21.

KZD pöördus põhikohtuasja raames Euroopa Kohtusse ja esitas talle järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas uuritav juhtum kuulub direktiivi 2000/43/EÜ kohaldamisalasse (pidades käesolevas asjas silmas artikli 3 lõike 1 punkti h)? 2. Kuidas tuleb mõista direktiivi 2000/43 artikli 2 lõike 2 punktis a sisalduvat lauseosa „koheldakse […] halvemini” ja direktiivi 2000/43 artikli 2 lõike 2 punktis b sisalduvat lauseosa „seab isikud rassilise või etnilise päritolu alusel teistega võrreldes ebasoodsamasse olukorda? 2.1 Kas halvema kohtlemise käsitamiseks otsese diskrimineerimisena on tingimata nõutav, et kohtlemine on ebasoodsam ja et sellega rikutakse otseselt või kaudselt seaduses sõnaselgelt sätestatud õigusi või huve, või tuleb halvemat kohtlemist mõista kui tegevuse (suhte) mis tahes vormi sõna laiemas tähenduses, mis on võrreldes sarnases olukorras tavapärase tegevusega vähem kasulik? 2.2 Kas ebasoodsamasse olukorda seadmise käsitamiseks kaudse diskrimineerimisena on lisaks nõutav, et sellega rikutakse otseselt või kaudselt seaduses sõnaselgelt sätestatud õigusi või huve, või tuleb seda mõista laiemas tähenduses kui ebasoodsamasse olukorda seadmise mis tahes vormi? 3. Sõltuvalt teisele küsimusele antavast vastusest – kui käsitamiseks otsese või kaudse diskrimineerimisena direktiivi 2000/43 artikli 2 lõike 2 punktide a ja b tähenduses on nõutav, et halvema kohtlemise või ebasoodsamasse olukorda seadmisega rikutakse otseselt või kaudselt seaduses sätestatud õigust või huvi, 3.1 siis kas Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklist 38, direktiivist 2006/32/EÜ (põhjendus 29, artikkel 1, artikli 13 lõige 1), direktiivist 2003/54/EÜ (artikli 3 lõige 5), direktiivist 2009/72/EÜ (artikli 3 lõige 7) tuleneb elektrienergia lõpptarbija õigus või huvi kontrollida korrapäraselt elektriarvesti näitusid, millele saab tugineda sellises menetluses, nagu on algatatud põhikohtuasjas, ja 3.2 siis kas viidatud sätetega on kooskõlas siseriiklikud õigusnormid ja/või energiamajanduse riikliku reguleerimisasutuse loal praktiseeritud haldustava, mille kohaselt on jaotusvõrguettevõtjatele antud õigus paigaldada elektriarvesteid raskesti ligipääsetavatesse või ligipääsmatutesse kohtadesse, mistõttu ei ole tarbijatel võimalik arvestite näite isiklikult ja korrapäraselt lugeda ja kontrollida? 4. Sõltuvalt teisele küsimusele antavast vastusest – kui käsitamiseks otsese või kaudse diskrimineerimisena ei ole tingimata nõutav, et seaduses sätestatud õigust või huvi on otseselt või kaudselt rikutud, 4.1 siis kas direktiivi 2000/43 artikli 2 lõike 2 punktide a ja b alusel on lubatavad põhikohtuasjas kõne all olevad siseriiklikud õigusnormid või kohtupraktika, mille kohaselt on käsitamiseks diskrimineerimisena nõutav, et halvema kohtlemise või ebasoodsamasse olukorda seadmisega rikutakse otseselt või kaudselt seaduses sätestatud õigusi või huve; 4.2 kas juhul, kui need ei ole lubatavad, on siseriiklik kohus kohustatud jätma need kohaldamata ja lähtuma direktiivis määratletud mõistetest? 5. Kuidas tuleb tõlgendada direktiivi 2000/43 artikli 8 lõiget 1, 5.1 kas nii, et selle kohaselt on nõutav, et kannatanu esitab asjaolud, mis lubavad teha otsese või kaudse diskrimineerimise kohta üheselt mõistetava, vaieldamatu ja kindla järelduse, või piisab sellest, et asjaomane isik esitab asjaolud, mille põhjal võib üksnes oletada/eeldada, et on toimunud diskrimineerimine? 5.2 Kas asjaolud, et a) elektriarvestid on paigaldatud tänavatel elektripostide külge sellisele kõrgusele, et tarbijatel ei ole võimalik arvestite näite visuaalselt kontrollida, üksnes kahes linnaosas, mida tuntakse romade linnaosadena, välja arvatud teadaolevad erandid nimetatud linnaosade teatavates piirkondades, ja b) kõikides teistes linnaosades on elektriarvestid paigaldatud madalamale (kuni 1,70 m kõrgusele), nii et nende näite saab visuaalselt kontrollida, üldjuhul on arvestid paigaldatud tarbija korterisse, maja fassaadile või piirdeaia külge, toovad kaasa tõendamiskoormise ülemineku vastustajale? 5.3 Kas asjaolud, et a) kahes romade linnaosadena tuntud linnaosas ei ela mitte ainult romad, vaid ka muu etnilise päritoluga isikud, ja/või b) vastavalt sellele, kui suur osa elanikest nendes kahes linnaoas peab ennast ise tõepoolest romadeks, ja/või c) jaotusvõrguettevõtja arvates on nimetatud linnaosades elektriarvestite 7 m kõrgusele paigaldamise põhjused üldteada, välistavad tõendamiskoormise ülemineku vastustajale? 6. Sõltuvalt viiendale küsimusele antavast vastusest: 6.1 Kui direktiivi 2000/43 artikli 8 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nõutav on diskrimineerimise olemasolu eeldamine, ja kui eelnimetatud asjaolud toovad kaasa tõendamiskoormise ülemineku vastustajale, siis millist liiki diskrimineerimist võib nimetatud asjaolude põhjal eeldada – otsest diskrimineerimist, kaudset diskrimineerimist ja/või ahistamist? 6.2 Kas direktiivi 2000/43 sätted lubavad otsest diskrimineerimist ja/või ahistamist õigustada seadusliku eesmärgiga, mille saavutamise vahendid on vajalikud ja sobivad? 6.3 Kas jaotusvõrguettevõtja taotletud ja tema poolt rõhutatud seaduslikke eesmärke arvestades saab kahes linnaosas kohaldatud meedet õigustada olukorras, kus a) meetme kohaldamine tuleneb nimetatud linnaosades tasumata jäetud arvete suurest hulgast, tarbijate sagedastest korrarikkumistest, mis kahjustavad või ohustavad elektriseadmete turvalisust, kvaliteeti, püsivat ja ohutut toimimist, ja meedet kohaldatakse kollektiivselt, sõltumata sellest, kas konkreetne tarbija tasub elektrienergia jaotamise ja tarnimise eest esitatud arveid, ja sõltumata sellest, kas konkreetne tarbija on toime pannud rikkumise (manipuleerinud elektriarvesti näitudega, teostanud ebaseadusliku ühendamise elektrivõrguga ja/või tarbinud elektrit ebaseaduslikult, ilma et arvesti oleks elektritarbimist fikseerinud ja ilma et tarbija oleks elektri eest tasunud, või sekkunud elektrivõrku muul viisil, mis kahjustab või ohustab elektrivõrgu turvalist, kvaliteetset, püsivat ja ohutut toimimist); b) iga võrreldava rikkumise eest on õigusnormides ja jaotuslepingu tüüptingimustes ette nähtud tsiviilõiguslik, haldusõiguslik ja kriminaalõiguslik vastutus; c) jaotuslepingu tüüptingimuste artikli 27 lõikes 2 ette nähtud klausel – jaotusvõrguettevõtja tagab tarbija asjaomase kirjaliku taotluse alusel elektriarvesti näitude visuaalse kontrollimise võimaluse – ei võimalda tarbijal teda puudutavaid näite tõepoolest isiklikult ja korrapäraselt kontrollida; d) on olemas võimalus paigaldada asjaomase kirjaliku taotluse alusel tasu eest kontrollarvesti tarbija korterisse; e) meede sümboliseerib ühel või teisel viisil omalaadselt ja nähtavalt tarbija ebaausust, mis tuleneb jaotusvõrguettevõtja väitest, et meetme kohaldamise põhjused on üldteada; f) elektriarvestite kaitseks rikkumise eest on olemas muud tehnilised meetodid ja vahendid; g) jaotusvõrguettevõtja esindaja märgib, et teise linna romade linnaosas kohaldatud sarnane meede ei suutnud elektriarvestite rikkumisi reaalselt ära hoida; h) ühes nimetatud linnaosadest püstitatud elektrirajatise, nimelt trafojaama puhul ei eeldata, et seda tuleb kaitsta samasuguste meetmetega nagu elektriarvesteid?”