Keywords

Summary



Keywords

1. Tühistamishagi – Füüsilised või juriidilised isikud – Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid – Komisjoni otsus, millega riigiabi tunnistatakse ühisturuga kokkusobivaks ametlikku kontrollimenetlust algatamata – Huvitatud isikute hagi EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses – Vastuvõetavus – Tingimused

(EÜ artikli 88 lõige 2 ja artikli 230 neljas lõik; nõukogu määrus nr 659/1999, artikli 1 punkt h, artikli 4 lõige 3 ja artikli 6 lõige 1)

2. Tühistamishagi – Füüsilised või juriidilised isikud – Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid – Komisjoni otsus, millega riigiabi tunnistatakse ühisturuga kokkusobivaks ametlikku kontrollimenetlust algatamata – Huvitatud isikute hagi EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses – Hagi eseme määratlemine

(EÜ artikli 88 lõige 2 ja artikli 230 neljas lõik; Üldkohtu kodukord, artikli 44 lõike 1 punkt c; nõukogu määrus nr 659/1999, artikli 1 punkt h, artikli 4 lõige 3 ja artikli 6 lõige 1)

3. Apellatsioonkaebus – Väited – Asjaolude ja tõendite hindamise kontroll Euroopa Kohtus – Välistamine, v.a tõendite moonutamise korral

(EÜ artikkel 225; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik)

4. Riigiabi – Abiprojektid – Komisjonipoolne läbivaatamine – Esialgse uurimise etapp ja ametliku uurimismenetluse etapp – Abi kokkusobivus ühisturuga – Hindamisraskused – Komisjoni kohustus algatada ametlik uurimismenetlus

(EÜ artikli 88 lõiked 2 ja 3)

5. Tühistamishagi – Füüsilised või juriidilised isikud – Aktid, mis ei puuduta neid otseselt ja isiklikult – Asja läbivaatamist takistavad avalikul huvil põhinevad asjaolud

(EÜ artikli 230 neljas lõik)

6. Apellatsioonkaebus – Väited – Üldkohtu poolt tõendite täiendamise vajadusele antud hinnangu kontroll Euroopa Kohtus – Välistamine, v.a tõendite moonutamise korral

7. Apellatsioonkaebus – Väited – Põhjendamise ebapiisavus – Üldkohtu tuletatav põhjendus – Lubatavus – Tingimused

(EÜ artikkel 225; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 36 ja artikli 53 esimene lõik)

Summary

1. Kui komisjon teeb riigiabi valdkonnas vastuväidete esitamata jätmise otsuse EÜ artikli 88 kohaldamist käsitleva määruse nr 659/1999 artikli 4 lõike 3 alusel, siis ta mitte ainult ei tunnista meedet ühisturuga kokkusobivaks, vaid ka vaikimisi keeldub algatamast ametlikku uurimismenetlust, mis on ette nähtud EÜ artikli 88 lõikes 2 ja määruse nr 659/1999 artikli 6 lõikes 1.

Määruse nr 659/1999 artikli 4 lõikel 3 põhineva vastuväidete esitamata jätmise otsuse õiguspärasus oleneb sellest, kas abi ühisturuga kokkusobivuses on kahtlusi. Kuna selliste kahtluste tõttu tuleb algatada ametlik uurimismenetlus, milles võivad osaleda määruse nr 659/1999 artikli 1 punktis h nimetatud huvitatud pooled, tuleb asuda seisukohale, et selline otsus puudutab otseselt ja isiklikult kõiki huvitatud pooli selle sätte tähenduses. EÜ artikli 88 lõikes 2 ning määruse nr 659/1999 artikli 6 lõikes 1 sätestatud menetluslike tagatistega isikute sellised tagatised saavad olla kindlustatud vaid juhul, kui neil on võimalus vaidlustada vastuväidete esitamata jätmise otsus liidu kohtus.

Järelikult on tühistamishagi puhul määruse nr 659/1999 artikli 1 punkti h tähenduses „huvitatud poole” eristaatus, mis on seotud hagi erilise esemega, piisav selleks, et individualiseerida EÜ artikli 230 neljanda lõigu kohaselt hagejat, kes vaidlustab vastuväidete esitamata jätmise otsuse.

Määruse nr 659/1999 artikli 1 punkti h kohaselt tuleb huvitatud pooleks lugeda eelkõige mis tahes isik, ettevõtja või ettevõtjate ühendus, kelle huve võib abi andmine mõjutada, eriti selle abi saajaga konkureerivad ettevõtjad. Teisisõnu on tegemist piiramatu hulga adressaatidega, mis ei välista, et ettevõtja, kes ei ole abisaaja otsene konkurent, kvalifitseeritakse huvitatud pooleks, kui ta väidab, et abi andmine võib tema huve mõjutada, ja tõendab, et abi võib tema olukorda konkreetselt mõjutada.

(vt punktid 42–44 ja 132)

2. Kui hageja palub riigiabi valdkonnas tühistada vastuväidete esitamata jätmise otsuse, vaidlustab ta peamiselt asjaolu, et komisjoni poolt asjaomase abi suhtes tehtud otsus võeti vastu, ilma et komisjon oleks algatanud ametlikku uurimismenetlust, rikkudes sellega hageja menetluslikke õigusi. Selleks et hageja tühistamisnõue oleks tulemuslik, võib ta esitada kõik väited, mis tõendavad, et teatatud meetme esialgse uurimise etapis komisjoni kasutuses oleva teabe ja asjaolude hindamise tõttu oleks pidanud abi ühisturuga kokkusobivuse kohta ilmnema kahtlusi. Selliste väidete kasutamise tõttu ei saa aga muutuda hagi ese või hagi vastuvõetavuse tingimused. Vastupidi, kahtluste olemasolu kokkusobivuse kohta on just täpselt see tõend, mille peab esitama, et tõendada, et komisjon oleks pidanud algatama EÜ artikli 88 lõikes 2 ja EÜ artikli 88 kohaldamist käsitleva määruse nr 659/1999 artikli 6 lõikes 1 ette nähtud ametliku uurimismenetluse.

(vt punkt 50)

3. Apellatsioonkaebuse korral puudub Euroopa Kohtul pädevus tuvastada fakte ja põhimõtteliselt hinnata tõendeid, millele Üldkohus on nende faktide puhul tuginenud. Kui need tõendid on hangitud õiguspäraselt, kui on järgitud õiguse üldpõhimõtteid ning tõendamiskohustust ja tõendite esitamist puudutavaid menetlusnorme, on üksnes Üldkohus pädev hindama talle esitatud tõendite tõenduslikku väärtust. Välja arvatud juhul, kui kohtule esitatud tõendeid on moonutatud, ei ole selline hindamine järelikult Euroopa Kohtu kontrollile alluv õigusküsimus. Moonutamine peab selgelt nähtuma toimiku materjalidest, ilma et oleks vaja fakte ja tõendeid uuesti hindama asuda.

(vt punktid 58 ja 59)

4. Kui riigiabi valdkonnas ei võimaldanud EÜ artikli 88 lõikes 3 ette nähtud esmane uurimine ületada kõiki raskusi, mis tekkisid selle abi ühisturuga kokkusobivuse hindamisel, on komisjonil kohustus küsida kõiki vajalikke selgitusi ja algatada selles osas EÜ artikli 88 lõikes 2 ette nähtud menetlus. Tõsiste raskuste mõiste on objektiivset laadi ning selliste raskuste esinemine tuleb tuvastada mitte ainult vaidlusaluse akti vastuvõtmise asjaolude, vaid ka hinnangute põhjal, millele komisjon tugines.

Juhul kui vastuolu kahe siseriikliku õigusakti vahel võib otseselt mõjutada kõnesoleva abi kokkusobivust või kokkusobimatust, peab see vastuolu tegelikult äratama kahtlusi kõnesoleva abi kokkusobivuses ühisturuga.

Komisjon on kohustatud arvesse võtma ilmset vastuolu, mis võib olla kahe siseriikliku akti, s.o seaduse ja haldussuuniste vahel, eriti kui ilmneb, et abikava sisaldab selle kehtestanud seaduse tasandil piirangut, mis äratab tõsiseid kahtlusi selle kokkusobivuses ühisturuga.

(vt punktid 70, 71, 79, 80 ja 85)

5. Asja läbivaatamist takistav asjaolu – mis on tuletatud EÜ artikli 230 neljandas lõigus seatud tingimusest, mille kohaselt füüsilise või juriidilise isiku esitatud hagi otsuse vastu, mis ei ole temale adresseeritud, on vastuvõetav, kui see teda otseselt ja isiklikult puudutab – tuleneb avalikust huvist, mistõttu ühenduse kohtud võivad selle tõstatada igal ajal ja samuti omal algatusel, sealhulgas võtta meetmeid, et saada rohkem teavet.

(vt punktid 97 ja 98)

6. Üldkohus on ainupädev otsustama, kas lahendamisel olevas kohtuasjas esitatud teavet on vaja täiendada. Seda, kas talle esitatud tõendusmaterjal on või ei ole piisav, hindab ta täiesti iseseisvalt, lähtudes asjaoludest, mis ei allu apellatsioonimenetluse käigus Euroopa Kohtu kontrollile, välja arvatud juhul, kui Üldkohtule esitatud tõendeid on moonutatud või kui kohtutoimiku dokumentidest selgub, et Üldkohtu poolt tuvastatu on sisult ebatäpne.

Seetõttu ei saa Üldkohtule ette heita, et ta esitas pooltele enne kohtuistungit ja selle käigus rea üksikasjalikke küsimusi, et täpsustada talle esitatud teavet, ning et ta tegi vastustest, mis pooled neile küsimustele endi esitatud väidete raames andsid, teatavaid järeldusi.

Samuti ei saa talle apellatsioonimenetluses ette heita, et ta ei võtnud muid menetlust korraldavaid meetmeid, mille võtmist pooled ei palunud Üldkohtu menetluses ning mida nad apellatsioonimenetluses täpsemalt ei kirjelda.

(vt punktid 99 ja 100)

7. Euroopa Kohtu põhikirja artiklis 36 ja artikli 53 esimeses lõigus sätestatud Üldkohtu kohustus otsuseid põhjendada ei tähenda, et Üldkohus peab esitama ammendava ning üksikasjaliku ülevaate menetluse poolte kõikidest arutluskäikudest. Põhjendus võib seega olla tuletatav, kui see võimaldab asjassepuutuvatel isikutel aru saada, miks kõnealune otsus on tehtud, ning kui Euroopa Kohtul on piisavalt teavet kohtuliku kontrolli teostamiseks.

(vt punkt 104)