ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 156/10

Euroopa Kohtu (neljas koda) 11. aprilli 2013. aasta otsus (Landgericht München I (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Karl Berger versus Freistaat Bayern

(Kohtuasi C-636/11) (1)

(Määrus (EÜ) nr 178/2002 - Tarbijakaitse - Toiduohutus - Üldsusele antav teave - Inimtoiduks kõlbmatu, kuid tervisele ohutu toiduaine turuleviimine)

2013/C 156/15

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landgericht München I

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Karl Berger

Kostja: Freistaat Bayern

Ese

Eelotsusetaotlus — Landgericht München I — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused (EÜT L 31, lk 1; ELT eriväljaanne 15/06, lk 463) artikli 10 tõlgendamine — Ajaline kohaldamisala — Siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt tohib üldsusele anda teavet, kui turule on viidud inimtoiduks kõlbmatut, eeskätt vastikustunnet tekitavat toitu, mis ei ole aga konkreetselt tervisele ohtlik

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused, artiklit 10 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis lubavad üldsusele antavas teabes mainida toidu nimetust ja selle tootnud, seda töödelnud või selle turule viinud ettevõtja nime või ärinime olukorras, kus selline toit on küll tervisele ohutu, kuid on inimtoiduks kõlbmatu. Nimetatud määruse artikli 17 lõike 2 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et see lubab sellistel asjaoludel, nagu on kõne all põhikohtuasjas, siseriiklikel ametiasutustel üldsusele sellist teavet anda kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 882/2004 ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks, artiklis 7 ette nähtud nõuetega.

(1) ELT C 98, 31.3.2012.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1931/2006, millega kehtestatakse maismaal liikmesriikide välispiiril toimuva kohaliku piiriliikluse eeskirjad ning muudetakse Schengeni konventsiooni sätteid, tuleb tõlgendada nii, et selle määrusega kehtestatud kohaliku piiriliikluse erikorra alusel väljastatud kohaliku piiriliikluse loa omanik peab — võttes arvesse piiranguid, mis on ette nähtud nimetatud määruses ja kahepoolses lepingus, mille on määruse rakendamiseks sõlminud tema kolmandast riigist kodakondsusriik ja naaberliikmesriik — ühelt poolt saama piirialas, kui ta viibib seal katkematult, kolme kuu vältel vabalt liikuda, ning teiselt poolt peab tal iga kord pärast tema viibimise katkemist tekkima uus õigus kolmekuuliseks viibimiseks.
—

küsimus, kas sellise tasu muutmise põhjus ja viis on esitatud lepingus nii läbipaistvalt, et tarbija võiks võimalikke tasu muutusi ette näha lihtsate ja arusaadavate kriteeriumide alusel. Teavitamata jätmist enne lepingu sõlmimist ei saa põhimõtteliselt heastada üksnes sellega, et tarbijaid teavitatakse lepingu täitmise ajal mõistlikku tähtaega järgides tasu muutmisest ja nende õigusest leping üles öelda, kui nad ei soovi selle muudatusega nõustuda, ja
1.

Pärast Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise kohta, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 988/2009, jõustumist ei tohiks selle määruse artikli 65 sätteid tõlgendada lähtuvalt Euroopa Kohtu 12. juuni 1986. aasta otsusest kohtuasjas 1/85: Miethe. Seoses täielikult töötu piirialatöötajaga, kes on säilitanud liikmesriigiga, kus ta viimati töötas, sellised tihedad isiklikud ja tööalased sidemed, et tal on just selles riigis parimad väljavaated tööle naasta, tuleb seda artiklit 65 mõista nii, et selline töötaja võib teha ennast täiendavalt nimetatud riigi tööhõiveametile kättesaadavaks, kuid mitte selleks, et saada viimaselt töötushüvitist, vaid üksnes eesmärgiga saada teenuseid seal uue töökoha leidmiseks.
ET Euroopa Liidu Teataja C 123/5

Euroopa Kohtu (esimene koda) 7. märtsi 2013. aasta otsus (First-tier Tribunali (Tax Chamber) (Ühendkuningriik) eelotsusetaotlus) — Wheels Common Investment Fund Trustees Ltd jt versus Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Kohtuasi C-424/11) (1)

(Käibemaks - Direktiiv 77/388/EMÜ - Eriotstarbeliste investeerimisfondide haldamise maksuvabastus - Ulatus - Tööandja pensioniskeemid)

2013/C 123/06

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Wheels Common Investment Fund Trustees Ltd, National Association of Pension Funds Ltd, Ford Pension Fund Trustees Ltd, Ford Salaried Pension Fund Trustees Ltd, Ford Pension Scheme for Senior Staff Trustee Ltd

Kostja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Ese

Eelotsusetaotlus — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 13 B osa punkti d alapunkti 6 tõlgendamine — Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1) artikli 135 lõike 1 punkti g tõlgendamine — Maksuvabastused — Eriotstarbeliste investeerimisfondide maksuvabastuse ulatus — Tööandja pensioniskeemide hõlmamine

Resolutsioon

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikli 13 B osa punkti d alapunkti 6 ja nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi artikli 135 lõike 1 punkti g tuleb tõlgendada nii, et investeerimisfond, mis ühendab kogumiks tööandja pensioniskeemide vara, ei kuulu nende sätete mõttes mõiste „eriotstarbeline investeerimisfond” alla, mille haldamise võib — pidades silmas nende direktiivide eesmärke ja neutraalse maksustamise põhimõtet — käibemaksust vabastada, kui skeemiga liitunud isikud ei kanna nende fondide haldamisega seotud riske ja kui sissemaksed, mida tööandja pensioniskeemi teeb, kujutavad endast tema jaoks vahendit täitmaks seadusest tulenevaid kohustusi oma töötajate ees.

(1) ELT C 311, 22.10.2011
ET Euroopa Liidu Teataja C 123/6

Euroopa Kohtu (neljas koda) 7. märtsi 2013. aasta otsus (eelotsusetaotlus, mille on esitanud High Court of Justice (Chancery Division) — Ühendkuningriik) — ITV Broadcasting Limited jt versus TV Catch Up Limited

(Kohtuasi C-607/11) (1)

(Direktiiv 2001/29/EÜ - Artikli 3 lõige 1 - Eraõiguslike televisiooniteenuse osutajate saadete levitamine Internetis kolmanda isiku poolt - Voogedastus reaalajas - Üldsusele edastamine)

2013/C 123/08

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Justice (Chancery Division)

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: ITV Broadcasting Limited, ITV 2 Ltd, ITV Digital Channels Ltd, Channel 4 Television Corporation, 4 Ventures Ltd, Channel 5 Broadcasting Ltd, ITV Studios Ltd

Kostja: TV Catch Up Limited

Ese

Eelotsusetaotlus — High Court of Justice (Chancery Division) — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas (EÜT L 167, lk 10; ELT eriväljaanne 17/01, lk 230) artikli 3 lõike 1 tõlgendamine — Mõiste „üldsusele edastamine” — Õiguste omanike luba edastada oma teoseid maapealse tasuta leviga teleprogrammis kogu liikmesriigi territooriumil või liikmesriigi ühes geograafilises piirkonnas — Kolmandast isikust televisiooniteenuse osutaja pakutud voogedastusteenus eraisikust abonentidele, kes maksavad litsentsitasu ja kellel on sel alusel õigus teleprogrammi Interneti kaudu otse-eetris voogedastuse teel vastu võtta

Resolutsioon

1. Mõistet „üldsusele edastamine” Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 3 lõike 1 tähenduses tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab maapealse leviga teleprogrammis sisalduvate teoste taasedastamist. — muu meediateenuse osutaja kui algse televisiooniteenuse osutaja poolt — Interneti andmevoo abil, mis tehakse kättesaadavaks selle meediateenuse osutaja tellijatele, kes saavad taasedastust vastu võtta selle teenuseosutaja serverisse sisse logides, — vaatamata sellele, et need tellijad asuvad nimetatud maapealse leviga teleprogrammi levialas ja neil on õigus seda teleriga vastu võtta.

2. Vastust esimesele küsimusele ei mõjuta asjaolu, et põhikohtuasjas käsitletava taolist taasedastamist rahastatakse reklaami arvelt ja selle eesmärk on seega tulu saamine.

3. Vastust esimesele küsimusele ei mõjuta asjaolu, et põhikohtuasjas käsitletava taolise taasedastamise teostajaks on algse televisiooniteenuse osutajaga konkureeriv meediateenuse osutaja.

(1) ELT C 65, 3.3.2012.
ET Euroopa Liidu Teataja C 123/2

Euroopa Kohtu (viies koda) 7. märtsi 2013. aasta otsus (Arbeidshof te Antwerpen’i (Belgia) eelotsusetaotlus) — Aldegonda van den Booren versus Rijksdienst voor Pensioenen

(Kohtuasi C-127/11) (1)

(Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus - Määruse (EMÜ) nr 1408/71 artikkel 46a - Siseriiklikud kattumise vältimise sätted - Vanaduspension - Ühes liikmesriigis makstava summa suurendamine - Toitjakaotuspension - Teises liikmesriigis makstava summa vähendamine)

2013/C 123/03

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Arbeidshof te Antwerpen

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Aldegonda van den Booren

Kostja: Rijksdienst voor Pensioenen

Ese

Eelotsusetaotlus — Arbeidshof te Antwerpen — EÜ artiklite 10, 39 ja 42 (nüüd EL lepingu artikli 4 lõige 3, ELTL artiklid 45 ja 48) ning nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes (EÜT L 149, lk 2; ELT eriväljaanne 05/01, lk 35), artikli 46a lõike 3 punkti a tõlgendamine — Hüvitised — Siseriiklikud kattumise vältimise sätted — Esimeses liikmesriigis makstava toitjakaotuspensioni vähendamine teises liikmesriigis makstava vanaduspensioni suurendamise tõttu

Resolutsioon

Nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes, selle nõukogu 2. detsembri 1996. aasta määrusega (EÜ) nr 118/97 muudetud ja ajakohastatud redaktsioonis, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuni 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 1386/2001, artiklit 46a tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi niisuguste õigusnormide kohaldamine, mis sisaldavad tingimust, mille kohaselt vähendatakse selles liikmesriigis makstavat toitjakaotuspensioni teise liikmesriigi õigusnormide alusel makstava vanaduspensioni suurendamise tõttu, eelkõige tingimusel, et järgitakse artikli 46a lõike 3 punktis d sätestatud tingimusi.

ELTL artiklit 45 tuleb tõlgendada nii, et ka sellega ei ole selliste siseriiklike õigusnormide kohaldamine vastuolus tingimusel, et nende kohaldamine ei too huvitatud isikule kaasa ebasoodsamat olukorda kui isikule, kelle olukorras puudub igasugune piiriülene element, ning juhul kui tuvastatakse selline ebasoodne olukord, siis tingimusel, et kõnealuseid siseriiklikke õigusnorme võib pidada õigustatuks objektiivsetel kaalutlustel ning proportsionaalseks siseriikliku õigusega taotletava legitiimse eesmärgi suhtes, kusjuures selle kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.

(1) ELT C 152, 21.5.2011.
2.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määrust (EÜ) nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ja millega asutatakse Euroopa Kemikaalide Agentuur ning muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93, komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direktiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ, komisjoni 22. juuni 2009. aasta määruse (EÜ) nr 552/2009 redaktsioonis, ja täpsemalt selle XVII lisa, kuivõrd selles lubatakse teatavatel tingimustel kasutada nn. CCA-lahusega (vase-, kroomi- või arseeniühendite lahus) töödeldud puitu, on sellistel asjaoludel, nagu on vaatluse all põhikohtuasjas, asjakohane selle kindlakstegemiseks, kas niisugune puit võib lakata olemast jääde, kuna selle valdajal ei ole juhul, kui need tingimused on täidetud, kohustust seda ära visata direktiivi 2008/98 artikli 3 punkti 1 tähenduses.
ET Euroopa Liidu Teataja C 114/16

Euroopa Kohtu (teine koda) 21. veebruari 2013. aasta aasta otsus — Seven for all mankind LLC versus Seven SpA — Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

(Kohtuasi C-655/11 P) (1)

(Apellatsioonkaebus - Ühenduse kaubamärk - Vastulausemenetlus - Varasem sõnamärk - Element SEVEN - Tähiste sarnasus - Segiajamise tõenäosus - Suhteline keeldumispõhjus)

2013/C 114/23

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Seven for all mankind LLC (esindajad: advokaadid A. Gautier-Sauvagnac ja B. Guimberteau)

Teised menetlusosalised: Seven SpA (esindaja: avvocato L. Trevisan) Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (esindaja: J. Crespo Carrillo)

Ese

Apellatsioonkaebus Üldkohtu (kuues koda) 6. oktoobri 2011. aasta otsuse peale kohtuasjas T–176/10: SEVEN vs. Siseturu Ühtlustamise Amet — SEVEN FOR ALL MANKIND, millega Üldkohus tühistas Siseturu Ühtlustamise Ameti teise apellatsioonikoja 28. jaanuari 2010. aasta otsuse (asi R 1514/2008-2) jätta rahuldamata kaebus otsuse peale tühistada vastulausete osakonna otsus, millega jäeti osaliselt rahuldamata vastulause, mille sõnalist osa „Seven” sisaldavate ühenduse ja rahvusvaheliste kujutismärkide kaupadele klassides 3, 9, 12, 14, 45, 16, 18, 20, 25 ja 28 omanik esitas sõnamärgi „SEVEN FOR ALL MANKIND” registreerimisele klassidesse 14 ja 18 kuuluvate kaupade jaoks — Määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti b tõlgendamine — Tähiste sarnasuse uurimisel arvesse võetavad tegurid

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Jätta Seven for all mankind LLC kohtukulud tema enda kanda ja mõista talt välja Seven SpA kohtukulud.

3. Jätta Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) kohtukulud tema enda kanda.

(1) ELT C 65, 3.3.2012.
ET Euroopa Liidu Teataja C 114/10

Euroopa Kohtu (esimene koda) 21. veebruari 2013. aasta otsus (Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgia) eelotsusetaotlus) — RVS Levensverzekeringen NV versus Belgia riik

(Kohtuasi C-243/11) (1)

(Elukindlustus otsekindlustuse vormis - Iga-aastane maks kindlustustehingutelt - Direktiiv 2002/83/EÜ - Artikli 1 lõike 1 punkt g ja artikkel 50 - Mõiste „kohustuse liikmesriik” - Madalmaades asuv kindlustusselts - Kindlustusvõtja, kes on sõlminud kindlustuslepingu Madalmaades ja on pärast lepingu sõlmimist asunud alaliselt elama Belgiasse - Teenuste osutamise vabadus)

2013/C 114/12

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

Põhikohtuasja pooled

Hageja: RVS Levensverzekeringen NV

Kostja: Belgia riik

Ese

Eelotsusetaotlus — Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta direktiivi 2002/83/EÜ elukindlustuse kohta (EÜT L 345, lk 1) artikli 50 tõlgendamine — Siseriiklik õigusakt, mille kohaselt tuleb kindlustustehingutelt tasuda iga-aastast maksu, kui risk asub Belgias kas selle tõttu, et füüsilisest isikust kindlustusvõtja alaline elukoht on Belgias või juriidilisest isikust kindlustusvõtja asukoht on Belgias — Madalmaades asutatud kindlustusettevõtja, kellel ei ole Belgias mistahes esindatust, välja arvatud üks kindlustusvõtja, kes asus Belgiasse elama pärast kindlustuslepingu sõlmimist — Maksustamiskoht — ELTL artiklid 49 ja 56 — Piirangud

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. novembri 2002. aasta direktiivi 2002/83/EÜ elukindlustuse kohta artiklit 50 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, kui liikmesriik maksustab kaudse maksuga elukindlustusmaksed, mida tasub füüsilisest isikust kindlustusvõtja, kelle alaline elukoht on selles liikmesriigis, juhul kui asjaomane kindlustusleping sõlmiti teises liikmesriigis, kus oli selle kindlustusvõtja alaline elukoht kindlustuslepingu sõlmimise ajal.

(1) ELT C 252, 27.8.2011.
ET Euroopa Liidu Teataja C 114/13

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 28. veebruari 2013. aasta otsus (Finanzgericht Baden-Württembergi (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Katja Ettwein versus Finanzamt Konstanz

(Kohtuasi C-425/11) (1)

(Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning Šveitsi Konföderatsiooni vaheline isikute vaba liikumist käsitlev leping - Võrdne kohtlemine - Füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsevad piirialatöötajad - Ühe liidu liikmesriigi kodanikud - Selles liikmesriigis saadud töötulu - Elukoha üleviimine Šveitsi - Liikmesriigis maksusoodustuse andmisest keeldumine elukoha üleviimise tõttu)

2013/C 114/17

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Baden-Württemberg

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Katja Ettwein

Kostja: Finanzamt Konstanz

Ese

Eelotsusetaotlus — Finanzgericht Baden-Württemberg — Ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi Konföderatsiooni vahel 21. juunil 1999 allkirjastatud isikute vaba liikumist käsitleva lepingu, mis on ühenduse nimel heaks kiidetud nõukogu ja komisjoni 4. aprilli 2002. aasta otsusega (EÜT L 114, lk 6), tõlgendamine, mis eelkõige puudutab selle artikleid 1, 2, 11, 16 ja 21 ning I lisa artikleid 9, 13 ja 15 — Piirialatöötajate otsene maksustamine — Liikmesriigi õigusnormid, mis võimaldavad abikaasade ühist maksustamist (Ehegattensplitting) juhul, kui abikaasade elukoht on mõnes Euroopa Liidu liikmesriigis või Euroopa Majanduspiirkonna riigis, ning mis välistavad selle võimaluse Šveitsi Konföderatsioonis elavate abikaasade puhul

Resolutsioon

21. juunil 1999 Luxembourgis sõlmitud Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning Šveitsi Konföderatsiooni vahelise isikute vaba liikumist käsitleva lepingu artikli 1 punkti a ja selle lepingu I lisa artikli 9 lõiget 2, artikli 13 lõiget 1 ja artikli 15 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus selle liikmesriigi õigusnormid, kes keeldub nimetatud õigusnormidega ette nähtud splitting-meetodi kohaselt ühisest maksustamisest tuleneva soodustuse andmisest selle riigi kodanikest abikaasadele, kelle kogu tulu on samas riigis tulumaksuga maksustatav, üksnes põhjusel, et nende elukoht on Šveitsi Konföderatsioonis.

(1) ELT C 331, 12.11.2011.
ET Euroopa Liidu Teataja C 225/7

Euroopa Kohtu (suurkoda) 4. juuni 2013. aasta otsus (Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) eelotsusetaotlus — Ühendkuningriik) — ZZ versus Secretary of State for the Home Department

(Kohtuasi C-300/11) (1)

(Isikute vaba liikumine - Direktiiv 2004/38/EÜ - Julgeoleku huvides tehtud otsus keelata Euroopa Liidu kodanikul siseneda liikmesriigi territooriumile - Nimetatud direktiivi artikli 30 lõige 2 - Kohustus teavitada kõnealust kodanikku selle otsuse põhjendustest - Andmete avaldamine vastuolus riigi julgeolekuhuvidega - Põhiõigus tõhusale kohtulikule kaitsele)

2013/C 225/10

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: ZZ

Vastustaja: Secretary of State for the Home Department

Ese

Eelotsusetaotlus — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT L 158, lk 77; ELT eriväljaanne 05/05, lk 46) artikli 30 lõike 2 tõlgendamine — Õigus tõhusale kohtulikule kaitsele — Otsus mitte lubada ühe liikmesriigi kodanikku teise liikmesriigi territooriumile avaliku julgeoleku kaalutlustel — Kohustus teavitada asjaomast kodanikku tema liikmesriigi territooriumile mittelubamise põhjustest hoolimata sellest, et liikmesriigi ametiasutused leiavad, et selle teabe sisu avaldamine on vastuolus riigi julgeolekuhuvidega

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ (mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ) artikli 30 lõiget 2 ja artiklit 31 tuleb Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 47 arvesse võttes tõlgendada nii, et need nõuavad pädevalt siseriiklikult kohtult selle tagamist, et puudutatud isikule pädeva siseriikliku ametiasutuse poolt täpselt ja täielikult nende põhjuste, millel põhineb selle direktiivi artikli 27 alusel tehtud otsus, ja nendega seotud tõendite avaldamata jätmine oleks piiratud hädavajalikuni, ning et puudutatud isikule tehakse igal juhul nende põhjenduste põhisisu teatavaks viisil, mis võtab nõuetekohaselt arvesse tõendite vajalikku konfidentsiaalsust.

(1) ELT C 252, 27.8.2011.