Direktiivi 93/37, millega kooskõlastatakse riiklike ehitustöölepingute sõlmimise kord (muudetud direktiiviga 97/52), sätete ehitustööde riigihangetele kohaldamise osas ei tulene pakkuja kodakondsusest või asukohast mingeid tingimusi. Nimetatud direktiivi alusel ei ole võimalik kuidagi järeldada, et selle sätete, peamiselt hankemenetlusest osavõtu ühiseeskirjade ja eelkõige selle artikli 24 kohaldavus sõltuks sellest, kas on olemas tegelik seos liikmesriikidevahelise vaba liikumisega.

Siseriikliku kohtu esitatud eelotsuse küsimusele vastamisest keeldumine on võimalik vaid siis, kui on ilmne, et ühenduse õiguse tõlgendamine, mida siseriiklik kohus palub, ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, või ka juhul, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele.

EÜ artiklis 234 sätestatud menetluses on üksnes asja menetleval ja selle lahendamise eest vastutaval siseriiklikul kohtul kohtuasja eripära arvesse võttes õigus hinnata eelotsuse vajalikkust asjas otsuse langetamiseks ning Euroopa Kohtule esitatavate küsimuste asjakohasust. Järelikult, kui esitatud küsimused puudutavad ühenduse õiguse tõlgendamist, on Euroopa Kohus reeglina kohustatud otsuse langetama.

Direktiivi 93/37, millega kooskõlastatakse riiklike ehitustöölepingute sõlmimise kord (muudetud direktiiviga 97/52), artikli 24 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et see loetleb ammendavalt ettevõtja ehitustööde riigihankemenetlusest kõrvaldamist õigustavad põhjused, mis põhinevad tema ametialaste omadustega seonduvatel objektiivsetel teguritel. Nimetatud direktiiviga ei ole vastuolus siiski see, kui liikmesriik näeb ette muid kõrvaldamise meetmeid selleks, et tagada pakkujate võrdse kohtlemise põhimõtte ning läbipaistvuse põhimõtte järgimine, eeldusel, et sellised meetmed ei ületa selle eesmärgi saavutamiseks vajalikku.

Euroopa Kohtul ei tule EÜ artikli 234 alusel algatatud eelotsusemenetluses hinnata siseriikliku õiguse kooskõla ühenduse õigusega ega siseriikliku õigust tõlgendada. Euroopa Kohus on seevastu pädev andma eelotsusetaotluse esitanud kohtule kõik ühenduse õiguse tõlgendamise juhtnöörid, mis võimaldavad viimasel seda kooskõla hinnata, et lahendada tema menetluses olev kohtuasi.

Ühenduse õigust tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis – järgides küll riigihankemenetluste puhul õiguspäraseid pakkujate võrdse kohtlemise ning läbipaistvuse eesmärke – sätestab vääramatu eelduse, et meediasektoris tegutseva ettevõtja omaniku, osaniku, põhiaktsionäri või otsustusõigusega isiku staatus on kokkusobimatu sellise äriühingu omaniku, osaniku, põhiaktsionäri või otsustusõigusega isiku staatusega, keda riik või laias tähenduses avaliku sektori juriidiline isik volitab täitma ehitustööde, asjade või teenuste riigihankelepingut.

Riigihankemenetluste ühenduse tasandil ühtlustamise eesmärk on eelkõige vältida iga riigihanke puhul ohtu, et hankija eelistab kodumaiseid pakkujaid, ja ka võimalust, et hankija laseb ennast juhtida muudel kui asjaomase riigihankega seotud kaalutlustel. Selles osas tuleb märkida, et liikmesriikidel on teatud kaalutlusruum nende meetmete kehtestamisel, millega tagada pakkujate võrdse kohtlemise ning läbipaistvuse põhimõtted, mis kujutavad endast riigihankeid käsitlevate ühenduse direktiivide põhialust. Seega ei ole ühenduse õigusega vastuolus pettuste ja korruptsiooni ennetamiseks või karistamiseks selliste siseriiklike meetmete võtmine, mille eesmärk on hoida ehitustööde riigihankemenetlustes ära niisugused teod, mis võivad kahjustada läbipaistvust ja moonutada konkurentsi; selline risk võib tekkida juhul, kui pakkujate hulgas tegutseb mõni ettevõtja meediavaldkonnas või on seotud isikuga, keda meediasektor mõjutab.

Niisiis toob selline siseriiklik õigusnorm, mis sätestab, et meedia ja ehitustööde riigihangete valdkonnad on kokkusobimatud, kaasa selle, et riigihankemenetlustest kõrvaldatakse ka sellised riiklikke ehitustöid tegevad ettevõtjad, keda meediasektor mõjutab suhete tõttu meediaettevõtja omaniku, põhiaktsionäri, osaniku või otsustusõigusega isikuga, ilma et neil oleks mingit võimalust tõendada näiteks mõne konkurendi esitatud tõendite osas, et nende puhul ei esine tegelikult seda tüüpi ohtu nagu eelnevalt on kirjeldatud. Selline õigusnorm ületab läbipaistvuse ja võrdse kohtlemise eesmärgi saavutamiseks vajaliku, kuna ta jätab ühe kategooria riiklikke ehitustöid tegevaid ettevõtjaid välja kõnealuse vääramatu eelduse alusel.

(vt punktid 54 ja 55, 60, 62 ja 63, 69, resolutsiooni punkt 2)