12

Selle seaduse artikkel 57bis näeb ette: „§ 1. Kui kuriteoks kvalifitseeritava teo toimepanemise tõttu jeugdrechtbankis (noortekohus) kohtu alla antud isik oli teo toimepaneku ajal 16aastane või vanem ja jeugdrechtbank (noortekohus) leiab, et järelevalve-, kaitse- või kasvatusmeede ei ole kohane, võib nimetatud kohus põhjendatud otsuse alusel saata asja tagasi prokuratuuri, või kui asjaomast isikut kahtlustatakse sellise teo toimepanemises, mis kuulub kergemaid kuritegusid menetleva kohtu alluvusse, saata asja vajaduse korral jeugdrechtbanki (noortekohus) erikolleegiumile, kes kohaldab karistusõiguse üldosa ja üldist kriminaalmenetlust, või kui asjaomast isikut kahtlustatakse sellise teo toimepanemises, mis ei kuulu kergemaid kuritegusid menetleva kohtu alluvusse, siis saata asja vajaduse korral lahendamiseks vandemeeste kohtule (cour d’assises), mille koosseis on moodustatud kohtute seaduse artikli 119 teise lõigu sätete alusel. Jeugdrechtbank (noortekohus) võib asja siiski üle anda vaid juhul, kui lisaks on täidetud üks järgmistest tingimustest: – asjaomase isiku suhtes on juba võetud üks või mitu artikli 37 §‑s 2, §-s 2bis või §-s 2ter nimetatud meetmetest või on isikut juba kohustatud tegema kahju heastamise ettepanekut, nagu on ette nähtud artiklites 37bis–37quinquies; – tegemist on karistusseadustiku artiklites 373, 375, 393–397, 400, 401, 417ter, 417quater ja 471–475 nimetatud teoga või katsega panna toime karistusseadustiku artiklites 393–397 nimetatud tegu. Põhjendus puudutab asjaomase isiku isiksust, tema lähikonda ja tema küpsusastet. Käesolevat sätet võib kohaldada ka juhul, kui asjaomane isik on kohtuotsuse tegemise ajaks juba saanud 18aastaseks. Sellisel juhul peetakse teda käesoleva peatüki kohaldamisel samaväärseks alaealisega. § 2. Ilma et see piiraks artikli 36bis kohaldamist, võib jeugdrechtbank (noortekohus) käesolevat artiklit kohaldades anda asja üle alles pärast seda, kui ta on lasknud teha artikli 50 teises lõigus ette nähtud sotsiaaluuringu ja psühholoogilis‑meditsiinilise uuringu. Psühholoogilis-meditsiinilise uuringu eesmärk on hinnata olukorda olenevalt asjaomase isiku isiksusest, tema lähikonnast ja tema küpsusastmest. Talle süüks pandavate tegude liiki, sagedust ja raskust võetakse arvesse juhul, kui need aitavad hinnata tema isiksust. Kuningas määrab kindlaks psühholoogilis‑meditsiinilise uuringu läbiviimise eeskirjad. Sellest olenemata: 1° võib jeugdrechtbank (noortekohus) asja siiski üle anda ilma psühholoogilis-meditsiinilise uuringu aruandeta, kui ta tuvastab, et asjaomane isik hoiab uuringust kõrvale või sellest keeldub; 2° võib jeugdrechtbank (noortekohus) asja siiski üle anda ilma sotsiaaluuringu tegemise ja psühholoogilis-meditsiinilise uuringu taotlemise kohustuseta, kui alla 18aastase isiku suhtes on karistusseadustiku artiklites 323, 373–378, 392–394, 401 ja 468–476 nimetatud ühe või mitme teo eest, mille isik on toime pannud pärast 16aastaseks saamist, kohtuotsusega juba kohaldatud meedet ja asjaomane isik on ühe või mitme pärast esimest süüdimõistvat kohtuotsust toime pandud teo eest uuesti uurimise all. Eelmise menetluse toimik tuleb lisada uue menetluse toimikule; 3° jeugdrechtbank (noortekohus) menetleb samadel tingimustel asja üleandmise taotlust, mis puudutab alla 18aastast isikut, kes on pärast 16aastaseks saamist toime pannud kuriteoks kvalifitseeritava teo, mille eest on ette nähtud üle 20aastane vangistus ja mille eest antakse isik kohtu alla alles pärast 18aastaseks saamist. […]“