ET Euroopa Liidu Teataja C 344/40

Voss of Norway ASA 6. augustil 2013 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (esimene koda). 28. mai 2013 aasta otsuse peale kohtuasjas T-178/11: Voss of Norway ASA versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

(Kohtuasi C-445/13 P)

2013/C 344/70

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Voss of Norway ASA (esindajad: avvocato F. Jacobacci, ja avvocato B La Tella)

Teine menetlusosaline: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Apellandi nõuded

— tühistada Üldkohtu 28. mai 2013. aasta otsus T-178/11;

— mõista kohtukulud välja Siseturu Ühtlustamise Ametilt.

Väited ja peamised argumendid

Apellatsioonkaebuses palub Voss of Norway ASA (edaspidi „Voss”) tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 28. mai 2013. aasta otsus T-178/11 (edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus”), millega Üldkohus jättis rahuldamata Vossi tühistamishagi Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused 12. jaanuari 2011. aasta otsuse R 785/2010-1 (edaspidi „vaidlusalune otsus”) peale, millega rahuldati Nordic Spiriti taotlus tunnistada kehtetuks Vossi 3. detsembril 2004 registreeritud ühenduse kaubamärk (edaspidi „ühenduse kujutismärk”).

Apellatsioonkaebuse põhjendused on järgmised.

Esimene väide: vaidlustatud kohtuotsuses ei arvestatud Vossi poolt Üldkohtule esitatud teist väidet selle kohta, et apellatsioonikoda kohaldas tõendamikoormist ümberpööratult

Üldkohus ei käsitlenud seda, kas apellatsioonikoda rikkus õigusnormi seoses tõendamiskoormist puudutava menetlusliku küsimusega. See väide on iseseisva tähtsusega ühenduse kaubamärgiõiguse kui terviku seisukohalt. Selline tõendamiskoormise ümberpööratult kohaldamine — mis on vastuolus õiguse üldpõhimõtetega — võib saada osaks väljakujunenud kohtupraktikast. Ainuüksi sellel põhjusel tuleks apellatsioonikoja otsus ja vaidlustatud kohtuotsus tühistada.

Teine väide: ka Üldkohus kohaldas ekslikult tõendamiskoormist ümberpööratult

Ka Üldkohus kandis ainuüksi Nordic Spirit AB-l kui registreeritud kaubamärgi kehtivuse vaidlustajal lasuva tõendamiskoormise üle Vossile, et viimane esitaks konkreetsed tõendid oma kujutismärgi eristusvõime kohta. Selles osas tsiteeris Üldkohus kohtupraktikat, mis käsitleb kaubamärgi registreerimistaotlusi ja registreerimata kaubamärke, millele erinevalt Vossi ühenduse kaubamärgist ei laiene kehtivuse eeldus. See kujutab endast selgelt ausa kohtupidamise põhimõtte ning määruse ühenduse kaubamärgi kohta (1) artikli 99 ja ühenduse määruse kaubamärgi kohta rakendusmääruse (2) eeskirja 37 punkti b alapunkti b rikkumist, mis juba iseenesest on piisav vaidlustatud kohtuotsuse tühistamiseks.

Kolmas väide: vastava sektori normidele ja tavadele antud vale hinnang, mis kujutab endast ühenduse määruse kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumist

Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 45 leidis Üldkohus õigesti, et on vaja otsustada, kas vaidlustatud kaubamärk erineb oluliselt asjaomase sektori normidest ja tavadest. Seega eeldab ruumilise kaubamärgi eristusvõime analüüs eelkõige „sektori normide” uurimist, et seejärel saaks otsustada, kas tarbijal on võimalik eristada konkreetset ruumilist kaubamärki teiste ettevõtjate omadest.

Kuid hageja arvates ei küüni see, kuidas Üldkohus on need normid määratlenud, ilmselgelt joogisektoris väljakujunenud „normide” määratluseni. Üldkohtu poolt välja toodud asjaomase sektori normidega seonduvad näitajad on esiteks faktide osas valed (viide olematule „silindrilisele osale”) ning niivõrd ähmased ja üldised, et kui neid kohalda, siis ei saaks ühtki joogipudelit kunagi eristusvõimeliseks lugeda (isegi mitte üldtuntud Coca-Cola pudelit, kui selle osas algatataks tühistamismenetlus). Seevastu apellatsioonikoda määratles asjaomase sektori normid nõuetekohaselt.

Lisaks otsustas apellatsioonikoda 1. veebruari 2012. aasta otsuse R 2465/2011-2 (Freixenet vs. Siseturu Ühtlustamise Amet) punktis 36, et „varem ei esitanud ei kontrollija ega apellatsioonikoda dokumente, mis sisaldavad andmeid turu tegeliku olukorra kohta taotluse esitamise päeva seisuga, ja jätsid samas sektoris enne seda kuupäeva üldiselt kasutatavate sarnaste või identsete pudelite näited määratlemata või ei viidanud neile näidetele. See puudujääk on piisav põhjus kaebuse rahuldamiseks.” Kuna Üldkohus jättis asjaomase sektori normide konkreetsed näited määratlemata, rikkus ta selgelt määruse ühenduse kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punkti b.

Neljas väide: Vossi pudelikujulise kujutismärgi eristusvõime hindamisel on rikutud õigusnormi — ühenduse määruse kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumine

Eristusvõimet puudutavast kohalduvast kohtupraktikast nähtub, et kaubamärki tuleb vaadelda ja hinnata tervikuna ja iga elemendi hindamine üksnes annab panuse igakülgsesse hindamisse, kuid ei saa seda asendada. Vaidlustatud kohtuotsuses hindas Üldkohus iga elementi eraldi ja ei hinnanud kaubamärki kui tervikut.

Seega rikkus Üldkohus kaubamärgi eristusvõime hindamisel õigusnormi, sest ta jättis arvestamata — kuigi ta oleks pidanud arvestama — kaubamärgist jääva tervikmuljega, toimides seega valesti, jagades kaubamärgi elementideks ja tuvastades kõigi nende elementide teatava omapära.

Viies väide: tõendite moonutamine seoses ruumilise kuju kahemõõtmelise läbilõikega võrdlemisega ja seoses asjaomase sektori normide ja tavade määratlemisega

Mõlemad väited, nii see, et „enamusel turul olevatest pudelitest on silindriline osa” kui ka see, et „pudelid on erineva kuju ja suurusega”, ei vasta ilmselgelt tõele, kuid siiski on Üldkohus otseselt või kaudselt neile tuginenud selleks, et jätta apellatsioonikoja otsuse tühistamise nõue rahuldamata, mistõttu on tegemist faktide või tõendite ilmselge moonutamisega, mis kujutab endast õigusnormi rikkumist.

Kuues väide: Üldkohtu otsus takistab sisuliselt ruumiliste ühenduse kaubamärkide registreerimist, kujutades endast määruse ühenduse kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punkti b koostoimes artikliga 4 rikkumist

Üldkohtu põhistuskäigu tulemusel on sisuliselt võimatu, et toote pakend on eristusvõimeline tervikuna ja samaaegselt eri elementide kombinatsioonina. Praktilisel tasandil on tulemuseks see, et ühetegi tootepakendit ei saa vaidlustatud kohtuotsuses kasutatud kriteeriumide põhjal lugeda eristusvõimeliseks, mis on vastuolus määrusega ühenduse kaubamärgi kohta.

(1) Nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määrus (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (EÜT L 11, lk. 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 146), asendatud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (ELT L 78, lk 1).

(2) Komisjoni 13. detsembri 1995. aasta määrus (EÜ) nr 2868/95 millega rakendatakse nõukogu määrus (EÜ) 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (EÜT L 303, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 189).