Keywords

Summary



Keywords

1. Riigiabi – Mõiste – Meetmed, millega hüvitatakse ettevõtjale avaliku teenuse pakkumisega tekkivad kulutused – Välistamine – Tingimused, mis on loetletud 24. juuli 2003. aasta otsuses kohtuasjas C‑280/00

(EÜ artikli 87 lõige 1)

2. Apellatsioonkaebus – Väited – Asjaolude ja tõendite hindamise kontroll Euroopa Kohtus – Välistamine, v.a tõendite moonutamise korral

(EÜ artikkel 225; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik)

3. Apellatsioonkaebus – Väited – Kohtuotsuse sellist põhjendust puudutav väide, mis ei ole vajalik resolutsiooni põhjendamiseks – Ainetu väide

(EÜ artikkel 225; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 58)

4. Tühistamishagi – Komisjoni otsus riigiabi kohta – Kohtulik kontroll – Piirid

(EÜ artikkel 230)

5. Riigiabi – Mõiste – Meetmed, millega hüvitatakse ettevõtjale avaliku teenuse pakkumisega tekkivad kulutused – Välistamine – Tingimused, mis on loetletud 24. juuli 2003. aasta otsuses kohtuasjas C‑280/00

(EÜ artikli 87 lõige 1 ja EÜ artikkel 230)

Summary

1. Kui muud EÜ artiklis 87 loetletud tingimused on täidetud, siis loetakse riigiabiks selline sekkumine, mis võib oma olemusest sõltumata otseselt või kaudselt soodustada ettevõtjaid või mida tuleb pidada majanduslikuks eeliseks, mida kasusaajast ettevõtja tavalistes turutingimustes ei saaks. Neil asjaoludel arvestades ettevõtjaid, kellel on üldist majandushuvi esindava teenuse osutamise kohustus, juhul kui meedet või riigi sekkumist tuleb pidada hüvitiseks teenuste eest, mida osutavad hüvitist saavad ettevõtjad avalike teenuste osutamise kohustuse täitmiseks, nii et need ettevõtjad ei saa tegelikkuses finantssoodustust ja nimetatud sekkumise tulemusel ei saavuta need ettevõtjad soodsamat seisundit võrreldes oma konkurentidega, ei kuulu see sekkumine EÜ artikli 87 lõike 1 kohaldamisalasse.

Selleks et selline hüvitis väljuks konkreetsel juhul riigiabi liigituse alt, peab siiski olema täidetud rida 24. juuli 2003. aasta otsuses kohtuasjas C‑280/00: Altmark loetletud tingimusi. Eelkõige ei tohi hüvitis olla suurem, kui on vajalik kõigi või osa avaliku teenuse osutamise kohustuse täitmisega kaasnevate kulude katmiseks, võttes arvesse nii sellest saadavat tulu kui ka nende kohustuste täitmisest saadavat mõistlikku kasumit. Sellest tuleneb, et kui komisjon peab kontrollima üldist majandushuvi esindava teenuse rahastamise süsteemi kehtivust seoses EÜ artikliga 87, siis peab ta eelkõige kontrollima, kas see tingimus on täidetud. Komisjon peab uurima tõendeid, mis pooled talle haldusmenetluse käigus esitasid ja mis võivad osutuda asjakohaseks analüüsi raames, mis puudutab „eelise” olemasolu EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses. Komisjon võib kasutada teistsugust meetodit kui see, mis seisneb kohtuotsuses Altmark ette nähtud kriteeriumide kohaldamises, kui teda takistavad poolte poolt esitatud teabe suhtes uurimist läbi viimast objektiivsed põhjused.

Üldist majandushuvi esindava teenuse osutamisega tegelevale ettevõtjale riigieelarvest ülekannete tegemise korral ei saa komisjon eeldada, et nimetatud ülekanded kujutavad endast eelist EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses, eelkõige kuna ta jättis kontrollimata esiteks selle, kas ülekannete kogusumma ületas lisandunud vaidlustamata netokulude kogusummat, mis kasusaajale tekkis, ning teiseks selle, kas viimasel oli teisi üldist majandushuvi esindava teenuse osutamise tõttu lisandunud netokulusid, mille eest ta oli õigustatud saama hüvitist kõikide nende ülekannete arvel eespool viidatud kohtuotsuses Altmark ette nähtud tingimustel.

(vt punktid 38, 40–44, 46, 47, 54, 57)

2. EÜ artiklist 225 ja Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 esimesest lõigust tuleneb, et Euroopa Kohtul puudub pädevus tuvastada fakte ja põhimõtteliselt hinnata tõendeid, millele Üldkohus on nende faktide puhul tuginenud. Kui need tõendid on hangitud õiguspäraselt, kui on järgitud õiguse üldpõhimõtteid ja tõendamiskohustust ning tõendite hankimist puudutavaid menetlusnorme, on üksnes Üldkohus pädev hindama talle esitatud tõendite tõenduslikku väärtust. See hinnang, välja arvatud juhul, kui tegemist on nende tõendite moonutamisega, ei ole seega iseenesest õigusküsimus, mida Euroopa Kohus saaks kontrollida. Faktiliste asjaolude moonutamine peab toimikumaterjale arvestades olema ilmne, ilma et oleks vaja fakte ja tõendeid uuesti hinnata.

(vt punktid 63 ja 64)

3. Apellatsioonimenetluses ei saa Üldkohtu otsuse täiendavate põhjenduste kohta esitatud väited tuua kaasa kohtuotsuse tühistamist ja on seega ainetud.

(vt punkt 75)

4. EÜ artiklist 230 tuleneb, et tühistamishagi eesmärk on tagada nimetatud artiklis loetletud ühenduse institutsioonide õigusaktide seaduslikkuse kontrollimine; sellise hagi raames esitatud väidete analüüs ei asenda oma eesmärgi ega ka mõju poolest kõnesoleva juhtumi täieulatuslikku uurimist haldusmenetluses.

Üldist majandushuvi esindava teenuse osutamisega tegelevale ettevõtjale riigieelarvest ülekannete tegemise korral, kui Üldkohus analüüsis komisjoni poolt vaidlusaluses otsuses kasutatud meetodit selleks, et kindlaks teha, kas need ülekanded kujutavad endast eelist EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses, ei saa Üldkohtule ette heita, et ta ületas oma pädevust, rikkudes sellega EÜ artiklit 230, kui temapoolne uurimine piirdus kohtuliku kontrolli teostamisega vaidlusaluse otsuse seaduslikkuse üle ilma, et ta oleks asendanud komisjoni meetodit oma vastava meetodiga.

(vt punktid 84, 85, 87–89)

5. Ühenduste kohtute poolt komisjoni antud keeruliste majanduslike hinnangute üle teostatav kontroll piirdub sellega, et kohus kontrollib, kas on järgitud menetlusnorme ja põhjendamisreegleid, kas asjaolud on sisuliselt täpselt kindlaks tehtud, et tehtud ei ole ühtki ilmset hindamisviga ning et tegemist ei ole võimu kuritarvitamisega.

Sellised majanduslikult keerulised hinnangud tuleb teostada siis, kui komisjon kontrollib üldist majandushuvi esindava teenuse rahastamise süsteemi kehtivust seoses EÜ artikliga 87, mis tähendab eelkõige, et ta peab kontrollima, kas 24. juuli 2003. aasta otsuses kohtuasjas C‑280/00: Altmark loetletud tingimused on täidetud. Üldkohus ei pea analüüsima kõiki Euroopa Kohtu poolt kohtuotsuses Altmark esitatud kriteeriume, kui ta oli juba tuvastanud vaidlusaluse otsuse õigusvastasuse seoses ühega nendest tingimustest.

(vt punktid 97 ja 98)