Kohtuasi C-299/08

Euroopa Komisjon

versus

Prantsuse Vabariik

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Direktiiv 2004/18/EÜ — Riigihankemenetlus — Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette ühtse menetluse hankija vajaduste kindlaksmääramise hankelepingu ja sellele järgneva hankelepingu sõlmimiseks — Kooskõla nimetatud direktiiviga”

Kohtujurist J. Mazáki ettepanek, esitatud 22. septembril 2009 I ‐ 11589

Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 10. detsember 2009 I ‐ 11601

Kohtuotsuse kokkuvõte

Õigusaktide ühtlustamine – Ehitustööde, asjade ja teenuste riigihankemenetlus – Direktiiv 2004/18 – Riigihankemenetlus – Sellise menetluse kasutamine, mida ei ole direktiivi artiklis 28 ette nähtud

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/18, artikkel 2 ja artiklid 28–31)

Liikmesriik, kes võtab vastu ja hoiab jõus sätted, mis näevad ette hankija vajaduste kindlaksmääramise lepingute sõlmimise menetluse, mille kohaselt võib hankija sõlmida (teenuste, asjade või ehitustööde) täitmislepingu sellise hankemenetluse korraldamise teel, mis piirdub nende isikutega, kellega on algselt sõlmitud vajaduste kindlaksmääramise lepingud, rikub direktiivi 2004/18 ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta artiklitest 2 ja 28 tulenevaid kohustusi.

Tegelikult on hankijad nimetatud artikli 28 kohaselt kohustatud kasutama avatud või piiratud hankemenetlust, direktiivi 2004/18 artiklis 29 selgesõnaliselt sätestatud eriolukordades konkurentidega peetavat dialoogi või direktiivi artiklites 30 ja 31 selgesõnaliselt nimetatud erijuhtudel läbirääkimistega menetlust. Hankelepingute sõlmimine teiste menetlustega ei ole selles direktiivis lubatud.

Peale selle on nimetatud vajaduste kindlaksmääramise lepingute sõlmimise menetlus vastuolus direktiivi 2004/18 artikliga 2. Nimelt on selle eesmärk sõlmida kahte tüüpi hankelepingud, st vajaduste kindlaksmääramise lepingud ja täitmislepingud, kusjuures viimati nimetatud lepingud sõlmitakse pärast hankemenetluse korraldamist üksnes esimesena mainitud lepingute täitjate vahel. Sellest tulenevalt koheldakse ettevõtjaid, kes võiksid olla huvitatud täitmislepingu sõlmimise menetluses osalemisest, kuid kes ei ole ühegi vajaduste kindlaksmääramise lepingu täitjad, nende täitjatega võrreldes diskrimineerivalt, mis on vastuolus võrdsuse põhimõttega, mis on nimetatud direktiivi artiklis 2 sätestatud hankelepingute sõlmimise põhimõte.

Peale selle nõuavad võrdse kohtlemise põhimõte ning viimasest tulenev läbipaistvuse põhimõte, et iga hankelepingu ese ja selle sõlmimise tingimused peavad olema selgelt määratletud. Selles osas näib, et vajaduste kindlaksmääramise lepingutel ja täitmislepingutel on olemusest tulenevalt eri ese, st ühelt poolt hankija vajaduste uurimine, käsitlusviisi väljatöötamine ning vajaduste täpsustamine, ning teiselt poolt eelnevalt määratletud asjade ostmine, teenuste osutamine või ehitustööde tegelik teostamine. Nimetatud vajaduste kindlaksmääramise lepingute sõlmimise menetlus ei võimalda tagada, et nii vajaduste kindlaksmääramise lepingute kui täitmislepingute eseme ja sõlmimise kriteeriumid saaks alati kindlaks määrata hankemenetluse alguses.

(vt punktid 29, 40, 41, 43–45 ja resolutsioon)