Esiteks on nimelt liikmesriigi kohtutel asja saatmiseks Euroopa Kohtusse kõige ulatuslikumad volitused, kui nad leiavad, et nende lahendada olevas asjas on tekkinud küsimusi, mis puudutavad liidu õigusnormi tõlgendamist või selle kehtivuse hindamist ning mille kohta nad peavad seisukoha võtma. Teiseks oleks liidu õiguse tõhusus ohus ja ELTL artikli 267 kasulik mõju kahaneks, kui asjaolu tõttu, et põhiseaduslikkuse järelevalve vahemenetlus on pooleli, oleks liikmesriigi kohtul takistatud esitada Euroopa Kohtule eelotsuse küsimusi ja viivitamatult kohaldada liidu õigust kooskõlas Euroopa Kohtu otsuse või praktikaga. Lõpuks ei saa siseriikliku menetlusnormi olemasolu seada kahtluse alla liikmesriigi kohtute õigust esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotlus, kui neil on – nagu põhikohtuasjas – kahtlused liidu õiguse tõlgendamise osas.

ELTL artiklit 267 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi kohus, kellel on kahtlusi, kas riigi seadus on kooskõlas Euroopa Liidu õigusega ja liikmesriigi põhiseadusega, ei ole asjaolu tõttu, et sama seaduse põhiseaduslikkuse järelevalve vahemenetlus on liikmesriigi põhiseaduslikkuse järelevalve kohtus pooleli, ilma jäetud õigusest ega teatud olukorras vabastatud kohustusest esitada Euroopa Kohtule küsimusi liidu õiguse tõlgendamise või kehtivuse kohta.

Nii on see juhul, kui aktsiis esiteks kuulub tasumisele siis, kui kütusemooduleid või kütusevardaid tuumareaktoris esimest korda kasutatakse ja iseseisev ahelreaktsioon on vallandunud elektrienergia tootmiseks kaubanduslikul eesmärgil, ja see nõutakse sisse elektritootjalt, ning teiseks, kui see arvutatakse kasutatud tuumkütuse koguse alusel, kusjuures kõigi seda liiki kütuste jaoks on ette nähtud ühtne maksumäär, samas kui tuumaelektrijaama reaktoris toodetud elektrienergia kogus ei sõltu otseselt kasutatud tuumkütuse kogusest, vaid võib kõikuda vastavalt kasutatud kütuse laadile ja omadustele ning reaktori tootlikkuse tasemele, ja kui aktsiisi võib sisse nõuda põhjusel, et on vallandunud iseseisev ahelreaktsioon, ilma et oleks tingimata toodetud ja seega tarbitud teatavas koguses elektrit.

Esimesena nimetatud sättes, direktiivi 2003/96 artikli 2 lõikes 1 on mõiste „energiatooted” selle direktiivi tähenduses määratletud, andes viidetega kombineeritud nomenklatuuri koodidele ammendava loetelu toodetest, mis kuuluvad selle mõiste alla. Ent tuumkütus ei kuulu sellesse loetellu, ei ole seega „energiatoode” direktiivi 2003/96 tähenduses ega kuulu järelikult selle direktiivi artikli 14 lõike 1 punktis a sätestatud maksuvabastuse alla. Lisaks ei saa liikmesriigi õigusaktide võimalik vastuolu liidu poliitikaga CO2‑heite vähendamise valdkonnas – muutmata kardinaalselt direktiivi 2003/96 artikli 2 lõike 1 ja artikli 14 lõike 1 punkti a tähendust vastupidi liidu seadusandja selgele kavatsusele – anda alust tõlgendada neid sätteid nii, et need on kohaldatavad muudele toodetele peale energiatoodete ja elektri selle direktiivi tähenduses.

Direktiivi 2003/96, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik, artikli 14 lõike 1 punkti a ja direktiivi 2008/118, mis käsitleb aktsiisi üldist korda ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 92/12, artikli 1 lõikeid 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette aktsiisi tuumkütuse kasutamiselt elektrienergia tootmiseks kaubanduslikul eesmärgil. Nimetatud direktiivi artiklis 14 on ammendavalt loetletud maksuvabastused, mida liikmesriigid on kohustatud energiatoodete ja elektrienergia maksustamisel andma, ning tooted, millele maksuvabastust kohaldatakse, on selgelt määratletud.

Nende siseriiklike õigusnormidega kehtestatud süsteem ei puuduta nimelt muud elektritoodangut peale selle, mille puhul kasutatakse tuumkütust, ja see toodang ei ole selle süsteemiga taotletavat eesmärki silmas pidades sarnases faktilises ja õiguslikus olukorras tuumkütust kasutades toodetud elektriga, mis ainsana põhjustab sellisest kasutamisest tingitud radioaktiivseid jäätmeid. Siit järeldub, et see regulatsioon ei ole valikuline meede ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses ega ole seega riigiabi, mis on selle sättega keelatud.

ELTL artiklit 107 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, mis näevad teatud ajavahemikuks ette aktsiisi tuumkütuse kasutamiselt elektrienergia tootmiseks kaubanduslikul eesmärgil, et tekitada maksutulu, mis peab eelarve konsolideerimise oludes – rakendades põhimõtet, et saastaja maksab – aitama vähendada koormust, mis tuleneb riigieelarvele kaevanduse ala, kuhu on ladestatud tuumkütuse kasutamisel tekkivad radioaktiivsed jäätmed, vajalikust rekultiveerimisest.

EA artikli 93 lõiget 1 ja artiklit 191 koostoimes EL lepingule, EL toimimise lepingule ja Euratomi asutamislepingule lisatud Euroopa Liidu privileegide ja immuniteetide protokolli (nr 7) artikli 3 lõikega 1 ja EA artikli 192 lõiget 2 koostoimes EA artikli 1 lõikega 2 ning EA artikli 2 punkti d tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette aktsiisi tuumkütuse kasutamiselt elektrienergia tootmiseks kaubanduslikul eesmärgil.

Esiteks on EA artikli 93 lõige 1 koos Euratomi asutamislepingu II jaotise 9. peatüki muude sätetega ühisturu üldstruktuuri aluseks olevate õiguslike käsitluste rakendus väga spetsiifilises valdkonnas. Kuigi samaväärse toimega maksu oluline tunnus seisneb asjaolus, et see puudutab konkreetselt imporditud toodet, välistades sarnased kodumaised tooted, siis kui samasugune või sarnane kodumaine toode puudub, ei ole teisest liikmesriigist imporditud tootega seonduv kohustus ikkagi samaväärse toimega maks, kui see on osa siseriiklikust üldisest maksusüsteemist, mida süstemaatiliselt kohaldatakse teatavatele tootekategooriatele objektiivsete kriteeriumide alusel ja toodete päritolule vaatamata. Siit järeldub, et kui aktsiisi ei nõuta sisse mitte põhjusel, et tuumkütus toimetatakse üle piiri, vaid seetõttu, et seda kasutatakse elektri tootmiseks kaubanduslikul eesmärgil, ega tehta vahet kütuse päritolu, maksumäära või maksukohustuslast puudutaval alusel, siis ei ole see tollimaksuga samaväärse toimega maks.

Teiseks, mis puudutab EA artiklit 191 ja protokolli artikli 3 lõiget 1, siis nende sätete koostoimest tuleneb, et Euroopa Aatomienergiaühendus (Euratom), tema vara, tulu ja muud õigused on kõigist otsestest maksudest vabastatud. Selles suhtes kuulub aktsiis tuumkütuse kasutamiselt, mis on kehtestatud seoses elektrienergia tootmisega kaubanduslikul eesmärgil, mitte otsese maksuna sellelt kütuselt, kütuse kasutamise ja tarbimise õiguse valdkonda. See õigus kuulub liikmesriikidele või isikutele või ettevõtjatele, kui nad on selle õiguspäraselt omandanud, kuigi EA artikli 86 kohaselt on tuumkütus, mida kasutatakse elektrienergia tootmiseks kaubanduslikul eesmärgil, Euratomi omand.

Lõpuks on EA artikli 2 punktis d sätestatud kohustuse täitmine Euratomi asutamislepingu II jaotise 6. peatüki ese, kuhu kuuluvad artiklid 52–76, millega kehtestatakse maakide, lähtematerjalide ja lõhustuvate erimaterjalide ühine tarnesüsteem. Ent kõnealune aktsiis, mis kahtlemata muudab kallimaks tuumkütuse kasutamise kaubanduslikul eesmärgil elektrienergia tootmiseks, ei kujuta endast neis sätetes ette nähtud liikmesriigi kohustuste rikkumist ega ole üldiselt vastuolus selle süsteemi põhimõtetega, nimelt EA artiklis 52 sätestatud tarneallikatele võrdse juurdepääsu põhimõttega või EA artiklites 67 ja 69 sätestatud hinnakujunduse põhimõtetega. See aktsiis ei saa tegelikult mõjutada tuumaelektrijaamade käitajate kütusega varustamist, kuna seda võetakse mitte tuumkütuse soetamiselt, vaid selle kasutamiselt. Sellest järeldub, et aktsiis ei saa kahjustada Euratomi selle kohustuse täitmist, mis seisneb tagamises, et kõiki kasutajaid ühenduses varustataks regulaarselt ja õiglaselt maakide ja tuumkütusega ning on sätestatud EA artikli 2 punktis d.

(vt punktid 86, 89–92, 94–97 ja 103–105 ning resolutsiooni punkt 4)