EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(kolmas koda)

12. detsember 2012

Kohtuasi F‑90/11

BS

versus

Euroopa Komisjon

Avalik teenistus – Endine ametnik – Sotsiaalkindlustus – Personalieeskirjade artikkel 73 – Ühiseeskirjad õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse kohta – Kindlustuseeskirjade lisatud skaala – Füüsilise ja vaimse puude aste – Skaala tõlgendamine – Arstlik komisjon – Volitused – Kollegiaalsuspõhimõte

Ese: ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingule, esitatud hagi, millega Euroopa Komisjoni endine ametnik BS palub tühistada ametisse nimetava asutuse 20. detsembri 2010. aasta otsuse lõpetada Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade (edaspidi „personalieeskirjad”) artikli 73 alusel algatatud menetlus järeldusega, et füüsiline ja vaimne puue puudub.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Jätta hageja kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja komisjoni kohtukulud.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Sotsiaalkindlustus – Õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustus – Arstlik ekspertiis – Arstliku komisjoni ühe liikme keeldumine aruannet allkirjastamast – Vormiviga – Puudumine – Tingimused

(Personalieeskirjad, artikkel 73; ühiseeskirjad õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse kohta, artikli 22 lõige 3)

2. Ametnikud – Sotsiaalkindlustus – Õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustus – Arstlik ekspertiis – Arstliku komisjoni pädevus – Juriidilised hinnangud – Väljaarvamine – Füüsiliste ja vaimsete puuete raskusastme määramise skaala tõlgendamine – Lubatavus

(Personalieeskirjad, artikkel 73; ühiseeskirjad õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse kohta, artikli 22 lõige 3 ja lisa C)

3. Ametnikud – Sotsiaalkindlustus – Õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustus – Meditsiiniline arvamus – Kohtulik kontroll – Piirid

(Personalieeskirjad, artikkel 73; ühiseeskirjad õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse kohta, artikli 22 lõige 3)

4. Ametnikud – Sotsiaalkindlustus – Õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustus – Arstlik ekspertiis – Arstliku komisjoni põhjendamiskohustus – Ulatus

(Personalieeskirjad, artikkel 73; ühiseeskirjad õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse kohta, artikli 22 lõige 3)

5. Ametnikud – Sotsiaalkindlustus – Õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustus – Arstlik ekspertiis – Arstliku komisjoni kohustus vastata ametisse nimetava asutuse antud volitustes tõstatatud küsimustele – Ulatus – Piirid

(Personalieeskirjad, artikkel 73; ühiseeskirjad õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse kohta, artikli 22 lõige 2)

6. Ametnikud – Sotsiaalkindlustus – Õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustus – Töövõimetus – Mõiste – Piisavalt rasked vigastused – Hõlmamine

(Personalieeskirjad, artikkel 73; ühiseeskirjad õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse kohta, lisa A artikkel 73)

1. Asjaolu, et arstliku komisjoni üks liikmetest keeldus seda allkirjastamast, ei tingi aruande vormiviga. Selleks et siiski järgida arstliku komisjoni tegevuse kollegiaalsuse põhimõtet, peab olema tuvastatud, et sellel aruande allkirjastamata jätnud liikmel oli võimalus tulemuslikult esitada oma arvamus teisele kahele liikmele.

(vt punkt 38)

Viide:

Avaliku Teenistuse Kohus: 14. september 2010, kohtuasi F‑79/09: AE vs. komisjon (punkt 56 ja seal viidatud kohtupraktika).

2. Personalieeskirjade artiklis 73 ette nähtud eeskirjade õnnetusjuhtumi‑ ja kutsehaiguskindlustuse kohta artikli 22 lõige 3 sätestab, et arstliku komisjoni ülesanne on piiratud eranditult juhtumi meditsiiniliste aspektidega ning see säte paneb talle juriidilise vaidluse puhul kohustuse tunnistada end ebapädevaks.

Selleks et hinnata kindlustatud isikute füüsiliste ja vaimsete puuete raskusastet, kohaldab arstlik komisjon eeskirjade lisas A sisalduvat Euroopa meditsiiniotstarbeline hindamistabeli füüsiliste ja vaimsete puuete raskusastme määramiseks ja lisa C. Neid kohaldades seob arstlik komisjon tema tehtud meditsiinilised järeldused tingimata aga hindamistabelis ja lisas C määratletud juriidiliste kategooriatega, mis eeldab eelnevalt nende kategooriate kindlakstegemist ja piiritlemist. Arstliku komisjoni tegevusele on seega omane tema tehtud meditsiiniliste järelduste liigitamine hindamistabeli sätete ja tema poolt kohaldatud lisa C põhjal. Tema pädevus ei ole seega välistatud, kuna see tegevus hõlmab kahtlemata juhtumi meditsiinilisi aspekte.

Pealegi on ametisse nimetav asutus see, kes lõplikult kinnitab või jätab kinnitamata hindamistabeli ja lisa C tõlgendamise arstliku komisjoni poolt selleks, et liigitada arstliku komisjoni meditsiinilised järeldused, ning kes nii väldib õiguslikku ebakindlust, mis on seotud võimaliku tõlgenduse muutumisega, kuna arstlike komisjonide koosseis muutub.

(vt punktid 62, 64, 65 ja 69)

3. Arstlike arvamuste kohtulik kontroll ei hõlma meditsiinilisi hinnanguid kui selliseid, mida tuleb pidada lõplikeks, kui need on antud nõuetekohaselt. Seevastu on liidu kohus pädev uurima, kas arstlik arvamus sisaldab selle aluseks olnud kaalutluste hindamist võimaldavaid põhjendusi ning kas meditsiiniliste leidude ja nende põhjal tehtud järelduste vahel on mõistetav seos.

(vt punkt 72)

Viide:

Esimese Astme Kohus: 27. juuni 2000, kohtuasi T‑47/97: Plug vs. komisjon (punkt 117).

4. Arstliku komisjoni ülesanne on anda oma arvamus temale esitatud meditsiinilistes küsimustes. Seda ülesannet arvestades tähendab temal lasuv põhjendamiskohustus üksnes seda, et ta selgitab lähenemisviisi, mille põhjal ta tema kasutuses olevatest andmetest lähtudes jõudis oma lõplike meditsiiniliste järeldusteni. Põhjendamiskohustus ei kohusta teda selgitama, mis põhjustel ta pidas ennast pädevaks.

(vt punkt 77)

5. Arstlikule komisjonile ei saa ette heita, et ta ei vasta üksikasjalikult kõikidele punktidele, mis on mainitud temale antud volitustes, kui pealegi tema poolt ametisse nimetavale asutusele esitatud toimiku dokumentidest ilmnevad meditsiiniliste hinnangute kaudu kõik asjaolud, mis on vajalikud ametisse nimetava asutuse poolt otsuse tegemiseks. Kui eeskirjade õnnetusjuhtumi‑ ja kutsehaiguskindlustuse kohta artikli 22 lõike 2 sätted näevad ette, et institutsioon määrab kindlaks arstlikule komisjonile antavad volitused, siis need sätted ei näe sõnaselgelt ette, et arstlik komisjon peab vastama igale küsimusele, mis nendes volitustes on välja toodud.

Sellega seoses on arstlikule komisjonile kindlustuseeskirjadega pandud ulatuslik ülesanne, mis hõlmab ametisse nimetavale asutusele kõikide meditsiiniliste hinnangute esitamist, mis on vajalikud tema otsuse vastuvõtmiseks füüsilise ja vaimse puude astme kindlaksmääramise kohta. Lisaks peab arstlik komisjon kindlustuseeskirjadega pandud ülesande raames andma igati objektiivselt ja sõltumatult oma hinnangu meditsiinilistele küsimustele, mis tähendab, et tal on täielik hindamisvabadus. Ei saa eitada, et kui ametisse nimetav asutus saab arstliku komisjoni aruande, võib ta anda täiendavaid volitusi, täpsustades oma küsimusi või esitades uusi küsimusi, eesmärgiga saada kõiki soovitud hinnanguid, ning sellisel juhul peab arstlik komisjon selgelt ja täpselt ametisse nimetava asutuse küsimustele vastama. Kuid samas isegi siis, kui volitustes ei ole konkreetses punktis küsimusest esitatud, on arstlikul komisjonil õigus esitada ametisse nimetavale asutusele täiendavaid meditsiinilisi järeldusi, mis võivad tema otsust selgitada.

(vt punktid 80–85)

Viited:

Euroopa Kohus: 19. jaanuar 1988, kohtuasi 2/87: Biedermann vs. kontrollikoda (punkt 19).

Esimese Astme Kohus: 9. juuli 1997, kohtuasi T‑4/96: S vs. Euroopa Kohus (punktid 41, 42 ja 44).

6. Personalieeskirjade artikli 73 tähenduses tuleb töövõimetuks lugeda isik, kes õnnetusjuhtumi või kutsehaiguse tõttu on täielikult või osaliselt võimetud elama aktiivset täisväärtuslikku elu. Seega oleks sellise personalieeskirjade artikli 73 eesmärgiga, mis on suunatud taolise töövõimetusriski vastu kindlustamisele, vastuolus tõlgendada ametnike õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse eeskirjade lisas A sisalduva Euroopa meditsiiniotstarbeline hindamistabeli füüsiliste ja vaimsete puuete raskusastme määramiseks artiklit 73 nii, et kõikide nahakahjustustega raskusastmest sõltumata kaasneks füüsiline ja vaimne puue 5% ulatuses. Seetõttu saab arvesse võtta ainult piisavalt tõsiseid vigastusi.

(vt punkt 91)

Viide:

Euroopa Kohus: 2. oktoober 1979, kohtuasi 152/77: B. vs. komisjon (punkt 10).