23

Esimese Astme Kohus rahuldas esimese väite ja tühistas selles osas vaidlustatud otsuse, tegemata otsust hagi teiste väidete kohta. Sellega seoses sedastas ta vaidlustatud kohtuotsuse punktides 25–30 järgmist: „25 Esmalt tuleb märkida, et hageja apellatsioonikojale esitatud teave koosneb hageja peadirektori vande all tehtud avaldusest ning hageja klientide nimekirjast. 26 Hageja esitas need oma kaubamärgi kasutamise sagedusega seotud dokumendid varem vastulausete osakonnale esitatud argumentide toetuseks – mis tuginesid siis ainult hageja kaubamärgi kirjeldava iseloomu puudumisele –, mille kohaselt on see kaubamärk tugeva eristusvõimega ning peab seetõttu olema ulatuslikumalt kaitstud. 27 Nii apellatsioonikoda kui ka ühtlustamisamet on leidnud vaidlustatud otsuse punktides 10–12 ja kostja vastuse punktis 30, et seda uut faktiliste asjaolude esitamist ei saa arvesse võtta, kuna see on tehtud pärast vastulausete osakonna kehtestatud tähtaegade möödumist. 28 Ometi tuleb tõdeda, et see seisukoht ei ole ühildatav ühtlustamisameti talituste funktsionaalse järjepidevusega, mida Esimese Astme Kohus on väljendanud nii ex parte menetluse kohta (Esimese Astme Kohtu 8. juuli 1999. aasta otsus kohtuasjas T-163/98: Procter & Gamble vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (BABY-DRY), EKL 1999, lk II-2383, punktid 38–44, mida ei ole selle punkti osas tühistatud Euroopa Kohtu 20. septembri 2001. aasta otsusega kohtuasjas C-383/99 P: Procter & Gamble vs. Siseturu Ühtlustamise Amet […], EKL 2001, lk I-6251, ning Esimese Astme Kohtu 12. detsembri 2002. aasta otsus kohtuasjas T-63/01: Procter & Gamble vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (seebi kuju), EKL 2002, lk II-5255, punkt 21) kui ka inter partes menetluse kohta (Esimese Astme Kohtu 23. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas T-308/01: Henkel vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – LHS (UK) (KLEENCARE), EKL 2003, lk II-3253, punktid 24–32). 29 Kohtupraktika kohaselt tuleneb ühtlustamisameti talituste funktsionaalsest järjepidevusest, et määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 1 viimase osa kohaldamisalas peab apellatsioonikoja otsus tuginema kogu teabele, mida asjaomane pool on esitanud kas esimese astme otsuse vastu võtnud talitusele või vastulausemenetluses, ainult siis, kui sama artikli lõikes 2 on nii ette nähtud (eespool osundatud otsus kohtuasjas KLEENCARE, punkt 32). Seega, vastupidiselt ühtlustamisameti väidetele seoses inter partes menetlusega, ei tulene ühtlustamisameti erinevate talituste funktsionaalsest järjepidevusest, et menetluspoole, kes ei ole esitanud esimese astme otsuse teinud talitusele ette nähtud tähtaegade jooksul teatud faktilisi või õiguslikke asjaolusid, tuginemine apellatsioonikojas määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 2 kohaselt nimetatud asjaoludele oleks vastuvõetamatu. Funktsionaalsest järjepidevusest tuleneb vastupidi, et see menetluspool võib tugineda neile asjaoludele apellatsioonikojas tingimusel, et ta järgib selles menetlusastmes nimetatud määruse artikli 74 lõiget 2. 30 Järelikult, kuna käesolevas asjas ei esitatud asjaomaseid faktilisi asjaolusid määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 2 tähenduses hilinenult, vaid hageja esitas need apellatsioonikojale 30. oktoobril 2000 kirjaliku selgituse lisas, s.o määruse nr 40/94 artiklis 59 kehtestatud neljakuulise tähtaja jooksul, ei saanud apellatsioonikoda keelduda neid asjaolusid arvesse võtmast.”