Kohtuasi C-309/06

Marks & Spencer plc

versus

Commissioners of Customs & Excise

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud House of Lords)

„Maksustamine — Kuues käibemaksudirektiiv — Maksuvabastus, mille puhul tagastatakse eelnenud etapis makstud maks — Ekslik maksustamine hariliku maksumääraga — Õigus nullmääraga maksustamisele — Õigus tagastamisele — Vahetu õigusmõju — Ühenduse õiguse üldpõhimõtted — Alusetu rikastumine”

Kohtujurist J. Kokott’i ettepanek, esitatud 13. detsembril 2007 I - 2287

Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 10. aprill 2008 I - 2311

Kohtuotsuse kokkuvõte

Kui liikmesriik on oma siseriiklikes õigusaktides säilitanud kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikli 28 lõike 2 alusel (nii enne kui pärast sellesse sättesse direktiiviga 92/77 tehtud muudatusi) teatava kindlaksmääratud kaupade või teenuste maksuvabastuse, mille puhul tagastatakse eelnenud etapis makstud maks, ei ole ettevõtjal, kes neid tarneid teostab või teenuseid osutab, mingit ühenduse õigusest tulenevat vahetult kohaldatavat õigust nõuda nende tarnete maksustamist nullmääraga. Kuuenda direktiivi artikli 28 lõige 2, mis lubab liikmesriikidel kohaldada maksuvabastust, mille puhul tagastatakse eelnenud etapis makstud maks, näeb ette erandi normidest, mille alusel on ette nähtud käibemaksu harilik määr. Seetõttu on õige märkida, et sellised maksuvabastused ehk „maksustamised nullmääraga” on ühenduse õiguse kohaselt lubatud. Ühenduse õigus ei kohusta liikmesriike selliseid maksuvabastusi siiski säilitama. Nagu nähtub ka selle sätte esialgsest sõnastusest, „võib säilitada”31. detsembril 1975 jõus olnud maksuvabastusi, mis tähendab seda, et asjaomase liikmesriigi otsustada on see, kas säilitada või mitte sellised õigusnormid, mis vastavad eelkõige teise direktiivi 67/228 artikli 17 viimases taandes ette nähtud kriteeriumidele, mille kohaselt võib kehtestada maksuvabastusi, mille puhul tagastatakse makstud maks, üksnes väga selgelt määratletud sotsiaalsetel põhjustel ja lõpptarbija huvides. (vt punktid 22, 23, 28 ja resolutiivosa punkt 1)

Kui liikmesriik on säilitanud kuuenda direktiivi kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikli 28 lõike 2 alusel (nii enne kui pärast sellesse sättesse direktiiviga 92/77 tehtud muudatusi) oma siseriiklikes õigusnormides teatavate kaupade või teenuste maksuvabastuse, mille puhul tagastatakse eelnenud etapis makstud maks, kuid on tõlgendanud siseriiklikke õigusnorme ekslikult nii, et see on põhjustanud hariliku maksumäära kohaldamise teatavatele kaupadele või teenustele, mis on siseriiklike õigusnormide kohaselt käibemaksust vabastatud ja mille puhul tagastatakse eelnenud etapis makstud maks, tuleb ühenduse õiguse üldpõhimõtteid, sh neutraalse maksustamise põhimõtet kohaldada nii, et need annavad selliseid tarneid teostanud ettevõtjale õiguse saada temalt ekslikult sissenõutud summad tagasi. Maksuvabastuste või kuuenda direktiiviga ette nähtud madalaimast käibemaksumäärast vähendatud määra säilitamine on lubatud vaid siis, kui see ei riku nimetatud süsteemiga lahutamatult seotud neutraalse maksustamise põhimõtet. Ühist käibemaksusüsteemi reguleerivaid põhimõtteid, sh neutraalse maksustamise põhimõtet tuleb kohaldada ka kuuenda direktiivi artikli 28 lõikes 2 sätestatud juhul ja vajadusel võib maksukohustuslane neile tugineda vastuolu korral siseriikliku sättega või kui viimase kohaldamine neid põhimõtteid rikub. Isiku õigus tagasi saada maksu, mis on liikmesriigis sisse nõutud ühenduse õigust rikkudes, on ühenduse õigusega õigussubjektidele vahetult antud õiguste tagajärg ja täiendus. Seda põhimõtet kohaldatakse ka maksude suhtes, mis on sisse nõutud kuuenda direktiivi artikli 28 lõikega 2 lubatud siseriiklikke õigusnorme rikkudes. (vt punktid 33–36, resolutiivosa punkt 2)