ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 6. novembri 2019. aasta määrus – BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala Bucureşti ja Secapital

(kohtuasi C‑75/19) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Direktiiv 93/13/EMÜ – Tarbijalepingud – Tarbijakrediit – Täitemenetlus – 15 päeva pikkune tähtaeg lepingutingimuse ebaõigluse vastuväite esitamiseks, mis hakkab kulgema täitemenetluse algatamisest teatamisest

Tarbijakaitse – Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes – Direktiiv 93/13 – Täitemenetlus – Riigisisesed õigusnormid, mis seavad väga lühikese tähtaja tarbija õigusele esitada lepingutingimuse ebaõigluse vastuväide täitemenetluses – Lubamatus – Mittevastavus tõhususe põhimõttele – Riigisisesed õigusnormid, mis annavad tarbijale õiguse esitada lepingutingimuse ebaõigluse vastuväide menetluses, mis toimub täitemenetlusest eraldi – Menetlus, millele ei kehti mingit tähtaega ja millel puudub mõju täitemenetlusele – Mõju puudumine

(Nõukogu direktiiv 93/13)

(vt punktid 28–34 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisene õigusnorm, mille kohaselt aegub sellise tarbija, kes on sõlminud krediidiasutusega laenulepingu ja kelle vastu see krediidiasutus on palunud algatada täitemenetluse, õigus tugineda selles menetluses ebaõiglaste lepingutingimuste olemasolule pärast 15 päeva möödumist täitemenetluse esimeste toimingute teatavaks tegemisest, ja seda isegi siis, kui sel tarbijal on riigisiseste õigusnormide alusel niisugune õigus pöörduda ebaõiglaste lepingutingimuste tuvastamiseks kohtusse, millele ei kehti mingit tähtaega, kuid mille alusel tehtaval lahendil puudub mõju lahendile, mis tehakse täitemenetluses ja mis võib osutuda tarbijale kohustuslikuks enne selle kohtuasja lahendamist, mis käsitleb ebaõiglaste lepingutingimuste olemasolu.

( 1 ) ELT C 164, 13.5.2019.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 24. oktoobri 2019. aasta määrus – Porr Építési Kft.

(kohtuasi C‑292/19) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Ühine käibemaksusüsteem – Maksustatav summa – Vähendamine – Direktiiv 2006/112/EÜ – Artikkel 90 – Neutraalse maksustamise põhimõte –Maksejõuetusmenetluse tagajärjel tagastamatuks muutunud võlg – Maksualaste õigusaktide ühtlustamine

Ühine käibemaksusüsteem – Maksustatav summa – Vähendamise kohustus täieliku või osalise maksmata jätmise korral – Ulatus – Maksukohustuslane, kes tõendab, et tema nõuet ei ole lõplikult võimalik sisse nõuda – Hõlmatus – Erand – Maksmata jätmise juhtum, mis on seotud liikmesriikidele antud võimalusega teha nimetatud kohustusest erand

(Nõukogu direktiiv 2006/112, artikkel 90)

(vt punktid 19, 22–26, 28, 29 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artiklit 90 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigid peavad võimaldama käibemaksuga maksustatava summa vähendamist, kui maksukohustuslane tõendab, et tema nõuet võlgniku vastu ei ole lõplikult võimalik sisse nõuda – mille tuvastab eelotsusetaotluse esitanud kohus –, juhul kui sellise olukorra näol ei ole tegemist sellise maksmata jätmise juhtumiga, mis võib kujutada endast erandit käibemaksuga maksustatava summa vähendamise kohustusest, mis on ette nähtud selle artikli lõikes 2.

( 1 ) ELT C 220, 1.7.2019.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 11. detsembri 2019. aasta määrus –

Ville de Verviers

(kohtuasi C‑483/19) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Sotsiaalpoliitika – Direktiiv 1999/70/EÜ – Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepe tähtajalise töö kohta – Klausel 2 – Raamkokkuleppe kohaldamisala – Liikmesriikide võimalus jätta välja esialgse kutseõppega seotud tööpraktika ja töö käigus toimuva väljaõppe suhted ning töölepingud või -suhted, mis on sõlmitud erilise riikliku või riigi toetatava kutseõppe‑, integreerumis- ja ümberõppeprogrammi raames – Tagajärjed

1. Eelotsuse küsimused – Vastus, mille võib selgelt tuletada kohtupraktikast – Kodukorra artikli 99 kohaldamine (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99) (vt punktid 18 ja 19)

2. Sotsiaalpoliitika – Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) raamkokkulepe tähtajalise töö kohta – Direktiiv 1999/70 – Kohaldamisala – Riigisisestes õigusnormides või praktikas määratletud tööleping või -suhe – Riigisisesed õigusnormid, millega jäetakse teatav lepingukategooria välja direktiivi kohaldamisalast – Lubatavus – Tingimus – Kohustus võtta riiklikud meetmed, mis tagavad selle lepingukategooria töötajate puhul raamkokkuleppega taotletavate eesmärkide järgimise – Puudumine (Nõukogu direktiiv 1999/70 lisa klausli 2 punkt 1 ja punkti 2 alapunkt b) (vt punktid 21–26, 29 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivile 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta, lisatud 18. märtsil 1999. aastal sõlmitud raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta klausli 2 punkti 2 alapunkti b tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus see, kui liikmesriigi seadusandja, kes on talle selle sättega antud võimalust kasutades jätnud direktiivi 1999/70 ja raamkokkulepet riigisisesesse õigusesse ülevõtvate riigisiseste õigusnormide kohaldamisalast välja teatava lepingukategooria, on vabastatud kohustusest võtta riiklikud meetmed, mis tagavad selle lepingukategooria töötajate puhul raamkokkuleppega taotletavate eesmärkide järgimise.

( 1 ) ELT C 288, 26.8.2019.
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 19. märtsi 2020. aasta määrus –

Boé Aquitaine

(kohtuasi C‑838/19)

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94 – Konkurents – ELTL 101 – Piisavate täpsustuste puudumine põhikohtuasja faktiliste ja õiguslike asjaolude ning põhjuste kohta, millega eelotsuse küsimustele vastuse saamise vajadust põhjendatakse – Ilmselge vastuvõetamatus

Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Vajadus esitada Euroopa Kohtule faktilise ja õigusliku raamistiku kohta piisavaid täpsustusi – Kohustuse ulatus konkurentsi valdkonnas – Ebapiisavad täpsustused tausta kohta – Tõendite puudumine selle kohta, et riigisiseses olukorras on kohaldatav liidu õigusnorm, mille kohaldamine on ette nähtud liikmesriigi õigusega – Ilmselge vastuvõetamatus

(ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94)

(vt punktid 13–27)

Resolutsioon

Tribunal de commerce de Bordeaux (Prantsusmaa) 22. märtsi 2019. aasta määrusega esitatud eelotsusetaotlus on ilmselgelt vastuvõetamatu.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 26. veebruari 2020. aasta määrus – PAGE International

(kohtuasi C‑630/19) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Maksustamine – Käibemaks – Sisendkäibemaksu mahaarvamine – Direktiiv 2006/112/EÜ – Artiklid 168 ja 176 – Mahaarvamisõiguse välistamine – Toitlustusteenuste ostmine – Standstill‑tingimus – Euroopa Liiduga ühinemine

Maksualaste õigusaktide ühtlustamine – Ühine käibemaksusüsteem – Sisendkäibemaksu mahaarvamine – Mahaarvamisõiguse piirangud – Nende mahaarvamise õiguse erandite jõussejätmine, mis kehtisid Euroopa Liiduga ühinemise kuupäeval – Erandit piirav hilisem muudatus – Lubatavus – Kulud, mis on tervikuna seotud maksukohustuslase majandustegevusega – Mõju puudumine

(Nõukogu direktiiv 2006/112, artikli 168 punkt a ja artikli 176 teine lõik)

(vt punktid 23, 26–30, 35, 36 ja 38 ning resolutsioon)

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 168 punkti a ja artiklit 176 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis pärast asjaomase liikmesriigi Euroopa Liiduga ühinemist vähendavad käibemaksu mahaarvamise õiguse alt väljajäävate kulude ulatust ja teatud tingimustel lubavad nendelt kuludelt – sh toitlustuskuludelt – tasumisele kuuluvat käibemaksu maha arvata osaliselt, isegi kui maksukohustuslane tõendab, et kõik nimetatud kulud tervikuna on seotud tema maksustatava majandustegevusega.

( 1 ) ELT C 383, 11.11.2019.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 10. märtsi 2020. aasta määrus –

SATA International

(kohtuasi C‑766/19) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikli 53 lõige 2 – Ilmselge vastuvõetamatus – Õhutransport – Määrus (EÜ) nr 261/2004 – Artikli 5 lõige 3 – Hüvitis reisijatele lennureisist mahajätmise ja lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise korral – Ulatus – Hüvitamiskohustusest vabastamine – Mõiste „erakorralised asjaolud“ – Lennujaama üldine õhusõidukite tankimise süsteemi rike

Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Küsimused, mis on esitatud ilma et oleks piisavalt andmeid põhikohtuasja faktilise ja õigusliku tausta kohta ning põhjuste kohta, mis selgitavad, miks eelotsuse küsimustele vastamine on vajalik – Küsimused, mis on esitatud kontekstis, mis välistab tarviliku vastuse – Ilmselge vastuvõetamatus

(ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94)

(vt punktid 14‑23 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Eelotsusetaotlus, mille on 8. juuli 2019. aasta otsusega esitanud Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Assooride piirkondlik kohus, Portugal), on ilmselgelt vastuvõetamatu.

( 1 ) ELT C 19, 20.1.2020.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artiklit 7 tuleb tõlgendada selliselt, et liikmesriigi seadusega kinnisvara kaasomanikele kehtestatud kohustuse täitmata jätmist tuleb käsitada nii, et see kuulub mõiste „lepingutega seotud asjad“ alla selle määruse artikli 7 lõike 1 punkti a tähenduses.
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 19. detsembri 2019. aasta määrus –

Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti

(kohtuasi C‑679/19) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Kontroll Euroopa Liitu sisse toodava või liidust välja viidava sularaha üle – Määrus (EÜ) nr 1889/2005 – Kohaldamisala –ELTL artiklid 63 ja 65 – Kapitali vaba liikumine – Suure summa sularaha toomine liikmesriigi territooriumile või selle sealt väljaviimine – Deklareerimiskohustus – Sanktsioonid – Trahv ja üle 10000 euro suuruse deklareerimata summa konfiskeerimine riigi kasuks – Proportsionaalsus

1. Kapitali vaba liikumine ja maksete vabadus – Euroopa Liitu sisse toodava või liidust välja viidava sularaha kontrollimine – Määrus nr 1889/2005 – Deklareerimiskohustus – Ulatus – Liikmesriikide võimalus viia läbi riiklikku kontrolli sularaha liikumise üle liidu piires – Lubatavus (ELTL artikkel 65; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1889/2005, põhjendus 3 ja artikli 1 lõige 2 ja artikli 3 lõige 1) (vt punktid 21, 22, 24, 25)

2. Kapitali vaba liikumine ja maksete vabadus – Piirangud – Kohustus deklareerida suure summa sularaha toomine liikmesriigi territooriumile või selle sealt väljaviimine – Liikmesriigi õigusnormid, milles on nähtud selle kohustuse täitmata jätmise korral ette trahv ja 10000 eurot ületava deklareerimata summa konfiskeerimine – Proportsionaalsuse põhimõtte rikkumine – Lubamatus (ELTL artiklid 63 ja 65; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1889/2005, artikkel 3 ja artikli 9 lõige 1) (vt punktid 34–39 ja resolutsioon)

Resolutsioon

ELTL artikleid 63 ja 65 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, millega on selle eest, kui rikutakse kohustust deklareerida riigi territooriumile suure summa sularaha sissetoomine või selle sealt väljaviimine, nähtud sanktsioonina lisaks haldustrahvile ette 10000 eurot ületava summa konfiskeerimine riigi kasuks.

( 1 ) ELT C 423, 16.12.2019.
2.

Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Küsimused, mis on esitatud ilma et oleks piisavalt andmeid põhikohtuasja faktilise ja õigusliku tausta kohta ning põhjuste kohta, mis selgitavad, miks eelotsuse küsimustele vastamine on vajalik – Küsimused, mis on esitatud kontekstis, mis välistab tarviliku vastuse – Ilmselge vastuvõetamatus (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94) (vt punktid 19–21, 23–26, 31 ja 33)
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 28. mai 2020. aasta määrus – DER Touristik

(kohtuasi C‑153/19) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Lennutransport – Määrus (EÜ) nr 261/2004 – Artikkel 12 – Pakettreis – Lennu pikaajaline hilinemine – Reisijatele antav hüvitis – Lisahüvitis – Reisija õigus reisihinna alandamisele

1. Eelotsuse küsimused – Vastus, mille võib selgelt tuletada kohtupraktikast – Kodukorra artikli 99 kohaldamine (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikkel 99) (vt punktid 25 ja 26)

2. Transport – Lennutransport – Määrus nr 261/2004 – Ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta – Õigus hüvitisele hilinemise korral – Mõiste „lisahüvitis“ – Õigus reisihinna alandamisele – Hõlmamine – Tingimused – Kontrollimine liikmesriigi kohtu poolt (Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 261/2004, artikli 1 lõige 1, artiklid 7 ja 12) (vt punktid 27, 29, 32, 33 ja 36 ning resolutsioon)

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, artiklit 12 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, kui reisija, kellele on juba makstud hüvitist selle määruse artikli 7 alusel, võib saada hüvitist tulenevalt asjaomase liikmesriigi seaduses ette nähtud õigusest reisihinna alandamisele, mis tal on reisikorraldaja suhtes, kuivõrd viimatinimetatud hüvitis antakse individualiseeritud kahju eest, mille on tinginud mõni nimetatud määruse artikli 1 lõikes 1 loetletud olukordadest, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

( 1 ) ELT C 182, 22.3.2019.
4.

Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Vajadus esitada Euroopa Kohtule faktilise ja õigusliku raamistiku kohta piisavaid täpsustusi – Kohustuse ulatus põhivabaduste valdkonnas – Küsimus, mis on esitatud vaidluses, mille kõik asjaolud on seotud ainult ühe liikmesriigiga – Viite puudumine puutumuse tekitavale asjaolule, millest tulenevalt taotletav tõlgendus on kohtuvaidluse lahendamiseks vajalik – Ilmselge vastuvõetamatus (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94) (vt punktid 41–43, 46 ja 47 ning resolutsioon)
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 22. aprilli 2020. aasta määrus –

Yodel Delivery Network

(kohtuasi C‑692/19) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Direktiiv 2003/88/EÜ – Tööaja korraldus – Mõiste „töötaja“ – Pakiveoettevõtja – Teenuse osutamise lepingu alusel palgatud kullerite kvalifitseerimine – Kulleri võimalus palgata alltöövõtjaid ja osutada sarnaseid teenuseid samal ajal ka kolmandatele isikutele

1. Eelotsuse küsimused – Vastus, mille võib selgelt tuletada kohtupraktikast – Kodukorra artikli 99 kohaldamine (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikkel 99) (vt punkt 21)

2. Sotsiaalpoliitika – Töötajate ohutuse ja tervise kaitse – Direktiiv 2003/88 tööaja korralduse teatavate aspektide kohta – Mõiste „töötaja“ – Füüsilisest isikust ettevõtja, kellel on õigus kasutada alltöövõtjaid või asendajaid, oma väidetava tööandja pakutud tööülesanded vastu võtta või neist keelduda, osutada teenuseid kolmandatele isikutele ja määrata oma töötunnid – Välistamine – Tingimused – Kontrollimine liikmesriigi kohtu poolt (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/88) (vt punktid 27–32, 38–45 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/88/EÜ tööaja korralduse teatavate aspektide kohta tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus kvalifitseerida „töötajaks“ isik, kelle väidetav tööandja on palganud teenuste osutamise lepingu alusel, milles on täpsustatud, et ta on füüsilisest isikust ettevõtja, juhul kui sellel isikul on õigus:

– kasutada alltöövõtjaid või asendajaid nende teenuste osutamiseks, mille tegemiseks teda ise palgati;

– võtta vastu oma väidetava tööandja pakutud tööülesanded või nende tegemisest keelduda või määrata ühepoolselt kindlaks maksimaalne tööülesannete hulk;

– osutada teenuseid kolmandatele isikutele, sealhulgas väidetava tööandja otsestele konkurentidele, ning

– määrata kindlaks oma töötundide arv teatud parameetrite piires ning korraldada oma aega mitte ainult väidetava tööandja huvide, vaid ka isiklike eelistuste järgi,

kuna esiteks ei ole selle isiku sõltumatus näilik ning teiseks ei ole asjaomase isiku ja tema väidetava tööandja vahelist alluvussuhet võimalik tuvastada. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab kõiki selle isikuga seotud asjaolusid ja tema majandustegevust arvestades andma siiski õigusliku hinnangu direktiivist 2003/88 lähtudes.

( 1 ) ELT C 423, 16.12.2019.
1.

Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „vahistamismääruse teinud õigusasutus“ selle sätte tähenduses hõlmab Prantsuse prokuröre, kes on oma ülemuste juhtimise ja kontrolli all ning justiitsministri kontrolli all vastavalt nende suhtes kohaldatavatele õigusnormidele ja korralduslikele eeskirjadele, kui nende staatus tagab neile Euroopa vahistamismääruse tegemisel sõltumatuse eelkõige täitevvõimust.
1.

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1, tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, et müüjate või teenuste osutajate ning tarbijate vahel sõlmitud lepingutingimus, mille ebaõiglus võidakse kohtulikult tuvastada, võib olla kõnealuse müüja või teenuste osutaja ja tarbija vahelise uuenduslepingu esemeks, tingimusel et tarbija oli uuenduslepingu sõlmimise ajal teadlik selle tingimuse mittesiduvusest ja sellest tulenevatest tagajärgedest, nii et tema nõustumine uuenduslepinguga on vaba ja teadliku nõusoleku tulemus, mille kindlaksmääramine on liikmesriigi kohtu ülesanne.
1.

Nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivile 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta, lisatud 18. märtsil 1999 sõlmitud raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta klauslit 5 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi kohtul on kohustus hinnata, kas kohaldatavate riigisiseste õigusnormide alusel kujutavad riiklikud meetmed, mis näevad ette ajutiste teenistujate kategooria ümberklassifitseerimise, millega asendatakse koosseisuliste ajutiste teenistujate staatus koosseisuliste asendusteenistujate staatusega, ning nende teenistujate võimaliku töölevõtmise pärast valikumenetlust, mille eesmärk on täita lõplikult nende poolt ajutiselt hõivatud ametikohad, on sobivad meetmed, et kõnealuse sätte tähenduses järjestikuste tähtajaliste töölepingute või töösuhete või samaväärsete juriidiliste meetmete kasutamisest tulenevaid kuritarvitusi vältida ja vajaduse korral nende eest karistada. Kui see ei ole nii, siis on selle kohtu ülesanne kontrollida, kas kohaldatavates riigisisestes õigusnormides on muid tõhusaid meetmeid selliste kuritarvituste vältimiseks ja nende eest karistamiseks.
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 14. jaanuari 2021. aasta määrus –

UC ja TD (süüdistusakti vormivead)

(kohtuasi C‑769/19) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Direktiiv 2012/13/EL – Õigus saada kriminaalmenetluses teavet – Artikkel 6 – Kahtlustatavate või süüdistatavate isikute õigus saada teavet nende õiguste kohta – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 teine lõik – Mõistlik menetlusaeg – Liikmesriigi õigusnormid, milles on ette nähtud kohtumenetluse lõpetamine juhul, kui kohtunik tuvastab süüdistusaktis vormivead – Asja tagasisaatmine prokuratuurile uue süüdistusakti koostamiseks – Lubatavus

Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Õigus saada kriminaalmenetluses teavet – Direktiiv 2012/13 – Õigus saada teavet süüdistuse kohta – Õigus asja lahendamisele mõistliku aja jooksul – Riigisisesed õigusnormid, milles on ette nähtud kohtumenetluse lõpetamine vormivigade tõttu menetluse algatanud süüdistusaktis – Kohustus saata asi prokuratuurile uue süüdistusakti koostamiseks – Lubatavus

(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 47 teine lõik; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2012/13, artikli 6 lõiked 1, 3 ja 4)

(vt punktid 43–53, 56 ja 59 ning resolutsioon)

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta direktiivi 2012/13/EL, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet, artikli 6 lõikeid 1, 3 ja 4, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 teist lõiku ning liidu õiguse esimuse põhimõtet ja õigust inimväärikuse austamisele tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis ei luba juhul, kui süüdistusakt on puudulik (sisu ei ole selge, on puudulik või vastuoluline), mingil juhul kõrvaldada prokuröril neid vigu eelistungil, mille käigus need puudused tuvastati, vaid kohus peab istungi lõpetama ja saatma asja tagasi prokuratuurile uue süüdistusakti koostamiseks.

( 1 ) ELT C 27, 27.1.2020.
1.

ELTL artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus hasartmänguturu korralduse kaheosaline süsteem üksnes põhjusel, et loteriisid korraldava ja kasiinosid käitava monopoolses seisundis ettevõtja reklaamipraktika eesmärk on õhutada aktiivselt hasartmänge mängima näiteks seeläbi, et hasartmänge lastakse paista ohutuna, et neile luuakse sellega, et saadud tulu kasutatakse üldise huvi eesmärgil, positiivne kuvand või et suurendatakse mängude atraktiivsust haarava reklaamiga, mis peibutab lootusega märkimisväärsetele võitudele.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 8. oktoobri 2020. aasta määrus –

Weindel Logistik Service

(kohtuasi C‑621/19) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Ühine käibemaksusüsteem – Direktiiv 2006/112/EÜ – Artikli 168 punkt e – Sisendkäibemaksu mahaarvamine – Kauba kasutamine üksnes maksukohustuslase maksustatavate tehingute tarbeks – Otsese seose olemasolu imporditud kauba ja järgneva tehingu vahel

Maksualaste õigusaktide ühtlustamine – Ühine käibemaksusüsteem – Sisendkäibemaksu mahaarvamine – Mahaarvamisõiguse tekkimine ja kohaldamisala – Kolmandatest riikidest imporditud ja seejärel eksporditud kaupade ümberpakendamisteenused – Importija, kes pakendab ümber kaupu, mille omanik ta ei ole – Mahaarvamisõiguse andmisest keeldumine – Lubatavus – Tingimused – Eelnevad impordikulud, mis puuduvad või mis ei sisaldu järgnevate konkreetsete tehingute hinnas või nende kaupade või teenuste hinnas, mida tarnib või osutab maksukohustuslane oma majandustegevuse raames

(Nõukogu direktiiv 2006/112, artikli 168 punkt e)

(vt punktid 45,46 ja 49 ning resolutsioon)

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 168 punkti e tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus käibemaksu mahaarvamise õiguse andmine importijale, kui ta ei käsuta kaupa omanikuna ja kui eelnevad impordikulud puuduvad või need ei sisaldu järgnevate konkreetsete tehingute hinnas või nende kaupade või teenuste hinnas, mida tarnib või osutab maksukohustuslane oma majandustegevuse raames.

( 1 ) ELT C 363, 28.10.2019.