29.

Põhikohtuasja pooled ja menetlusse astujad teevad ettepaneku vastata eelotsuse küsimustele järgmiselt: – Kaebaja on seisukohal, et direktiivi 2008/118 artikli 12 lõiget 1 ei saa tõlgendada nii, et diplomaatilistes või konsulaarsuhetes kasutamiseks mõeldud aktsiisikaup on sellest maksust vabastatud tingimusel, et selle kauba eest tasumine on ette nähtud mittesularahaliste maksevahenditega, et tasumine on tegelikult toimunud ja et makse on tarnijale teinud selle kauba tegelikud saajad. Selle direktiivi artikli 12 lõiget 2 ei saa tõlgendada nii, et see lubab liikmesriikidel kehtestada toodete aktsiisist vabastamisele täiendavaid kasutuid ja bürokraatlikke piiranguid, mis seisnevad nende kaupade eest tasumise maksevahenditele seatavas piirangus. – Läti valitsus omalt poolt teeb Euroopa Kohtule ettepaneku vastata, et direktiivi 2008/118 artikli 12 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et diplomaatilistes või konsulaarsuhetes kasutamiseks mõeldud aktsiisikaup on sellest maksust vabastatud tingimusel, et selle kauba eest tasumine on ette nähtud mittesularahaliste maksevahenditega, et tasumine on tegelikult toimunud ja et makse on tarnijale teinud selle kauba tegelikud saajad, ning et selle direktiivi artikli 12 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigid võivad kehtestada tingimusi ja piiranguid, mis diplomaatiliste või konsulaarsuhete raames seavad aktsiisikauba aktsiisist vabastamise tingimuseks, et kauba ostja on kauba eest tegelikult tasunud mittesularahaliste maksevahenditega. – Hispaania valitsuse hinnangul võivad liikmesriigid suures osas kehtestada tingimusi ja piiranguid direktiivi 2008/118 artikli 12 lõikes 1 sätestatud maksuvabastuste rakendamisele, järgides eelkõige õiguskindluse ja proportsionaalsuse põhimõtteid. Maksukohustuslase kohustus maksuvabastuse saamiseks tõendada, et kauba või teenuste eest on tegelikult makstud ja seda mittesularahaliste vahenditega, näib olevat mõistlik, et hoida ära maksuvabastuse kuritarvitamist, kuivõrd see võimaldab kinnitada kauba tegelikku tarnimist diplomaatilistele või konsulaaresindustele. See nõue hoiaks ära kõikvõimalikud kuritarvitused või pettused. Hispaania valitsus teeb seega ettepanku vastata eelotsuse küsimustele nii, et selle direktiivi artikkel 12 võimaldab liikmesriikidel diplomaatilistes või konsulaarsuhetes kasutatava kauba aktsiisivabastuse rakendamisele tingimusi ja piiranguid kehtestades seada selle maksuvabastuse tingimuseks, et asjaomase kauba ostja on tegelikult tasunud mittesularahaliste maksevahenditega. – Komisjon leiab, et vastus esimesele eelotsuse küsimusele tuleneb direktiivi 2008/118 artikli 12 lõike 1 punktist a, mis ei viita kuidagi selles küsimuses osutatud tingimustele. Nii on ainus selles sättes esitatud tingimus see, et kaup oleks tõepoolest ette nähtud viidatud kasutuseks, nimelt kasutamiseks seoses diplomaatiliste või konsulaarsuhetega. Kuna komisjoni sõnul on kauba saajat võimalik tõendada muul viisil kui omandajalt otsesele tarnijale tehtud mittesularahalise makse tõendamise kaudu, siis teeb ta ettepaneku vastata esimesele eelotsuse küsimusele, et selle direktiivi artikli 12 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et selle kohaselt ei ole selles sätestatud maksuvabastuse saamiseks nõutav, et asjaomaste toodete eest makstaks mittesularahaliste maksevahenditega, et tasumine oleks tegelikult toimunud ja et makse oleks tarnijale teinud selle kauba tegelikud saajad. – Komisjoni arvates tuleks teisele eelotsuse küsimusele vastata, et direktiivi 2008/118 artikli 12 lõikega 2 on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt tuleb sellistel asjaoludel nagu käesolevas kohtuasjas aktsiisivabastuse andmisest keelduda seetõttu, et omandaja ei ole aktsiisikauba hinda tegelikult tasunud mittesularahaliste maksevahenditega, ilma et muude tõenditega oleks võimalik tõendada, et selle direktiivi artikli 12 lõikes 1 sätestatud maksuvabastuse tingimused on täidetud.