EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(teine koda)

11. aprill 2016

Oren Wolff

versus

Euroopa välisteenistus

„Avalik teenistus — Euroopa välisteenistuse personal — Personalikomitee — Personalikomitee liikmete valimine — Kehtivus — Personalieeskirjade II lisa artikli 1 viies lõik — Euroopa välisteenistuse valimiskord — Valimiste esimene voor — Kvoorumi puudumine — Hääletamisaja pikendamine — Hääletamisaja täiendav pikendamine — Teise hääletusvooru korraldamata jätmine — Õigusvastasus”

Ese:

ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingule, esitatud hagi, millega O. Wolff palub tühistada 23. aprilli 2015. aasta otsuse, millega Euroopa välisteenistus (EEAS) jättis rahuldamata tema vaide personalikomitee valimiste tulemuste tühistamiseks.

Otsus:

Tühistada 23. aprilli 2015. aasta otsus, millega Euroopa välisteenistus jättis rahuldamata Oren Wolffi vaide personalikomitee liikmete valimiste tulemuste tühistamiseks. Jätta Euroopa välisteenistuse kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja O. Wolffi kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnikud — Esindamine — Personalikomitee — Valimised — Euroopa välisteenistus — Nõutava kvoorumi puudumine esimese hääletusvooru järel — Kohustus korraldada teine hääletusvoor — Hääletamisaja täiendav pikendamine esimeses hääletusvoorus ilma teist hääletusvooru korraldamata — Õigusvastasus

(Personalieeskirjad, artikkel 9; II lisa artikli 1 viies lõik)

Ei personalieeskirjade artikkel 9 ega II lisa näe ette personalikomitee valimise korda. Seetõttu on ametnike üldkoosolekutel laiaulatuslik autonoomia personalikomiteede valimise korra kindlaksmääramisel, tingimusel et valitud kord ei kahjusta demokraatia või õigluse põhimõtteid. Nii on Euroopa välisteenistusel (EEAS) valimiskord, mis võeti vastu pärast töötajatega konsulteerimist ja mis sisaldab täpseid eeskirju valimisvoorude toimumise ja hääletamisaja pikkuse kohta.

Valimiskorra artiklist 17 ilmneb, et valimiskomisjon peab korraldama teise valimisvooru, kui esimeses voorus ei saavutatud nõutavat kvoorumit ehk kahte kolmandikku valijatest.

Valimiskorra artiklitest 14 ja 17 ilmneb veel, et kui valmiskomisjon on määranud esimese hääletusvooru hääletamisaja alguse, siis ei ole tal enam mingit tegutsemisruumi selle aja pikkuse määramiseks või selle pikendamiseks. Valimiskorra artiklis 14 on nimelt ette nähtud, et esimese hääletusvooru esialgset 10‑päevast hääletamisaega saab pikendada ainult ühe korra ja see pikendamine toimub automaatselt. Valimiskorra artiklis 17 on aga selgelt ette nähtud, et kui esimeses hääletusvoorus ei saavutatud kvoorumit kaks kolmandikku valijatest ja valimisi ei saa seega toimunuteks lugeda, tuleb viivitamatult korraldada teine voor.

Valimiskomisjon ei tohi seega valimiskorra artikli 14 vastaselt näha ette esimese hääletamisaja teistkordset pikendamist, võttes igasuguse põhjenduse valimiskorra artikli 17 olemasolult.

Niisugune esimese hääletusvooru pikendamine üle valimiskorras ette nähtud ajavahemike rikub ka personalieeskirjade II lisa artikli 1 viiendat lõiku, milles on ette nähtud, et kui esimeses hääletusvooru ei saavutata kvoorumit kaks kolmandikku hääleõiguslikest valijatest, korraldatakse teine hääletusvoor vähendatud kvoorumiga ehk nõutav on hääleõiguslike ametnike enamuse osavõtt.

Asjaolu puhul, et hääletamisaja esimene pikendmaine langes kokku puhkuste perioodiga, tuleb märkida, et valimiskomisjonile ei oleks esimese hääletusvooru algusaja kindlaksmääramisel tohtinud tähelepanuta jääda, et automaatne 10 kalendripäevane pikendamine langes kokku puhkustenädalaga, mis võis valijate osavõtumäära mõjutada.

(vt punktid 30–34 ja 36)

Viited:

Esimese Astme Kohus: kohtuotsused, 14.7.1998, Lebedef vs. komisjon, T‑192/96, EU:T:1998:162, punkt 70, ja 22.4.2004, Schintgen vs. komisjon, T‑343/02, EU:T:2004:111, punkt 39.

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsus, 1.10.2013, Loukakis jt vs. parlament, F‑82/11, EU:F:2013:139, punkt 63.