ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 254/10

Euroopa Komisjoni 29. mail 2015 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (seitsmes koda) 19. märtsi 2015. aasta otsuse peale kohtuasjas T-412/13: Chin Haur Indonesia, PT versus Euroopa Liidu Nõukogu

(Kohtuasi C-253/15 P)

(2015/C 254/14)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Euroopa Komisjon (esindajad: J.-F. Brakeland, M. França)

Teised menetlusosalised: Chin Haur Indonesia, PT, Euroopa Liidu Nõukogu, Maxcom Ltd

Apellandi nõuded

— tühistada Üldkohtu 19. märtsi 2015. aasta otsus kohtuasjas T-412/13: Chin Haur Indonesia, PT vs. Euroopa Liidu Nõukogu, mis toimetati komisjonile kätte 23. märtsil 2015, jätta esimeses astmes esitatud hagi rahuldamata ning mõista kohtukulud välja hagejalt; või teise võimalusena

— saata kohtuasi tagasi Üldkohtule uueks arutamiseks, otsustada mõlema kohtuastme menetlusega seotud kohtukulude kandmine edaspidi.

Väited ja peamised argumendid

Komisjoni apellatsioonkaebus käsitleb Üldkohtu 19. märtsi 2015. aasta otsust kohtuasjas T-412/13. Selles otsuses tühistas Üldkohus Chin Haur Indonesia, PT-d puudutavas osas nõukogu 29. mai 2013. aasta rakendusmääruse (EL) nr 501/2013, (1) millega laiendatakse Hiina Rahvavabariigist pärit jalgrataste impordi suhtes määrusega (EL) nr 990/2011 kehtestatud lõplikku dumpinguvastast tollimaksu Indoneesiast, Malaisiast, Sri Lankalt ja Tuneesiast lähetatud jalgrataste impordile olenemata sellest, kas päritolumaana on deklareeritud Indoneesia, Malaisia, Sri Lanka või Tuneesia või mitte, artikli 1 lõiked 1 ja 3.

Komisjon esitab oma apellatsioonkaebuse põhjendamiseks kolm väidet.

Esiteks väidab komisjon, et Üldkohus ei saanud õiguspäraselt järeldada, et nõukogu rikkus dumpinguvastase algmääruse (2) artikli 13 lõiget 1, sest see järeldus põhineb vaidlustatud määruse asjassepuutuva põhjenduse vääral tõlgendusel ning dumpinguvastase algmääruse artikli 13 lõike 1 vääral tõlgendusel. Teiseks väidab komisjon, et Üldkohus põhjendas oma järeldust ebapiisavalt ja vastuoluliselt, rikkudes Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artiklit 36. Kolmandaks on komisjon seisukohal, et Üldkohus rikkus komisjoni menetlusõigusi, mis tal on Euroopa Kohtu põhikirja artikli 40 alusel.

(1) ELT L 153, lk 1.

(2) Nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (ELT L 343, lk 51).
ET Euroopa Liidu Teataja C 254/7

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) 11. mail 2015 – Município de Vila Pouca de Aguiar versus Sá Machado & Filhos, S.A. ja Norcep Construções e Empreendimentos, L.da

(Kohtuasi C-214/15)

(2015/C 254/09)

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Supremo Tribunal Administrativo

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Município de Vila Pouca de Aguiar

Vastustajad: Sá Machado & Filhos ja S.A. ja Norcep, Construções e Empreendimentos, L.da jt

Eelotsuse küsimus

Kas liidu õiguse ja eeskätt direktiivi 2004/18/EÜ (1) artikliga 55 on kooskõlas see, kui ehitustööde riigihankelepingu sõlmimiseks algatatud menetluses lükatakse viivitamata tagasi pakkuja selline pakkumus, millele ei ole esitamise hetkel lisatud pakkumuse „ebanormaalselt madalat hinda” õigustavat dokumenti, kui hankedokumentides on määratletud tingimused, mille täidetuse korral on sellise hinnaga tegu [vt „hankedokumentide” punkt 09/C1]?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiv 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (ELT L 134, lk 114; ELT eriväljaanne 06/07, lk 132).
ET Euroopa Liidu Teataja C 279/25

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour administrative d’appel de Paris (Prantsusmaa) 29. juunil 2015 – Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited versus Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

(Kohtuasi C-319/15)

(2015/C 279/31)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour administrative d’appel de Paris

Põhikohtuasja pooled

Apellandid: Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited

Vastustaja: Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 25. oktoobri 2010. aasta määruse (EL) nr 961/2010 artikliga 17 (1) on eiratud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 17 ja Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni esimese lisaprotokolli artiklit 1, millega kaitstakse õigust omandile, koostoimes selle harta artikliga 47 ja selle konventsiooni artikli 6 lõikega 1, mis tagavad õiguse kohtuotsuse täitmisele mõistliku aja jooksul, eelkõige seepärast, et selles artiklis 17 ei ole nähtud ette külmutatud rahaliste vahendite vabastamise võimalust juhul, kui kolmas isik tugineb nõudele, mida tunnustati kohtuotsusega, millega isikult, kelle suhtes on võetud külmutamismeede, mõisteti välja hüvitis tema kasuks ja mis tehti enne seda loetellu kandmist algatatud menetluse tulemusena, ning nendel kahel isikul ei ole mingit – isegi mitte kaudset – seost, mis oleks seotud määruses osundatud tegevusega?

(1) Nõukogu määrus (EL) nr 961/2010, 25. oktoober 2010 , milles käsitletakse Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 423/2007 (ELT L 281, lk 1).
2.

Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav: milline õiguskaitsevahend tuleb võimaldada Swiss International Airlines AG olukorras olevale kaebajale, kes on tagastanud saastekvoodid lendude suhtes, mis toimusid 2012. aasta jooksul EMP riikide ja Šveitsi vahel, et ennistada kaebaja olukord selliseks, milles ta oleks olnud, välja arvatud EMP riikide ja Šveitsi vaheliste lendude suhtes kehtestatud moratooriumi osas. Eelkõige: a) Kas registrisse tuleb teha parandus nii, et selles kajastuks väiksem arv saastekvoote, mille niisugune kaebaja olnuks kohustatud tagastama, kui lennud Šveitsi või Šveitsist oleksid kuulunud selle moratooriumi kohaldamisalasse? b) Kui vastus on jaatav: millise meetme (kui üldse) peab siseriiklik pädev asutus ja/või siseriiklik kohus võtma tagamaks, et tagastatud täiendavad saastekvoodid antakse niisugusele kaebajale tagasi? c) Kas niisugusel kaebajal on õigus nõuda Euroopa Parlamendilt ja nõukogult ELTL artikli 340 alusel hüvitist kahju eest, mis talle on tekitatud seetõttu, et ta pidi vaidlusaluse otsuse tagajärjel tagastama täiendavaid saastekvoote? d) Kas kaebajale tuleb anda mingil muul kujul hüvitist ja kui, siis millist?
ET Euroopa Liidu Teataja C 279/21

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) 8. juunil 2015 – ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited, ITV Studios Limited versus TVCatchup Limited, Media Resources Limited, TVCatchup (UK) Limited

(Kohtuasi C-275/15)

(2015/C 279/26)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited, ITV Studios Limited

Kostjad: TVCatchup Limited, Media Resources Limited, TVCatchup (UK) Limited

Menetlusse astujad: The Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Virgin Media Limited

Eelotsuse küsimused

Seoses Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ (1) autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 9, iseäranis fraasi „Käesolev direktiiv ei mõjuta eelkõige […] ringhäälinguteenuste kaablile juurdepääsu […]” tõlgendamisega:

1. Kas osundatud fraas lubab jätkuvalt kohaldada siseriikliku õiguse sätet vastavalt siseriiklikus õiguses määratletud mõiste „kaabel” tähendussisule või piiritleb artikli 9 selle osa kohaldamisala mõiste „kaabel” liidu õiguses määratletud tähendus?

2. Kui artiklis 9 kasutatud mõiste „kaabel” määratleb liidu õigus, siis milline on selle mõiste tähendus? Eelkõige: a) Kas sellel on tehnoloogilises mõttes konkreetne tähendus, mis piirdub tavapäraste kaabellevivõrkudega, mida hoiavad käigus tavapärased kaabelleviteenuse osutajad? b) Või on sellel tehnoloogilises mõttes neutraalne tähendus, mis hõlmab funktsiooni poolest sarnaseid teenuseid, mida osutatakse interneti teel? c) Kas see hõlmab kummalgi juhul mikrolaineenergia ülekandmist paiksete maapealsete punktide vahel?

3. Kas osundatud fraas on kohaldatav 1) sätetele, mille kohaselt kaabellevivõrkudes tuleb teatavaid saateid edastada, või 2) sätetele, mis lubavad saateid kaabli teel edastada, a) kui edastamine on samaaegne ja piirdub piirkondadega, kus vastuvõtmiseks need saated tehti, ja/või b) kui edastatakse selliste kanalite saateid, mille suhtes kehtivad teatavad avalike teenuste osutamise kohustused?

4. Kui artiklis 9 kasutatud mõiste „kaabel” tähendussisu määratleb siseriiklik õigus, siis kas see siseriikliku õiguse säte allub liidu õiguses kehtestatud proportsionaalsuse põhimõttele ning autoriõiguste omajate, kaabellevivõrgu omanike ja üldiste huvide vahelise õiglase tasakaalu põhimõttele?

5. Kas artikli 9 kohaldamisala piirdub siseriikliku õiguse sätetega, mis olid jõus direktiivi suhtes kokkuleppimise kuupäeval, selle jõustumiskuupäeval või viimasel selle rakendamise kuupäeval või on see kohaldatav ka hilisematele siseriiklikele õigusnormidele, mis käsitlevad ringhäälinguteenuste jaoks kaabli kasutamise võimalusi?

(1) EÜT L 167, lk 10; ELT eriväljaanne 17/01, lk 230.
ET Euroopa Liidu Teataja C 279/17

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesgerichtshof (Saksamaa) 13. mail 2015 – Elisabeth Schmitt versus TÜV Rheinland LGA Products GmbH

(Kohtuasi C-219/15)

(2015/C 279/21)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja ja kassatsioonkaebuse esitaja: Elisabeth Schmitt

Kostja ja vastustaja kassatsioonimenetluses: TÜV Rheinland LGA Products GmbH

Eelotsuse küsimused

Kas direktiivi (1) eesmärk on tagada, et volitatud asutus, kes vastutab kvaliteedisüsteemi kontrollimise, toote kavandi läbivaatamise ning kvaliteedisüsteemi toimimise üle teostatava järelevalve eest, võtab III klassi kuuluvate meditsiiniseadmete puhul meetmeid kõigi potentsiaalsete patsientide kaitseks ja seetõttu on tal temal lasuvate kohustuste süülise rikkumise korral otsene ja piiramatu vastutus asjaomaste patsientide ees?

Kas direktiivi 93/42/EMÜ II lisa eespool viidatud punktidest tuleneb, et volitatud asutusel, kes vastutab kvaliteedisüsteemi kontrollimise, toote kavandi läbivaatamise ning kvaliteedisüsteemi toimimise üle teostatava järelevalve eest, lasub III klassi kuuluvate meditsiiniseadmete puhul üldine või vähemasti juhtumipõhine kohustus kontrollida toote vastavust kehtestatud nõuetele?

Kas direktiivi 93/42/EMÜ II lisa eespool viidatud punktidest tuleneb, et volitatud asutusel, kes vastutab kvaliteedisüsteemi kontrollimise, toote kavandi läbivaatamise ning kvaliteedisüsteemi toimimise üle teostatava järelevalve eest, lasub III klassi kuuluvate meditsiiniseadmete puhul üldine või vähemasti juhtumipõhine kohustus tutvuda tootja äridokumentidega ja/või teha kontrollkäike sellest ette teatamata?

(1) Nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiiv 93/42/EMÜ meditsiiniseadmete kohta (EÜT L 169, lk 1; ELT eriväljaanne 13/12, lk 82), mida on viimati muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. septembri 2007. aasta direktiiviga 2007/47/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 90/385/EMÜ aktiivseid siirdatavaid meditsiiniseadmeid käsitlevate liikmesriikide õigusnormide ühtlustamise kohta ja nõukogu direktiivi 93/42/EMÜ meditsiiniseadmete kohta ning direktiivi 98/8/EÜ, mis käsitleb biotsiidide turuleviimist (ELT L 247, lk 21).
1.

Kas määruse (EÜ) nr 261/2004 (1) artikli 5 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et erakorralised asjaolud, mis leiavad aset teatava lennuringi varasemal lennul, kujutavad endast erakorralisi asjaolusid ka vaidlusaluse lennu jaoks, kui tegutseval lennuettevõtjal on võimalik vältida asjaomase lennuringi hilisemate lendude hilinemist sellega, et ta jätab kõnealuse lennuringi mõne lennu tegemata?
8.

Kas direktiivi 93/13 artikli 6 lõikes 1 tunnustatud põhimõttega, et tarbija ei ole seotud ebaõiglaste tingimustega, ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta (2) artiklis 47 tunnustatud õigusega tõhusale õiguskaitsevahendile on kooskõlas, kui laiendatakse automaatselt piirangut sellise tagasitäitmiskohustuse mõjudele, mis tuleneb intressilanguse piirangu tühisusest, mis on selliseks tunnistatud menetluses, mille algatas tarbijaühing [kolme] krediidiasutuse vastu individuaalsete hagidega, et tunnistada intressilanguse piirangu tingimuse tühisust, kuna see on ebaõiglane tingimus, ja mis algatati tarbijast klientide algatusel, kes olid sõlminud hüpoteeklaenulepingu erinevate krediidiasutustega?
1)

Kas sotsiaalkindlustusmääruse nr 1408/71 (1) artikli 67 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus see, kui liikmesriik keeldub kokku liitmast töötamisperioode, mis on vajalik[ud], et saada õigus töötuskindlustushüvitisele, mille eesmärk on täiendada osalise tööajaga töötamise eest saadavat töötasu, kui sellele tööle ei ole eelnenud mingit kindlustus- ega töötamisperioodi selles liikmesriigis?
—

tuvastada, et kuna Luksemburgi Suurhertsogiriik on ette näinud sellise käibemaksuvabastuse sõltumatutele rühmadele, nagu on määratletud 12. veebruari 1979. aasta käibemaksuseaduse artikli 44 lõike 1 punktis y, Suurhertsogi 21. jaanuari 2004. aasta määruse, mis käsitleb käibemaksuvabastust sõltumatu rühma poolt oma liikmetele osutatud teenustele, artiklites 1–4, 29. jaanuari 2004. aasta haldusringkirjas nr 707, osas, milles see puudutab Suurhertsogi määruse artikleid 1–4, ja Comité d'Observation des Marchés (Cobma) (turu-uuringu komitee) töögrupi 18. detsembri 2008. aasta memos, mis on kooskõlastatud Luksemburgi Suurhertsogiriigi Administration de l'enregistrement et des domaines’ga (registreerimis- ja kinnisvaravalitsus), siis on ta rikkunud käibemaksudirektiivi ( 1 ), eelkõige selle direktiivi artikli 2 lõike 1 punkti c, artikli 132 lõike 1 punkti f, artikli 1 lõike 2 teist taanet, artikli 168 punkti a, artikli 178 punkti a, artikli 14 lõike 2 punkti c ja artiklit 28.
1.

Kas komisjoni 19. septembri 2008. aasta määruses (EÜ) nr 1031/2008 ( 1 ), millega muudetakse määruse nr 2658/87 I lisa, ja komisjoni 30. septembri 2009. aasta määruses (EÜ) nr 948/2009 ( 2 ), millega muudetakse määruse nr 2658/87 I lisa, sisalduvate tõlgendamise üldreeglite reegli 2 punkti b ja reegli 3 punkti b tuleb tõlgendada nii, et kui kauba (veeldatud naftagaas) põhiomadused määravad kõik gaasisegu koostisosad koostoimes ning ei ole võimalik määratleda selle segu teatavat koostisosa tegurina, mis määrab gaasi põhiomadused, siis tuleb eeldada, et tegur, mis määrab kauba põhiomadused reegli 3 punkti b tähenduses, on see koostisosa, mida segus on kõige rohkem?
—

Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta järeldas, et vaidlustatud otsustes ja Üldkohtus ei olnud küsimuse all ühe majandusüksuse olemasolu, ning tugines oma otsuses eeldusele, et komisjoni poolt ühe majandusüksuse olemasolu tagasilükkamine ei sisaldunud vaidlustatud otsuste tekstis; Üldkohus jättis hindamata, et see komisjonipoolne tagasilükkamine oli tehtud paralleelses vahepealses läbivaatamises, mis toimus dumpinguvastase algmääruse artikli 11 lõike 3 alusel, mis käsitles sama importi ja sama uurimisperioodi.
Kohtuasi C-234/15: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Curtea de Apel Constanţa (Rumeenia) 21. mail 2015 – SC Doris Spedition SRL versus Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Curtea de Apel Constanţa (Rumeenia) 21. mail 2015 – SC Doris Spedition SRL versus Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați

(Kohtuasi C-234/15)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel Constanţa

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: SC Doris Spedition SRL

Vastustaja: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Galați – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Constanța – Serviciul fiscal orășenesc Hârșova

Menetluses osaleb: Administrația Fondului pentru Mediu București

Eelotsuse küsimus

Kas ELTL artikliga 110 on vastuolus see, kui seaduse nr 9/2012 artikli 4 punkti a kohaselt kehtestatakse saastetasu maksmise kohustus, mida kohaldatakse liidu territooriumilt pärinevate kasutatud sõidukite registreerimisel pädevas asutuses seaduse tähenduses, omandiõiguse üleminekul esimesele Rumeenia omanikule ning tehnilise passi ja registreerimisnumbri väljastamisel, ning kui seda tasu kohaldatakse ka Rumeenias registreeritud sõidukite omandiõiguse üleminekul, välja arvatud juhul, kui samaväärne tasu on juba makstud?
Kohtuasi C-235/15: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Curtea de Apel Constanţa (Rumeenia) 21. mail 2015 – Maria Bosneaga versus Instituția Prefectului – Județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Curtea de Apel Constanţa (Rumeenia) 21. mail 2015 – Maria Bosneaga versus Instituția Prefectului – Județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

(Kohtuasi C-235/15)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel Constanţa

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Maria Bosneaga

Vastustaja: Instituția Prefectului – Județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

Eelotsuse küsimus

Kas ELTL artikliga 110 on vastuolus see, kui valitsuse dekreetseaduse nr 9/2013 artikli 4 punkti d kohaselt kehtestatakse saastetasu maksmise kohustus, mida kohaldatakse liidu territooriumilt pärinevate kasutatud sõidukite omandiõiguse ülemineku registreerimise hetkel, kui kohus on andnud korralduse maksta see tasu tagasi või registreerida sõiduk nõudmata spetsiaalset sõidukite maksu või sõidukite saastetasu või mootorsõidukite heitgaaside tekitatud õhusaaste tasu?
3.

Kas neid erinevaid eespool nimetatud ühenduse õigusnorme (või mõnda nendest) tuleb tõlgendada nii, et UEFA määruse (klubidele litsentside andmise ja ausa rahastamise kohta) artiklitega 65 ja 66 on neid õigusnorme (või mõnda nendest) rikutud, sest UEFA reegel on vaatamata sellele, et piirangud/takistused, mida see tekitab, olemuslikult seotud UEFA klubidevaheliste võistluste sportliku terviklikkuse kaitsega, ebaproportsionaalne ja/või diskrimineeriv, kuna see soodustab teatavate võlausaldajate nõuete rahuldamist ja samas ei soodusta kaitseta võlausaldajate, eelkõige mängijate agentide nõuete rahuldamist?
ET Euroopa Liidu Teataja C 294/38

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Korkein oikeus (Soome) 25. juunil 2015 – TrustBuddy AB versus Lauri Pihlajaniemi

(Kohtuasi C-311/15)

(2015/C 294/48)

Kohtumenetluse keel: soome

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Korkein oikeus

Põhikohtuasja pooled

Hageja: TrustBuddy AB

Kostja: Lauri Pihlajaniemi

Eelotsuse küsimus

Kas direktiivi 2008/48/EÜ (1), mis käsitleb tarbijakrediidilepinguid ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 87/102/EMÜ, artikli 3 punkti b tuleb tõlgendada nii, et krediidiandjaks peetakse ka sellist ettevõtjat, kes turustab internetis tarbijakrediiti nn inimestevaheliste otselaenudena ning kes suhetes tarbijatega kasutab üldiselt laenuandjal olevat õigust otsustada krediiditingimuste, krediidi andmise ja sissenõudmise üle, kuigi vahendid krediidi andmiseks saadakse nimetuks jäävatelt üksikisikutelt ning need on eraldiseisvad ettevõtja enda vahenditest?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta direktiiv 2008/48/EÜ, mis käsitleb tarbijakrediidilepinguid ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 87/102/EMÜ (ELT L 133, lk 66).
ET Euroopa Liidu Teataja C 294/34

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal administratif (Luksemburg) 19. juunil 2015 – Charles Kohll, Sylvie Kohll-Schlesser versus Directeur de l’administration des contributions directes

(Kohtuasi C-300/15)

(2015/C 294/43)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal administratif

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: Charles Kohll, Sylvie Kohll-Schlesser

Vastustaja: Directeur de l’administration des contributions directes

Eelotsuse küsimus

Kas töötajate vaba liikumise põhimõttega, mis on sätestatud eelkõige ELTL artiklis 45, on vastuolus 4. detsembri 1967. aasta muudetud tulumaksuseaduse (loi modifiée du 4 décembre 1967 concernant l’impôt sur le revenu) artikli 139ter lõige 1, sest selle järgi kohaldatakse selles ette nähtud maksu ümberarvutust ainult isikute suhtes, kellel on tulumaksu kinnipidamise tõend?
3.

Kui vastus küsimusele 2 on eitav, siis kas liikmesriik võib otsustada, et selle direktiivi II peatüki kohaldamisalast välja jäävate kohustuslike lisateenuste osutamine ei ole põhjendamatult koormav, juhul kui ettevõtja kui tervik on saanud kasumit kõigi nende teenuste osutamisest, mille puhul ettevõtjal on universaalteenuse kohustus, sh nende teenuste osutamisest, mida ettevõtja oleks osutanud ka ilma universaalteenuse kohustuseta?
ET Euroopa Liidu Teataja C 294/17

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Naczelny Sąd Administracyjny (Poola) 19. mail 2015 – Minister Finansów versus Jan Mateusiak

(Kohtuasi C-229/15)

(2015/C 294/23)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Naczelny Sąd Administracyjny

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: Minister Finansów

Vastustaja kassatsioonimenetluses: Jan Mateusiak

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (1), mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 18 punkti c tuleb tõlgendada nii, et maksukohustuslase materiaalne põhivara ei kuulu pärast direktiivi artiklis 187 sätestatud korrigeerimisperioodi lõppemist juhul, kui maksukohustuslane on selle põhivara soetamisel tasutud käibemaksu sisendkäibemaksuna maha arvanud, maksustamisele ega likvideerimisvara hulka kandmisele, kui selle põhivara soetamisel tasutud sisendkäibemaksu mahaarvamise korrigeerimiseks seadusega ettenähtud periood, mis sõltub selle vara arvestuslikust kasulikust elueast maksukohustuslase ettevõttes, on lõppenud, või nii, et maksukohustuslase majandustegevuse lõpetamise korral kuulub materiaalne põhivara maksustamisele korrigeerimisperioodist olenemata?

(1) ELT L 347, lk 1.