ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
57

Mis puudutab lõpuks komisjoni kostja vastuses esitatud argumenti, et hagejal ei ole õigust esitada pärast kohtueelset menetlust e‑kirju, millele on hagiavalduses viidatud, siis isegi kui eeldada, et need on olemas ja nende sisu on see, mida hageja väidab, tuleb esiteks märkida, et hageja ei ole Üldkohtule neid e‑kirju esitanud ja teiseks, et nende e‑kirjade vastuvõetamatus Üldkohtus ei mõjuta võimalust, mis hagejal oleks olnud, kui ta oleks ära kuulatud, esitada need e‑kirjad või igal juhul kõik muud vajalikud tõendid haldusmenetluses selleks, et püüda välistada, et tehakse kavandatud ülesütlemise lepingu otsus.
67

Komisjon leiab, et mis puudutab ajutisi töötajaid, siis 16. septembri 2015. aasta kohtuotsuses EMA vs. Drakeford (T‑231/14 P, EU:T:2015:639), milles kaugeltki ei tunnistatud tööandja muutumise korral karjääri jätkuvust, nentis liidu kohus üksnes jätkuvust mitme järjestikuse identse lepingu vahel samas ametis vastavalt teenistustingimuste artiklile 8, mille eesmärk on just nimelt ära hoida tähtajaliste lepingute kuritarvituslikku kasutamist. Lisaks tuleneb tema väitel 29. aprilli 2015. aasta kohtuotsusest Todorova Androva vs. nõukogu (F‑78/12, EU:F:2015:37, punktid 51 ja 53), et kui liidu seadusandja ei ole seda sõnaselgelt ette näinud, ei esine ametnikuks saanud ajutise teenistuja karjääris mingit halduslikku jätkuvust. Mis puudutab 1. aprilli 2008. aasta kohtuotsust Maruko (C‑267/06, EU:C:2008:179), siis sellega kinnitati komisjoni sõnul üksnes, et lepingu alusel lõplikult omandatud õigusi ei mõjuta uus õigusnorm ning et töötasu ja pensioni vahelise sideme põhimõtet on sel viisil järgitud. Viimaks lisab komisjon, et 5. detsembri 2012. aasta kohtuotsus Grazyte vs. komisjon (F‑76/11, EU:F:2012:173) kinnitab, et enne 2014. aasta reformi ei eksisteerinud ühest ametist teise üleviidud töötajate kaitset, ja näitab, et ametite töötajaid käsitlevatest erisätetest ei piisa tõelise „sisulise jätkavuse“ loomiseks erinevate ametitega sõlmitud lepingute vahel.
82

[…] [T]uvastust, et asjaomane avalikkus ei seosta kõnealuseid kaubamärke, ei sea kahtluse alla hageja argument, mille kohaselt apellatsioonikoda oleks pidanud võtma arvesse ka tooteid, mille puhul varasemal Euroopa Liidu kujutismärgil MONSTER ENERGY maine puudus, näiteks varasema kaubamärgiga hõlmatud klassi 16 tooted „kleepekad“, „ülekantavad pildid“ ja „siirdepildid“. Nimelt tingib maine puudumine, et üks määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 5 kohaldamise tingimustest ei ole täidetud, ja nii ei saa olla kuidagi kahjustatud kõnealust varasemat kaubamärki. Teisisõnu, kuivõrd varasema kaubamärgi mainekus on tingimus, mis peab olema täidetud, et tuvastada mõni kõnealuse määruse artikli 8 lõikes 5 nimetatud kahjustamistest – sealhulgas varasema kaubamärgi eristusvõime kahjustamine, mida nimetatakse kaubamärgi lahjendamiseks –, siis ei saa tuvastada ühtegi kõnealuses sättes nimetatud kahjustamist seoses kaupade ja teenustega, millega seoses varasema kaubamärgi mainekusega seonduv tingimus ei ole täidetud. Seega tuleb tagasi lükata argument, mille hageja esitas oma neljanda väite raames ja mille kohaselt apellatsioonikoda tegi vea, kui ta võttis asjaomaste kaubamärkide vahelise seose tuvastamisel arvesse ainult neid kaupu, mille puhul oli tõendatud varasema kaubamärgi mainekus. […]
140

Sellega seoses tuleb üle korrata, et „organisatsioonilised vajadused, mis on seotud uute pädevuste omandamisega“ on pelgalt teenistuse huvide üheks spetsiifiliseks aspektiks personalieeskirjade artikli 42c raames. Samas järeldub kohtupraktikast, et institutsioonidel on laiaulatuslik kaalutlusõigus määrata kindlaks teenistuse huvid, sõltumata sellest, millise menetluse käigus või millise otsuse jaoks seda arvesse võetakse (vt 16. mai 2018. aasta kohtuotsus Barnett vs. EMSK, T‑23/17, ei avaldata, edasi kaevatud, EU:T:2018:271, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika). Eelkõige on selline institutsioonide laiaulatuslik kaalutlusõigus leidnud tunnustamist ajutise teenistujaga lepingu lõpetamisel (12. detsembri 2000. aasta kohtuotsus Dejaiffe vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, T‑223/99, EU:T:2000:292, punkt 53). Sellest järeldub, et isegi kui järgida eespool punktis 139 esitatud hageja argumentatsiooni loogikat, ei leidu ühtegi põhjust, miks mitte tunnustada institutsioonide laiaulatuslikku kaalutlusõigust „organisatsiooniliste vajaduste, mis on seotud uute pädevuste omandamisega“, hindamisel, võttes arvesse asjaolu, et teenistuse huvides puhkusele saatmisega ei kaasne puudutatud ametniku jaoks raskemaid tagajärgi kui need, mille tooks kaasa töölepingu ennetähtaegne lõpetamine. Igal juhul, nagu märgib põhjendatult ka nõukogu, ei ole puudutatud ametniku huvid määravaks elemendiks teenistuse huvide hindamisel ametisse nimetava ametiisiku kaalutlusõiguse ulatuse üle otsustamisel, kuid need võivad olla arvesse võetud tema hoolduskohustuse raames. Järelikult tuleb eespool punktis 139 esitatud hageja argumentatsioon tagasi lükata.
74

Mis puutub hageja argumenti vastandatud tähiste väidetava kooseksisteerimise kohta Rootsis, siis olgu märgitud, et kuigi kohtupraktika kohaselt ei ole välistatud, et varasemate kaubamärkide kooseksisteerimine turul võib vähendada võimalikku segiajamise tõenäosust vastandatud kaubamärkide vahel, saab seda võimalust võtta EUIPO menetluse käigus arvesse siiski üksnes juhul, kui vaidlusaluse ELi kaubamärgi omanik on nõuetekohaselt tõendanud, et kõnealune kooseksisteerimine on tingitud sellest, et asjaomane avalikkus ei taju segiajamise tõenäosust tema osutatud varasemate kaubamärkide ja selle varasema kaubamärgi vahel, millel kehtetuks tunnistamise taotlus põhineb, tingimusel et asjaomased varasemad kaubamärgid ja vastandatud kaubamärgid on identsed (vt selle kohta 3. septembri 2009. aasta kohtuotsus Aceites del Sur-Coosur vs. Koipe, C‑498/07 P, EU:C:2009:503, punkt 82; 11. mai 2005. aasta kohtuotsus Grupo Sada vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Sadia (GRUPO SADA), T‑31/03, EU:T:2005:169, punkt 86, ja 10. aprilli 2013. aasta kohtuotsus Höganäs vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Haynes (ASTALOY), T‑505/10, ei avaldata, EU:T:2013:160, punkt 48 ja seal viidatud kohtupraktika). Peale selle tuleneb kohtupraktikast, et kuna kahe kaubamärgi kooseksisteerimine peab olema piisavalt pikk, et mõjutada asjaomase tarbija taju, on kooseksisteerimise kestus samuti oluline asjaolu (vt 30. juuni 2015. aasta kohtuotsus La Rioja Alta vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Aldi Einkauf (VIÑA ALBERDI), T‑489/13, EU:T:2015:446, punkt 80 ja seal viidatud kohtupraktika).
112

Teiseks tuletab hageja meelde, et ta väitis nõukogule, et temale peaprokuratuuri 25. juuli 2016. aasta kirjas ette heidetud faktilised asjaolud pärinevad aastatest 2006 ja 2007 ning Ukraina kohtud on neid 2008. aastal juba analüüsinud ning ei leidnud neis midagi ebaseaduslikku. Hageja sõnul on tõsi, et nõukogu vastas nendele argumentidele, esitades peaprokuratuurile seoses sellega küsimusi, kuid tema vastused ei olnud siiski rahuldavad, eriti seoses ne bis in idem põhimõtte austamisega, nii et nõukogu ei saanud asuda seisukohale, et tal on piisavalt tõendeid, et põhjendada hageja nime säilitamist vaidlusaluses loetelus. Lisaks väidab hageja, et nõukogu ei saa temale ette heita, et ta ei ole esitanud oma argumentide toetuseks dokumente, kuna nõukogu peab ise tagama selle, et tal on piisavalt kindel faktiline alus.
73

Samuti on väär vaidlustatud otsuste punktis 26 esitatud apellatsioonikoja seisukoht, et klassi 37 puudutavas osas tajub asjaomane avalikkus asjaomaseid tähiseid seoses teenustega: „mootorsõidukite osade ja tarvikute ehitus“, „hooldus“ ja „teenindus“ nende teatava omaduse, nimelt selle kirjeldusena, et need on mõeldud võrku ühendamiseks. Ühest küljest ei ole apellatsioonikoda seda tõendanud. On võimatu aru saada, kuidas auto varuosad ja tarvikud, autoraadio seadised jms, mida klassi 37 kuuluvad teenused puudutavad, on kaubad, mis on üldjuhul ühendatud võrku. Konkreetselt seoses kaupadega „tööpingid“ ja „sanitaarseadmed“ on apellatsioonikoja seisukoht selgelt absurdne. Teisest küljest ei sisalda apellatsioonikoja väidetud tähendus, nimelt „lihtsalt [võrku] ühendatud“, ühtki viidet teenuste, mille jaoks registreerimist taotletakse, kui selliste tunnustele. Nimelt ei eelda asjaomane avalikkus, et kui vastavaid kaupu ehitatakse, hooldatakse või parandatakse, siis luuakse võrguühendus.
Sisekasutuseks mõeldud dokumente kaitsva erandi osas põhistas EKP vaidlustatud otsuses tutvumise võimaldamisest keeldumist järgmiste põhjendustega:

„Juhatus täpsustab, et käesoleval juhul esitatud taotluse ese on õiguslik arvamus, mis on tellitud EKP otsuseid tegevatele organitele sisearutelude ja mõttetöö tarbeks parima õigusliku teabe andmiseks ning et see arvamus on iseenesest kaitstud ka otsuse [2004/258] artikli 4 lõike 3 esimese lõigu alusel […].

Õiguslik arvamus pidi pakkuma õigusalast eksperdiabi, mis võimaldab täpsustada õigusraamistikku, rikastada otsuseid tegevate organite sisearutelusid ning toetada arutelusid ja konsultatsioone, mis puudutavad [erakorralist likviidsusabi] mitte ainult 2015. aastal vaid ka edaspidi. Õiguslik arvamus iseenesest on kasutatav iga olemasoleva või tulevikus tekkiva olukorra analüüsimiseks, kui sellele laieneb [EKPSi ja EKP protokolli] artikkel 14.4 […].

Juhatus nõustub peasekretariaadi direktoriga, et dokumendi avalikustamine ohustab otsuseid tegevate organite liikmete vahelise tõhusa, mitteametliku ja konfidentsiaalse arutelu võimalusi ja sellest tulenevalt piirab EKP „mõtlemisruumi“. Kontekstist väljas või eraldi võetuna võib see õiguslik arvamus kahjustada EKP nõukogu liikmete sõltumatust, mis on ELTL artiklis 130 sätestatud aluspõhimõte; see omab erilist tähtsust [riikide keskpankade] kontekstis, kes annavad või kavatsevad anda [erakorralist likviidsusabi] või täidavad muid riigisiseseid ülesandeid.“
59

On tõsi, et liidu kohus on teinud sellest reeglist teatud erandeid, milleks eelkõige on järgmised erandid. Esiteks, administratsiooni õigusvastase akti tühistamine ei kujuta endast mittevaralise kahju täielikku hüvitamist, kui see sisaldab selliseid hinnanguid asjaomase isiku oskuste või tegevuse kohta, mis võivad teda solvata. Teiseks, vaidlustatud akti tühistamisega ei saa tekitatud mittevaralist kahju täielikult heastada, kui toime pandud rikkumine on eriti raske. Kolmandaks on kohtupraktikas asutud seisukohale, et kui õigusvastase akti tühistamisel soovitav toime täiesti puudub, ei saa see iseenesest olla adekvaatne ja piisav hüvitis tühistatud aktiga tekitatud kogu mittevaralise kahju eest (vt 9. märtsi 2010. aasta kohtuotsus N vs. parlament, F‑26/09, EU:F:2010:17, punktid 103, 105 ja 107 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 5. juuli 2011. aasta kohtuotsus V vs. parlament, F‑46/09, EU:F:2011:101, punktid 169, 171 ja 173 ning seal viidatud kohtupraktika).
64

Siiski, nagu eespool punktis 56 mainitud kohtupraktikas on tunnistatud, on ELTL artikli 266 esimesest lõigust otseselt tuleneva kohustuse – tasuda viivitusintressi, kui kohtuotsus tühistab tagasiulatuvalt otsuse, millega kohustatakse alusetult makstud summad tagasi maksma või määratakse trahv – eesmärk nimelt hüvitada kindlasummaliselt asjaolu, et nõudele vastavat summat ei saanud kasutada. Sellega seoses võetakse kohtupraktikas arvesse asjaolu, et nimetatud otsuse tühistamise tõttu tagasiulatuvalt eksisteerib see nõue alates hetkest, kui otsuse adressaat maksis alusetult nõutud summa, nii et alates sellest hetkest on otsuse vastuvõtja kui võlgnik tingimata maksmisega hilinenud (vt selle kohta kohtuotsus IPK, punktid 30 ja 76, ja kohtuotsus Corus, punktid 50–54). Tuleb täpsustada, et see kohtupraktika ei erista olukorda, kui tühistatakse otsus, millega kohustatakse aluselt makstud summad tagasi maksma, ja olukorda, kui tühistatakse trahvi määrav otsus, vaid seda kohaldatakse kõigile nõuetele, mis on tekkinud siis, kui tagasiulatuvalt tühistatakse institutsiooni vastu võetud meede, ilma et see mõjutaks vaidlusaluse sätte ulatust ja selle kohaldamist käesolevale juhtumile.
105

Esiteks tuleb märkida, et võttes kõigepealt arvesse Süüria režiimi autoritaarset laadi, seejärel vastastikust sõltuvust, mis on äriringkondade ja Süüria režiimi vahel välja kujunenud B. Al‑Assadi algatatud majanduse liberaliseerimise protsessi tulemusel, ning lõpetuseks riigipoolset Süüria majanduse põhjalikku kontrolli, võis nõukogu põhjendatult asuda seisukohale, et üldise kogemuse näitaja kujutab endast asjaolu, et „Süürias tegutsevate juhtivate ettevõtjate“ kategooriasse kuuluvatel isikutel on võimalik oma staatus säilitada üksnes seetõttu, et nad on Süüria režiimiga tihedalt seotud. Sellega seoses tuleb asuda seisukohale, et on mõistlik eeldada, et sellesse kategooriasse kuuluv isik on seotud B. Al‑Assadi režiimiga, mistõttu tal on võimalik oma äritegevust arendada ja saada kasu selle režiimi poliitikast.
71

Käesoleval juhul märkis komisjon selleks, et õigustada oma järeldust, et autoriseerimisotsuses peeti silmas DEHP „kasutamist“, otsuses vaide kohta esiteks, et autoriseeringut oli taotletud DEHP kui aine jaoks, mis „sisaldub (suures osas soovimatu) lisandina kogutud, sorditud ja töödeldud jäätmetes, mis viiakse hiljem turule teisese toormena“. Teiseks märkis komisjon kooskõlas selle lähenemisviisiga ja vastavalt määruse nr 1907/2006 artikli 2 lõikele 2, et kuivõrd jäätmed ei ole aine, siis on määruses nr 1907/2006 ette nähtud nõuded käesolevas asjas kohaldatavad ainult siis, kui DEHPd sisaldavad jäätmed on lakanud olemast jäätmed. Selle kohta tuleb märkida, et tegemist on täiendava selgitusega, mille eesmärk on rõhutada vahetegemist ühelt poolt jäätmete ja PVC ning teiselt poolt PVC teisese toorme – see tähendab selliste PVC jäätmete, mis on lakanud olemast jäätmed, ning mida võib seega turule viia – vahel. Otsusest vaide kohta nähtub, et autoriseering on kohaldatav vaid selle viimase stsenaariumi korral. Kolmandaks nähtub viimati nimetatud otsusest sõnaselgelt, et kui DEHP sisaldub teiseses toormes, siis on tal täpne „tehniline“ funktsioon, milleks on „vähendada plastifikaatorite kogust, mis tuleb lisada ümbertöödeldud pehme PVC materjali põhjal pehmest PVCst esemete valmistamiseks“. Neljandaks tuleb tuvastada, et kõigis DEHP funktsioonide kirjeldustes lähtus komisjon eeldusest, mis oli ära toodud juba autoriseeringutaotluses ja mille kohaselt DEHP‑l on üldiselt plastifitseerimisfunktsioon (vt eespool punkt 3). Kokkuvõttes anti otsuse vaide kohta kohaselt DEHP‑le autoriseering kui sellises PVC teiseses toormes sisalduvale plastifikaatorile, mis viiakse turule pärast seda, kui PVC on lakanud olemast jääde. Teisisõnu tegi komisjon kindlaks teatavad DEHP funktsioonid, mis avalduvad hiljemalt siis, kui kasutatakse seda ainet sisaldavat PVC teisest tooret.
150

Lõpuks ei saa hageja tulemuslikult väita, et asjaomaste dokumentide avaldamine toimus hageja ema või emaga seotud isikute tõttu. Nimelt lisaks sellele, et asjaomaste dokumentide avaldamine tema enda veebisaidil kolmandate isikute tegutsemise kaudu on vähetõenäoline, vähemalt ilma tema nõusolekuta, tähendab tema emale nende dokumentide edastamine hagejale antud loa tingimuste rikkumist. Lisaks tuleb täheldada, et isegi juhul, kui ametnik või teenistuja edastab konfidentsiaalse dokumendi kolmandale isikule nõuetekohaselt, väites et see on hõlmatud avalikustamise loaga, peab ta kindlaks tegema, et see isik ise täidab selle loa tingimusi. Järelikult isegi kui eeldada, et avaldamine iseenesest toimus ilma hageja vahenduseta, tuleb siiski asuda seisukohale, et temale antud loa piire eirates tekitas ta objektiivselt selle avaldamise ohu ja et ta on sellega seotud (vt selle kohta 16. märtsi 2016. aasta kohtumäärus One of Us jt vs. komisjon, T‑561/14, ei avaldata, EU:T:2015:917, punktid 58 ja 59).
136

Neljandas väites märgib Recylex, et Eco-Bat ei täitnud 2006. aasta koostööteatise punkti 12 alapunktide a ja c tähenduses oma koostöökohustust, nagu nõuab selle teatise punkt 24. Ta on seisukohal, et kuna trahvi suuruse vähendamise nõudmiseks peavad olema täidetud teatise punkti 12 alapunktides a ja c sätestatud kumulatiivsed tingimused, ei tohtinud Eco-Bati trahvi vähendada. Seega tuleb järeldada, et Recylex ei olnud mitte teine ettevõtja, kes esitas olulise lisaväärtusega tõendeid, vaid esimene ettevõtja, kes selliseid tõendeid esitas. Järelikult tegi komisjon 2006. aasta koostööteatise punkti 26 esimese lõigu kohaldamisel vea, kui ta vähendas tema trahvi vahemikus 20–30%, selle asemel et vähendada seda vahemikus 30–50%.
64

Teiseks, mis puudutab hageja poolt komiteele esitatud tõendeid, siis püüdis hageja näidata, et vaatamata originaalravimi impordi õigusraamistiku olemasolule enamikus liikmesriikides, oli nimetatud ravimi kättesaadavusele ikkagi „logistilisi ja halduslikke“ takistusi. Selles osas tugineb hageja küsitluse tulemustele, mille ta viis ise läbi 26 liikmesriigi ravimiametitega, 18 arstiga 15 liikmesriigis ja patsiendiorganisatsioonidega 11 liikmesriigis. Ta dokumenteeris vastused koondtabelisse (hagiavalduse lisa 10), mis klassifitseerib liikmesriigid kolme rühma: need, kus originaalravimi kättesaadavus on „piiratud/puudub“ (7 liikmesriiki); need, kus kättesaadavus on „mõõdukas“ (4 liikmesriiki), ja need, kus kättesaadavus on „hea“ (9 liikmesriiki). Nendes 11 liikmesriigis, kus kättesaadavus on „piiratud/puudub“ või „mõõdukas“, olid tuvastatud kättesaadavuse probleemid selle uuringu tulemuste põhjal tingitud originaalravimi hüvitamata jätmisest ja tarneprobleemidest.
73

Käesoleval juhul on komisjon vaidlustatud otsuses selgelt esile toonud esiteks, et hüvitamise protokolli projekt hõlmas teate esitamisele eelnevas etapis vahetatud teavet ning et ta viis läbi uurimise Prantsuse ametiasutustega toimunud teabevahetuse põhjal vastavalt parimate tavade juhendile; teiseks, et menetluse praeguses etapis on tema talitused leidnud, et liidu õiguse riigiabi eeskirjadest lähtuvalt ei ole alust protokolli projektile vastu seista ning et asjaomasel etapil ei ole protokolli veel allkirjastatud ega sellest ametlikult teatatud; kolmandaks, et on sõnastatud üldine eeldus, mille kohaselt riigiabi kontrollimenetlust hõlmava haldustoimiku dokumentide avalikustamine võib kahjustada uurimise eesmärgi saavutamist, ning neljandaks, et riigiabi valdkonnas kohaldatavate eeskirjade alusel ei ole huvitatud isikutel peale asjaomase liikmesriigi õigust saada tutvuda haldustoimiku dokumentidega, ning kui sellist tutvumist võimaldataks, seaks see kahtluse alla kontrollimeetmete rakendamise.
67

Selle kohta olgu märgitud, et personalieeskirjade artikli 42c seitsmendas lõigus on sätestatud, et teenistuse huvides puhkusele saadetud ametnik saab toetust, mida arvutatakse personalieeskirjade IV lisa kohaselt. Kõnealuse lisa artikli 1 esimesest lõigust nähtub koostoimes personalieeskirjade artikliga 42c, et kõnealune igakuine toetus kolme esimese kuu jooksul meetme kohaldamisest on võrdne asjaomase ametniku põhipalgaga. Neljandast kuuenda kuuni on see kuni 85% tema põhipalgast ning seejärel kuni automaatselt pensionile jäämiseni 70% tema põhipalgast.
Lõpuks, mis puudutab Saksamaa Liitvabariigi argumenti, et ei komisjoni 21. juuni 2006. aasta määruse (EÜ) nr 885/2006, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1290/2005 rakenduseeskirjad seoses makseasutuste raamatupidamisarvestuse, kulu- ja tuludeklaratsioonide ning kulude hüvitamise tingimustega Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) ja Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi (EAFRD) raames (ELT 2006, L 171, lk 1), I lisa punkti 2 alapunkt E ega komisjoni 21. juuni 2006. aasta määruse (EÜ) nr 883/2006, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1290/2005 rakenduseeskirjad seoses makseasutuste raamatupidamisarvestuse, kulu- ja tuludeklaratsioonide ning kulude hüvitamise tingimustega Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) ja Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi (EAFRD) raames (ELT L 171, lk 1), artikkel 5, millele komisjon oma 2015. aasta teatises viitas, ei sisalda nõuet esitada määruse nr 885/2006 III lisas andmed, siis tuleb esiteks märkida, et nimetatud punkt, mis käsitleb nõuetega seotud menetlusi, sätestab, et „[k]õiki punktides A–D nimetatud kriteeriume kohaldatakse mutatis mutandis selliste lõivude, minetatud tagatiste, tagastatud maksete, sihtotstarbeliste tulude jne suhtes, mis makseasutus peab sisse nõudma EAGFi ja EAFRD nimel“. Määruse nr 885/2006 I lisa punkti 2 alapunktis C on aga ette nähtud, et makseasutus võtab vastu selliselt koostatud eeskirjad, et tagada, „et kuuaruanded (EAGF), kvartaliaruanded (EAFRD) ja aastaaruanded on terviklikud, korrektsed ja esitatakse õigel ajal ning et kõik vead ja puudujäägid avastatakse ja korrigeeritakse eelkõige korrapärase kontrolli ja kooskõlastava võrdlemisega“. Sellest tulenevalt on määruse nr 885/2006 I lisa punkti 2 alapunktis E ette nähtud, et nõuetega ette nähtud menetluseeskirjad tuleb koostada vastavalt punkti 2 alapunktis C esitatud nõuetele. Seega tuleb asuda sisukohale, et nimetatud lisa sisaldab nõuet andmete esitamise kohta EAGFi raamatupidamisarvestuse kontrollimisel ja heakskiitmisel, kuigi see ei osuta sõnaselgelt III lisale.
79

Kaks erinevat kindlustatud isikutele kategooriat saavad siiski samu tervishoiuteenuseid. Sellega seoses on Euroopa Kohus juba otsustanud, et ühises ravikindlustusskeemis kindlustatud isikud on sarnases olukorras kodanikega, kes on kindlustatud riiklikus sotsiaalkindlustussüsteemis. Euroopa Kohus nimelt täpsustas, et selleks, et teha kindlaks, kas riiklikus tervisekassas ja ühises ravikindlustusskeemis kindlustatud isikute olukorrad on sarnased, ei ole asjakohane see, et viimati nimetatud isikud ei maksa oma töötasult riiklikkusse tervisekassasse makse ega tee sissemakseid riiklikusse sotsiaalkindlustusskeemi, kuna nad ei taotle selle skeemi raames sotsiaalkindlustuse teenuste saamist, vaid üksnes mittediskrimineerivate tasumäärade kohaldamist tervishoiuteenuste eest (vt selle kohta 3. oktoobri 2000. aasta kohtuotsus Ferlini, C‑411/98, EU:C:2000:530, punktid 54–56). Niisiis leidis Euroopa Kohus selles kohtuasjas, et asjakohane kriteerium on kindlustatud isikute kahe kategooria poolt saadud tervishoiuteenuste sarnasus, mistõttu on nii asjaomane liidu ametnik kui ka tema pereliikmed, kes on kindlustatud ühises ravikindlustusskeemis, sarnases olukorras kodanikega, kes on kindlustatud riiklikus sotsiaalkindlustusskeemis.
123

Määruse 2015/1589 VI peatükis on täpsustatud olemasolevate abikavadega seotud menetlus. Määruse 2015/1589 artiklis 21 on kõigepealt sätestatud mehhanism komisjoni ja asjaomase liikmesriigi vahelisele ELTL artikli 108 lõikes 1 ette nähtud koostööle. Seejärel on määruse 2015/1589 artiklis 22 sätestatud asjakohaste meetmete liik, mida komisjon võib liikmesriigile soovitada, kui ta leiab, et olemasolev abikava ei sobi või enam ei sobi kokku siseturuga. Kõnealused meetmed võivad muu hulgas seisneda abikava sisulises muutmises või abikava lõpetamises. Määruse 2015/1589 artiklis 23 on lõpuks selgitatud asjakohaseid meetmeid käsitleva ettepaneku õiguslikke tagajärgi. Selles on sätestatud, et kui liikmesriik ei kiida pakutud meetmeid heaks, aga komisjon leiab selle liikmesriigi argumente arvesse võttes siiski, et need meetmed on vajalikud, algatab ta ametliku uurimismenetluse. Lisaks on täpsustatud, et artikleid, milles on käsitletud ametlikku uurimismenetlust ja niisuguste otsuste liike, mida komisjon võib vastu võtta kõnealuse menetluse tulemusel, kohaldatakse mutatis mutandis.