2

Vaidluse taust on kokku võetud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 1–19: „1 Euroopa Ühenduste Komisjon sõlmis vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrusele (EÜ) nr 2321/2002 eeskirjade kohta, mis käsitlevad ettevõtjate, uurimiskeskuste ja ülikoolide osalemist Euroopa Ühenduse kuuenda raamprogrammi (2002–2006) rakendamises ja uurimistulemuste levitamist (EÜT [2002,] L 355, lk 23) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2002. aasta otsuses nr 1513/2002/EÜ, mis käsitleb Euroopa Ühenduse teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse kuuendat raamprogrammi, mille eesmärk on toetada Euroopa teadusruumi loomist ja innovatsiooni (2002–2006) (EÜT [2002,] L 232, lk 1), määratletud raamistikus kolm toetuslepingut lisaks teistele pooltele apellandiga, kes on tehnoloogia ja strateegia alast nõustamisteenust pakkuv ettevõtja [Ludwig-Bölkow-Systemtechnik], kes tegutseb peamiselt energia, liikuvuse ja kestva arengu sektoris. 2 Apellant tegutses koordinaatorina seoses esimese lepinguga, mis käsitles projekti „Development of a harmonised „European Hydrogen Energy RoAdmap“ by a balanced group of partners from industry, European regions and technical and socio-economic scenario and modelling experts“ (vesinikenergia arendamise harmoneeritud tegevuskava, mille on koostanud tööstuse, Euroopa regioonide, tehniliste ja sotsiaalmajanduslike stsenaariumide ning modelleerimise ekspertidest tasakaalustatuse põhimõttel moodustatud partnerite ühendus, väljatöötamine, edaspidi „projekt HyWays“), ning teise lepinguga, mis käsitles projekti „Handbook for Approval of Hydrogen Refuelling Stations“ (vesinikutanklate heakskiitmise käsiraamat, edaspidi „projekt HyApproval“). Kolmandas lepingus, mis käsitles projekti „Harmonisation of Standards and Regulations for a sustainable Hydrogen and Fuel Cell Technology“ (vesiniku ja kütuseelementide jätkusuutliku arengu normide ja eeskirjade harmoneerimine, edaspidi „projekt HarmonHy“), oli ta ainult üks konsortsiumi lepinguosalistest. 3 Vastavalt iga lepingu artiklile 12 kohaldatakse neile Belgia õigust. 4 Nimetatud lepingute artikkel 13 näeb ette vahekohtuklausli, mis täpsustab, et komisjoni ja lepinguosaliste vahelised vaidlused nimetatud lepingute kehtivuse, kohaldamise või tõlgendamise üle kuuluvad Üldkohtu ainupädevusse. 5 Üldtingimused, mis vastavalt iga lepingu artiklile 14 on nende lepingute lahutamatu osa, sisaldavad esimest osa, mis puudutab eelkõige kõnealuste projektide elluviimist, lepingute lõppemist ja vastutust (punktid II.2–II.18), teist osa, mis puudutab rahandussätteid, kontrolle, auditeid, hüvitisi ja sanktsioone (punktid II.19–II.31), ja kolmandat osa, mis puudutab intellektuaalomandi õigusi (punktid II.32–II.36). 6 Üldtingimuste punkti II.19 lõikes 1 on määratletud Euroopa Liidu rahalise abi toetuskõlblikud kulutused ning selles on sätestatud järgmist: „Projekti elluviimisel kantud rahastamiskõlblikud kulud peavad vastama järgmistele tingimustele: a) need peavad olema tegelikud, majanduslikud põhjendatud ja projekti rakendamiseks vajalikud; b) need tuleb kindlaks määrata iga lepinguosalise tavapäraste raamatupidamispõhimõtete kohaselt; c) need peavad olema tekkinud artikli 4 lõikes 2 […] määratletud projekti kestuse vältel; d) need peavad olema kirjendatud selle lepinguosalise raamatupidamisdokumentides, kellele need tekkisid, hiljemalt artiklis II.26 ette nähtud auditeerimistõendi koostamise kuupäevaks. Kulude ja tulude kirjendamiseks kasutatavad raamatupidamismenetlused peavad vastama lepinguosalise asutamisriigi raamatupidamiseeskirjadele ning võimaldama projekti rakendamisega kaasnenud tulude ja kulude ning kõikide lepinguosalise tegevust puudutavate deklaratsioonide vahelist vahetut võrdlust […]“. 7 Üldtingimuste punkti II.19 lõike 2 alapunktides a–h on toodud kaheksa kulukategooriat, mis ei ole abikõlblikud. Punkti II.19 lõike 2 alapunkt i lisab, et abikõlbmatud on kõik kulud, mis ei vasta lõikes 1 ette nähtud tingimustele. 8 Üldtingimuste punktid II.20 ja II.21 määratlevad kahte liiki kulusid, mis on abikõlblikud punktis II.19 sätestatud tingimustel, esiteks otsesed, projektidega vahetult seotud kulud, ja teiseks kaudsed kulud, mis ei ole projektidega vahetult seotud, kuid mis võivad lepinguosalise raamatupidamissüsteemis olla identifitseeritavad ja põhjendatavad kui otseste kuludega seotud kulud. 9 Üldtingimuste punkti II.22 lõige 1 näeb ette kolm kuludeklaratsiooni mudelit, sealhulgas kogukulude mudel, mille abil lepinguosalised deklareerivad otsesed ja kaudsed hüvitatavad kulud, ning kogukulude ja kindlamääraliste maksete mudel, mille abil lepinguosalised deklareerivad otsesed hüvitatavad kulud ja kaudsete kulude jaoks kindlamääralised maksed. See kindlamääraline makse on 20% kõikidest otsestest kuludest, millest lahutatakse allhankelepingute kulud, millega on kavas katta kõik kaudsed kulud, mis lepinguosalisel projekti käigus tekivad. 10 Üldtingimuste punkti II.24 lõike 2 teises lõigus on sätestatud, et liidu rahaline panus ei või olla lepinguosaliste kasumi allikas. 11 Seega, vastavalt üldtingimuste punkti II.29 lõikele 1 võib komisjon lepingu kestuse ajal igal hetkel ja kuni viis aastat pärast projekti lõppu korraldada auditeid. Sellised auditid võivad puudutada teaduslikke, finantsilisi, tehnilisi või muid aspekte, samuti hõlmates raamatupidamise ja juhtimise põhimõtteid seoses projekti ja lepingu nõuetekohase täitmisega. 12 Üldtingimuste punkt II.30 sätestab järgmist: „Piiramata käesolevas lepingus ette nähtud muid meetmeid, lepivad lepinguosalised kokku, et enda finantshuvide kaitseks on [liidul] õigus nõuda lepinguosaliselt, kelle kulud on liialdatud ja kes selle tulemusel on saanud [liidult] põhjendamatult rahalist toetust, kindlasummalist kahjuhüvitist. Kindlasummaline hüvitis tuleb maksta lisaks lepinguosalise poolt tagastamisele kuuluvale põhjendamatult saadud rahalisele toetusele. 1. Kindlasummalise hüvitise summa peab olema proportsionaalne liialdatud kuluga ja [liidu] toetuse põhjendamatult makstud osaga. Kindlasummalise hüvitise summa arvutatakse järgmise valemi järgi: Kindlasummaline hüvitis = põhjendamatult makstud rahaline toetus x (liialdatud kulu/nõutud kogusumma) Kindlasummalise hüvitise arvutamisel võetakse arvesse üksnes ajavahemikku, mis on seotud [liidu] selle toetusega, mida lepinguosaline selle ajavahemiku eest on nõudnud. Hüvitise arvutamisel ei võeta aluseks [liidu] toetust tervikuna. 2. Komisjon teatab väljastusteatega tähtkirja teel oma maksenõudest sellele lepinguosalisele, kellel tema arvates tuleb tasuda kindlasummaline hüvitis. Lepinguosalisel on [liidu] hüvitisenõudele vastamiseks aega 30 päeva. 3. Põhjendamatult makstud rahalise toetuse tagasimaksmise ja kindlasummalise hüvitise maksmise kord määratakse kindlaks vastavalt artiklile II.31. 4. Komisjonil on vastavalt lõigetele 1–6 õigus nõuda hüvitist mis tahes liialdatud kulu eest, mis on tuvastatud pärast lepingu tähtaja lõppemist. 5. Käesoleva artikli sätted ei mõjuta haldus- ja rahalisi karistusi, mida komisjon võib määrata igale oma kohustused täitmata jätnud lepinguosalisele vastavalt finantsmäärusele või muule tsiviilõiguslikule kaitsevahendile, mille kasutamise õigus on [liidul] või muul lepinguosalisel. Lisaks ei ole nende sätetega välistatud liikmesriigi asutuste poolt kriminaalmenetluse algatamine. 6. Teiselt poolt võib finantsmääruse kohaselt määrata lepinguosalisele, kelle suhtes on tuvastatud, et ta on oma lepingulisi kohustusi raskelt rikkunud, rahalise karistuse, mille suurus on 2–10% selle rahalise toetuse summast, mille ta [liidult] on saanud. Uue rikkumise korral viie aasta jooksul pärast esimest rikkumist võib nimetatud määr olla 4–20%.“ 13 Komisjon viis veebruaris 2008 üldtingimuste punkti II.29 alusel läbi audiitorkontrolli vaidlusaluste lepingute nõuetekohase täitmise üle. 14 Komisjon edastas 17. märtsil 2011 apellandile auditiaruande eelnõu. Apellant esitas 21. ja 22. aprilli 2011. aasta kirjades nimetatud eelnõu suhtes oma seisukohad. 15 Komisjon edastas 25. juulil 2011 apellandile auditiaruande lõppversiooni. Aruande järeldus oli, et apellant oli kehtestanud liiga kõrged tingimustele vastava personali kulud. Lisaks oli selles aruandes märgitud, et teadusuuringutega seotud kulud kvalifitseeriti valesti juhtimisega seotud kuludeks. Viimaks leiti, et ettemaksetelt ei olnud deklareeritud intressi kokku 1707,40 eurot. 16 Nende kolme lepingu kohta, mis olid selleks kuupäevaks lõppenud ja mille liidu kogu ülejäänud rahalise toetuse summa oli tasutud, teatas komisjon apellandile, et ta esitab talle võlateatised. 17 Apellant ja komisjon jätkasid kirjavahetust ajavahemikul 10. augustist 2011 kuni 11. novembrini 2013, mille käigus pooled jäid eriarvamusele auditiaruande lõpptulemuse osas. 18 Komisjon esitas 9. detsembril 2013 apellandile mitu võlateatist. Neist teatistest tuleneb, et komisjoni poolt tagasinõutav summa ulatus projekti HyWays puhul 218539,62 euroni, projekti HyApproval puhul 75407,06 euroni ja projekti HarmonHy puhul 47128,39 euroni. Komisjon nõudis lisaks apellandilt üldtingimuste punkti II.30 alusel kindlasummalist hüvitist, s.o projekti HyWays puhul 60402,30 eurot, projekti HyApproval puhul 11019,61 eurot ja projekti HarmonHy puhul 10002,17 eurot. 19 Pärast hagi esitamist väljastas komisjon apellandi nimele kreeditarved nr 3233150004, 3233150005 ja 3233150006 vastavalt summas 108753,52 eurot, 10875,35 eurot ja 23404,88 eurot.“