ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
6

Määruse 2015/848 põhjendustes 1, 3, 5, 8, 23, 27, 29, 33 ja 65 on märgitud: „(1) [Euroopa] Komisjon võttis 12. detsembril 2012 vastu aruande [määruse nr 1346/2000] kohaldamise kohta. Aruandes järeldatakse, et määrus toimib üldiselt hästi, ent selle teatavate sätete kohaldamist tuleks piiriüleste maksejõuetusmenetluste parema läbiviimise eesmärgil parandada. Kuna määrust on mitmel korral muudetud ja sellesse tuleb teha uusi muudatusi, tuleks see selguse huvides uuesti sõnastada. […] (3) Siseturu nõuetekohane toimimine eeldab piiriüleste maksejõuetusmenetluste tõhusat ja tulemuslikku toimimist. […] […] (5) Siseturu nõuetekohaseks toimimiseks on vaja vältida selliste olukordade teket, mis motiveerivad pooli viima vara või kohtumenetlusi ühest liikmesriigist teiste võlausaldajate kahjuks ja enda jaoks soodsama õigusliku seisundi leidmiseks (forum shopping – meelepärase kohtualluvuse valimine). […] (8) Piiriülese mõjuga maksejõuetusmenetluse tõhususe ja tulemuslikkuse parandamiseks on vajalik ja asjakohane koondada kohtualluvust, tunnustamist ja kõnealuses valdkonnas kohaldatavat õigust käsitlevad sätted liidu õigusakti, mis on siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. […] (23) Käesoleva määruse alusel on võimalik algatada maksejõuetuse põhimenetlus liikmesriigis, kus asub võlgniku põhihuvide kese. Sellisel menetlusel on üldine kohaldamisala ja selle eesmärk on hõlmata kogu võlgniku vara. […] […] (27) Enne maksejõuetusmenetluse algatamist peaks pädev kohus omal algatusel kontrollima, kas võlgniku põhihuvide kese või võlgniku tegevuskoht asub tõepoolest selle kohtu alluvuses. […] (29) Käesolev määrus peaks sisaldama mitmeid abinõusid, mille eesmärk on hoida ära meelepärase kohtualluvuse valimist pettuse või kuritarvituse eesmärgil. […] (33) Kui kohus, kellele esitatakse maksejõuetusmenetluse algatamise avaldus, teeb kindlaks, et põhihuvide kese ei asu tema territooriumil, ei peaks ta maksejõuetuse põhimenetlust algatama. […] (65) Käesolevas määruses tuleks ette näha, et selle reguleerimisalasse jäävate maksejõuetusmenetluste algatamist, läbiviimist ja lõpetamist käsitlevaid otsuseid ning selliste maksejõuetusmenetlustega otseselt seotud otsuseid tunnustatakse viivitamata. Seega tähendab automaatne tunnustamine seda, et menetluse algatanud liikmesriigi õiguse kohased õiguslikud tagajärjed laienevad kõikidele teistele liikmesriikidele. Liikmesriikide kohtute tehtud otsuste tunnustamine peaks põhinema vastastikuse usalduse põhimõttel. Seetõttu peaks mittetunnustamise aluseid olema võimalikult vähe. Sellest lähtuvalt tuleks lahendada ka vaidlused juhul, kui kahe liikmesriigi kohtud leiavad, et nad on pädevad algatama maksejõuetuse põhimenetlust. Teised liikmesriigid peaksid tunnustama selle kohtu otsust, kes menetluse esimesena algatas, ilma et neil oleks õigus kõnealuse kohtu otsust kontrollida.“
62

Ne bis in idem’i põhimõtte eesmärk on seega hoida ära ettevõtjale „uuesti sanktsiooni määramine või tema suhtes uuesti menetluse alustamine“ ning see eeldab, et kõnealusele ettevõtjale on sanktsioon määratud või on tuvastatud tema vastutuse puudumine varasema otsusega, mille peale ei saa enam edasi kaevata. Selle kui res judicata põhimõtte otsese järelmi eesmärk on tagada õiguskindlus ja õiglus, kindlustades, et kui puudutatud isiku suhtes on menetlus läbi viidud ja olenevalt olukorrast on talle sanktsioon määratud, saab ta olla kindel, et seoses sama rikkumisega tema suhtes enam menetlust ei alustata (vt selle kohta 3. aprilli 2019. aasta kohtuotsus Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie, C‑617/17, EU:C:2019:283, punktid 29 ja 33).
49

Sellega seoses tuleb rõhutada, et ametiasutused võivad õiguspäraselt valida täiendavaid õiguslikke reaktsioone ühiskonnale kahjuliku tegevuse korral, kasutades eri menetlusi, mis moodustavad ühtse terviku, et käsitleda kõnealust ühiskondlikku probleemi selle erinevatest aspektidest, tingimusel et need õiguslikud reaktsioonid koosmõjus ei koorma puudutatud isikut ülemäära (vt selle kohta EIK 15. novembri 2016. aasta otsus A ja B vs. Norra, CE:ECHR:2016:1115JUD002413011, punktid 121 ja 132). Seega võib asjaolu, et kahel menetlusel on erinevad üldist huvi teenivad eesmärgid, mida on õiguspärane kumuleerituna kaitsta, menetluste ja sanktsioonide kumuleerimise proportsionaalsuse analüüsimisel arvesse võtta tegurina, mis põhjendab seda kumuleerimist, tingimusel et need menetlused on teineteist täiendavad ja et täiendav koormus, mille kumuleerimine kaasa toob, võib seega olla põhjendatud nende kahe taotletava eesmärgiga.
83

Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb neljandale küsimusele vastata, et direktiivi 2008/104 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis määravad kindlaks renditöötaja samas kasutajaettevõtjas lähetamise maksimaalse kestuse, kui need õigusnormid seal sisalduva üleminekusättega välistavad selle kestuse arvutamisel nende ajavahemike arvessevõtmise, mis eelnesid niisuguste õigusnormide jõustumisele, ja jätavad liikmesriigi kohtu ilma võimalusest võtta arvesse renditöötaja lähetamise tegelikku kestust, et teha kindlaks, kas see lähetamine on ajutise iseloomuga selle direktiivi tähenduses – mida peab kontrollima liikmesriigi kohus. Üksnes eraõiguslike isikute vahelist vaidlust lahendav liikmesriigi kohus ei ole kohustatud ainuüksi liidu õiguse alusel jätma kohaldamata üleminekusätte, mis on vastuolus liidu õigusega.
31

Neil asjaoludel otsustas cour d’appel de Paris (Pariisi apellatsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. a) Kas direktiivi [2003/6] artikli 1 punkti 1 [esimest lõiku] koostoimes direktiivi [2003/124] artikli 1 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et teave niisuguse ajakirjandusartikli peatse avaldamise kohta, mis kajastab turukuuldust finantsinstrumentide emitendi kohta, võib vastata nende artiklitega nõutavale täpsusenõudele, et see kvalifitseerida siseteabeks? b) Kas kõnealuse teabe täpsuse hindamist mõjutab asjaolu, et selles ajakirjandusartiklis, mille peatselt avaldamine kujutab kõnealust teavet, on – turukuuldusena – nimetatud ülevõtmispakkumise hinda? c) Kas artiklile alla kirjutanud ajakirjaniku üldtuntus, artikli avaldanud ajakirjandusväljaande maine ja selle avaldamise tegelik märkimisväärne mõju (ex post) nende väärtpaberite hinnale, mida see avaldamine puudutab, on asjakohased kriteeriumid kõnealuse teabe täpsuse hindamiseks? 2. Kui […] niisugune teave, nagu on kõne all käesolevas asjas, [vastab] nõutud täpsusastme nõudele, siis: a) kas määruse [nr 596/2014] artiklit 21 tuleb tõlgendada nii, et ajakirjaniku poolt teabe avalikustamine ühele tema tavapärastest [info]allikatest tema allkirjastatud niisuguse artikli peatse avaldamise kohta, mis kajastab turukuuldust, toimub „ajakirjanduse […] jaoks“? b) Kas vastus sellele küsimusele sõltub eelkõige sellest, kas ajakirjanik on sellest turukuuldusest teada saanud sellest allikast või kas artikli peatse avaldamise kohta teabe avalikustamine oli vajalik selleks, et saada sellest allikast selgitusi kuulduse usaldusväärsuse kohta? 3. […] [K]as määruse [nr 596/2014] artikleid 10 ja 21 tuleb tõlgendada nii, et isegi juhul, kui ajakirjanik avalikustab siseteavet artikli 21 tähenduses „ajakirjanduse […] jaoks“, tuleb avalikustamise õiguspärasuse või õigusvastasuse hindamisel hinnata, kas avalikustamine toimus „[ajakirjaniku] kutsealal tegutsemise[ga] […] [seotud tavapärase tegevuse raames]“ artikli 10 tähenduses? 4. […] [K]as määruse [nr 596/2014] artiklit 10 tuleb tõlgendada nii, et selleks et siseteabe avaldamine toimuks ajakirjaniku kutsealal tegutsemisega seotud tavapärase tegevuse raames, peab siseteabe avalikustamine olema sellel kutsealal tegutsemiseks tingimata vajalik ja vastama proportsionaalsuse põhimõttele?“
69

Sellega seoses on oluline meenutada, et kuigi vastuvõttev liikmesriik võib proportsionaalsuse põhimõtet järgides seada tema territooriumil direktiivi 2004/38 artikli 7 lõike 1 punkti b alusel elava majanduslikult mitteaktiivse liidu kodaniku liitumisele tema riikliku ravikindlustussüsteemiga tingimusi, mille eesmärk on tagada, et see kodanik ei koormaks põhjendamatult selle liikmesriigi eelarvet, näiteks nõuda, et see kodanik sõlmiks üldise eraravikindlustuslepingu või omaks sellist lepingut, mille alusel hüvitataks sellele liikmesriigile tema poolt selle kodaniku eest tehtud tervishoiukulutused, või nõuda, et see kodanik teeks sissemakseid selle liikmesriigi riiklikku ravikindlustussüsteemi (15. juuli 2021. aasta kohtuotsus A (riiklikud tervishoiuteenused), C‑535/19, EU:C:2021:595, punkt 59), on samuti tõsi, et liidu kodanikul, kui ta on liitunud vastuvõtvas liikmesriigis sellise riikliku ravikindlustussüsteemiga, on üldine ravikindlustus artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses.
70

Käesoleval juhul on ELTL artikli 63 eesmärk aga anda isikutele õigusi, kuna see annab niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas isikutele, kelle kasuks on seatud kasutusvaldus, õiguse, et neid ei jäeta neist õigustest nimetatud artiklit rikkudes ilma (vt analoogia alusel 14. septembri 2017. aasta kohtuotsus The Trustees of the BT Pension Scheme, C‑628/15, EU:C:2017:687, punkt 48). Ka harta artikkel 17 on selline õigusnorm, mille eesmärk on anda isikutele õigusi (21. mai 2019. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ungari (kasutusvaldus põllumajandusmaale),C‑235/17, EU:C:2019:432, punkt 68).
51

Asjaolu, et niisuguses olukorras, nagu on kõne all põhikohtuasjas, on määratud karistus kergem kui kohaldatavates riigisisestes õigusnormides ette nähtud karistus, kuna need õigusnormid jäetakse selle nõude alusel osaliselt kohaldamata, ei saa pidada õiguskindluse, süütegude ja karistuste seaduses sätestatuse ning karistusõiguse tagasiulatuva jõu puudumise põhimõtte eiramiseks.
51

Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes tuleb esitatud küsimustele vastata, et muudetud direktiivi 75/363 artikli 2 lõike 1 punkti c, artikli 3 lõikeid 1 ja 2 ning selle direktiivi lisa tuleb tõlgendada nii, et igasugune eriarsti täis- või osalise ajaga koolitus, mis algas enne direktiivi 82/76 jõustumist 29. jaanuaril 1982 ja jätkus pärast selle direktiivi ülevõtmise tähtaega 1. jaanuaril 1983, peab selle koolitusperioodi ajal alates 1. jaanuarist 1983 kuni nimetatud koolituse lõpuni olema asjakohaselt tasustatud nimetatud lisa tähenduses tingimusel, et see koolitus puudutab meditsiinivaldkondi, mis on ühised kõikidele liikmesriikidele või kahele või enamale liikmesriigile ja mida on nimetatud direktiivi 75/362 artiklites 5 või 7.
79

Neist kaalutlustest tuleneb ka, et sellist ajavahemikku võib uuesti kohaldada ainult juhul, kui asjaomane liikmesriik suudab tõendada, et tema avalikule korrale või sisejulgeolekule on tekkinud uus tõsine oht. Sellisel juhul võib asuda seisukohale, et uued Schengeni piirieeskirjade artiklis 25 ette nähtud konkreetse kestusega ajavahemikud hakkavad kulgema, tingimusel et see liikmesriik peab kinni kõigist Schengeni piirieeskirjade artiklites 26–28 sätestatud kriteeriumidest ja menetlusnormidest.
41

Järelikult tuleb inimeste ja tehniliste vahendite poolest sobiva ning piisavalt püsiva struktuuri olemasolu üle otsustada tegeliku majandusliku ja ärialase olukorra põhjal. Kuigi ei ole nõutud, et maksukohustuslasel peavad endal olema inim- ja tehnilised ressursid asumaks seisukohale, et tal on teises liikmesriigis inimeste ning tehniliste vahendite poolest piisavalt püsiv ja sobiv struktuur, on siiski vajalik, et sellel maksukohustuslasel on võimalik neid inim- ja tehnilisi ressursse käsutada nii, nagu need kuuluksid talle, näiteks teenus- või rendilepingu alusel, millega antakse need vahendid maksukohustuslase käsutusse, ilma et lepingust oleks võimalik lühikese etteteatamisega taganeda.
23

See kohus leiab, et selgusetu on küsimus, kas sellised riigisisesed õigusnormid on vastuolus määruse nr 1307/2013 artikli 4 lõike 1 punktidega a ja c ning kas – juhul kui vastus sellele on eitav – sama säte ja selle määruse artikli 9 lõige 1 võimaldavad asuda seisukohale, et juriidiline isik, kes on sõlminud niisugustel asjaoludel nagu käesoleva põhikohtuasja asjaolud kontsessioonilepingu ja pruuklaenulepingud, on hõlmatud mõistega „aktiivne põllumajandustootja“. Peale selle, kuna Avio Lucos vastas formaalselt riigisiseses õiguses ette nähtud toetuskõlblikkuse kriteeriumidele, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas sellise kontsessioonilepingu ja niisuguste pruuklaenulepingute sõlmimine, nagu on kõne all põhikohtuasjas, võib kuuluda määruse nr 1306/2013 artiklis 60 osutatud mõiste „kunstlikult tekitatud tingimused“ alla.
85

Käesoleval juhul selgub eelotsusetaotlusest, et Avio Lucose ja loomakasvatajate vahel sõlmitud osaluskoostöölepingu tingimuse 7 kohaselt „puhastab [Avio Lucos] igal aastal omal kulul karjamaa, kõrvaldab mürgise umbrohu ja eemaldab maalt liigse vee, tagades, et karjamaa taastumiseks on optimaalsed tingimused“. Näib aga – kas see tegelikult nii on, peab välja selgitama eelotsusetaotluse esitanud kohus –, et selline tegevus on hõlmatud ühega eelmises punktis osutatud teatises nimetatud alternatiivsetest tegevustest ja seega kuulub see mõiste „põllumajanduslik tegevus“ alla määruse nr 73/2009 artikli 2 punkti c tähenduses.
45

Kuigi määruse nr 650/2012 põhjenduse 27 kohaselt on selle määruse eeskirjade eesmärk tagada, et pärimisasjaga tegelev asutus saaks enamikul juhtudest kohaldada oma riigi õigust, ei näe see määrus ette ega taga seda, et kohtualluvus ja kohaldatav õigus langevad kokku. Selle kokkulangevuse mitteabsoluutset laadi kinnitavad ühest küljest määruse põhjenduses 27 kasutatud sõnad „enamikul juhtudest“ ja teisest küljest asjaolu, et nimetatud määruse põhjenduses 43 on liidu seadusandja sätestanud, et selles kehtestatud kohtualluvuse eeskirjad võivad viia olukordadeni, kus pärimisasja lahendamiseks pädev kohus ei kohalda oma riigi õigust.
79

Siinkohal on paslik meelde tuletada, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt on kapitali vaba liikumise piirang lubatud vaid siis, kui see on põhjendatud ülekaaluka üldise huviga, kui see on sellega taotletava eesmärgi saavutamiseks sobiv ega lähe kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik (vt selle kohta 16. detsembri 2021. aasta kohtuotsus UBS Real Estate, C‑478/19 ja C‑479/19, EU:C:2021:1015, punkt 60 ning seal viidatud kohtupraktika).
24

Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on tekkinud ühest küljest küsimus, kas selline kinnipidamine ja konfiskeerimine, nagu on kõne all põhikohtuasjas, on tollivõla lõppemise alus liidu tolliseadustiku artikli 124 lõike 1 punkti e tähenduses. Ta märgib, et selle sätte sõnastus erineb määruse nr 2913/92 artikli 233 esimese lõigu punkti d sõnastusest, milles oli sõnaselgelt ette nähtud, et tollivõlga saab lugeda lõppenuks, kui salakauba kinnipidamine toimub kauba „ebaseaduslikul sissetoomisel“. Seega on võimalik otsustada, et liidu tolliseadustiku kohaselt ei oma enam tähtsust hetk, mil kinnipidamine toimub, ja tollivõlg lõpeb isegi siis, kui salakaup peetakse kinni pärast seda, kui see on liidu tolliterritooriumile toodud, see tähendab väljaspool ala, kus sel territooriumil asub esimene tolliasutus.
23

Teisena, mis puudutab määruse nr 261/2004 kehtivust, siis märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et United Airlines väidab, et kui seda määrust tuleks kohaldada ümberistumisega lennu teisel lennul – mis toimus täielikult kolmanda riigi territooriumil – tekkinud pikaajalise hilinemise korral, siis oleks sellel määrusel eksterritoriaalne mõju, mis on rahvusvahelise õigusega vastuolus. Täpsemalt oleks United Airlinesi sõnul suveräänsuse põhimõttega vastuolus see, kui nimetatud määrust kohaldataks olukorras, mis on tekkinud kolmanda riigi territooriumil, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kus hilinemine leidis aset Ameerika Ühendriikide territooriumil ja selle tagajärjed tekkisid ainult selle territooriumi piires. Juhul kui see United Airlinesi väide on õige, tekib eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul seega küsimus, kas see määrus on rahvusvahelise õiguse seisukohast kehtiv.
60

Esiteks tuleb korrata, et Euroopa Kohtule esitatud toimiku kohaselt on põhikohtuasjas kõne all olevates liikmesriigi õigusnormides sätestatud, et summa, mille peab hüvitama pool, kellelt kohtukulud on välja mõistetud, ei tohi ületada muu hulgas advokaaditasu puhul ühte kolmandikku hagihinnast. LEC artikli 253 kohaselt tuleb viimati nimetatu ära märkida hagiavalduses. Lisaks tuleneb LEC artiklist 251, et kui nõutakse kindlat rahasummat, siis on hagihind see summa, ja kui hagihinda ei ole kindlaks määratud, loetakse, et see on kindlaks määramata. Lõpuks on LEC artikli 394 lõikes 3 ette nähtud, et ainult selle summa väljaarvutamise eesmärgil, mida advokaaditasu hüvitamiseks peab maksma pool, kellelt kohtukulud on välja mõistetud, määratakse kindlaksmääramata suurusega nõuete hinnaks 18000 eurot, välja arvatud juhul, kui kohus otsustab kohtuasja keerukuse tõttu teisiti.
47

Kõike eeltoodut arvesse võttes tuleb esimesele küsimusele vastata, et määruse nr 1215/2012 artikli 2 punkti a ja artiklit 39 tuleb tõlgendada nii, et maksekäsu kohtumäärus, mille liikmesriigi kohus on teinud kolmandas riigis tehtud jõustunud kohtuotsuste alusel, kujutab endast kohtuotsust ja see on täidetav teistes liikmesriikides, kui see on tehtud päritoluliikmesriigis toimunud võistleva kohtumenetluse tulemusel ja see on tunnistatud seal täidetavaks, kuigi selle maksekäsu kohtumääruse tunnistamine kohtuotsuseks ei võta täitemenetluse võlgnikult õigust taotleda määruse artikli 46 kohaselt täitmisest keeldumist ühel määruse artiklis 45 loetletud põhjusel.
27

Kuigi apellant möönab, et Üldkohus kajastas vaidlustatud kohtumääruses õigesti tema poolt komisjonile esitatud kaebuse sisu ja mõistis täielikult tema etteheidete ulatust, eelkõige asjaolu, et üksnes TEA tootjad pidid kandma TEA erikonto puudujäägi kõrvaldamisega seotud rahalist kohustust, leiab ta siiski, et Üldkohus oleks pidanud tunnistama, et ta on „huvitatud pool“. Eelkõige leiab ta, et kuigi Üldkohus võttis vaidlustatud kohtumääruse punktis 10 tema etteheidete sisu õigesti kokku, ei teinud ta siiski järeldusi, mis tulenevad nimetatud kohtumääruse punktist 44, kuna ta ei võtnud arvesse asjaolu, et tarnijad ja TEA tootjad on võrreldavas olukorras võrdlussüsteemis, mille moodustavad TEA erikonto ja uue TEA kokkuleppega taotletav eesmärk kõrvaldada erikonto puudujääk. Lisaks väidab apellant, et Üldkohus oleks pidanud arvesse võtma asjaolu, et ka tarnijaid oleks võinud pidada osaliselt vastutavaks selle puudujäägi esinemise eest.
93

Kõike eeltoodut arvestades tuleb kolmanda küsimuse esimesele osale vastata, et määruse nr 2988/95 artikli 3 lõike 2 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et sellel on riigisisestes õiguskordades vahetu mõju, ilma et liikmesriigi ametiasutustel oleks vaja rakendusmeetmeid võtta. Sellest tuleneb, et alusetult saadud summade tagasinõudmise otsuse adressaadil peab igal juhul olema võimalik tugineda selle määruse artikli 3 lõike 2 esimeses lõigus ette nähtud täitmise tähtaja möödumisele või vajaduse korral määruse artikli 3 lõike 3 alusel pikendatud täitmise tähtaja möödumisele, et vaielda vastu nende summade sundtäitmisele.
70

Seega tuleb esimesele küsimusele vastata, et käibemaksudirektiivi artikli 132 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, milles on ette nähtud, et erahaigla osutatavad raviteenused on käibemaksust vabastatud, kui see asutus on saanud tegevusloa vastavalt liikmesriigi riiklikku ravikindlustussüsteemi reguleerivatele sätetele pärast seda, kui see on kaasatud liidumaa haiglakavasse või on sõlminud tervishoiuteenuste osutamise lepingud haigekassade või hüvituskassadega, kui selliste õigusnormide tagajärjel koheldakse selles sättes ette nähtud maksuvabastuse osas erinevalt sarnaseid erahaiglaid, mis osutavad võrdväärseid teenuseid sellistes sotsiaalsetes tingimustes, mis on võrreldavad nendega, milles tegutsevad avalik-õiguslikud organisatsioonid.
47

Seega tuleneb sellest kohtupraktikast, et kui on olemas esialgne konkurss, mis on spetsiaalselt mõeldud kutseliste kohtunike töölevõtmiseks ja mida rahukohtunike ametisse nimetamisel ei kasutata, võimaldab see välistada, et rahukohtunikel on kõik kutseliste kohtunike õigused.
19

20. detsembril 2019 edastas komisjon nõukogule oma talitustelt pärineva töödokumendi „Union submission to the seventh meeting of the [ISWG-GHG] of the IMO in London from 23 to 27 March 2020 on the introduction of lifecycle guidelines to estimate well-to[-]tank greenhouse gas (GHG) emissions of sustainable alternative fuels to incentivise the uptake of sustainable alternative fuels at global level“ („Liidu ettepanek Londonis 23.–27. märtsini 2020 toimuva IMO [ISWG-GHG] seitsmenda kohtumise jaoks seoses olelusringi käsitlevate suuniste kehtestamisega selleks, et prognoosida kestlikest alternatiivkütustest (allikast paagini) tekkivaid kasvuhoonegaaside heitkoguseid, et julgustada kogu maailmas kasutama kestlikke alternatiivkütuseid“) (SWD(2019) 456 (final)).
60

Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb teisele küsimusele vastata, et direktiivi 93/13 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus see, kui pädev liikmesriigi kohus otsustab taastada laenulepingu poolte suhtes olukorra, milles nad oleksid olnud, kui seda lepingut ei oleks sõlmitud põhjusel, et nimetatud lepingu põhiobjektiga seotud tingimus tuleb tunnistada selle direktiivi alusel ebaõiglaseks, võttes arvesse, et kui see taastamine osutub võimatuks, on tema ülesanne tagada, et tarbija oleks lõpuks olukorras, milles ta oleks olnud siis, kui ebaõiglaseks tunnistatud lepingutingimust ei oleks kunagi olemas olnud.
55

Eespool toodud kaalutlusi arvesse võttes tuleb eelotsuse küsimustele vastata, et harta artikliga 50 tagatud põhiõigust koostoimes harta artikli 52 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et – sellega ei ole vastuolus see, kui kriminaalõiguslikku laadi menetluste ja karistuste kumuleerimist, mis on pettuslike varjamiste või käibemaksu deklareerimata jätmiste puhul riigisiseses õiguses ette nähtud, piiratakse kõige raskemate juhtumitega üksnes seetõttu, et väljakujunenud kohtupraktikas tõlgendatakse selle kumuleerimise kohaldamise tingimusi käsitlevaid õigusnorme kitsalt, tingimusel et rikkumise toimepanemise ajal on mõistlikult ettenähtav, et rikkumine võib kaasa tuua kriminaalõiguslikku laadi menetluste ja karistuste kumuleerimise, kuid et – sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis rahalise karistuse ja vangistuse kumuleerimisel ei taga selgete ja täpsete normidega – nagu neid on olenevalt olukorrast tõlgendanud liikmesriigi kohtud –, et kõik määratud karistused ei ületa tuvastatud rikkumise raskust.
25

Sisulistes küsimustes märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus kõigepealt, et ta on asjaomast lepingu lisa arvestades tuvastanud, et põhikohtuasja hageja ei olnud loobunud täieliku hüvitise saamisest ega oma huvide kohtulikust kaitsest, ning pealegi on selline loobumine Horvaatia õiguse alusel keelatud eelkõige 2015. aasta tarbijakrediidiseadusega. Lisaks leiab ta, et see seadus ei määra kindlaks ei selliste tingimuste ebaõiglust ja tühisust, mis on käsitluse all põhikohtuasjas, ega tarbijale ebaõiglaste tingimuste tõttu isiklikult tekkinud kahju, ega summasid, mille müüja või teenuste osutaja on alusetult saanud, kuna need asjaolud on jäetud asja menetleva kohtu hinnata. Selle kohtu sõnul on põhikohtuasja kaebaja käesoleval juhul tõendanud, et laenu ümberarvestamine ei võimaldanud seda, et Zagrebačka banka tagastaks talle kogu kasu, mida tema arvelt põhjendamatult saadi.
54

See mõiste nõuab, et tuvastatud ebavõrdne kohtlemine oleks õigustatud täpsete ja konkreetsete asjaoludega, mis iseloomustavad asjasse puutuvat töötingimust konkreetses olukorras, millega seoses see esineb, ning objektiivsete ja läbipaistvate kriteeriumide alusel, et kontrollida, kas see ebavõrdne kohtlemine on tingitud tegelikust vajadusest, on taotletava eesmärgi saavutamiseks sobiv ja selleks vajalik. Nimetatud asjaolud võivad tuleneda eelkõige nende ülesannete eripärast, mille täitmiseks osalise tööajaga lepingud on sõlmitud, ning nimetatud tööülesannete olemuslikest joontest või kui see on asjakohane, siis liikmesriigi sotsiaalpoliitika legitiimse eesmärgi taotlemisest (15. oktoobri 2019. aasta kohtumäärus AEAT (tööpäeva vertikaalse korraldusega osalise tööajaga töötajate tööstaaži arvutamine), C‑439/18 ja C‑472/18, ei avaldata, EU:C:2019:858, punkt 47 ja seal viidatud kohtupraktika).