Kohtuasi T-447/05

Société des plantations de Mbanga SA (SPM)

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

„Ühine turukorraldus — Banaanid — AKV riikidest pärit banaanide Euroopa Liidu territooriumile importimise kord — Määrus (EÜ) nr 2015/2005 — Tühistamishagi — Õigus olla kohtumenetluses pool — Vastuvõetamatus”

Esimese Astme Kohtu määrus (viies koda), 12. jaanuar 2007 II - 5

Kohtumääruse kokkuvõte

Füüsilise või juriidilise isiku esitatud tühistamishagi vastuvõetavuse tingimus on, et sellel isikul on põhjendatud huvi menetluse algatamiseks. Selline huvi eeldab, et vaidlustatud akti tühistamisel endal on õiguslikud tagajärjed, mida ei saa välistada määruse puhul, mis ei ole kohaldatav teatavate ettevõtjate suhtes, kes asuvad kolmandas riigis ja kellel puudub majandustegevus liikmesriikide territooriumil. Nimelt, vastavalt EÜ artiklile 233 nõutakse tühistatud akti vastu võtnud institutsioonilt kohtuotsuse täitmiseks vajalike meetmete võtmist, mille tõttu võib ta olla sunnitud taastama hageja asjakohase olukorra või vältima sarnase akti vastuvõtmist tulevikus. Asjassepuutuv institutsioon on seega kohustatud vältima, et tühistatud akti asendamiseks ette nähtud aktis ei oleks samasuguseid õigusvastaseid sätteid kui need, mis tuvastati tühistamisotsuses. Akti tühistamine põhjendusel, et see ei võta arvesse teatud ettevõtjate kategooriat, millega seoses on akti vastu võtnud institutsioonil kohustus võtta kohtuotsuse täitmiseks vajalikud meetmed, võib sellistel tingimustel mõjutada sellise ettevõtja õiguslikku olukorda. (vt punktid 52–54, 57, 59)

Teatud tingimustel võivad sellise üldiselt kõikide asjassepuutuvate ettevõtjate suhtes kohaldatava normatiivakti nagu määruse sätted puudutada mõnda neist ettevõtjatest isiklikult. Sellisel juhul võib ühenduse akt olla samal ajal nii normatiivset laadi kui ka — teatud asjassepuutuvate ettevõtjate suhtes — otsustuslikku laadi. See ei ole siiski nii määruse nr 2015/2005 määrusega nr 1964/2005 avatud tariifikvootide raames AKV riikidest pärit banaanide impordi kohta 2006. aasta jaanuaris ja veebruaris puhul seoses sõltumatu banaanitootjaga, kes asub kolmandas riigis, kellel puudub majandustegevus liikmesriikide territooriumil ja kellel ei ole ajaloolisi andmeid kuni 31. detsembrini 2005 kohaldatava ühenduse impordikorra raames. Nimelt, esiteks puudutab kõnealune määrus hagejat üksnes selle tõttu, et ta on objektiivselt võttes ettevõtja, kes toodab ja turustab AKV banaane, samamoodi kui kõiki teisi AKV riikides asuvaid sõltumatuid ettevõtjaid, kuid üksnes sellest omadusest ei piisa, et tõestada, et kõnealune määrus puudutab teda isiklikult. Teiseks ei tähenda võimalus määrata suurema või vähema täpsusega kindlaks nende õigussubjektide arv või need õigussubjektid ise, kellele vastavat meedet kohaldatakse, mingil juhul, et vastav meede puudutab neid õigussubjekte isiklikult, kui on teada, et seda meedet kohaldatakse kõnealuses õigusaktis objektiivselt määratletud õiguslikust või faktilisest olukorrast tulenevalt. Kolmandaks ei võta järeldus, mille kohaselt komisjon pidi niivõrd, kuivõrd asjaolud seda lubasid, võtma kõnealuse määruse vastuvõtmise ajal arvesse selle võimalikke negatiivseid tagajärgi iseäranis asjassepuutuvatele ettevõtjatele, hagejalt mitte mingil juhul ära kohustust tõendada, et vaidlustatud määrus mõjutab hagejat tema faktilise olukorra tõttu, mis eristab teda kõikidest teistest isikutest. (vt punktid 66, 69, 71, 77)