Kohtuasi C-604/13 P

Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG

versus

Euroopa Komisjon

Apellatsioonkaebus – Keelatud kokkulepped – Vannitoa seadmete ja sisustuse Belgia, Saksamaa, Prantsusmaa, Itaalia, Madalmaade ja Austria turg – Müügihindade kooskõlastamine ja tundliku äriteabe vahetamine – Määrus (EÜ) nr 1/2003 – Artikli 23 lõige 2 – Käibe 10% ülempiir – 2006. aasta suunised trahvide arvutamise meetodi kohta – Tagasiulatuva jõu puudumise põhimõte – Täieliku pädevuse teostamine – Menetluse liiga pikk kestus

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (esimene koda) 26. jaanuari 2017. aasta otsus

Konkurents–Trahvid–Summa–Kohtulik kontroll–Täielik pädevus–Õiguspärasuse kontroll–Ulatus ja piirid–Täielik pädevus, mis on rangelt piiratud määratud trahvi suuruse kindlaksmääramisega

Määruse nr 1/2003 artikli 23 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et ainult määratud trahvi lõppsumma peab kinni pidama selles sättes ette nähtud käibe 10% ülempiirist, ning see säte ei keela komisjonil jõuda trahvi arvutamise eri etappidel seda piiri ületava vahesummani, juhul kui määratud trahvi lõppsumma seda piiri ei ületa. Asjaolu, et määruse artikli 23 lõike 2 teises lõigus sätestatud käibe 10% ülempiiri kohaldamise tõttu ei kajastu teatud tegurid nagu rikkumise raskus ja kestus tegelikult määratud trahvi summas, on lihtsalt selle lõppsummale ülempiiri kohaldamise tagajärg. Tegemist on seega piiriga, mida kohaldatakse ühetaoliselt kõigile ettevõtjatele ja mis on väljendatud iga ettevõtja suurusest sõltuvalt, eesmärgiga vältida ülemäära suuri ja ebaproportsionaalseid trahve. Sellel ülempiiril on niisiis erinev ja iseseisev eesmärk, võrreldes rikkumise raskuse ja kestuse kriteeriumidega. (vt punktid 22, 23, 25)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 32 ja 33)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 42 ja 43)

ELTL artiklite 101 ja 102 kohaldamise menetlusi käsitlevate komisjoni otsuste kohtuliku kontrolli süsteem seisneb institutsioonide õigusaktide ELTL artiklis 263 ette nähtud seaduslikkuse kontrollis, mida ELTL artikli 261 alusel ja hagejate taotlusel on võimalik täiendada täieliku pädevusega, mida Üldkohus teostab kõnealuses valdkonnas komisjoni poolt määratud karistuste suhtes. Erinevalt ELTL artiklis 263 ette nähtud seaduslikkuse kontrollist on Üldkohtu täieliku pädevuse ulatus rangelt piiratud trahvisumma kindlaksmääramisega. Täielik pädevus puudutab vaid komisjoni määratud trahvile Üldkohtu antavat hinnangut ning välistatud on igasugune muudatuste tegemine seoses selle rikkumise koosseisu tunnustega, mille komisjon õiguspäraselt tuvastas otsuses, mille peale on Üldkohtule hagi esitatud. (vt punktid 52 ja 53)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 58)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 66)

Konkurentsieeskirjade rikkumise eest määratud trahvisummade kindlaksmääramisel tuleb arvesse võtta rikkumise kestust ja kõiki tegureid, mis võivad mõjutada selle raskusastme hindamist. Rikkumiste raskusastme hindamise asjaoludena võetakse arvesse iga ettevõtja käitumist, iga ettevõtja rolli kartellikokkuleppe sõlmimisel, sellest saada võidud kasumit, nende ettevõtjate suurust ja asjaomaste kaupade väärtust ning ohtu, mida seda liiki rikkumised liidu eesmärkidele kujutavad. Mis puudutab salajast kartellikokkulepet, mille eesmärk oli kooskõlastada Saksamaa ja Austria territooriumidel asjaomaste toodete tulevased hinnatõusud, siis on „rikkumise raskuse“ ja „lisasumma“ 15% koefitsiendid põhjendatud ainuüksi rikkumise laadi tõttu, sest selline rikkumine on üks tõsisemaid konkurentsipiiranguid kõnealuste suuniste määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 punkti a kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punkti 23 tähenduses ning selline määr on nende suuniste alusel selliste rikkumiste eest ette nähtud karistuste astmestiku kõige madalamal tasemel. (vt punktid 67, 68, 72, 75)

Üldkohus on kohustatud võrdse kohtlemise põhimõtet järgima mitte ainult komisjoni tehtud trahvi määramise otsuse õiguspärasuse kontrollimisel, vaid ka oma täieliku pädevuse teostamisel. Täieliku pädevuse teostamine ei või nimelt määratavate trahvide suuruse kindlaksmääramisel kaasa tuua ELTL artikli 101 lõikega 1 vastuolus olevas kokkuleppes või kooskõlastatud tegevuses osalenud ettevõtjate diskrimineerimist. Sama põhimõtte alusel rikkumise raskuse hindamisel ei pea samas keelatud kokkuleppes osalenud ettevõtjate vahelisi erinevusi, eeskätt nende osalemise erinevat ulatust tingimata arvesse võtma „rikkumise raskuse“ ja „lisasumma“ koefitsientide kindlaksmääramisel, vaid see võib toimuda mõnes muus trahvi arvutamise staadiumis, nagu suuniste määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 punkti a kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punktide 28 ja 29 alusel kergendavate ja raskendavate asjaolude alusel põhisumma kohandamine. Niisugused erinevused võivad olla nähtavad ka trahvi põhisumma arvutamisel aluseks võetud müügiväärtusest, kuivõrd 2006. aasta suuniste punkti 13 kohaselt kajastab see väärtus iga osaleva ettevõtja rikkumises osalemise tähtsust, mis võimaldab trahvide arvutamisel lähtuda summast, mis kajastab rikkumise majanduslikku tähtsust ja ettevõtja osakaalu rikkumises. (vt punktid 78–80)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 84–86)

Juhul kui puuduvad tõendid selle kohta, et Üldkohtu menetluse kestus on mõjutanud vaidluse tulemust, ei too lahendi tegemise mõistliku aja järgimata jätmine endaga kaasa vaidlustatud kohtuotsuse tühistamist. Juhul kui lahendi tegemise mõistliku aja järgimata jätmine ei mõjutanud vaidluse tulemust, ei heastaks nimelt vaidlustatud kohtuotsuse tühistamine Üldkohtu poolt toime pandud tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtte rikkumist. (vt punkt 94)