenuse osutamise lepingusse, näiteks võimalus kasutada elektroonilist maksevahendit koos olemasoleva pangakontoga, ei ole „toiming“, vaid lisaleping, mille suhtes kohaldatakse käesolevat direktiivi. Uute osakute märkimist samas ühisinvesteerimisfondis loetakse üheks „järjestikustest sama laadi toimingutest“. (18) Käesolev direktiiv hõlmab finantsteenuste osutaja pakutavat teenuste osutamise skeemi ja sellega seoses on direktiivi eesmärk jätta oma reguleerimisalast välja teenused, mida osutatakse üksnes juhuti ja väljaspool kaubandusstruktuuri, mis on ette nähtud lepingute sõlmimiseks sidevahendi abil.“
106

Euroopa Kohus on sellega seoses täpsustanud, et hageja, kes väidab, et tema kaitseõigusi on rikutud, ei ole kohustatud tõendama, et asjaomase liidu institutsiooni otsuse sisu oleks olnud teistsugune, vaid üksnes seda, et selline võimalus ei ole täielikult välistatud (1. oktoobri 2009. aasta kohtuotsus Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware vs. nõukogu, C‑141/08 P, EU:C:2009:598, punkt 94 ja seal viidatud kohtupraktika).