Võttes määruse nr 1307/2013 täiendamiseks vastu määruse nr 639/2014 artikli 45 lõike 8, mis seab selleks, et ala saaks käsitada ökoloogilise kasutuseesmärgiga maa-alana, täiendavad kriteeriumid, välistades ökoloogilise kasutuseesmärgiga lühikese raieringiga madalmetsaga aladele istutatud võõramaised liigid, ei ületanud komisjon oma volituste piire, mis on talle antud määruse nr 1307/2013, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste eeskirjad, artikli 46 lõike 9 punktiga a. Komisjon kehtestas vastavalt sellele sättele täiendavad kriteeriumid, et määrata kindlaks, milliseid määruse nr 1307/2013 artikli 46 lõikes 2 osutatud maa-alaliike võib käsitada ökoloogilise kasutuseesmärgiga maa-aladena. Ei selle määruse artikli 46 lõike 9 punkt a ega muud selle määruse sätted ei näe ette, et nimetatud kriteerium võiks olla tuletatud sellest, milliseid puuliike võib istutada. Lisaks aitab määruse nr 639/2014 artikli 45 lõikes 8 ette nähtud piiritlus ökoloogilise kasutuseesmärgiga maa-alade loomisele tõhusalt ja järjepidevalt kaasa, kui arvestada nende maa-alade bioloogilise mitmekesisuse säilitamist.

Nagu tuleneb määruse nr 1307/2013, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste eeskirjad, põhjendusest 44, tuleb ökoloogilise kasutuseesmärgiga maa-alasid kujundada selleks, et kaitsta ja parandada maamajapidamistes bioloogilist mitmekesisust. Komisjon valis aga määruse nr 639/2014 artikli 45 lõikes 8, millega täiendati määrust nr 1307/2013, bioloogilise mitmekesisuse saavutamise kriteeriumi liikide põhjal, mida ta peab ökoloogiliselt kõige sobivamaks, see tähendab kõnealuse ala looduskeskkonna tasakaalu ja ökosüsteemi säilitamiseks kõige sobivamate liikide põhjal. Kui säilitada ala looduskeskkonna tasakaal liikide valikul, siis aitab see selle ala kasutamisel säilitada bioloogilist mitmekesisust ja takistab selle hävimist. Seega ei teinud komisjon ilmset hindamisviga, kui ta võttis ökoloogilise kasutuseesmärgiga maa-alade kindlaksmääramisel määruse nr 1307/2013 tähenduses arvesse ökoloogiliselt kõige sobivamad liigid. Nimetatud kriteeriumi arvessevõtmine ei ole nimetatud määruse ega selle mõttega vastuolus.

Komisjon ei teinud ilmset hindamisviga järeldades, et selliste puuliikide istutamine lühikese raieringiga madalmetsana, mis on selgelt võõramaised, ei võimaldanud tagada, et need raieringid säilitavad või parandavad nende maamajapidamiste bioloogilist mitmekesisust, kus need liigid on istutatud. Ökoloogilise kasutuseesmärgiga maa-aladega taotletav eesmärk on säilitada maamajapidamiste bioloogilist mitmekesisust. Nimetatud alade bioloogilise mitmekesisuse säilitamine eeldab nende looduskeskkonna säilitamist. See, et komisjon nägi ette raieringid, mis koosnevad omamaistest liikidest, aitab aga kaasa selle looduskeskkonna säilitamisele ja seega ka kõnealuse ala bioloogilise mitmekesisuse säilimisele. Liiki saab pidada omamaiseks siis, kui see kasvab selles piirkonnas loomulikult ning seda pole sisse toodud. Selliste liikide istutamine aga, mis on selgelt võõramaised, ei pruugi aidata kaasa maamajandusliku looduskeskkonna või ökosüsteemi säilitamisele.

Määruse nr 639/2014 artikli 45 lõikes 8 ette nähtud piiritluse eesmärk on kujundada ökoloogilise kasutuseesmärgiga alad bioloogilist mitmekesisust otseselt mõjutavate näitajate alusel, kuna see piiritlus kohustab kasutama ökoloogilise kasutuseesmärgiga lühikese raieringiga madalmetsa-alade kujundamisel üksnes omamaiseid liike. Komisjoni valikut ei saa pidada määruse nr 1307/2013 mõttega vastuolus olevaks, kuna see määrus näeb ette võimaluse võtta bioloogilist mitmekesisust otseselt mõjutavaid meetmeid. Komisjonil oli õigus valida oma kaalutlusõiguse teostamisel meede, mis bioloogilist mitmekesisust otseselt mõjutab. Lisaks ei olnud selle valiku tegemiseks vaja erilist selgitust võrreldes piiritlusega, millel on kaudne mõju, kuna ühelt poolt ei olnud nende kahe võimaluse vahel hierarhiat ja teiselt poolt on liikmesriikides omamaiseid puuliike, millest on võimalik lühikese raieringiga madalmetsa-alasid kujundada.

(vt punktid 29–31, 34 ja 35)