Personalieeskirjade artikli 45 lõikes 1 on ette nähtud, et teenete võrdlemisel võtab ametisse nimetav asutus või ametiisik eelkõige arvesse hindamisaruandeid, mis on ametnike kohta koostatud neid ülesandeid arvestades, mida nad oma palgaastmel vastava aasta edutamise hetkel täitsid, muude keelte kasutamist oma kohustuste täitmisel peale keele, mille põhjaliku valdamise kohta nad on esitanud tõendid, ja ametnike vastutuse määra. See säte jätab ametisse nimetavale asutusele siiski teatava kaalutlusruumi, mille piires ta võib võrdse kohtlemise põhimõtet arvestades hinnata, milline tähtsus teenete võrdlemisel kõigile personalieeskirjade artiklis 45 mainitud kolmele kriteeriumile anda, võttes arvesse, et teened on selle hindamise puhul otsustav kriteerium.

Samas on teenistusstaaž otseselt hõlmatud esimese kriteeriumiga neist kolmest kriteeriumist, mida tuleb arvesse võtta personalieeskirjade artikli 45 ette nähtud teenete võrdleval hindamisel, mis toimub ametnike kohta koostatud isikutoimikute põhjal. Täpsemalt võimaldab see hindamistegur paremini arvesse võtta edutamiseks kõlblike ametnike kõiki teeneid, mida mõõdetakse esimese kriteeriumi järgi. See arvessevõtmine võimaldab ametisse nimetaval asutusel tegelikult leida võrdse tasakaalu eesmärgi tagada nende suurepäraste ametnike kiire karjääritegemise võimalus, kes eristuvad sooristuse erakordselt kõrge taseme poolest, ja eesmärgi vahel tagada nende ametnike tavapärane karjäär, kes on pika ajal vältel näidanud üles soorituste pidevalt kõrget taset.

Teenistusstaaž palgaastmel või talituses ei ole üks asjaoludest, mida teenete võrdleval hindamisel tuleb vastavalt personalieeskirjade artiklile 45 otseselt arvesse võtta, kuna nimetatud artiklis käsitletakse teeneid, mis kujutavad endast otsustavat kriteeriumi. Asjaolu, et huvitatud isik on teatava arvu aastaid palgaastmel olnud, ei tõenda, et ta oleks silma paistnud eriliste teenetega, ning palgaastmel oldud aja pikkuse seadmine otsustavaks kriteeriumiks muudaks edutamise automaatseks, see aga oleks vastuolus avaliku teenistuse põhimõttega toetada võimalikult võimekaid, tulemuslikult töötavaid ja sõltumatuid ametnikke, keda on silmas peetud personalieeskirjade artikli 27 esimeses lõigus ja artikli 43 esimeses lõigus.

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsused, 14.7.2011, Praskevicius vs. parlament, F‑81/10 , EU:F:2011:120 , punkt 53 ; 28.9.2011, AC vs. nõukogu, F‑9/10 , EU:F:2011:160 , punkt 16 ; 18.3.2015, Ribeiro Sinde Monteiro vs. Euroopa välisteenistus, F‑51/14 , EU:F:2015:11 , punkt 38 ; 3.6.2015, Gross vs. Euroopa välisteenistus, F‑78/14 , EU:F:2015:52 , punkt 44 , mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Üldkohtusse, kohtuasi T‑472/15 P, ja 22.9.2015, Silvan vs. komisjon, F‑83/14 , EU:F:2015:106 , punkt 24 , mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Üldkohtusse, kohtuasi T‑698/15 P.

Esimese Astme Kohus: kohtuotsused, 19.10.2006, Buendía Sierra vs. komisjon, T‑311/04 , EU:T:2006:329 , punktid 131 ja 169 , ja 14.2.2007, Simões Dos Santos vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, T‑435/04 , EU:T:2007:50 , punkt 132 .

Sellele vaatamata on ametisse nimetaval asutusel õigus viia selline hindamine läbi menetluses või meetodi kohaselt, mis tema hinnangul on kõige sobivam. Asjaomane institutsioon ei ole nimelt kohustatud kehtestama ühte konkreetset hindamise ja edutamise korda, arvestades talle kuuluvat ulatuslikku kaalutlusruumi personalieeskirjade artiklis 45 sätestatud eesmärkide ellurakendamisel oma organisatsiooni ja personalihalduse vajadustest lähtudes.

Esimese Astme Kohus: kohtuotsused, 30.1.1992, Schönherr vs. EMSK, T‑25/90 , EU:T:1992:8 , punktid 27 ja 28 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 21.9.1999, Oliveira vs. parlament, T‑157/98 , EU:T:1999:173 , punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika.

Kui institutsioon loob oma nõuandekomitee, mida ei ole personalieeskirjades ette nähtud, et see komitee annaks teatavate ametikohtade täitmisel või ametnike edutamisel arvamuse kandidaatide või edutamiskõlblike ametnike võimete ja suutlikkuse kohta, on selle meetme eesmärk tagada, et institutsioonil kui ametisse nimetaval asutusel oleks parem lähtekoht personalieeskirjade artiklis 45 nõutavaks ametnike teenete võrdlevaks hindamiseks. Sellest järeldub, et ametialase edutamise ühiskomitee poolt edutamise soovitatavuse kohta väljendatud arvamust tuleb juhul, kui see komitee niisuguse edutamissoovituse tõepoolest annab, arvesse võtta kui ühte neist teguritest, mida ametisse nimetav asutus peab ametnike teenete omapoolsel hindamisel arvesse võtma, isegi kui ta otsustab, et ei järgi seda soovitust.

Olukorras, kus tegevusetus edutamiseks kõlblike ametnike teenete võrdleval hindamisel on tingitud edutamise nõuandvast ühisorganist, keda ei ole personalieeskirjades ametlikult ette nähtud ning kes edutamissoovitusi esitamata jättes eirab eesmärki, mille ametisse nimetav asutus on talle teda puudutavate normidega seadnud, on ametisse nimetava asutuse kohustus tegutseda, et igal juhul täita ülesanded, mis temal tulenevalt personalieeskirjadest on. Sellises olukorras peab nimetatud asutus heastama tegevusetuse, mille on põhjustanud edutamise nõuandev ühisorgan, mille ta on üldiste rakendussätetega ise loonud, et hõlbustada tal endal tulenevalt personalieeskirjadest lasuvate kohustuste täitmist, kuivõrd vastavalt personalieeskirjade artiklile 45 on edutamisotsuste tegemine ja teenete võrdlemine üksnes selle asutuse kohustus.

Ametisse nimetav asutus peab iga-aastase edutamise läbi viima ka juhul, kui asjassepuutuva isiku hindamisaruanne – mis on küll hädavajalik – puudub. Seda enam ei saa sellelt asutuselt nõuda, et ta lõputult venitaks institutsiooni kõigi ametnike edutamisotsuste vastuvõtmisega olukorras, kus nõuandev ühisorgan ei ole võimeline sellele asutusele oma edutamissoovitusi esitama.

Sellele vaatamata peab ametisse nimetav asutus võtma oma hinnangu aluseks kogu kättesaadava asjassepuutuva teabe. Lisaks tuleb see hindamine läbi viia võrdsetel alustel ning võrreldavatest infoallikatest ja andmetest lähtudes. Olukorras, kus see asutus võtab vastu edutamisotsused, kuigi tulenevalt tegevusetusest edutamissoovituste vastuvõtmisel ei ole edutamise nõuandev ühisorgan, kelle ülesanne on anda soovitusi, talle esitanud edutatavate ametnike nimekirja, saab selle asutuse personalieeskirjade järgsed kohustused täidetuks lugeda, kui ta kaebuse rahuldamata jätmise otsuses toob selgelt esile, et ta viis kogu kättesaadava teabe alusel ning muu hulgas edutamiseks kõlblike ametnike hindamisaruannete põhjal ise läbi kõigi edutamiseks kõlblike ametnike teenete võrdleva hindamise, ja seda olenemata asjaolust, kas need ametnikud olid või ei olnud kantud institutsiooni peadirektoraatide ja talituste poolt algselt välja pakutud nimekirjadesse.

Pealegi, kui võtta arvesse, et ametisse nimetav asutus võib oma edutamisalaste otsuste ettevalmistamise etapis lasta sekkuda nõuandval ühisorganil ja et ta võib samuti ette näha, et seda abistab teine, samuti ühine organ, ei saa viimatinimetatud organi koostatud põhjendatud arvamuse eelnõu arvesse võtmist ametisse nimetava asutuse poolt iseenesest lugeda edutamata jätmise otsuse puuduseks.

(vt punktid 82–84, 86, 87 ja 89)

Euroopa Kohus: kohtuotsused, 17.3.1983, Hoffmann vs. komisjon, 280/81, EU:C:1983:82, punkt 7, ja 4.2.1987, Bouteiller vs. komisjon, 324/85, EU:C:1987:59, punkt 11.

Esimese Astme Kohus: kohtuotsused, 21.9.1999, T‑157/98, EU:T:1999:173, punkt 50, ja 12.12.2002, Morello vs. komisjon, T‑338/00 ja T‑376/00, EU:T:2002:314, punkt 111.

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsus, 10.10.2007, Berrisford vs. komisjon, F‑107/06, EU:F:2007:172, punkt 103.