EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(kolmas koda)

13. juuni 2012

Kohtuasi F‑41/11

Dana Mocová

versus

Euroopa Komisjon

Avalik teenistus – Ajutised teenistujad – Tähtajalise lepingu pikendamata jätmine – Kaalutlusõigus – Muude teenistujate teenistustingimuste artikkel 8 – OLAF‑i peadirektori 30. juuni 2005. aasta otsuse, mis puudutab OLAF‑i uut poliitikat ajutiste teenistujate töölevõtmise korra ja töötingimuste suhtes, artikkel 4 – Ajutise teenistuja lepingu maksimaalne kestus

Ese: ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingule, esitatud hagi, millega D. Mocová palub tühistada Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) peadirektori 11. veebruari 2011. aasta otsus, millega jäeti rahuldamata taotlus tema ajutise teenistuja lepingu pikendamiseks.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Jätta poolte kohtukulud nende endi kanda.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hagi vaikimisi tehtud otsuse peale jätta taotlus rahuldamata – Väide, et põhjendus puudub – Kaebuse rahuldamata jätmise otsuses sisalduvate põhjenduste arvessevõtmine

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91; muude teenistujate teenistustingimused, artikkel 46)

2. Ametnikud – Ajutised teenistujad – Töölevõtmine – Tähtajalise lepingu pikendamine – Administratsiooni kaalutlusõigus – Kohtulik kontroll – Piirid

(Muude teenistujate teenistustingimused, artikkel 8 ja artikli 47 lõike 1 punkt b)

3. Ametnikud – Ajutised teenistujad – Töölevõtmine – Lepingu sõlmimine selleks, et täita alalisi ametikohti ajutiselt – Tingimused

(Personalieeskirjad, artikli 1a lõige 1; muude teenistujate teenistustingimused, artikli 2 punkt b, artiklid 3–5 ja artikli 8 teine lõik)

1. Kohtueelse menetluse arengut arvestades tuleb siis, kui administratsiooni otsus, millega kaebus rahuldamata jäeti, sisaldab põhjendusi, mida ei olnud igal juhul esitatud vaikimisi rahuldamata jätmise otsuses, mille peale eelnevalt nimetatud kaebus oli esitatud, võtta algselt huve kahjustava akti õiguspärasuse hindamiseks arvesse kaebuse rahuldamata jätmise otsuses sisalduvat põhjendust, kuivõrd see on mõeldud nimetatud akti täienduseks. Pealegi tuleb hinnata just algselt huve kahjustava akti õiguspärasust, võttes arvesse kaebuse rahuldamata jätmise otsuses sisalduvaid põhjendusi.

(vt punktid 21 ja 38)

Viide:

Euroopa Liidu Üldkohus: 9. detsember 2009, kohtuasi T‑377/08 P: komisjon vs. Birkhoff (punktid 58 ja 59 ning seal viidatud kohtupraktika).

2. Tähtajalise lepinguga ajutisel teenistujal ei ole üldjuhul mingit õigust lepingu pikendamisele, kuna see on üksnes võimalus, mis sõltub eeldusest, et pikendamine on teenistuse huvidega kooskõlas. Erinevalt ametnikest, kellele personalieeskirjad tagavad töösuhte stabiilsuse, kohaldatakse ajutistele teenistujatele teistsugust korda, mis põhineb asjaomase institutsiooniga sõlmitud töölepingul. Muude teenistujate teenistustingimuste artikli 47 lõike 1 punktist b nähtub, et institutsiooni ja tähtajaliselt tööle võetud ajutise teenistuja vahelise töösuhte kestus määratakse kindlaks just nimelt poolte vahel sõlmitud lepingus määratud tingimustes. Lisaks on administratsioonile lepingute pikendamise valdkonnas jäetud ulatuslik kaalutlusõigus. Peale selle peab kohtu kontroll piirduma küsimusega, kas administratsioon on tema hinnangu aluseks olevaid meetmeid ja väiteid arvestades jäänud lubatud piiridesse ega ole oma kaalutlusõigust ilmselgelt vääralt kasutanud. Selleks et teha kindlaks, kas administratsioon on teinud asjaolude hindamisel ilmselge vea, mis õigustaks niisuguse hinnangu alusel tehtud otsuse tühistamist, peavad tõendid, mille esitamise kohustus on hagejal, olema piisavad, et administratsiooni antud hinnang muutuks ebausutavaks. Teisisõnu ei ole ilmse vea olemasolu tuvastatud, kui teenistuja esitatud asjaoludest hoolimata võib vaidlusalust hinnangut jätkuvalt pidada põhjendatuks ja seostatuks.

(vt punktid 42–44)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 12. detsember 1996, kohtuasi T‑380/94: AIUFFASS ja AKT vs. komisjon (punkt 59); 17. oktoober 2002, liidetud kohtuasjad T‑330/00 ja T‑114/01: Cocchi ja Hainz (punkt 82); 6. veebruar 2003, kohtuasi T‑7/01: Pyres vs. komisjon (punkt 64); 12. veebruar 2008, kohtuasi T‑289/03: BUPA jt vs. komisjon (punkt 221).

Avaliku Teenistuse Kohus: 7. juuli 2009, kohtuasi F‑54/08: Bernard vs. Europol (punkt 44); 23. november 2010, kohtuasi F‑8/10: Gheysens vs. nõukogu (punkt 75).

3. Muude teenistujate teenistustingimuste artikli 1a lõikest 1 koostoimes artiklitega 2–5 nähtub, et institutsioonide koosseisulised ametikohad täidetakse põhimõtteliselt ametnikega ja seega saavad muude teenistujate teenistustingimustega hõlmatud teenistujad nendel ametikohtadel töötada vaid erandjuhtudel. Niisiis, kuigi muude teenistujate teenistustingimuste artikli 2 lõikes b on sõnaselgelt ette nähtud, et ajutisi töötajaid võib võtta alalistele ametikohtadele, on nendes samuti täpsustatud, et seda võib teha vaid ajutiselt. Peale selle on muude teenistujate teenistustingimuste artikli 8 teises lõigus sätestatud, et artikli 2 lõike b tähenduses ajutise teenistuja teenistuslepingu kestus ei saa ületada nelja aastat ning lepingut võib pikendada üks kord maksimaalselt kaheks aastaks. Selle tähtaja möödudes ei saa ajutine töötaja edasi töötada ja tema teenistus lõpeb või ta määratakse ametnikuks vastavalt personalieeskirjadele. Nimetatud erandit põhimõttest, mille kohaselt koosseisulised ametikohad täidetakse ametnikega, võib kasutada vaid juhtumipõhiselt eesmärgiga täita teenistuse vajadusi.

(vt punkt 48)

Viide:

Euroopa Liidu Üldkohus: 21. september 2011, kohtuasi T‑325/09 P: Adjemian jt vs. komisjon (punkt 79 ja seal viidatud kohtupraktika).