Kohtuasi C-204/11 P

Fédération internationale de football association (FIFA)

versus

Euroopa Komisjon

„Apellatsioonkaebus — Teleringhääling — Direktiiv 89/552/EMÜ — Artikkel 3a — Belgia Kuningriigi meetmed seoses selle liikmesriigi ühiskonna jaoks väga tähtsate sündmustega — Maailmameistrivõistlused jalgpallis — Otsus, millega need meetmed tunnistatakse liidu õigusega kooskõlas olevaks — Põhjendamine — EÜ artiklid 43 ja 49 — Omandiõigus”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 18. juuli 2013

Väga tähtsate sündmuste määratlemine on üksnes liikmesriikide pädevuses ning neil on selles osas lai kaalutlusruum. Direktiivis 89/552 teleringhäälingutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta on niisuguste sündmuste loendi ühtlustamise asemel lähtutud nimelt eeldusest, et liidus esinevad märkimisväärsed sotsiaalsed ja kultuurilised erinevused seoses sellega, kui tähtsaks üldsus sündmust peab. Kuna ühiskonna jaoks väga tähtsate sündmuste hindamiskriteeriumid on suhteliselt ebatäpsed, peab iga liikmesriik neid täpsustama ning hindama oma ühiskonna sotsiaalsete ja kultuuriliste eripärade alusel asjaomaste sündmuste huvipakkuvust laia üldsuse jaoks. (vt punktid 13, 14 ja 16)

Komisjoni pädevus kontrollida direktiivi 89/552 teleringhäälingutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta artikli 3a alusel vastuvõetud meetmete seaduslikkust, millega määratletakse ühiskonna jaoks väga tähtsad sündmused, peab liikmesriikidel selle valdkonnas olevat laia kaalutlusruumi arvestades olema piiratud ilmsete kaalutlusvigade kindlakstegemisega, mida liikmeriigid võivad olla teinud väga tähtsate sündmuste määratlemisel. Mis puudutab täpsemalt küsimust, kas kõnealuse sündmuse määratlemine väga tähtsana on kooskõlas liidu õiguse üldpõhimõtetega nagu proportsionaalsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtted, põhiõigustega, teenuste osutamise ja asutamisvabadusega ning vaba konkurentsi eeskirjadega, siis ei tohi jätta tähelepanuta asjaolu, et sündmuse õigustatud määratlemine väga tähtsana toob paratamatult kaasa piirangud teenuste osutamise vabadusele, asutamisvabadusele, vabale konkurentsile ja omandiõigusele, mida ka liidu seadusandja ette nägi ning mille puhul ta leidis, et neid õigustab üldisest huvist tulenev eesmärk kaitsta õigust teabele ja vajadus tagada laiale üldsusele juurdepääs nende sündmuste teleülekannetele. Direktiivi 89/552 artiklile 3a kasuliku mõju tagamiseks peab komisjon juhul, kui liikmesriik on sündmuse õiguspäraselt määratlenud väga tähtsana, kontrollima üksnes selle määratlemise niisugust mõju teenuste osutamise vabadusele, asutamisvabadusele, vabale konkurentsile ja omandiõigusele, mis läheb kaugemale mõjust, mis loomuldasa kaasneb selle sündmuse kandmisega nimetatud artikli 3a lõikes 1 ette nähtud loendisse. (vt punktid 17, 18 ja 20–22)

Liidu seadusandja ei soovinud öelda, et maailmameistrivõistlused jalgpallis direktiivi 97/36, millega muudetakse direktiivi 89/552 teleringhäälingutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta, põhjenduse 18 tähenduses on piiratud üksnes finaalturniiriga ning et need kujutavad endast ühte ja jagamatut sündmust. Vastupidi, maailmameistrivõistlusi jalgpallis tuleb käsitada sündmusena, mis on põhimõtteliselt jagatav erinevateks mängudeks või etappideks, millest kõik ei kvalifitseeru tingimata väga tähtsaks sündmuseks. (vt punkt 34)

Kui pidada silmas, et jalgpalli maailmameistrivõistluste finaalturniiri ei saa õiguspäraselt tervikuna kanda väga tähtsate sündmuste loendisse, arvestamata huvi, mida selle turniiri mängud asjaomases liikmesriigis pakuvad, siis ei ole nimetatud liikmesriik vabastatud kohustusest teha komisjonile teatavaks põhjused, mis võimaldavad järeldada, et konkreetselt selle liikmesriigi ühiskonna kontekstis kujutab jalgpalli maailmameistrivõistluste finaalturniir endast ühtainsat sündmust, mida tuleb tervikuna pidada selle ühiskonna jaoks väga tähtsaks, mitte aga üksikute sündmuste kogumiks, mida saab jagada erineva tasemega huvi pakkuvateks mängudeks. (vt punkt 40)

Õigusnormi rikkumine Üldkohtu poolt ei too kaasa vaidlustatud kohtuotsuse tühistamist, kui ilmneb, et selle resolutsioon on põhjendatud teiste õiguslike argumentidega. (vt punktid 43 ja 58)

Selleks et komisjon saaks teostada oma kontrollipädevust, võivad põhjendused, mille tõttu liikmesriik määratles sündmuse väga tähtsana direktiivi 89/552 teleringhäälingutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta artikli 3a tähenduses, olla lühidad, tingimusel et need on asjakohased. Seetõttu ei saa ka nõuda, et liikmesriik esitaks asjaomastest meetmetest teatades üksikasjalikke ja arvulisi andmeid iga sündmuse või sündmuse osa kohta, millest komisjonile teatatakse. Kui komisjonil on tema käsutuses olevate andmete põhjal kahtlusi teatava sündmuse väga tähtsana määratlemise suhtes, siis peab ta pärima selgitusi sündmuse sellisena määratlenud liikmesriigilt. (vt punktid 44 ja 45)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 54, 82 ja 86)

Küsimus, kas Üldkohtu otsuse põhjendused on vastuolulised, on kahtlemata õiguslik küsimus, mille saab tõstatada apellatsioonkaebuse raames, sest kohtuotsuse põhjendustest peab ilmnema selgelt ja üheselt mõistetavalt Üldkohtu arutluskäik. See põhjenduste sidususe kohustus ei ole siiski eesmärk omaette, vaid see peab võimaldama asjaomastel isikutel tehtud otsuse põhjendusi mõista. Kuna Euroopa Kohus asendas need põhjendused põhjendustega, mis õigustavad tehtud otsust, olles eelnevalt tuvastanud et Üldkohtu põhjendused olid ekslikud, siis ei ole kõnealused Üldkohtu põhjendused enam tehtud otsuse aluseks. (vt punktid 59–62)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 65)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 66 ja 76)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 79 ja 80)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 85)