ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 363/17

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 10. septembri 2015. aasta otsus (Tribunal du travail de Bruxelles’i eelotsusetaotlus – Belgia) – Aliny Wojciechowski versus Office national des pensions (ONP)

(Kohtuasi C-408/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Pensionil olev Euroopa Liidu ametnik, kes enne teenistusse asumist töötas samas liikmesriigis, kuhu ta hiljem teenistusse määrati - Õigus saada pensioni siseriikliku töötajate pensioniskeemi alusel - Tööstaažiühiku põhimõte - Töötaja vanaduspensioni maksmisest keeldumine - Lojaalse koostöö põhimõte))

(2015/C 363/20)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal du travail de Bruxelles

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Aliny Wojciechowski

Kostja: Office national des pensions (ONP)

Resolutsioon

ELL artikli 4 lõiget 3 tuleb koostoimes nõukogu 29. veebruari 1968. aasta määrusega (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68, millega kehtestatakse Euroopa Ühenduste ametnike personalieeskirjad ja muude teenistujate teenistustingimused ning komisjoni ametnike suhtes ajutiselt kohaldatavad erimeetmed, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrusega (EL, Euratom) nr 1080/2010, kehtestatud Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjadega tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu need, mis on vaidluse all põhikohtuasjas, ja mille kohaselt on võimalik vähendada või keelduda maksmast vanaduspensioni, mida tuleb selle liikmesriigi kodanikust töötajale omandatud tööstaaži alusel maksta vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele, kui kõnealustes õigusnormides ette nähtud arvutamismeetodi kohaselt ületab töötaja poolt selles liikmesriigis töötajana omandatud tööstaaži aastate ja samas liikmesriigis liidu ametnikuna omandatud tööstaaži aastate koguarv viidatud õigusnormides sätestatud 45-aastast tööstaažiühikut, juhul kui meetodi tõttu, mille abil arvutatakse välja see osa, mis näitab liidu makstava pensioni osakaalu suurust, on see vähendamine suurem, kui see oleks juhul, kui asjaomane töötaja oleks kogu oma tööstaaži omandanud töötamisega kõnealuses liikmesriigis.

(1) ELT C 421, 24.11.2014.
2.

Direktiivi 1999/13 IIB lisa punkti 2 esimese lõigu alapunkti i tuleb tõlgendada nii, et heitkoguste vähendamise kava rakendamiseks ajapikenduse andmisel on nõutav pädeva ametiasutuse luba, mis eeldab asjaomase käitaja eelnevat taotlust. Otsustamaks, kas käitajale tuleb vähendamiskava rakendamiseks anda ajapikendust ning määramaks kindlaks käitajale võib-olla antava ajapikenduse ulatust, on pädevate asutuste ülesanne muu hulgas kontrollida, et asendajad, mida saab asjaomastes käitistes kasutada ja mis vähendavad lenduvate orgaaniliste ühendite heitkoguseid, on tõepoolest väljatöötamisel ning et esitatud dokumentidest nähtuvalt need asendajad käimasoleva töö käigus ka valmis saavad ning et ei esine alternatiivseid meetmeid, mis võimaldavad väiksemate kulutustega vähendada heitkoguseid sama palju või isegi rohkem, ning eelkõige, et teisi asendajaid ei ole veel olemas. Peale selle tuleb arvesse võtta ühelt poolt asendajate abil saavutatava heitkoguste vähendamise ja asendajatega seotud kulutuste ning teiselt poolt ajapikenduse tõttu tekkivate lisaheitkoguste ja võimalike alternatiivsete meetmete kulude omavahelist suhet. Ajapikenduse kestus ei või olla pikem asendajate väljatöötamiseks vajalikust ajast. Seda tuleb hinnata kõigi asjaomaste dokumentide alusel ning eelkõige ühelt poolt väljatöötamisel olevate asendajate abil vähendatavate heitkoguste hulga ja nende asendajatega seotud kulutuste ning teiselt poolt ajapikenduse tõttu tekkivate lisaheitkoguste hulga ja võimalike alternatiivsete meetmete kulude alusel.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 1994. aasta direktiivi 94/19/EÜ hoiuste tagamise skeemide kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2009. aasta direktiiviga 2009/14/EÜ) I lisa punkti 7 alusel kaitseta jäetud hoiuste loetelu on ammendav, nii et liikmesriigid ei või oma siseriiklikus õiguses ette näha muid hoiustajate kategooriaid, kes ei kuulu nende täidetavaid ülesandeid arvestades selles punktis loetletud mõistete alla, et teha nende suhtes erand hoiuste tagamisest.
ET Euroopa Liidu Teataja C 354/9

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 3. septembri 2015. aasta otsus (Landgericht Krefeldi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Colena AG versus Karnevalservice Bastian GmbH

(Kohtuasi C-321/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Õigusaktide ühtlustamine - Kosmeetikatooted - Tarbijakaitse - Määrus (EÜ) nr 1223/2009 - Kohaldamisala - Nulltugevusega värvilised kontaktläätsed - Pakendil olev märge, et tegemist on kosmeetikatootega - Tarbijakaitse))

(2015/C 354/10)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landgericht Krefeld

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Colena AG

Kostja: Karnevalservice Bastian GmbH

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1223/2009 kosmeetikatoodete kohta tuleb tõlgendada nii, et nulltugevusega värvilised kontaktläätsed ei kuulu nimetatud määruse kohaldamisalasse vaatamata sellele, et nende pakendil on märge „kosmeetilised silmatarvikud, mis kuuluvad kosmeetikatoodete direktiivi kohaldamisalasse”.

(1) ELT C 315, 15.9.2014.
1.

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/12/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 24 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „teenuste osutamine” hõlmab ka ettevõtjale nõustamisteenuste osutamist selliste teenuslepingute alusel, mis eelkõige on sõlmitud õigus-, kaubandus- ja maksude valdkonnas ja mille kohaselt on teenuse osutaja lepingu kehtivusajal tellija käsutuses.
ET Euroopa Liidu Teataja C 354/6

Euroopa Kohtu (neljas koda) 3. septembri 2015. aasta otsus (Judecătoria Oradea eelotsusetaotlus –Rumeenia) – Horațiu Ovidiu Costea versus SC Volksbank România SA

(Kohtuasi C-110/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Direktiiv 93/13/EMÜ - Artikli 2 punkt b - Mõiste „tarbija” - Laenuleping, mille on sõlminud advokaadi kutsealal tegutsev füüsiline isik - Niisuguse laenu tagasimaksmine, mille tagatiseks on laenuvõtja advokaadibüroole kuuluv kinnisasi - Laenuvõtja, kel on teadmised, mida on vaja lepingutingimuse ebaõigluse hindamiseks enne laenulepingu sõlmimist))

(2015/C 354/06)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Judecătoria Oradea

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Horațiu Ovidiu Costea

Kostja: SC Volksbank România SA

Resolutsioon

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et füüsilist isikut, kes tegutseb advokaadi kutsealal ja sõlmib pangaga laenulepingu ilma laenu otstarvet laenulepingus täpsustamata, võib käsitada selle sätte mõttes „tarbijana”, kui see leping ei ole seotud kõnealuse advokaadi majandus- või kutsetegevusega. Asjaolu, et kõnealuse laenulepingu alusel antud laen on tagatud hüpoteegiga, mille nimetatud isik seadis lepinguga oma advokaadibüroo esindajana ja mis on seatud niisugusele selle isiku majandus- või kutsetegevuses kasutamiseks määratud varale, nagu on selle büroo omandis olev kinnisasi, ei oma sellega seoses tähtsust.

(1) ELT C 175, 10.6.2014.
ET Euroopa Liidu Teataja C 354/8

Euroopa Kohtu (teine koda) 2. septembri 2015. aasta otsus (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio eelotsusetaotlus – Itaalia) – Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA) versus Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Ministero dell’Economia e delle Finanze

(Kohtuasi C-309/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatus - Direktiiv 2003/109/EÜ - Liikmesriigi õigusnormid - Elamisloa väljaandmine ja pikendamine - Tingimus - Kohustuslik rahaline panus - Riikliku isikutunnistuse saamisel makstavast lõivust kaheksa korda suurem summa - Mõju direktiivi 2003/109/EÜ põhimõtetele))

(2015/C 354/09)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA)

Vastustajad: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Ministero dell’Economia e delle Finanze

Resolutsioon

Nõukogu 25. novembri 2003. aasta direktiiviga 2003/109/EÜ pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2011. aasta direktiiviga 2011/51/EL, on vastuolus niisugune liikmesriigi õigusnorm nagu põhikohtuasjas käsitletav, mis kehtestab asjaomases liikmesriigis elamisloa väljastamist või pikendamist taotlevatele kolmandate riikide kodanikele kohustuse maksta lõivu, mille summa on 80–200 eurot, kuna niisugune lõiv on selle direktiivi eesmärgi suhtes ebaproportsionaalne ning võib takistada selle direktiiviga antud õiguste kasutamist.

(1) ELT C 339, 29.9.2014.
ET Euroopa Liidu Teataja C 354/10

Euroopa Kohtu (teine koda) 2. septembri 2015. aasta otsus (Cour administrative d’appel de Versailles’ eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – Groupe Steria SCA versus Ministère des Finances et des Comptes publics

(Kohtuasi C-386/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Maksuõigusnormid - Asutamisvabadus - Direktiiv 90/435/EMÜ - Artikli 4 lõige 2 - Piiriülesed dividendid - Ettevõtte tulumaks - Kontserni maksude koondamise kord (prantsuse „intégration fiscale”) - Selliste dividendide maksuvabastus, mida maksavad ühiselt maksustatavasse kontserni kuuluvad tütarettevõtjad - Asukoha tingimus - Mitteresidendist tütarettevõtjate dividendid - Mahaarvamisele mittekuuluvad osaluskulud ja -maksud))

(2015/C 354/12)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour administrative d’appel de Versailles

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Groupe Steria SCA

Vastustaja: Ministère des Finances et des Comptes publics

Resolutsioon

ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus maksude koondamise korda käsitlevad liikmesriigi õigusnormid, millega on kontserni emaettevõtjale antud võimalus neutraliseerida taasintegreeritud kulude ja maksude osa, mille suuruseks on kindla summana määratud 5 % netodividendidest, mida emaettevõtja on saanud ühiselt maksustatavasse kontserni kuuluvatelt residendist äriühingutelt, samas kui ta kaotab nende õigusnormide kohaselt sellise õiguse juhul, kui dividendid pärinevad tütarettevõtjatelt, mis asuvad mõnes teises liikmesriigis, kuid kes juhul, kui nad oleksid residendid, oleksid objektiivselt saanud nende vabal valikul kuuluda maksude koondamise korra alla.

(1) ELT C 372, 20.10.2014.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 4 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et kui varasema ühenduse kaubamärgi maine on tõendatud Euroopa Liidu olulises osas, mis võib vastavalt olukorrale ühtida üheainsa liikmesriigi territooriumiga, mis ei pea tingimata olema see liikmesriik, kus on esitatud hilisema siseriikliku kaubamärgi registreerimise taotlus, tuleb järeldada, et see kaubamärk on omandanud maine Euroopa Liidus. Kohtupraktikas ühenduse kaubamärgi tegeliku kasutamise kohta esitatud kriteeriumid kui sellised ei ole asjakohased „maine” olemasolus tuvastamiseks direktiivi artikli 4 lõike 3 tähenduses.
1.

Kuna Bulgaaria Vabariik ei ole võtnud meetmeid, mis on vajalikud tagamiseks, et riigis asuvad tavajäätmete prügilad võivad tegutsemist jätkata pärast 16. juulit 2009 üksnes siis, kui need vastavad direktiivi nõuetele, siis on Bulgaaria Vabariik rikkunud nõukogu 26. aprilli 1999. aasta direktiivi 1999/31/EÜ prügilate kohta artikli 14 punktidest a–c tulenevaid kohustusi
ET Euroopa Liidu Teataja C 311/11

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 16. juuli 2015. aasta otsus (Landgericht Köln’i (Saksamaa) eelotsusetaotlus) – Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH versus Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG

(Kohtuasi C-369/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmed - Direktiiv 2002/96/EÜ - Artikli 2 lõige 1 ja artikli 3 punkt a ning I A ja I B lisa - Direktiiv 2012/19/EL - Artikli 2 lõike 1 punkt a, artikli 2 lõike 3 punkt b ja artikli 3 lõike 1 punktid a ja b ning I ja II lisa - Mõisted „elektri- ja elektroonikaseadmed” ja „elektri- ja elektrontööriistad” - Garaažiuste ajamid))

(2015/C 311/12)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landgericht Köln

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH

Kostja: Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2002/96/EÜ elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete kohta artikli 2 lõiget 1, artikli 3 punkti a ning I A lisa punkti 6 ja I B lisa punkti 6 ühelt poolt ning teiselt poolt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2012. aasta direktiivi 2012/19/EL elektri- ja elektroonikaseadmetest tekkinud jäätmete (elektroonikaromude) kohta artikli 2 lõike 1 punkti a ja lõike 3 punkti b, artikli 3 lõike 1 punkte a ja b ning I lisa punkti 6 ja II lisa punkti 6 tuleb tõlgendada nii, et sellised garaažiuste ajamid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis töötavad elektrivooluga pingel 220–240 volti ja on mõeldud koos konkreetse garaažiuksega hoone varustusega ühendamiseks ning mida saab igal ajal eemaldada, uuesti paigaldada ja/või kõnealusele varustusele lisada, kuuluvad direktiivi 2002/96/EÜ ja direktiivi 2012/19/EL vastavasse kohaldamisalasse viimati nimetatud direktiivi artikli 2 lõike 1 punktis a sätestatud üleminekuperioodil.

(1) ELT C 439, 8.12.2014.
4.

Direktiivi 2000/43 artikli 2 lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et: — selle sättega on vastuolus siseriiklik säte, mis näeb ette, et rassilise või etnilise päritolu alusel kaudse diskrimineerimise esinemiseks peab konkreetselt ebasoodsama olukorra põhjuseks olema rassiline või etniline päritolu; — „ilmselt neutraalse” sätte, kriteeriumi või tava mõiste selle sätte tähenduses tähendab sätet, kriteeriumi või tava, mis on sõnastatud või mida kohaldatakse ilmselt neutraalselt, see tähendab võttes arvesse muid faktoreid kui kaitstav tunnus ja faktoreid, mis ei ole sellega samaväärsed; — mõiste „[konkreetselt] ebasoodsam olukord” nimetatud sätte tähenduses ei tähista iseäranis olulisi, ilmselgeid ja raskeid juhtumeid, vaid osutab, et vaidlusaluse sätte, kriteeriumi või tava tõttu on ebasoodsas olukorras just teatava rassilise või etnilise päritoluga isikud; — kui eeldada, et selline meede, nagu on kirjeldatud käesoleva resolutsiooni punktis 1, ei kujuta endast otsest diskrimineerimist direktiivi artikli 2 lõike 2 punkti a tähenduses, võib selline meede olla nimetatud artikli 2 lõike 2 punkti b tähenduses põhimõtteliselt ilmselt neutraalne tava, mis tekitab teatud etnilise päritoluga inimestele võrreldes teiste inimestega konkreetselt ebasoodsama olukorra; — selline meede võib elektrivõrgu turvalisuse tagamise ja tarbitud elektrienergia nõuetekohast arvestamise soovi silmas pidades olla objektiivselt põhjendatud ainult tingimusel, et kõnealune praktika ei ületa piire, mis on nende seaduslike eesmärkide saavutamiseks sobivad ja vajalikud ning et sellega tekitatavad ebamugavused ei oleks taotletavate eesmärkidega võrreldes ebaproportsionaalsed. See ei ole nii, kui tuvastatakse – mis on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne –, et nimetatud eesmärkide saavutamiseks eksisteerib muid sobivaid ja vähem piiravaid meetmeid või et selliste muude meetmete puudumise korral kahjustab kõnealune praktika ülemäära asjaomases, valdavalt roma päritolu elanikega linnaosas elavate elektri lõpptarbijate õigustatud huvi omada elektrivarustusele juurdepääsu tingimustel, mis ei oleks solvavad või häbimärgistavad ja võimaldaksid neil regulaarselt oma elektritarbimist kontrollida.
1.

Kuna Sloveenia Vabariik — andis loa ladestada kaevepinnast Teharje (Bukovžlak) kohaliku omavalitsusüksuse maatükile nr 115/1, ilma et ta oleks taganud, et sellele alale ei ole eelnevalt ladestatud muid jäätmeid või ei ladestata samal ajal muid jäätmeid, ning ei võtnud ühtegi meedet nimetatud alalt selliste jäätmete kõrvaldamiseks, mida väljastatud luba ei hõlma, siis tuleb seda ala käsitada ebaseadusliku prügilana, mis ei vasta esiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. novembri 2008. aasta direktiivi 2008/98/EÜ, mis käsitleb jäätmeid ja millega tunnistatakse kehtetuks teatud direktiivid, artiklis 13 ja artikli 36 lõikes 1 ning teiseks nõukogu 26. aprilli 1999. aasta direktiivi 1999/31/EÜ prügilate kohta artikli 5 lõike 3 punktis e, artiklites 6 (koostoimes nõukogu 19. detsembri 2002. aasta otsusega 2003/33/EÜ, millega kehtestatakse jäätmete prügilatesse vastuvõtmise kriteeriumid ja kord direktiivi 1999/31/EÜ artikli 16 ja II lisa kohaselt), 7, 8, 9, 11 ja 12 ning selle direktiivi I, II ja III lisas sätestatud tingimustele ja nõuetele; — ei ole 2009. aasta aprillist alates võtnud piisavaid meetmeid selleks, et hoida ära kaevepinnase, mis on liigitatav jäätmekoodi 17 05 06 (süvenduspinnas, mida ei ole nimetatud koodinumbriga 17 05 05) ja jäätmekoodi 17 05 05 (ohtlikke aineid sisaldav süvenduspinnas) alla, ladestamist Gaberje-jug kaubandusala jaoks mõeldud kohaliku infrastruktuuri ehitustööde alale, siis tuleb ka seda ala käsitada ebaseadusliku prügilana, mis ei vasta direktiivi 1999/31 ja direktiivi 2008/98 eespool nimetatud sätetele ning viimatinimetatud direktiivi artiklitele 12, 15 ja 17, ja tuleb tuvastada, et Sloveenia Vabariik on rikkunud kõigist nimetatud sätetest tulenevaid kohustusi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 371/12

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 17. septembri 2015. aasta otsus (Bundesfinanzhof – Saksamaa eelotsusetaotlus) – Kyowa Hakko Europe GmbH versus Hauptzollamt Hannover

(Kohtuasi C-344/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Tariifi- ja statistikanomenklatuur - Kaupade klassifitseerimine - Aminohapete segud, mida kasutatakse imiku- ja lastetoitude valmistamiseks lehmapiimavalgu talumatusega imikutele ja lastele - Klassifitseerimine tariifirubriiki 2106 „toiduvalmistised” või tariifirubriiki 3003 „ravimid”))

(2015/C 371/14)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesfinanzhof

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Kyowa Hakko Europe GmbH

Vastustaja: Hauptzollamt Hannover

Resolutsioon

Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas (muudetud komisjoni 20. septembri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1214/2007) sisalduvat kombineeritud nomenklatuuri tuleb tõlgendada nii, et sellised aminohapete segud nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mida kasutatakse imiku- ja lastetoitude valmistamiseks lehmapiimavalgu talumatusega imikutele ja lastele, tuleb klassifitseerida kõnealuse nomenklatuuri rubriiki 2106, kui „toiduvalmistised”, sest nende omaduste ja objektiivsete tunnuste tõttu puudub neil toodetel selgelt määratletud ravi- või profülaktiline iseloomulik omadus, mille mõju keskendub inimorganismi kindlatele funktsioonidele, ja seega ei saa neid kasutada mõne haiguse või terviserikke ennetamiseks või raviks ning samuti ei ole need täiesti selgelt mõeldud meditsiiniliseks kasutamiseks; selle kindlakstegemine on siseriikliku kohtu ülesanne.

(1) ELT C 339, 29.9.2014.
Liidu õigust tuleb tõlgendada nii, et selle kohaselt võib liikmesriigi pädev asutus kehtestada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/22/EÜ universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul (universaalteenuse direktiiv), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiiviga 2009/136/EÜ, artiklile 28 sellise tasumääradega seotud kohustuse, nagu on kõne all põhikohtuasjas, et kaotada Euroopa Liidus mittegeograafiliste numbrite valimise takistus, mis ei ole tehnilist laadi, vaid on tingitud kohaldatud tasumääradest, ilma et oleks tehtud turuanalüüs, mis näitab, et asjaomasel ettevõtjal on turul märkimisväärne turujõud, juhul kui niisugune kohustus kujutab endast vajalikku ja proportsionaalset meedet selleks, et tagada, et lõppkasutajatel on juurdepääs mittegeograafiliste numbrite kaudu osutatavatele teenustele liidus.

Liikmesriigi kohtu ülesanne on kontrollida, et see tingimus on täidetud, et tasumääradega seotud kohustus on objektiivne, läbipaistev, proportsionaalne, mittediskrimineeriv, täheldatud probleemi olemusest lähtuv ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiiviga 2009/140/EÜ, artiklis 8 sätestatud eesmärke silmas pidades põhjendatud ning et direktiiviga 2009/140 muudetud direktiivi 2002/21 artiklites 6, 7 ja 7a sätestatud korrast on kinni peetud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 371/6

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 17. septembri 2015. aasta otsus (Hoge Raad der Nederlandeni eelotsusetaotlus – Madalmaad) – J.B.G.T. Miljoen (C-10/14), X (C-14/14), Société Générale SA (C-17/14) versus Staatssecretaris van Financiën

(Liidetud kohtuasjad C-10/14, C-14/14 ja C-17/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Otsene maksustamine - ELTL artiklid 63 ja 65 - Kapitali vaba liikumine - Aktsiaportfelli dividendide maksustamine - Kinnipeetav maks - Piirang - Lõplik maksukoormus - Residendist ja mitteresidendist maksumaksjate maksukoormuse võrdlemise asjaolud - Sarnasus - Füüsilise isiku tulumaksu või äriühingu tulumaksu arvessevõtmine - Topeltmaksustamise vältimise lepingud - Piirangu tasandamine lepinguga))

(2015/C 371/08)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitajad: J.B.G.T. Miljoen (C-10/14), X (C-14/14), Société Générale SA (C-17/14)

Vastustaja kassatsioonimenetluses: Staatssecretaris van Financiën

Resolutsioon

ELTL artikleid 63 ja 65 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi sellised õigusnormid, mis nõuavad maksu kinnipidamist residendist äriühingu jaotatud dividendidelt nii residendist maksumaksjate kui ka mitteresidendist maksumaksjate puhul, nähes ette kinnipeetud maksu mahaarvamise või tagasimaksmise mehhanismi ainult residendist maksumaksjatele, samas kui mitteresidendist maksumaksjate, füüsiliste isikute ja äriühingute jaoks on kinnipeetud maks lõplik, juhul kui mitteresidendist maksumaksjate lõplik maksukoormus seoses nende dividendidega on selles riigis suurem kui residendist maksumaksjatel, mille kontrollimine põhikohtuasjades on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne. Maksukoormuse väljaselgitamisel peab eelotsusetaotluse esitanud kohus kohtuasjades C-10/14 ja C-14/14 arvesse võtma residentide maksukohustust, mis puudutab kõiki Madalmaade äriühingutes kalendriaasta jooksul neile kuuluvaid aktsiaid, samuti siseriiklike õigusaktide alusel maksuvaba kapitalitulu, ning kohtuasjas C-17/14 kulusid, mis on otseselt seotud dividendide saamise kui sellisega.

Juhul kui kapitali vaba liikumise piirangu esinemine tuvastatakse, võib see olla põhjendatud, arvestades selle kahepoolse topeltmaksustamise vältimise lepingu toimet, mille asukohaliikmesriik on sõlminud liikmesriigiga, kust dividendid on pärit, tingimusel et viimasena nimetatud liikmesriigis elavate ja teistes liikmesriikides elavate maksumaksjate erinev kohtlemine dividendide maksustamisel kaob. Sellistel asjaoludel, nagu on arutusel kohtuasjades C-14/14 ja C-17/14, ning kui kontroll, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus peab läbi viima, ei näita teisiti, ei saa kapitali vaba liikumise piirangut – juhul, kui see tuvastatakse – pidada põhjendatuks.

(1) ELT C 129, 28.4.2014.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 3 lõike 1 punkti e tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus kaubamärgina sellise tähise registreerimine, mis koosneb kauba kujust, juhul kui sellel kujul on kolm peamist tunnusjoont, millest üks tuleneb kauba enda olemusest ja kahte ülejäänut on vaja tehnilise tulemuse saavutamiseks, kuid seda tingimusel, et vähemalt üks selles sättes ette nähtud registreerimisest keeldumise põhjustest kohaldub asjaomase kuju puhul täies ulatuses.