ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 237/11

ET

Euroopa Kohtu (esimene koda) 28. aprilli 2022. aasta otsus (Högsta förvaltningsdomstoleni eelotsusetaotlus – Rootsi) – Skatteverket versus DSAB Destination Stockholm AB

(Kohtuasi C-637/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 2006/112/EÜ - Ühine käibemaksusüsteem - Artikli 30a punkt 1 - Mõiste „vautšer“ - Artikli 30a punkt 3 - Mõiste „mitmeotstarbeline vautšer“ - Sellise kaardi müük, mis annab omanikule õiguse kasutada piiratud aja jooksul mitut turismiteenust)

(2022/C 237/14)

Kohtumenetluse keel: rootsi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Högsta förvaltningsdomstolen

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Skatteverket

Kostja: DSAB Destination Stockholm AB

Resolutsioon

Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (muudetud nõukogu 27. juuni 2016. aasta direktiiviga (EL) 2016/1065), artiklit 30a tuleb tõlgendada nii, et instrument, mis annab selle omanikule õiguse kasutada teatud kohas erinevaid teenuseid piiratud aja jooksul ja teatava summa ulatuses, võib kujutada endast „vautšerit“ selle direktiivi artikli 30a punkti 1 tähenduses, kuigi keskmine tarbija ei saa instrumendi piiratud kehtivusaja tõttu kõiki pakutavaid teenuseid kasutada. Nimetatud instrument on „mitmeotstarbeline vautšer“ direktiivi artikli 30a punkti 3 tähenduses, kuna nendelt teenustelt tasumisele kuuluv käibemaks ei ole selle väljastamise ajal teada.

(1) ELT C 53, 15.2.2021.
3.

Liidu õigust tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus see, kui liikmesriigi kohus piirab ajaliselt mõju, mis kaasneb sellega, kui ta tunnistab kehtetuks riigisisese õigusakti, millega on elektroonilise side teenuste osutajatele kehtestatud kohustus liiklus- ja asukohaandmeid üldiselt ja vahet tegemata säilitada ning mille ta on kohustatud riigisisese õiguse alusel kehtetuks tunnistama seetõttu, et see on vastuolus direktiivi 2002/58, mida on muudetud direktiiviga 2009/136, artikli 15 lõikega 1, tõlgendatuna lähtuvalt põhiõiguste hartast. Niisuguse säilitamise teel saadud tõendite lubatavus kuulub vastavalt liikmesriikide menetlusautonoomia põhimõttele riigisisese õiguse kohaldamisalasse, tingimusel et järgitakse eelkõige võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtet.
2.

Nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiivi 92/83/EMÜ alkoholi ja alkohoolsete jookide aktsiisimaksude struktuuri ühtlustamise kohta artikli 27 lõike 1 punkti e tuleb tõlgendada nii, et vanilje õlivaiku, mis kuulub määruse nr 2658/87 I lisas, mida on muudetud rakendusmäärusega 2015/1754, sisalduva kombineeritud nomenklatuuri alamrubriiki 1302 19 05, tuleb käsitada „lõhna- ja maitseainena“ selle sätte tähenduses, tingimusel et tegemist on koostisainega, mis annab teatavale tootele omase maitse või lõhna.
1.

Nõukogu 19. jaanuari 2009. aasta määrust (EÜ) nr 73/2009, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames põllumajandustootjate suhtes kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks, muudetakse määruseid (EÜ) nr 1290/2005, (EÜ) nr 247/2006, (EÜ) nr 378/2007 ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1782/2003, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrusega (EL) nr 1310/2013, samuti komisjoni 30. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1122/2009, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 73/2009 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses põllumajandustootjate otsetoetuskavade alusel makstavate toetuste nõuetele vastavusega, ümbersuunamisega ning ühtse haldus- ja kontrollisüsteemiga ning määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses veinisektori toetuskavade alusel makstavate toetuste nõuetele vastavusega, tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis seavad ühtse pindalatoetuse kava alusel toetuse andmise tingimuseks, et taotleja peab tõendama, et tal on „õigus kasutada“ taotluse esemeks olevat põllumajandusmaad; seda tingimusel, et järgitakse liidu asjaomaste õigusnormidega taotletavaid eesmärke ning liidu õiguse üldpõhimõtteid, eeskätt proportsionaalsuse põhimõtet.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määruse (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik, artikli 124 lõike 1 punkti e tuleb tõlgendada nii, et tollivõlg lõppeb, kui kaup peetakse kinni ja hiljem konfiskeeritakse, isegi kui see on juba ebaseaduslikult Euroopa Liidu tolliterritooriumile toodud.
2.

Määruse nr 1307/2013 artikli 4 lõike 1 punkte a ja c ning artikli 9 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „aktiivne põllumajandustootja“ alla teisena nimetatud sätte tähenduses kuulub juriidiline isik, kes sõlmis kontsessioonilepingu kohalikule omavalitsusele kuuluva karjamaa kohta ja kes karjatab seal loomaomanikest füüsilistele isikutele kuuluvaid, tasuta laenatud loomi, tingimusel et see isik tegeleb kõnealusel karjamaal „minimaalse tegevusega“ nimetatud määruse artikli 4 lõike 1 punkti c alapunkti iii tähenduses.
C 213/14

ET

Euroopa Kohtu (viies koda) 7. aprilli 2022. aasta otsus (Cour de cassationi eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – V A, Z A versus TP

(Kohtuasi C-645/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EL) nr 650/2012 - Artikkel 10 - Pärimisasjade kohtualluvus muudel juhtudel - Kadunu alaline elukoht tema surma hetkel riigis, kellele ei ole määrus (EL) nr 650/2012 siduv - Kadunu, kes oli teatava liikmesriigi kodanik ja kellel oli selles liikmesriigis vara - Selle liikmesriigi kohtu, kelle poole on pöördutud, kohustus omal algatusel kontrollida, kas on muudel juhtudel kohtualluvuse teostamise aluseid - Pärandi hooldaja määramine)

(2022/C 213/16)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour de cassation

Põhikohtuasja pooled

Kassaatorid: V A, Z A

Vastustaja: TP

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2012. aasta määruse (EL) nr 650/2012, mis käsitleb kohtualluvust, kohaldatavat õigust ning otsuste tunnustamist ja täitmist, ametlike dokumentide vastuvõtmist ja täitmist pärimisasjades ning Euroopa pärimistunnistuse loomist, artikli 10 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi kohus peab omal algatusel hindama, kas asi allub talle selles sättes kohtualluvuse kohta muudel juhtudel ette nähtud eeskirja alusel, kui olukorras, kus tema poole on pöördutud selle määruse artiklis 4 sätestatud üldise kohtualluvuse eeskirja alusel, ta tuvastab, et ta ei ole viimati nimetatud sätte alusel pädev.

(1) ELT C 53, 15.2.2021.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 7. aprilli 2022. aasta otsus (Oberster Gerichtshofi eelotsusetaotlus – Austria) – J versus H Limited

(Kohtuasi C-568/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Kohtualluvus, kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades - Määrus (EL) nr 1215/2012 - Kohaldamisala - Artikli 2 punkt a - Mõiste „kohtuotsus“ - Teises liikmesriigis välja antud maksekäsk pärast kolmandas riigis tehtud kohtuotsuse hindamist võistlevas lihtmenetluses - Artikkel 39 - Täidetavus liikmesriikides)

(2022/C 213/15)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberster Gerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: J

Kostja: H Limited

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 2 punkti a ja artiklit 39 tuleb tõlgendada nii, et maksekäsu kohtumäärus, mille liikmesriigi kohus on teinud kolmandas riigis tehtud jõustunud kohtuotsuste alusel, kujutab endast kohtuotsust ja see on täidetav teistes liikmesriikides, kui see on tehtud päritoluliikmesriigis toimunud võistleva kohtumenetluse tulemusel ja see on tunnistatud seal täidetavaks, kuigi selle maksekäsu kohtumääruse tunnistamine kohtuotsuseks ei võta täitemenetluse võlgnikult õigust taotleda määruse artikli 46 kohaselt täitmisest keeldumist ühel määruse artiklis 45 loetletud põhjusel.

(1) ELT C 28, 25.1.2021.
1.

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 132 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, milles on ette nähtud, et erahaigla osutatavad raviteenused on käibemaksust vabastatud, kui see asutus on saanud tegevusloa vastavalt liikmesriigi riiklikku ravikindlustussüsteemi reguleerivatele sätetele pärast seda, kui see on kaasatud liidumaa haiglakavasse või on sõlminud tervishoiuteenuste osutamise lepingud haigekassade või hüvituskassadega, kui selliste õigusnormide tagajärjel koheldakse selles sättes ette nähtud maksuvabastuse osas erinevalt sarnaseid erahaiglaid, mis osutavad võrdväärseid teenuseid sellistes sotsiaalsetes tingimustes, mis on võrreldavad nendega, milles tegutsevad avalik-õiguslikud organisatsioonid.
1.

Nõukogu 18. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 Euroopa [Liidu] finantshuvide kaitse kohta artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kui võrdväärsuse põhimõte ja tõhususe põhimõte on täidetud, ei ole sellega vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt selleks, et vaidlustada alusetult makstud summade tagasinõudmise otsust, mis tehti pärast selles sättes ette nähtud menetluse algatamise aegumistähtaja möödumist, peab selle otsuse adressaat teatava aja jooksul tuginema selles otsuses toime pandud eeskirjade rikkumisele pädevas halduskohtus, kuna vastasel juhul see õigus lõpeb ja ta ei saa enam vastu vaielda nimetatud otsuse täitmisele, viidates samale eeskirjade rikkumisele kohtulikus sundtäitmise menetluses, mis on tema vastu algatatud.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 12. mai 2022. aasta otsus (Tribunal Judicial da Comarca de Braga – Juízo do Trabalho de Barcelose eelotsusetaotlus – Portugal) – GD, ES versus Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário SA

(Kohtuasi C-426/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Sotsiaalpoliitika - Direktiiv 2008/104/EÜ - Renditöö - Artikli 5 lõige 1 - Võrdse kohtlemise põhimõte - Artikli 3 lõike 1 punkt f - Mõiste „renditöötajate peamised töö- ja töölevõtmistingimused“ - Töösuhte lõppemise korral makstav hüvitis kasutamata jäänud tasustatud põhipuhkuse päevade ja vastava puhkusetasu eest)

(2022/C 257/06)

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Judicial da Comarca de Braga – Juízo do Trabalho de Barcelos

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: GD, ES

Kostja: Luso Temp – Empresa de Trabalho Temporário SA

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. novembri 2008. aasta direktiivi 2008/104/EÜ renditöö kohta artikli 5 lõike 1 esimest lõiku koostoimes direktiivi artikli 3 lõike 1 punktiga f tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt on hüvitis, mida renditöötajad võivad kasutajaettevõtjaga töösuhte lõppemise korral nõuda kasutamata jäänud tasustatud põhipuhkuse päevade ja vastava puhkusetasu eest, väiksem kui hüvitis, mida need töötajad saaksid samas olukorras ja samadel alustel nõuda, kui see kasutajaettevõtja oleks need töötajad samale töökohale samaks ajavahemikuks otse tööle võtnud.

(1) ELT C 423, 7.12.2020.
1.

Tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 2. juuli 2020. aasta määrus Klein vs. komisjon (T-562/19, EU:T:2020:300), millega Üldkohus jättis vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata Christoph Kleini hagi, mille ta esitas ELTL artikli 265 alusel ja milles paluti tuvastada, et Euroopa Komisjon on õigusvastaselt jätnud tegutsemata Saksamaa Liitvabariigi poolt 7. jaanuaril 1998 algatatud kaitseklausli menetluses ja õigusvastaselt jätnud tegemata tema leiutatud Inhaler Broncho Air®seadme kohta otsuse vastavalt nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivile 93/42/EMÜ meditsiiniseadmete kohta.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. aprilli 2014. aasta direktiivi 2014/42/EL kuriteovahendite ja kriminaaltulu arestimise ja konfiskeerimise kohta Euroopa Liidus artikli 8 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt ei ole juhul, kui vara on eeldatava kuriteovahendina või kriminaaltuluna arestitud, vara omanikul, kes on heauskne kolmas isik, kriminaalasja kohtumenetluse etapis mingit õigust esitada pädevale kohtule taotlust selle vara tagasisaamiseks.
1.

ELTL artiklit 102 tuleb tõlgendada nii, et selleks et kindlaks teha, et teatav tegevus kujutab endast turgu valitseva seisundi kuritarvitamist, piisab, kui konkurentsiasutus tõendab, et see tegevus võib kahjustada tõhusat konkurentsistruktuuri asjaomasel turul, välja arvatud juhul, kui turgu valitsevas seisundis ettevõtja tõendab omakorda, et konkurentsivastast mõju, mida see tegevus võib tekitada, tasakaalustab eelkõige hindade, valiku, kvaliteedi või innovatsiooni seisukohast tarbijatele tekkiv positiivne mõju, mis võib isegi seda ületada.
Euroopa Kohtu (teine koda) 12. mai 2022. aasta otsus (Conseil d’État’ eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – Schneider Electric SE jt versus Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance

(Kohtuasi C-556/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusaktide ühtlustamine - Direktiiv 90/435/EMÜ - Eri liikmesriikide emaettevõtjate ja tütarettevõtjate suhtes kohaldatav ühine maksustamissüsteem - Artikkel 4 ja artikli 7 lõige 2 - Dividendi majandusliku topeltmaksustamise vältimine)

(2022/C 257/09)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’État

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Schneider Electric SE, Axa SA, BNP Paribas SA, Engie SA, Orange SA, L’Air Liquide, société anonyme pour l’étude et l’exploitation des procédés Georges Claude

Kostjad: Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance

Resolutsioon

Nõukogu 23. juuli 1990. aasta direktiivi 90/435/EMÜ eri liikmesriikide emaettevõtjate ja tütarettevõtjate suhtes kohaldatava ühise maksustamissüsteemi kohta artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette, et emaettevõtja – kui ta jaotab oma aktsionäridele edasi oma tütarettevõtjate makstud kasumit – on kohustatud kinni pidama dividendimaksu, mille alusel tehakse tulumaksu ümberarvutus, juhul kui selle kasumi suhtes ei kohaldatud äriühingu tulumaksu üldist määra, sest selle dividendimaksuna tasumisele kuulunud summad ei ületa direktiivi artikli 4 lõikes 2 ette nähtud 5 % ülempiiri. Sellised õigusnormid ei kuulu nimetatud direktiivi artikli 7 lõike 2 kohaldamisalasse.

(1) ELT C 9, 11.1.2021.
—

sellega ei ole vastuolus see, kui kriminaalõiguslikku laadi menetluste ja karistuste kumuleerimist, mis on pettuslike varjamiste või käibemaksu deklareerimata jätmiste puhul riigisiseses õiguses ette nähtud, piiratakse kõige raskemate juhtumitega üksnes seetõttu, et väljakujunenud kohtupraktikas tõlgendatakse selle kumuleerimise kohaldamise tingimusi käsitlevaid õigusnorme kitsalt, tingimusel et rikkumise toimepanemise ajal on mõistlikult ettenähtav, et rikkumine võib kaasa tuua kriminaalõiguslikku laadi menetluste ja karistuste kumuleerimise, kuid et
Euroopa Kohtu (neljas koda) 12. mai 2022. aasta otsus (Sąd Okręgowy w Poznaniu eelotsusetaotlus – Poola) – W. J. versus L. J. ja J. J., keda esindab seaduslik esindaja A. P.

(Kohtuasi C-644/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Kohtualluvus, kohaldatav õigus, kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine ülalpidamiskohustustega seotud asjades - Kohaldatava õiguse kindlaksmääramine - Ülalpidamiskohustuste suhtes kohaldatavat õigust käsitlev Haagi protokoll - Artikkel 3 - Õigustatud isiku harilik viibimiskoht - Hariliku viibimiskoha kindlaksmääramise seis - Lapse ebaseaduslik äraviimine või kinnihoidmine)

(2022/C 257/11)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Okręgowy w Poznaniu

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: W. J.

Vastustajad: L. J. ja J. J., keda esindab seaduslik esindaja A. P.

Resolutsioon

Ülalpidamiskohustuste suhtes kohaldatavat õigust käsitleva 23. novembri 2007. aasta Haagi protokolli, mis kiideti Euroopa Ühenduse nimel heaks nõukogu 30. novembri 2009. aasta otsusega 2009/941/EÜ, artiklit 3 tuleb tõlgendada nii, et selle kindlaksmääramisel, milline õigus kuulub kohaldamisele alaealise lapse ülalpidamisnõude suhtes, kelle on üks tema vanem viinud ära teatava liikmesriigi territooriumile, ei piisa selle takistamiseks, et laps omandab hariliku viibimiskoha selle liikmesriigi territooriumil, asjaolust, et selle liikmesriigi kohus on eraldiseisvas menetluses kohustanud tooma lapse tagasi riiki, kus lapsel oli koos oma vanematega harilik viibimiskoht vahetult enne äraviimist.

(1) ELT C 53, 15.2.2021.
2.

6. juunil 1997 sõlmitud osalist tööaega käsitleva raamkokkulepet mis on lisatud direktiivile 97/81, mida on muudetud direktiiviga 98/23, tuleb tõlgendada nii, et see ei näe osalise tööajaga töötajat tööle võtnud tööandjale ette mingeid nõudeid selle kohta, kuidas tuleb arvutada protsendimäär, mille see osalise tööajaga töökoormus moodustab võrreldavast täistööajaga töökoormusest.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 5. mai 2022. aasta otsus (Audiencia Provincial de La Coruña eelotsusetaotlus – Hispaania) – Banco Santander, SA versus J.A.C., M.C.P.R.

(Kohtuasi C-410/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 2014/59/EL - Krediidiasutuste ja investeerimisühingute kriisilahendus - Üldpõhimõtted - Artikli 34 lõige 1 - Kohustuste ja nõudeõiguste teisendamine - Mõju - Artikli 53 lõiked 1 ja 3 - Kapitaliinstrumentide allahindamine - Artikli 60 lõike 2 esimese lõigu punktid b ja c - Artiklid 73 – 75 - Aktsionäride ja võlausaldajate õiguste kaitse - Direktiiv 2003/71/EÜ - Väärtpaberite avalikul pakkumisel või reguleeritud turul kauplemisele võtmisel avaldatav prospekt - Artikkel 6 - Prospekti ebaõige teave - Kahju hüvitamise hagi, mis on esitatud pärast kriisilahendusotsust - Krediidiasutuse üldõigusjärglase vastu esitatud hagi, milles nõutakse aktsiate ostulepingu tühiseks tunnistamist)

(2022/C 244/08)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Audiencia Provincial de La Coruña

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Banco Santander, SA

Vastustajad: J.A.C., M.C.P.R.

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiivi 2014/59/EL, millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse õigusraamistik ning muudetakse nõukogu direktiivi 82/891/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2001/24/EÜ, 2002/47/EÜ, 2004/25/EÜ, 2005/56/EÜ, 2007/36/EÜ, 2011/35/EL, 2012/30/EL ja 2013/36/EL ning määruseid (EL) nr 1093/2010 ja (EL) nr 648/2012, artikli 34 lõike 1 punkti a, artikli 53 lõikeid 1 ja 3 ning artikli 60 lõike 2 esimese lõigu punkte b ja c tuleb koostoimes tõlgendada nii, et nendega on vastuolus, kui pärast kriisilahendusmenetluses oleva krediidiasutuse või investeerimisühingu aktsiakapitali aktsiate täielikku allahindamist esitavad isikud, kes omandasid need aktsiad enne niisuguse kriisilahendusmenetluse alustamist selle krediidiasutuse või investeerimisühingu emiteeritud aktsiate avaliku pakkumise käigus, selle krediidiasutuse või investeerimisühingu või selle õigusjärglase vastu prospektis esitatud teabe tõttu Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/71/EÜ (väärtpaberite üldsusele pakkumisel või kauplemisele lubamisel avaldatava prospekti ja direktiivi 2001/34/EÜ muutmise kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2008. aasta direktiiviga 2008/11/EÜ) artiklis 6 ette nähtud kahju hüvitamise hagi, või nende aktsiate ostulepingu tühiseks tunnistamise hagi, millega selle tagasiulatuvat mõju arvestades kaasneb nende aktsiate eest tasutud summa tagasimaksmine koos intressiga alates selle lepingu sõlmimise päevast.

(1) ELT C 423, 7.12.2020.
2.

ELTL artiklit 157 ja direktiivi 2006/54 artikli 5 punkti c tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette riigiametnike vanaduspensioni summa iga-aastase kahanevalt kohandamise vastavalt pensioni suurusele ning kohandamata jätmise alates teatavast summast, kui neil õigusnormidel on ebasoodne mõju oluliselt suuremale osakaalule meessoost pensionäridele võrreldes naissoost pensionäridega, tingimusel et nende õigusnormidega taotletakse sidusalt ja süstemaatiliselt vanaduspensionide jätkusuutliku rahastamise ja riigi rahastatavate pensionide tasemete vahelise erinevuse vähendamise eesmärke, minemata kaugemale sellest, mis on nende eesmärkide saavutamiseks vajalik.
Euroopa Kohtu (teine koda) 5. mai 2022. aasta otsus (Conseil d’État’ eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – Association France Nature Environnement versus Premier ministre, Ministre de la Transition écologique et solidaire

(Kohtuasi C-525/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Keskkond - Direktiiv 2000/60/EÜ - Euroopa Liidu veepoliitika alane tegevusraamistik - Artikli 4 lõike 1 punkt a - Pinnaveega seotud keskkonnaalased eesmärgid - Liikmesriikide kohustus mitte anda luba programmile või projektile, mis võib kaasa tuua pinnaveekogu seisundi halvenemise - Pinnaveekogu seisundi „halvenemise“ mõiste - Artikli 4 lõiked 6 ja 7 - Erandid halvendamise keelust - Tingimused - Programm või projekt, millel on lühiajaline pikaajaliste tagajärgedeta ajutine mõju pinnaveekogu seisundile)

(2022/C 244/10)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’État

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Association France Nature Environnement

Vastustajad: Premier ministre, Ministre de la Transition écologique et solidaire

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivi 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik, artiklit 4 tuleb tõlgendada nii, et see ei võimalda liikmesriikidel, kui nad hindavad konkreetse programmi või projekti vastavust vee kvaliteedi halvenemise ärahoidmise eesmärgile, jätta arvesse võtmata lühiajalist pikaajaliste tagajärgedeta ajutist mõju sellele, välja arvatud juhul, kui on ilmne, et selline mõju on oma olemuselt asjaomase pinnaveekogu seisundile suhteliselt väike ega too kaasa selle „halvenemist“ nimetatud sätte tähenduses. Kui pädevad riigisisesed asutused teevad programmile või projektile loa andmise menetluses kindlaks, et see võib põhjustada sellise halvenemise, võib kõnealusele programmile või projektile, isegi kui selline halvenemine on ajutine, anda loa üksnes juhul, kui direktiivi artikli 4 lõikes 7 sätestatud tingimused on täidetud.

(1) ELT C 35, 1.2.2021.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 28. aprilli 2022. aasta otsus (Bundesgerichtshofi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Meta Platforms Ireland Limited, varem Facebook Ireland Limited versus Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

(Kohtuasi C-319/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Füüsiliste isikute kaitse isikuandmete töötlemisel - Määrus (EL) 2016/679 - Artikkel 80 - Andmesubjektide esindamine mittetulundusühingu poolt - Esindushagi, mille esitas niisugune tarbijate huve kaitsev ühendus, kellel puudus volitus, ja mis esitati sõltumata andmesubjekti konkreetsete õiguste rikkumisest - Hagi, mis põhineb ebaausate kaubandustavade kasutamise keelul, tarbijakaitsenormide rikkumisel või tühiste tüüptingimuste kasutamise keelul)

(2022/C 237/07)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Kostja ja kassaator: Meta Platforms Ireland Limited, varem Facebook Ireland Limited

Hageja ja vastustaja kassatsioonimenetluses: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta määruse (EL) 2016/679 füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (isikuandmete kaitse üldmäärus) artikli 80 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis võimaldavad tarbijate huve kaitsval ühendusel – kellel puudub selleks antud volitus ja sõltumata andmesubjekti konkreetsete õiguste rikkumisest – pöörduda oletatava isikuandmete kaitset kahjustava isiku vastu kohtusse väitega, et on rikutud ebaausate kaubandustavade kasutamise keeldu, tarbijakaitseseadust või tühiste tüüptingimuste kasutamise keeldu, kui asjasse puutuv andmete töötlemine võib kahjustada õigusi, mis on selle määruse alusel tuvastatud või tuvastatavatel füüsilistel isikutel.

(1) ELT C 359, 26.10.2020.