ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Kalandus – Mereressursside kaitse – Määruse nr 2371/2002 artikliga 7 komisjonile antud pädevus võtta erakorralisi meetmeid säilitamiseks – Puudub kohustus küsida nende ettevõtjate märkusi, keda need meetmed võivad puudutada

(ELTL artikkel 288, nõukogu määrus nr 2371/2002, artikli 7 lõige 1)

2. Kalandus – Mereressursside kaitse – Meetmed Atlandi ookeani idaosa hariliku tuuni varude hävimise ohu korvamiseks – Hispaania erinev kohtlemine võrreldes teiste liikmesriikidega osas, mis puudutab nende meetmete jõustumise kuupäeva

(Nõukogu määrus nr 2371/2002, artikli 7 lõige 1, komisjoni määrus nr 530/2008)

Summary

1. Alusmääruse nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta) artikli 7 lõike 2 kehtivust seoses võistlevuse põhimõtte ja tõhusa kohtuliku kaitse põhimõttega ei mõjuta asjaolu, et selles ei nähta nimetatud artikli lõikes 1 sätestatud erakorraliste meetmete võtmise protsessis ette nende ettevõtjate märkuste küsimist, keda need meetmed võivad puudutada.

Määruse viimati nimetatud säte volitab komisjoni võtma meetmed vee-elusressursside või mere ökosüsteemi säilimist ähvardava kalapüügist tuleneva tõsise ohu kõrvaldamiseks. Võetud meetmed puudutavad seega kalandussektori ettevõtjaid konkreetses piirkonnas ning seoses konkreetse elusliigiga. Erakorraline meede ei ole võetud seega vastavalt ettevõtjate huvidele, vaid ainult elusressursside ning mere ökosüsteemi säilitamise eesmärgil. Artikli 7 lõike 1 alusel kehtestatud määrusi kohaldatakse objektiivselt määratletud olukordadele ja need tekitavad õiguslikke tagajärgi üldiselt ja abstraktselt silmas peetud isikute rühmadele. Tegemist on seega määrustega ELTL artikli 288 tähenduses ning neile ei viidata põhiõiguste harta artiklis 41, mis kinnitab nimelt igaühe õigust, et teda kuulatakse ära enne seda, kui tema suhtes kohaldatakse üksikmeedet, mis võib teda kahjustada.

(vt punktid 49–56)

2. Määruse nr 2371/2002 (ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta) artikli 7 lõike 1 alusel võetud ja Atlandi ookeani idaosa ja Vahemere hariliku tuuni varude hävimise ohu korvamise eesmärgiga määrus nr 530/2008, millega kehtestatakse erakorralised meetmed Atlandi ookeanis ida pool 45 ° läänepikkust ja Vahemeres harilikku tuuni püüdvate seinerite suhtes, on kehtetu osas, milles ta kehtestab nende meetmete jõustumise kuupäevaks 16. juuni 2008, kuid lükkab selle kuupäeva edasi kuni 23. juunini 2008 Hispaania lipu all sõitvate või selles liikmesriigis registreeritud seinerite osas, koheldes nii riikkondsuse alusel erinevalt Malta, Kreeka, Prantsusmaa, Itaalia ja Küprose lipu all sõitvaid või neis liikmesriikides registreeritud seinereid, ilma et see erinevus oleks objektiivselt põhjendatud.

(vt punkt 113 ja resolutsiooni punkt 3)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Liikluskindlustus – Direktiivid 72/166, 84/5 ja 90/232 – Liiklusõnnetustes tekkinud kahjudele kohaldatava tsiviilvastutussüsteemi kindlaksmääramine

(Nõukogu direktiiv 72/166, artikli 3 lõige 1, direktiiv 84/5, artikli 2 lõige 1 ja direktiiv 90/232, artikkel 1)

Summary

Direktiivi 72/166 mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust ja sellise vastutuse kindlustamise kohustuse täitmist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 3 lõiget 1, teise direktiivi 84/5 mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 2 lõiget 1 ja kolmanda direktiivi 90/232 mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artiklit 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus siseriiklik õigusnorm, mille alusel kahe sõiduki kokkupõrke tagajärjel tekkinud kahju korral siis, kui sõidukijuhtidele ei saa omistada süülist vastutust, jagatakse vastutus selle kahju eest proportsionaalselt kummagi sõiduki osale kahju tekkimises, ja mis määrab, et viimases küsimuses kahtluse korral loetakse kummagi sõiduki osa kahju tekkimises võrdseks.

Kuna asjaomane siseriiklik õigusnorm ei välista automaatselt teise sõidukiga kokkupõrke tagajärjel kehavigastusi saanud sõidukijuhi õigust saada hüvitist kohustusliku mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustuse alusel ning see säte ei piira ka seda õigust ebaproportsionaalselt, vaid näeb üksnes ette, et tsiviilvastutus jagatakse proportsionaalselt kummagi sõiduki osale kahju tekkimises, mis mõjutab omakorda hüvitise summat, siis ei mõjuta see säte liidu õiguses ette nähtud tagatist, et siseriikliku õiguse alusel kohaldatav tsiviilvastutus on kaetud kindlustusega, mis on vastavuses eespool nimetatud kolme direktiivi sätetega.

(vt punktid 43, 44, 46 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Sotsiaalpoliitika – Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) raamkokkulepe tähtajalise töö kohta – Direktiiv 1999/70 – Meetmed, mille eesmärk on ennetada järjestikuste tähtajaliste töölepingute kuritarvituslikku kasutamist – Liikmesriigi õigusnormid, millega nähakse ette tõhusad meetmed niisuguse kuritarvituse vältimiseks ja karistamiseks – Mõiste „otsene objektiivne seos sama tööandjaga varem sõlmitud tähtajatu töölepinguga” – Liikmesriigi kohtu kohustus tõlgendada siseriiklikku õigust kooskõlas liidu õigusega

(Nõukogu direktiiv 1999/70, lisa klausli 5 punkt 1)

Summary

Direktiivi 1999/70 (milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta) lisas ära toodud tähtajalist tööd käsitleva raamkokkuleppe klausli 5 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi õigusnormides sisalduvat mõistet „otsene objektiivne seos sama tööandjaga varem sõlmitud tähtajatu töölepinguga” tuleb kohaldada olukordadele, mille puhul tähtajalisele töölepingule ei ole vahetult eelnenud sama tööandjaga sõlmitud tähtajatu tööleping ja neid lepinguid lahutab mitmeaastane ajavahemik, kui kogu selle ajavahemiku vältel on jätkunud esialgne töösuhe sama tööandjaga ning sama töö tegemiseks üksteisele vahetult järgnenud tähtajaliste töölepingute alusel. Liikmesriigi kohtu ülesanne on anda – niivõrd, kui see on võimalik – asjakohastele siseriikliku õiguse sätetele tõlgendus, mis on kooskõlas nimetatud klausli 5 punktiga 1.

(vt punkt 57 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Liidu õigusnormid – Isikuline kohaldamisala – Töötaja määruse nr 1408/71 tähenduses – Mõiste – Isik, kelle lapse sünni järel võetud tasustamata puhkust on pikendatud – Hõlmamine – Tingimused

(Nõukogu määrus nr 1408/71, artikli 1 punkt a)

Summary

Määrusega nr 118/97 muudetud ja ajakohastatud redaktsioonis määruse nr 1408/71, mida on muudetud määrusega nr 1606/98, artikli 1 punkti a tähenduses „töötaja” staatust tuleb lapse sünni järel võetud tasustamata puhkuse kuuekuulise pikendamise ajal tunnustada isiku puhul, kes kuulub sotsiaalkindlustusskeemi sõltumata varasemast või praegusest töötamisest või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemisest, kes on kokkuleppel tööandjaga pikendanud oma tasustamata puhkust tahtlikult üksnes selleks, et saada edasi lapsehooldustoetust, ja kelle ühes riigis pensionikindlustusskeemi kuulumise perioodi saab vanaduspensioni õiguse tegeliku kasutamise hetkel arvestada teises riigis, tingimusel et sel ajavahemikul on isik määruse artikli 1 punktis a nimetatud üldise või spetsiaalse sotsiaalkindlustusskeemi alusel vabatahtlikult või kohustuslikult kindlustatud kas või ühe riski suhtes.

(vt punktid 27, 30, 33 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Sotsiaalpoliitika – Õigusaktide ühtlustamine – Töötajate kaitse tööandja maksejõuetuse korral – Direktiiv 80/987 – Niisuguse töötaja rahuldamata nõuetele vastavata väljamaksete tegemine, kes töötas teise liikmesriigi territooriumil kui see, kus asub tema tööandja – Pädev garantiiasutus

(Nõukogu direktiiv 80/987, artikkel 3)

Summary

Direktiivi 80/987 töötajate kaitset tööandja maksejõuetuse korral käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (direktiiviga 2002/74 tehtud muudatustele eelnevas redaktsioonis) artiklit 3 tuleb tõlgendada nii, et kui töötaja, kelle nõue on rahuldamata, töötas tavaliselt teise liikmesriigi territooriumil kui see, kus asub tema tööandja, kelle maksejõuetus on välja kuulutatud enne 8. oktoobrit 2005, ning kui selle tööandja asukoht ei ole kõnealuses teises liikmesriigis ja ta täidab oma kohustust teha makseid oma asukohaliikmesriigi garantiiasutusse, siis on nimetatud artiklis määratletud kohustuste täitmise eest vastutav see garantiiasutus.

Lisaks ei ole direktiiviga 80/987 vastuolus see, kui liikmesriigi õigusnormid näevad ette, et töötaja võib lisaks nimetatud direktiivi sätete kohaselt pädevana määratletud garantiiasutuse pakutavale garantiile või selle garantii asemel vastavalt liikmesriigi õigusele kasutada liikmesriigi asutuse palgagarantiid, kui sellest tuleneb töötajale kõrgem kaitsetase.

(vt punkt 34 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Euroopa Liidu kodakondsus – EL-i toimimise lepingu sätted – Isikuline kohaldamisala – Liikmesriigi kodanikust alaealine, kes ei ole kunagi kasutanud oma õigust vabalt liikuda – Hõlmamine

(ELTL artikkel 20)

Summary

ELTL artiklit 20 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriik esiteks keeldub andmast kolmanda riigi kodanikule, kelle ülalpidamisel on tema alaealised lapsed, kes on liidu kodanikud, elamisõigust liikmesriigis, kus on laste elukoht ja mille kodanikud nad on, ning teiseks keeldub andmast sellele kolmanda riigi kodanikule tööluba, kui niisugused otsused jätaksid kõnesolevad lapsed ilma reaalsest võimalusest kasutada põhilisi liidu kodaniku staatusega seotud õigusi.

Liikmesriikide kodanike põhistaatus on olla liidu kodanik. Elamisõiguse andmisest keeldumise tagajärjel peavad need liidu kodanikuks olevad lapsed lahkuma liidu territooriumilt, et olla koos oma vanematega. Samuti juhul, kui sellisele isikule ei anta tööluba, võib tal nappida vajalikke vahendeid iseenda ja oma perekonna ülalpidamiseks, mis tooks samuti tagajärjena kaasa selle, et liidu kodanikuks olevad lapsed peavad lahkuma liidu territooriumilt. Niisuguses olukorras on kõnesolevatel liidu kodanikel tegelikult võimatu kasutada põhilisi õigusi, mida liidu kodaniku staatus neile annab.

(vt punktid 41, 44, 45 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Inimtervishoius kasutatavad ravimid – Direktiiv 2001/83 – Reklaam – Mõiste

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/83, muudetud direktiivi 2004/27 artikli 88 lõike 1 punktiga a)

Summary

Direktiivi 2001/83 inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta (muudetud direktiiviga 2004/27) artikli 88 punkti 1 alapunkti a tuleb tõlgendada nii, et see ei keela ravimiettevõtjal levitada Internetis retseptiravimite kohta teavet, kui see teave on kättesaadav vaid seda otsinud isikutele ning kui see kujutab endast ainult ravimi pakendi täpset äratoomist kooskõlas direktiivi 2001/83 artikliga 62 ning ravimialal pädevate asutuste heaks kiidetud infolehe või ravimi omaduste kokkuvõtte sõnasõnalist ja täielikku kordamist. Niisugusel veebilehel on seevastu keelatud levitada ravimi kohta teavet, mille hulgast tootja on teinud valiku või milles ta on midagi muutnud, sest valikut või muutmist ei saa selgitada muudmoodi kui reklaami eesmärgiga.

(vt punktid 43, 47, 48 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

1. Õigusaktide ühtlustamine – Inimtervishoius kasutatavad ravimid – Direktiiv 2001/83 – Reklaam – Ulatus

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/83, muudetud direktiivi 2004/27, artikli 87 punktiga 2)

2. Õigusaktide ühtlustamine – Inimtervishoius kasutatavad ravimid – Direktiiv 2001/83 – Reklaam

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/83, muudetud direktiivi 2004/27, artikli 87 punktiga 2)

Summary

1. Direktiivi 2001/83/EÜ (inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta, muudetud direktiiviga 2004/27/EÜ) artikli 87 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et see laieneb ka meditsiiniajakirjadest või teadustöödest pärinevatele tsitaatidele, mis sisalduvad ravimi väljakirjutamise või tarnimise õigust omavatele isikutele suunatud ravimireklaamis. Nii direktiivi 2001/83 artikli 87 asukohast direktiivi struktuuris kui ka nimetatud artikli 87 sõnastusest ja sisust tervikuna tuleneb, et selle artikli lõige 2 kujutab endast üldnormi, mis puudutab kogu ravimireklaami, kaasa arvatud sellist, mis on suunatud isikutele, kellel on õigus ravimeid välja kirjutada või tarnida. Seda tõlgendust kinnitab direktiivi 2001/83 eesmärk. Vale või ebatäpne teave võib ilmselgelt kaasa tuua ohu rahvatervisele ja seega kahjustada selle direktiivi põhieesmärki.

(vt punktid 30, 31, 34, 35 ja resolutsiooni punkt 1)

2. Direktiivi 2001/83 (inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta, muudetud direktiiviga 2004/27/EÜ) artikli 87 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et see keelab avaldada ravimite väljakirjutamise või tarnimise õigust omavatele isikutele suunatud ravimireklaamis väited, mis on vastuolus ravimi omaduste kokkuvõttega, kuid ei nõua, et kõik selles ravimireklaamis esitatud väited peaksid sisalduma ravimi omaduste kokkuvõttes või olema kokkuvõttes loetletud andmetest tuletatavad. Niisugune reklaam võib sisaldada väiteid, mis täiendavad nimetatud direktiivi artiklis 11 viidatud teavet, tingimusel et need väited:

- kinnitavad või täpsustavad seda teavet kooskõlaliselt ega moonuta seda ning

- on kooskõlas selle direktiivi artikli 87 lõikes 3 ning artikli 92 lõigetes 2 ja 3 esitatud nõuetega.

Nii ei tohi see teave ühelt poolt olla eksitav ning peab soodustama ravimi mõistlikku kasutamist, esitledes seda objektiivselt ja ilma selle omadusi liialdamata, ning teiselt poolt peab see olema täpne, ajakohane, kontrollitav ja piisavalt täielik, et selle saajal oleks võimalik kujundada oma arvamust asjaomase ravimi terapeutilise väärtuse kohta. Meditsiiniajakirjadest või teadustöödest kasutamiseks võetud tsitaadid, tabelid ja muud näidismaterjalid peavad olema selgelt tähistatud ning nende allikad täpselt ära näidatud, et tervishoiutöötajad oleksid neist teadlikud ja saaksid vajaduse korral neid kontrollida.

(vt punktid 50, 51 ja resolutsiooni punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Kohtueelne menetlus – Ese

(ELTL artikkel 258)

Summary

Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi puhul on kohtueelse menetluse eesmärk anda asjaomasele liikmesriigile võimalus ühelt poolt täita liidu õigusest tulenevad kohustused ja teiselt poolt esitada tulemuslikult komisjoni etteheidetele vastuväited. Nimelt on asjaomase liikmesriigi võimalus omapoolseid märkusi esitada, isegi kui ta otsustab seda mitte kasutada, oluline EL toimimise lepinguga ettenähtud garantii ja sellest kinnipidamine on liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse õiguspärasuse seisukohalt oluline menetlusnorm.

(vt punktid 15 ja 16)
Keywords

Summary



Keywords

1. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Riigiabi puudutava komisjoni otsuse täitmata jätmine – Kohustus nõuda antud abi tagasi – Sihttähtaeg

(EÜ artikli 88 lõike 2 teine lõik)

2. Riigiabi – Ebaseadusliku abi tagasinõudmine – Siseriikliku õiguse kohaldamine – Tingimused ja piirid

(EÜ artikli 88 lõige 2; nõukogu määrus nr 659/1999, artikli 14 lõige 3)

3. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Ebaseadusliku abi tagasinõudmise kohustuse täitmata jätmine – Vastuväited – Täitmise täielik võimatus – Hindamiskriteeriumid – Täitmisel esinevad raskused

(EÜ artikli 88 lõige 2; nõukogu määrus nr 659/1999, artikli 14 lõige 3)

Summary

1. EÜ artikli 88 lõike 2 teise lõigu alusel esitatud hagi esemeks oleva rikkumise kontrollimise seisukohalt on asjakohaseks tähtpäevaks kuupäev, mis on ette nähtud rikkumist tuvastavas otsuses või mille komisjon on vajadusel hiljem määranud. Erinevalt EÜ artiklist 226 ei näe see säte ette kohtueelset menetlust ning seetõttu ei anna komisjon põhjendatud arvamust, milles nähtaks liikmesriikidele ette tähtaeg vastava otsuse täitmiseks.

Täitmise tähtaja lõpukuupäeva kindlakstegemisel võetakse siiski arvesse komisjoni otsuse täitmise peatamist Üldkohtu presidendi määrusega.

(vt punktid 50 ja 52)

2. EÜ artikli 88 kohaldamist käsitleva määruse nr 659/99 artikli 14 lõikest 3 tuleneb, et komisjoni otsuses ette nähtud ebaseadusliku abi tagastamine peab toimuma viivitamata ja vastavalt kõnealuse liikmesriigi siseriiklikus õiguses kehtivale korrale, tingimusel et see võimaldab nimetatud otsuse kohest ja tõhusat täitmist.

Juhul kui ühisturuga kokkusobimatuks tunnistatud abi on saanud ettevõtja, kes pankrotistub, siis on varasema olukorra taastamiseks ja ebaseaduslikust abist tuleneva konkurentsimoonutuse lõpetamiseks põhimõtteliselt piisav, kui ebaseadusliku abi tagasimaksmise nõue kantakse võlanimekirja.

(vt punktid 59 ja 60)

3. Ainus alus, millele liikmesriik saab komisjoni poolt EÜ artikli 88 lõike 2 alusel esitatud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi raames enda kaitseks tugineda, on tagasinõudmise kohustuse kehtestava otsuse nõuetekohase täitmise täielik võimatus. Täitmise täieliku võimatuse tingimus ei ole täidetud, kui kostjaks olev liikmesriik ainult teavitab komisjoni otsuse elluviimisel esinevatest õiguslikest, poliitilistest või praktilistest raskustest, üritamata tegelikult asjaomastelt ettevõtjatelt abi tagasi saada ja esitamata komisjonile alternatiivseid võimalusi otsuse elluviimiseks, mis võimaldaksid neist raskustest üle saada. Samuti ei saa ebaseaduslikuks tunnistatud riigiabi tagasinõudmist käsitleva otsuse täitmisel tekkinud sisemiste raskuste kartus õigustada seda, et liikmesriik ei täida liidu õigusest tulenevaid kohustusi.

(vt punktid 69, 70 ja 72)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Uuendtoit ja toidu uuendkoostisosad – Turuleviimine – Määrus nr 258/97 – Komisjoni otsus, millega keeldutakse andmast luba viia liidu turule toitu või toidu koostisosa – Siduvuse puudumine muudele isikutele kui need, kes on selles otsuses adressaatidena määratletud – Liikmesriigi territooriumil niisuguse toote turustamine, mille omadused näivad vastavat tootele, mis on turuleviimist keelava otsuse esemeks – Nimetatud liikmesriigi pädevate ametiasutuste kohustused

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 258/97, artikli 1 lõiked 2 ja 7)

Summary

Määruse nr 258/97 uuendtoidu ja toidu uuendkoostisosade kohta artikli 7 alusel vastu võetud komisjoni otsus, millega keeldutakse andmast luba viia liidu turule toitu või toidu koostisosa, on siduv vaid nendele isikutele, kes on selles otsuses adressaatidena määratletud. Seevastu peavad liikmesriigi pädevad asutused kontrollima, kas nende territooriumil turustatav toode, mille omadused näivad vastavat tootele, mis on selle komisjoni otsuse esemeks, on uuendtoit või toidu uuendkoostisosa selle määruse artikli 1 lõike 2 tähenduses ja vajadusel kohustama asjaomast isikut nimetatud määruse sätteid järgima.

(vt punkt 36 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

1. Asutamisvabadus – Teenuste osutamise vabadus – Teenused siseturul – Direktiiv 2006/123 – Kaubanduslik teadaanne

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/123, artikli 4 punktid 12 ja 24)

2. Asutamisvabadus – Teenuste osutamise vabadus – Teenused siseturul – Direktiiv 2006/123 – Reguleeritud kutsealade kaubanduslikud teadaanded

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2006/123, artikli 24 lõiked 1 ja 2)

Summary

1. Direktiivi 2006/123 (teenuste kohta siseturul) artikli 4 punktis 12 määratletud mõiste „kaubanduslik teadaanne” hõlmab lisaks klassikalisele reklaamile ka muid uute klientide saamisele suunatud reklaamimise ja teabeedastuse vorme.

Personaalsete pakkumiste tegemine on seega hõlmatud mõistega „kaubanduslik teadaanne” direktiivi 2006/123 artikli 4 punkti 12 ja artikli 24 tähenduses, kuna see on uute klientide saamisele suunatud kaubandusliku teadaande vorm, mis hõlmab isiklikku kontakti teenuseosutaja ja potentsiaalse kliendi vahel, et tutvustada viimasele teenusepakkumist, ja sellest tulenevalt võib selle määratleda kui otseturundamise.

(vt punktid 32, 33 ja 38)

2. Direktiivi 2006/123 (teenuste kohta siseturul) artikli 124 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis keelab niisuguse reguleeritud kutseala esindajatel nagu raamatupidamisekspertide kutseala personaalsete pakkumiste tegemise. Nimelt tuleneb nii artikli 24 eesmärgist kui ka kontekstist, millesse see asetub, et liidu seadusandja soovis mitte üksnes kaotada reguleeritud kutseala esindajatele suunatud täielikud keelud edastada mis tahes vormis kaubanduslikke teadaandeid, vaid kõrvaldada ka keelud kasutada üht või mitut (direktiivi 2006/123 artikli 4 punkti 12 mõttes) kaubandusliku teadaande vormi, sh näiteks reklaami, otseturundust või sponsorlust. Arvestades selle direktiivi põhjenduses 100 toodud näiteid, tuleb selle direktiivi artikli 24 lõikega 1 keelatud täielike keeldudena käsitada ka kutse‑eeskirju, mis keelavad edastada ühe või mitme meediakanali kaudu teenuseosutajat või tema tegevust käsitlevat teavet.

Personaalsete pakkumiste tegemise keelule on antud lai tähendus, st et see keelab personaalsete pakkumiste tegemise sõltumata selle vormist, sisust või kasutatud vahenditest, hõlmates kõiki kommunikatsioonivahendeid, mis võimaldavad niisuguses vormis kaubandusliku teadaande edastamist, nii et seda tuleb käsitada kaubanduslike teadaannete täieliku keeluna, mis ei ole direktiivi 2006/123 artikli 24 lõike 1 järgi lubatud.

Kuna kõnealune õigusnorm keelab täielikult ühe kaubanduslike teadaannete vormi ja kuulub seega direktiivi 2006/123 artikli 24 lõike 1 kohaldamisalasse, on see norm mainitud direktiiviga vastuolus ega ole õigustatav direktiivi artikli 24 lõike 2 alusel, isegi kui see on mittediskrimineeriv, põhjendatud ülekaaluka üldise huviga ning proportsionaalne.

(vt punktid 29, 41, 42, 45, 46 ja resolutsioon)
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Liidu õigus – Põhimõtted – Mõistliku aja nõude järgimine – Haldusmenetlus – Konkreetse mõju hindamine – Hindamiskriteeriumid – Üldkohtu pädevusse kuuluv hindamine – Otsuste läbivaatamine Euroopa Kohtus (vt punktid 32–36)

2. Liidu õigus – Põhimõtted – Õiguspärase ootuse kaitse – Tingimused – Haldusasutuse antavad konkreetsed tagatised (vt punktid 45 ja 46)

3. Apellatsioonkaebus – Väited – Faktiliste asjaolude ebaõige hindamine – Vastuvõetamatus – Üldkohtule esitatud faktilistele asjaoludele antud hinnangu kontrollimine Euroopa Kohtus – Välistamine, v.a tõendite moonutamise korral (ELTL artikkel 256; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik) (vt punktid 48 ja 49)

Subject of the case

Ese

Apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 11. juuni 2009. aasta otsuse peale kohtuasjas T‑33/07: Kreeka vs . komisjon, millega Üldkohus jättis rahuldamata nõude tühistada osaliselt komisjoni 14. detsembri 2006. aasta otsus 2006/932/EÜ, mille järgi ühenduse rahastamine ei kata teatavaid kulutusi, mida liikmesriigid on teinud Euroopa Põllumajanduse Arendus‑ ja Tagatisfondi (EAGGF) tagatisrahastust (teatavaks tehtud numbri K(2006) 5993 all) – Oliiviõli, puuvilla, rosinate ja tsitruseliste sektorid.

Resolutiivosa

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Kreeka Vabariigilt.