KOHTUJURISTI ETTEPANEK

F. G. JACOBS

esitatud 14. juulil 20051( )

Kohtuasi C-316/04

Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie

versus

College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen





1. Käesolevas kohtuasjas palub College van Beroep voor het bedrijfsleven (Madalmaad) Euroopa Kohtul tõlgendada taimekaitsevahendite direktiivi( ) artiklit 8 ja biotsiidide direktiivi( ) artiklit 16.

2. Kõnealused artiklid sätestavad üleminekumeetmed kahe nimetatud direktiivi rakendamiseks.

3. Probleem on sisuliselt järgmine. Kõnealuste direktiivide kohaselt peavad liikmesriigid kehtestama taimekaitsevahenditele ja biotsiididele lubade andmise korra. Mõlemas direktiivis on sätestatud, et üleminekuperioodil kuni asjaomaste toimeainete hindamiseni ühenduse tasandil kohaldatakse kõnealustele toodetele lubade andmise siseriiklikku korda. Kõnealusel üleminekuperioodil muutsid Madalmaad oma siseriiklikku korda, et oleks võimalik esitada taotlus automaatse loa saamiseks sellistele taimekaitsevahenditele ja biotsiididele, i) millele on varem luba antud ja ii) mis sisaldavad pädeva asutuse poolt kindlaks määratud toimeaineid. Muudetud seaduse kohaselt vastu võetud otsusega määras pädev asutus kindlaks rea toimeaineid. Kõnealuse otsuse kehtivus on vaidlustatud muu hulgas põhjendusel, et muudetud seadus ei ole kooskõlas eelnimetatud direktiividega.

Asjaomased ühenduse õigusnormid

Taimekaitsevahendite direktiiv

4. Taimekaitsevahendite direktiiv reguleerib nii „taimekaitsevahendeid” kui ka nende „toimeaineid”.

5. Taimekaitsevahendid on määratletud kui „toimeained ja ühte või mitut toimeainet sisaldavad preparaadid, mis on esitatud sellisel kujul, nagu neid kasutajale tarnitakse” ja mis on peamiselt ette nähtud taimede või taimsete saaduste kaitseks kahjulike organismide eest.( ) Direktiiv käsitleb seega taimede puhul kasutatavaid pestitsiide, fungitsiide ja herbitsiide.

6. Artikli 3 lõike 1 kohaselt näevad liikmesriigid ette, et taimekaitsevahendit võib nende territooriumil turule viia ja kasutada üksnes juhul, kui nad on asjaomase vahendi kasutamiseks andnud loa vastavalt käesolevale direktiivile.

7. Artikli 4 lõike 1 kohaselt tagavad liikmesriigid, et taimekaitsevahendi jaoks antakse luba üksnes juhul, kui esiteks on selle toimeained loetletud I lisas ja on täidetud kõnealuses lisas sätestatud nõuded (artikli 4 lõike 1 punkt a) ning teiseks on täidetud artikli 4 lõike 1 punktides b–f sätestatud tingimused. Artikli 4 lõike 1 punktid b–e käsitlevad sisuliselt vahendi ohutust ja tõhusust kasutamisel. Artikli 4 lõike 1 punkt f sätestab, et liikmesriigid peavad kehtestama jääkide piirnormid ning teatama neist komisjonile, kes need heaks kiidab.

8. Direktiivi vastuvõtmise ajal oli I lisa tühi, kuna õigusaktides kavandatud ühenduse hindamismenetluse erinevad etapid olid lõpetamata. Esimene nimetatud lisasse tehtud kanne jõustus 1. jaanuaril 1999; järgmised kanded tehti mitme direktiivi alusel jätkuvalt kuni 2003. aastani.

9. Artikli 4 lõige 5 sätestab:

„Load võib uuesti läbi vaadata igal ajal, kui esineb lõikes 1 osutatud nõuete täitmata jätmise kahtlus. […]”.

10. Artikli 8 pealkiri on „Üleminekumeetmed ja erandid”.

11. Artikli 8 lõike 2 esimene lõik sätestab, et erandina artiklist 4 ja ilma et see piiraks lõike 3 kohaldamist „võib liikmesriik […] lubada 12 aasta jooksul pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist enda territooriumil turule viia taimekaitsevahendeid, mis sisaldavad I lisas loetlemata toimeaineid, mis on juba turul kaks aastat pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemise kuupäeva”.

12. Artikli 8 lõige 3 sätestab:

„Kui liikmesriigid vaatavad toimeainet sisaldavad taimekaitsevahendid uuesti läbi vastavalt lõikele 2, kohaldavad nad enne läbivaatamist artikli 4 lõike 1 punkti b alapunktides i–v ja punktides c–f sätestatud nõudeid kooskõlas esitatavaid andmeid käsitlevate siseriiklike eeskirjadega.”

13. Artikli 8 lõikes 2 nimetatud 12-aastast perioodi pikendati teatud toimeainete puhul 31. detsembrini 2005 ning muude toimeainete puhul 31. detsembrini 2008.( )

14. Artikli 13 lõikes 1 on kirjeldatud, milliste toimikute esitamist koos taotlusega peavad liikmesriigid taimekaitsevahendite jaoks loa taotlejatelt nõudma. Artikli 13 lõige 6 sätestab:

„Erandina lõikest 1 võivad liikmesriigid selliste toimeainete puhul, mis on juba turul kaks aastat pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist, ja asutamislepingut kohaselt arvesse võttes jätkata nõutavaid andmeid käsitlevate siseriiklike eeskirjade kohaldamist kuni kõnealuste toimeainete kandmiseni I lisasse.”

15. Artikli 23 lõige 1 näeb ette, et liikmesriigid jõustavad direktiivi järgimiseks vajalikud õigusnormid kahe aasta jooksul alates direktiivi teatavakstegemisest. Direktiivist teatati 26. juulil 1991.

Biotsiidide direktiiv

16. Biotsiidide direktiivi preambuli 20. põhjenduses on öeldud, et tuleks tagada põhjalik kooskõla muude ühenduse õigusaktidega ja eelkõige taimekaitsevahendite direktiiviga.

17. Direktiiv käsitleb biotsiidide jaoks loa andmist ja nende turuleviimist kasutamiseks liikmesriikides.( )

18. Biotsiidid on määratletud kui „toimeained ja valmistised, mis sisaldavad üht või enamat toimeainet niisuguses vormis, nagu need toimetatakse kasutajale, ja mis on ette nähtud kahjulike organismide keemiliste või bioloogiliste vahenditega hävitamiseks, tõrjeks, kahjutuks muutmiseks, nende toime ärahoidmiseks või muul viisil nende vastu võitlemiseks”( ). Kahjulik organism on määratletud kui „organism, mille olemasolu on soovimatu või millel on inimestele, nende tegevusele, toodetele, mida nad kasutavad või toodavad, loomadele või keskkonnale kahjustav mõju”( ). Direktiivile lisatud 23 biotsiidi liigi ammendava loetelu põhirühmad on desinfektsioonivahendid ja üldised biotsiidid, konservandid ning kahjuritõrjevahendid.( )

19. Artikli 3 lõike 1 kohaselt liikmesriigid „näevad ette, et biotsiidi võib turule viia ja nende territooriumil kasutada ainult juhul, kui selle jaoks on kooskõlas käesoleva direktiiviga luba antud”.

20. Artikli 5 lõike 1 kohaselt annavad liikmesriigid biotsiidile loa ainult juhul, kui „selles sisalduv(ad) toimeaine(d) on loetletud I või IA lisas ja kõik nendes lisades ettenähtud nõuded on täidetud” ning kui on täidetud mitmed muud tingimused.

21. Biotsiidide direktiivi vastuvõtmise ajal ei olnud nimetatud lisades ühtegi ainet loetletud ja nii on see ka praegu. Direktiivis on sätestatud toimeainete pärast hindamismenetlust lisadesse kandmise kord.

22. Artikli 8 lõike 2 kohaselt nõuavad liikmesriigid, et biotsiidile loa taotleja esitaks toimiku, mille sisu on sätestatud artikli 8 lõikes 4.

23. Artikli 16 pealkiri on „Üleminekumeetmed”. Artikli 16 lõige 1 sätestab:

„Erandina artikli 3 lõikest 1, artikli 5 lõikest 1 ja artikli 8 lõigetest 2 ja 4 [...] võib liikmesriik 10 aasta jooksul alates [14. maist 2000] jätkuvalt kohaldada oma senist korda või praktikat biotsiidide turuleviimiseks. Eelkõige võib ta oma siseriiklike eeskirjade kohaselt lubada oma territooriumil turule viia biotsiidi, mis sisaldab selle tooteliigi osas I või IA lisas loetlemata toimeaineid. Sellised toimeained peavad olema [14. maiks 2000] turule viidud [...] biotsiidi toimeainetena”.

24. Artikli 34 kohaselt jõustavad liikmesriigid direktiivi täitmiseks vajalikud õigusnormid hiljemalt 24 kuud pärast direktiivi jõustumist. Artiklis 35 on sätestatud, et direktiiv jõustub 20. päeval pärast selle avaldamist, nimelt 14. mail 1998.

Asjaomased siseriiklikud õigusnormid

Siseriiklik seadus enne 2002. aasta muudatust

25. 1962. aasta Bestrijdingsmiddelenwet’iga( ) (pestitsiidiseadus, edaspidi „BMW”) asutati College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (pestitsiididele loa andmise nõukogu, edaspidi „CTB”) ning sätestati, et otsuse pestitsiidile loa andmise või selle registreerimise kohta taotluse alusel teeb CTB. 1994. aastal muudeti BMW-d taimekaitsevahendite direktiivi rakendamiseks.( )

26. BMW 2. jagu, pealkirjaga „Pestitsiididele loa andmine ja nende registreerimine” sisaldab artikleid 2–5.

27. Artikli 2 lõige 1 sätestab:

„Madalmaades on keelatud müüa, vallata või ladustada, Madalmaadesse tuua või seal kasutada pestitsiidi, mille puhul ei ole kindel, et selleks on käesoleva seaduse alusel luba antud, või juhul, kui tegemist on madala riskitasemega biotsiidiga, et see on registreeritud”.

28. Artikli 3 lõige 1 rakendab sisuliselt taimekaitsevahendite direktiivi artikli 4 lõiget 1. Eelkõige kehtestatakse selle seaduse artikli 3 lõike 1 punkti a alapunktides 1–10 tingimused, mis vastavad sisuliselt direktiivi artikli 4 lõike 1 punkti b alapunktides i–v ette nähtud tingimustele ning seaduse artikli 3 lõike 1 punktid b–d vastavad direktiivi artikli 4 lõike 1 punktidele c–e.

29. Artikli 3 lõike 2 punkt a rakendab taimekaitsevahendite direktiivi artikli 4 lõike 1 punkti a.

30. Artikli 3a lõige 1 sätestab:

„Üldise haldusmeetmena või selle alusel võib kehtestada artikli 3 lõike 1 punktis a ja lõike 2 punktis c ette nähtud lubade andmise ja registreerimise tingimuste kohaldamise üksikasjalikumad eeskirjad ning hindamise põhimõtted”.

31. Artikli 4 lõike 1 kohaselt teeb otsuse pestitsiidile loa andmise või selle registreerimise kohta taotluse alusel CTB.

32. Artikli 5 lõige 1 sätestab, et pestitsiidi luba või registreering kehtib loa andmise või registreerimise otsuses määratletud tähtaja jooksul, mis ei tohi ületada kümmet aastat ning mida võib pikendada.

2002. aasta muudatuse taust

33. Kuna taimekaitsevahendite direktiivi artikli 4 lõike 1 kohaselt annab liikmesriik sellistele toodetele loa tingimusel, et nende toimeained on loetletud direktiivi I lisas ning et kõik lisas sätestatud tingimused on täidetud, ei olnud võimalik siseriikliku korra kohaselt lubade andmisel direktiivi täielikult rakendada enne, kui lisasse oli kantud vähemalt mõned ained. Nagu eespool mainitud,( ) kanti esimesed toimeained lisasse 1999. aastal ning loetelu koostamist ei ole veel lõpetatud. Eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitab, et 1990. aastatel otsustas Madalmaade valitsus taimekaitsevahendite hindamise ja ümberhindamise läbi viia enne toimeainete hindamist ühenduse tasandil. Otsus võeti vastu seetõttu, et Madalmaades kasutatakse kõnealuseid tooteid palju ning seal esinevad sellised spetsiifilised tingimused nagu intensiivpõllumajandus, suur rahvastikutihedus ning pinnavee suur hulk.

34. Kuna 2000. aastaks toimunud edasiminek ei olnud piisav, otsustas CTB toimeainete hindamise esikohale asetada ning koostas ainete loetelud vastavalt sellele, kui suurt ohtu nad kujutavad inimestele, loomadele ja keskkonnale. Nimetatutele suurt ohtu kujutavad toimeained kanti A‑nimekirja. Toimeained, mis CTB arvates endast märkimisväärset ohtu ei kujutanud või olid väheohtlikud, kanti vastavalt B- või C-nimekirja.

35. Toodete suhtes, mille toimeaine(d) olid kantud B- või C‑nimekirja, võttis CTB vastu nn menetluse uuendamise otsused, mille kohaselt olemasolevad load uuendati kehtivuse lõppemisel automaatselt, kui selleks esitati taotlus. 2. juuli 2002. aasta otsuses sedastas eelotsusetaotluse esitanud kohus, et CTB ei olnud pädev niimoodi lubasid uuendama. Seejärel lisati BMW-sse artikkel 25d, millega loodi õiguslik alus CTB tegevusele ning mis jõustus 4. detsembril 2002.

2002. aasta muudatus – artikkel 25d

36. Artikkel 25d näeb sisuliselt ette CTB poolt kindlaks määratud toimeaineid sisaldavate varem loa saanud toodete lubade uuendamise seaduse alusel ja seega ilma BMW artikli 3 lõikes 1 ette nähtud täieliku hindamiseta. Selle asemel peab CTB toimeaine kindlaksmääramisel „võtma arvesse” selle mõju, mis on nimetatud BMW artikli 3 lõike 1 punkti a alapunktides 3–10, millega rakendatakse direktiivi artikli 4 lõike 1 punkti b alapunkte iii–v. Toimeained, mis CTB on kindlaks määranud vastavalt artiklile 25d (või igal juhul käesolevas kohtuasjas kõne all olevad toimeained), on B- ja C-nimekirja kuuluvad ained.

37. Artikkel 25d on sõnastatud järgmiselt:

„1. Erandina artikli 3 ja 3a ning artikli 4 lõikes 1 ja artikli 5 lõikes 1 sätestatust antakse taimekaitsevahendile, mille toimeine(d) on [CTB] kindlaks määranud, luba või registreeritakse see seaduse alusel lõikes 3 ette nähtud kuupäevast alates.

2. Lõikes 1 viidatud toimeaine kindlaksmääramisel tuleb arvestada selle aine mõju, mis on sätestatud artikli 3 lõike 1 punkti a alapunktides 3–10.

3. Lõikes 1 nimetatud luba või registreering hakkab kehtima alates artikli 4 kohaselt antud loa või registreeringu lõppemisest [ja] kehtib erandina artikli 5 lõikest 1 artikli 3 lõike 2 punkti a tähenduses asjaomast toimeainet puudutava ühenduse normi rakendamiseks ettenähtud tähtaja lõpuni, arvestades, et igal juhul on see kehtiv pärast 26. juulit 2003 või 15. maid 2010, kui hiljemalt üheks või teiseks neist kuupäevadest ei ole vastu võetud ühenduse normi, mis sätestab, kas asjaomast toimeainet võib kasutada vastavalt kas taimekaitsevahendi või biotsiidi koostisosana või mitte.

[…]

6. Lõiget 1:

a) ei kohaldata pestitsiidide suhtes, millele ei saa luba anda või mida ei saa registreerida vastavalt ühenduse meetmele;

b) ei kohaldata pestitsiidide suhtes, mille luba või registreering tuleb vastavalt ühenduse meetmele alates meetme rakendamise kuupäevast tühistada;

c) kohaldatakse ainult pestitsiidide suhtes, mis sisaldavad toimeainet, mida müüdi taimekaitsevahendite puhul juba enne 26. juulit 1993 või biotsiidide puhul enne 15. maid 2000 ning mis ei ole kindlaks määratud artikli 3 lõike 2 punktis a nimetatud ühenduse meetmes;

d) kohaldatakse ainult pestitsiidide suhtes, millele on antud luba või millele anti luba viimast korda 1. jaanuaril 2001 või mis on juba registreeritud;

[…]”.

38. Madalmaade valitsus väidab oma märkustes, et artikli 25d eesmärk on taimekaitsevahendite direktiivi artikli 8 lõike 2 ning biotsiidide direktiivi artikli 16 lõike 1 rakendamine. Samuti väitis Madalmaade valitsus kohtuistungil, et artikli 25d kohaselt seaduse alusel loa andmise tingimuseks on see, et uus taotlus esitatakse koos täieliku toimikuga.

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused

39. 12. juuni 2002. aasta otsusega määras CTB kindlaks suure arvu toimeaineid toimeainetena BMW artikli 25d tähenduses. Otsus põhines artiklil 25d ja jõustus kõnealuse sättega samal kuupäeval, st 4. detsembril 2002. On selge, et kõnealuseid toimeaineid sisaldavad taimekaitsevahendid olid turul juba kaks aastat pärast taimekaitsevahendite direktiivi teatavakstegemise kuupäeva ning et kõnealuseid toimeaineid sisaldavad biotsiidid olid turul juba 14. mail 2000. aastal ja et neile toodetele oli varem luba antud vastavalt BMW-le, järelikult anti neile toodetele luba seaduse alusel.

40. 12. mai 2004. aasta otsusega leidis CTB, et etteheited, mis Stichting Zuidhollandse Milieufederatie (Lõuna-Hollandi keskkonnaühenduse sihtasutus, edaspidi „sihtasutus”) esitas 12. juuni 2002. aasta otsuse peale, ei ole põhjendatud.

41. Sihtasutus kaebas otsuse edasi College van Beroep voor het bedrijfsleven’ile. Sisuliselt väitis ta, et BMW artikkel 25d ei ole kooskõlas taimekaitsevahendite direktiiviga. Direktiiv sätestab, et taimekaitsevahendile võib loa anda ainult juhul, kui on kindlaks tehtud, et täidetud on direktiivi artiklis 4 sätestatud tingimused. Direktiivi artikli 8 lõige 2 räägib „lubamisest” ja viitab seega kogu artiklis 4 sätestatud menetlusele.

42. Eelotsusetaotluse esitanud kohus on seisukohal, et BMW artiklis 25d sätestatud menetlus ja hindamine erinevad sama seaduse 2. jaos sätestatud hindamise korrast. Mis puudutab menetlust, siis artikkel 25d kehtestab pestitsiidile loa andmise seaduse alusel, samas kui BMW 2. jao kohaselt antakse iga luba eraldi otsusega. Mis puudutab hindamist, siis artiklis 25d on sätestatud toimeainele hinnangu andmine ning 2. jaos on sätestatud pestitsiidi hindamine. Selline hindamine ja hinnangu andmine erinevad märkimisväärselt oma intensiivsuse poolest. BMW artiklite 3 ja 3a kohase tavapärase taimekaitsevahendile hinnangu andmise puhul hinnatakse ainet ja tema lagunemisprodukte tervikuna kooskõlas taimekaitsevahendite direktiivis ja biotsiidide direktiivis sätestatud lubade andmise korraga. Pestitsiidile seaduse alusel loa andmine põhineb aga toimeaine kindlaksmääramisel, mis arvestab kõnealuse aine mõju inimeste ja loomade tervisele ja keskkonnale, millele viitab BMW artikli 25d lõige 2.

43. College van Beroep voor het bedrijfsleven peatas kohtumenetluse ning esitas Euroopa Kohtule kuus eelotsuse küsimust.( )

44. Kirjalikke märkusi esitasid sihtasutus, 3M Nederland BV ja põhikohtuasjas menetlusse astunud 81 muud huvitatud isikut( ) (edaspidi „3M Nederland”), Taani, Prantsuse ja Madalmaade valitsus ning komisjon. Madalmaade valitsuse väitel on tema märkused esitatud ka CTB nimel.

Esimene küsimus

45. Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas siseriiklik kohus võib kohaldada taimekaitsevahendite direktiivi artiklit 8, kui selle direktiivi artiklis 23 viidatud tähtaeg on möödunud, ja biotsiidide direktiivi artiklit 16, kui selle direktiivi artiklis 34 viidatud tähtaeg on möödunud. Eelotsusetaotlusest nähtub, et tahetakse teada, kas artiklitel 8 ja 16 on otsene mõju; tundub, et eelotsusetaotluse esitanud kohus on seisukohal, et ta saab hinnata BMW artikli 25d kooskõla kõnealuste sätetega ainult siis, kui vastus kõnealusele küsimusele on jaatav.

46. Sihtasutus ja 3M Nederland väidavad, et esimese küsimuse mõlemale osale tuleks vastata jaatavalt. Taani valitsus väidab, et taimekaitsevahendite direktiivi artikli 8 lõigetel 2 ja 3 on otsene mõju pärast rakendamise tähtaja möödumist vaid selles mõttes, et siseriiklik kohus võib kontrollida, kas siseriiklik asutus on järginud neis sätestatud menetlust. Tootja või kaupleja ei saa siiski nõuda loa väljastamist tuginedes artikli 8 lõikele 2 või 3.

47. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peab teatud direktiivi kohaldamisalasse kuuluvat kohtuasja arutav siseriiklik kohus võimaluse korral tõlgendama enne või pärast direktiivi vastu võetud siseriiklikku seadust direktiivi sõnastust ja eesmärki arvestades, et saavutada direktiiviga sätestatud eesmärk.( ) Järelikult, nagu väidavad komisjon ja Madalmaade valitsus, on selge, et eelotsusetaotluse esitanud kohus vajab taimekaitsevahendite direktiivi ja biotsiidide direktiivi vastavate sätete tõlgendust sõltumata sellest, kas neil on otsene mõju või mitte. Seetõttu ei ole minu arvates vaja vastata esimesele küsimusele, nii nagu see on esitatud, sest siseriiklik kohus saab piisavad juhised vastustest ülejäänud küsimustele. Seda ka seetõttu, et Madalmaade valitsuse sõnul on käesolevas kohtuasjas kõne all oleva siseriikliku sätte – BMW artikli 25d – eesmärk taimekaitsevahendite direktiivi artikli 8 lõike 2 ja biotsiidide direktiivi artikli 16 lõike 1 rakendamine, mis on teise, kolmanda ja neljanda eelotsuse küsimuse sisuks.

Teine küsimus

48. Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas biotsiidide direktiivi artiklil 16 on taimekaitsevahendite direktiivi artikli 8 lõikega 2 sama tähendus. Eelotsusetaotlusest nähtub, et küsimus esitati seetõttu, et BMW artikkel 25d käsitleb nii taimekaitsevahendeid kui ka biotsiide. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et biotsiidide direktiivi artikli 16 lõike 1 kohaselt võivad liikmesriigid üleminekuperioodil jätkuvalt kohaldada oma senist korda või praktikat biotsiidide turuleviimiseks. Sisuliselt küsitakse, kas taimekaitsevahendite direktiivi artikli 8 lõiget 2 tuleb tõlgendada samuti nagu artikli 16 lõiget 1, mis eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates lubab liikmesriigil üleminekuperioodil jätkuvalt kohaldada biotsiidide turuleviimise „senist korda või praktikat”, ükskõik kuidas see ka ei toimi.

49. Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohus palub kolmandas küsimuses tõlgendada biotsiidide direktiivi artiklit 16 ja neljandas küsimuses tõlgendada taimekaitsevahendite direktiivi artikli 8 lõiget 2, tuleks kõigepealt vastata nendele küsimustele, millest tuleneb vastus teisele küsimusele.

Kolmas küsimus

50. Kolmanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, i) kas biotsiidide direktiivi artikli 16 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see kehtestab standstill-kohustuse ja ii) kui mitte, siis kas see kehtestab biotsiidide turuleviimist puudutavate siseriiklike normide muudatustele piiranguid, ning iii) kui, siis milliseid.

51. Eelotsusetaotlusest nähtub, et siseriiklik kohus küsib sisuliselt, kas liikmesriik võib muuta oma korda või praktikat, mida kohaldati biotsiidide direktiivi jõustumise ajal, i) ainult niivõrd, kuivõrd biotsiididele loa andmisega seotud hindamine toimub kooskõlas direktiiviga, ii) ainult niivõrd, kuivõrd muudatused ei mõjuta olemasoleva korra või praktika ülesehitust või iii) muude piiranguteta, kui need, mis vastavalt Inter-Environnement Wallonie kohtuotsusele on EÜ artikli 10 kohaselt kohaldatavad rakendamiseks ette nähtud ajal.( )

52. Kõnealuses kohtuasjas otsustas kohus, et direktiivi ülevõtmiseks ette nähtud ajal on liikmesriigid kohustatud hoiduma selliste meetmete võtmisest, mis võiksid tõsiselt ohustada direktiivi eesmärkide saavutamist, ja et siseriiklik kohus peab hindama, kas kõnealuste siseriiklike sätete puhul on tegemist sellise juhtumiga.

53. Sihtasutus asub siseriikliku kohtuga samale seisukohale, väites, et lubades liikmesriikidel jätkata oma senise korra kohaldamist, on artiklis 16 silmas peetud, et selline kord tuleb põhimõtteliselt säilitada ning muudatusi on lubatud teha vaid siis, kui selle tulemuseks on direktiiviga paremini kooskõlas olev kord.

54. Ma ei ole sellise tõlgenduse õigsuses veendunud. Artikli 16 lõikes 1 on öeldud, et seda kohaldatakse erandina artikli 3 lõikest 1, artikli 5 lõikest 1 ja artikli 8 lõigetest 2 ja 4. Nimetatud sätted on direktiivis ette nähtud lubade andmise menetluse aluseks: artikli 3 lõige 1 sätestab, et liikmesriigid „näevad ette, et biotsiidi võib turule viia ja nende territooriumil kasutada ainult juhul, kui selle jaoks on kooskõlas käesoleva direktiiviga luba antud”; artikli 5 lõige 1 sätestab, et liikmesriigid annavad biotsiidile loa ainult juhul, kui „selles sisalduv(ad) toimeaine(d) on loetletud I või IA lisas ja kõik nendes lisades ettenähtud nõuded on täidetud” ja täidetud on mitmed muud tingimused, ning artikli 8 lõige 2 sätestab, et liikmesriigid nõuavad, et biotsiidile loa taotleja esitaks toimiku, mille sisu on sätestatud artikli 8 lõikes 4.

55. Loomulikult ei saanud ükski liikmesriigi poolt üleminekuperioodil vastu võetud meede olla nimetatud sätetega täielikult kooskõlas seoses nende toimeainetega, mida ei olnud veel I ja IA lisas loetletud: eeldatavasti nähti artikli 16 lõige 1 ette just sellise olukorra jaoks.

56. Samuti tuleb meeles pidada, et artikli 16 lõige 1 on üleminekusäte, mida tuli kohaldada kümne aasta jooksul valdkonnas, kus keskkonna-, tervise- ning ohutuse küsimused on esmatähtsad. On ilmne, et kõnealuse perioodi alguses kehtinud kord või praktika võib teaduse arengust tulenevalt vajada muutmist.

57. Sellest ei tulene siiski, et liikmesriigil on piiramatu pädevus oma õigusakte biotsiidide direktiivis ette nähtud üleminekuperioodil muuta. Euroopa Kohtu otsusest Inter-Environnement Wallonie tuleneb, et liikmesriik ei tohi oma õigusakte muuta viisil, mis võiks tõsiselt ohustada direktiivi eesmärkide saavutamist. Biotsiidide direktiivis on ette nähtud i) „biotsiidide turuleviimiseks [...] eeskirjade raamistik”,( ) mille keskmeks on lubade andmise menetlus, ii) lubade vastastikune tunnustamine ja iii) ühenduse tasandil positiivse nimekirja kehtestamine nendest toimeainetest, mida võib biotsiidides kasutada.( ) Seetõttu ei ole minu arvates liikmesriigil õigust muuta oma õigusakte, sätestades näiteks, et biotsiide, millele varem kohaldati loa andmise menetlust, saaks ilma igasuguse loata biotsiidina kasutamiseks turule viia.

58. Käesoleval juhul hõlbustab kõnealune õigusakti muudatus sellistele biotsiididele loa andmise menetlust, mis sisaldavad toimeaineid, mis on esiteks kantud siseriiklikul tasandil kehtestatud selliste toimeainete loetellu, mis siseriikliku pädeva asutuse määratluse kohaselt ei ohusta märkimisväärselt või ohustavad vähe inimesi, loomi ja keskkonda, ja millele teiseks on varem juba luba antud. Taotluse esitamisel on selliste toodete puhul võimalik loa andmine seaduse alusel, kõnealune luba kaotab kehtivuse, kui tuleb rakendada asjaomast toimeainet käsitlevat ühenduse meedet.

59. Mulle tundub, et selline meede ei saa tõsiselt ohustada biotsiidide direktiivi eesmärkide saavutamist. Siiski, nagu Euroopa Kohus on selgitanud Inter-Environnement Wallonie kohtuotsuses ja nagu väidab käesolevas kohtuasjas ka komisjon, peab seda hindama siseriiklik kohus, niivõrd kui see hõlmab siseriikliku meetme tõlgendamist.

Neljas küsimus

60. Siseriiklik kohus esitab neljanda küsimuse vaid siis, kui vastus teisele küsimusele on eitav. Teise küsimusega soovitakse teada, kas biotsiidide direktiivi artiklil 16 on taimekaitsevahendite direktiivi artikli 8 lõikega 2 sama tähendus. Nagu olen juba öelnud, aitab minu arvates teisele küsimusele vastuse leida vastus neljandale küsimusele, mitte vastupidi; seetõttu teen ettepaneku kaaluda neljandat küsimust enne teist.

61. Neljanda küsimusega soovitakse teada, kas taimekaitsevahendite direktiivi artikli 8 lõige 2 tähendab, et kui liikmesriik lubab oma territooriumil turule viia taimekaitsevahendeid, mis sisaldavad selle direktiivi I lisas loetlemata toimeaineid, mis on juba olnud turul kaks aastat pärast direktiivi teatavakstegemist („olemasolevad taimekaitsevahendid”), peab ta arvestama ka selle direktiivi i) artikliga 4 ja/või ii) artikli 8 lõikega 3.

62. Küsimuse kaks osa on tegelikult sama medali kaks külge: argumendi, mille kohaselt peab liikmesriik, andes vastavalt artikli 8 lõikele 2 loa olemasolevatele taimekaitsevahenditele, kohaldama artikli 4 teatud sätteid, saab esitada ainult juhul, kui leitakse, et kõnealuses olukorras on kohaldatav artikli 8 lõige 3.

63. Sihtasutus ning Taani ja Prantsuse valitsus toetavad sellist tõlgendust, tuginedes asjaolule, et artikli 8 lõiget 3, mis näeb ette, et liikmesriigid peavad kohaldama artikli 4 lõike 1 punkti b alapunktides i–v ja punktides c–f sätestatud nõudeid, kohaldatakse siis, kui liikmesriigid „vaatavad toimeainet sisaldavad taimekaitsevahendid uuesti läbi vastavalt [artikli 8] lõikele 2”. Järelikult väidavad nad, et kõnealusest sõnastusest tulenevalt tuleb küsimuse mõlemale osale vastata jaatavalt.

64. Monsanto kohtuasjas( ) küsiti Euroopa Kohtult, kas artikli 8 lõiget 3 kohaldatakse, kui liikmesriigile esitati vastavalt artikli 8 lõikele 2 taotlus juba olemasoleva geneerilise taimekaitsevahendi turuleviimiseks esmakordse loa saamiseks, mille tagajärjel oli liikmesriik kohustatud hindama taotlust kooskõlas artikli 4 lõike 1 punkti b alapunktides i–v ja punktides c–f sätestatud nõuetega.( )

65. Monsanto väitis, et artikli 8 lõigete 2 ja 3 kohaselt ei saa liikmesriik anda luba uue taimekaitsevahendi oma territooriumil turuleviimiseks, kui loa taotleja ei esita teavet, mis tõendab, et toode vastab artikli 4 lõike 1 punktides b–f sätestatud tingimustele.( )

66. Euroopa Kohus asus seisukohale, et artikli 8 lõike 3 kohane läbivaatamine „tähendab, et taimekaitsevahendi turuleviimiseks on juba luba antud, nagu nähtub eelkõige artikli 4 lõikest 5 […], mille kohaselt võib I lisas loetletud toimeaineid sisaldavate taimekaitsevahendite load uuesti läbi vaadata igal ajal, kui esineb loa andmise aluseks olevate nõuete täitmata jätmise kahtlus”. Euroopa Kohus jätkas:

„Geneeriline taimekaitsevahend, mille turuleviimiseks on esitatud esmakordse loa taotlus vastavalt artikli 8 lõike 2 esimesele lõigule [...], ei ole taimekaitsevahend, millele juba on antud turuleviimise luba.

Järelikult, kui esitatakse selline turuleviimise loa taotlus, ei saa tekkida kõnealuse taimekaitsevahendi läbivaatamise küsimust, nagu on sätestatud artikli 8 lõikes 3 […]

[…]

Sellest tulenevalt ei tule [taimekaitsevahendite direktiivi] kohaselt [olemasoleva] geneerilise taimekaitsevahendi turuleviimiseks esitatud esmakordse loa taotlust […] hinnata vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 4 lõike 1 punkti b alapunktides i–v ja punktides c–f sätestatud nõuetele.”( )

67. Kõnealusest kohtuotsusest näib ühemõtteliselt tulenevat, et kui liikmesriik lubab oma territooriumil turule viia olemasolevaid taimekaitsevahendeid, ei pea ta tingimata arvestama selle direktiivi artikliga 4 või artikli 8 lõikega 3. Järelikult tuleks eelotsusetaotluse esitanud kohtu neljandale küsimusele vastata eitavalt, nagu väidavad 3M Nederland, Madalmaade valitsus ja komisjon.

68. Sihtasutus väidab siiski, et artikli 8 lõike 3, mida kohaldatakse siis, kui liikmesriik vaatab toimeainet sisaldavad taimekaitsevahendid uuesti läbi „vastavalt lõikele 2”, sõnastusest nähtub, et kõnealust sätet tuleb kohaldada alati, kui liikmesriik annab loa vastavalt lõikele 2.

69. Tunnistan, et kuigi Euroopa Kohtu otsus Monsanto kohtuasjas tundub olevat üheselt mõistetav, tekitas minus segadust võimalik vastuolu Euroopa Kohtu tõlgenduse ja sõnade ilmse tähenduse vahel, millele juhtis tähelepanu sihtasutus. Kui artikli 8 lõiget 3 kohaldatakse juhul, kui liikmesriigid „vaatavad toimeainet sisaldavad taimekaitsevahendid uuesti läbi vastavalt lõikele 2”, siis miks ei kohaldata seda siis, kui liikmesriigid annavad loa vastavalt lõikele 2? Mind ajas segadusse ka see, et Euroopa Kohus viitas artikli 4 lõikele 5 toetamaks tõlgendust, mille ta andis artikli 8 lõikele 3: kuidas saab artikli 4 lõige 5, mis käsitleb I lisas loetletud toimeaineid sisaldavaid taimekaitsevahendeid, olla seotud üleminekusättega, mida kohaldatakse just siis, kui asjaomased toimeained on veel I lisas loetlemata?

70. Vastus on minu arvates järgmine. Artikli 8 lõige 3 on ette nähtud selleks, et liikmesriigid saaksid kohaldada I lisas veel loetlemata, kuid varem vastavalt artikli 8 lõikele 2 loa saanud toimeaineid sisaldavate taimekaitsevahendite suhtes sarnast menetlust sellega, mis on sätestatud artikli 4 lõikes 5 seoses taimekaitsevahenditega, mis sisaldavad I lisas loetletud toimeaineid. Selline tõlgendus põhjendab sõnade „vastavalt lõikele 2” kasutamist, kuigi nende mõte oleks olnud selgem viidates varasemale loale, mitte „läbivaatamisele”, mida käsitleb artikli 8 lõige 3;( ) see selgitab ka, miks Euroopa Kohus viitas artikli 4 lõikele 5 toetamaks tõlgendust, mille ta andis artikli 8 lõikele 3.

71. Tuleks märkida, et artikli 4 lõige 5 ega artikli 8 lõige 3 ei sisaldunud komisjoni direktiivi ettepanekus,( ) muudetud ettepanekus( ) ega ettepaneku teises muudatuses.( ) Kuna komisjon esitas viimati nimetatud dokumendi 21. märtsil 1991 ja direktiiv võeti vastu vähem kui neli kuud pärast seda, on selge, et mõlemad sätted lisati seadusandliku menetluse väga hilises etapis, eeldatavasti samal ajal. See kinnitab seisukohta, et mõlemad sätted on omavahel seotud (ning võib selgitada, kuid ei vabanda artikli 8 lõike 3 kaugeltki mitte ideaalset sõnastust).

72. Minu tõlgendus selgitab ka artikli 8 lõikes 2 kasutatud sõnu „ilma et see piiraks lõike 3 […] sätete kohaldamist”, millest Prantsuse valitsus järeldab, et artikli 8 lõikes 3 nimetatud nõudeid kohaldatakse loa andmisele vastavalt artikli 8 lõikele 2. Minu arvates tähendavad need sõnad lihtsalt, et loa andmine vastavalt artikli 8 lõikele 2 ei taga iseenesest kõrvalejäämist hilisemast läbivaatamisest vastavalt artikli 8 lõikele 3.

73. Sihtasutus ja Prantsuse valitsus soovivad eristada käesolevat kohtuasja Monsanto kohtuasjast põhjendusel, et nimetatud kohtuasjas kõne all olnud taimekaitsevahend oli geneeriline toode. Sihtasutus järeldab sellest, et kohtuotsuse tegelik alus seisnes selles, et kohaldatavad ei olnud artikli 8 lõige 2 ega artikli 8 lõige 3, vaid üksnes artikli 13 lõige 6, mis näeb ette veel ühe erandi artiklist 4. Prantsuse valitsus väidab (kuigi ta esitab nimetatud väite seoses viienda küsimusega), et Euroopa Kohtu seisukoht, mille kohaselt artikli 8 lõikes 3 ette nähtud uut läbivaatamist ei kohaldata olemasolevate taimekaitsevahendite suhtes, tuleneb asjaolust, et kõnealust geneerilist toodet ei saa põhimõtteliselt pidada uueks tooteks.

74. Minu arvates ei ole võimalik sobitada neid seisukohti Monsanto kohtuotsusega. Euroopa Kohus sedastas, et kõnealusele taotlusele laieneb artikli 13 lõige 6.( ) Järgmises punktis aga märkis ta:

„Seega, direktiivi 91/414 artikli 8 lõikes 2 nimetatud üleminekuperioodil kohaldavad liikmesriigid jätkuvalt oma senist korda või praktikat selliste taimekaitsevahendite turuleviimiseks oma territooriumil, mis sisaldavad selle direktiivi I lisas loetlemata toimeaineid, mis on juba olnud turul kaks aastat pärast direktiivi teatavakstegemist.”

75. Mulle näib selge, et kuigi leiti, et artikli 13 lõige 6, mis käsitleb ainult andmetele esitatavaid nõudeid, on kohaldatav üleminekuperioodil olemasolevale geneerilisele taimekaitsevahendile loa saamiseks esitatud taotluse suhtes, tuleb nimetatud sätet kohaldada koos artikli 8 lõikega 2, mis käsitleb tingimusi, mis tuleb täita loa saamiseks, mitte selle asemel. Loomulikult on need kaks sätet omavahel seotud: nagu Euroopa Kohus sedastas kohtuotsuses Monsanto, võimaldab artikli 8 lõige 2 liikmesriikidel jätkuvalt kohaldada oma korda ja praktikat olemasolevate taimekaitsevahendite turuleviimiseks oma territooriumil, samas kui artikli 13 lõike 6 alusel võivad liikmesriigid jätkata nõutavaid andmeid käsitlevate siseriiklike eeskirjade kohaldamist kuni kõnealuste toimeainete kandmiseni I lisasse.

76. Mis puudutab Prantsuse valitsuse väidet, siis kohtuotsuses ei viita miski sellele, et Euroopa Kohus oleks leidnud, et direktiivis on sätestatud erinev kohtlemine olemasolevate geneeriliste taimekaitsevahendite ja olemasolevate mittegeneeriliste taimekaitsevahendite turuleviimiseks esmakordse loa taotluse puhul.

77. Eeltoodut arvesse võttes jään seisukohale, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu neljanda küsimuse mõlemale osale tuleks vastata eitavalt.

Järeldus teise küsimuse kohta

78. Pärast vastamist kolmandale ja neljandale eelotsuse küsimusele saan nüüd tagasi pöörduda teise küsimuse juurde, millega siseriiklik kohus soovib teada, kas biotsiidide direktiivi artiklil 16 on taimekaitsevahendite direktiivi artikli 8 lõikega 2 sama tähendus.

79. Artikkel 16 lubab liikmesriikidel „jätkuvalt kohaldada oma senist korda või praktikat biotsiidide turuleviimiseks” ja sätestab, et „eelkõige võib ta oma siseriiklike eeskirjade kohaselt lubada oma territooriumil turule viia biotsiidi”, mis vastab teatud tingimustele. Loa andmisel põhinev kord või praktika on seega üks – kuid mitte tingimata ainuvõimalik – kordadest või praktikatest, mida liikmesriik võib direktiivi kohaselt üleminekuperioodil jätkuvalt kohaldada.

80. Nagu olen juba märkinud kolmandat eelotsuse küsimust käsitledes,( ) ei ole liikmesriikidel piiramatut pädevust oma õigusakte biotsiidide direktiivis ette nähtud üleminekuperioodil muuta. Euroopa Kohtu otsusest Inter-Environnement Wallonie( ) nähtub, et kõnealusel perioodil ei tohi liikmesriik oma õigusakte muuta viisil, mis võib tõsiselt ohustada direktiivi eesmärkide saavutamist.

81. Artikli 8 lõige 2 lubab liikmesriikidel „lubada [...] enda territooriumil turule viia taimekaitsevahendeid”, mis vastavad analoogsetele tingimustele. Seega on loa andmisel põhinev kord või praktika ainuvõimalik kord või praktika, mida liikmesriik tohib direktiivi kohaselt üleminekuperioodil kohaldada.

82. Kuigi Euroopa Kohus sedastas kohtuotsuses Monsanto,( ) et artikli 8 lõikes 2 nimetatud üleminekuperioodil „kohaldavad liikmesriigid jätkuvalt oma senist korda või praktikat taimekaitsevahendite turuleviimiseks oma territooriumil”, ei olnud minu arvates Euroopa Kohtu eesmärgiks nimetatud sätte ümbersõnastamine ja loomulikult ei oleks ta saanudki seda teha. Leian, et Euroopa Kohus tegutses pigem eeldusel, et liikmesriigi olemasolev taimekaitsevahendite turuleviimise kord või praktika põhineb loa andmisel. See näib nähtuvat kohtuotsuse eelnevatest punktidest ja sellega oli tegemist selles kohtuasjas kõne all olnud siseriikliku korra puhul.

83. Seega piirab taimekaitsevahendite direktiivi artikli 8 lõige 2 liikmesriike taimekaitsevahendite turuleviimiseks lubade andmise korra või praktikaga, samas kui biotsiidide direktiivi artikli 16 lõige 1 sellist piirangut ei sisalda. Ei ole siiski tõenäoline, et kõnealusel erinevusel on oluline tegelik mõju, kuna taimekaitsevahendite direktiivi vastuvõtmise ajal „kehti[sid] enamikus liikmesriikides eeskirjad, millega reguleerit[i] taimekaitsevahendite kasutamise lubamist”.( )

Viies küsimus

84. Viienda küsimusega soovib siseriiklik kohus sisuliselt teada, kas „uuesti läbivaatamine” taimekaitsevahendite direktiivi artikli 8 lõike 3 tähenduses hõlmab ka sellist hinnangu andmist, nagu on ette nähtud BMW artiklis 25d, mille alusel määratakse kindlaks toimeaine, mida sisaldavale taimekaitsevahendile antakse luba või see registreeritakse seaduse alusel.

85. Eespool neljandat küsimust käsitledes selgitasin, miks ma arvan, et „uuesti läbivaatamine” artikli 8 lõike 3 tähenduses on liikmesriigi poolt üleminekuperioodil välja antud lubade uuesti läbivaatamine, mis sel perioodil on võrdväärne pärast nimetatud perioodi lõppu välja antud lubade direktiivi artikli 4 lõikes 5 sätestatud läbivaatamisega. Artikli 4 lõikes 5 on sätestatud, et liikmesriik võib sellise loa uuesti läbi vaadata, „kui esineb [artikli 4 lõikes 1] osutatud nõuete täitmata jätmise kahtlus”. Artikli 8 lõige 3 võimaldab liikmesriikidel uuesti läbi vaadata load, mis on välja antud vastavalt artikli 8 lõikele 2: artikli 8 lõike 3 kohaselt liikmesriigid „kohaldavad […] enne läbivaatamist artikli 4 lõike 1 punkti b alapunktides i–v ja punktides c–f sätestatud nõudeid kooskõlas esitatavaid andmeid käsitlevate siseriiklike eeskirjadega”, et otsustada, kas vaadata taimekaitsevahend läbi või mitte.( )

86. Käesoleva kohtuasja puhul peab siseriiklik kohus kindlaks tegema, kas BMW artiklis 25d sätestatud hinnangu andmine kujutab endast sellist läbivaatamist, nagu sisuliselt väidavad sihtasutus ja Prantsuse valitsus. Ütleksin vaid, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu ja Madalmaade valitsuse esitatud teave nimetatud sätte ning selle mõju kohta viitavad sellele, et kõnealuses siseriiklikus õiguslikus raamistikus on sätestatud pigem menetlus, kus taotletakse turustamisluba olemasolevatele taimekaitsevahenditele ja järelikult rakendatakse sellega pigem direktiivi artikli 8 lõiget 2 kui artikli 8 lõiget 3.

Kuues küsimus

87. Kuuenda küsimusega soovib siseriiklik kohus sisuliselt teada, kas artikli 8 lõikes 3 sätestatud eeskirju kohaldatakse üksnes andmete esitamise suhtes enne läbivaatamist või ka läbivaatamise korraldamise ning teostamise suhtes.

88. Minu arvates ei viita artikli 8 lõikes 3 miski sellele, et nimetatud säte reguleerib läbivaatamise korraldamist ja teostamist. Ma ei mõista, kuidas saab järeldada nimetatud sättest, mille kohaselt liikmesriigid peavad lihtsalt „kohalda[ma] artikli 4 lõike 1 punkti b alapunktides i–v ja punktides c–f sätestatud nõudeid kooskõlas esitatavaid andmeid käsitlevate siseriiklike eeskirjadega”, et see sisaldab eeskirju, mis reguleerivad läbivaatamise korraldamist ja teostamist. Artikli 4 lõike 1 punktides b–e sätestatud nõuded käsitlevad sisuliselt asjaomase toote ohutust ja tõhusust selle kasutamisel. Artikli 4 lõike 1 punktis f on sätestatud, et liikmesriigid peavad kehtestama jääkide piirnormid ning teatama neist komisjonile, kes need heaks kiidab. Nagu Euroopa Kohus sedastas Monsanto kohtuotsuses, on nimetatud nõuded kriteeriumid, mille alusel liikmesriik otsustab, kas vaadata taimekaitsevahend läbi või mitte.( ) Seega ei ole need kuidagi seotud sellise läbivaatamise korraldamise ja teostamisega.

Ettepanek

89. Esitatud põhjendustest lähtudes teen ettepaneku vastata College van Beroep voor het bedrijfsleven’i esitatud küsimustele järgmiselt:

1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiivi 98/8/EÜ (mis käsitleb biotsiidide turuleviimist) artikli 16 lõikes 1 sätestatud perioodil ei tohi liikmesriigid muuta biotsiidide turuleviimist käsitlevaid siseriiklikke õigusnorme nii, et muudetud õigusnormid võiksid tõsiselt ohustada direktiivi eesmärkide saavutamist; siseriiklik kohus peab hindama, kas see on nii asjaomaste siseriiklike sätete puhul.

2. Kui liikmesriik lubab vastavalt nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta artikli 8 lõikele 2 oma territooriumil turule viia taimekaitsevahendeid, mis sisaldavad selle direktiivi I lisas loetlemata toimeaineid, mis on juba olnud turul kaks aastat pärast direktiivi teatavakstegemist, ei pea ta tingimata arvestama selle direktiivi artikli 4 või artikli 8 lõike 3 sätteid.

3. Siseriiklik kohus peab kindlaks tegema, kas muudetud Bestrijdingsmiddelenwet 1962 artiklis 25d ette nähtud hinnangu andmine on „uuesti läbivaatamine” direktiivi 91/414 artikli 8 lõike 3 tähenduses.

4. Direktiivi 91/414 artikli 8 lõige 3 ei reguleeri seda, kuidas tuleb korraldada ja teostada „uuesti läbivaatamine” sama sätte tähenduses.