ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Kuna Soome Vabariik on jätnud Ahvenamaa maakonna osas vastu võtmata õigus- ja haldusnormid, mis on vajalikud, et täita Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. detsembri 2003. aasta direktiivi 2003/108/EÜ, millega muudetakse direktiivi 2002/96/EÜ elektri- ja elektroonikaseadmete jäätmete kohta, siis on ta rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.
1.

Kuna Luksemburgi Suurhertsogiriik ei ole ettenähtud tähtaja jooksul vastu võtnud õigus- ja haldusnorme, mis on vajalikud, et täita Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2001. aasta direktiivi 2001/42/EÜ teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta, siis on Luksemburgi Suurhertsogiriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.
45

Kuigi käesoleval juhul ei ole tõendatud, et välismaalasi käsitlev Madalmaade üldine õigusakt loob eranditult automaatse seose ühelt poolt kriminaalkorras süüdimõistmise ja teiselt poolt territooriumilt väljasaatmise meetme vahel, on sellegipoolest tõsi see, et see õigusakt võimaldab vaatamata direktiivis 64/221 ette nähtud materiaalsetele ja menetluslikele tagatistele Madalmaade territooriumilt välja saata liidu kodanikke, kelle suhtes on tehtud süüdimõistev kohtuotsus. Ei ole välistatud, et vaatamata perekondlike kaalutluste arvestamisele tehakse sellise isiku suhtes väljasaatmisotsus, ilma et oleks võetud arvesse isiku enda käitumist ja seda, kas reaalne ja piisavalt tõsine oht avalikule korrale esineb või mitte.
17

Neil asjaoludel otsustas Tribunale ordinario di Novara menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas otsuse 1999/93/EÜ artikleid 2 ja 3 ning II ja III lisa tuleb tõlgendada nii, et rõhtkangiga avatavaid paanikaolukorras kasutamiseks mõeldud uksi ei saa ehitada ettevõtjad (uste ja akende ehitajad), kes ei vasta nõuetele vastavuse tõendamise süsteemi nr 1 nõuetele? 2. Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas olenemata sellest, kas Euroopa Standardikomitee on vastu võtnud tehnilised standardid või mitte, on otsuse 1999/93/EÜ artiklites 2 ja 3 ning II ja III lisas sätestatud ettekirjutused eespool viidatud otsuse jõustumisest alates juriidiliselt siduvad seoses vastavustõendamismenetluse liigiga, millega ehitajad (uste ja akende ehitajad) peavad arvestama rõhtkangiga avatavate paanikaolukorras kasutamiseks mõeldud uste puhul? 3. Kas otsuse 1999/93/EÜ artiklid 2 ja 3 ning II ja III lisa tuleb lugeda kehtetuks, sest need on vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega, kuna need panevad kõigile tootjatele kohustuse järgida vastavustõendamismenetlust nr 1 selleks, et nad võiksid märgistada oma rõhtkangiga avatavaid paanikaolukorras kasutamiseks mõeldud uksi CE-märgisega (andes Euroopa Standardikomiteele volituse vastavate tehniliste standardite vastuvõtmiseks)?”
21

Viimane leiab, et Euroopa Kohtu poolt 20. juuni 2002. aasta otsuses kohtuasjas C-401/99: Thomsen (EKL 2002, lk I-5775) antud tõlgenduse kohaselt on jätkuvalt võimalik, et rendileandja, kes ei ole tootja, on vahepealne omandaja, ning seda niivõrd, kuivõrd see omandamine on esiteks ajutine ja siseriiklike õigusnormide tõttu vajalik ning teiseks, kui selle tulemus on uuesti rendileandmine rentnikule, kes on tootja. Eelotsusetaotluse kohtu poolt nimetatud kohtuotsusele antud tõlgenduse kohaselt peetakse nende kahe üleandmise lõpptulemust üheks kvoodi ühelt tootjalt teisele tootjale ülekandmise tehinguks (eespool viidatud kohtuotsus Thomsen, punkt 43).
13

Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt välistab ühenduse õiguse ühetaolise kohaldamise ja seega ka ühetaolise tõlgendamise vajadus selle, et kahtluse korral võetaks isoleeritult arvesse sätte sõnastust ühes selle versioonidest, vastupidi, see nõuab, et sätet tõlgendataks ja kohaldataks teistes ametlikes keeltes koostatud versioone silmas pidades (12. novembri 1969. aasta otsus kohtuasjas 29/69: Stauder vs. Ulm, EKL 1969, lk 419, punkt 3; 7. juuli 1988. aasta otsus kohtuasjas 55/87: Moksel, EKL 1988, lk 3845, punkt 15, ja 2. aprilli 1998. aasta otsus kohtuasjas C-296/95: EMU Tabac jt, EKL 1998, lk I-1605, punkt 36).
31

Seega tuleb KN-i selgitavaid märkusi, mis välistavad alamrubriigist 12129980 kõrvitsaseemned külviks ja mis määravad need just nimelt rubriiki 1209, mõista nii, et nendega välistatakse sellest alamrubriigist kõrvitsaseemned külviks ja mitte sellised seemned, mis nagu need, millega on tegemist põhikohtuasjas, on kooritud ja on minetanud idanemisvõime. Arvestama ei pea selgitavate märkustega, mis hõlmavad alamrubriiki 12099190 inimtoiduks või toiduainetööstusele mõeldud kõrvitsaseemned.
31

Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt eeldab tingimus, mille järgi hagi esemeks olev otsus peab EÜ artikli 230 neljanda lõigu kohaselt puudutama füüsilist või juriidilist isikut otseselt, et ühenduse vaidlustatud meede avaldab otsest mõju isiku õiguslikule olukorrale ega jäta meedet rakendama kohustatud adressaadile mingit kaalutlusõigust; akti rakendamine on puhtautomaatne ja tuleneb vaid ühenduse õigusnormidest, ilma et kohaldataks muid vahenorme (5. mai 1998. aasta otsus kohtuasjas C-404/96 P: Glencore Grain vs. komisjon, EKL 1998, lk I-2435, punkt 41; 29. juuni 2004. aasta otsus kohtuasjas C-486/01 P: Front national vs. parlament, EKL 2004, lk I-6289, punkt 34, ja eespool viidatud kohtuotsus Regione Siciliana vs. komisjon, punkt 28).
„Kas EÜ artiklit 39 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu on kehtestatud Luksemburgi […] LIR-i artiklis 157ter, mille kohaselt ei saa ühenduse kodanik, kes ei ole Luksemburgi resident, kuid kes saab seal [palga]tulu, mis moodustab põhiosa tema maksustatavast tulust, nõuda teises liikmesriigis – käesoleval juhul Saksamaal – asuva kinnisvaraga, milles ta ise ei ela, seotud saamata jäänud üüritulu arvessevõtmist selleks, et kindlaks määrata oma Luksemburgist pärit tulu suhtes kohaldatav maksumäär?”
20

Samuti on Euroopa Kohus eespool viidatud kohtuotsuse Peacock punktides 16–20 tõdenud, et võrgukaardid on ette nähtud üksnes automaatsete andmetöötlusseadmete jaoks, on nende seadmetega vahetult ühendatud ja nende funktsioon on andmete edastamine ja vastuvõtmine selliste seadmete poolt kasutataval kujul. Euroopa Kohus tegi sellest järelduse, et kõnealused kaardid on võrreldavad kõigi teiste seadmetega, mille abil automaatne andmetöötlusseade võtab vastu või edastab andmeid, kuna neil kaartidel ei ole sellist funktsiooni, mida nad saaksid täita sellise seadme abita. Kuna need kaardid ei täida spetsiifilist funktsiooni, siis ei välista kombineeritud nomenklatuuri grupi 84 märkuse 5 B viimane lõik enne 1. jaanuari 1996 kehtinud redaktsioonis, et need kaardid kuuluvad rubriiki 8471. Pealegi vastavad need kaardid kõigile nimetatud märkuses „plokkidele” esitatavatele tingimustele, kuna need on keskseadmega ühendatavad ja on kavandatud spetsiaalselt automaatse andmetöötlussüsteemi osaks.
21

Seega leidis Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 38 ja 39, et G. Karatzoglou võis uskuda, et lepingu artikli 4, nagu seda on lisaga muudetud, eesmärk oli ennetades ära märkida võimaliku hilisema lepingu lõpetamise põhjendus, st ülesehitusameti tegevuse oluline vähendamine või lõpetamine enne selle tegevuse täielikku lõppemist, nii et lisaga muudetud lepingu tingimuste kohaselt sai nimetatud lepingu artikli 5 punkti b kohaldada vaid osaliselt. Lisaks leidis nimetatud kohus, et G. Karatzoglou võis oodata, et töölepingu ebatäpseid sätteid tõlgendatakse lepingu nõrgema poole kasuks.
25

Eelotsusetaotluse esitanud kohus sedastab, et antud põhikohtuasja iseloomustab asjaolu, et ehkki määruse nr 3665/87 artiklis 4 ette nähtud ekspordideklaratsiooni ei saadetud Hauptzollamtile nimetatud määruse artikli 47 lõikes 2 sätestatud 12-kuulise tähtaja jooksul, oli Bonn Fleisch siiski esitanud Hauptzollamtile kõnealuse tähtaja jooksul veokirja ja Venemaa impordidokumendi. Neid dokumente võib tema hinnangul lugeda määruse nr 3665/87 artikli 47 lõikes 3 silmas peetud samaväärseteks tõenditeks. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et teatavatel erilistel täpsustatud asjaoludel võib pädev asutus tunnustada omal algatusel dokumente samaväärsetena. Asjaolu, et määruse nr 3665/87 põhjenduste kohaselt lisati artikkel 47 lõige 3 määrusesse eksportijate huvides, toetab seda tõlgendust. Ühise turukorralduse eesmärkidega on raske kokku sobitada toetuste maksmisest või tagatiste vabastamisest keeldumist põhjusel, et täitmata on vaid üks vorminõue, see on ametlik taotlus samaväärsena tunnustamise kohta.
58

Mis puudutab kolmeteistkümnenda direktiivi artikli 1 punkti 1 mõttes mõistet „majandustegevuse asukoht”, siis tuleb märkida, et on selge, et sama koht võib samaaegselt olla nii asjaomase ettevõtja majandustegevuse asukoht kui ka püsiv tegevuskoht, kuid pelgalt asjaolu, et selles sättes, nagu muu hulgas ka kaheksanda direktiivi artiklis 1, eristatakse esiteks mõistet „majandustegevuse asukoht” ning teiseks mõistet „püsiv tegevuskoht, kus äritehinguid teostatakse”, näitab siiski, et ühenduse õiguslooja arvates on esimesel mõistel võrreldes teisega iseseisev ulatus.
15

Cour du travail de Bruxelles leidis, et põhikohtuasjade lahendus sõltub direktiivi 79/7 tõlgendusest. Seega otsustas viimatinimetatud kohus menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas direktiivi 79/7 tuleb tõlgendada selliselt, et liikmesriigil on lubatud võtta vastu õigusnorme, mis annavad ühest soost, algselt diskrimineeritud isikute kategooriale õiguse osaleda vastassugupoolele kohaldatavas pensioniskeemis, kui nad maksavad tagasiulatuvalt need kindlustusmaksed (märkimisväärselt suure summa ühekordne tasumine), mis on selles riigis kehtivate õigusnormide kohaselt viimatinimetatud isikute suhtes aegunud? Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas direktiivi 79/7 tuleb tõlgendada nii, et see nõuab liikmesriigilt kõnealuse sättega vastuolus olevate õigusaktide vastavusse viimist alates normide asjaomase vastuolu tuvastamisest Euroopa Ühenduste Kohtu otsusega, ning hiljemalt aegumistähtaja jooksul, mida kohaldatakse kõnealuste õigusnormide vastuvõtmise tagajärjel tekkinud kindlustusmaksete võlgnevusele? 2. Kas direktiivi 79/7 tuleb tõlgendada selliselt, et liikmesriigil on lubatud võtta vastu õigusnorme, mis annavad ühest soost, algselt diskrimineeritud isikute kategooriale õiguse osaleda vastassugupoolele kohaldatavas pensioniskeemis, kui nad maksavad suures summas viivist, mis on selles riigis kehtivate õigusnormide kohaselt viimatinimetatud isikute suhtes aegunud? Kui vastus sellele küsimusele on jaatav, siis kas direktiivi 79/7 tuleb tõlgendada nii, et see nõuab liikmesriigilt kõnealuse sättega vastuolus olevate õigusaktide vastavusse viimist alates normide asjaomase vastuolu tuvastamisest Euroopa Ühenduste Kohtu otsusega, ning hiljemalt aegumistähtaja jooksul, mida kohaldatakse kõnealuste õigusnormide vastuvõtmise tagajärjel tekkinud viivistele?”
19

Seega on mõistlik uurida esimesena kolmandat küsimust, ning sõnastada see ümber järgmiselt: „Kas juhul, kui ühenduse poolt liikmesriigile antava rahalise abi andmise tingimused on ära toodud maksmisotsuses, kuid see liikmesriik ei ole neid avaldanud ega lõplikku abisaajat neist teavitanud, on ühenduse õigusega vastuolus see, kui alusetult makstud summade abisaajalt tagasinõudmise välistamise alusena kohaldatakse õiguskindluse põhimõtet?”
26

Selles osas tuleb täpsustada raamdirektiivi artiklist 27 ja juurdepääsu käsitleva direktiivi artikli 7 lõikest 1 tulenevate üleminekusätete alusel, mida saab kohaldada sõltumata direktiivi ülevõtmisest siseriiklikku õigusesse, et direktiiv 97/33 – mille puhul on selge, et see on üle võetud Tšehhi õigusesse seaduse nr 151/2000 alusel – kehtib niikaua, kui on vaja.
17

Kui näiteks protokolli nr 4 artikli 7 lõike 1 punkti b saksakeelne versioon ütleb „einfaches Entstauben, Sieben, Aussondern, Einordnen, Sortieren (einschließlich des Zusammenstellens von Sortimenten) […]” ja prantsuskeelne versioon „opérations simples de dépoussiérage, de criblage, de triage, de classement, d’assortiment (y compris la composition de jeux de marchandises)[…]”, siis selle sätte ingliskeelne versioon sätestab omakorda „simple operations consisting of removal of dust, sifting or screening, sorting, classifying, matching (including the making-up of sets of articles)[…]”.
43

Nimetatud elementide tervikmulje hindamisel tõdes Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 39, et „kõnealuse tähise tervikmulje koosneb üksnes nõudepesumasinale või pesumasinale mõeldud toote tabletisarnasest kujutisest, milles erinevad keemilised toimeained on paigutatud dekoratiivselt ja silmapaistvalt kahe värvilise – punase ja valge – kihina ning punasele kihile on lisatud sinine ovaalne tuum. Arvestades, et tarbija ei ole harjunud toote kaubanduslikku päritolu toote kujus ja värvides ära tundma […], et kahe kihi olemasolu ning neile teist värvi ovaalse tuuma lisamine kuuluvad nõudepesumasinale või pesumasinale mõeldud tabletikujulise toote iseenesest meelde tulevate esitlusviiside hulka […] ning et valitud värvid on põhivärvid, mida asjaomases sektoris tavapäraselt kasutatakse, ega ärata tarbijate tähelepanu […], siis ei osuta tähisest jääv tervikmulje asjaomase avalikkuse jaoks sellele, et toote konkreetsest esitlusest nähtub selle kaubanduslik päritolu. Järelikult ei võimalda taotletav kaubamärk nimetatud kaupade keskmisel tarbijal, kes on piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas, eristada kõnealust kaupa teiste ettevõtjate kaupadest ilma analüüsita või võrdlemiseta ja erilist tähelepanu pööramata […].”
42

Põhikohtuasjade puhul nähtub toimiku materjalidest ja eelkõige eelotsusetaotluse esitanud kohtu määratud ekspertiisist, et salvestavate videokaamerate manipuleerimine „DV-in”-funktsiooni aktiveerimiseks on suhteliselt keerukas. Selleks tuleb Internetist otsida nuppude manipuleerimise juhis (Medioni videokaamerate puhul) või osta tarkvara (Canoni videokaamerate puhul) ning mõlema seadme puhul on vaja videokaamera ühendada personaalarvutiga ja kasutada teatavaid lisaseadmeid, nagu näiteks LANC-kaablit. Lisaks väitsid Medion ja Canon kohtuistungil, et ka siis, kui „DV-in”-funktsioon on juba aktiveeritud, on videokaamera vaja ühendada personaalarvutiga, selleks et kaamera seda funktsiooni täidaks.
18

Eelotsusetaotlusest ning käesoleva menetluse raames Euroopa Kohtule esitatud märkustest selgub, et vastupidiselt tavameditsiinile (mida nimetatakse ka „allopaatiliseks”), mis tegeleb põhiosas füüsiliselt jälgitavate nähtustega, tugineb antroposoofiline meditsiin arusaamale, et inimene koosneb neljast elemendist: füüsilisest, eeter- ja astraalkehast ning „minast”. Antroposoofiliste ravimite eesmärk on taastada inimese nelja elemendi vaheline tasakaal; nende ravimite valmistamisel on kasutatud erimeetodeid ning need võivad sisaldada erinevaid taimseid, mineraalseid, loomseid või metallaineid.
4

Direktiivi artikkel 3 „Kaubamärgi andmisest keeldumise või kaubamärgi tühistamise põhjused” sätestab: „1. Järgmisi ei registreerita kaubamärgina ja kui nad on registreeritud, võib need kehtetuks tunnistada: a) tähiseid, millest kaubamärk ei saa koosneda; b) kaubamärke, mis ei ole teistest eristatavad; c) kaubamärke, mis koosnevad ainult sellistest märkidest või tähistest, mis tähistavad kaubanduses sorti, kvaliteeti, kvantiteeti, otstarvet, väärtust, geograafilist päritolu või kaupade tootmise või teenuste pakkumise aega või muid kauba või teenuse omadusi; d) kaubamärke, mis koosnevad ainult sellistest märkidest või tähistest, mis tähistavad kaubanduses sorti, kvaliteeti, kvantiteeti, otstarvet, väärtust, geograafilist päritolu või kaupade tootmise või teenuste pakkumise aega või muid kauba või teenuse omadusi; e) kaubamärke, mis koosnevad ainult: — kauba enda loomuomasest kujust, või — kaupade kujust, mis on vajalik tehnilise tulemuse saavutamiseks, või — kujust, mis annab kaubale märkimisväärse väärtuse; […] 3. Kaubamärgi registreerimisest ei keelduta ja seda ei tunnistata kehtetuks vastavalt lõike 1 punktile b, c või d, kui kaubamärk on enne registreerimistaotluse esitamise kuupäeva ja pärast selle kasutamist omandanud eristatavuse. Lisaks sellele võivad liikmesriigid näha ette, et seda sätet kohaldatakse siis, kui eristatavus tekkis pärast registreerimistaotluse esitamise kuupäeva või pärast registreerimiskuupäeva. […]”
48

Selles osas tuleneb nimetatud direktiivi viiendast ja kuuendast põhjendusest, et ühenduse seadusandja tahtis järgida Euroopa Ülemkogus Strasbourg’is 9. detsembril 1989 vastu võetud ühenduse töötajate sotsiaalsete põhiõiguste harta eesmärke. EÜ artikkel 136 viitab samuti 18. oktoobril 1961 Torinos alla kirjutatud ja 3. mail 1996 Strasbourg’is muudetud Euroopa sotsiaalhartale, mille algse või muudetud redaktsiooniga või mõlemaga on ühinenud kõik liikmesriigid. Euroopa sotsiaalharta artikkel 8, mis on pühendatud töötavate naiste emaduse kaitsele, näeb ette, et viimatinimetatutele peab olema tagatud algse redaktsiooni kohaselt vähemalt 12 nädalat ning muudetud redaktsiooni kohaselt vähemalt 14 nädalat rasedus- ja sünnituspuhkust.
30

EÜ asutamislepinguga kehtestatud õiguskaitsevahendite süsteem teeb vahet EÜ artiklites 226 ja 227 ettenähtud hagidel, mille eesmärk on tuvastada, et liikmesriik on rikkunud oma kohustusi, ja EÜ artiklites 230 ja 232 ettenähtud hagidel, mille eesmärk on kontrollida ühenduse institutsioonide õigusaktide või tegevusetuse seaduslikkust. Neil õiguskaitsevahenditel on iseseisvad eesmärgid ja nende kasutamise tingimused on erinevad. Seega ei saa liikmesriik teda selleks otseselt volitava asutamislepingu sätte puudumisel tulemuslikult tugineda temale adresseeritud otsuse õigusvastasusele vastuväitena liikmesriigi kohustuste rikkumise hagile, mis on esitatud selle otsuse täitmata jätmise tõttu (vt eelkõige 22. märtsi 2001. aasta otsus kohtuasjas komisjon vs. Prantsusmaa, C-261/99, EKL 2001, lk I-2537, punkt 18, 26. juuni 2003. aasta otsus kohtuasjas C-404/00: komisjon vs. Hispaania, EKL 2003, lk I-6695, punkt 40).
49

Kuna hulgimüügihinda tuleb pidada sel viisil avalikkusele teatavaks tehtuks, ei saa toetada komisjoni argumenti, et see tuleks asendada autoklubide ajakirjades avaldatavate hindadega. Sellega seoses, nii nagu on märkinud Kreeka Vabariik, ilma et komisjon talle vastu oleks vaielnud, tuleb juhul, kui maksukohustuslane, kes väidab, et orienteeruvate hulgimüügihindade ja tema sõiduki tollivormistusel aluseksvõetud hinna vahel on oluline vahe, esitab kaebuse kaebuste lahendamise komisjonile, arvesse võtta ajakirjanduses avaldatud hindu nii, et registreerimismaks ei ületaks vastavalt Kreeka õigusnormide sätetele Kreeka territooriumil varem registreeritud sarnaste kasutatud sõidukite hinnas sisalduvat jääkmaksu.
36

Arvestades eespool toodut, tuleb esitatud küsimusele vastata, et kui kolmas isik, kellele ei ole selleks luba antud, kasutab varasema kaubamärgiga identset tähist ärinime, ettevõtte nime või sildina kaupade turustamisel, mis on identsed nendega, mille jaoks see kaubamärk on registreeritud, kujutab see endast kasutamist, mida kaubamärgi omanikul on õigus keelata direktiivi artikli 5 lõike 1 punkti a alusel, juhul kui kaupade puhul on tegemist sellise kasutamisega, mis mõjutab kahjulikult või võib mõjutada kahjulikult kaubamärgi ülesandeid. Niisuguses olukorras ei ole selline keeld vastuolus direktiivi artikli 6 lõike 1 punktiga a, v.a juhul, kui kolmas isik kasutab oma ärinime või ettevõtte nime kooskõlas ausa tööstus- ja kaubandustavaga.
78

Hageja märgib, et Esimese Astme Kohus kohaldas määruse nr 40/94 artikli 15 lõike 2 punkti a vääralt, kuna ta jättis segiajamise tõenäosuse hindamisel kõrvale kaubamärgi Bridge (nr 370836), kontrollimata, kas seda võiks käsitleda kaubamärgi THE BRIDGE (nr 642952) veidi muudetud vormina, kusjuures asjaolu, et viimati nimetatud kaubamärk on ise juba registreeritud, on vähetähtis. Kuigi apellant tunnistab, et ta ei esitanud nõutavaid tõendeid kaubamärgi Bridge (nr 370836) kasutamise kohta, leiab ta samas, et ta oli nende tõendite esitamisest vabastatud, arvestades kaubamärgi THE BRIDGE (nr 642952) kasutamise kohta esitatud tõendeid, kuna nende kahe kaubamärgiga hõlmatud kaubad on täielikult identsed. Ainus nendevaheline erinevus tuleneb artikli the olemasolust. Selles suhtes leiab apellant, et artikli the lisamine ei saa muuta kaubamärgi „Bridge” (nr 370836) eristusvõimet. Lisaks võib see, kuidas Esimese Astme Kohus tõlgendas määruse nr 40/94 artikli 15 lõike 2 punkti a, tekitada ebavõrdse olukorra kaubamärgiomaniku, kes registreerib kaubamärgi ainult „põhivormis”, kasutades samas mitut erinevat vormi, ja sellise kaubamärgiomaniku vahel, kes otsustab registreerida kõik oma kaubamärgi vormid.
30

Neist kaalutlustest lähtudes tuleb teisele küsimusele vastata, et määruse nr 2658/87 I lisa, muudetud komisjoni määrusega nr 2204/1999, tuleb tõlgendada nii, et veise esiveerandist saadud külmutatud, kondita liha jaotustükkide alamrubriiki 02023050 klassifitseerimiseks ei pea need tükid vastama muudele tingimustele ja eelkõige tingimusele, et need peavad olema saadud samast loomast, selleks et klassifitseerida nad rubriiki 02023050.
Eeltoodust tuleneb, et esimesele ja teisele küsimusele tuleb vastata, et ühenduse õigusega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid nagu dekreedi nr 12/99 artikli 10 lõikes 1 ja dekreetseaduse nr 280/99 artikli 18 lõikes 2 sätestatud, välja arvatud juhul, kui nimetatud õigusnormides ettenähtud maapealse juhtimise ja järelevalve tasu ei tule maksta kõigi või osa teenuste eest, mis on määratletud direktiivi 96/67 lisa punktis 1, ning kui see ei kujuta endast teistkordset tasu nõudmist teenuste eest, mille eest on juba muu tasu või makse ette nähtud. Juhul kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu uurimine tuvastab, et põhikohtuasjas käsitletav tasu kujutab endast tasu juurdepääsu eest lennuvälja rajatistele ja sisseseadele, on siseriikliku kohtu ülesanne kontrollida, kas kõnealune tasu vastab asjakohasuse, objektiivsuse, läbipaistvuse ja mittediskrimineerimise kriteeriumidele, nagu need on määratletud direktiivi 96/67 artikli 16 lõikes 3.
45

Võttes arvesse eespool esitatut, tuleb küsimusele vastata, et direktiivi 2003/96 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus niisugune siseriiklik õigusnorm nagu see, mis on põhikohtuasjas kõne all ja mis näeb ette, et määrdeõlidele kohaldatavat tarbimismaksu kogutakse juhul, kui need õlid on mõeldud kasutamiseks või neid müüakse või kasutatakse muul otstarbel kui mootorikütuse või kütteainena.
33

Selle seisukohaga ei saa nõustuda. Piisab vaid, kui tõdeda, et ükski põhikohtuasja asjaolude toimumise ajal kohaldatav KN-i säte ei näe otsesõnu ette, et klassifitseerimine rubriiki 0210 sõltub sellest, kas soolamine on mõeldud asjaomase liha pikaajaliseks säilitamiseks. Mis puutub eespool viidatud kohtuotsuste Dinter ja Gausepohl-Fleich asjakohasusse, siis tuleb tõdeda, et need otsused on tehtud seoses teistsuguste asjaoludega kui need, millega on tegemist põhikohtuasjas, kuna rubriigi 0210 tähenduses määratluse „soolatud” ulatuse selgitamiseks ei ole vastu võetud ühtki KN-i teise osa I jaotise grupi 2 lisamärkusega 7 samaväärset õigusnormi (vt analoogia alusel 8. veebruari 1990. aasta otsus kohtuasjas C-233/88: van de Kolk, EKL 1990, lk I-265, punktid 14 ja 15).
8

Nimetatud dekreedi, mida on muudetud 2. märtsi 1989. aasta dekreetseaduse nr 69 artikliga 35a (nüüd, pärast muutmist 27. aprilli 1989. aasta seadus nr 154), artikli 10 lõike 8 kohaselt on maksust vabastatud põllumajandusmaade ja -käitiste, samuti muude alade, mis ei ole mõeldud sõidukite parkimiseks, […] hoonete, sh kõrvalhooned, kariloomade, ja üldisemalt vallasvara, mida kasutatakse kestvalt kinnisasjade huvides, v.a vahendid, mida nende iseloomulike tunnuste tõttu ei ole võimalik kasutada ilma neid oluliselt ümber tegemata ja selliste kinnisasjade üürimine ja rentimine mittetulunduslikel eesmärkidel, mis on mõeldud kasutamiseks elumajadena, mille on andnud rendile ettevõtjad, kes ehitasid need müümise eesmärgil, samuti nendega seotud lepingute võõrandamine, tühistamine ja pikendamine.
55

Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Prantsuse Vabariik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud temalt välja mõista.