97.

Eespool esitatud kaalutlustele tuginedes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Landesgericht Salzburgi (liidumaa kohus Salzburgis) eelotsuse küsimustele (kohtuasjad C‑355/18, C‑356/18 ja C‑357/18) ning Bezirksgericht für Handelssachen Wieni (Viini esimese astme kaubanduskohus) eelotsuse küsimustele (kohtuasi C‑479/18) järgmiselt: 1. Direktiivi 90/619/EMÜ (teine elukindlustusdirektiiv) artikli 15 lõiget 1, mida on muudetud direktiiviga 92/96/EMÜ (kolmas elukindlustusdirektiiv), tuleb koostoimes direktiivi 92/96/EMÜ artikliga 31 tõlgendada nii, et teade lepingust taganemise võimaluse kohta ei pea sisaldama viidet sellele, et taganemisavaldus on vormivaba. Viide teatud kindlale vormile, mida tuleb kasutada, ei ole liidu õiguse kohaselt mitte üksnes lubatav, vaid koguni nõutav. (esimene eelotsuse küsimus kohtuasjades C‑355/18 ja C‑356/18, eelotsuse küsimus kohtuasjas C‑357/18). 2. Direktiivi 90/619/EMÜ (teine elukindlustusdirektiiv) artikli 15 lõiget 1, mida on muudetud direktiiviga 92/96/EMÜ (kolmas elukindlustusdirektiiv), koosmõjus direktiivi 92/96/EMÜ artikliga 31 ja/või direktiivi 2002/83/EÜ artikli 35 lõiget 1 koosmõjus artikli 36 lõikega 1 ja/või direktiivi 2009/138/EÜ artikli 185 lõiget 1 koosmõjus artikli 186 lõikega 1 tuleb – juhul kui puuduvad liikmesriigi õigusnormid, mis reguleerivad taganemisõiguse kohta enne lepingu sõlmimist ebaõige teabe andmise tagajärgi – tõlgendada nii, et taganemisõiguse kasutamise tähtaeg hakkab kulgema, kui kindlustusettevõtja märgib taganemisõiguse kohta antud teabes, et taganemisavaldus tuleb esitada kirjalikus vormis, kuigi riigisisese õiguse kohaselt võib taganemine olla vormivaba. (esimene eelotsuse küsimus kohtuasjas C‑479/18). Juhul kui see on asjakohane: 3. Direktiivi 90/619/EMÜ (teine elukindlustusdirektiiv) artikli 15 lõiget 1, mida on muudetud direktiiviga 92/96/EMÜ (kolmas elukindlustusdirektiiv), koosmõjus direktiivi 92/96/EMÜ artikliga 31 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt hakkab taganemisõiguse kasutamise tähtaeg taganemisõigusest teavitamata jätmise või ebaõige teavitamise korral kulgema kuupäeval, mil kindlustusvõtja sai taganemisõigusest – mis tahes viisil – teada. (teine eelotsuse küsimus kohtuasjas C‑479/18). 4. Direktiivi 90/619/EMÜ (teine elukindlustusdirektiiv) artikli 15 lõiget 1, mida on muudetud direktiiviga 92/96/EMÜ (kolmas elukindlustusdirektiiv), koosmõjus direktiivi 92/96/EMÜ artikliga 31 ja/või direktiivi 2002/83/EÜ artikli 35 lõiget 1 koosmõjus artikli 36 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et kindlustusvõtja võib taganemisõigusest teavitamata jätmise või ebaõige teavitamise tõttu lepingust taganeda ka veel siis, kui talle on temapoolsest lepingu ülesütlemisest tulenevalt välja makstud lepingu tagasiostuväärtuse summa, juhul kui riigisisene õigus ei reguleeri taganemisõigusest teavitamata jätmise või ebaõige teavitamise õiguslikke tagajärgi. (teine eelotsuse küsimus kohtuasjades C‑355/18 ja C‑356/18, kolmas eelotsuse küsimus kohtuasjas C‑479/18). 5. Direktiivi 90/619/EMÜ artikli 15 lõiget 1, mida on muudetud direktiiviga 92/96/EMÜ, ja/või direktiivi 2002/83/EÜ artikli 35 lõiget 1 ja/või direktiivi 2009/138/EÜ artikli 186 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt tuleb kindlustusvõtjale, kes on kasutanud lepingust taganemise õigust, alati välja maksta vaid kindlustuslepingu tagasiostuväärtuse summa (kindlustusmatemaatika tunnustatud reeglite järgi arvutatud nüüdisväärtus). (neljas eelotsuse küsimus kohtuasjas C‑479/18). 6. Direktiivi 90/619/EMÜ artikli 15 lõiget 1, mida on muudetud direktiiviga 92/96/EMÜ, ja/või direktiivi 2002/83/EÜ artikli 35 lõiget 1 ja/või direktiivi 2009/138/EÜ artikli 186 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et juhul kui taganemisõigusest teavitamata jätmise või ebaõige teavitamise tõttu on kasutatud taganemisõigust, võib õigus tagasimakstud kindlustusmaksete kindlamääralisele intressile olla aegumise tõttu piiratud selle osaga, mis hõlmab kolme viimast aastat enne hagi esitamist. (viies eelotsuse küsimus kohtuasjas C‑479/18).