ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 236/10

Euroopa Kohtu (teine koda) 4. juuni 2015. aasta otsus (Centrale Raad van Beroep’i eelotsusetaotlus – Madalmaad) – P, S versus Commissie Sociale Zekerheid Breda, College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen

(Kohtuasi C-579/13) (1)

((Eelotsusetaotlus - Pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatus - Direktiiv 2003/109/EÜ - Artikli 5 lõige 2 ja artikli 11 lõige 1 - Siseriiklikud õigusnormid, millega on pikaajalise elaniku staatuse saanud kolmandate riikide kodanikele kehtestatud rahatrahvi ähvardusel integreerumiskohustus, mille täitmist tõendab eksam))

(2015/C 236/13)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Centrale Raad van Beroep

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: P, S

Kostjad: Commissie Sociale Zekerheid Breda, College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amstelveen

Resolutsioon

Niisugune riigisisene õigusnorm nagu on põhikohtuasjas kõne all, mis paneb juba pikaajalise elaniku staatust omavatele kolmandate riikide kodanikele integratsioonieksami sooritamise kohustuse, mille täitmata jätmise korral kohaldatakse rahatrahvi, ei ole nõukogu 25. novembri 2003. aasta direktiiviga 2003/109/EÜ (pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta) ja eeskätt selle artikli 5 lõikega 2 ja artikli 11 lõikega 1 vastuolus juhul, kui selle riigisisese normi rakenduseeskirjad ei ohusta kõnealuse direktiiviga taotletavaid eesmärke – seda peab aga kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus. Asjaolul, kas pikaajalise elaniku staatus on saadud enne või pärast integratsioonieksami sooritamise kohustuse kehtestamist, ei ole sel puhul tähtsust.

(1) ELT C 24, 25.1.2014.
ET Euroopa Liidu Teataja C 236/8

Euroopa Kohtu (suurkoda) 13. mai 2015. aasta otsus (Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Leedu eelotsusetaotlus) – Gazprom OAO versus Leedu Vabariik

(Kohtuasi C-536/13) (1)

((Eelotsusetaotlus - Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EÜ) nr 44/2001 - Kohaldamisala - Vahekohtumenetlus - Väljaarvamine - Välisriigi vahekohtu otsuste tunnustamine ja täitmine - Liikmesriigi vahekohtu antud korraldus - Korraldus keelata teise liikmesriigi kohtus menetluse algatamine või selle jätkamine - Liikmesriigi kohtute õigus keelduda tunnustamast vahekohtu otsust - New Yorgi konventsioon))

(2015/C 236/10)

Kohtumenetluse keel: leedu

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

Põhikohtuasja pool

Kaebaja:„Gazprom” OAO

menetluses osales: Leedu Vabariik

Resolutsioon

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määrust (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades tuleb tõlgendada nii, et nii see, kui liikmesriigi kohus tunnustab ja täidab vahekohtu otsust, mis keelab ühel poolel esitamast selle liikmesriigi kohtus teatavaid nõudeid, kui ka see, kui ta keeldub seda otsust tunnustamast ja täitmast, ei ole määrusega vastuolus, kuna määrus ei reguleeri vahekohtu niisuguse otsuse tunnustamist ja täitmist, mille on vahekohus teinud teises liikmesriigis.

(1) ELT C 377, 21.12.2013.
3.

Direktiivi 98/59 artikli 1 lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et tuvastamaks, et tähtajaliste või teatud töö tegemiseks sõlmitud töölepingute puhul on toimunud kollektiivsed koondamised, ei ole vaja, et kollektiivse koondamise põhjus tuleneks samaks tähtajaks või sama töö tegemiseks kollektiivselt sõlmitud töölepingutest.
1)

Tuvastada, et kuna Poola Vabariik on 11. märtsi 2004. aasta kaupade ja teenuste maksustamise seaduse (ustawa o podatku od towarów i usług) lisa nr 3 rubriikides 82, 92 ja 103 ette näinud vähendatud käibemaksumäära kohaldamise tarnetele, mis on seotud — meditsiiniseadmete, abivahendite ja muude meditsiinitarvikutega, mis ei ole mõeldud üksnes puuetega inimeste isiklikuks tarbeks või mida tavapäraselt ei kasutata puuete leevendamiseks või ravimiseks, ning — toodetega, mis ei ole farmaatsiatooted, mida tavapäraselt kasutatakse tervishoiuks, haiguste ärahoidmiseks ning inimeste ja loomade raviks, ning rasestumisvastased vahendid ja naiste hügieenitooted, on Poola Vabariik rikkunud nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi artiklitest 96–98 koosmõjus III lisaga tulenevaid kohustusi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 236/10

Euroopa Kohtu (esimene koda) 21. mai 2015. aasta otsus (eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesfinanzhof – Saksamaa) – Finanzamt Ulm versus Ingeborg Wagner-Raith

(Kohtuasi C-560/13) (1)

((Eelotsusetaotlus - Kapitali vaba liikumine - Erand - Kapitali liikumine seoses finantsteenuste osutamisega - Siseriiklikud õigusnormid, milles on ette nähtud sellise kapitalitulu kindlasummaline maksustamine, mis on saadud välisriigi investeerimisfondide osakutelt - Mustad fondid))

(2015/C 236/12)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesfinanzhof

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Finanzamt Ulm

Vastustaja: Ingeborg Wagner-Raith

menetluses osales: Bundesministerium der Finanzen

Resolutsioon

ELTL artiklit 64 tuleb tõlgendada nii, et sellised siseriiklikud õigusnormid, mis on kõne all põhikohtuasjas ja milles on ette nähtud mitteresidendist investeerimisfondi osakute omanike tulu kindlasummaline maksustamine, kui investeerimisfond ei ole täitnud seadusest tulenevaid teatud kohustusi, kujutavad endast meedet, mis puudutab kapitali liikumist seoses finantsteenuste osutamisega selle artikli tähenduses.

(1) ELT C 24, 25.1.2014.
ET Euroopa Liidu Teataja C 236/11

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 21. mai 2015. aasta otsus (Finanzgericht Düsseldorfi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Verder LabTec GmbH & Co. KG versus Finanzamt Hilden

(Kohtuasi C-657/13) (1)

((Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Asutamisvabadus - ELTL artikkel 49 - Piirangud - Arvestuslikult kapitalitulult tasutava maksu tasumine osade kaupa - Liikmesriikide maksustamispädevuse jaotuse säilitamine - Proportsionaalsus))

(2015/C 236/14)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Düsseldorf

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Verder LabTec GmbH & Co. KG

Kostja: Finanzamt Hilden

Resolutsioon

ELTL artikliga 49 ei ole vastuolus sellised liikmesriigi maksuõigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis näevad ette, et kui liikmesriigi territooriumil asuva äriühingu vara viiakse üle teise liikmesriigi territooriumil asuvasse püsivasse tegevuskohta, tuleb esimesena nimetatud liikmesriigi territooriumil tekkinud selle varaga seotud arvestuslik kapitalitulu ažuuri viia, see maksustada ja sellega seotud maks osade kaupa kümne aasta jooksul tasuda.

(1) ELT C 71, 8.3.2014.
ET Euroopa Liidu Teataja C 236/9

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 4. juuni 2015. aasta otsus (Centrale Raad van Beroep’i eelotsusetaotlus – Madalmaad) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank versus E. Fischer-Lintjens

(Kohtuasi C-543/13) (1)

((Eelotsusetaotlus - Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus - Määrus (EMÜ) nr 1408/71 - Artikkel 27 - VI lisa R jao punkti 1 alapunktid a ja b - Mõiste „pensionid, mida on õigus saada kahe või enama liikmesriigi õigusaktide alusel” - Mitterahalised hüvitised - Tagasiulatuv pensioni andmine elukohaliikmesriigi õigusaktide alusel - Tervishoiuhüvitiste saamine tingimusel, et isik on sõlminud kohustusliku ravikindlustuse - Elukohaliikmesriigi kohustuslikku ravikindlustust käsitlevate õigusaktide alusel antav tõend, et isik ei ole kindlustatud - Sellele liikmesriigile kindlustusmaksete tasumise hilisema kohustuse puudumine - Kõnealuse tõendi tagasiulatuv tühistamine - Kohustusliku ravikindlustusega tagasiulatuvalt liitumise võimatus - Ravikindlustuse katkemine - Määruse nr 1408/71 kasulik mõju))

(2015/C 236/11)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Centrale Raad van Beroep

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

Vastustaja apellatsioonimenetluses: E. Fischer-Lintjens

Resolutsioon

Nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes, nõukogu 2. detsembri 1996. aasta määrusega (EÜ) nr 118/97 muudetud ja ajakohastatud redaktsioonis, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1992/2006, artiklit 27 koostoimes kõnealuse määruse nr 1408/71 VI lisa R jao punkti 1 alapunktidega a ja b tuleb tõlgendada nii, et põhikohtuasja asjaoludega samasuguses olukorras oleva isiku pensioni tuleb käsitada nii, et seda on õigus saada alates selle ajavahemiku algusest, mille eest isikule asjaomast pensioni tegelikult maksti, olenemata kuupäevast, mil õigus sellele pensionile ametlikult tuvastati, sealhulgas vajaduse korral siis, kui asjaomane ajavahemik algab enne sama pensioni määramise otsuse kuupäeva.

Määruse nr 1408/71, määrusega nr 118/97 muudetud ja ajakohastatud redaktsioonis, mida on muudetud määrusega nr 1992/2006, artikleid 27 ja 84a koostoimes määruse VI lisa R jao punkti 1 alapunktidega a ja b tuleb tõlgendada nii, et sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas on nendega vastuolus liikmesriigi õigusaktid, mis ei võimalda isikul, kellele see liikmesriik on üks aasta tagasiulatuvalt määranud pensioni, liituda kohustusliku ravikindlustusega samasuguse tagasiulatuva jõuga, ja mis jätavad selle isiku ilma igasugusest sotsiaalkindlustuse kaitsest, võtmata arvesse kõiki olulisi asjaolusid, eelkõige tema isiklikku olukorda puudutavaid asjaolusid.

(1) ELT C 15, 18.1.2014.
1.

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 6 punktis 1 ette nähtud kohtualluvuste koondumise reegel mitme kostja korral on kohaldatav hagi puhul, mis esitatakse kahju solidaarse hüvitamise ja teabe esitamise nõudes ettevõtjate vastu, kes osalesid eri kohtades ja eri aegadel liidu õiguses ette nähtud kartellikokkulepete sõlmimise keelu ühes ja vältavas rikkumises, mis on tuvastatud Euroopa Komisjoni otsusega, ja eeltoodu kehtib ka juhul, kui hagi võeti tagasi ainsa kostja vastu, kelle asukoht on liikmesriigis, kus asub asja menetlev kohus, kui ei ole tõendatud, et hageja ja selle kaaskostja vahel on sõlmitud salajane kokkulepe, mille eesmärk on kunstlikult tekitada selle sätte kohaldamise tingimused hagi esitamise ajal või säilitada need tingimused selle ajani.
ET Euroopa Liidu Teataja C 213/5

Euroopa Kohtu (suurkoda) 5. mai 2015. aasta otsus – Hispaania Kuningriik versus Euroopa Parlament, Euroopa Liidu Nõukogu

(Kohtuasi C-146/13) (1)

((Tühistamishagi - Tõhustatud koostöö rakendamine - Ühtse patendikaitse loomine - Määrus (EL) nr 1257/2012 - ELTL artikli 118 esimene lõik - Õiguslik alus - ELTL artikkel 291 - Pädevuse delegeerimine Euroopa Liidu välistele organitele - Liidu õiguse autonoomia ja ühetaolise kohaldamise põhimõte))

(2015/C 213/07)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: Hispaania Kuningriik (esindajad: E. Chamizo Llatas ja S. Centeno Huerta)

Kostjad: Euroopa Parlament (esindajad: M. Gómez-Leal, M. Dean ja U. Rösslein), Euroopa Liidu Nõukogu (esindajad: T. Middleton, F. Florindo Gijón, M. Balta ja L. Grønfeldt)

Kostjate toetuseks menetlusse astujad: Belgia Kuningriik (esindajad: C. Pochet, J.-C. Halleux ja T. Materne), Tšehhi Vabariik (esindajad: M. Smolek ja J. Vláčil), Taani Kuningriik (esindajad: C. Thorning ja M. Wolff), Saksamaa Liitvabariik (esindajad: T. Henze, M. Möller ja J. Kemper), Prantsuse Vabariik (esindajad: G. de Bergues, F.-X. Bréchot, D. Colas ja N. Rouam), Luksemburgi Suurhertsogiriik, Ungari (esindajad: M. Fehér ja K. Szíjjártó), Madalmaade Kuningriik (esindajad: M. Bulterman ja J. Langer), Rootsi Kuningriik (esindajad: A. Falk, C. Meyer-Seitz ja U. Persson), Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik (esindaja: M. Holt, keda abistasid J. Stratford, QC, ja barrister T. Mitcheson), Euroopa Komisjon (esindajad: I. Martínez del Peral, T. van Rijn, B. Smulders ja F. Bulst)

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.

2. Jätta Hispaania Kuningriigi kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja Euroopa Parlamendi ja Euroopa Liidu Nõukogu kohtukulud.

3. Jätta Belgia Kuningriigi, Tšehhi Vabariigi, Taani Kuningriigi, Saksamaa Liitvabariigi, Prantsuse Vabariigi, Luksemburgi Suurhertsogiriigi, Ungari, Madalmaade Kuningriigi, Rootsi Kuningriigi, Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi ning Euroopa Komisjoni kohtukulud nende endi kanda.

(1) ELT C 171, 15.6.2013.
ET Euroopa Liidu Teataja C 213/5

Euroopa Kohtu (suurkoda) 5. mai 2015. aasta otsus – Hispaania Kuningriik versus Euroopa Liidu Nõukogu

(Kohtuasi C-147/13) (1)

((Tühistamishagi - Tõhustatud koostöö rakendamine - Ühtne patent - Määrus (EL) nr 1260/2012 - Tõlkimist korraldavad sätted - Diskrimineerimiskeelu põhimõte - ELTL artikkel 291 - Pädevuse delegeerimine Euroopa Liidu välistele organitele - ELTL artikli 118 teine lõik - Õiguslik alus - Liidu õiguse autonoomia põhimõte))

(2015/C 213/08)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: Hispaania Kuningriik (esindajad: E. Chamizo Llatas ja S. Centeno Huerta)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu (esindajad: T. Middleton, F. Florindo Gijón, M. Balta ja L. Grønfeldt)

Kostja toetuseks menetlusse astujad: Belgia Kuningriik (esindajad: C. Pochet, J.-C. Halleux ja T. Materne), Tšehhi Vabariik (esindajad: M. Smolek ja J. Vláčil), Taani Kuningriik (esindajad: C. Thorning ja M. Wolff), Saksamaa Liitvabariik (esindajad: T. Henze, M. Möller ja J. Kemper), Prantsuse Vabariik (esindajad: G. de Bergues, F.-X. Bréchot, D. Colas ja N. Rouam), Luksemburgi Suurhertsogiriik, Ungari (esindajad: M. Fehér ja K. Szíjjártó), Madalmaade Kuningriik (esindajad: M. Bulterman ja J. Langer), Rootsi Kuningriik (esindajad: A. Falk ja C. Meyer-Seitz), Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik (esindaja: M. Holt, keda abistasid J. Stratford, QC, ja barrister T. Mitcheson), Euroopa Parlament (esindajad: M. Gómez-Leal, U. Rösslein ja M. Dean), Euroopa Komisjon (esindajad: I. Martínez del Peral, T. van Rijn, B. Smulders ja F. Bulst)

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.

2. Jätta Hispaania Kuningriigi kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja Euroopa Liidu Nõukogu kohtukulud.

3. Jätta Belgia Kuningriigi, Tšehhi Vabariigi, Taani Kuningriigi, Saksamaa Liitvabariigi, Prantsuse Vabariigi, Luksemburgi Suurhertsogiriigi, Ungari, Madalmaade Kuningriigi, Rootsi Kuningriigi, Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi, Euroopa Parlamendi ja Euroopa Komisjoni kohtukulud nende endi kanda.

(1) ELT C 171, 15.6.2013.
1.

Nõukogu 10. novembri 1992. aasta direktiivi 92/96/EMÜ otsese elukindlustustegevusega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta, millega muudetakse direktiive 79/267/EMÜ ja 90/619/EMÜ (kolmas elukindlustusdirektiiv), artikli 31 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus see, kui kindlustusandja on selliste siseriiklike normide alusel, nagu on põhikohtuasjas käsitletavad „avatud ja/või kirjutamata normid”, kohustatud andma kindlustusvõtjale teatavat täiendavat teavet võrreldes sellega, mis on nimetatud direktiivi II lisas loetletud, tingimusel et nõutav teave on selge ja täpne, võimaldamaks kindlustusvõtjal kohustuse olulistest asjaoludest õigesti aru saada, ning tagada piisava õiguskindluse; neid asjaolusid peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
ET Euroopa Liidu Teataja C 213/7

Euroopa Kohtu (neljas koda) 29. aprilli 2015. aasta otsus (Tribunal administratif de Strasbourgi eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – Geoffrey Léger versus Ministre des Affaires sociales et de la Santé et des Droits des femmes, Etablissement français du sang

(Kohtuasi C-528/13) (1)

((Eelotsusetaotlus - Rahvatervis - Direktiiv 2004/33/EÜ - Teatavad tehnilised nõuded verele ja verekomponentidele - Vereloovutus - Doonorite sobivuse kriteeriumid - Alatise või ajutise loovutuskeelu kriteeriumid - Isikud, kelle seksuaalkäitumine seab nad kõrgendatud ohtu nakatuda tõsistesse nakkushaigustesse, mis võivad verega edasi kanduda - Mees, kellel on olnud seksuaalvahekordi mehega - Euroopa Liidu põhiõiguste harta - Artikli 21 lõige 1 ja artikli 52 lõige 1 - Seksuaalne sättumus - Diskrimineerimine - Põhjendatus - Proportsionaalsus))

(2015/C 213/10)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal administratif de Strasbourg

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Geoffrey Léger

Kostja: Ministre des Affaires sociales et de la Santé et des Droits des femmes, Etablissement français du sang

Resolutsioon

Komisjoni 22. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/33/EÜ, millega rakendatakse direktiivi 2002/98 seoses teatavate tehniliste nõuetega vere ja verekomponentide osas III lisa punkti 2.1 tuleb tõlgendada nii, et selles sättes ette nähtud alatise vereloovutuskeelu kriteeriumiga, mis puudutab seksuaalkäitumist, on hõlmatud juhtum, kus liikmesriik näeb riigis valitsevat olukorda arvestades ette vereloovutuse alatise vastunäidustuse meestele, kellel on olnud seksuaalvahekordi meestega, juhul kui olemasolevatele meditsiinilistele, teaduslikele ja epidemioloogilistele teadmistele tuginedes on tõendatud, et niisugune seksuaalkäitumine seab need isikud kõrgendatud ohtu nakatuda tõsistesse nakkushaigustesse, mis võivad verega edasi kanduda, ja kui proportsionaalsuse põhimõtet arvestades ei ole olemas nende nakkushaiguste tuvastamise tõhusaid meetodeid või – niisuguste meetodite puudumisel – sellest vastunäidustusest vähem piiravaid võimalusi retsipientide tervise kõrgetasemelise kaitse tagamiseks. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas asjassepuutuvas liikmesriigis on need tingimused täidetud.

(1) ELT C 367, 14.12.2013.
1.

Kuna Saksamaa Liitvabariik ei ole autonoomselt piiritlenud asjaomast turgu, et täita komisjoni 25. jaanuari 2012. aasta otsust 2012/636/EL meetme C 36/07 (ex NN 25/07) kohta, mida Saksamaa on rakendanud äriühingu Deutsche Post AG kasuks, eesmärgiga teha kindlaks, kas pakkide vedamise teenus ühe ettevõtja juurest teise juurde kujutas endast esiteks ajavahemikul 2003-2012 ja teiseks alates 2012. aastast eraldi tooteturgu, siis on Saksamaa Liitvabariik rikkunud ELTL artikli 108 lõikest 2 ja nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad [ELTL artikli 108] kohaldamiseks, artikli 14 lõikest 3 ning selle otsuse artiklitest 1, 4, 5 ja 6 tulenevaid kohustusi.
1.

Inimtervishoius kasutatavad retseptiravimid nagu need, mida on käsitletakse põhikohtuasjas, millel puudub liikmesriigi pädeva asutuse antud või Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta määruse nr 726/2004, milles sätestatakse ühenduse kord inim- ja veterinaarravimite lubade andmise ja järelevalve kohta ning millega asutatakse Euroopa ravimiamet, kohane müügiluba, kuuluvad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiviga 2004/27/EÜ, kohaldamisalasse tulenevalt selle direktiivi artikli 2 lõikest 1, kui nad on toodetud tööstuslikult või valmistatud tööstuslikku protsessi sisaldava meetodiga. Need ravimid võivad kuuluda selle direktiivi, mida on muudetud, artikli 3 punktis 1 sätestatud erandi alla ainult siis, kui need on valmistatud arstiretsepti alusel, mis oli koostatud enne ravimite valmistamist konkreetselt ühele patsiendile, kelle isik oli eelnevalt tuvastatud. Nimetatud ravimid võivad kuuluda direktiivi 2001/83, muudetud direktiiviga 2004/27, artikli 3 punktis 2 sätestatud erandi alla ainult siis, kui apteek, mis ravimid valmistas, ei tarni neid otse enda teenindatavatele patsientidele. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas põhikohtuasjas on nende sätete kohaldamise tingimused täidetud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 302/4

Euroopa Kohtu (neljas koda) 16. juuli 2015. aasta otsus (Bundesgerichtshofi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Coty Germany GmbH versus Stadtsparkasse Magdeburg

(Kohtuasi C-580/13) (1)

((Eelotsusetaotlus - Intellektuaal- ja tööstusomand - Direktiiv 2004/48/EÜ - Artikli 8 lõike 3 punkt e - Võltsitud kauba müük - Õigus teabele intellektuaalomandi õiguse rikkumist puudutava hagi menetluses - Liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt on krediidiasutustel lubatud keelduda rahuldamast taotlust saada teavet pangakonto kohta (pangasaladus)))

(2015/C 302/04)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Coty Germany GmbH

Kostja: Stadtsparkasse Magdeburg

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/48/EÜ intellektuaalomandi õiguste jõustamise kohta artikli 8 lõike 3 punkti e tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline siseriiklik säte, mis on põhikohtuasjas kõne all ja mille kohaselt krediidiasutusel on piiramatult ja tingimusteta lubatud pangasaladusele tuginedes keelduda andmast direktiivi artikli 8 lõike 1 punkti c alusel nõutavat teavet arvelduskonto omaniku nime ja aadressi kohta.

(1) ELT C 31, 1.2.2014.
1.

ELTL artiklit 102 tuleb tõlgendada nii, et standardiorganisatsiooni kehtestatud standardi rakendamiseks olulise patendi omanik, kes on võtnud selle organisatsiooni ees tühistamatu kohustuse anda kolmandatele isikutele litsentse õiglastel, mõistlikel ja mittediskrimineerivatel ehk nn FRAND- (fair, reasonable and non-discriminatory) tingimustel, ei kuritarvita oma turgu valitsevat seisundit selle artikli tähenduses, kui ta esitab patendiõiguste rikkumise hagi, milles nõuab oma patendiõiguste rikkumise lõpetamist või sellise kauba tagasivõtmist, mille tootmiseks seda patenti kasutati, kui on täidetud järgmised tingimused: — standardiorganisatsiooni kehtestatud standardi rakendamiseks olulise patendi omanik on enne selliste nõuete esitamist esiteks teavitanud väidetavat patendiõiguste rikkujat rikkumisest, mida ta talle süüks paneb, viidates asjaomasele patendile ning täpsustades, kuidas seda rikuti, ja teiseks on pärast seda, kui väidetav patendiõiguste rikkuja on väljendanud oma soovi sõlmida litsentsileping FRAND-tingimustel, esitanud sellele patendiõiguste rikkujale kirjalikult konkreetse litsentsipakkumuse neil tingimustel, märkides eeskätt ära litsentsitasu suuruse ja arvutamise meetodi, ja — patendiõiguste rikkuja, kes jätkab asjaomase patendi kasutamist, ei vasta sellisele pakkumusele hoolsalt, vastava valdkonna äritavasid järgides ja heauskselt, mis tuleb välja selgitada objektiivsete asjaolude alusel ning selleks on eelkõige vajalik mis tahes venitustaktika puudumine.
2.

Määruse nr 73/2009 artiklit 137 tuleb tõlgendada nii, et põllumajandustootja, keda teavitati enne 1. jaanuari 2010, et toetusõigused on talle antud alusetult, ei saa nende toetusõiguste seadustamiseks tugineda nimetatud artiklile. Komisjoni 21. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 796/2004, millega kehtestatakse nõukogu määruses nr 1782/2003 ette nähtud nõuetele vastavuse, toetuse ümbersuunamise ning ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi rakendamise üksikasjalikud reeglid, mida on muudetud komisjoni 23. detsembri 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 2184/2005, artikli 73 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et põllumajandustootja oleks pidanud tõenäoliselt avastama, et maa, mille suhtes tal ei ole mingit paindlikkust selle kasutamisel oma põllumajanduslikuks tegevuseks ja/või millel ta ei saa selle tegevusega tegeleda piirangute tõttu, mis tulenevad mittepõllumajandusliku tegevusega tegelemisest samal maal, ei ole asjaomase toetuse saamiseks kõlblik. Hindamaks, kas asjaomane põllumajandustootja oleks makse põhjustanud vea saanud tõenäoliselt avastada, tuleb võtta aluseks toetuse maksmise hetk. Määruse nr 796/2004 artikli 73 lõike 4 kohane hindamine tuleb läbi viia iga asjaomase aasta kohta eraldi. Määruse nr 796/2004, mida on muudetud määrusega (EÜ) nr 2184/2005, artikli 73 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas tuleb põllumajandustootjat pidada heauskseks, kui ta oli siiralt veendunud, et asjaomane maa oli toetuskõlblik. Põllumajandustootja heausksuse olemasolu tuleb määruse nr 796/2004 artikli 73 lõike 5 kohaldamisel hinnata iga asjaomase aasta puhul eraldi ning kõnealune heausksus peab kestma kuni neljanda aasta lõpuni pärast toetuse maksmise kuupäeva.