24

Selles kontekstis, olles tunnistanud vastuvõetavaks nii Mono Car’i kui ka töötajate apellatsioonkaebuse, otsustas Cour du travail de Liège menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. […] Kas direktiivi 98/59 […] artiklit 6 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline siseriiklik säte nagu [1998. aasta] seaduse artikkel 67, kuna selle kohaselt saab töötaja vaidlustada teavitamise ja konsulteerimise korrast kinnipidamise üksnes sel alusel, et tööandja ei ole täitnud sama seaduse artikli 66 [lõike] 1 teises lõigus ette nähtud tingimusi, ja niivõrd, kuivõrd töötajate esindajad ettevõtte nõukogus või selle puudumisel ametiühingu esinduse liikmed või selle puudumisel töötajad, keda tuleks teavitada ja kellega tuleks konsulteerida, on 30 päeva jooksul, arvestades [nimetatud] artikli 66 [lõike] 2 teises lõigus ette nähtud teatavakstegemise kuupäevast, teatanud tööandjale vastuväidetest artikli 66 [lõike] 1 teises lõigus sätestatud tingimus(t)e täitmise kohta, ning kuivõrd koondatud töötaja andis tööandjale tähitud kirja teel teada, et ta vaidlustab teavitamise ja konsulteerimise korra järgimise ja taotleb töökohale ennistamist, [ning teeb seda 30 päeva jooksul oma koondamise kuupäevast] või kuupäevast, mil koondamine omandas kollektiivse koondamise iseloomu? 2. […] Eeldades, et direktiivi 98/59 […] artiklit 6 saab tõlgendada [nii], et selle alusel võib liikmesriik vastu võtta sellise siseriikliku sätte [nagu] [1998. aasta] seaduse artikkel 67, siis kas selline süsteem on kooskõlas isikute põhiõigustega, mis moodustavad lahutamatu osa õiguse üldpõhimõtetest, mille järgimist Euroopa Kohus tagab, ning eelkõige [EIÕK] artikliga 6? 3. […] Kas siseriiklik kohus, kelle lahendada on kahe üksikisiku – käesoleval juhul töötaja ja tema endise tööandja – vaheline vaidlus, võib jätta kohaldamata sellise siseriikliku õiguse sätte, nagu [1998. aasta] seaduse artikkel 67, mis on ühenduse direktiivi sätetega vastuolus, et võiks kohaldada teisi siseriikliku õiguse sätteid, nagu kollektiivlepingu [nr 24] sätted, mis võtavad ühenduse direktiivi üle eelduslikult õigesti, kuid mille tegelikku kohaldamist takistab see siseriiklik säte, mis on ühenduse direktiiviga vastuolus, st käesoleval juhul [1998. aasta] seaduse artikkel 67? 4. […] a) Kas direktiivi 98/59 […] artiklit 2, eriti selle lõikeid 1–3 tuleb tõlgendada [nii], et nendega on vastuolus selline siseriiklik säte [nagu] [1998. aasta] seaduse artikli 66 [lõige] 1 osas, milles [see] sätestab, et tööandjal, kes soovib täita endal kollektiivse koondamise raames lasuvaid kohustusi, tuleb üksnes tõendada, et ta täidab järgmised tingimused […]: 1° on esitanud ettevõtte nõukogule või selle puudumisel ametiühingu esindusele või selle puudumisel töötajatele kirjaliku aruande, milles ta teatab oma kavatsusest viia läbi kollektiivne koondamine; 2° […] suudab tõendada, et ta on seoses kollektiivse koondamise kavatsusega kutsunud kokku ettevõtte nõukogu või selle puudumisel on kohtunud ametiühingu esindusega või selle puudumisel töötajatega; 3° […] olema võimaldanud töötajate esindajatest ettevõtte nõukogu liikmetel või selle puudumisel ametiühingu esinduse liikmetel või selle puudumisel töötajatel esitada kavandatud kollektiivse koondamise kohta küsimusi ning argumente või teha selle kohta omapoolseid ettepanekuid; 4° […] on läbi vaadanud punktis 3 mainitud küsimused, argumendid ja ettepanekud ning neile vastanud. b) Kas [direktiivi 98/59] sama sätet tuleb mõista [nii], et sellega on vastuolus selline siseriiklik säte [nagu] [1998. aasta] seaduse artikli 67 teine lõik osas, milles [see] sätestab, et koondatud töötaja võib teavitamise ja konsulteerimise korrast kinnipidamise vaidlustada üksnes sel alusel, et tööandja ei ole täitnud artikli 66 [lõike] 1 teises lõigus toodud tingimusi, mida käsitleb eespool sama küsimuse punkt 1?”