Kohtuasi C-102/07

adidas AG ja adidas Benelux BV

versus

Marca Mode CV jt

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden)

„Kaubamärgid — Direktiivi 89/104/EMÜ artikli 5 lõike 1 punkt b ja artikli 5 lõige 2 ning artikli 6 lõike 1 punkt b — Vaba kasutatavuse nõue — Kolmetriibuline kujutismärk — Kahe triibu motiivi kui kaunistuse kasutamine konkurentide poolt — Etteheide, et kaubamärki kahjustatakse ja nõrgendatakse”

Kohtujurist D. Ruiz-Jarabo Colomeri ettepanek, esitatud 16. jaanuaril 2008 I - 2443

Euroopa Kohtu otsus (esimene koda), 10. aprill 2008 I - 2464

Kohtuotsuse kokkuvõte

Esimese direktiivi 89/104 kaubamärke kohta põhjenduse 10 kohaselt sõltub segiajamise tõenäosuse hindamine „mitmest asjaolust ja eelkõige kaubamärgi tuntusest turul, seostest, mis võivad tekkida kasutatava või registreeritud tähisega, ning kaubamärgi ja tähise ja identifitseeritud kaupade või teenuste vahelise sarnasuse ulatusest”. Segiajamise tõenäosust üldsuse seas tuleb hinnata igakülgselt, võttes arvesse kõiki käesolevas juhtumis tähtsust omavaid asjaolusid. See, kas ettevõtjatel on vaba kasutatavuse vajadus olemas, ei ole üks nendest asjakohastest asjaoludest. Nagu tuleneb direktiivi artikli 5 lõike 1 punkti b sõnastusest, peab vastus küsimusele, kas esineb segiajamise tõenäosus, põhinema sellel, kuidas avalikkus tajub esiteks asjaomase omaniku kaubamärgiga hõlmatavaid kaupu ning teiseks asjaomase kolmanda isiku kasutatava tähisega hõlmatavaid kaupu. Lisaks on võimalikud selliste tähiste kuritarvitused, mis peavad põhimõtteliselt jääma kõigile ettevõtjatele vabalt kasutatavaks; nende kuritarvituste eesmärk on tarbijates segadust tekitada. Kui sellises olukorras saaks kolmas isik kaubamärgiga sarnase tähise vaba kasutamise toetuseks tugineda vaba kasutatavuse nõudele, ilma et viimati nimetatud kaubamärgi omanik saaks segiajamise tõenäosusele tuginedes sellele vastu väita, kahjustataks direktiivi artikli 5 lõike 1 punkti b tõhusat rakendamist. (vt punktid 29–31)

See, kui avalikkus tajub tähist kaunistusena, ei takista esimese direktiivi kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 5 lõike 1 punktis b ettenähtud kaitse kohaldamist, kui asjaomase tähise kaunistavast laadist hoolimata on asjaomane tähis registreeritud kaubamärgiga sarnane, nii et asjaomane avalikkus võib uskuda, et asjaomased kaubad pärinevad samalt ettevõtjalt või omavahel majanduslikult seotud ettevõtjatelt. Nagu tuleneb direktiivi põhjendusest 10, ei olene segiajamise tõenäosuse hinnang üksnes kaubamärgi ja tähise vahelise sarnasuse ulatusest, vaid ka sellest, kui kergesti võib asjaomast tähist seostada asjaomase kaubamärgiga, eriti arvestades selle kaubamärgi tuntust turul. Mida enam on kaubamärk turul tuntud, seda suurem on ettevõtjate hulk, kes soovivad sarnaseid tähiseid kasutada. Asjaomast kaubamärki võib kahjustada asjaolu, kui turul on suur hulk kaupu, mis kannavad sarnaseid tähiseid, kuna see võib kaubamärgi eristusvõimet vähendada ning kahjustada kaubamärgi peamist ülesannet, milleks on tagada tarbijatele kaupade või teenuste päritolu. (vt punktid 34 ja 36)

Esimese direktiivi 89/104 kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 5 lõige 2 sätestab mainekate kaubamärkide suhtes kaitse, mille rakendamise tingimuseks ei ole segiajamise tõenäosus. See säte on kohaldatav olukordades, kus kaitse eritingimuseks on vaidlusaluse tähise põhjendamatu kasutamine, mis kasutab ebaõiglaselt ära või kahjustab kaubamärgi eristusvõimet või mainet. Direktiivi artikli 5 lõikes 2 käsitletud kahjustamine on selle toimumise korral asjaomase kaubamärgi ja tähise teatava sarnasuse tagajärg, mille tõttu asjaomane avalikkus seostab tähist kaubamärgiga, st loob nende vahel seose, olgugi et ta ei aja neid omavahel segi. Seega ei ole nõutav, et maineka kaubamärgi ja kolmanda isiku poolt kasutatava tähise sarnasuse ulatus oleks selline, et asjaomase avalikkuse tajus tekiks segiajamise tõenäosus. Piisab, kui sarnasuse ulatus maineka kaubamärgi ja tähise vahel oleks selline, et asjaomane avalikkus loob selle tähise ja kaubamärgi vahel seose. Sellise seose olemasolu tuleb hinnata igakülgselt, võttes arvesse kõiki tähtsust omavaid asjaolusid. Vaba kasutatavuse nõue ei ole seotud maineka kaubamärgi ja kolmanda isiku poolt kasutatava tähise sarnasuse ulatuse kindlaksmääramisega ega ka selle seose hindamisega, mida asjaomane avalikkus võib kõnealuse kaubamärgi ja tähise vahel luua. Niisiis ei ole vaba kasutatavuse nõue asjakohane asjaolu selle kontrollimisel, kas tähise kasutamine kasutab ebaõiglaselt ära või kahjustab varasema kaubamärgi eristusvõimet või mainet. (vt punktid 40–43)