ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ÜLDKOHTU OTSUS (apellatsioonikoda)

23. jaanuar 2014

Euroopa Komisjon

versus

BO

„Apellatsioonkaebus — Avalik teenistuse — Lepingulised töötajad — Sotsiaalkindlustus — Transpordikulude hüvitamine — Transpordikulud, mis on seotud keeleliste põhjustega — Euroopa ühenduste ametnike ravikindlustuse ühiseeskirjade artikli 19 lõige 2 — Ravikulude hüvitamise üldiste rakendussätete II jao 12. peatüki punkt 2.5”

Ese:

Apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu (esimene koda) 15. jaanuari 2013. aasta otsuse peale kohtuasjas F‑27/11: BO vs. komisjon selle kohtuotsuse tühistamiseks.

Otsus:

Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata. Jätta Euroopa Komisjoni kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja BO kohtukulud käesolevas kohtuastmes.

Kokkuvõte

Ametnikud – Sotsiaalkindlustus – Ravikindlustus – Keelelistel põhjustel kantud transpordikulud – Hüvitamine – Välistamine – Nende transpordikulude hüvitamine, mis on seotud meditsiinilise abiga, mis nõuab selle keele kasutamist, mida osatakse – Lubatavus – Tingimused

(Ühiseeskirjad õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse kohta, artikkel 19)

Euroopa ühenduste ametnike ravikindlustuse ühiseeskirjade artiklist 19 ja ravikulude hüvitamise üldiste rakendussätete II jao 12. peatüki punktist 2.5 tuleneb, et liidu institutsioonide ühise kindlustusskeemi poolt ravikulude hüvitamine ei tekita sellest tulenevat õigust raviga kaasnevate transpordikulude hüvitamisele.

Seega, juhul kui transpordikulud näivad olevat tekkinud valiku tõttu, mis ühiseeskirjade artiklis 19 ette nähtud arsti vabalt valimise põhimõttega on tõesti kooskõlas ja mille puhul on tegemist ühises kindlustusskeemis kindlustatud isiku eelistusega kasutada arsti teenuseid või ravi keeles, mida ta oskab, samas kui asjaomane keel ei ole olemuslik osa ravist ja kui vajalik ravi on kättesaadav kindlustatud isiku teenistus- või elukohas, siis arsti valiku aluseks olnud pelgalt keelelised põhjused välistavad raviga kaasnevate transpordi- ja saatja kulude hüvitamise.

Seevastu ei ole see nii, kui transpordikulud ei tekkinud mitte seoses isiklikust mugavusest lähtuva valikuga, vaid need on hädavajalikud selleks, et võimaldada kindlustatud isikul saada ravi või hooldust, mis ei ole tema teenistus- või elukohas kättesaadav, arvestades seda, et keel, milles asjaomane ravi või hooldus saadakse, kujutab endast ravi või hoolduse põhitingimust. See on nii, kui kindlustatud isiku räägitava keele kasutamine on omane ravile endale ja sellega lahutamatult seotud, millega on just nimelt tegemist pediaatrilise psühhoteraapia puhul.

(vt punktid 37–41)
Esiteks välistab liidu õiguse ühetaolise tõlgendamise vajadus selle, et kahtluse korral käsitletakse õigusnormi teksti isoleeritult, ja nõuab, et seda tõlgendataks ja kohaldataks teiste ametlike keelte versioone arvestades. Teiseks nõuab vajadus tõlgendada liidu õigusnormi erinevaid keeleversioone ühetaoliselt, et juhul, kui teatava sätte keeleversioonides esineb erinevusi, lähtutaks asjaomase õigusnormi tõlgendamisel selle õigusakti üldisest ülesehitusest ja eesmärgist, millesse säte kuulub.

Kõik liidu õigusnormi keeleversioonid on võrdselt autentsed ja põhimõtteliselt tuleb igale keeleversioonile omistada ühesugune väärtus, mis ei tohi sõltuda muu hulgas sellest, kui suur on liikmesriikide rahvastik, kes seda keelt kasutab. Ühes keeleversioonis kasutatud liidu õigusnormi sõnastus ei saa olla selle sätte tõlgendamise ainus alus ja sellele keeleversioonile ei saa tõlgendamisel anda eelist muude keeleversioonide ees. Niisugune lähenemine oleks vastuolus liidu õiguse ühetaolise kohaldamise nõudega.

Määruse nr 207/2009 artiklit 60 tuleb tõlgendada ühetaoliselt nii, et kaebuse esitamise lõiv on nõutav kaebuse esitatuks lugemiseks, mistõttu selle tasumine on seotud kaebuse esitamisega ning makse tuleb teha nagu ka kaebus esitada kahe kuu jooksul alates selle otsuse teatavaks tegemisest, mille peale kaebus esitatakse. Neljakuuline tähtaeg, mis hakkab kulgema otsuse teatavakstegemisest, on kohaldatav üksnes selgituse esitamise suhtes kaebuse põhjenduste kohta, mitte kaebuse esitamise lõivu tasumise suhtes.

Ühetaoline tõlgendus, mis põhineb selle artikli versioonidel muudes liidu ametlikes keeltes ning selle üldisel ülesehitusel ja eesmärgil, on ainus õiguskindluse põhimõttega kooskõlas olev tõlgendus. Menetlustähtaegade, eelkõige kaebuse esitamise tähtaja järgimine on nimelt avalikes huvides ning sellest ühetaolisest tõlgendusest erinev tõlgendus võib kahjustada õiguskindlust.

(vt punktid 31 ja 34)
1.

Ühenduse kaubamärk — Kolmandate isikute märkused ja vastulause — Vastulause menetlemine — Varasema kaubamärgi kasutamise tõendamine — Kui kaubamärgi taotleja on selle küsimuse tõstatanud, on vaja see lahendada enne vastulause kohta otsuse tegemist (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 42 lõige 2) (vt punkt 21)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse disainilahendus – Kaitse tingimused – Mitmeosalise toote koostisosa kujutav disainilahendus – Uudne ja eristav on koostisosa siis, kui see on toote tavakasutuse käigus nähtav

(nõukogu määrus nr 6/2002, põhjendus 12 ja artikli 4 lõike 2 punkt a)

2. Ühenduse disainilahendus – Kaitse tingimused – Mitmeosalise toote koostisosa kujutav disainilahendus – Uudne ja eristav on koostisosa siis, kui see on toote tavakasutuse käigus nähtav – Tingimuste täidetust ei saa hinnata võrdluse alusel varasema disainilahendusega, mis ei ole mitmeosalise toote koostisosana nähtav

(nõukogu määrus nr 6/2002, artikli 4 lõike 2 punkt a)

Summary

1. Vastaval määruse nr 6/2002 ühenduse disainilahenduse kohta artikli 4 lõike 2 punktile a loetakse mitmeosalise toote koostisosa kujutav disainilahendus uudseks ja eristavaks üksnes siis, kui see koostisosa on pärast mitmeosalisse tootesse paigutamist selle tavakasutuse käigus nähtav.

Seoses sellega tuleb rõhutada, et nähtavus on ühenduse disainilahenduse kaitse põhitingimus. Määruse nr 6/2002 põhjenduses 12 on nimelt öeldud, et kaitset ei tohiks laiendada neile koostisosadele, mis ei ole toote tavapärase kasutuse käigus nähtavad, ega selliste osade tunnusjoontele, mis ei ole pärast osa monteerimist nähtavad.

(vt punktid 36 ja 40)

2. Kuna tulenevalt määruse nr 6/2002 ühenduse disainilahenduse kohta artikli 4 lõike 2 punktist a ei kaitsta mitmeosalise toote koostisosaks olevat disainilahendust, mis selle mitmeosalise toote tavakasutuse käigus nähtav ei ole, siis tuleb analoogia alusel teha järeldus, et ühenduse disainilahenduse uudsust ja eristatavust ei saa hinnata, võrreldes seda varasema disainilahendusega, mis mitmeosalise toote koostisosana ei ole selle toote tavakasutuse käigus nähtav. Nähtavuse nõue, mis tuleneb määruse nr 6/2002 põhjendusest 12, kohaldub seega varasema disainilahenduse puhul.

(vt punktid 51 ja 52)
On tõsi, et menetlustes, milles määratakse trahv konkurentsiõiguse rikkumise eest, tuleb järgida ne bis in idem põhimõtet. See põhimõte keelab konkurentsiasjades ettevõtjat uuesti karistada või kohtu alla anda konkurentsivastase tegevuse suhtes, mille eest on talle karistus juba määratud või milles ta on õigeks mõistetud varasema otsusega, mille peale ei saa enam edasi kaevata.

Kuid liikmesriikide konkurentiasutustel puudub õigus võtta vastu otsuseid, milles tuvastatakse, et ettevõtja ei ole vastutav ELTL artikli 101 või artikli 102 rikkumise eest, st õigus tuvastada, et neid artikleid on rikutud, sest nii määruse nr 1/2003 sõnastusest, ülesehitusest kui ka selle määrusega taotletavast eesmärgist nähtub, et selle tuvastamine, et ELTL artikli 101 või artikli 102 rikkumist ei ole toime pandud, on komisjoni pädevuses, isegi juhul, kui seda artiklit kohaldab liikmesriigi konkurentsiasutus tema poolt läbi viidavas menetluses. Niisugune „negatiivne” siseriikliku konkurentsiasutuse sisuline otsus võib kahjustada ELTL artiklite 101 ja 102 ühetaolist kohaldamist, mis on üks määruse nr 1/2003 eesmärke, mida rõhutab selle põhjendus 1, kuna see võiks takistada komisjonil hiljem tuvastada, et kõnealune tegevus kujutab endast nende viidatud liidu õigusnormide rikkumist. Seega kui liikmesriigi konkurentsiasutus nõustub määruse nr 1/2003 artikli 5 alusel teatud kohustustega või tuvastab, et sekkumine ei ole vajalik, ei saa järeldada, et ta on võtnud vastu otsuse, milles järeldatakse, et ELTL artikli 101 või artikli 102 rikkumist ei ole toime pandud. Seega ei saa ettevõtja tulemuslikult tugineda siseriikliku konkurentsiasutuse poolt tema suhtes vastu võetud otsusele, nõudes ne bis in idem põhimõtte kohaldamist.

(vt punktid 29–31)
Kohtuasi T‑53/13

(avaldamine väljavõtetena)

Vans, Inc.

versus

Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

„Ühenduse kaubamärk — Lainelist joont kujutava ühenduse kujutismärgi taotlus — Absoluutne keeldumispõhjus — Eristusvõime puudumine — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkt b — Kasutamise käigus omandatud eristusvõime puudumine — Määruse nr 207/2009 artikli 7 lõige 3 — Määruse nr 207/2009 artikkel 76 — Määruse nr 207/2009 artikli 75 lõige 1”

Kokkuvõte – Üldkohtu otsus (viies koda), 6. november 2014

Ühenduse kaubamärk – Menetlusnormid – Faktide kontrollimine omal algatusel – Uue kaubamärgi registreerimine – Tõendite pealiskaudne kontrollimine või teatavate tõendite arvesse võtmata jätmine ühtlustamisameti poolt – Määruse nr 207/2009 artikli 76 rikkumise puudumine

(nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 76 lõige 1)

Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) kontrollijad ja apellatsioonikojad peavad määruse nr 207/2009 artikli 76 lõike 1 alusel kontrollima fakte omal algatusel. Sellest tulenevalt võivad ühtlustamisameti pädevad organid oma otsused põhistada faktiliste asjaoludega, millele taotluse esitaja ei ole tuginenud. Peale selle rikub ühtlustamisamet määruse nr 207/2009 artiklit 76, kui keeldub võtmast arvesse argumente või tõendeid, mille pooled on talle õigeaegselt esitanud.

Tõendite pealiskaudne kontrollimine apellatsioonikoja poolt ei saa kujutada endast määruse nr 207/2009 artiklis 76 sisalduva menetlusõigusliku sätte rikkumist. Vastavalt olukorrale on võimalik, et poole esitatud tõendile väära hinnangu andmisega rikutakse vastaval juhul kohaldatavat materiaalõiguslikku normi.

Ainuüksi asjaolu, et apellatsioonikoda ei käsitlenud kõiki ühe menetluspoole argumente ja tõendeid või ei ole vastanud igale tema argumendile ja tõendile, ei võimalda järeldada, et apellatsioonikoda keeldus neid arvesse võtmast.

Ainuüksi asjaolu, et apellatsioonikoda võis jätta teatava dokumendi sisu tähele panemata, ei kujuta endast määruse nr 207/2009 artiklis 76 sätestatud menetlusnormi rikkumist. Taotleja esitatud tõendite ebaõige hindamine on see, mis võib vastavalt olukorrale tähendada materiaalõigusliku normi rikkumist. Sellise apellatsioonikoja ebaõige hinnangu võimalikke tagajärgi tuleb uurida tema tehtud otsuse põhjendatuse kontrollimise raames.

(vt punktid 12, 17 ja 20–22)
Üldkohtu (viies koda) 19. novembri 2014. aasta otsus – Out of the blue vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Dubois jt (FUNNY BANDS)

(kohtuasi T‑344/13)

„Ühenduse kaubamärk — Vastulausemenetlus — Ühenduse sõnamärgi FUNNY BANDS taotlus — Varasem siseriiklik kaubanduslik nimi FUNNY BANDS — Varasem siseriiklik interneti domeeninimi www.funny-bands.com — Suhteline keeldumispõhjus — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõige 4 — Sellise tähise kaubanduses kasutamine, mis ei ole pelgalt kohaliku tähtsusega — Määruse nr 207/2009 artikli 76 lõige 2 — Vastulause tagasilükkamine”

1. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Registreerimata kaubamärgi või mõne muu kaubanduses kasutatava tähise omaniku vastulause — Tingimused — Tähise kohalik tähtsus (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõige 4) (vt punktid 22–25)

2. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Registreerimata kaubamärgi või mõne muu kaubanduses kasutatava tähise omaniku vastulause — Tingimused — Hindamine tähise suhtes kehtivas siseriiklikus õiguses kehtestatud kriteeriumide alusel (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõige 4) (vt punkt 36)

3. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Registreerimata kaubamärgi või mõne muu kaubanduses kasutatava tähise omaniku vastulause — Sõnamärk FUNNY BANDS — Kaubanduslik nimi FUNNY BANDS ja interneti domeeninimi www.funny-bands.com (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõige 4) (vt punkt 37)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti teise apellatsioonikoja 4. aprilli 2013. aasta otsuse (asi R 542/2012‑2) peale, mis käsitleb Out of the blue KG ning Frédéric Dubois’ jt vahelist vastulausemenetlust.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
2.

Haridus, kutseõpe, noorsugu ja sport — Noorte valdkonna tegevusprogramm — Tegevusprogrammi rakendamiseks juhendi vastuvõtmine komisjoni poolt — Toetuse saamise kriteeriumide kehtestamine — Programmijuhendi siduv mõju — Tegevusprogrammi ühe tegevuste kategooria jaoks ette nähtud rahastamise ülemmäära, mille eesmärk on tagada eraldatud vahendite tõhus kasutamine, ületamine — Vastuvõetamatus — Kõigi programmi kuuluvate tegevuste rahastamise maksimumsumma piiresse jäämine — Mõju puudumine (Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 1719/2006, artikkel 10; komisjoni otsused C (2006) 4918 ja C (2007) 1807, artiklid 4 ja 5) (vt punktid 45–51)
Üldkohtu (üheksas koda) 29. jaanuari 2015. aasta otsus – Blackrock vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY)

(kohtuasi T‑609/13)

„Ühenduse kaubamärk — Ühenduse sõnamärgi SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY taotlus — Reklaamlausest koosnev kaubamärk — Absoluutne keeldumispõhjus — Eristusvõime puudumine — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkt b”

1. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärk, millel puudub eristusvõime — Reklaamlausetest koosnevad kaubamärgid — Eristusvõime — Teatavate muude hindamiskriteeriumide kohaldamine — Lubamatus (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt b) (vt punktid 19–21)

2. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärk, millel puudub eristusvõime — Reklaamlausetest koosnevad kaubamärgid — Reklaamlause, mis on „fantaasia vili” (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt b) (vt punkt 22)

3. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärk, millel puudub eristusvõime — Reklaamlausetest koosnevad kaubamärgid — Ülistav reklaamfraas (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt b) (vt punktid 23 ja 24)

4. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärk, millel puudub eristusvõime — Sõnamärk SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt b) (vt punktid 26–41)

5. Ühenduse kaubamärk — Apellatsioonimenetlus — Apellatsioonikodadele esitatud kaebused — Apellatsioonikodade pädevus — Uuesti täies ulatuses sisuliselt läbivaatamine (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 64 lõige 1) (vt punkt 35)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti neljanda apellatsioonikoja 11. septembri 2013. aasta otsuse (asi R 572/2013‑4) peale, mis käsitleb sõnamärgi SO WHAT DO I DO WITH MY MONEY ühenduse kaubamärgina registreerimise taotlust.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
Mis puudutab kohtulikku kontrolli komisjoni otsuse üle, mis on tehtud määruse nr 1/2003 artikli 13 lõike 2 alusel, siis tuleb selle käigus kontrollida, et tema otsus ei põhineks sisuliselt ebaõigetel faktilistel asjaoludel ja et komisjon ei oleks rikkunud õigusnormi, teinud ilmset hindamisviga või kuritarvitanud võimu, asudes seisukohale, et liikmesriigi konkurentsiasutus on juba kaebust käsitlenud. Samas on liikmesriikide konkurentsiasutuste otsuste kontrollimine ainult siseriiklike kohtute ülesanne, kes täidavad liidu konkurentsiõiguse normide kohaldamisel olulist funktsiooni. Üldkohtu kontroll ei tohi seega viia hinnangu andmiseni siseriikliku konkurentsiasutuse otsuse põhjendatusele või tema menetlusele või tema kasutatud meetoditele, st hinnanguni, mille andmine on siseriiklike kohtute ülesanne.

Määruse nr 1/2003 artikli 13 lõikes 2 kasutatud sõnastus „kaebus […], mida mõni teine konkurentsiasutus on juba käsitlenud” on laiaulatuslik, hõlmates kõiki kaebusi, mida teine konkurentsiasutus on uurinud, olenemata sellest, mis on olnud selle uurimise tulemus. Seda grammatilist tõlgendust toetab viidatud määruse üldine ülesehitus, millest tuleneb, et oluline ei ole tulemus, millele see konkurentsiasutus kaebuse uurimisel jõudis, vaid see, et nimetatud konkurentsiasutus kaebust uuris.

See tõlgendus on ka kooskõlas määruse nr 1/2003 ühe peamise eesmärgiga, milleks on kehtestada liidu konkurentsiõiguse normide kohaldamise tõhus detsentraliseeritud süsteem. See määrus lõpetas varasema tsentraliseeritud korra ja lõi vastavalt subsidiaarsuse põhimõttele laiema liikmesriikide konkurentsiasutuste ühenduse, andes nendele asutustele õiguse liidu konkurentsiõigust rakendada. Vastupidise tõlgenduse korral ei saaks komisjon süstemaatiliselt uurida kaebust iga kord, kui liikmesriigi konkurentsiasutus on kaebust uurinud, kuid ei ole vastu võtnud ühte otsustest, mis on ette nähtud määruse nr 1/2003 artiklis 5 ja artikli 13 lõikes 2. Sellise komisjoni kohustusega antaks komisjonile pädevus kontrollida nende asutuste otsuseid, mis on aga ainult siseriiklike kohtute ülesanne.

Sellest tuleneb, et komisjon võib kaebuse rahuldamata jätmist õigustatult põhjendada sellega, et liikmesriigi konkurentsiasutus on eelnevalt selle kaebuse prioriteetide tõttu rahuldamata jätnud.

(vt punktid 26–28, 33, 36, 37, 39 ja 40)
Üldkohus: kohtuotsused, 11.2.1992, Panagiotopoulou vs. parlament, T-16/90, EKL, EU:T:1992:11 , punkt 39; ning 3.2.1994, Cortes Jimenez jt vs. komisjon, T-82/92, EKL AT, EU:T:1994:24 , punktid 33 ja 34.

Sama taseme kontrolli peab teostama ka juhul, kui vaidlustatud on ametisse nimetava asutuse hinnang konkursiteates nõutava diplomi või sellega samaväärse dokumendi olemasolule. Kaalutlused, mille tõttu liidu kohus asub teostama täielikku kohtulikku kontrolli niisuguste hinnangute üle juhul, kui need on andnud konkursikomisjon, ehk kandidaatide võrdse kohtlemise nõude järgimine ja diplomi konkursiteate nõuetele vastavuse analüüsi õiguslik laad, on ülekantavad ametisse nimetava asutuse hinnangule, kui viimane otsustab asendada konkursikomisjoni hinnangu enda omaga.

Võistlevuse põhimõtet kohaldatakse igas menetluses, mille tulemusel võib liidu institutsioon teha otsuse, mis mõjutab tuntaval määral isiku huve. See sisaldab endas üldjuhul menetluspoolte õigust võtta seisukoht kõigi asjaolude ja dokumentide suhtes, millel kohtulahend põhineb, vaielda kohtus esitatud tõendite ja seisukohtade ning kohtu omal algatusel tõstatatud õiguslike väidete üle, millele kohus kavatseb oma otsuses tugineda. Et täita nõudeid, mis on seotud õigusega õiglasele kohtulikule arutamisele, on nimelt oluline, et pooled saaksid võistlevalt vaielda nii faktiliste kui ka õiguslike asjaolude üle, mis on menetluse tulemuse suhtes määravad.

Liidu kohtud tagavad, et nende menetlustes järgitakse võistlevuse põhimõtet ja et nad järgivad seda ka ise. Võistlevuse põhimõttest peab kasu saama iga pool ühenduste kohtus toimuvas menetluses, sõltumata selle isiku õiguslikust seisundist. Järelikult võivad sellele tugineda ka liidu institutsioonid, kui nad on niisuguse menetluse pooleks.

(vt punktid 31 ja 32)

Euroopa Kohus: kohtuotsus, 17.12.2009, M vs. Euroopa Ravimiamet (uuesti läbivaatamine), C-197/09 RX-II, EKL, EU:C:2009:804, punktid 41 ja 42.
Personalieeskirjade VII lisa artikli 4 lõike 1 punkti b kohaselt kodumaalt lahkumise toetuse maksmise tingimustega seoses peab ametnik tõendama, et ta elas alaliselt väljaspool selle riigi Euroopas asuvat territooriumi – mille kodanik ta on või on olnud – põhjusel, mis ei ole seotud tööga mõne riigi või rahvusvahelise organisatsiooni teenistuses. Kui ametnik on tegelikult elanud alaliselt väljaspool teenistuskohariigi territooriumi, kuid olnud riigi või rahvusvahelise organisatsiooni teenistuses, ei saa asuda seisukohale, et see ametnik on katkestanud püsivad suhted teenistuskohariigiga, mille kodanik ta on või on olnud. Seega pelk asjaolu, et isik on olnud kümneaastase viiteperioodi jooksul riigi või rahvusvahelise organisatsiooni teenistus, lükkab ümber eelduse, et püsivad suhted teenistuskohariigiga, mille kodanik asjassepuutuv isik on või on olnud, võib lugeda katkenuks.

Seega tuleb kümneaastase viiteperioodi arvutamisel võtta arvesse ajavahemikke – neid samas neutraliseerides –, mil asjaomane isik töötas riigi või rahvusvahelise organisatsiooni teenistuses, mille tulemusena viiteperiood sama ajavahemiku võrra pikeneb. Selline lähenemisviis, mille kohaselt riigi või rahvusvahelise organisatsiooni heaks töötamine ei mõjuta kuidagi viiteperioodi kindlakstegemist, on vastuolus nii personalieeskirjade VII lisa artikli 4 lõike 1 punkti b sõnastuse kui ka eesmärgiga, kuna see tähendaks praktikas sellise töö samastamist ükskõik millise teise tööandja heaks töötamisega.

(vt punktid 50, 51 ja 54)

Euroopa Kohus: kohtuotsus, 24.1.2008, Adam vs. komisjon, C‑211/06 P, EKL AT, EU:C:2008:34, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika.

Üldkohuskohtuotsus, 27.9.2000, Lemaître vs. komisjon, T‑317/99, EKL AT, EU:T:2000:218, punkt 59.
ÜLDKOHTU OTSUS (apellatsioonikoda)

10. oktoober 2014

Kohtuasi T‑444/13 P

Euroopa Ravimiamet (EMA)

versus

BU

Apellatsioonkaebus – Avalik teenistus – Ajutised teenistujad – Tähtajaline leping – Pikendamata jätmise otsus – Avaliku Teenistuse Kohtu pädevus – Muude teenistujate teenistustingimuste artikli 8 esimene lõik – Hoolitsemiskohustus

Ese: Apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu (kolmas koda) 26. juuni 2013. aasta otsuse peale liidetud kohtuasjades F‑135/11, F‑51/12 ja F‑110/12: BU vs. EMA (EKL AT, EU:F:2013:93), selle kohtuotsuse tühistamise nõudes.

Otsus: Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata. Mõista BU käesoleva kohtuastme kohtukulud välja Euroopa Ravimiametilt (EMA), kes ühtlasi kannab ise oma kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnikud – Ajutised teenistujad – Töölevõtmine – Tähtajalise lepingu pikendamine – Administratsiooni kaalutlusõigus – Kohtulik kontroll – Piirid

(Muude teenistujate teenistustingimused, artikkel 8)

Ajutise teenistuja lepingu pikendamise võimaluse puhul on tegemist lihtsalt pädeva asutuse otsustuspädevusse jäetud võimalusega, arvestades et institutsioonidel on ulatuslik kaalutlusõigus oma üksuste töö korraldamisel, et täita neile usaldatud ülesandeid ning vastavalt sellele määrata oma töötajaid ametisse, jälgides siiski, et seda tehakse teenistuse huvides.

Pädev asutus on töötaja suhtes otsuste tegemisel kohustatud arvesse võtma kõiki elemente, mis võivad tema otsust määrata, ehk mitte ainult teenistuse huve, vaid muuhulgas ka asjaomase töötaja huve. See tuleneb nimelt administratsiooni hoolitsemiskohustusest, mis väljendab personalieeskirjadega ja analoogia alusel muude teenistujate teenistustingimustega ametiasutustele ja selle teenistujatele antud vastastikuste õiguste ja kohustuste tasakaalu.

Arvestades institutsioonidel selles valdkonnas olevat ulatuslikku kaalutlusõigust, peab kohtu kontroll igal juhul piirduma ilmse vea ja võimu kuritarvitamise puudumise kontrollimisega.

(vt punkt 28)

Viited:

Euroopa Kohus: kohtuotsus, 29.6.1994, Klinke vs. Euroopa Kohus, C‑298/93 P, EKL, EU:C:1994:273, punkt 38).

Üldkohus: kohtuotsused 18.4.1996, Kyrpitsis vs. EMSK, T‑13/95, EKL AT, EU:T:1996:50, punkt 52; 15.10.2008, Potamianos vs. komisjon, T‑160/04, EKL AT, EU:T:2008:438, punkt 30; ning 8.9.2009, ETF vs. Landgren, T‑404/06 P, EKL, EU:T:2008:438, punkt 162 ja seal viidatud kohtupraktika.