ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ, artikli 16 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et liidu kodaniku puhul, kes on elanud vastuvõtvas liikmesriigis enam kui viis aastat üksnes viimati nimetatud liikmesriigi siseriikliku õiguse alusel, ei saa asuda seisukohale, et ta on vastavalt sellele sättele omandanud alalise elamisõiguse, kui ta ei vastanud sel elamisperioodil sama direktiivi artikli 7 lõikes 1 sätestatud tingimustele.
ET Euroopa Liidu Teataja C 49/5

Euroopa Kohtu (teine koda) 21. detsembri 2011. aasta otsus (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Itaalia eelotsusetaotlus) — ENEL Produzione SpA versus Autorità per l'energia elettrica e il gas

(Kohtuasi C-242/10) (1)

(Direktiiv 2003/54/EÜ - Elektrienergia siseturg - Elektrivõrgu toimimiseks põhilised elektritootmise seadmed - Kohustus esitada pakkumisi siseriiklikul elektribörsil elektrienergia edastus- ja jaotusvõrgu halduri poolt eelnevalt kehtestatud piirmäärades ja tingimustel - Võrgujärjekorra ja tasakaalustamise teenus - Avalike teenuste osutamise kohustused)

2012/C 49/09

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Põhikohtuasja pooled

Hageja: ENEL Produzione SpA

Kostja: Autorità per l'energia elettrica e il gas

Menetluses osales: Terna rete elettrica nazionale SpA

Ese

Eelotsusetaotlus — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — EÜ artiklite 23, 43, 49 ja 56 tõlgendamine ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2003. aasta direktiivi 2003/54/EÜ, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 96/92/EÜ (ELT L 176, lk 37; ELT eriväljaanne 12/02, lk 211) artikli 11 lõigete 2 ja 6 ning artikli 24 tõlgendamine — Liikmesriigi õigusnormid, mis kohustavad elektrienergia tootjaid järgima elektritarne pakkumisi tehes elektrienergia edastus- ja tarnevõrgu haldurist ettevõtja kehtestatud eeskirju

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2003. aasta direktiivi 2003/54/EÜ (mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 96/92/EÜ) ja eelkõige selle artikli 3 lõiget 2 ning artikli 11 lõikeid 2 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis lõpptarbija huvides elektri hinna vähendamiseks ja elektrivõrgu turvalisuseks kehtestavad ettevõtjatele, kellele kuuluvad seadmed või seadmekompleksid, mida saab siseriikliku reguleeriva asutuse poolt kehtestatud kriteeriumide kohaselt pidada elektrienergia võrgujärjekorra teenuste nõudluse rahuldamisel põhiliseks, kohustuse esitada pakkumisi siseriiklikel elektriturgudel selle asutuse poolt eelnevalt kehtestatud tingimusel, kuivõrd need õigusnormid ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik nendega taotletava eesmärgi saavutamiseks. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas põhikohtuasjas on see tingimus täidetud.

(1) ELT C 209, 31.7.2010.
—

selle määrusega ei ole vastuolus, kui liikmesriik võtab vastu eeskirjad, mis on kohaldatavad sigade maanteeveo korral ning mis õiguskindluse tugevdamise eesmärgil täpsustavad loomade heaolu kaitse eesmärki järgides ning selles osas ebaproportsionaalselt rangeid kriteeriume kehtestamata kõnealuses määruses ette nähtud nõudeid seoses loomade veoruumide minimaalse sisemise kõrgusega, ja seda tingimusel, et need eeskirjad ei tingi selliseid lisakulusid või tehnilisi raskusi, mis seaksid ebasoodsamasse olukorda kas selle liikmesriigi tootjad, kes need eeskirjad kehtestas, või siis teiste liikmesriikide tootjad, kes soovivad eksportida oma tooteid kõnealusesse liikmesriiki või selle liikmesriigi kaudu — nende tingimuste täidetust peab kontrollima siseriiklik kohus; proportsionaalseks ei saa siiski pidada selliseid eeskirju, nagu on kehtestatud 21. detsembri 2006. aasta määruse nr 1729, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ajal, § 36 lõikes 4 toodud üleminekusätetes, kui see sama liikmesriik on kehtestanud leebemad eeskirjad, nagu need, mis on üldnormidena ette nähtud selle määruse § 9 lõikes 1;
ET Euroopa Liidu Teataja C 39/6

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 15. detsembri 2011. aasta otsus (Corte suprema di cassazione eelotsusetaotlus — Itaalia) — Banca Antoniana Popolare Veneta SpA, incorporante la Banca Nazionale dell’Agricoltura SpA versus Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

(Kohtuasi C-427/10) (1)

(Käibemaks - Alusetult tasutud maksu tagastamine - Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette võimaluse pöörduda alusetult tasutud summade tagastamise nõudes erinevate kohtute poole erinevaid tähtaegu järgides olenevalt sellest, kas tegemist on teenuse saaja või osutajaga - Teenusesaaja võimalus nõuda teenuseosutajalt maksu tagastamist pärast selle tähtaja möödumist, mille jooksul viimane võib esitada nõude maksuhalduri vastu - Tõhususe põhimõte)

2012/C 39/08

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte suprema di cassazione

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Banca Antoniana Popolare Veneta SpA, incorporante la Banca Nazionale dell’Agricoltura SpA

Vastustajad: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

Ese

Eelotsusetaotlus — Corte suprema di cassazione — Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1, ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 17 lõike 3 tõlgendamine — Alusetult tasutud maksu tagastamine — Siseriiklikud õigusnormid, mille alusel on võimalik taotleda tagastamist erinevates kohtutes erinevate tähtaegade jooksul vastavalt sellele, kas on tegemist omandaja/maksukogumise teenuse tellijaga (10-aastane tähtaeg) või võõrandaja/sama teenuse osutajaga (2-aastane tähtaeg) — Omandaja/tellija võimalus taotleda maksu tagastamist võõrandajalt/teenuse osutajalt pärast selle tähtaja möödumist, mis on viimati nimetatule ette nähtud nõuete esitamiseks — Neutraalse maksustamise, tõhususe ja diskrimineerimiskeelu põhimõtted

Resolutsioon

Tõhususe põhimõttega ei ole vastuolus alusetult saadu tagastamist käsitlevad siseriiklikud õigusnormid, mis tsiviilhagi esitamiseks alusetult saadu tagastamise nõudes, mille teenusesaaja esitab käibemaksukohustuslasest teenuseosutaja vastu, näevad ette aegumistähtaja, mis on pikem teenuseosutaja poolt maksuõiguse alusel maksuhalduri vastu tagastamisnõude esitamise spetsiaalsest aegumistähtajast, juhul kui maksukohustuslane saab tegelikult nõuda selle maksu tagastamist maksuhaldurilt. Viimati mainitud tingimus ei ole täidetud, kui selliste õigusnormide kohaldamise tagajärjel jääb maksukohustuslane täielikult ilma õigusest saada maksuhaldurilt tagasi alusetult tasutud käibemaks, mille ta ise pidi oma teenusesaajatele tagasi maksma.

(1) ELT C 288, 23.10.2010.
ET Euroopa Liidu Teataja C 39/3

Euroopa Kohtu (esimene koda) 15. detsembri 2011. aasta otsus (Hoge Raad der Nederlandeni — Madalmaad eelotsusetaotlus) — Frisdranken Industrie Winters BV versus Red Bull GmbH

(Kohtuasi C-119/10) (1)

(Kaubamärgid - Direktiiv 89/104/EMÜ - Artikli 5 lõike 1 punkt b - Teatava kaubamärgiga sarnast tähist kandvate joogipurkide täitmine - Teenuse osutamine kolmanda isiku tellimusel ja juhtimisel - Kaubamärgi omaniku hagi teenuseosutaja vastu)

2012/C 39/03

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Frisdranken Industrie Winters BV

Kostja: Red Bull GmbH

Ese

Eelotsusetaotlus — Hoge Raad der Nederlanden — 21. detsembri 1988. aasta esimese nõukogu direktiivi 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT 1989, L 40, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 92) artikli 5 tõlgendamine — Registreeritud kaubamärgi omaniku õigus vaidlustada tema kaubamärgi ebaseaduslik kasutamine — Tähise kasutamine — Tähist kandvate joogipurkide täitmine teenusena ja kolmanda isiku tellimusel — Üksnes Beneluxi maadest või Euroopa Liidust väljapoole eksportimiseks toodetud kaubad — Asjaomane avalikkus

Resolutsioon

Nõukogu 21. detsembri 1988. aasta esimese direktiivi 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 5 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et teenuseosutaja, kes täidab kolmanda isiku tellimusel ja juhendite kohaselt pakendeid, mis talle tarnib see kolmas isik ning millele see kolmas isik on eelnevalt lasknud kanda kaubamärgina kaitstud tähisega identse või sarnase tähise, ei tegele ise selle tähise niisuguse kasutamisega, mis selle sätte alusel võidakse keelata.

(1) ELT C 134, 22.5.2010.
2.

Juhul kui eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et ta ei saa tema menetluses olevat vaidlust lahendada selle konventsiooni artikli 6 lõike 2 punkti a alusel, tuleb nimetatud konventsiooni artikli 6 lõike 2 punkti b tõlgendada järgmiselt: — mõistest „tegevuskoht, mille kaudu töötaja on tööle võetud” tuleb aru saada nii, et see viitab üksnes tegevuskohale, mis on töötaja tööle võtnud, mitte aga tegevuskohale, millega töötaja on oma tööülesannete tegeliku täitmise käigus seotud; — iseseisva õigusvõime olemasolu ei ole nõue, millele tööandja tegevuskoht selle sätte tähenduses peab vastama; — ametlikult tööandjana märgitud ettevõtjast erineva ettevõtja — kellel on esimese ettevõtjaga seosed — tegevuskoha võib kvalifitseerida „tegevuskohaks” selle konventsiooni artikli 6 lõike 2 punkti b tähenduses, kui objektiivsete asjaolude põhjal võib järeldada, et tegelik olukord erineb lepingu sõnastusest ilmnevast olukorrast, ja seda ka siis, kui töötaja juhtimise õigust ei ole ametlikult sellele teisele ettevõtjale üle antud.
1.

Koostöölepingu ühelt poolt Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riikide rühma ning teiselt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide vahel, millele on alla kirjutatud Cotonous 23. juunil 2000 ja mis kiideti ühenduse nimel heaks nõukogu 19. detsembri 2002. aasta otsusega 2003/159/EÜ, V lisa protokolli nr 1 artiklit 32 tuleb tõlgendada nii, et AKV riigi väljastatud sertifikaatides EUR.1 märgitud kaupade päritolu õigsuse järelkontrolli — mis on põhiliselt seisnenud uurimises, mille on korraldanud selles riigis ja selle riigi palvel komisjon, täpsemalt Euroopa Pettustevastane Amet — tulemused on siduvad sellise liikmesriigi ametiasutustele, kuhu need kaubad imporditi, juhul kui need ametiasutused on saanud dokumendi, milles on sõnaselgelt kinnitatud, et see AKV riik võtab need tulemused vastu kui enda omad, mida tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.
2.

Määrust nr 1346/2000 tuleb tõlgendada nii, et juhul kui äriühingu vastu, kelle registrijärgne asukoht asub ühe liikmesriigi territooriumil, on suunatud hagi, mille eesmärk on laiendada temale maksejõuetusmenetlust, mis on teises liikmesriigis algatatud ühe teise selles liikmesriigis asuva äriühingu vastu, ei piisa nende äriühingute varade kokkulangemise pelgast tuvastamisest selle tõendamiseks, et selle äriühingu põhihuvide kese, kelle vastu hagi on suunatud, asub samuti viimati nimetatud liikmesriigis. Selleks et lükata ümber eeldus, et see kese asub registrijärgses asukohas, on vajalik, et kõikide asjassepuutuvate asjaolude hindamine kogumis võimaldab kolmandate isikute poolt tuvastataval viisil kindlaks teha, et selle äriühingu tegelik juhtimis- ja kontrollikeskus, kelle vastu menetluse laiendamise hagi on suunatud, asub liikmesriigis, kus maksejõuetusmenetlus algselt algatati.
ET Euroopa Liidu Teataja C 39/6

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 15. detsembri 2011. aasta otsus (Vestre Landsret — Taani eelotsusetaotlus) — Niels Møller versus Haderslev Kommune

(Kohtuasi C-585/10) (1)

(Saastuse kompleksne vältimine ja kontroll - Direktiiv 96/61/EÜ - I lisa alajaotise 6.6 punkt c - Sigade intensiivkasvatuseks mõeldud käitis, milles on üle 750 emisekoha - Nooremisekohtadega arvestamine või nende arvestamata jätmine)

2012/C 39/09

Kohtumenetluse keel: taani

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Vestre Landsret

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Niels Møller

Vastustaja: Haderslev Kommune

Ese

Eelotsusetaotlus — Vestre Landsret — Nõukogu 24. septembri 1996. aasta direktiivi 96/61/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta (EÜT L 257, lk 26; ELT eriväljaanne 15/03, lk 80) I lisa alajaotise 6.6 tõlgendamine — Kodulindude või sigade intensiivkasvatuseks mõeldud käitis, milles on üle 750 emisekoha — Nooremise(suguküps emane siga enne poegimist)kohtade arvestamine või nende arvestamata jätmine

Resolutsioon

Nõukogu 24. septembri 1996. aasta direktiivi 96/61/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. jaanuari 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 166/2006) I lisa alajaotise 6.6 punktis c esinevat väljendit „emisekohad” tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab ka nooremisekohtasid (emased sead, kellel on esimene innaaeg juba olnud, kuid kes ei ole veel poeginud).

(1) ELT C 38, 5.2.2011.
1.

Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning Šveitsi Konföderatsiooni vahelist kokkulepet isikute vaba liikumise kohta, mis allkirjastati 21. juunil 1999 Luxembourgis, artikli 8 punkti c ning nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuni 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 1386/2001 muudetud redaktsiooni artiklit 72 tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui liikmesriigi õigusnormid seavad niisuguse perehüvitise saamise tingimuseks, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas, kindlustus-, töötamis- või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise perioodide täitumise, peab selle liikmesriigi pädev ametiasutus sel eesmärgil arvesse võtma vastavaid perioode, mis on täielikult täitunud Šveitsi Konföderatsiooni territooriumil.
ET Euroopa Liidu Teataja C 32/6

Euroopa Kohtu (teine koda) 8. detsembri 2011. aasta otsus (Bundespatentgericht — Saksamaa eelotsusetaotlus) — Merck Sharp & Dohme Corp., varem Merck & Co. Inc versus Deutsches Patent- und Markenamt

(Kohtuasi C-125/10) (1)

(Intellektuaal- ja tööstusomand - Patendid - Määrus (EMÜ) nr 1768/92 - Artikkel 13 - Ravimite täiendava kaitse tunnistus - Nimetatud tunnistuse andmise võimalikkus juhul, kui ajavahemik aluspatendi taotluse esitamise kuupäevast esimese liidus toote turuleviimise loa väljaandmise kuupäevani on lühem kui viis aastat - Määrus (EÜ) nr 1901/2006 - Artikkel 36 - Täiendava kaitse tunnistuse kehtivusaja pikendamine)

2012/C 32/10

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundespatentgericht

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Merck Sharp & Dohme Corp., varem Merck & Co. Inc

Kostja: Deutsches Patent- und Markenamt

Ese

Eelotsusetaotlus — Bundespatentgericht — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. mai 2009. aasta määruse (EÜ) nr 469/2009 ravimite täiendava kaitse tunnistuse kohta (ELT L 152, lk 1) artikli 13 lõike 1 tõlgendamine — Nimetatud tunnistuse andmise võimalus juhul, kui aluspatendi taotluse esitamise kuupäeva ja ühenduses esmase müügiloa väljaandmise kuupäeva vaheline aeg on lühem kui viis aastat

Resolutsioon

Nõukogu 18. juuni 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 1768/92 ravimite täiendava kaitse tunnistuse kasutuselevõtu kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1901/2006) artiklit 13 koosmõjus määruse nr 1901/2006 artikliga 36 tuleb tõlgendada selliselt, et ravimile saab anda täiendava kaitse tunnistuse, kui ajavahemik aluspatendi taotluse esitamise kuupäevast esimese liidus tootena turuleviimise loa väljaandmise kuupäevani on lühem kui viis aastat. Sel juhul hakkab pediaatrilise pikenduse tähtaeg kulgema alates kuupäevast, mis määratakse kindlaks nii, et patendi kehtivuse lõppkuupäevast lahutatakse viie aasta ja selle ajavahemiku vahe, mis on kulunud patenditaotluse esitamisest esimese turuleviimise loa saamise kuupäevani.

(1) ELT C 161, 19.6.2010.
3.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 5 lõike 3 punkti e, võttes arvesse sama direktiivi artikli 5 lõiget 5, tuleb tõlgendada nii, et meedia, näiteks perioodikakirjastus, ei saa omal algatusel kasutada autoriõigusega kaitstud teost, viidates avaliku julgeoleku kaalutlustele. Siiski ei saa välistada, et ta võiks vajalikul hetkel osaleda niisuguse eesmärgi saavutamises, avaldades tagaotsitava isiku foto. Esiteks on vajalik, et see initsiatiiv leiaks aset kontekstis, kus pädevad siseriiklikud asutused on võtnud vastu otsuse või teinud toimingu avaliku julgeoleku tagamiseks, ja teiseks et see toimuks nimetatud ametiasutustega kokkuleppel ja kooskõlastatult, et vältida viimaste võetud meetmetega vastuollu minemise ohtu, ilma et uurimise eesmärgil foto avaldamiseks oleks julgeolekuasutuste konkreetset aktuaalset ja sõnaselget üleskutset siiski vaja.
2.

Vastus esimesele küsimusele ei ole erinev sõltuvalt sellest, kas kindlustatud kannatanu teadis, et isik, kellel ta lubas sõidukit juhtida, ei olnud selleks kindlustatud, või kas ta uskus, et juht on kindlustatud, või veel sellest, kas ta sellele asjaolule mõtles või ei mõelnud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 32/8

Euroopa Kohtu (esimene koda) 8. detsembri 2011. aasta otsus (Tribunal Supremo — Hispaania eelotsusetaotlus) — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA versus Administración General del Estado

(Kohtuasi C-157/10) (1)

(Kapitali vaba liikumine - Ettevõtte tulumaks - Topeltmaksustamise vältimise leping - Keeld arvata maha tasumisele kuuluv maks, mida teistes liikmesriikides ei ole sisse nõutud)

2012/C 32/12

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Supremo

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

Kostja: Administración General del Estado

Ese

Eelotsusetaotlus — Tribunal Supremo — ELTL artiklite 63 ja 65 tõlgendamine –Ettevõtte tulumaks — Siseriiklikud õigusnormid ja topeltmaksustamise vältimise leping, mis keelavad maha arvata teistes liikmesriikides tasumisele kuuluvat, kuid tasumata tulumaksu tulude pealt, mis on tekkinud nende territooriumil

Resolutsioon

EMÜ asutamislepingu artikliga 67 ja nõukogu 24. juuni 1988. aasta direktiivi 88/361/EMÜ asutamislepingu artikli 67 [Amsterdami lepinguga tühistatud säte] rakendamise kohta artikliga 1 ei ole vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu on arutusel põhikohtuasjas, mis keelavad ettevõtte tulumaksuga maksustamisel ja topeltmaksustamise vältimise eesmärgil arvata maha teistes Euroopa Liidu liikmesriikides nende territooriumil saadud ja kõnealuse maksuga maksustatavalt tulult tasumisele kuuluva maksu, kui vaatamata sellele, et need summad kuuluvad tasumisele, ei ole neid makstud maksuvabastuse, maksude vähendamise või muu maksusoodustuse tõttu, tingimusel et nimetatud õigusnormid ei ole diskrimineerivad võrreldes asjaomase liikmesriigi territooriumil teenitud intresside maksustamisega, viimati nimetatud asjaolu tuleb välja selgitada eelotsusetaotluse esitanud kohtul.

(1) ELT C 179, 3.7.2010.
ET Euroopa Liidu Teataja C 98/8

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 16. veebruari 2012. aasta otsus (Hoge Raad der Nederlandeni (Madalmaad) eelotsusetaotlus) — T.G. van Laarhoven versus Staatssecretaris van Financiën

(Kohtuasi C-594/10) (1)

(Kuues käibemaksudirektiiv - Sisendkäibemaksu mahaarvamisõigus - Piirang - Põhivahendite hulka kuuluva kauba kasutamine maksukohustuslase isiklikuks tarbeks - Ettevõtte vara hulka kuuluva kauba isiklikuks tarbeks kasutamise maksualane käsitlemine)

2012/C 98/10

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Hageja: T.G. van Laarhoven

Kostja: Staatssecretaris van Financiën

Ese

Eelotsusetaotlus — Hoge Raad der Nederlanden — Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 17 lõike 6 tõlgendamine — Sisendkäibemaksu mahaarvamine — Mahaarvamisõiguse välistamine — Siseriiklik õigusnorm, mis piirab maksu mahaarvamist sõidukite puhul, mida ettevõtja kasutab nii majandustegevuse raames kui isiklikuks tarbeks

Resolutsioon

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (muudetud nõukogu 10. aprilli 1995. aasta direktiiviga 95/7/EÜ) artikli 6 lõike 2 esimese lõigu punkti a koostoimes selle direktiivi artikli 11 A osa lõike 1 punktiga c tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklikud maksuõigusnormid, mis esimesel korral lubavad maksukohustuslasel, kes kasutab sõidukeid nii kutsetegevuse kui isiklikuks tarbeks, arvata tasutud sisendkäibemaks kohe ja kogu ulatuses maha, kuid mis teisel korral näevad seoses nende sõidukite isikliku kasutamisega ette iga aastase maksustamise, mis põhineb antud majandusaasta eest tasumisele kuuluva käibemaksuga maksustatava summa kindlaksmääramiseks sellise kasutamisega seotud kogukulu kindlasummalisel arvutusmeetodil.

(1) ELT C 80, 12.3.2011.
ET Euroopa Liidu Teataja C 80/3

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 2. veebruari 2012. aasta otsus — Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd versus Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon, Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC)

(Kohtuasi C-249/10 P) (1)

(Apellatsioonkaebus - Dumping - Määrus (EÜ) nr 1472/2006 - Teatavate Hiinast ja Vietnamist pärit nahast pealsetega jalatsite import - Määrus (EÜ) nr 384/96 - Artikli 2 lõige 7, artikli 9 lõige 5 ja artikli 17 lõige 3 - Turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja seisund - Individuaalne kohtlemine - Väljavõtteline uuring)

2012/C 80/04

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd (esindajad: advokaadid L. Ruessmann, A. Willems, S. De Knop ja C. Dackö)

Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Nõukogu (esindajad: J.-P. Hix ja R. Szostak, keda abistasid Rechtsanwalt G. Berrisch ja barrister N. Chesaites); Euroopa Komisjon (esindajad: T. Scharf ja H. van Vliet); Confédération européenne de l’industrie de la chaussure (CEC)

Ese

Apellatsioonkaebus, mis on esitatud Üldkohtu 4. märtsi 2010. aasta otsuse peale kohtuasjas T-410/06: Brosmann Footwear (HK) Ltd jt vs. Euroopa Liidu Nõukogu, milles Üldkohus jättis rahuldamata taotluse tühistada osaliselt nõukogu 5. oktoobri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1472/2006, millega kehtestatakse teatavate Hiina Rahvavabariigist ja Vietnamist pärit nahast pealsetega jalatsite impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ning millega nõutakse lõplikult sisse kõnealuse impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (ELT L 275, lk 1).

Resolutsioon

1. Tühistada Üldkohtu 4. märtsi 2010. aasta kohtuasjas T-401/06: Brosmann Footwear (HK) jt vs. nõukogu.

2. Tühistada nõukogu 5. oktoobri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1472/2006, millega kehtestatakse teatavate Hiina Rahvavabariigist ja Vietnamist pärit nahast pealsetega jalatsite impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ning millega nõutakse lõplikult sisse kõnealuse impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks, osas, mis puudutab äriühinguid Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd ja Risen Footwear (HK) Co. Ltd.

3. Mõista Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd ja Risen Footwear (HK) Co. Ltd kohtukulud nii esimeses kohtuastmes kui ka käesolevas menetluses välja Euroopa Liidu Nõukogult.

4. Jätta Euroopa Komisjoni ja Confédération européenne de l’industrie de la chaussure’i (CEC) endi kanda nende kohtukulud nii esimeses kohtuastmes kui ka käesolevas menetluses.

(1) ELT C 209, 31.7.2010.