Pariisi konventsiooni artikli 6ter lõike 1 punktis a sätestatud embleemi jäljendamise keeld hõlmab heraldika seisukohast üksnes jäljendamist, st selliseid jäljendusi, millel on embleemi teistest tähistest eristavad heraldilised erisused. Nii kehtib kaitse kõige selle suhtes, mis heraldika seisukohalt on jäljendamine, mitte embleemi kujule kui sellisele, vaid selle heraldilisele väljendusele. Seega tuleb selle kindlakstegemiseks, kas kaubamärk sisaldab heraldika seisukohalt jäljendust, võtta arvesse asjaomase embleemi heraldilist kirjeldust.

Pariisi konventsioon näeb ette selle kohaldamisalasse kuuluvate elementide kaitse miinimumtaseme ning jätab osalisriikidele vabaduse seda kaitseala laiendada. Isegi kui Pariisi konventsioon ei kohusta osalisriike teenuste kaubamärke registreerima ning selle konventsiooni sätted ei ole neile kaubamärkidele kohaldatavad, on neil riikidel siiski võimalik näha selline kohaldamine ühepoolselt ette.

Ühenduse asjaomased õigusnormid ei tee tervikuna kaupade ja teenuste kaubamärkide vahel põhimõttelist vahet. Ainuüksi asjaolust, et teatavad määruse nr 40/94 sätted teevad nende kohaldamisala vahel vahet – nagu registreerimisest keeldumise absoluutsete põhjuste osas artikli 7 lõike 1 punktid e, j ja k, millest tulenev piirang piirdub siiski teatavate kaubaliikidega –, ei piisa selleks, et seada kahtluse alla järeldust, mille kohaselt kõnealuse määruse sätted tervikuna on kaupade ja teenuste kaubamärkidele ühtmoodi kohaldatavad.

See järeldus laieneb ka määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktile h, milles ei tehta selle sättega reguleeritud kaubamärkide vahel otseselt vahet. Seda tõlgendust ei lükka ümber ainuüksi asjaolu, et asjaomases sättes viidatakse Pariisi konventsioonile. Selle viite ainus eesmärk on määrata kindlaks, millist liiki tähiseid ei saa registreerida, mitte piirata asjaomase sätte kohaldamisala. Seetõttu tuleb – nagu enamiku määruse nr 40/94 artikli 7 lõikes 1 nimetatud absoluutsete keeldumispõhjuste korral – kaubamärgi registreerimisest keelduda, taotletagu seda siis kaupade või teenuste jaoks, kui Pariisi konventsiooni artiklis 6ter sätestatud keeldumispõhjus seda ette näeb.

Määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti h sellist tõlgendust kinnitab ka kõnealuse artikli 7 lõike 1 punkt i, mis käsitleb asjaomase punktiga h analoogilist valdkonda, s.o kaubamärke, mis sisaldavad Pariisi konventsiooni artiklis 6ter nimetamata tundemärke, embleeme või vapimärke.

Määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkt i on vahet tegemata kohaldatav kaupade ja teenuste kaubamärkidele, mistõttu registreerimisest keeldumine võib puudutada näiteks tundemärki sisaldavat teenuste kaubamärki. Kuskil ei ole märgitud, miks peaks sellisest registreerimisest keelduma tundemärki sisaldava teenuste kaubamärgi, mitte aga riigilippu sisaldava teenuste kaubamärgi puhul. Kui ühenduse seadusandja soovis anda sellise kaitse tundemärkidele ja vapimärkidele, tuleb eeldada, et ta soovis veelgi põhjendatumalt anda vähemalt sama laia kaitse riigi- või rahvusvaheliste valitsustevaheliste organisatsioonide vappidele, lippudele ja teistele embleemidele. Nii on vähetõenäoline, et ühenduse seadusandaja soovis teenuste pakkujal lubada riigilippu sisaldavat kaubamärki kasutada, kui ta samal ajal keelas sellise kasutamise näiteks spordiühingu tundemärkide jaoks.

(vt punktid 72, 75–80)