ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Konkurss – Konkursikomisjon – Katsetele mittelubamine

(Personalieeskirjad, artikli 25 teine lõik)

2. Ametnikud – Institutsioonide lepinguväline vastutus – Tingimused – Õigusvastasus – Kahju – Põhjuslik seos

1. Ametniku huve kahjustava otsuse põhjendamise kohustuse eesmärk on ühelt poolt pakkuda huvitatud isikule vajalik selgitus võimaldamaks isikul hinnata otsuse põhjendatust ning teiselt poolt teha võimalikuks otsuse kohtulik kontroll. Mis puudutab konkreetselt konkursile mittelubamise otsuseid, siis konkursikomisjon peab täpselt märkima konkursiteate tingimused, mida kandidaat nende arvates ei täitnud.

(vt punkt 22)

Viited:

Euroopa Kohus: 21. juuni 1984, kohtuasi 69/83: Lux vs. kontrollikoda (EKL 1984, lk 2447, punkt 36).

Esimese Astme Kohus: 21. mai 1992, kohtuasi T‑55/91: Fascilla vs. parlament (EKL 1992, lk II‑1757, punkt 32); 25. märts 2004, kohtuasi T‑145/02: Petrich vs. komisjon (EKL AT 2004, lk I‑A‑101 ja II‑447, punkt 54); 5. aprill 2005, kohtuasi T‑376/03: Hendrickx vs. nõukogu (EKL AT 2005, lk I‑A‑83 ja II‑379, punkt 68).

2. Ühenduse lepinguväline vastutus eeldab seda, et täidetud on tingimused, mis puudutavad ühenduse institutsioonidele etteheidetava käitumise õigusvastasust, väidetava kahju olemasolu ning põhjusliku seose olemasolu käitumise ja väidetava kahju vahel.

Niisuguse seose olemasolu tõdemiseks on põhimõtteliselt vaja, et oleks tõendatud otsene ja kindel põhjuse ja tagajärje seos ühenduse asjaomase institutsiooni õigusvastase teo ja väidetava kahju vahel.

Konkursi eripära arvestades on põhjuslik seos tõendatud kindlasti siis, kui ühenduse institutsiooni õigusvastase teo kindlaks tagajärjeks saab pidada mitte tingimata seda, et isikut ei ole määratud ametikohale – sest asjaomane isik ei suuda kunagi tõendada, et tal olnuks sellele õigus –, vaid seda, et isik on jäänud ilma ka tõsisest võimalusest sellele ametikohale nimetamiseks, mille tõttu ta on kandnud varalist kahju sissetuleku kaotamise kujul.

(vt punktid 38, 40 ja 41)

Viited:

Euroopa Kohus: 16. detsember 1987, kohtuasi 111/86: Delauche vs . komisjon (EKL 1987, lk 5345, punkt 30).

Esimese Astme Kohus: 9. veebruar 1994, kohtuasi T‑3/92: Latham vs. komisjon (EKL AT 1994, lk I‑A‑23 ja II‑83, punkt 63); 15. veebruar 1996, kohtuasi T‑589/93: Ryan-Sheridan vs. Dublini fond (EKL AT 1996, lk I‑A‑27 ja II‑77, punkt 141); 5. oktoober 2004, kohtuasi T‑45/01: Sanders jt vs . komisjon (EKL 2004, lk II‑3315, punktid 149 ja 150); 12. september 2007, kohtuasi T‑250/04: Combescot vs. komisjon (EKL AT 2007, lk I‑A‑2‑0000 ja II‑A‑2‑0000, punktid 95 ja 96).

Avaliku Teenistuse Kohus: 22. oktoober 2008, kohtuasi F‑46/07: Tzirani vs. komisjon (EKL AT 2008, lk I‑A‑1‑0000 ja II‑A‑1‑0000, punkt 215).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Ajutised teenistujad – Lahkumistoetus – Seosed vanaduspensioniõigustega

(Personalieeskirjad, VIII lisa artikli 11 lõige 1 ja artikkel 12)

2. Ametnikud – Ajutised teenistujad – Lahkumistoetus – Väljaarvutamine

1. Kuigi lahkumistoetus kui selline ei ole vanaduspensioni laadi toetus, tuleneb endiste personalieeskirjade VIII lisa artiklist 12, et lahkumistoetus on mõeldud ametnikele või teenistujatele, kes on oma palgast kinnipeetud igakuiste maksete tegemisega omandanud algsed vanaduspensioniõigused, kuid kellele ei saa alla kümneaastase teenistusstaaži tõttu ühenduse vanaduspensioni tegelikult maksta ega kohaldada kuni 30. aprillini 2004 kehtinud personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõike 1 sätteid. Peale selle arvutatakse eespool osutatud personalieeskirjade VIII lisa artikli 12 punkti b alusel makstav summa, mis moodustab ühe osa ajutiste teenistujate lahkumistoetusest, teenistujate põhipalgast pensionikindlustusmaksetena kinnipeetud summade alusel, millele on lisatud liitintress 3,5% aastas. Järelikult ei saa nõustuda seisukohaga, et lahkumistoetus ei ole vanaduspensioniõigustega kuidagi seotud.

(vt punktid 51–56)

2. Pelk asjaolu, et lahkumistoetust makstakse hüvitusena teenistujale, kes on omandanud algsed vanaduspensioniõigused, kuid kellele ei saa vanaduspensioni tegelikult maksta, ei tähenda tingimata seda, et niisuguse toetuse summa peab vastama teenistuja algsete vanaduspensioniõiguste kindlustusmatemaatilisele väärtusele.

(vt punkt 60)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hagi – Üldkohaldatava akti vastu esitatud hagi

(EÜ artikkel 236; personalieeskirjad, artikkel 90)

2. Ametnikud – Võrdne kohtlemine – Piirid – Alusetult saadud soodustus – Ametnikule kindlasummalise hüvitise maksmisest keeldumine, kuigi teised võrreldavas olukorras olevad ametnikud saavad seda hüvitist

1. Ühenduste avaliku teenistuse kohtul ei ole pädevust otsustada nõuete üle, milles palutakse tunnistada õigusvastaseks üldkohaldatav norm, näiteks personalieeskirjade mõni säte.

(vt punkt 20)

2. Institutsiooni otsus keelduda ametnikule kindlasummalise hüvitise maksmisest, kuigi teised võrreldavas olukorras olevad ametnikud seda saavad, kusjuures otsus põhineb sellel, et viimatimainitutele makstakse viidatud hüvitist õigusvastaselt, rikub võrdse kohtlemise põhimõtet, kui see institutsioon ei suuda piisavalt tõendada, et viidatud hüvitise maksmisel neile ametnikele ei olnud õiguslikku alust, sest ühenduse institutsioonide aktide puhul kehtib pealegi õiguspärasuse eeldus.

(vt punktid 28–30, 32, 36 ja 42)

Viited:

Euroopa Kohus: 9. oktoober 1984, kohtuasi 188/83: Witte vs. parlament (EKL 1984, lk 3465, punktid 13–15).

Esimese Astme Kohus: 14. mai 1991, kohtuasi T‑30/90: Zoder vs. parlament (EKL 1991, lk II‑207, punkt 26); 19. november 1996, kohtuasi T‑272/94: Brulant vs. parlament (EKL AT 1996, lk I‑A‑513 ja II‑1397, punkt 35); 22. veebruar 2000, kohtuasi T‑22/99: Rose vs. komisjon (EKL AT 2000, lk I‑A‑27 ja II‑115, punkt 39); 13. juuli 2000, kohtuasi T‑157/99: Griesel vs. nõukogu (EKL AT 2000, lk I‑A‑151 ja II‑699, punkt 25); 8. juuli 2003, kohtuasi T‑65/02: Chetaud vs. parlament (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 44); 16. november 2006, kohtuasi T‑120/04: Peróxidos Orgánicos vs. komisjon (EKL 2006, lk II‑4441, punkt 77); 30. november 2006, kohtuasi T‑379/04: J vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑313 ja II‑A‑2‑1575, punkt 79).

Avaliku Teenistuse Kohus: 21. veebruar 2008, kohtuasi F‑4/07: Skoulidi vs. komisjon (EKL AT 2008, lk I‑A‑1‑0000 ja II‑A‑1‑0000, punkt 81).
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS (teine koda)

15. märts 2011

Kohtuasi F-120/07

Guido Strack

versus

Euroopa Komisjon

Avalik teenistus – Ametnikud – Põhipuhkuse päevade ülekandmine – Personalieeskirjade V lisa artikkel 4 – Teenistusest sõltuvad põhjused – Personalieeskirjade artikkel 73 – Direktiiv 2003/88/EÜ – Õigus tasulisele põhipuhkusele – Haiguspuhkus

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, milles G. Strack palub tühistada komisjoni 30. mai 2005. aasta, 25. oktoobri 2005. aasta, 15. märtsi 2007. aasta ja 20. juuli 2007. aasta otsused osas, milles nendega seati 2004. aastal kasutamata põhipuhkuse päevade ülekandmise piiriks 12 puhkusepäeva ja piirati vastavalt teenistusest lahkumisel makstava hüvitise summat, ning kohustada komisjoni maksma hüvitist 26,5 põhipuhkuse päeva eest, millele lisandub alates 1. aprillist 2005 viivitusintress.

Otsus: Tühistada komisjoni 15. märtsi 2007. aasta otsus, millega jäeti rahuldamata hageja taotlus tema 2004. aastal kasutamata puhkusepäevade ülekandmiseks. Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata. Jätta komisjoni kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja hageja kohtukulud.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Puhkus – Põhipuhkus – Teenistuse lõppemine – Hüvitis kasutamata jäänud puhkuse eest – Hüvitise arvutamine

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/88, artikli 7 lõige 2)

2. Ametnikud – Puhkus – Põhipuhkus – Puhkuse ülekandmine pikaajalisest haigusest tingitud töölt puudumise tõttu

(Personalieeskirjad, artikkel 1e ja artikkel 57; V lisa artikli 4 esimene lõik)

1. Direktiivi 2003/88 tööaja korralduse teatavate aspektide kohta artikli 7 lõikest 2 tuleneb, et ametnikult, kelle meditsiiniliselt põhjendatud töövõimetus kestis peaaegu terve puhkuseaasta, ei saa ära võtta võimalust saada rahalist hüvitist ära kasutamata põhipuhkuse eest.

Sellist rahalist hüvitist tuleb arvestada nii, et see asetaks asjaomase isiku olukorda, mis on sarnane olukorraga, kui ta oleks töösuhte ajal kõnealust õigust kasutanud. Seega on ametniku tavapärane töötasu ehk tasu, mis kuuluks talle maksmisele tasulise põhipuhkusega võrdse puhkuse korral, samuti määrava tähtsusega töösuhte lõpetamise korral kasutamata tasulise põhipuhkuse eest rahalise hüvitise arvutamisel.

(vt punktid 65 ja 69)

Viide:

Euroopa Kohus: 20. jaanuar 2009, liidetud kohtuasjad C-350/06 ja C-520/06: Schultz-Hoff (punkt 61).

2. Juhul, kui ametnik ei saa pikaajalisest haigusest tuleneva töölt puudumise tõttu kasutada põhipuhkust, on täielikult ülekantav terve põhipuhkus, nagu see on kindlaks määratud personalieeskirjadega, kohaldades koostoimes personalieeskirjade artikleid 1e ja 57, ning seda vaatamata piirangutele, mis sisalduvad personalieeskirjade V lisa artikli 4 esimeses lõigus seoses võimalusega kanda järgmisesse aastasse üle kasutamata puhkus.

Seega tuleb tühistada administratsiooni otsus, millega keelduti nimetatud artiklit kohaldades kandmast üle puhkusepäevi, mis ületasid automaatselt ülekantavat 12 päeva ja milleks olid põhipuhkuse päevad, mida hageja ei olnud kasutanud pikaajalise haiguspuhkuse tõttu.

(vt punktid 77 ja 79)
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(teine koda)

14. juuli 2011

Kohtuasi F-98/07

Nicole Petrilli

versus

Euroopa Komisjon

Avalik teenistus – Lepingulised abiteenistujad – Tähtajaline leping – Normid, mis puudutavad ajutiste töötajate teenistusaja maksimaalset kestust komisjoni talitustes – Lepingu pikendamisest keeldumise otsus – Õigusvastasus – Kahju hüvitamise ulatus – Ex aequo et bono hindamine

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, millega N. Petrilli palub tühistada komisjoni 20. juuli 2007. aasta otsuse, millega jäeti rahuldamata tema taotlus pikendada tema lepingulise abiteenistuja lepingut, ning mõista komisjonilt välja kahjuhüvitis.

Otsus: Määrata komisjon poolt hagejale Avaliku Teenistuse Kohtu 29. jaanuari 2009. aasta otsuse alusel kohtuasjas F-98/07: Petrilli vs. komisjon makstava rahalise hüvitise summaks 12 097,43 eurot, millele lisandub asjaomasel ajavahemikul kohaldatav intress, mida arvutatakse Euroopa Keskpanga poolt põhilistele refinantseerimistehingutele kehtestatud määras, mida on suurendatud kahe punkti võrra. Jätta komisjoni kanda kõik sellise menetluse kohtukulud, mis eelnes eespool viidatud 29. jaanuari 2009. aasta kohtuotsuse kuulutamisele, ja tema enda kohtukulud ning mõista temalt välja pool hageja kohtukuludest menetluse järgnevas etapis. Jätta hageja kanda pool tema enda kohtukuludest, mis tekkisid eespool viidatud 29. jaanuari 2009. aasta kohtuotsuse kuulutamisele järgnevas etapis.

Kokkuvõte

Ametnikud – Hagi – Kahju hüvitamise nõue – Vaidlustatud õigusvastase akti tühistamine – Mittevaralise kahju adekvaatne hüvitamine

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)

Õigusvastase akti tühistamine võib olla iseenesest adekvaatne ja põhimõtteliselt piisav hüvitis igasuguse mittevaralise kahju eest, mida see akt võis tekitada, kui hageja ei tõenda, et on kannatanud sellist mittevaralist kahju, mis on tühistamise aluseks olnud õigusvastasusest eraldiseisev ja mida ei ole võimalik tühistamisega täielikult hüvitada.

(vt punkt 28)

Viited:

Euroopa Kohus: 9. juuli 1987, liidetud kohtuasjad 44/85, 77/85, 294/85 ja 295/85: Hochbaum ja Rawes vs. komisjon (punkt 22); 7. veebruar 1990, kohtuasi C-343/87: Culin vs. komisjon (punktid 27 ja 28).

Esimese Astme Kohus: 9. november 2004, kohtuasi T-116/03: Montalto vs. komisjon (punkt 127); 6. juuni 2006, kohtuasi T-10/02: Girardot vs. komisjon (punkt 131).

Üldkohus: 9. detsember 2010, kohtuasi T-526/08 P: komisjon vs. Strack (punkt 58).

Avaliku Teenistuse Kohus: 8. mai 2008, kohtuasi F-6/07: Suvikas vs. nõukogu (punkt 151).
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(teine koda)

13. detsember 2007

Kohtuasi F-27/07

Asa Sundholm

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Avalik teenistus – Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne – 2001/2002. aasta hindamine – Tervislikel põhjustel puudumine – Esimese Astme Kohtu otsuse täitmine – EÜ artikkel 233

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, milles A. Sundholm palub tühistada komisjoni 2. juuni 2006. aasta otsus, mis puudutab tema karjääriarengu koostamist ajavahemiku 1. juulist 2001 kuni 31. detsembrini 2002 kohta ja mis tehti Esimese Astme Kohtu 20. aprilli 2005. aasta otsuse kohtuasjas T‑86/04: Sundholm vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus ei avaldata) täitmiseks.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Pooled kannavad ise oma kohtukulud.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne – Kohtulik kontroll – Piirid

(Personalieeskirjad, artikkel 43)

2. Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne – Põhjendamiskohustus – Ulatus

(Personalieeskirjad, artikkel 43)

1. Avaliku Teenistuse Kohus ei või asendada hinnatava ametniku hindamise eest vastutava isiku hinnangut enda omaga. Ühenduse institutsioonidele kuulub oma ametnike töö hindamisel ulatuslik kaalutlusõigus. Ametnikele karjääriarengu aruandes antud väärtushinnangud jäävad väljapoole kohtulikku kontrolli, mida teostatakse üksnes võimalike vormivigade, administratsiooni hinnangus tehtud ilmsete faktivigade ja võimaliku võimu kuritarvitamise üle.

(vt punkt 39)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 13. juuli 2006, kohtuasi T‑285/04: Andrieu vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A—2‑161 ja II‑A‑2‑775, punkt 99); 12. september 2007, kohtuasi T‑249/04: Combescot vs. komisjon (EKL AT 2007, lk I‑A‑2‑0000 ja II‑A‑2‑0000, punkt 78).

2. Teatud juhtudel tuleb karjääriarengu aruande põhjendamisele erilist tähelepanu pöörata, eelkõige siis, kui edasikaebuse hindaja jätab hindamise ühiskomitee soovitused arvestamata, kui karjääriarengu aruanne sisaldab varasema aruandega võrreldes halvemaid hinnanguid või kui aruanne koostatakse hilinemisega ja hindaja ei ole hindamisperioodi ajal enam vahetu ülemus.

(vt punkt 47)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 30. september 2004, kohtuasi T‑16/03: Ferrer de Moncada vs. komisjon (EKL AT 2004, lk I‑A‑261 ja II‑1163, punktid 49, 50, 53 ja 54); eespool viidatud kohtuasi Combescot vs. komisjon (punkt 84).
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS (teine koda)

29. november 2007

Kohtuasi F-19/07

Georgi Kerelov

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Avalik teenistus – Avalik konkurss – Konkursikomisjon – Konkursikomisjoni liikmetega suhtlemine – Konkursilt kõrvaldamine – Reservnimekirja kandmata jätmine

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, milles G. Kerelov palub tühistada avaliku konkursi EPSO/AD/43/06 komisjoni 6. detsembri 2006. aasta otsus, millega teda ei kantud selle konkursi reservnimekirja, ja 2. veebruari 2007. aasta otsus, millega ta sellelt konkursilt kõrvaldati, ning kohustada komisjoni maksma talle ex aequo et bono põhimõtte järgi kindlaks määratud summa 120 491,28 eurot.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Pooled kannavad ise oma kohtukulud.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hagi – Väited

2. Ametnikud – Konkurss – Konkursikomisjon – Kandidaadi konkursilt kõrvaldamise otsus

(Personalieeskirjad, artikkel 30)

1. Kohtuasjas, milles vaidlustatakse sellise otsuse õiguspärasus, millega kandidaat kõrvaldati konkursilt põhjusel, et ta rikkus konkursikomisjoni liikmetega ühendust võttes konkursiteates toodud tingimusi, peab huvitatud isik seda asjaolu kinnitavate piisavalt täpsete ja ühtelangevate tõendite olemasolu korral vastupidist tõendama või vähemalt esitama selgituse või põhjenduse, mis võib väidetud faktilise asjaolu tõenäosuse küsitavaks muuta, et Avaliku Teenistuse Kohus saaks asjas otsuse langetada.

(vt punkt 34)

Viited:

Euroopa Kohus: 7. jaanuar 2004, liidetud kohtuasjad C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ja C‑219/00 P: Ålborg Portland jt vs. komisjon (EKL 2004, lk I‑123, punkt 79).

2. Konkursikomisjon, kes on personalieeskirjade artikli 30 kohaselt volitatud koostama sobivate kandidaatide loetelu, on pädev tuvastama kandidaadi ebaseaduslikku käitumist ja kõrvaldama ta konkursilt vastavalt konkursiteates toodud tingimustele. Seejuures asjaolu, et kandidaadi konkursilt kõrvaldamise ametlik otsus saadeti talle alles pärast reservnimekirja avaldamist, mis ekslikult sisaldab huvitatud isiku nime, ei muuda kõnealust otsust ebaseaduslikuks, kui kohaldatavates personalieeskirjades ei ole selle kohta kehtestatud mingisugust aegumistähtaega ja institutsiooni ei saa sel alusel hea halduse põhimõtte rikkumises süüdistada.

(vt punkt 37)
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(esimene koda)

2. detsember 2008

Kohtuasi F‑131/07

Barbora Baniel‑Kubinova jt

versus

Euroopa Parlament

Avalik teenistus – Katseajal olevateks ametnikeks nimetatud ajutised teenistujad ja abiteenistujad – Personalieeskirjade VII lisa artikkel 10 – Õigus päevarahale pärast sisseseadmistoetuse ühe osa kättesaamist

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, milles B. Baniel‑Kubinova ja ülejäänud 13 parlamendi ametnikku paluvad tühistada parlamendi otsused, millega keelduti neile maksmast personalieeskirjade VII lisa artiklis 10 sätestatud päevaraha.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Jätta poolte kohtukulud nende endi kanda.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Kulude hüvitamine – Sisseseadmistoetus – Ajutised teenistujad

(Personalieeskirjad, VII lisa artikli 5 lõige 1; muude teenistujate teenistustingimused, artikkel 24)

2. Ametnikud – Kulude hüvitamine – Päevaraha – Saamise tingimused – Katseajal olev ametnik, kes sai ajutise teenistujana sisseseadmistoetust –Välistamine

(Personalieeskirjad, artikkel 71; VII lisa artiklid 5 ja 10; muude teenistujate teenistustingimused, artikkel 24 lõige 1)

1. Ühenduse seadusandja nägi muude teenistujate teenistustingimuste artiklis 24 ette ajutistele teenistujatele sisseseadmistoetuse maksmise, lähtudes eeldusest, et isegi täievolilise ametniku teenistuskoha kindluseta võivad ajutised teenistujad, kelle oodatav tööaeg on vähemalt üks aasta, soovida integreeruda teenistuskohta püsivalt ja pikaajaliselt. Nimelt sellise integreerumise tarvis tehtud pingutuste tulemusel tekkinud kulude katteks makstakse ajutistele teenistujatele sisseseadmistoetust, isegi kui seda tehakse vaid osaliselt, kui oodatav tööaeg on lühem kui kolm aastat.

(vt punkt 20)

2. Personalieeskirjade VII lisa artiklite 5 ja 10 lihtne võrdlus näitab, et nendega on vastuolus see, kui muude teenistujate teenistustingimuste artikli 24 lõike 1 alusel ajutise teenistujana sisseseadmistoetust saanud isik võib seejärel, kui ta nimetatakse katseajal ametnikuks, taotleda päevaraha, sõltumata sellest, et personalieeskirjade järge talle kohaldatav kord muutus. Nimelt, kuna sisseseadmistoetuse maksmine sõltub elukoha üleviimisest huvitatud isiku teenistuskohta, siis ei saa huvitatud isik hiljem kehtivalt väita, et saada muud rahalist soodustust, nagu näiteks päevaraha, et tema kolimine teenistuskohta on ajutine, erinevalt tema päritoluriigis asuvast „tõelisest” elukohast.

Kuna huvitatud isik tegi sisseseadmistoetuse saamiseks deklaratsiooni, et tõendada oma elukoha üleviimist teenistuskohta, lisades sellele deklaratsioonile vastavad tõendid, siis on administratsioonil õigus institutsiooni ja ametnike vahel eksisteerima pidavate usalduslike suhete tõttu ja nõuetekohase halduse põhjustel jätta uuesti kontrollimata huvitatud isiku elukohta puudutav küsimus, kui viimane taotleb päevaraha saamist.

(vt punktid 27 ja 30)
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(teine koda)

25. november 2008

Kohtuasi F‑53/07

Ivanka Iordanova

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Avalik teenistus – Töölevõtmine – Avalik konkurss – Vastuvõtutingimused – Kandidatuuri tagasilükkamine – Diplomid

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, millega I. Iordanova palub tühistada avaliku konkursi EPSO/AST/14/06 komisjoni otsus mitte lubada teda nimetatud konkursi katsetele ning teiseks mõista komisjonilt välja hüvitis väidetavalt tekitatud kahju hüvitamiseks.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Pooled kannavad ise oma kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnikud – Konkurss – Konkurss kvalifikatsiooni ja katsete põhjal – Vastuvõtutingimused – Esitatud diplomid või tõendatud töökogemus

(Personalieeskirjad, III lisa artiklid 1 ja 5)

Kvalifikatsioonide ja katsete põhjal läbiviidava konkursi komisjoni ülesanne on üksikjuhtumite kaupa hinnata, kas kõikide kandidaatide esitatud diplomid ja tõendatud töökogemus vastavad personalieeskirjades ja konkursiteates nõutud tasemele. Ehkki konkursiteate tekst on konkursikomisjonile siduv, on tal selles osas ulatuslik kaalutlusõigus ja ühenduste kohus peab piirduma kontrolli rakendamisega selle üle, kas selle pädevuse teostamisel pole tehtud ilmset viga.

(vt punktid 34 ja 35)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 11. veebruar 1999, kohtuasi T‑244/97: Mertens vs. komisjon (EKL AT 1999, lk I‑A‑23 ja II‑91, punkt 44); 13. märts 2002, kohtuasi T‑139/00: Bal vs. komisjon (EKL AT 2002, lk I‑A‑33 ja II‑139, punkt 35); 28. november 2002, kohtuasi T‑332/01: Pujals Gomis vs. komisjon (EKL AT 2002, lk I‑A‑233 ja II‑1155, punktid 39–41); 11. mai 2005, kohtuasi T‑25/03: De Stefano vs. komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑125 ja II‑573, punkt 34).

Avaliku Teenistuse Kohus: 11. juuli 2006, kohtuasi F‑12/05: Tas vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑1‑79 ja II‑A‑1‑285, punktid 39 ja 43).
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(kolmas koda)

8. oktoober 2008

Kohtuasi F‑44/07

Florence Barbin

versus

Euroopa Parlament

Avalik teenistus – Ametnikud – Edutamine – Teenetepunktide andmise menetlus Euroopa Parlamendis – Seda menetlust reguleerivate juhiste õigusvastasus – Teenete võrdlev hindamine

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, millega F. Barbin palub tühistada Euroopa Parlamendi 16. oktoobri 2006. aasta otsuse, millega hageja anti 2005. aasta edutamise raames üks teenetepunkt.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Pooled kannavad ise oma kohtukulud.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Edutamine – Teenete võrdlev hindamine

(Personalieeskirjad, artiklid 43 ja 45)

2. Õigusvastasuse väide – Ulatus – Aktid, mille õigusvastasusele saab viidata

(EÜ artikkel 241)

1. Teenete võrdlev hindamine ametnikule teenetepunktide andmiseks saab toimuda ainult direktoraadis, kuhu ta on määratud, arvestades direktoraadi käsutuses olevate edutamispunktide piiratud arvu ning asjaolu, et iga edutamist vääriv ametnik võistleb kõikide teiste oma direktoraadi või teenistusüksuse ametnikega piiratud arvu edutamispunktide eest. Teenetepunktide andmiseks määratud direktoraat on see, kus ametnik on võrdlusaasta jooksul kõige kauem teenistuses olnud.

(vt punktid 44 ja 45)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 8. märts 2006, kohtuasi T‑289/04: Lantzoni vs. Euroopa Kohus (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑39 ja II‑A‑2‑171, punktid 68 ja 69); 27. september 2006, kohtuasi T‑156/05: Lantzoni vs. Euroopa Kohus (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑189 ja II‑A‑2‑969, punktid 52 ja 53).

2. Õigusvastasuse väite ulatus peab piirduma sellega, mis on vaidluse lahendamiseks hädavajalik. Üldakt, mille õigusvastasusele viidatakse, peab olema hagi esemeks oleva asja suhtes otseselt või kaudselt kohaldatav ning vaidlustatud üksikakti ja kõnesoleva üldakti vahel peab olema õiguslik seos.

(vt punkt 61)

Viited:

Euroopa Kohus: 31. märts 1965, kohtuasi 21/64: Macchiorlati Dalmas vs. ülemamet (EKL 1965, lk 227, 245); 13. juuli 1966, kohtuasi 32/65: Itaalia vs. nõukogu ja komisjon (EKL 1966, lk 563, 594).

Esimese Astme Kohus: 26. oktoober 1993, liidetud kohtuasjad T‑6/92 ja T‑52/92: Reinarz vs. komisjon (EKL 1993, lk II‑1047, punkt 57); 3. veebruar 2000, kohtuasi T‑60/99: Townsend vs. komisjon (EKL AT 2000, lk I‑A‑11 ja II‑45, punkt 53).

Avaliku Teenistuse Kohus: 28. juuni 2006, kohtuasi F‑19/05: Sanchez Ferriz vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑1‑41 ja II‑A‑1‑135, punkt 57).