Kohtuasi T–691/14

(avaldamine väljavõtetena)

Servier SAS jt

versus

Euroopa Komisjon

Konkurents – Keelatud kokkulepped – Turgu valitseva seisundi kuritarvitamine – Südame-veresoonkonna haiguste raviks kasutatava ravimi (originaal- ja geneerilistes versioonides) perindopriili turg –ELTL artiklite 101 ja 102 rikkumise tuvastamise otsus – Erapooletuse põhimõte – Konsulteerimine konkurentsi piiravat tegevust ja turgu valitsevat seisundit käsitleva nõuandekomiteega – Õigus tõhusale õiguskaitsevahendile – Edasikaebamise tähtaja lühidus vaidlustatud otsuse pikkust arvestades – Patendivaidluste lahendamise kokkulepped – Litsentsilepingud – Tehnoloogia omandamise kokkulepped – Ainuõiguslik ostukokkulepe – Potentsiaalne konkurents – Eesmärgil põhinev konkurentsipiirang – Tagajärjel põhinev konkurentsipiirang – Konkurentsiõiguse ja patendiõiguse tasakaal – Kvalifitseerimine eraldiseisvateks rikkumisteks või üheks rikkumiseks – Asjaomase turu määratlemine asjassepuutuva ravimi molekuli tasandil – Trahvid – ELTL artiklite 101 ja 102 alusel määratud trahvide kuhjamine – Süütegude ja karistuste seaduses sätestatuse põhimõte – Müügiväärtus – Arvutamise kord samadel turgudel toimunud rikkumiste kuhjumise korral

Kokkuvõte – Üldkohtu (üheksas koda laiendatud koosseisus) 12. detsembri 2018. aasta otsus

Turgu valitsev seisund – Asjaomane turg – Piiritlemine – Kohtulik kontroll – Õiguspärasuse kontroll – Põhjalik kontroll – Keeruline majanduslik hinnang – Komisjoni kaalutlusruum – Asjaomase turu analüüsis sisalduvad vead, mis on sellised, et analüüsi tulemus ei päde

Turgu valitsev seisund – Asjaomane turg – Piiritlemine – Kriteeriumid – Farmaatsiatooted – Selliste ravimite kättesaadavus, mida retseptide välja kirjutajad loevad või peavad võrdväärseteks – Asjaomase turu analüüsis sisalduvad vead, mis on sellised, et analüüsi tulemus ei päde

Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Komisjonil lasuv kohustus esitada tõend rikkumise ja selle kestuse kohta – Tõendamiskoormise ulatus – Komisjoni esitatud tõenditelt nõutav täpsuse tase – Vaidlusalused kokkulepped, mis on sõlmitud lepingute vormis ja millest on avalikkust laialdaselt teavitatud – Tagajärjed

Keelatud kokkulepped – Konkurentsi kahjustamine – Hindamiskriteeriumid – Ettevõtja kvalifitseerimine potentsiaalseks konkurendiks – Kriteeriumid – Oluline asjaolu – Ettevõtja suutlikkus asjaomasele turule siseneda – Geneeriliste ravimite tootja – Takistused, mis on seotud originaalravimeid tootva laboratooriumi patentidega ning geneeriliste ravimite tootja tehniliste, õigusaktidest tulenevate või finantsraskustega – Tegelikud ja konkreetsed võimalused need raskused ületada ja turule siseneda

Keelatud kokkulepped – Konkurentsi kahjustamine – Hindamiskriteeriumid – Vahetegemine rikkumistel, millel on konkurentsivastane eesmärk, ja rikkumistel, millel on konkurentsivastane tagajärg – Rikkumine, millel on konkurentsivastane eesmärk – Kahjustamine piisavas ulatuses – Hindamine

Keelatud kokkulepped – Konkurentsi kahjustamine – Hindamiskriteeriumid – Vahetegemine rikkumistel, millel on konkurentsivastane eesmärk, ja rikkumistel, millel on konkurentsivastane tagajärg – Rikkumine, millel on konkurentsivastane eesmärk – Kahjustamine piisavas ulatuses – Piisav tuvastamine – Kokkuleppe võimaliku mõju arvessevõtmine – Piirid

Vt otsuse tekst. (vt punktid 90, 91)

Liidu õiguse kohaselt haldusmenetluses antud tagatiste hulgas on ka Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 41 sätestatud hea halduse põhimõte, millega on seotud pädeva institutsiooni kohustus hinnata hoolikalt ja erapooletult kõiki konkreetse juhtumi olulisi asjaolusid. See erapooletuse nõue hõlmab esiteks subjektiivset erapooletust, mis tähendab, et asjassepuutuva institutsiooni ükski liige, kes küsimusega tegeleb, ei tohi väljendada oma erapoolikust või isiklikke eelarvamusi, ning teiseks objektiivset erapooletust, mis tähendab, et institutsioon peab pakkuma piisavaid tagatisi, et välistada selle suhtes põhjendatud kahtlusi. Kaks teineteise järel konkurentsiküsimustega tegelenud komisjoni liiget, kes olid ELTL artiklite 101 ja 102 rikkumise tuvastamise otsuse tegemise ajal ametis, ei rikkunud erapooletuse põhimõtet ega asjaomaste ettevõtjate õigust heale haldusele, kui nad avalikult ja sisuliselt teatasid nende suhtes menetluse algatamisest, vastuväiteteatise saatmisest ja menetluse lõpetamise otsuse peatsest vastuvõtmisest, kuna nad üksnes teavitasid teisi institutsioone ja avalikkust pooleliolevast uurimisest, tehes seda diskreetselt ja reserveeritult, nagu erapooletuse kohustus nõuab. (vt punktid 119, 131–134)

Määruse nr 1/2003 artikli 14 lõikes 1 osutatud konkurentsi piiravat tegevust ja turgu valitsevat seisundit käsitleva nõuandekomiteega konsulteerimine on oluline menetlusnõue, mille rikkumine mõjutab komisjoni lõppotsuse õiguspärasust, kui leiab tuvastamist, et konsulteerimist reguleerivate normide rikkumise tõttu ei olnud nõuandekomiteel võimalik anda oma arvamust kõigist asjaoludest teadlik olles. Seda, milline on nõuandekomiteega konsulteerimist käsitlevatest normidest tulenevate kohustuste sisu ning kas tegemist on oluliste kohustustega või mitte, tuleb niisiis hinnata igal üksikul juhul lähtudes eesmärgist, milleks on see, et nõuandekomitee saaks oma konsulteerimisülesannet täita kõigist asjaoludest teadlik olles. Kui nõuandekomitee ükski liige kindlaksmääratud koosolekute kuupäevade osas vastuväiteid ei esita, ei ole konsulteerimisega seotud oluliseks menetlusnõuete rikkumiseks sellele komiteele otsuse eelnõu jaokaupa saatmine nii, et teatud juhtudel ei järgita määruse nr 1/2003 artikli 14 lõikes 3 ette nähtud 14-päevast tähtaega, kuna nõuandekomitee liikmed olid piisavalt informeeritud toimikus olevatest materjalidest ja otsuse eelnõu sisust, arvestades seda, et menetluse käigus vastu võetud eri dokumendid saadeti nende vastuvõtmise või saamise järel, ning et seetõttu sai nõuandekomitee anda oma arvamuse kõigist asjaoludest teadlik olles. Nõuandekomiteega konsulteerimise kohustust ei ole rikutud ka seetõttu, et komitee koosolekutest võttis osa vähe liikmesriigi konkurentsiasutuste esindajaid, kuna üheski sättes ei ole ette nähtud kvooruminõuet nõuandekomitee arvamuse vastu võtmiseks, kuna määruse nr 1/2003 artikli 14 lõikes 3 sõnaselgelt sätestatud, et nõuandekomitee võib esitada oma arvamuse ka juhul, kui mõned liikmed puuduvad ja ei ole esindatud, ning kuna komisjon astus kõik vajalikud sammud, milleks ta kohustatud on, et anda liikmesriikide konkurentsiasutustele võimalus nõuandekomitees osaleda. (vt punktid 148–150, 154–156, 165 ja 166)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 170–174)

Kuna üksnes konkurentsieeskirjade tuvastamise otsuse resolutsioon loob õiguslikke tagajärgi ja saab isiku huve kahjustada, siis ei saa otsuse põhjendustes antud hinnangud iseenesest tühistamishagi esemeks olla. Liidu kohus saab nende hinnangute seaduslikkust kontrollida niivõrd, kuivõrd need kahjustava õigusakti põhjendustena osutavad vajalikku tuge selle akti resolutsioonile, ja iseäranis kui need põhjendused võivad muuta kõnealuse õigusakti resolutsioonis otsustatu sisu. Seetõttu tuleb tulemusetuna tagasi lükata tühistamisväide, mis on suunatud komisjoni otsuse selliste põhjenduste vastu, mis ei puuduta käitumist ja tegevusi, mida selles otsuses käsitati konkurentsiõiguse rikkumisena ja mille eest määrati karistus, vaid rikkumise konteksti. (vt punktid 188 ja 198)

Kokkuleppe konkurentsivastane eesmärk ja tagajärg on alternatiivsed, mitte kumulatiivsed tingimused, mille alusel hinnatakse, kas kokkulepe kuulub ELTL artikli 101 lõikes 1 sätestatud keelu kohaldamisalasse. Tegevuse konkreetsete konkurentsivastaste tagajärgede ära näitamine ei ole vajalik, kui on tuvastatud selle tegevuse konkurentsivastane eesmärk. Lisaks ei saa eesmärgil põhineva konkurentsipiirangu esinemise tuvastamine, eeskätt kõnealuse kokkuleppe majandusliku ja õigusliku konteksti käsitlemise raames, viia selle kokkuleppe tagajärgede hindamiseni, kuna vastasel korral kaob ELT artikli 101 lõike 1 sätetes ette nähtud konkurentsi piirava eesmärgi ja tagajärje eristamise kasulik mõju. Samas ei saa komisjon ega liidu kohus kokkuleppe konkurentsi piiravat eesmärki analüüsides ja eeskätt kokkuleppe majanduslikku ja õiguslikku konteksti arvesse võttes täielikult eirata selle kokkuleppe võimalikke tagajärgi. Kuna oma eesmärgi poolest konkurentsi piiravad on sellised kokkulepped, mis on konkurentsile piisavalt kahjulikud, see tähendab, et neil on niivõrd tõenäoliselt konkurentsivastased tagajärjed, et võib järeldada, et seda, millised on nende tagajärjed konkurentsile turul, ei ole vaja ära näidata, ei tuleks eesmärgil põhinevaks konkurentsipiiranguks pidada selliseid kokkuleppeid, millel on nende konteksti arvestades turule vastandlikud tagajärjed. Kokkulepe selliste potentsiaalsete tagajärgede analüüsimisel tuleb siiski piirduda nende tagajärgedega, mis olid ette nähtavad kokkuleppe sõlmimise ajal olemas olnud andmete pinnalt, kuna vastasel korral kaoks eesmärgil põhineva ja tagajärjel põhineva konkurentsipiirangu eristamise kasulik mõju. (vt punktid 219, 221, 304, 644, 989 ja 990)

ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses eesmärgil põhineva konkurentsipiirangu mõistet saab kohaldada vaid teatud tüüpi ettevõtjatevaheliste kooskõlastamiste suhtes, mis on konkurentsi piisavalt kahjustav selleks, et saaks järeldada, et nende tagajärgede kontrollimine ei ole vajalik. Komisjon ei pea kokkulepete kvalifitseerimisel eesmärgil põhinevateks konkurentsipiiranguteks otsuses siiski kasutama mõistet „piisavalt kahjustav“, kui otsusest nähtub, et komisjon on eesmärgil põhineva konkurentsipiirangu mõiste õigesti sisustanud. Selle hindamiseks, kas ettevõtjatevaheline kokkulepe on konkurentsi piisavalt kahjustav, et seda saaks käsitada ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses eesmärgil põhineva konkurentsipiiranguna, tuleb tähelepanu pöörata kokkuleppe tingimuste sisule, eesmärkidele, mida soovitakse saavutada, ning kokkuleppe majanduslikule ja õiguslikule kontekstile. Majandusliku ja õigusliku konteksti hindamisel tuleb samuti arvesse võtta asjassepuutuvate kaupade või teenuste laadi ning asjaomase turu või asjaomaste turgude tegelikke toimimistingimusi ja struktuuri. Ainuüksi see, et juhtum on uudne, ei taksita kokkuleppe kvalifitseerimist eesmärgil põhinevaks konkurentsipiiranguks. ELTL artikli 101 lõike 1 punktides a–e nimetatud tegevused ei moodusta nimelt keelatud salajaste kokkulepete ammendavat loetelu ning kuigi varasema kogemuse pinnalt saab vastuvaidlematult asuda seisukohale, et teatud koostöö liigid on oma olemuselt konkurentsi kahjustavad, ei takista asjaolu, et komisjon ei ole varem leidnud, et teatud liiki kokkulepe oli oma eesmärgi tõttu konkurentsi piirav, tal iseenesest seda tulevikus teha, lähtudes vaidlusaluste meetmete individuaalsest ja üksikasjalikust analüüsist. Eesmärgil põhinevaks konkurentsipiiranguks kvalifitseerimiseks ei ole ka nõutav, et kokkulepe peab esmapilgul või igasuguse kahtluseta olema konkurentsi piisavalt kahjustav, ilma et komisjon või liidu kohus oleksid selle sisu, eesmärki ning majanduslikku ja õiguslikku konteksti individuaalselt ja konkreetselt analüüsinud. (vt punktid 220, 221, 224, 230 ja 231)

Patendivaidluse kompromissiga lahendamine ei vabasta pooli konkurentsiõiguse kohaldamisest. Kuigi komisjoni pädevuses ei ole patendi ulatuse kindlaks määramine, ei saa ta seda siiski tähelepanuta jätta, kui patendi ulatus on ELTL artiklite 101 ja 102 rikkumise hindamisel asjakohane, arvestades, et isegi kui patendi tegelik ulatus on liikmesriigi kohtutes vaidluse all, peab komisjon saama teostada oma pädevust vastavalt määruse nr 1/2003 sätetele, et seisukohad, mille komisjon võib võtta, ei saa kuidagi siduvalt mõjutada seda, millise hinnangu annavad liikmesriigi kohtud nende lahendada olevates patendivaidlustes, ning et komisjoni otsus allub liidu kohtu kontrollile. Kuigi ei komisjoni ega Üldkohtu pädevuses ei ole hinnata patentide kehtivust, tuleb liidu konkurentsieeskirjadest lähtuvas analüüsis patendi olemasolu siiski arvesse võtta. Konkreetselt patendiga seotud vaidluse poolte vahel sõlmitud kompromissikokkuleppe kontekstis tuleb patendiõiguse ja konkurentsiõiguse tasakaalustamiseks kaaluda ühelt poolt vajadust võimaldada ettevõtjatel sõlmida kõigile kasulikke kompromissikokkuleppeid ning teiselt poolt vajadust maandada selliste kompromissikokkulepete kuritarvitamise riski, mis on konkurentsiõigusega vastuolus ning viib kehtetute patentide säilitamiseni. (vt punktid 244, 252 ja 253)

Ravimipatentidega seotud vaidluste lahendamise kokkulepete puhul, mis on sõlmitud originaalravimeid tootva äriühingu kui patentide omaniku ning geneerilisi ravimeid tootva äriühingu vahel, eeldab eesmärgil põhinevaks konkurentsipiiranguks kvalifitseerimine seda, et kompromissikokkulepe hõlmab nii ajendavat eelist geneerilisi ravimeid tootva äriühingu jaoks kui ka tema poolt originaalravimeid tootva äriühinguga konkureerimiseks tehtavate pingutuste piiramist. Kui need kaks tingimust on täidetud, tuleb lugeda, et tegemist on ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses eesmärgil põhineva konkurentsipiiranguga, kuna selline sõlmitud kokkulepe on normaalset konkurentsi piisavalt kahjustav. Ainuüksi see, et kompromissikokkuleppes sisalduvad turustamis- ja vaidlustamiskeelud, mille ulatus piirdub asjaomase patendi ulatusega, ei luba, vaatamata asjaolule, et need tingimused on iseenesest piiravat laadi, järeldada, et tegemist on konkurentsi piisavalt kahjustava piiranguga selleks, et selle saaks kvalifitseerida eesmärgil põhinevaks piiranguks, kui need kokkulepped põhinevad sellel, et pooled tunnustavad patendi kehtivust. Need keelud on seevastu problemaatilised juhul, kui ilmneb, et geneerilisi ravimeid tootva äriühingu poolt sellise tingimusega nõustumise aluseks ei olnud see, et ta tunnustab patendi kehtivust. Seega juhul, kui kompromissikokkuleppes on kokku lepitud originaalravimeid tootva äriühingu poolt geneerilisi ravimeid tootvale äriühingule põhjendamatu vastupidise makse tegemine, tuleb lugeda, et geneerilisi ravimeid tootvat äriühingut ajendas turustamis- ja vaidlustamiskeeldudega nõustuma see makse, ning tuleb järeldada, et tegu on eesmärgil põhineva piiranguga. Sellise stiimuli esinemise tuvastamisel ei saa pooled tugineda sellele, et nad on kompromissikokkuleppe sõlmimisel patendi kehtivust tunnustanud. Seejuures ei ole tähtsust asjaolul, et kohus või haldusorgan on patendi kehtivust kinnitanud. Seejuures ei ole tähtsust asjaolul, et kohus või haldusorgan on patendi kehtivust kinnitanud. Sellisel juhul tuleb turustamis- ja vaidlustamiskeeldudest tuleneva konkurentsipiirangu tegelikuks põhjuseks lugeda see stiimul, mitte aga patendi kehtivuse tunnustamine kompromissikokkuleppe poolte poolt, ning sellisel juhul pole need tingimused kuidagi õiguspärased ning on normaalset konkurentsi piisavalt kahjustavad selleks, et nad oleksid kvalifitseeritavad eesmärgil põhinevaks piiranguks. (vt punktid 262, 263, 265, 269, 270 ja 272)

Ravimipatentidega seotud vaidluste lahendamise kokkulepete puhul, mis on sõlmitud originaalravimeid tootva äriühingu kui patentide omaniku ning geneerilisi ravimeid tootva äriühingu vahel, eeldab nende kokkulepete ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses eesmärgil põhinevaks konkurentsipiiranguks kvalifitseerimine seda, et kompromissikokkulepe hõlmab nii ajendavat eelist geneerilisi ravimeid tootva äriühingu jaoks kui ka tema poolt originaalravimeid tootva äriühinguga konkureerimiseks tehtavate pingutuste piiramist. Tegemaks kindlaks, kas vastupidine makse, see tähendab originaalravimeid tootva äriühingu poolt geneerilisi ravimeid tootvale äriühingule üle kantud väärtus on käsitatav kompromissikokkuleppes kehtestatud turustamis- ja vaidlustamiskeeldudega nõustumise stiimulina või ei ole, tuleb selle olemust ja põhjendusi arvesse võttes uurida, kas see katab vaidluse lahendamiseks sõlmitud kompromissiga olemuslikult seotud kulusid. Juhul, kui konkurentsi piiravaid tingimusi sisaldavas kompromissikokkuleppes ette nähtud vastupidise makse eesmärk on hüvitada geneerilisi ravimeid tootvale äriühingule olemuslikult selle kompromissikokkuleppega seonduvalt tekkinud kulud, näiteks geneerilisi ravimeid tootva äriühingu poolt originaalravimeid tootva äriühinguga toimunud vaidluses kantud menetluskulud, ei saa seda makset põhimõtteliselt stiimulina käsitada. Siiski ei ole sellisel juhul välistatud, et tuvastatakse stiimuli olemasolu ning see, et tegu on eesmärgil põhineva konkurentsipiiranguga. See eeldab siiski, et komisjon tõendab, et neile kompromissiga olemuslikult seotud kuludele vastavad summad on ülemäärased, isegi kui kokkuleppe pooled on need tõendanud ja täpselt välja arvutatud. Seevastu on mõned geneerilisi ravimeid tootvate äriühingute poolt kantud kulud iseenesest sellised, mis jäävad vaidlusest ja selle lahendamisest liiga kaugele selleks, et neid saaks käsitada patendivaidluse lahendamise kokkuleppega olemuslikult seotutena. Sellisteks on näiteks patendist tulenevaid õigusi rikkuvate toodete tootmiskulud, mis vastavad nende toodete laojäägi väärtusele, ning nende väljatöötamiseks tehtud teadus- ja arendustegevusega seotud kulud. Sama lugu on summadega, mille geneerilisi ravimeid tootev äriühing peab maksma kolmandatele isikutele vaidlusega mitte seotud lepingutest tulenevate kohustuste tõttu. Kui kokkuleppe pooled soovivad, et selliste tasude maksmist ei kvalifitseeritaks stiimulina ja eesmärgil põhineva konkurentsipiirangu esinemist kinnitava asjaoluna, on nende ülesanne tõendada, et need on olemuslikult seotud vaidluse või selle lahendamiseks sõlmitud kompromissiga, ning põhjendada seejärel ära tasu summa. (vt punktid 272, 277, 278 ja 280)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 284–291)

Selliste patentidega seotud kompromissikokkulepete kontekstis, mille puhul ei pruugi kõrvalseisvale vaatlejale olla ilmne, et nende näol on tegemist rikkumisega, ei saa komisjon konkreetsel turul potentsiaalse konkurentsi tuvastamisel piirduda turule sisenemise ületamatute takistuste puudumise kontrollimisega, et selle pinnalt järeldada potentsiaalse konkurentsi olemasolu. Seega hindas komisjon õigesti potentsiaalset konkurentsi asjaomasel turul, tuginedes turule sisenemise tegelike ja konkreetsete võimaluste kriteeriumile, mille kohaselt saab potentsiaalset konkurentsi tuvastatuks lugeda vaid juhul, kui esinevad tegelikult turul veel mitte tegutseva ettevõtja võimalused turule sisenemiseks, mis oleksid piirava tegevuse puudumise korral realiseeritud. Turule sisenemise tegelike ja konkreetsete võimaluste olemasolu kindlaks tegemise põhiliseks asjaoluks on ettevõtja võime sellele turule tulla. Ettevõtjal kavatsus turule tulla ei ole vajalik selleks, et tunnustada sellel turul potentsiaalse konkurentsi olemasolu, ega saa seda kahtluse alla seada, küll aga juhul kui selline kavatsus leiab tuvastamist, toetab see turule sisenemise võimet ning õigustab järeldust, et asjaomane ettevõtja on käsitatav potentsiaalse konkurendina. Selleks, et ettevõtja kvalifitseeruks potentsiaalseks konkurendiks, peab tema turule sisenemine veel saama toimuda piisavalt kiiresti, et see mõjutaks turul tegutsevaid ettevõtjaid ja avaldaks neile konkurentsisurvet. Piisavalt kiiresti“ turule sisenemise mõiste sisustamine sõltub käsitletava juhtumi faktilistest asjaoludest ning selle õiguslikust ja majanduslikust kontekstist, millest lähtudes tuleb kindlaks määrata, kas väljaspool turgu asuv ettevõtja avaldab konkurentsisurvet turul juba tegutsevatele ettevõtjatele. Turul juba tegutseva ettevõtja taju kriteerium on potentsiaalse konkurentsi olemasolu hindamiseks samuti kohane, ent mitte piisav kriteerium. Niisiis ei võimalda see, kuidas isegi kogenud ettevõtja olukorda tajub, üksi järeldada, et mingisugune teine konkreetne ettevõtja on üks tema potentsiaalsetest konkurentidest. Seevastu võib selline tajumine aidata ettevõtjal turule siseneda ning seeläbi toetada tema kvalifitseerimist potentsiaalseks konkurendiks. (vt punktid 318, 320, 325, 326–329, 334, 336, 347 ja 382)

Sellise ettevõtja patendid, kelle suhtes on algatatud menetlus, mille eesmärk on tuvastada konkurentsieeskirjade rikkumine, ei kujuta endast põhimõtteliselt ületamatuid takistusi konkurendi konkreetsele turule sisenemiseks, kuna sellel turul mitte tegutsevatel ettevõtjatel on võimalik võtta risk siseneda turule muu hulgas kehtivast patendist tulenevaid õigusi potentsiaalselt rikkuva tootega, kuna sellise riskiga turule sisenemist või toote turule toomist võib kroonida edu, kui patendiomanik loobub patendist tulenevate õiguste rikkumise hagi esitamisest või kui patendist tulenevate õiguste rikkumise hagi esitamise korral see rahuldamata jäetakse. Selline riskiga turule sisenemise võimalus ei tähenda iseenesest, et potentsiaalsetel konkurentidel on turule sisenemiseks tegelikud ja konkreetsed võimalused, mis sõltuvad nende võimest ja kavatsusest selline riskiga turule sisenemine ette võtta. Lisaks, kuigi patendid ei ole põhimõtteliselt ületamatuteks takistusteks konkurendi turule sisenemisel, võivad need selliseid takistusi luua sõltuvalt patendivaidluse lõpptulemusest ning mõjutada tegelikke ja konkreetseid võimalusi turule sisenemiseks. Turul mitte tegutsevate ettevõtjate tegelike ja konkreetsete turule sisenemise võimaluste kindlaks tegemisel tuleb arvesse võtta ka turul mitte tegutsevate ettevõtjate enda antud hinnanguid sellele, millised on turul juba tegutsevate ettevõtjate patentide tühistamise või neist patentidest tulenevate õiguste rikkumise tuvastamise võimalused. (vt punktid 359, 379 ja 384)

Konkurentsieeskirjade rikkumise tuvastamise menetluses hinnatakse konkreetsel turul patentivaidluste lahendamise kokkulepped sõlminud ettevõtjate vahel potentsiaalse konkurentsi olemasolu vaidlusaluste kokkulepete sõlmimise aja seisuga. Selleks, et teha kindlaks, kas sellised kokkulepped on ELTL artikli 101 tähenduses konkurentsi piiravad, tuleb kindlaks teha, milline oli nende kokkulepete sõlmimise ajal tegelik või potentsiaalne konkurents asjaomasel turul. Sellest järeldub, et arvesse ei saa võtta neid argumente ja dokumente, mis puudutavad vaidlusaluste kokkulepete sõlmimisega võrreldes hilisemaid andmeid, kuna neis andmetes peegeldub nende kokkulepete täitmine, mitte aga konkurentsiolukord turul kokkulepete sõlmimise ajal. Konkurendi tegelike ja konkreetsete turule sisenemise võimaluste olemasolu, nagu ka laiemalt rikkumise tõendamisel tõendamiskoormus lasub komisjonil. Siiski, kuivõrd põhilisteks andmeteks, mis võimaldavad tuvastada geneerilisi ravimeid tootvate äriühingute turule sisenemise võimet ja kavatsust ning nende tegelikke ja konkreetseid turule sisenemise võimalusi, on nende äriühingute sisedokumendid, ja viimastel on nende kogumiseks paremad võimalused, tuvastab komisjon juhul, kui puuduvad tehnilisi, õiguslikke, ärilisi või finantsraskusi kinnitavad vastupidised tõendid, selliste võimaluste olemasolu piisava tõsikindlusega, kui ta on kogunud kooskõlaliste kaudsete tõendite kogumi, mis kinnitab vähemalt asjaomase toote tootmisele ja turustamisele suunatud sammude astumist piisavalt lühikese aja jooksul, et avaldada survet turul juba tegutsevale ettevõtjale. (vt punktid 385 ja 386)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 432–501, 579–614, 718–752)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 527–547)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 644–678)

Ravimipatentidega seotud vaidluste lahendamise kokkulepete puhul, mis on sõlmitud originaalravimeid tootva äriühingu kui patentide omaniku ning geneerilisi ravimeid tootva äriühingu vahel, eeldab nende kokkulepete eesmärgil põhinevaks konkurentsipiiranguks kvalifitseerimine seda, et kompromissikokkulepe hõlmab nii ajendavat eelist geneerilisi ravimeid tootva äriühingu jaoks kui ka tema poolt originaalravimeid tootva äriühinguga konkureerimiseks tehtavate pingutuste piiramist. Sellise tavalise kaubanduskokkuleppe olemasolu, mis on „seotud“ vaidluse lahendamise kokkuleppega, mis sisaldab tingimusi, mis on iseenesest piiravad, võib olla patendivaidluse lahendamise kokkuleppe puhul tõsiseltvõetav märk stiimuli ja järelikult eesmärgil põhineva konkurentsipiirangu kohta, kui see kõrvalkokkulepe näeb ette väärtuse ülekandmise originaalravimeid tootvalt äriühingult geneerilisi ravimeid tootvale äriühingule. See tõsiseltvõetav märk ei ole aga piisav, ja komisjon peab selle toetamiseks esitama muid ühtelangevaid tõendeid, mis võimaldavad vastupidise makse olemasolu tõendada. Selline makse vastab kõrvalkokkulepete spetsiifilises kontekstis originaalravimit tootva äriühingu tehtud makse sellele osale, mis ületab vahetatud kauba „tavapärase“ väärtuse. Arvestades kõiki tõendeid, mis tal on, ning olenevalt olukorrast selgituse puudumist või kokkuleppe poolte esitatud usutava selgituse puudumist, võib komisjon igakülgse hindamise tulemusel põhjendatult leida, et kõrvalkokkulepet ei sõlmitud tavapärastel turutingimustel, see tähendab et originaalravimit tootva äriühingu tehtud makse ületab vahetatud kauba väärtuse või et geneerilisi ravimeid tootvale äriühingule loovutatud kauba väärtus ületab tema tehtud makset. Komisjon võib siis järeldada, et tegemist on vastupidise maksega. Kui vastupidise makse eesmärk ei ole aga kompromissikokkuleppega lahutamatult seotud kulude hüvitamine, on tegemist ajendava eelisega. Kokkuleppe pooled võivad siiski tugineda sellele, et asjaomane eelis on tähtsusetu, sest selle suurus ei ole piisav, et seda pidada märkimisväärseks stiimuliks, et nõustuda kompromissikokkuleppes ette nähtud konkurentsi piiravate tingimustega. (vt punktid 797, 798, 802–804, 808–810 ja 866)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 903–906)

Ravimipatentidega seotud vaidluste lahendamise kokkulepete puhul, mis on sõlmitud originaalravimeid tootva äriühingu kui patentide omaniku ning geneerilisi ravimeid tootva äriühingu vahel, eeldab nende kokkulepete eesmärgil põhinevaks konkurentsipiiranguks kvalifitseerimine seda, et kompromissikokkulepe hõlmab nii ajendavat eelist geneerilisi ravimeid tootva äriühingu jaoks kui ka tema poolt originaalravimeid tootva äriühinguga konkureerimiseks tehtavate pingutuste piiramist. Originaalravimeid tootva äriühingu ja geneerilisi ravimeid tootva äriühingu vahel sõlmitud litsentsilepingu olemasolul on nende kahe asjaolu kaal kas väiksem või puudub sootuks, nii et normaalse konkurentsi toimimise piisavat kahjustamist ei ole lihtne tuvastada. Sellest järeldub, et erandina muud liiki kõrvalkokkulepetele kohaldatavatest kaalutlustest ei ole litsentsilepingu ühitamine turustamis- ja vaidlustamiskeeldusid sisaldava tegeliku ravimipatentide vaidluse lahendamise kokkuleppega tõsiseltvõetavaks märgiks vastupidise makse tegemise kohta. Niisiis selleks, et ära näidata, et litsentsileping ei ole sõlmitud tavapärastel turutingimustel ning varjab tegelikult geneerilise ravimi tootjat turustamis- ja vaidlustamiskeeldudega nõustuma ajendavat vastupidist makset, peab komisjon tuginema muudele asjaoludele. Sel juhul tuleb komisjonil niisiis ära näidata, et geneerilisi ravimeid tootva äriühingu poolt patentide omanikule makstud vastutasu on ebanormaalselt väike ehk selline, mille suurus ei ole põhjendatav üksnes lepingu esemeks oleva hüve majandusliku väärtusega seotud kaalutlustega, ning et seeläbi hõlmab litsentsileping geneerilisi ravimeid tootvale äriühingule vastupidise makse tegemist. (vt punktid 943, 949, 951, 952, 956 ja 963)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 992–999)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 1016 ja 1025)

Selleks, et hinnata, kas kokkulepet tuleb pidada ELTL artikli 101 lõikega 1 vastuolus olevaks selle konkurentsi kahjustava tagajärje tõttu, tuleb uurida konkurentsi reaalset toimimist olukorras, kus vaidlusalust kokkulepet ei oleks sõlmitud. Niisiis tuleb, võrreldes kokkuleppe olemasolul tekkinud konkurentsi konkurentsiga, mis oleks tekkinud kokkuleppe puudumisel, ära näidata, et lepingu kohaldamise korral oli konkurents väiksem. Kui komisjon võtab vastu otsuse, millega ta tuvastab ELTL artikli 101 lõike 1 rikkumise, ei võta ainuüksi see, et komisjon on tuvastanud potentsiaalse konkurentsi olemasolu ning ühe potentsiaalse konkurendi tegevusvabaduse piiramise või lausa viimase turult välja tõrjumise, temalt kohustust analüüsida kõnealuse meetme tegelikke tagajärgi konkurentsile, kui kokkuleppe tingimusi on rakendatud ja nende tagajärgede mõõtmisel võib arvesse võtta enne komisjoni otsuse tegemist aset leidnud muudatusi faktilistes asjaoludes, eelkõige neid, mis on aset leidnud pärast kokkuleppe sõlmimist. Nimelt kui komisjonil oleks võimalus juba ellu viidud kokkulepete puhul tugineda nende konkurentsivastaste tagajärgede ära näitamiseks üksnes nende võimalikele tagajärgedele, muutuks sisutuks ELTL artikli 101 lõikest 1 tulenev eesmärgil ja tagajärjel põhineva konkurentsipiirangu eristamine. Seega kohaldas komisjon vääralt õigust, kui ta leidis, et olles tuvastanud, et kompromissikokkuleppega kõrvaldati asjaomaselt turult üks potentsiaalne konkurent, ei pidanud ta selleks, et näidata, milline oleks konkurents olnud kokkuleppe puudumise korral, arvestama talle otsuse vastu võtmise ajal nähtavat selliste sündmuste tegelikku kulgu, millest mõned ei olnud mitte üksnes asjakohased, vaid ka otsustava tähtsusega, et võrrelda kokkuleppe olemasolul tekkinud konkurentsi konkurentsiga, mis oleks tekkinud kokkuleppe puudumisel. (vt punktid 1076, 1092, 1121–1123, 1128, 1219 ja 1220)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 1264–1282, 1295–1303)

Kontrollimaks ettevõtja võimalikku valitsevat seisundit määratletud turul, tuleb konkurentsi võimalikkust hinnata just selle turu seisukohast, mis hõlmab kõiki tooteid, mis oma iseloomulike tunnuste tõttu on eriti sobivad pidevat nõudlust rahuldama ja mis on teiste toodetega minimaalselt asendatavad. Asjaomane turg määratletakse selleks, et luua raamid, mille piires hinnata küsimust, kas asjaomane ettevõtja suudab arvestatavas ulatuses tegutseda sõltumatult oma konkurentidest, klientidest ja tarbijatest. Asjaomane tooteturg hõlmab niisiis kõiki neid tooteid või teenuseid, mis tarbijate seisukohast on oma iseloomulike tunnuste, hindade ja otstarbekohase kasutuse põhjal omavahel asendatavad. Farmaatsiasektoris vastavad konkurentsisuhted mehhanismidele, mis erinevad nendest mehhanismidest, mis reguleerivad tavaliselt esinevaid konkurentsisuhteid niisugustel turgudel, kus puudub selline normirohkus. Nimelt on farmaatsiasektor „ebatüüpiline“ selles mõttes, et retseptiravimite nõudluse määrab ära retsepti välja kirjutaja ja mitte lõpptarbija (patsient). Samuti juhinduvad arstid ravimite välja kirjutamisel peamiselt nende ravialasest toimest. Seega, kuivõrd arstide valiku määravad ära hindadega mitteseotud tegurid – nagu ravialane kasutus – on need koos hindadega seotud teguritega oluline asjaolu turu määratlemiseks. Arstide vabadus valida turul kättesaadavate originaalravimite vahel või originaalravimite ja teiste molekulide geneeriliste versioonide vahel ning see, et retseptide välja kirjutajad peavad kõige tähtsamaks raviga seotud aspekte, võimaldab vajadusel tekkida märkimisväärsel kvaliteedi ja mitte hindadega seotud konkurentsisurvel, millel ei ole puutumust tavapäraste hinnasurve mehhanismidega. Selline surve võib sama hästi eksisteerida nii juhul, kui ühe ravimi ravialased eelised osutuvad teiste sama haiguse raviks kättesaadavate ravimite omadest selgelt suuremateks, kui ka juhul, kui retseptide välja kirjutajad tunnustavad neid võrdväärsetena või arvavad need võrdväärsed olevat. Kui retseptide välja kirjutajatel on sama haiguse raviks võimalik valida ravimite vahel, millest ühtegi ei loeta ega peeta teistest paremaks, tugineb nende ravimite vahelise konkurentsi analüüs samuti suuresti kvalitatiivsele võrdlemisele. Seega tuleb võrdväärseteks või asendatavateks loetavate või peetavate ravimite olemasolul pöörata turu analüüsimisel erilist tähelepanu kvaliteedi ja mitte hindadega seotud konkurentsisurve olemasolu tuvastamist võimaldavatele asjaoludele, mis väljenduvad eelkõige pingutustes, mida tehakse selleks, et saada uusi retseptide välja kirjutajaid, kes valiksid ravi alustades selle ravimi, pidevat ravi saavate patsientide konkureerivatele ravimitele üle viimises ning samaväärsete või odavamate alternatiivide olemasolul ühe ravimi tooteedenduslike tegevuste intensiivsuses. (vt punktid 1380–1382, 1385, 1395, 1397 ja 1402)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 1405–1592)

ELTL artiklis 263 ette nähtud seaduslikkuse kontrolli ulatus hõlmab ELTL artiklite 101 ja 102 kohaldamise menetlusi käsitlevate komisjoni otsuste kõiki elemente, mille põhjaliku kontrollimise Üldkohus tagab nii õiguslikust kui ka faktilisest aspektist, lähtuvalt hagejate esitatud väidetest. Lisaks sellele, kuigi valdkondades, kus tuleb anda keerukaid majanduslikke hinnanguid, on komisjonil majanduslikes küsimustes kaalutlusruum, ei tähenda see, et liidu kohtud peavad hoiduma kontrollimast, kuidas komisjon majandusliku iseloomuga andmeid on tõlgendanud. Liidu kohtud peavad nimelt eelkõige kontrollima esitatud tõendite tegelikkusele vastavust, usaldatavust ja sidusust, ent samuti kontrollima, kas kogutud tõendid sisaldavad kogu asjakohast teavet, mida keerulise olukorra hindamisel tuleb arvesse võtta, ja kas kõnealused tõendid võivad toetada järeldusi, mis nende pinnalt on tehtud. Asjaomase turu määratlemisel selleks, et hinnata turgu valitseva seisundi olemasolu, teeb komisjon asjaomase turu määratlemist puudutavas analüüsis rea vigu, mis on sellised, et tema analüüsi tulemus ei päde, leides ekslikult muu hulgas, et asjaomane toode, see tähendab peamiselt hüpertensiooni raviks mõeldud ravim, erineb ravialases mõttes sama ravimiklassi teistest ravimitest, alahinnates patsientide ravimi vahetamise valmidust ja omistades konkurentsisurve analüüsimisel hinnafaktorile ülemäärase tähtsuse. (vt punktid 1587–1590)

Tõhus karistamine konkurentsiõiguse rikkumiste eest ei või viia Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 49 nimetatud süütegude ja karistuste seaduses sätestatuse põhimõtte rikkumiseni. Seda põhimõtet ei tohi siiski tõlgendada nii, et see keelab kriminaalvastutust käsitlevate sätete järkjärgulise selgemaks muutmise kohtu poolt konkreetsetes asjades antavate tõlgenduste abil, tingimusel et selle tulemus on rikkumise toimepanemise hetkel mõistlikult ettenähtav, pidades eelkõige silmas sellel ajal kohtupraktikas levinud tõlgendust asjaomasele sättele. Ootuspärasuse mõiste ulatus sõltub siiski suuresti asjassepuutuva õigusakti sisust, sellega hõlmatud valdkonnast ning selle adressaatide arvust ja nende staatusest. Seaduse ootuspärasusega ei ole vastuolus see, kui asjaomane isik peab pöörduma õigusnõuandja poole, et konkreetsetel asjaoludel mõistlikult hinnata konkreetsest teost tuleneda võivaid tagajärgi. See on nii eriti nende kutseala esindajate puhul, kes on harjunud oma kutsetegevuses suuremat hoolsust üles näitama. Samuti võib neilt oodata erilist hoolt sellise tegevusega kaasnevate riskide hindamisel. Originaalravimeid tootev äriühing võib eeldada, et ajendades geneerilisi ravimeid tootvaid äriühinguid nõustuma patendivaidluste lahendamise kokkulepete raames turustamis- ja vaidlustamiskeeldudega, mis on iseenesest konkurentsi piiravad, kaob tal mis tahes õigustus selliste keeldude lisamiseks patendivaidluste lahendamise kokkulepetesse. Nende sätete sinna lisamise aluseks ei ole sel juhul enam patendi kehtivuse tunnustamine kokkuleppe poolte poolt ning see kujutab endast patendi väärkasutamist, millel ei ole mingit seost patendi erilise eesmärgiga. Originaalravimeid tootev äriühing võib niisiis mõistlikult ette näha, et tema tegevus kuulub ELTL artikli 101 lõikes 1 kehtestatud keelu kohaldamisalasse. Kui tulenevalt asjaolust, et kõnealused kokkulepped sõlmiti patendiga seotud kompromissikokkuleppe vormis, võib nende kokkulepete rikkuv laad mitte olla selgelt nähtav sellisele välisele vaatlejale nagu komisjon või nagu kõnealusele valdkonnale spetsialiseerunud juristid, ei ole see nõnda kokkulepete poolte puhul. (vt punktid 1655, 1657, 1658, 1661 ja 1666)

Kumulatiivsete trahvide määramist mitmes eraldiseisvas rikkumises osalenud äriühingule ei saa pidada ebaproportsionaalseks. See on seda vähem ebaproportsionaalne juhul, kui komisjon kohaldab selleks, et võtta arvesse asjaolu, et äriühing pani toime mitu rikkumist, mis olid küll erinevad, ent puudutasid kõik sama toodet ning suures osas samu geograafilisi piirkondi ja samu ajavahemikke, paranduskoefitsienti, mille tulemusel vähendab ta iga rikkumisega seotud müügiväärtust. Siiski osutub täiendav paranduskoefitsient vajalikuks rikkumise puhul, mis on eriti tihedalt seotud ühe teise otsuses karistatud rikkumisega ja mis arvestades seda, et see vaid kindlustab selle rikkumise tagajärgi, on sellest teisest väiksema raskusastmega. (vt punktid 1685–1699)

Asjaolu, et konkurentsieeskirjade rikkumise korral esitatakse trahvisumma arvutamist puudutav üksikasjalikum teave hiljem kohtumenetluse käigus, ei tõenda, et vaidlustatud otsus oli selles osas ebapiisavalt põhjendatud. Nimelt ei kuulu vaidlustatud otsuse vastuvõtja täpsustused, mis täiendavad iseenesest juba piisavat põhjendust, rangelt võttes institutsiooni põhjendamiskohustusest kinnipidamise alla, isegi kui need võivad liidu kohtu läbiviidava otsuse põhjenduste sisuliseks kontrolliks kasulikud olla, kuna need võimaldavad institutsioonil selgitada tema otsuse aluseks olevaid põhjuseid. (vt punkt 1732)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 1786–1788)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 1802–1810)