KOHTUJURISTI ETTEPANEK

M. POIARES MADURO

esitatud 25. mail 20041( )

Kohtuasi C‑384/02

Anklagemyndigheden

versus

Knud Grøngaard

ja

Allan Bang

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Københavns Byret (Taani))

Direktiiv 89/592 – Keeld avaldada siseteavet kolmandatele isikutele, välja arvatud töö, ametikoha või ülesannetega seotud tavapärase tegevuse käigus – Kahe noteeritud äriühingu ühinemist puudutav siseteave – Töötajate nimetatud liige haldusnõukogus – Ametiühingu ja äriühingu vahel loodud kontserni kontaktkomitee liige

1. Eelotsusetaotlus käsitleb nõukogu 13. novembri 1989. aasta direktiivi 89/592/EMÜ siseringitehinguid käsitlevate eeskirjade kooskõlastamise kohta( ) artikli 3 punkti a tõlgendamist. Täpsemalt seisneb küsimus selles, kuidas määratleda, millistel asjaoludel ja tingimustel on „töö, ametikoha või ülesannetega seotud tavapärase tegevuse käigus” lubatud avaldada kolmandatele isikutele siseteavet.

I. Asjaolud, kohaldatav seadus ja eelotsuse küsimused

2. K. Grøngaardile ja A. Bangile esitati kriminaalmenetluses Københavns Byretis (Kopenhaageni ringkonnakohus) süüdistus selles, et nad avaldasid siseteavet.

3. A. Bang on Finansforbundeti ehk finantssektori töötajate ametiühingu poliitiliselt valitud peasekretär.

4. K. Grøngaard oli sel ajal töötajate nimetatud liige äriühingu RealDanmark, börsil noteeritud olulise finantsasutuse haldusnõukogus. Samal ajal nimetas Finansforbundet K. Grøngaardi ka RealDanmarki ja Finansforbundeti vahelise kokkuleppe alusel moodustatud kontserni kontaktkomitee liikmeks. K. Grøngaard on ka Kapitalkredsi (kapitalisektsioon) – ühe Finansforbundeti 11 sektsioonist – esimees.

5. K. Grøngaard avaldas A. Bangile siseteavet kahel korral. Pärast RealDanmarki 22. augusti 2000. aasta kontaktkomitee erakorralist koosolekut avaldas ta esmakordselt 23. augustil A. Bangile noteeritud finantsasutusega Danske Bank ühinemise läbirääkimiste üksikasju.

6. Ajavahemikus 28. augustist 4. septembrini 2000 konsulteeris A. Bang oma kahe asetäitjaga, K. Madseni ja I. W. Nielseniga, ning K. Christenseniga, kes on tema kolleeg Finansforbundeti sekretariaadis, avaldades neile teabe, mille ta oli saanud K. Grøngaardilt. 31. augustil 2000 ostis K. Christensen ligi 48 000 euro eest RealDanmarki aktsiaid.

7. RealDanmarki haldusnõukogu 18. septembri 2000. aasta koosolekul arutati ühinemise üksikasju. Sama oli ka 22. septembri 2000. aasta kontserni kontaktkomitee erakorralise koosoleku sisu. K. Grøngaard osales mõlemal koosolekul. Ta pöördus 26. septembril 2000 uuesti A. Bangi poole, et aidata töötajatel toime tulla ühinemise tagajärgedega. Nad arutasid eelkõige ühinemise ajakava, samuti RealDanmarki aktsiate hinna eeldatavat tõusu 60%–70%.

8. A. Bang avaldas 27. ja 28. septembril 2000 Finansforbundeti sekretariaadiülemale J. B. Larsenile ja oma kolleegile K. Christensenile teabe, mis käsitles ühinemisest teatamise kuupäeva ja aktsiate eeldatavat asendussuhet. 29. septembril 2000 ostis K. Christensen ligi 214 000 euro eest täiendavalt RealDanmarki aktsiaid.

9. RealDanmarki ja Dansk Banki ühinemine avalikustati 2. oktoobril 2000. Teatamise järel tõusis RealDanmarki aktsiate hind ligi 65%. K. Christensen müüs talle kuulunud RealDanmarki aktsiad 2. ja 3. oktoobril 2000, saades kokku ligi 180 000 eurot kasumit. Hiljem mõisteti talle kuus kuud vangistust siseringitehingu eest.

10. A. Bangi ja K. Grøngaardi suhtes alustati kriminaalmenetlus siseteabe avaldamise süüdistuses Lov om Værdipapirhandeli (Taani väärtpaberituruseadus) (edaspidi „værdipapirhandelslov”) § 36 lõike 1 järgi. Værdipapirhandelslov’i § 94 lõike 1 punkti 1 järgi on eeldatavaks karistuseks rahaline karistus või vangistus kuni 18 kuud. Need sätted on osa værdipapirhandelslov’i §-des 34–39 ja 93–96 sisalduvast direktiivi ülevõtmisest Taani poolt. Seaduse § 36 lõige 1 näeb ette, et „siseteavet valdaval isikul on keelatud seda avaldada( ) teisele isikule, välja arvatud juhul, kui see toimub siseteavet valdava isiku töö, ametikoha või ülesannetega seotud tavapärase tegevuse käigus”. See avaldamiskeeld laieneb kõikidele asjassepühendatutele, st kõikidele siseteabe valdajatele. Direktiivi artikkel 3 punkt a seevastu keelab ainult esmasel siseringil „avaldada seda siseteavet kolmandatele isikutele, välja arvatud juhul, kui see toimub siseteavet valdava isiku töö, ametikoha või ülesannetega seotud tavapärase tegevuse käigus”.

11. Direktiivi artikli 1 lõikes 1 on siseteave määratletud kui „avaldamata täpne teave, mis puudutab üht või mitut vabalt kaubeldavate väärtpaberite emitenti või vabalt kaubeldavat väärtpaberit ja mis avaldatuna tõenäoliselt mõjutaks olulisel määral kõnealuse väärtpaberi või väärtpaberite hinda”. Direktiivi artikli 2 lõige 1 kirjeldab esmast siseringi kui isikuid, kellel on ligipääs siseteabele „emitendi haldus-, juhtimis- või järelevalveorgani liikmena, osaluse tõttu emitendi kapitalis või oma töö, ametikoha või ülesannete tõttu”.

12. Værdipapirhandelslov’i § 36 lõikel 1 on järelikult laiem ulatus kui direktiivi artikli 3 punktil a. See on kooskõlas direktiivi artikliga 6, mis võimaldab liikmesriikidel vastu võtta rangemaid sätteid kui direktiiviga sätestatud ja eriti laiendada artiklis 3 kehtestatud keelu ulatust.

13. Neil asjaoludel otsustas siseriiklik kohus esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:

„1. Kas direktiivi 89/592 artikli 3 punktiga a on vastuolus see, kui isik avaldab siseteabe, mille ta on saanud töötajate nimetatud haldusnõukogu liikmena sellises ettevõttes, mille kohta see siseteave käib, ja kui ta avaldab selle teabe sellise kutseliidu esimehele, mis ühendab töötajaid, kes on nimetanud selle isiku juhtkonda?

2. Kas direktiivi 89/592 artikli 3 punktiga a on vastuolus see, kui isik avaldab siseteabe, mille ta on saanud ettevõtte kontaktkomitee liikmena ja kui ta avaldab selle teabe sellise kutseliidu esimehele, kes on nimetanud selle isiku kontaktkomitee liikmeks?

3. Kas direktiivi 89/592 artikli 3 punktiga a on vastuolus see, kui kutseliidu esimees avaldab siseteabe, mille ta on saanud esimeses küsimuses kirjeldatud asjaoludel ja kui ta avaldab selle

a) oma kahele asetäitjale,

b) kutseliidu sekretariaadi kõrgeima ametiastmega ülemale ja

c) oma kolleegidele kutseliidu sekretariaadis?

4. Kas direktiivi 89/592 artikli 3 punktiga a on vastuolus see, kui kutseliidu esimees avaldab siseteabe, mille ta on saanud teises küsimuses kirjeldatud asjaoludel ja kui ta avaldab selle

a) oma kahele asetäitjale,

b) kutseliidu sekretariaadi kõrgeima ametiastmega ülemale ja

c) oma kolleegidele kutseliidu sekretariaadis?

5. Kuidas mõjutab vastust esimesele neljale küsimusele asjaolu, et avaldatud siseteave on

a) teave selle kohta, et kaks börsil noteeritud äriühingut on alustanud ühinemisläbirääkimisi,

b) teave kahe börsil noteeritud äriühingu ühinemise kuupäeva kohta või

c) teave, mis käsitleb börsil noteeritud aktsiate hinnatõusu suurust, mida võib eeldada seetõttu, et nimetatud äriühing ühineb teise börsil noteeritud äriühinguga?”

14. K. Grøngaard, A. Bang, Taani valitsus ja komisjon esitasid kirjalikud märkused. Kohtuistungil 24. märtsil 2004 esitasid K. Grøngaard, A. Bang, Taani ja Rootsi valitsus ning komisjon oma suulised väited.

II. Hinnang

15. Siseriikliku kohtu esitatud küsimuste sisu on direktiivi artikli 3 punkti a tõlgendamine ja täpsemalt see, milline on mõiste „töö, ametikoha või ülesannetega seotud tavapärase tegevuse käigus” ulatus, mille puhul on siseringi kuuluval isikul lubatud siseteavet avaldada. Seda tuleb vaadelda kolmes erinevas kontekstis.

16. Esimene küsimus tõstatab probleemi, kas töötajate nimetatud haldusnõukogu liige võib avaldada siseteavet ametiühingu peasekretärile.

17. Teine küsimus käsitleb suhet ettevõtja kontaktkomitee liikme ja ametiühingut esindava peasekretäri vahel.

18. Kolmas ja neljas küsimus on mõlemad suunatud sellele, kas ametiühingu peasekretär võib avaldada teavet ametiühingu teatud liikmetele. Järelikult võib neid vaadelda koos.

19. Viies küsimus otsib selgitust, kas avaldatud siseteabe laad on oluline asjaolu direktiivi artikli 3 punkti a tõlgendamisel. Ma lisan viienda küsimuse kohta käivad märkused hinnangule küsimuste üks kuni neli kontekstis tehtud avaldamise seaduslikkuse kohta.

20. Ehkki käesoleva kohtuasja peamine sisu on siseteabe avaldamise keelu erandi kohaldamisala, on kohtule esitatud argumentides mainitud töötajate teavitamist ja nõustamist käsitlevaid sotsiaalseid põhiõigusi. Töötajate õigus olla informeeritud ja nõustatud võib vastanduda direktiiviga kapitaliturgude tõrgeteta toimimiseks kehtestatud nõuetele teabe avalikustamise kohta.( )

21. Tõepoolest, kuna direktiiv – ja antud juhul siseringitehinguid käsitlev Taani seadus – sisaldab siseteabe avaldamise keeldu, mis hõlmab võimalikku ühinemist puudutavat teavet koos eeldatavate tagajärgedega töötajatele, võib olla juhtumeid, kus see säte satub vastuollu töötajate õigusega saada teavet sündmuste kohta, mis tõenäoliselt mõjutavad nende olukorda. Seda seetõttu, et direktiivis sisalduvat avaldamiskeeldu rakendatakse kõikidele potentsiaalsetele investoritele, arvestamata nende konkreetset rolli äriühingus (st tegemata vahet juhtkonna ja töötajate vahel). Kahe normistiku eesmärkide kooskõlastamine on niisiis vajalik, isegi juhul, kui nad ei ole otseses vastuolus.

22. Ühenduse õigusega tagatud sotsiaalsete õiguste kaitset silmas pidades ja enne siseriikliku kohtu esitatud küsimuste juurde pöördumist selgitan ma kõigepealt direktiiviga sätestatud avaldamiskeelu rolli, enne kui asun määratlema tingimusi, mille esinemisel võivad isikud kasutada direktiivi artikli 3 punktis a ette nähtud avaldamiskeelu erandeid kolmes kontekstis, mis on ülalpool esile tõstetud.

A. Avaldamiskeelu roll direktiivis

23. Pooltel on erinevad vaated sellele, milline peaks olema direktiivi artikli 3 punkti a kohaldamisala. K. Grøngaard ja A. Bang väidavad, et direktiivi artikli 3 punkti a kitsas tõlgendus on vastuolus nulla poena sine lege põhimõttega ning inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikliga 7.( )

24. Nõustudes, et seaduslikkuse põhimõtte rakendamine on nõutav asja kriminaalõigusliku laadi tõttu, arvan siiski, et sellel on teistsugune mõju kui K. Grøngaard ja A. Bang väidavad. Esiteks tuleks meenutada, et vastavalt direktiivi artiklile 13 peavad liikmesriigid kindlustama ainult selle, et „karistused oleksid piisavad [nendele sätetele] kuulekuse edendamiseks”. Direktiivi sätete rikkumise eest mõistetavad karistused ei pea järelikult tingimata olema kriminaalkaristused, nagu see on værdipapirhandelslov’i § 94 lõike 1 punkti 1 järgi. Direktiivi kohaldamisala tõlgendamine ei või siiski sõltuda siseriikliku kohtu menetluse liigist (tsiviil-, kriminaal-, haldusmenetlus), kus sellisele tõlgendusele tuginetakse.( ) Järelikult, kuna Euroopa Kohus piirdub direktiivi tõlgendamisega, on siseriikliku kohtu ülesanne „tagada, et tõlgendamisel järgitakse [seaduslikkuse] põhimõtet, kui direktiivi teksti ja eesmärki silmas pidades tõlgendatakse direktiivi täitmiseks vastuvõetud siseriiklikke õigusnorme”.( ) Seaduslikkuse põhimõte iseenesest ei nõua seega direktiivi artikli 3 punktis a sätestatud avaldamiskeelu erilist tõlgendust.

25. Teised Euroopa Kohtule esitatud märkused toetavad avaldamiskeelu erandite kitsast tõlgendust, mida minu arvates tuleks eelistada allpool toodud põhjustel.

26. Anklagemyndighed (prokuratuur) esitas oma märkustes siseriiklikule kohtule ning komisjon ja Taani valitsus esitasid oma märkustes Euroopa Kohtule selle arvamuse toetuseks mitmeid argumente. Esiteks, Anklagemyndighedi ja Taani valitsuse väite kohaselt toetab kitsast tõlgendust sätte keeleline tõlgendus. Teiseks, selline tõlgendus on kooskõlas direktiivi eesmärgiga, milleks on kindlustada, et investoreid koheldakse võrdselt ja et nad on kaitstud siseteabe ebaseadusliku kasutamise eest. Nende eesmärkide saavutamiseks on siseteabe avaldamise keelul preventiivne eesmärk. Lisaks rõhutab komisjon asjaolu, et direktiivi artikli 3 punkt a kujutab endast erandit üldreeglist ja seda peab seetõttu kitsalt tõlgendama.

27. Kuna artikli 3 punkti a täpse tähenduse saab välja selgitada ainult seoses konkreetsete juhtumitega, on selle sätte kohaldamisala hindamiseks kasulik kindlaks määrata selle roll direktiivis. Direktiivi peamine eesmärk on kindlustada väärtpaberite järelturu tõrgeteta toimimine.( ) Sel eesmärgil edendab direktiiv investorite usaldust.( ) See usaldus põhineb asjaolul, et kõiki investoreid koheldakse võrdväärsena.( ) Sellest põhimõttest tuleneb, et kõikidele investoritele tuleks võimaldada võrdne juurdepääs teabele. Tegelikult garanteerib turuhindade ratsionaalse kujunemise võrdne juurdepääs teabele noteeritud äriühingute ja väärtpaberite kohta.

28. Investorite võrdväärne kohtlemine kapitaliturul saavutatakse kahel moel. Ühest küljest sisaldab see läbipaistvuse kohustust, millest tulenevalt on noteeritud äriühingud kohustatud avalikustama teatud hulga olulist teavet, et nende väärtpaberite hind vastaks äriühingu tegelikule väärtusele.( ) See võimaldab kõikidel investoritel hinnata väärtpaberite hinda, otsustades kõnealuse äriühingu tegeliku olukorra järgi. Teisest küljest on investorite võrdväärne kohtlemine tagatud direktiiviga kehtestatud siseteabe kasutamise ja avaldamise keeluga.( )

29. Käesoleva kohtuasjaga on puutumuses üksnes avaldamiskeeld, nii nagu see on sätestatud direktiivi artikli 3 punktis a. Avaldamise keelamise põhjuseks on see, et mida rohkem inimesi siseteavet valdab, seda suurem on risk, et keegi neist seda ära kasutab, mõjutades sellega turu terviklikkust. Avaldamiskeeld tuleneb järelikult siseteabe kasutamise keelust ja sel on preventiivne eesmärk. Tuleb märkida ka, et see keeld on piiratud siseteabega direktiivi artikli 2 määratluses ja kestab üksnes seni, kuni siseteave ei ole avalikustatud. Iga erand sellest keelust võib kõigutada investorite usaldust turu vastu ja peaks seetõttu olema kitsalt tõlgendatud.

30. Kuigi direktiivi eesmärki arvestades näib, et iga erandit direktiivi artikli 3 punktis a kehtestatud keelust tuleks tõlgendada kitsalt, tundub väljendi „töö, ametikoha või ülesannetega seotud tavapärase tegevuse käigus” keeleline tähendus esmapilgul piiramatu ulatusega, kuna iga siseringi kuuluv isik sõltumata tema tegevusest võib põhimõtteliselt sellele viidata. Tingimusi, mille korral võib siseteavet seaduslikult avaldada, tuleb siiski täpsustada, pidades silmas praktilist konteksti, milles see toimub.

31. Anklagemyndighed ja Taani valitsus märgivad, et direktiivi ettevalmistavad dokumendid( ) näevad ette erandi avaldamiskeelust ainult juhtudel, mil see on vajalik või kohane.

32. K. Grøngaard ja A. Bang väidavad samas, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale( ) ei või ettevalmistavaid materjale kasutada tõlgendamise eesmärgil, kui nende dokumentide sõnastus ei kajastu kõnealuse sätte sõnastuses.

33. On tõsi, ettevalmistavatest materjalidest ei saa tuletada üldist kriteeriumi, kuna need võivad vaid täpsustada kõnealuse sätte keelelist tähendust. Võib veel lisada, et kõnesoleval juhul ei avaldatud ettevalmistavaid dokumente, mis räägib nende kasutamise vastu direktiivi tõlgendamisel. Sõna „tavapärane” tuleb tegelikult tõlgendada siseriiklikus kontekstis. Ettevalmistavad materjalid kinnitavad siiski avaldamiskeelu erandite kitsa tõlgenduse sobivust.( )

34. Lõpuks on oluline märkida, et nende haldusnõukogu liikme tegevuste määratlus, mis võivad sisalduda mõistes „töö, ametikoha või ülesannetega seotud tavapärase tegevuse käigus”, sõltub tugevalt normidest, millega erinevates siseriiklikes õigussüsteemides reguleeritakse selliste funktsioonide teostamist ja laadi. Suunised, mis Euroopa Kohus võib anda siseriiklikule kohtule ühenduse õiguse tõlgendamiseks, peavad järelikult olema täiendatud viimati nimetatud kohtu analüüsiga asjassepuutuvate siseriiklike normide kohta, mis määratlevad ja reguleerivad erinevaid tööalaseid tegevusi, mille käigus võidakse avaldada siseteavet.

B. Töötajate nimetatud haldusnõukogu liikme poolt siseteabe avaldamine ametiühingu esimehele

35. Siin tuleb eristada kahte juhtumit. Esimene on see, kui töötajate nimetatud haldusnõukogu liige küsib nõu eksperdilt, ja teine, kui see isik konsulteerib oma „taustarühmaga” (mille all peetakse silmas kas aktsionäre või äriühingu töötajaid).

1. Juhtum, kus töötajate nimetatud haldusnõukogu liige küsib nõu ametiühingu sekretärilt kui sotsiaal- ja töösuhete eksperdilt

36. Hinnates juhtumit, kus töötajate nimetatud haldusnõukogu liige küsib nõu ametiühingu sekretärilt kui sotsiaal- ja töösuhete eksperdilt,( ) käsitlen ma kolme olulist küsimust: esiteks õigus eksperdiga konsulteerida, teiseks kas ametiühingu sekretäri saab pidada sotsiaal- ja töösuhete eksperdiks ning kolmandaks lubatud teabevahetuse ulatus.

37. Mis puudutab esimest küsimust, siis väidab K. Grøngaard, et haldusnõukogu liikmena võis ta seaduse kohaselt küsida ametiühingu sekretärilt nõu keeruliste otsuste puhul, mille ta pidi langetama seoses kavandatud ühinemisega.

38. Komisjon ja Taani valitsus tunnistavad, et töötajate nimetatud haldusnõukogu liige võib konsulteerida eksperdiga, et täita oma kohustusi äriühingu ees, kuid väidavad, et nõu võib küsida ainult äriühingu huvides ja ainult siis, kui ekspert on seotud konfidentsiaalsuskohustusega. Kohtuistungil väitis Taani valitsus, et ametiühingu sekretäriga konsulteerimine töötajate nimetatud haldusnõukogu liikme poolt saab olla äriühingu huvides üksnes erandjuhtudel.

39. Järelikult tunnistavad kõik pooled, et haldusnõukogu liige on seotud tavapärase tegevusega, kui ta küsib nõu eksperdilt. Nad on nõus ka sellega, et töötajate nimetatud haldusnõukogu liikmel on sama pädevus. Siiski ei tähenda see, et haldusnõukogu liikmel oleks lubatud avaldada siseteavet oma nõuandjatele. Nagu märkisid komisjon ning Taani valitsus ja Rootsi valitsus, kuna äriühinguõigus on ühenduse õigusega ühtlustatud ainult väga piiratud ulatuses, saab määratleda seda, mis on haldusnõukogu liikme tavapärane tegevus, viidates siseriiklikule õigusele. Ühenduse õigus määrab kindlaks siiski siseriikliku õiguse tõlgendamise piirid.

40. Ennekõike ja ilmselgelt tuleks siseriiklikul kohtul tõlgendada vastavaid siseriikliku õiguse sätteid direktiivi eesmärki silmas pidades, nimelt et iga avaldamiskeelu erand võib kõigutada usaldust kapitaliturgude vastu. See eeldab, et omavahel kaalutaks haldusnõukogu liikme võimalust küsida asjatundlikku nõu tehingu kohta ning riski, et avaldamise lubamine rikub investorite võrdsuse põhimõtet.

41. Et tagada investorite kaitse põhimõte, peab haldusnõukogu liikme võimalus avaldada siseteavet olema piiratud, võttes arvesse tema objektiivset vajadust saada nõustamist, eksperdi siseteabele juurdepääsu vajadust ja viimaks edastatud teabe laadi. Teiste sõnadega, haldusnõukogu liige võib avaldada siseteavet oma tavapärase tegevuse käigus üksnes siis, kui ta vajab nõustamist oma ülesannete täitmiseks ja see avaldamine on piiratud ulatusega, mis on hädavajalik eksperdi jaoks asja kohta nõu andmiseks.

42. Teiseks peab avaldamiskeelu erandile siseriikliku kohtu poolt antav tõlgendus olema kooskõlas ühenduse õigusega kaitstud sotsiaalsete põhiõigustega. Tõepoolest, nagu Rootsi valitsus Euroopa Kohtule esitatud suulistes märkustes mainis, ei sisalda direktiiv absoluutset avaldamiskeeldu. Peale kapitaliturgude tõrgeteta toimimise tuleb järelikult arvestada ka muid huve, nagu töötajate huvid. Selle tulemuseks on, et töötajate huvid, eriti mõju, mis tehingutel võib olla nende tööhõivele, on asjassepuutuvad hinnangu andmisel sellele, kas töötajate valitud haldusnõukogu liikmel võiks olla oma eriliste ülesannete teostamiseks vajalik konsulteerida sotsiaal- ja töösuhete eksperdiga.

43. Teine küsimus tõusetub seoses ametiühingu sekretäri võimalusega tegutseda sotsiaal- ja töösuhete eksperdina. Teisisõnu, järeldusest, et haldusnõukogu liige on volitatud konsulteerima sotsiaal- ja töösuhete eksperdiga, ei piisa, et pidada K. Grøngaardi poolt teabe avaldamist ametiühingu peasekretärile lubatuks. Samuti on vaja hinnata, kas viimast saab pidada sotsiaal- ja töösuhete eksperdiks ning kas ta sellena tegutses. Tegelikult seisneb küsimus selles, kas teda võib pidada sõltumatuks eksperdiks, pidades silmas tema esmast missiooni kaitsta töötajate huve. Kohtuistungil püüdis Taani valitsus näidata erinevusi advokaadi antud nõu ja ametiühingu peasekretäri nõuande vahel. Siiski võib selle määratlemine, mida võib käsitleda eksperdi nõuandena, põhjustada ohu piirata ülemäära haldusnõukogu liikme õigust konsulteerida tema ülesannete täitmise piires isikuga, keda ta peab kõige pädevamaks. Ühenduse õigus ei sea ametiühingu peasekretärile põhimõttelisi piire teatud asjaoludel eksperdina tegutsemiseks, kuid sellest hoolimata tuleb kontrollida, et K. Grøngaard ei edastanud lihtsalt teavet teisele isikule asjaoludel, mida ei saa pidada „eksperdiga konsulteerimiseks”.

44. Kui K. Grøngaard tegutses tõepoolest oma kohustuse täitmise nimel, konsulteerides A. Bangiga, et hinnata RealDanmarkiga ühinemise mõju töötajatele, ja A. Bangi võib käsitleda sotsiaal- ja töösuhete eksperdina, saab avaldamist pidada põhimõtteliselt seaduslikuks. Sel juhul tuleb kindlaks määrata selle ulatus. Selle kohta on pooled esitanud kaks vastandlikku seisukohta.

45. Esiteks, Anklagemyndighed märgib, et mida suurem mõju võib siseteabe avaldamisel olla väärtpaberite hinnale, seda harvem võidakse siseteavet avaldada asjassepuutuvate isikute tavapäraste ülesannete täitmise käigus.

46. Teiseks, K. Grøngaard väidab, et puudub seos avaldatud siseteabe laadi ja võimaluse vahel avaldada teavet tavapäraste ülesannete täitmise käigus. Vaatamata sellele põhjendab ta planeeritud ühinemise täpse ajakava avaldamist vajadusega selgitada, miks Finansforbundet peab eraldama vahendeid, et moodustada ühinemise töögrupp. Edasi väidab ta, et ta pidi avaldama teavet eeldatava aktsia asendussuhte kohta eesmärgiga hinnata, kas konkureeriv pakkumine äriühingule on tõenäoline.

47. Selles suhtes eeldab direktiivi üldine ülesehitus kitsast tõlgendust selle kohta, mida võib seaduslikult edasi anda. Nagu eespool meenutatud, on direktiivi artiklis 2 toodud siseteabe funktsionaalne määratlus. Mis muudab teabe siseteabeks, on selle võime mõjutada aktsiate kurssi. Siseteabe avaldamine toob järelikult ilmtingimata kaasa riski, et teabesaajal tekib võimalus ette näha kursi muutust. Pealegi on enamikul juhtudel võimatu kindlaks teha, kas siseteabel on enam või vähem tõenäoline mõju kursile. Ühtlasi tuleb meenutada, et iga erand direktiivi artikli 3 punktis a ette nähtud avaldamiskeelust vähendab automaatselt selle preventiivset mõju.

48. Lõpuks ja vastupidi komisjoni ja Taani valitsuse väitele, näib vajadusetu seada direktiivi artikli 3 punktis a ettenähtud siseteabe avaldamise seaduslikkus sõltuvusse erilisest konfidentsiaalsuskohustusest. Tegelikult sätestab juba direktiivi artikli 2 lõike 1 kolmas taane konfidentsiaalsuskohustuse isikule, kes „oma töö, ametikoha või ülesannete tõttu sellisele teabele ligi pääse[b]”.

2. Juhtum, kus töötajate nimetatud haldusnõukogu liige konsulteerib ametiühingu peasekretäriga kui oma „taustarühmaga”

49. Küsimus seisneb selles, kas lisaks konsulteerimisele peasekretäri kui eksperdiga oleks K. Grøngaard võinud konsulteerida temaga ka kui oma „taustarühmaga”.

50. K. Grøngaard väidab, et kuna kõikidel haldusnõukogu liikmetel on võrdsed õigused ja eesõigused, viiks see, kui töötajate nimetatud haldusnõukogu liikmetel oleks keelatud oma „taustarühmale” siseteavet avaldada, tegelikult nende diskrimineerimiseni, sest Taani õiguses on haldusnõukogu liikmetel lubatud avaldada siseteavet aktsionäridele, kellega neil on erilised sidemed või kes on nad nimetanud, ilma et rikutaks konfidentsiaalsuskohustust. Selles küsimuses esitab A. Bang samasisulisi argumente, toetudes Finansforbundeti suunistele, mille kohaselt töötajate nimetatud haldusnõukogu liige võib alati konsulteerida ametiühingu peasekretäriga, seda isegi siis, kui ta on seotud vaikimiskohustusega.

51. Komisjon märgib, et haldusnõukogu liikmete käitumise hindamisel tuleb võtta arvesse nende „topeltlojaalsust” ühelt poolt äriühingu suhtes ja teiselt poolt isikute suhtes, kes on nad nimetanud või valinud, nagu aktsionärid. Siiski väljendab komisjon kahtlusi, kas haldusnõukogu liikmele oma „taustarühmaga” konsulteerimise lubamine on kooskõlas direktiivi eesmärkidega.

52. Taani valitsuse seisukoha järgi toimub haldusnõukogu liikme poolt siseteabe avaldamine oma „taustarühmale” (aktsionäridele või äriühingu töötajatele) tavapärase ametiülesannetega seotud tegevuse käigus siis, kui 1) äriühing on andnud selleks volituse, 2) siseteabe avaldamine on objektiivselt õigustatud äriühingu huvidega ja 3) see vastab aktsionäride/töötajate vajadusele saada teavet, pidades silmas selle isiku ülesandeid, kes teavet annab.

53. Kuigi hinnang selle kohta, kas haldusnõukogu liige võib konsulteerida oma „taustarühmaga”, sõltub osaliselt siseriiklikust äriõigusest, on selles vastuolulises küsimuses asjakohane kasutada võrdleva õiguse elemente. Saksamaa õiguses on välistatud haldusnõukogu liikme võimalus konsulteerida aktsionäriga kui „taustarühmaga”.( ) Itaalia õiguses aktsepteerivad mõned akadeemilised käsitlused ideed, et haldusnõukogu liige võib edastada isegi konfidentsiaalset teavet, kui vastupidisel juhul oleks oht kahjustada aktsionäride huve.( ) Madalmaade õiguses ei ole põhimõtteliselt lubatud haldusnõukogu liikmel aktsionäriga individuaalselt suhelda. Ainult siis, kui näiteks avaliku pakkumise edukus sõltub aktsionäride kokkuleppest, võivad nad olla informeeritud sellisest tehingust enne, kui teave avalikustatakse.( ) Üldiselt näitab see kiire võrdlev ülevaade, et haldusnõukogu liikme konsulteerimine oma taustarühmaga on võimalik ainult üksikutes õigussüsteemides ja see on seaduslik ainult kindlate tingimuste puhul.

54. Selles suhtes on oluline teinegi vaatepunkt. Minu arvates peaks võimalus konsulteerida oma vastava taustarühmaga olema erinev sõltuvalt sellest, kas see puudutab esiteks aktsionäride üldkoosoleku või teiseks töötajate nimetatud haldusnõukogu liikmeid. Nagu märkis Rootsi valitsus oma suulistes märkustes Euroopa Kohtule, võivad kontaktid töötajate nimetatud haldusnõukogu liikme ja ametiühingu peasekretäri vahel pigem olla lahutamatuks osaks töötajate esindamise rollist, kui tähendada „taustarühmaga” konsulteerimist. Seda tuleb hinnata konkreetseid siseriiklikke norme silmas pidades, mis määratlevad töötajate esindajate osavõtu äriühingu haldusnõukogust.

55. Taani õiguse tõlgenduses peab siseriiklik kohus siiski arvestama ühenduse õigust seoses kolme järgmise aspektiga. Ennekõike peab siseriiklik kohus tõlgendama siseriikliku õiguse sätteid, pidades silmas ohtu kõigutada usaldust kapitaliturgude vastu, mis oleks vastuolus direktiivi eesmärgiga. Teiseks tuleb meenutada, et eespool märgitud põhjustel tuleb iga erandit siseteabe avaldamiskeelust tõlgendada kitsalt. Kolmandaks tuleb alati arvestada ka töötajate õigusega olla informeeritud ja nõustatud, nagu see on tagatud ühenduse õigusega.

56. Töötajate nõustamise ja informeerimisega seotud sotsiaalsed õigused on ette nähtud eelkõige 1989. aasta harta töötajate sotsiaalsete põhiõiguste kohta artiklites 17 ja 18, põhiõiguste harta artiklis 27 ja EÜ artiklis 136, mis sätestab, et „ühendus ja liikmesriigid [võtavad] oma eesmärgiks […] tööturu osapoolte dialoogi [arendamise]”. Need kuuluvad ka ühenduse õiguskorda kui õiguse üldpõhimõtted, mis tulenevad liikmesriikide ühesugustest riigiõiguslikest tavadest.( ) Neid õigusi on edasi arendatud teiseses õiguses, nagu direktiiv 94/45/EÜ.( ) Selle direktiivi eesmärk on, nagu seda tõlgendab kohtupraktika, „kindlustada, et ühenduse tasandi äriühingute töötajad on nõuetekohaselt informeeritud ja nõustatud, juhul kui otsused, mis mõjutavad neid, on vastu võetud muus liikmesriigis kui see, kus nad töötavad”.( ) Hiljutised meetmed, mis ei olnud vaidlusaluse sündmuse ajaks vastu võetud, lisavad töötajate õigustele õiguse olla informeeritud ja nõustatud sündmustest, mis tõenäoliselt mõjutavad nende olukorda.( ) Kõik need meetmed korraldavad teabe liikumist äriühingu piires, laiendades töötajate esindajate jaoks, nagu Taani äriühingutes leiduvate töötajate komiteede või töötajate nimetatud haldusnõukogu liikmete jaoks, juurdepääsu teabele. Ametiühingutega seotud sotsiaalsed õigused võivad samuti olla asjakohased, isegi kui ei ole vaieldav, et õigus luua ametiühinguid ja ühineda nendega, mis on kaitstud ühenduse õigusega,( ) ei too otseselt kaasa äriühingult ametiühingule siseteabe edastamise õigust. Kõike seda tuleb võtta arvesse tõlgendades siseriiklikku õigust, mis reguleerib haldusnõukogu liikme konsulteerimist oma taustarühmaga (määratledes nimelt, kas töötajad kuuluvad „taustarühma” kontseptsiooni, kui õigus konsulteerida „taustarühmaga” on antud siseriikliku õigusega).

57. Lõpuks, isegi kui siseriiklik kohus leiab, et Taani õiguse kohaselt oli kõikidel haldusnõukogu liikmetel õigus konsulteerida oma „taustarühmaga”, tuleks selgitada, kas ametiühingu peasekretäri saab käsitleda töötajate nimetatud haldusnõukogu liikme „taustarühmana”, kuna viimane esindab kõiki äriühingu töötajaid, mitte üksnes neid, kes on ametiühingu liikmed.( )

C. Siseteabe avaldamine ettevõtja kontaktkomitee liikme poolt selle ametiühingu peasekretärile, kes on ta nimetanud

58. Et vastata sellele küsimusele, tuleb meenutada, et siinkohal esineb K. Grøngaard kontaktkomitee liikmena, mitte haldusnõukogu liikmena, nagu esimeses küsimuses. Saamaks teada, kas direktiivi artikli 3 punkt a on kohaldatav, tuleb järelikult uurida teisi asjaolusid. Selles etapis edastati siseteavet kontaktkomitee liikme poolt selle ametiühingu peasekretärile, kes on ta nimetanud.

59. Kontaktkomiteed on Taani õiguse eripära. Vastates Euroopa Kohtu 4. veebruaril 2004 esitatud küsimusele, täpsustati kohtuistungil, et antud juhtumil loodi kontaktkomitee RealDanmarki ja Finansforbundeti vahel sõlmitud kokkuleppe alusel. Kontaktkomitee on moodustatud RealDanmarki juhtkonna esindajatest ja sama arvu ametiühingu esindajatest. Taani valitsus ja K. Grøngaard esitavad erinevad tõlgendused kontaktkomitee võimaluse kohta võtta vastu siduvaid otsuseid. Üldiselt ilmneb, et kontaktkomitee loomine võimaldab teabe liikumist äriühingu ja ametiühingu vahel.

60. K. Grøngaard leiab, et temal kui Finansforbundeti esindajal kontserni kontaktkomitees oli lubatud avaldada siseteavet ametiühingu peasekretärile.

61. Komisjon tunnustab kontaktkomitee liikme võimalust konsulteerida eksperdiga, kui ekspert on seotud konfidentsiaalsuskohustusega. Väljendades kahtlusi võimaluse üle lubada avaldamist „taustarühmale”, aktsepteerib komisjon, et ametiühingut esindav kontaktkomitee liige käsitleks ametiühingut oma „taustarühmana”. Ta väidab samuti, et igasugune avaldamine „taustarühmale” peab toimuma tingimusel, et informeeritud isik on seotud konfidentsiaalsuskohustusega.

62. Taani valitsus märgib, et töötajate nimetatud haldusnõukogu liikme ja kontserni kontaktkomitee liikme poolt teabe avaldamise seaduslikkuse hindamisel tuleks lähtuda ühesugustest kriteeriumidest.

63. Kui side ametiühingu ja kontaktkomitee vahel on piisavalt tugev tõdemaks, et teabe edastamine kontaktkomiteele on sama, mis avaldada seda ametiühingule, tuleb teabe avaldamist pidada seaduslikuks direktiivi artikli 3 punkti a mõttes.

64. Üldisemalt ja järgides sama analüüsi raamistikku, mis eelmise küsimuse puhul, tuleb siseriiklikul kohtul kindlaks teha, kas K. Grøngaard, tegutsedes kontaktkomitee liikmena, võis oma tavapärase ametiülesannetega seotud tegevuse käigus avaldada siseteavet selle ametiühingu peasekretärile, mida ta esindas. Et teha kindlaks, kas see eeldab teabe edastamist ametiühingu peasekretärile, tuleb arvestada tema rolli kontaktkomitees.

65. Mis puudutab avaldamise ulatust, siis eelotsusetaotlus ei täpsusta, kui detailselt planeeritud ühinemist kontaktkomitees arutati. Siseriikliku kohtu ülesanne on teha kindlaks, missugune teave edastati seaduslikult, kuna seda arutati kontaktkomitee koosolekul, asetades rõhu direktiivi artikli 3 punkti a preventiivsele eesmärgile.

D. Ametiühingu peasekretäri poolt siseteabe avaldamine sama ametiühingu liikmetele

66. Viimane küsimus puudutab teabe levitamist ametiühingu piires. Kuna ei näi asjakohane selgitada, kuidas teave saadi, tuleb hinnata avaldamise seaduslikkust. Peab märkima, et sarnaseid küsimusi tekib näiteks iga finantsasutuse puhul, mis nõustab äriühingut. Arvestades seda, et direktiiv ei sätesta selle kohta midagi, on asjakohane märkida, et paljud kapitaliturgude järelevalveasutused on võtnud vastu suunised, mis kehtestavad kontrolli ja piirangud sellisele siseteabe levitamisele majandusüksuse piires.( )

67. A. Bang väidab, et edastades K. Grøngaardilt saadud teavet ametiühingu valitud liikmetele, tegutses ta ametiühingu peasekretärina oma ülesannete piires. Ta märgib, et ilma seda teavet edastamata ei oleks ta saanud oma ülesandeid täita. Lisaks toetub ta Taani justiitsministeeriumi 23. novembri 2001. aasta arvamusele, milles väidetakse, et teabe edastamine kuulub tavapärase ametiülesannetega seotud tegevuse hulka. Kuigi Taani justiitsministeerium nõuab samuti, et edastamine peab olema kohane ja vajalik, ning leiab seetõttu, et antud juhtumil ei olnud see seaduslik, tunnistab A. Bang selle kriteeriumi kõlbmatuks ja usub, et avaldamine oli seaduslik.

68. Taani valitsuse seisukoht näib olevat muutunud tema esitatud kirjalike ja suuliste märkuste vahel. Algselt väljendas ta seisukohta, et kuna K. Grøngaard avaldas A. Bangile siseteavet ebaseaduslikult, ei saanud viimane avaldada seda kolmandatele isikutele seaduslikult. Kui esimene avaldamine oleks olnud seaduslik, oleks saanud väita, et ametiühingu peasekretär võib tavapärase ametiülesannetega seotud tegevuse käigus edastada teavet oma lähimatele kolleegidele, et kaitsta ametiühingu liikmete huve. Kohtuistungil loobus valitsus sellest vahetegemisest ja väitis, et avaldamist saab seaduslikuks pidada ainult siis, kui seda tehakse selle äriühingu huvides, kust teave pärineb.

69. Komisjon soovitab vastata, et ametiühingu peasekretär ei või põhimõtteliselt avaldada siseteavet, välja arvatud juhul, kui selline edastamine jääb tema ülesannete piiridesse esmase siseringi nõuandjana ja teavet saavad isikud on seotud konfidentsiaalsuskohustusega. Kas peasekretär sai teabe töötajate nimetatud haldusnõukogu liikmelt või kontaktkomitee liikmelt, on komisjoni arvates tähtsusetu.

70. Minu arvates on teabe päritolu tähtsusetu, st kas see saadi K. Grøngaardilt, kes tegutses kui töötajate nimetatud haldusnõukogu liige või kui kontaktkomitee liige. Mõlemal juhul oli A. Bang seotud værdipapirhandelslov’i § 36 lõikes 1 ette nähtud avaldamiskeeluga. Lahendamist vajav küsimus on niisiis ainult see, kas A. Bang võis avaldada siseteavet „tavapärase ametiülesannetega seotud tegevuse käigus” ametiühingu peasekretärina. Võttes arvesse teavet edastava isiku ametiseisundit, saab avaldamine olla seaduslik ainult siis, kui seda tehakse eriliste ülesannete täitmiseks. Avaldamise ulatust tuleb vaadelda eraldi.

71. Ametiühingu peasekretärina pidi A. Bang kaitsma töötajate huve, mis oli ülesanne, mida ta ei saanud täita üksi.( ) A. Bang võis järelikult avaldada siseteavet kolleegidele, kuid üksnes teatud piirides, mis puudutab teabe laadi, mida võib seaduslikult avaldada, ja teabe vastuvõtjat. Mõlemal juhul peaks siseriiklik kohus viima tasakaalu vajaduse reageerida potentsiaalsetele planeeritud ühinemise põhjustatud koondamistele ja riski, et järelturul kahjustatakse investoritevahelist võrdsust. Näib seega selge, et A. Bang võis kooskõlas direktiivi artikli 3 punktiga a avaldada mõningast teavet mõnele kolleegile.

72. Kuid direktiivi artikli 3 punktist a ei ole välja loetav üldine õigus informeerida ametiühingu liikmeid. Mis puudutab siseteabe saajaid, siis A. Bang informeeris oma kahte asetäitjat, ametiühingu sekretariaadi juhatajat ja kolleege ametiühingu sekretariaadist. Kuna puuduvad tõendid, mis selgitaksid, kuidas A. Bang otsustas, kellele ametiühingu liikmeist ta võiks siseteavet avaldada ja millisel eesmärgil iga avaldamine toimus, ei saa otsustada, kas A. Bang võis tavapärase ametiülesannetega seotud tegevuse käigus ametiühingu peasekretärina avaldada teavet nendele isikutele. Siseriiklikul kohtul tuleb igal üksikul juhtumil hinnata, kas teabesaaja vajas seda teavet oma ülesannete täitmiseks ametiühingus.

73. Mis puudutab avaldamise ulatust, siis selle täpsed piirid tuleb seada sõltuvalt sellest, mis oli vajalik, et saavutada avaldamisega taotletav eesmärk, mis käesoleval juhul oli RealDanmarki töötajate huvide kaitsmine.( )

III. Ettepanek

74. Siseriikliku kohtu esitatud küsimustele tuleb minu arvates vastata järgmiselt:

1. Nõukogu 13. novembri 1989. aasta direktiivi 89/592/EMÜ siseringitehinguid käsitlevate eeskirjade kooskõlastamise kohta artikli 3 punkti a tuleb tõlgendada nii, et töötajate nimetatud haldusnõukogu liige võib avaldada siseteavet ametiühingu peasekretärile ainult siis, kui silmas pidades haldusnõukogu liikmete ülesandeid määratlevaid asjassepuutuvaid siseriiklikke norme, saab seda avaldamist vaadelda kui oma ülesannete täitmiseks vajalikku, võttes arvesse ekspertnõu, mida ametiühingu peasekretär võib seoses avaldatud teabe sisuga anda, või sellisele haldusnõukogu liikmele siseriikliku õigusega antud võimalust konsulteerida oma „taustarühmaga”.

2. Direktiivi 89/592 artikli 3 punkti a tuleb tõlgendada nii, et töötajate nimetatud haldusnõukogu liige, konsulteerides eksperdiga oma ametiülesannete täitmise piires, ei või avaldada siseteavet eksperdile, välja arvatud siis, kui see on viimasele vajalik, et anda kvalifitseeritud nõu, ja ainult selles ulatuses.

3. Direktiivi 89/592 artikli 3 punkti a tuleb tõlgendada nii, et äriühingu kontaktkomitee liige ei või avaldada siseteavet sama ametiühingu peasekretärile, kes on ta sellesse komiteesse nimetanud, välja arvatud siis, kui suhted kontaktkomitee ja ametiühingu vahel on sellised, et kontaktkomitee informeerimine võrduks ametiühingu informeerimisega.

4. Direktiivi 89/592 artikli 3 punkti a tuleb tõlgendada nii, et ametiühingu peasekretär – olenemata sellest, kuidas ta sai juurdepääsu siseteabele – ei või siseteavet avaldada oma ametiühingu liikmetele, välja arvatud siis, kui selline avaldamine on talle vajalik oma kohustuste täitmisel, on piiratud ametiühingu liikmetele oma ametiühinguliikumise ülesannete täitmiseks vajaliku teabega ja piirdub isikutega, kelle abi on talle vajalik oma ülesannete täitmiseks.