Keywords

Summary



Keywords

Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Teenuste osutamise vabadus – Arstid – Diplomite ja kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide tunnustamine – Direktiiv 93/16 – Üldarstid – Liikmesriikide kohustus seada oma siseriiklike sotsiaalkindlustussüsteemide raames üldarstina praktiseerimise tingimuseks spetsiaalse tunnistuse omamine – Piirid – Spetsiaalse tunnistuseta, kuid enne 1. jaanuari 1995 asutamisvabadust kasutanud arstide omandatud õigused – Ulatus – Liikmesriikide kohustus võrdsustada omandatud õigused ja spetsiaalse tunnistuse saamine – Puudumine – Eeliste loomine arstidele, kellel on ühtaegu nii spetsiaalne tunnistus kui ka omandatud õigused – Lubatavus

(Nõukogu direktiiv 93/16, artikli 36 lõige 2)

Summary

Direktiivi 93/16 artikli 36 lõike 1 esimene lõik, mille eesmärk on arstide vaba liikumise hõlbustamine ja nende diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikune tunnustamine, näeb ette, et alates 1. jaanuarist 1995 seavad liikmesriigid oma siseriiklike sotsiaalkindlustussüsteemide raames üldarstina praktiseerimise tingimuseks diplomi, tunnistuse või muu üldarsti erikoolituse läbimist tõendava dokumendi omamise, kui liikmesriigi poolt tunnustatud omandatud õigustest ei tulene teisiti; nimetatud direktiivi artikli 30 alusel on iga liikmesriik, kes rakendab oma territooriumil täielikku koolitust arstina tegutsemist alustada või tegutseda soovivale isikule, kohustatud kehtestama üldarsti erikoolituse.

Osundatud artikli 36 lõige 2 näeb ette, et iga liikmesriik täpsustab omandatud õigusi, seades üheainsa tingimuse, mille kohaselt tuleb kõigil liikmesriikidel tunnustada nende arstide omandatud õigusi, kellel ei ole üldarsti diplomit, tunnistust või muud kvalifikatsiooni tõendavat dokumenti, kuid kellele teises liikmesriigis välja antud diplomeid, tunnistusi või muid kvalifikatsiooni tõendavaid dokumente on enne 1. jaanuari 1995 selles liikmesriigis tunnustatud ja kes enne seda tähtaega on omandanud õiguse praktiseerida üldarstina siseriiklikus sotsiaalkindlustussüsteemis.

See säte ei nõua siiski, et liikmesriigid tunnustaksid omandatud õigusi ja üldarsti erikoolituse läbimise tunnistuse omandamist samaväärsena. Järelikult see ei pane liikmesriikidele kohustust tunnustada siseriikliku sotsiaalkindlustussüsteemi raames enne 1. jaanuari 1995 omandatud üldarstina praktiseerimise õigust võrdväärselt üldarsti erikoolituse läbimise tunnistuse omandamisega.

Seega ainuüksi fakt, et ühelt poolt üldarsti erikoolituse läbimise tunnistuse omanikel ja teiselt poolt vaid praktiseerimisõigusega arstidel ei olnud võrdseid võimalusi arsti ametikohtade täitmisel, ei riku ülalnimetatud sätet.

Artikli 36 lõikega 2 ei ole vastuolus see, et liikmesriigid annavad arstidele, kes omavad ühtaegu kõnealust tunnistust ja praktiseerimisõigust:

– suuremal hulgal ametikohti kui arstidele, kellel on ainult kas nimetatud tunnistus või omandatud praktiseerimisõigus, lubades neil ühel ajal konkureerida mõlema kategooria jaoks reserveeritud ametikohtadele;

– veelgi soodsama kohtlemise, lubades neil kandideerimisel kuni 31. detsembrini 1994 praktiseerimisõiguse omandanud arstidele reserveeritud ametikohtadele kasutada lisapunkte, mis antakse ülalnimetatud tunnistuse omandamise eest.

(vt punktid 30 ja 31, 34 ja 35, 45, resolutiivosa punktid 1 ja 2)