ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
72.

Eraldi vaadatuna ei ilmne, mil määral on see, kas Ungari standard vastab direktiivi 98/34 artikli 1 punktis 6 sätestatud määratlusele, tähtis otsuse tegemiseks põhikohtuasjas. Mina mõistan seda küsimust pigem nii, et kas direktiiviga 98/34 on vastuolus sellise tehnilise spetsifikatsiooni kohustuslikkus, millele üldsusel ei ole juurdepääsu, sest see ei ole liikmesriigi keeles kättesaadav.
73.

Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib siiski, et kindlustuslepingu pooled määrasid selle suhtes kohaldatavaks õiguseks Saksamaa õiguse. Ta rõhutab, kui tähtis on põhimõte, mille kohaselt on pooltel õigus kohaldatav õigus vabalt valida, ja et seda võib teha kindlustuslepingute puhul, mis hõlmavad seda, mida kokkuleppeliselt nimetatakse „suureks riskiks”, sealhulgas õhusõidukite kasutamisest tulenevat tsiviilvastutust. ( 18 ) Tema meelest ei tohi kahju kannatanud isiku olukord olla soodsam kui kindlustusandja oma. Kui kindlustuslepingu pooled määrasid selle suhtes kohaldatavaks õiguseks Saksamaa õiguse, peab see valik tooma kaasa selle, et kahju kannatanud isikul ei ole õigust esitada Hispaania õiguse alusel hagi vahetult kindlustusandja vastu.
55.

Igal juhul arvan ma, et Hispaania valitsuse selles kontekstis tehtud viide Euroopa Kohtu praktikale tugineb selle kohtupraktika ekslikule tõlgendamisele. Kohtuotsuses Ühendkuningriik vs. nõukogu ütles Euroopa Kohus tõepoolest, et liikmesriigid, kes võtavad vastu Schengeni edasiarendamise meetme, ei ole kohustatud ette nägema erimeetmeid nendele teistele liikmesriikidele kohandamiseks, kes ei ole osalenud selles meetmes ega sellega seotud acquis’s. ( 25 ) See aga ei tähenda siiski, et nad ei saaks seda teha, juhul kui mõne kohandamise meetme vastuvõtmine oleks Schengeni acquis’ edasiarendamisel kohane või kasulik.
11.

Kohtuasju menetleval High Court of Ireland’il on sellega seoses kahtlusi direktiivi tõlgendamise suhtes ja ta esitab Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas kolmanda riigi kodaniku elamisõigus vastuvõtvas liikmesriigis säilitatakse juhul, kui liidu kodaniku ja kolmanda riigi kodaniku abielu lõpeb lahutusega, mis on saadud pärast seda, kui liidu kodanik on lahkunud vastuvõtvast liikmesriigist, kus liidu kodanik teostas liidu õigusest tulenevaid õigusi, ja kohaldatavad on kui nõukogu direktiivi 2004/38 artikkel 7 ja artikli 13 lõike 2 punkt a? Kui vastus on eitav, kas kolmanda riigi kodanikul on elamisõigus vastuvõtvas liikmesriigis pärast liidu kodaniku lahkumist vastuvõtvast liikmesriigist ja enne lahutust? 2. Kas sama direktiivi artikli 7 lõike 1 punkti b nõuded on täidetud juhul, kui liidu kodanikust abikaasa väitel on tal direktiivi artikli 8 lõike 4 tähenduses piisavalt vahendeid, mis põhinevad osaliselt tema kolmanda riigi kodanikust abikaasa vahenditel? 3. Kui vastus teisele küsimusele on eitav, kas sellistel isikutel nagu kaebuse esitajad on liidu õigusest tulenevaid (muid kui direktiivil põhinevaid) õigusi töötada vastuvõtvas liikmesriigis, et hankida „piisavaid vahendeid” direktiivi artikli 7 tähenduses või nende vahendite hankimisele kaasa aidata?”
35.

Järelikult leian, et Handelsgericht Wien’i esitatud eelotsusetaotlusele tuleb vastata, et käesoleva kohtuasja asjaoludel tuleb määruse nr 1896/2006 artikli 20 lõiget 2 koostoimes selle põhjendusega 25 tõlgendada nii, et pelgalt asjaolu, et Euroopa maksekäsk on välja antud avalduse vormil esitatud vale‑ või ebatäpsete andmete põhjal, isegi kui nimetatud andmetest sõltub kohtu pädevus – eriti kui taotleja on jätnud eeldatava poolte vahel sõlmitud kohtualluvuse kokkuleppe märkimata –, ei ole „erandlik asjaolu”, mis lubaks kostjal, kellele on Euroopa maksekäsk nõuetekohaselt kätte toimetatud, taotleda selle kohtulikku läbivaatamist, välja arvatud juhul, kui võlgnik suudab liikmesriigi kohtus tõendada, et ta võis asjaolust, et avalduse vormil esitatud andmed on valed või ebatäpsed, teada saada tegelikult alles pärast nimetatud määruse artikli 16 lõikes 2 sätestatud vastuväite esitamise tähtaja möödumist.
65.

Selline Euroopa Kohtu praktika tõlgendamine jätab siiski kõrvale põhilise asjaolu, nimelt selle, et kõnealune kohtupraktika käsitleb konkreetselt rolli, mis on oma ülesandeid täitval liikmesriigi kohtul, nii et see puudutab kitsalt kohtu ülesannete täitmist. Kohtupraktika lähtub seega eeldusest, et pöördutud on just nimelt kohtu poole, mis saab enne lepingulise kohustuse täitmisele pööratavaks kuulutamist kontrollida vajaduse korral omal algatusel kohe, kui tema käsutuses on selleks vajalikud õiguslikud ja faktilised asjaolud, võimalike ebaõiglaste lepingutingimuste olemasolu, korraldada selle kohta poolte vaheline võistlev arutelu ning teha vajalikuks osutuvad järeldused, kuulutades ebaõiglased lepingutingimused tühiseks või keelates sundtäitmise, „siseriiklikes õigusaktides sätestatud tingimustel”. ( 38 )
36.

Sellise pärandvara jagamisega on – nähtavasti – tegemist kõnealuse Tšehhi kokkuleppe puhul. See räägib esmapilgul oletuse poolt, et ka asjaomast tingimust, mille kohaselt on nõutav kohtu nõusolek, võib liigitada pärimisega seotuks, mistõttu võiks see vastavalt Brüsseli IIa määruse artikli 1 lõike 3 punktile f olla selle määruse kohaldamisalast välja jäetud.
57.

Samuti ei muuda minu järeldust Code judiciaire’i artiklis 259 terdecies sisalduv reegel, mille kohaselt muutub Cour de cassation’i referentide nimetamine lõplikuks alles kolme aasta möödumisel nende ametisse asumisest. On tõsi, et teatavatel asjaoludel võib teatava perioodi jooksul toimuv kohustuslik koolitus olla argumendiks teatava ametikoha määratlemisel reguleeritud kutsealaks. Näiteks kohtuotsuses Burbaud leidis Euroopa Kohus, et töötamine avalikus teenistuses Prantsusmaa haigla juhtkonnas kujutas endast reguleeritud kutseala. See järeldus põhines sisuliselt asjaolul, et Prantsusmaa õigus reserveeris sellel kutsealal töötamise õiguse praktikantidele, kes olid läbinud õppe École nationale de la santé publique’is ja sooritanud lõpueksami, mis kinnitas, et nad omavad vajalikke teoreetilisi ja praktilisi teadmisi töötamaks haigla juhtkonnas. ( 32 ) Need nõuded ei ole samas võrreldavad nendega, mis on sätestatud käesolevas asjas käsitletavates siseriiklikes õigusnormides. Belgia valitsus kinnitas kohtuistungil, et nende sätetega ei ole kehtestatud eriomast koolitusprogrammi, mille läbimisel saavad edukad kandidaadid pädevuskinnituse selle kohta, et nad omavad nõutavat kutsekvalifikatsiooni. Artikli 259 terdecies sõnastusest nähtub, et esialgsele ametissenimetamisele järgnev kolmeaastane periood on mõeldud pigem katseajana, mis võimaldab kohtuametnikel, keda referendid assisteerivad, veenduda, et referendid täidavad oma ülesandeid korralikult, ning asuda selle alusel seisukohale, kas referendi ametissenimetamine tuleks lõplikult kinnitada. ( 33 )
59.

Nii on Euroopa Kohus direktiivi 93/104/EÜ ( 15 ) artikli 17 lõigete 2 ja 3 tähenduses „hüvituseks [antavate] võrdväärse pikkusega puhkeaegade” kohta täpsustanud, et neid peab iseloomustama asjaolu, et nendel vältel „ei ole töötaja allutatud seoses oma tööandajaga mingile kohustusele, mis võiks teda takistada vabalt ja katkematult pühendumast oma isiklikele huvidele, et neutraliseerida tööga tekitatud mõju tema turvalisusele ja tervisele. Samuti peavad need puhkeajad järgnema vahetult tööajale, mida nad peaksid hüvitama, et vältida töötaja väsimist või kurnatust järjestikuste tööperioodide tõttu.” ( 16 ) Euroopa Kohus täpsustas samuti, et selleks, „[e]t end korralikult välja puhata, peab töötajal olema võimalus viibida väljaspool oma töökeskkonda määratud arvu tundide jooksul, mis peavad olema nii järjestikused kui ka tööajale vahetult järgnema, et võimaldada puudutatud isikul lõõgastuda ja üle saada tema töökohustuste täitmisega vältimatult kaasnevast väsimusest.” ( 17 )
50.

See viiks selleni, et liikmesriikidel võimaldataks vaid residendist maksukohustuslaste suhtes kohaldatava ja ka maksuga seotud erinormide alusel teha mis tahes ulatuses maksusoodustusi. Prantsuse Vabariigi argumendid võimaldaksid näiteks anda kontserni kuuluvate residendist äriühingute tulule suure maksuvabastuse üksnes põhjendusega, et maksude koondamise erikorral on ka maksualaselt ebasoodsaid külgi.
110.

Kui see liidu õiguse ilmselge rikkumise tingimus on täidetud, tekib õigus hüvitisele seega siis, kui on tuvastatud, et rikutud õigusnormi eesmärk on anda õigusi isikutele ning et väidetava ilmselge rikkumise ja asjaomasele isikule tekkinud kahju vahel on otsene põhjuslik seos. Need kolm tingimust peavad olema täidetud ja on piisavad, et isikutel tekiks õigus saada hüvitist, kusjuures ei ole välistatud, et siseriikliku õiguse alusel võib riigivastutus tekkida vähem piiravatel tingimustel. ( 70 )
34.

Liikmesriikidele jäetud kaalutlusruumi tõlgendamisel tuleb siiski pidada silmas harta artiklit 47 ja kohtupraktikas sedastatud põhimõtteid. Selle suhtes tuletab komisjon meelde, et Euroopa Inimõiguste Kohus on rõhutanud, et selleks, et väljasaatmisotsuse peale esitatud kaebus oleks tõhus – et ei oleks ohtu, et rikutakse Euroopa inimõiguste konventsiooni (EIÕK) artiklit 3 –, peab kaebus põhimõtteliselt peatama otsuse täitmise, ehkki see kohus möönab, et teatavatel asjaoludel ei ole täitmist peatav mõju automaatne, see tähendab seadusest tulenev, vaid selle otsustab pädev kohus. See doktriin on komisjoni hinnangul sätestatud direktiivi 2013/32 artiklis 46, mistõttu ta teeb ettepaneku, et direktiivi 2005/85 artiklit 39 tõlgendataks jätkuvalt kooskõlas selle artikliga, nii et järeldataks, et liikmesriigid võivad ette näha, et järgneva varjupaigataotluse vastuvõetamatuks tunnistamise otsuse peale esitatud kaebusel ei ole täitmist peatavat mõju, tingimusel et sellega ei kaasne väljasaatmise ohtu – asjaolu, mida peab saama kohus hinnata asjaomase isiku nõudmisel või omal algatusel, kusjuures isikul peab olema lubatud jääda riigi territooriumile, kuni menetluses on tehtud otsus.
109.

Kolmandaks on ELTL artikli 171 lõike 1 teise lõiguga silmas peetud meetmeid, mis on selgelt suunatud võrkude koostoimimisvõimele, rõhutades tehnilisi standardeid. Need meetmed ei nõua tingimata uute infrastruktuuride loomist. Peale selle on raudtee koostalitlusvõime üks liidu suunistega seatud eesmärke, mis on määratletud TEN‑T määruses. Nimelt on juba selle põhjenduses 2 märgitud, et „raudtee koostalitlusvõimet saaks tõhustada innovatiivsete lahenduste abil, mille eesmärk on parandada ühilduvust süsteemide vahel, näiteks pardaseadmete ja mitme rööpmelaiusega raudtee vahel”. Kui viimati nimetatud süsteem nõuab ilmselgelt rööpatöid ja seega töid raudteetaristus endas, ei ole see nii pardaseadmete puhul. Lisaks on selle määruse põhjenduses 5 märgitud, et „[v]alges raamatus[ ( 55 )] kutsutakse üles kasutama transpordiga seotud info- ja kommunikatsioonitehnoloogiat, et tagada parem ja integreeritud liikluskorraldus ning lihtsustada haldusmenetlusi parema kaubaveologistika, veoste jälgimise ja teekonna tuvastamise ning optimaalsete sõiduplaanide ja liiklusvoogudega. Kuna selliste meetmetega tõhustatakse transporditaristu haldamist ja kasutamist, peaksid need kuuluma [nimetatud] määruse reguleerimisalasse”. ( 56 )
59.

Euroopa Kohtu kodukorra artikli 138 lõike 1 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon on kohtuvaidluse kaotanud, siis tuleb kõik kohtukulud temalt välja mõista.
107.

Nende kriteeriumide kohaselt võib nõukogu loetelusse kanda ainult need, „kelle puhul on [...] kindlaks tehtud, et nad: a) osalevad Iraani tuumarelva leviku tõkestamise seisukohast ohtlikus tuumaenergiaalases tegevuses või Iraani tuumarelva kandesüsteemide väljatöötamises, on sellega otseselt seotud või toetavad seda, sealhulgas keelatud kaupade ja tehnoloogia hankimises osalemise kaudu, või kuuluvad sellisele isikule, üksusele või asutusele või on tema kontrolli all, sealhulgas ebaseaduslike vahendite abil, või tegutsevad tema nimel või tema juhendamisel; b) on abistanud loetellu kantud isikut, üksust või asutust, et vältida või rikkuda käesoleva määruse, nõukogu otsuse 2010/413/ÜVJP või ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) või 1929 (2010) sätteid; c) on islami revolutsioonilises kaardiväes juhtival kohal või juriidilised isikud, üksused või asutused, mis kuuluvad islami revolutsioonilisele kaardiväele või ühele või mitmele selle liikmele või nende nimel tegutsevatele füüsilistele või juriidilistele isikutele või on nende kontrolli all; d) on muud isikud, üksused või asutused, kes toetavad Iraani valitsust rahaliselt, logistiliselt või materiaalselt, või on nendega seotud isikud või üksused; e) on juriidilised isikud, üksused või asutused, mis kuuluvad Iraani Islamivabariigi laevandusettevõtjale (Islamic Republic of Iran Shipping Lines, edaspidi „IRISL”) või on tema kontrolli all või tegutsevad tema nimel”. ( 34 )
129.

Viidates lisaks paljudele nii Šotimaal kui ka terves Ühendkuningriigis tehtud ning rahvusvahelistele uuringutele, väitsid nad, et on tõendeid selle kohta, et noored joojad, ebaregulaarsed joojad ja probleemsed joojad kalduvad valima odavamaid jooke. Samuti rõhuta ta, et Ühendkuningriigis on alkohol muutunud tänapäeval palju kättesaadavamaks kui 1980. aastal ja et õlle, veini ja kangete jookide tarbimine on alates 1994. aastast poekaubanduses 45% suurenenud, samas kui joogikohtades on see peaaegu 40% vähenenud. Tema arvates tuleb seletust otsida tõsiasjast, et suured joojad, kes hangivad kanguse kohta odavaid jooke kõige suuremas koguses, on oma käitumist muutnud, et tarbida olemasoleva raha eest võimalikult palju. Minimaalse ühikuhinna kehtestamise eelis oleks niisiis, et see takistaks suuri joojaid otsimast odavamaid alternatiive, et säilitada oma praeguse tarbimise taset.
26.

Lihtne ei ole aga vastata küsimusele, milliseid tehinguid hõlmab maksuvabastus juhul, kui selle kohaldamisalasse peavad kuuluma kõik tehingud, mis on „seotud” maksevahenditega. Sõnastus on äärmiselt lai, kuna lõpuks on igal rahaga tasutud tehingul seos maksevahendiga. See kehtib ka juhul, kui soovitaks nõuda – nagu see on vastavalt kohtupraktikale, mis käsitleb käibemaksudirektiivi artikli 135 lõike 1 punkti f kohast väärtpaberitega seotud tehingute maksuvabastust ( 13 ) –, et tehing peab looma, muutma või lõpetama poolte maksevahenditega seotud õigusi ja kohustusi.
40.

Lisaks tuleneb Euroopa Kohtu praktikast, et kui liikmesriigid valivad artiklis 17 viidatud kahest võimalusest ühe, saab ülesütlemishüvitis olla üksnes võrdne sellega, mis tuleneb sama artikli lõike 2 kohaldamisest, või on sellest suurem. ( 20 ) Sõna „suurem” kasutamisest selgub, et direktiivi 86/653 alusel ühtlustamine on minimaalne ning liikmesriikidel on seega võimalus lisaks selles sättes reguleeritud spetsiifilisele kompensatsioonile ette näha kahjuhüvitisnõue kooskõlas selle normi punktiga c. ( 21 )
98.

Selliste eelduste näiteks on „Anici eeldus” või eeldus, et tütarettevõtjas 100% osalust omav emaettevõtja mõjutab otsustavalt oma sellise tütarettevõtja tegevust. ( 32 ) Euroopa Kohus on samuti otsustanud, et kui komisjon suutis tuvastada, et ettevõtja osales ettevõtjatevahelistel koosolekutel, millel oli ilmselgelt konkurentsivastane eesmärk, on just see ettevõtja kohustatud esitama muu selgituse nende koosolekute sisu kohta ja komisjoni järeldused ümber lükkama. ( 33 )
9.

Neil asjaoludel otsustas Hoge Raad der Nederlanden menetluse peatada ning esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas tolliseadustiku artikleid 203 ja 204 koostoimes tolliseadustiku rakendusmääruse artikliga 859 (eelkõige selle punktiga 6) tuleb tõlgendada nii, et juhtudel, mil [ühenduse välistransiidi-] protseduur ei ole lõpetatud, kuid esitatud on siiski dokumendid, mis tõendavad, et kaup on Euroopa Liidu tolliterritooriumilt välja viidud, ei too transiidiprotseduuri lõpetamata jätmine kaasa tollivõlga impordil mitte seetõttu, et kaup on tolliseadustiku artikli 203 tähenduses ebaseaduslikult tollijärelevalve alt välja viidud, vaid toob põhimõtteliselt kaasa tollivõla impordil tolliseadustiku artikli 204 alusel? 2. Kas tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 859 punkti 6 tuleb tõlgendada nii, et see säte käsitleb üksnes (mõnd) kohustust seoses kauba (re)ekspordiga, nagu on kirjeldatud tolliseadustiku artiklites 182 ja 183? Või tuleb lauseosa „ilma, et oleks täidetud vajalikud formaalsused” mõista nii, et „vajalike formaalsuste” all mõistetakse ka formaalsusi, mis tuleb täita enne (re)eksporti, et lõpetada tolliprotseduur, millele kaup on suunatud? 3. Kas juhul, kui teisele küsimusele vastatakse jaatavalt, tuleb tolliseadustiku rakendusmääruse artikli 859 kolmandat taanet tõlgendada nii, et asjaolu, et teises eelotsuse küsimuses nimetatud tolliformaalsused ei ole täidetud, ei takista seda, et sellisel juhul, nagu käesolevas asjas – kus dokumentide alusel on tõendatud, et kaup viidi pärast liidus toimunud transiitvedu Euroopa Liidu tolliterritooriumilt välja – saab eeldada, et tingimus, et „kõik kauba olukorra lahendamiseks vajalikud formaalsused täidetakse tagantjärele” on täidetud?”
30.

Ma ei usu nimelt, et selle määruse artikli 13 lõiget 1, mille kohaselt „dumpinguvastaseid tollimakse võib laiendada […] kui esineb kehtivatest meetmetest kõrvalehoidmine” ( 16 ), tuleks tõlgendada nii, et see keelab vastu võtta laiendamismäärust, kui algsed meetmed ei ole enam „kehtivad”. Mitte miski selles sättes, mille ese on määrata kindlaks dumpinguvastaste tollimaksude laiendamise otsuste kohaldamise sisuline tingimus, milleks on kõrvalehoidmise esinemine, ei võimalda kinnitada, et liidu seadusandja oleks soovinud võtta selgelt seisukohta selle suhtes, mis kuupäeval võib laiendamisotsuse vastu võtta. Peale selle, isegi kui oletada, et laiendatud dumpinguvastaste meetmete ajalist rakenduskorda võiks lugeda määravaks, tähendab algmääruse artikli 13 lõige 1 minu arvates ainult, et lõpliku dumpinguvastase tollimaksu laiendamise meetmete kohaldamise periood ei või olla pikem kui selle tollimaksu kehtivusaeg. Märgin sellega seoses, et ühelt poolt on algmääruse artikliga 13 kehtestatud ainus tähtajanõue, et uurimine dumpinguvastastest meetmetest võimaliku kõrvalehoidmise suhtes tuleb lõpetada üheksa kuu jooksul alates uurimise algatamisest, ( 17 ) ja teiselt poolt tuleb otsus meetmeid laiendada vastu võtta „[k]ui lõplikult tuvastatud faktid” ( 18 ) seda laiendamist õigustavad. Kui faktid tuvastatakse lõplikult alles pärast tollimaksu aegumist, peaksid liidu institutsioonid seega saama vastu võtta laiendamismääruse, üksnes tingimusel et üheksakuulisest tähtajast on kinni peetud.
74.

Nagu komisjon kohtuistungil märkis, tuleb seoses sellega rõhutada, et igasuguse töötlemise läbipaistvust tagav nõue, et isikuid, kelle isikuandmeid töödeldakse, sellest teavitataks, on seda tähtsam, et see on vajalik tingimus, et asjassepuutuvad isikud saaksid kasutada oma õigust töödeldud andmetega tutvuda, mis on ette nähtud direktiivi 95/46 artiklis 12, ja oma õigust nende andmete töötlemisele vastuväiteid esitada, mis on sätestatud sama direktiivi artiklis 14.
46.

Nimelt, nagu nägime, on hooldusasutused mõeldud selleks, et pakkuda eakatele võimalust elada keskkonnas, mis on kohandatud nende seisundit arvestades. Osaühingu Les Jardins de Jouvence poolt pakutavad kohustuslikuna ette nähtud ja fakultatiivsed teenused võimaldavad eakatel kasutada parimatel tingimustel põhiteenust, milleks on võimalus üürida korterit hubase keskkonna loomisele orienteeritud asutuses. Osaühingu tegevus on tervik, mis minu hinnangul on lahutamatu. Mis saaks juhul, kui osaühing pakuks elanikele üksnes võimalust korterit üürida? Kas viimati nimetatud otsustaksid sellisel juhul hooldusasutuses elamise kasuks? Minu arvates on vastus eitav. Hooldusasutuste eesmärk, nagu pealegi nähtub nende nimetusest, on pakkuda eakatele inimestele korterit koos teenuste valiku võimalusega, võimaldades neile sõltumatut ja rahulikku elu.
44.

Asjaolu, et – nagu väitis komisjon kohtuistungil – kogemus võib näidata, et ei ole harvad juhud, kus puhastid hakkavad tööle tingimustes, mis ei võimalda tagada direktiiviga 91/271 nõutud kvaliteeditaset, ei saa õigustada seda, et praktikas asutakse seisukohale, et direktiivi artiklis 3 ette nähtud tähtajaks ehitatud puhastid on käiku lastud alles siis, kui on tuvastatud, et I lisa punktis D kehtestatud korra kohaselt kontrollitud proovid vastavad ühe aasta vältel sama lisa punktis B ette nähtud tasemetele. Seda arvestades peaks lahendus olema pigem tuvastada algusest peale, kas puhasti vastab vajalikele tingimustele selleks, et seda käiku lasta, see tähendab, kas puhasti vastab sel hetkel I lisa punkti B nõuetele. See on asjaolu, mille tõendamiseks ei ole vaja läbi viia I lisa punktis D sätestatud proovivõtumenetlust, mille mõte on – nagu ma juba ütlesin – tagada, et puhastatud vee kvaliteet oleks alati niisugune, mis pidi olema tagatud alates puhasti esmakordsest käikulaskmisest.
39.

Käesoleval juhul puudub kahtlus, et siseriikliku õiguse nõue esitada tõend koos toetuse maksmise taotlusega on mõeldud selleks, et võimaldada pädevatel ametiasutustel teha ex ante kindlaks, et on täidetud konkreetse toetuskava raames toetuse andmise tingimused. Seega aitab see nõue kaasa halduskontrolli tõhususele ja selle tuvastamisele, et abisaaja on kõlblik asjassepuutuvat põllumajanduse keskkonnatoetust saama. Seega on nõue esitada haruldaste taimeliikide tõend koos toetuse saamise taotlusega liidu õigusega täiesti kooskõlas. Seda eelkõige seetõttu, et selle eesmärk on tagada, et pädevate ametiasutuste kontrollid oleks tõhusad, nagu on nõutud määruse nr 1698/2005 artikliga 74.
73.

Lõpuks tuleb märkida, et Saksamaa valitsus mainib oma kirjalikes seisukohtades vajadust tagada maksude sissenõudmise tõhusus. Selle valitsuse sõnul on maksu kinnipidamine lihtne ja tõhus sissenõudmismeetod nii maksuhalduri kui ka maksukohustuslaste seisukohast ning see sobib eriti hästi mitteresidendist maksukohustuslaste puhul. Et viia mitteresidendist pensionifondide maksukoormus vastavusse residendist fondide omaga, ei pea sellest maksu sissenõudmise meetodist siiski loobuma. Piisab, kui arvutada residendist pensionifondi teoreetiline maksukoormus nende varade väärtuse põhjal, mis andsid õiguse dividendile, ning piirata kinnipidamist selle summaga, kui see osutub madalamaks kui 15% sellest dividendist. See arvutus ei too dividendi maksvale äriühingule kaasa liiga suurt halduskoormust, sest vajalikud andmed, see tähendab riigivõlakirjade eelmise aasta tootlus ja nende aktsiate väärtus, mis kuulusid mitteresidendist fondile dividendi maksmise hetkel, on teada.
28.

Sellega seoses selgitati kohtuistungil, et mitte üksnes asjassepuutuv kaubasaadetis, vaid ka teised palmituuma toorõli kaubasaadetised, mida ADM Hamburg impordib, on faktiliselt omavahel segatud, ehkki selliste õlide segud, mis olid pärit ühest soodustatud riigist. Seda arvestades viiks määruse nr 2454/93 artikli 74 lõike 1 tõlgendamine nii, et see sisaldab vedelike või mahtkauba füüsilise eraldatuse nõuet, üksnes põhjendamatu vaheteoni. Nõue, et vedelikud ja mahtkaup oleks vedamise ajal füüsiliselt eraldatud (päritoluriigi või päritolusertifikaadi alusel), tooks endaga tariifse soodustuse kohaldamise osas kaasa selliste toodete ebasoodsa kohtlemise, mida on keeruline kui mitte võimatu üksteisest eraldada, kui nad juba kord on pandud samasse lastiruumi (või mahutisse). Ma ei leia, et see oleks õigustatud: miks peaks sisuliselt samade – kuivõrd tegemist on palmituuma toorõlidega – ja asendatavate toodete segamine mahutis või lastiruumis olema „muutmine või muundamine”, mis on vastuolus määruse nr 2454/93 artikli 74 lõikega 1, siis, kui kokku segatud tooted on pärit mitmest soodustatud riigist, mitte aga siis, kui need on pärit ühest riigist?