Liidetud kohtuasjad C‑400/13 ja C‑408/13

Sophia Marie Nicole Sanders

versus

David Verhaegen

ja

Barbara Huber

versus

Manfred Huber

(eelotsusetaotlused, mille on esitanud Amtsgericht Düsseldorf ja Amtsgericht Karlsruhe)

„Eelotsusetaotlus — Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala — Koostöö tsiviilasjades — Määrus nr 4/2009 — Artikkel 3 — Pädevus teha otsus ülalpidamiskohustust puudutava hagi suhtes isiku vastu, kelle elukoht on teises liikmesriigis — Riigisisene õigusnorm, milles on ette nähtud kohtualluvuste koondumine”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 18. detsember 2014

Õigusalane koostöö tsiviilasjades — Kohtualluvus, kohaldatav õigus, kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine ülalpidamiskohustuste küsimustes — Määrus nr 4/2009 — Kohtualluvus ülalpidamiskohustuse puhul — Õigustatud isiku alalise elukoha järgne kohus — Riigisisene õigusnorm, milles on ette nähtud kohtualluvuste koondumine piiriüleste ülalpidamiskohustuste asjades — Lubatavus — Tingimused — Tõrgeteta õigusemõistmise, ülalpidamist saama õigustatud isiku huvide kaitse ja elatisnõuete sissenõudmise hõlbustamise eesmärkide järgimine — Liikmesriigi kohtu hinnang

(Nõukogu määrus nr 4/2009, artikli 3 punkt b)

Määruse nr 4/2009 kohtualluvuse, kohaldatava õiguse, kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise ning koostöö kohta ülalpidamiskohustuste küsimustes artikli 3 punkti b tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisene õigusnorm, mis näeb ette kohtualluvuste koondumise piiriüleste ülalpidamiskohustuste asjades sellesse esimese astme kohtusse, mille tööpiirkonnas asub apellatsioonikohus, välja arvatud juhul, kui selline õigusnorm aitab saavutada tõrgeteta õigusemõistmise eesmärki ja kaitseb ülalpidamist saama õigustatud isikute huvisid, parandades elatisnõuete sissenõudmise tõhusust, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

Määruse nr 4/2009 artikli 3 punktis b nimetatud eesmärkide elluviimiseks ei pea liikmesriigid asutama pädevat kohut igas piirkonnas, samas on oluline, et ülalpidamiskohustuste valdkonnas vaidlusi lahendavate kohtute hulgas kuuluks pädevus sellele kohtule, mis tagab eriti tiheda seose selle paigaga, kus on ülalpidamist saama õigustatud isiku alaline elukoht. Riigisisene õigusnorm – määrates õigustatud isiku alalise elukoha järgseks kohtuks määruse nr 4/2009 artikli 3 punkti b tähenduses kohtu, mille tööpiirkond ei pruugi ühtida kohtuga, millele allub sama esemega riigisiseste vaidluste lahendamine – ei aita tingimata kaasa selle sättega järgitava läheduse eesmärgi täitmisele.

Lisaks võimaldab selline riigisisene norm samaaegselt nii piiriülestel juhtudel elatisnõudeid tõhusalt sisse nõuda kui ka kaitsta ülalpidamist saama õigustatud isikute huve ja edendada tõrgeteta õigusemõistmist. Kuigi selline kohtualluvuste koondumine ülalpidamiskohustusi puudutavates asjades aitab panna aluse ekspertteadmistele, mis võib omakorda parandada elatisnõuete sissenõudmise tõhusust, tagades seejuures nii tõrgeteta õigusemõistmise kui teenides kohtuvaidluse poolte huvisid, ei ole välistatud, et selline kohtualluvuste koondumine kitsendab piiriülestes olukordades elatisnõuete tõhusat sissenõudmist – seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus liikmesriigis kujunenud konkreetset olukorda arvesse võttes.

(vt punktid 35, 36, 39, 44–47 ja resolutsioon)