ET Euroopa Liidu Teataja C 37/28

Elf Aquitaine SA 15. detsembril 2009 esitatud apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (seitsmes koda) 30. septembri 2009. aasta otsuse peale kohtuasjas T-174/05: Elf Aquitaine versus komisjon

(Kohtuasi C-521/09 P)

2010/C 37/35

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellant: Elf Aquitaine SA (esindajad: advokaadid E. Morgan de Rivery ja S. Thibault-Liger)

Teine menetluspool: Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

— Esimese võimalusena: — tühistada täielikult ELTL artikli 256 ja protokolli nr 3 Euroopa Liidu Kohtu põhikirja kohta artikli 56 alusel Üldkohtu 30. septembri 2009. aasta otsus kohtuasjas T-174/05: Elf Aquitaine SAvs. Euroopa Ühenduste Komisjon; — rahuldada esimeses kohtuastmes esitatud nõuded; — järelikult, tühistada komisjoni 19. jaanuari 2005. aasta otsuse C(2004) 4876 lõplik, mis puudutab [EÜ] artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 kohaldamise menetlust (asi COMP/E-1/37.773 — AMCA), artikli 1 punkt d, artikli 2 punkt c, artikkel 3 ja artikli 4 lõige 9;

— Teise võimalusena, tühistada või vähendada ELTL artikli 261 alusel Euroopa Kohtu piiramatu pädevuse raames komisjoni eespoolviidatud otsuse artikli 2 punktis c ühiselt ja solidaarselt Arkema SA-le ja Elf Aquitane’le määratud trahvi summas 45 miljonit eurot, Üldkohtu kohtuasjas T-174/05 tehtud otsuses esinevate objektiivsete puuduste tõttu põhjenduses ja argumentatsioonis, mida käsitletakse käesoleva apellatsioonkaebuse kuues väites;

— Igal juhul mõista Euroopa Komisjonilt välja kõik kohtukulud, sh Elf Aquitaine’i kohtukulud Üldkohtus.

Väited ja peamised argumendid

Apellant esitab oma apellatsioonkaebuse toetuseks kuus väidet.

Oma esimeses väites leiab apellant, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kuna ta ei teinud ELTL artiklis 101 [EÜ 81] sätestatud sanktsioonide karistavast iseloomust tulenevaid kõiki järeldusi. Apellant heidab Üldkohtule eeskätt ette, et viimane jättis kohaldamisalast õigusvastaselt välja süütuse presumptsiooni ja karistuse isiklikkuse põhimõtted, pannes apellandile vastutuse tema tütarettevõtja toime pandud rikkumise eest, kuigi apellandi esitatud asjaolud tõendasid vastupidi, et ta ei ole isiklikult mingit rikkumist toime pannud ning et ta ei olnud vaidlusalusest rikkumisest selle toime panemise ajal isegi teadlik.

Oma teises väites leiab Elf Aquitaine, et rikutud on kaitseõigusi, sest Üldkohus on ebaõigesti tõlgendanud õigluse ja menetlusliku võrdsuse põhimõtteid. Üldkohus märkis vaidlustatud otsuses, et käesoleval juhul on arvesse võetud menetlusliku võrdsuse põhimõtet, kuna apellandil oli võimalus avaldada tõhusalt oma seisukoht haldusmenetluse ajal ning et apellanti teavitati esimest korda teda puudutavatest etteheidetest vastuväiteteatises. Apellandi sõnul on see tõlgendus ebaõige, sest sellega eitatakse vajadust austada apellandi kaitseõigusi alates eeluurimise staadiumist ja jäetakse tähelepanuta, et komisjonil on vaja viia selline uurimine läbi erapooletult — süüdistades, aga samas ka süüdistustest vabastades — kõigi rikkumises kahtlustatud isikute suhtes.

Oma kolmandas väites heidab apellant Üldkohtule ette, et viimane on rikkunud seoses põhjendamiskohustusega mitmeid õigusnorme. Need rikkumised puudutavad nii komisjonilt nõutud põhjenduse sisu ja intensiivsuse hindamist kui ka vaidlustatud kohtuotsuse sisu, milles on mitmed vastuolulised väited.

Oma neljandas väites heidab Elf Aquitaine ette ELTL artikli 263 [EÜ 230] rikkumist, kuna Üldkohus ületas õiguspärasuse kontrolli piire, asendades komisjoni otsuses sisaldunud puuduliku ja lühikese hinnangu, mis puudutab võimalust teha emaettevõtja vastutavaks tema tütarettevõtja toime pandud rikkumise eest, enda hinnanguga.

Oma viiendas väites, mis koosneb neljast osast, heidab apellant ette, et Üldkohus rikkus õigusnorme, mis käsitlevad konkurentsivastase tegevuse eest vastutavaks tegemist. Kuna Üldkohus ei lähtunud eeldusest, et emaettevõtja vastutab oma tütarettevõtja tegevuse eest, siis oleks Üldkohus pidanud kontrollima, kas komisjon on tõendanud apellandi konkreetset sekkumist oma tütarettevõtja juhtimisse.

Oma viiendas ja viimases väites märgib apellant viimaks, et isegi kui Üldkohtu eksimused ja rikkumised ei too kaasa komisjoni otsuse tühistamist, siis peaksid need vähemalt tooma kaasa selle, et Euroopa Kohus tühistab või vähendab apellandile ühiselt ja solidaarselt määratud trahvi.