77.

Sellepärast teen Kohtule ettepaneku vastata Bundesverwaltungsgerichti (Saksamaa Liitvabariigi kõrgeim halduskohus) küsimustele nii: 1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiivi 2011/92/EL teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta artikli 11 lõike 1 punktiga b ei ole vastuolus riigisisene õigusnorm, mille alusel võib keskkonnaorganisatsioonina mittetunnustatud kaebuse esitaja nõuda direktiivi kohaldamisalasse kuuluva otsuse või seaduse tühistamist või tegevusetuse õigusvastaseks tunnistamist ainult juhul, kui ta tõendab, et ta on isiklikult ilma jäetud vähemalt ühest kõnealuses direktiivis, eelkõige selle artiklis 6, ette nähtud menetluslikust tagatisest. Teisalt on direktiivi 2011/92 artikli 11 lõike 1 punktiga b vastuolus riigisisene õigusnorm, mis seab üksikisiku õiguse taotleda direktiivi kohaldamisalasse kuuluva otsuse või seaduse tühistamist või tegevusetuse õigusvastaseks tunnistamist sõltuvusse tingimusest, et isik on jäetud otsustusprotsessis osalemise õigusest ilma põhjendusel, et kõnealuses direktiivis sätestatud menetluslikke tagatisi ei peeta isiklikeks materiaalõigusteks. 2. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivi 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik, artikli 4 lõike 1 punkti a alapunkte i–iii tuleb tõlgendada nii, et need ei sisalda mitte ainult materiaalõiguslikku hindamiskriteeriumi, vaid näevad lisaks ette, et pinnaveekogude seisundi halvendamise keeluga seotud hindamine peab toimuma enne projekti kehtestamise otsuse vastuvõtmist, hoolimata selle kontrolliga seotud dokumendi vastuvõtmise ajast või dokumendi keerukusest. 3. Direktiivi 2000/60 artikli 4 lõike 1 punkti b alapunktis i sätestatud põhjaveekogu „seisundi halvenemise“ mõistet tuleb tõlgendada nii, et põhjaveekogu keemilise seisundi halvenemisega on tegemist, kui projektist tingituna ületatakse keskkonnakvaliteedi standardit Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/118/EÜ, mis käsitleb põhjavee kaitset reostuse ja seisundi halvenemise eest, I lisa tähenduses või vähemalt ühe saasteaine puhul liikmesriigi läviväärtust sama direktiivi II lisa tähenduses või kui ei täideta muid direktiivi 2000/60 V lisa tabelis 2.3.2 sätestatud tingimusi. Kui aga põhjaveekogum on juba direktiivi 2000/60 V lisa tähenduses madalaimas klassis, tähendab ükskõik missugune saasteaine sisalduse suurenemine, mis ületab liikmesriigi kehtestatud keskkonnakvaliteedi standardit või läviväärtust, seisundi halvenemist. Sellisel juhul kujutab mõne teise saasteaine kontsentratsiooni suurenemine endast samuti seisundi halvenemist, kui see ületab liikmesriigi kehtestatud keskkonnakvaliteedi standardit või läviväärtust. 4. Direktiivi 2000/60 artiklit 4 tuleb tõlgendada nii, et inimesed, kellel on kavandatud teetrassi lähedal kodukaevud kodumajapidamise varustamiseks veega, või inimesed, kes kasutavad projektist tõenäoliselt mõjutatud avalikku veevarustussüsteemi või kes on muul viisil sellest projektist eriliselt mõjutatud, on otseselt puudutatud asjaomaste veekogude halvenemise riskist ja võivad seega tugineda direktiivi 2000/60 artiklile 4, et esitada kohtule kaebus vee seisundi halvendamise keelu rikkumise peale.