ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU MÄÄRUS

(esimene koda)

16. detsember 2013

CL

versus

Euroopa Keskkonnaamet (EEA)

„Avalik teenistus — Ajutine teenistuja — Haiguspuhkus — Tööle ennistamine — Hoolitsemiskohustus — Psühholoogiline ahistamine”

Ese:

ELTL artikli 270 alusel esitatud hagi, millega CL palub sisuliselt tühistada 21. veebruari 2012. aasta kiri tema tööle ennistamise kohta pärast pikaajalist haiguspuhkust, 20. septembri 2012. aasta otsus tema poolt selle kirja peale esitatud 21. mai 2012. aasta kaebuse rahuldamata jätmise kohta ning mõista Euroopa Keskkonnaametilt (EEA) tekitatud kahju eest välja ühe aasta töötasuga võrdne summa.

Otsus:

Jätta hagi rahuldamata. Jätta CL kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Keskkonnaameti kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnikud – Administratsiooni hoolitsemiskohustus – Ulatus – Rangem kohustus ametniku vaimse tervise häirete korral

(Personalieeskirjad, artikkel 24)

Administratsiooni hoolitsemiskohustus peegeldab vastastikuste õiguste ja kohustuste tasakaalu, mille personalieeskirjad on kehtestanud administratsiooni ja avalike teenistujate vahelistes suhetes. See tasakaal tähendab eelkõige, et ametniku olukorda puudutavat otsust tehes võtab administratsioon arvesse kõiki tema otsust mõjutada võivaid olulisi asjaolusid ning nii arvestatakse mitte ainult teenistuse, vaid ka asjaomase ametniku huvidega.

Hoolitsemiskohustusest tulenevalt peab administratsioon juhul, kui esineb kahtlusi selle kohta, kas ametniku raskustel oma ülesannete täitmisel on meditsiiniline põhjus, tegema kõik vajaliku selle kahtluse kummutamiseks. Lisaks on hoolitsemiskohustusest tulenev administratsiooni vastutus oluliselt suurem, kui tegemist on sellise ametniku erilise olukorraga, kelle puhul esineb kahtlusi tema vaimse tervise suhtes ning seetõttu ka tema võime suhtes oma huve adekvaatselt kaitsta. Sellest tulenevalt on administratsiooni ülesanne niisuguses eriolukorras veenda hagejat läbima täiendavat arstlikku kontrolli, tuginedes eelkõige personalieeskirjade artikli 59 lõike 1 kolmanda lõigu kohasele institutsiooni õigusele nõuda, et tema teenistuses olev arst saaks ametniku läbi vaadata.

(vt punktid 45 ja 46)

Viited:

Euroopa Kohus: 28. mai 1980, liidetud kohtuasjad 33/79 ja 75/79: Kuhner vs. komisjon (punkt 22); 29. juuni 1994, kohtuasi C‑298/93 P: Klinke vs. Euroopa Kohus (punkt 38).

Avaliku Teenistuse Kohus: 13. detsember 2006, kohtuasi F‑17/05: de Brito Sequeira Carvalho vs. komisjon (punkt 72); 28. oktoober 2010, kohtuasi F‑92/09: U vs. parlament (punktid 65 ja 85).
Hageja esindaja omakäelise allkirja nõue tagab õiguskindluse eesmärki silmas pidades hagiavalduse autentsuse ja välistab ohu, et see ei ole advokaadi või selleks volitatud nõustaja poolt koostatud. Seega täidab viimati nimetatud isik õigusemõistmises osalejana olulist rolli, mille Euroopa Kohtu põhikiri ja Avaliku Teenistuse kodukord talle annab, et hagejal oleks võimalik tema tegevuse vahendusel Avaliku Teenistuse Kohtu poole pöörduda. Seega tuleb seda nõuet käsitleda kui olulist vorminõuet, mida tuleb kohaldada rangelt ning mille järgimata jätmine toob kaasa hagi vastuvõetamatuse.

Selleks et liidu avaliku teenistuse kohtumenetluses oleksid kõikide menetlusdokumentide originaalid esitatud ette nähtud tähtaja jooksul, ei ole Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikli 34 kohaselt asjaomase poole esindajal lubatud anda kahte erinevat – olgugi et autentset – omakäelist allkirja, millest üks on Avaliku Teenistuse Kohtu kantseleisse faksi teel saadetud dokumendil ja teine originaalil, mis saadetakse posti teel või antakse Avaliku Teenistuse Kohtu kantseleile isiklikult üle.

Neil asjaoludel tuleb märkida, kui selgub, et dokumendi originaal, mis esitati paberkandjal kohtukantseleile kümne päeva jooksul pärast selle dokumendi ärakirja faksi teel esitamist Avaliku Teenistuse Kohtule, ei kanna sama allkirja, mis on faksi teel saadetud dokumendil, siis peab tõdema, et Avaliku Teenistuse Kohtu kantseleisse saabusid kaks eraldiseisvat menetlusdokumenti, millel kummalgi on eri allkiri, ehkki mõlemad allkirjad on andnud üks ja see sama isik. Seega kui faksiga saadetud dokumendi edastamine ei vasta Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artiklis 34 kehtestatud õiguskindluse nõudele, siis hagi esitamise tähtaja järgimisel ei võeta faksi teel saadetud dokumendi edastamise kuupäeva arvesse.

Tuleb veel lisada, et hagi esitamise tähtaeg on määratud personalieeskirjade artikli 91 lõikes 3, millest ei või Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorras kõrvale kalduda. Seetõttu on oluline, et hagiavalduse originaal oleks koostatud hiljemalt nimetatud tähtaja lõpuks. Sellest seisukohast lähtudes on faksi teel saatmine mitte üksnes üks edastamisviis, vaid see võimaldab ka tõendada, et Avaliku Teenistuse Kohtu kantseleisse mittetähtaegselt saabunud hagiavalduse originaal oli koostatud hagi esitamise tähtaega järgides.

(vt punktid 23–25)

Euroopa Kohus: 22. september 2011, kohtuasi C‑426/10 P: Bell & Ross BV vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (punktid 37–43).

Avaliku Teenistuse Kohus: 21. veebruar 2013, kohtuasi F‑113/11: Marcuccio vs. komisjon (punkt 22).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnike hagid – Vastuvõetavuse tingimused – Isikut kahjustav meede – Avalik huvi – Kontrollimine kohtu algatusel

(ELTL artikkel 263; personalieeskirjad, artikkel 91)

2. Ametnike hagid – Isikut kahjustav meede – Mõiste – Otsus, millega koostati nimekiri uuele palgaastmele määratud ajutistest teenistujatest – Hõlmamine

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)

1. Sellise isikut kahjustava meetme olemasolu, mille peale saab esitada tühistamishagi ELTL artikli 263 või personalieeskirjade artikli 91 alusel, on vastuvõetavuse põhitingimus ning selle puudumist võib omal algatusel kontrollida liidu kohus. Sellest tuleneb, et hagi sellise karjääriarengu aruande tühistamiseks, mida ei ole lõplikult koostatud ning mida seetõttu hagi esitamise ajal ei ole olemas, on ilmselgelt vastuvõetamatu.

(vt punktid 36, 43 ja 47)

Viited:

Euroopa Kohus: 4. juuni 1986, kohtuasi 78/85: Groupe des droites européennes vs. parlament (punkt 11); 7. oktoober 1987, kohtuasi 248/86: Brüggemann vs. EMSK (punkt 6).

Esimese Astme Kohus: 10. juuli 1990, kohtuasi T‑64/89: Automec vs. komisjon (punkt 41); 18. november 1992, kohtuasi T‑16/91: Rendo jt vs. komisjon (punkt 39).

2. Vastavalt Euroopa Võrgu- ja Infoturbeameti otsuse, millega kehtestatakse personalieeskirjade artikli 43 ja muude teenistujate teenistustingimuste artikli 15 üldised rakendussätted, artikli 1 lõikele 2 tähendab uue palgaastme määramine praeguselt palgaastmelt samas tegevusüksuses vahetult kõrgemale palgaastmele edutamist. Nimetatud otsuse artikli 10 lõike 10 kohaselt koostab nende ajutiste teenistujate nimekirja, kes määratakse uuele palgaastmele, teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutus.

Sellest tuleneb, et selle asutuse otsus nende ajutiste teenistujate nimekirja koostamise kohta, kellele määratakse uus palgaaste, on lõplik otsus, kuna selles määratakse lõplikult kindlaks uuele palgaastmele kantud ametnikud vaatlusalusel uue palgaastme määramise perioodil. Seega saavad ajutised teenistujad, kes arvasid, et neid võidakse uuele palgaastmele määrata, just selle nimekirja avaldamisel kindlalt ja lõplikult teada, kuidas nende teeneid hinnati ja et nende õiguslikku seisundit on mõjutatud. Seega on taoline otsus põhimõtteliselt isikut kahjustav meede, mille peale saavad hagi esitada ajutised teenistujad, kes leiavad, et neile on kahju tekitatud sellega, et neid ei ole uuele palgaastmele määratud.

(vt punktid 51 ja 52)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 21. november 1996, kohtuasi T‑144/95: Michaël vs. komisjon (punktid 30 ja 31); 28. september 2004, kohtuasi T‑216/03: Tenreiro vs. komisjon (punktid 47 ja 48).
EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU MÄÄRUS

(esimene koda)

7. november 2013

CA

versus

Euroopa Komisjon

„Avalik teenistus — Ametnikud — Hagimenetluse algatusdokument — Vorminõuded — Esitatud väited — Ilmselgelt vastuvõetamatu hagi”

Ese:

ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingule, esitatud hagi, millega CA palub tühistada tema 2010. aasta hindamisaruanded, Euroopa Komisjoni otsuse, millega talle anti selle ajavahemiku eest kaks edutamispunkti, vaadata uuesti läbi hindamine, andes talle vajaliku arve punkte tema edutamiseks tagasiulatuvalt 1. jaanuarist 2011 ning mõista komisjonilt välja 20000 euro suurune summa.

Otsus:

Jätta hagi ilmse vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata. Jätta CA kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud.

Kokkuvõte

Kohtumenetlus – Hagimenetluse algatusdokument – Vorminõuded – Esitatud väidete selge ja täpne ülevaade

(Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 21 esimene lõik ja I lisa artikli 7 lõige 3; Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord, artikli 35 lõike 1 punkt e)

Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikli 35 lõike 1 punkti e kohaselt tuleb hagiavalduses märkida väited ning faktilised ja õiguslikud argumendid. Need väited ja argumendid peavad olema piisavalt selged ja täpsed, et võimaldada kostjal end kaitsta ja Avaliku Teenistuse Kohtul hagi lahendada vajaduse korral ilma täiendavate materjalideta. Õiguskindluse ja korrakohase õigusemõistmise tagamiseks peavad selleks, et hagi oleks vastuvõetav, hagi aluseks olevad põhilised faktilised ja õiguslikud asjaolud nähtuma ühtselt ja arusaadavalt hagiavaldusest endast. See kehtib seda enam, et Euroopa Kohtu põhikirja I lisa artikli 7 lõike 3 kohaselt koosneb Avaliku Teenistuse Kohtu menetluse kirjalik osa põhimõtteliselt vaid ühest kirjalike seisukohtade vahetamisest, kui Avaliku Teenistuse Kohus ei otsusta teisiti. See Avaliku Teenistuse Kohtus toimuva menetluse viimane eripära selgitab, miks erinevalt Euroopa Kohtu põhikirja artikli 21 esimeses lõigus Euroopa Kohtu või Üldkohtu menetlusele ette nähtust ei või väidete ja argumentide ülevaade hagiavalduses olla kokkuvõtlik.

(vt punkt 11)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 28. aprill 1993, kohtuasi T‑85/92: De Hoe vs. komisjon (punkt 20).

Avaliku Teenistuse Kohus: 4. juuni 2009, liidetud kohtuasjad F‑134/07 ja F‑8/08: Adjemian jt vs. komisjon (punkt 76); 15. september 2011, kohtuasi F‑102/09: Bennett jt vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (punkt 115); 1. veebruar 2012, kohtuasi F‑123/10: Bancale ja Buccheri vs. komisjon (punkt 38); 8. märts 2012, kohtuasi F‑12/10: Kerstens vs. komisjon (punkt 68).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Kohtumenetlus – Hagimenetluse algatusdokument – Vorminõuded – Faksi teel tähtaegselt esitatud hagiavaldus – Advokaadi omakäeline allkiri, mis erineb posti teel saadetud hagiavalduse originaalil olevast allkirjast – Tagajärg – Faksi saamise kuupäeva arvessevõtmata jätmine hagi esitamise tähtaja järgimise hindamisel

(Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord, artikli 34 lõiked 1 ja 6; personalieeskirjad, artikli 91 lõige 3)

Selleks et liidu avaliku teenistuse kohtumenetluses oleksid kõikide menetlusdokumentide originaalid esitatud nõuetekohaselt, panevad Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikli 34 sätted ja eelkõige selle lõige 1 ja lõige 6, mis võimaldab hagiavalduse esitamist faksi teel, poole esindajale kohustuse anda omakäeline allkiri dokumendile enne selle faksi teel saatmist ning esitada järgneva kümne päeva jooksul Avaliku Teenistuse Kohtu kantseleile sama originaal.

Neil asjaoludel tuleb märkida, kui selgub, et dokumendi originaal, mis esitati paberkandjal kohtukantseleile kümne päeva jooksul pärast selle dokumendi ärakirja faksi teel esitamist, ei kanna sama allkirja, mis on faksi teel saadetud dokumendil, siis peab tõdema, et Avaliku Teenistuse Kohtu kantseleisse saabusid kaks eraldiseisvat menetlusdokumenti, ehkki allkirja on andnud üks ja see sama isik. Nimelt kuna Avaliku Teenistuse Kohus ei pea kontrollima, kas tekstid on sõna-sõnalt samad, on selge, et kui kahest dokumendist ühele antud allkiri ei ole sama kui teisele dokumendile antud allkiri, siis faksi teel saadetud koopia ei ole posti teel saadetud originaaldokumendi ärakiri.

Pealegi kui faksiga saadetud dokumendi edastamine ei vasta kodukorra artiklis 34 kehtestatud õiguskindluse nõudele, siis hagi esitamise tähtaja järgimisel ei saa faksi teel saadetud dokumendi edastamise kuupäeva võtta arvesse.

(vt punktid 20, 21 ja 23)

Viide:

Esimese Astme Kohus: 13. november 2001, kohtuasi T‑138/01 R: F vs. kontrollikoda (punktid 8 ja 9).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Huve kahjustav otsus – Põhjendamiskohustus – Otsus, mis on vastu võetud selle adressaadile teada olevas kontekstis

(Personalieeskirjad, artikli 25 teine lõik)

2. Kohtumenetlus – Asja läbivaatamise kulud – Ametniku alusetu hagiga Avaliku Teenistuse Kohtule tekitatud kulud – Nende kulude väljamõistmine ametnikult

(Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord, artikli 94 punkt a)

1. Huve kahjustava otsuse põhjendamise kohustuse eesmärk on pakkuda huvitatud isikule piisav selgitus võimaldamaks isikul teada, kas otsus on piisavalt põhjendatud või sisaldab see viga, mis võimaldab otsuse õiguspärasuse vaidlustada ning liidu kohtul kontrollida vaidlustatud otsuse õiguspärasust. Nii on otsus piisavalt põhjendatud, kui hagi esemeks olev akt on antud asjaomasele ametnikule teadaolevatel asjaoludel, mis võimaldab viimasel mõista tema suhtes võetud meetme ulatust.

(vt punktid 30 ja 31)

Viited:

Avaliku Teenistuse Kohus: 7. oktoober 2009, kohtuasi F‑3/08: Marcuccio vs. komisjon (punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika); 1. detsember 2010, kohtuasi F‑89/09: Gagalis vs. nõukogu (punkt 67 ja seal viidatud kohtupraktika).

2. Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artiklis 94 on sätestatud, et kui pool on tekitanud Avaliku Teenistuse Kohtule kulusid, mida oleks võinud vältida, eriti kui hagi on esitatud ilmselgelt alusetult, võib ta need kulud tekitanud poolelt välja mõista osaliselt või tervikuna, kuid väljamõistetav summa ei või ületada 2000 eurot. Hagiga kasutatakse ilmselgelt vääralt Avaliku Teenistuse Kohtu ressursse, kui hageja vaikib institutsiooni otsuse põhjust puudutavast teabest, millest institutsioon teda siiski teavitas ja millest ta oli teadlik enne hagi esitamist.

(vt punktid 55 ja 56)
Personalieeskirjade VIII lisa artiklite 11 ja 12 uute üldiste rakendussätete kohaldamine muus pensioniskeemis omandatud pensioniõiguste liidu pensioniskeemi ülekandmisele, mida on taotletud enne uute üldiste rakendussätete vastuvõtmist, kuid mis on viidud ellu pärast nende sätete jõustumist, ei ole personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõikega 2 vastuolus.

Üldtunnustatud põhimõtte kohaselt kohaldatakse tekkivate olukordade suhtes ning varasema õigusnormi kehtivusajal tekkinud, kuid väljakujunemata olukordade tulevastele tagajärgede suhtes kohe uut õigusnormi, kui ei ole ette nähtud teisiti. Teisiti on üksnes niisuguste olukordade puhul, mis on tekkinud ja lõplikult realiseerunud varasema normi kehtivusajal ja mis loovad omandatud õigusi. Õigust võib pidada omandatuks, kui selle aluseks olnud asjaolu ilmnes enne õigusnormide muutmist. See ei ole siiski nii õiguse puhul, mille aluseks olnud asjaolu ei realiseerunud muudatuse esemeks olnud õigusnormide kehtivusajal.

Esiteks ei ole personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõikega 2 vastuolus kohe selliste uute üldiste rakendussätete kohaldamine.

Teiseks ei muuda sellise ettepaneku edastamine, mis esitatakse ametnikule või teenistujale, kes esitas muus pensioniskeemis omandatud pensioniõiguste liidu pensioniskeemi ülekandmise, ega seda vähem sellise taotluse pelk esitamine asjaomase isiku õiguslikku olukorda ega tekita siduvaid õiguslikke tagajärgi. Seega ei olnud ametnikul või teenistujal omandatud õigusi, mida oleks saanud uute üldiste rakendussätete kohaldamisega rikkuda.

Pealegi omandab ametnik või teenistuja õiguse pensioniõigusliku staaži aastate eest staažilisa tunnustamisele alles pärast seda, kui tema muus skeemis omandatud pensioniõiguste kogumaksumus on liidu pensioniskeemi üle kantud.

(vt punktid 43–46, 48)

Viide:

Euroopa Liidu Üldkohus: kohtuotsus, 13.10.2015, komisjon vs. Verile ja Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, punktid 151–154 ja seal viidatud kohtupraktika.
EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU MÄÄRUS

(teine koda)

20. juuli 2016

Luigi Marcuccio

versus

Euroopa Komisjon

„Avalik teenistus — Menetlus — Kohtukulude kindlaksmääramine”

Ese:

Euroopa Komisjoni taotlus kohtukulude kindlaksmääramiseks, mis on esitatud pärast Avaliku Teenistuse Kohtu 14. mai 2013. aasta otsust kohtuasjas Marcuccio vs. Commission (F‑4/12, EU:F:2013:61).

Otsus:

Määrata kohtukulude summaks, mille L. Marcuccio on kohustatud kohtuasja F‑4/12: Marcuccio vs. komisjon eest Euroopa Komisjonile hüvitama, 1500 eurot. Punktis 1 nimetatud summale lisandub alates käesoleva kohtumääruse kättetoimetamisest kuni tegeliku tasumise kuupäevani viivis, mida makstakse Euroopa Keskpanga põhiliste refinantseerimistoimingute puhul kohaldatavas määras, mis kehtib maksmise tähtpäeva kuu esimesel kalendripäeval, ja millele lisandub 3,5 protsendipunkti.

Kokkuvõte

Kohtumenetlus – Kohtukulud – Kindlaksmääramine – Kohtukulude kindlaksmääramine, tuginedes taotleja esitatud täpsetele andmetele või nende puudumisel liidu kohtu õiglasele hinnangule – Advokaadi tasu kindla määra alusel – Mõju puudumine kohtu kaalutlusõigusele

(Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord, artikli 105 punkt c)

Selleks, et saaks hinnata, kas kohtumenetluses tegelikult kantud kulud olid vältimatud, peab hüvitamise taotleja esitama täpsed asjaolud. Asjaolu, et tasu on kindla määraga, ei mõjuta hüvitatavate kulude summa hindamist Avaliku Teenistuse Kohtu poolt, kuna kohus tugineb kohtupraktikas kindlalt väljakujunenud kriteeriumidele ning täpsetele andmetele, mida pooled peavad talle esitama. Kuigi selliste andmete puudumine ei takista Avaliku Teenistuse Kohtul määrata õiglaselt hinnates kindlaks hüvitatavate kulude summat, asetab andmete puudumine kohtu siiski olukorda, kus tema kaalutlusõigus taotleja väidete hindamisel on paratamatult kitsas.

(vt punkt 28)

Viited:

Euroopa Kohus: kohtumäärus 17.2.2004, DAI vs. ARAP jt, C‑321/99 P‑DEP, EU:C:2004:103, punkt 23.

Euroopa Liidu Üldkohus: kohtumäärused, 31.3.2011, Tetra Laval vs. komisjon, T‑5/02 DEP ja T‑80/02 DEP, EU:T:2011:129, punkt 68, ja 28.5.2013, Marcuccio vs. komisjon, T‑278/07 P‑DEP, EU:T:2013:269, punkt 16.
Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikli 105 punktist c tuleneb, et kulud kuuluvad hüvitamisele üksnes siis, kui need esiteks olid seotud Avaliku Teenistuse Kohtu menetlusega ja teiseks olid need sel eesmärgil vältimatud.

Avaliku Teenistuse Kohus arvestab hüvitatavate kohtukulude summat kindlaks määrates kõigi kohtuasja asjaoludega kuni kohtukulude kindlaksmääramise kohtumääruse tegemiseni, sh kohtukulude kindlaksmääramise kohtumäärusega seotud vältimatute kuludega.

Euroopa Kohtu põhikirja artikli 19 esimesest lõigust, mida kohaldatakse Avaliku Teenistuse Kohtule põhikirja I lisa artikli 7 lõike 1 alusel, nähtub sellega seoses, et liidu institutsioonid võivad kasutada advokaadi abi. Advokaadi tasu on seega hõlmatud menetlusega seotud poolte vältimatute kulude mõistega, ilma et institutsioon peaks tõendama, et selline abi oli objektiivselt põhjendatud. Seega tuleb tõdeda, et kuigi asjaolu, et komisjon kasutas kahte esindajat ja ühte advokaati, ei mõjuta nende kulude võimalikku hüvitatavust, kuna miski ei võimalda neid kulusid põhimõtteliselt välistada, võib see mõjutada nende menetlusega seotud kulude summa kindlaksmääramist, mis lõpuks hüvitamisele kuuluvad.

(vt punktid 26, 29 ja 30)

Viited:

Euroopa Liidu Üldkohus: kohtumäärused, 23.3.2012, Kerstens vs. komisjon, T‑498/09 P‑DEP, EU:T:2012:147, punktid 15 ja 20, ja 28.5.2013, Marcuccio vs. komisjon, T‑278/07 P‑DEP, EU:T:2013:269, punkt 14.

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtumäärus, 26.4.2010, Schönberger vs. parlament, F‑7/08 DEP, EU:F:2010:32, punkt 23.
Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikli 105 punktist c tuleneb, et kulud kuuluvad hüvitamisele üksnes siis, kui need esiteks olid seotud Avaliku Teenistuse Kohtu menetlusega ja kui need teiseks olid sel eesmärgil vältimatud.

Avaliku Teenistuse Kohus arvestab hüvitatavate kohtukulude summat kindlaks määrates kõigi kohtuasja asjaoludega kuni kohtukulude kindlaksmääramise kohtumääruse tegemiseni, sh kohtukulude kindlaksmääramise kohtumäärusega seotud vältimatute kuludega.

Euroopa Kohtu põhikirja artikli 19 esimesest lõigust, mida kohaldatakse Avaliku Teenistuse Kohtule põhikirja I lisa artikli 7 lõike 1 alusel, nähtub sellega seoses, et liidu institutsioonid võivad kasutada advokaadi abi. Advokaadi tasu on seega hõlmatud menetlusega seotud poolte vältimatute kulude mõistega, ilma et institutsioon peaks tõendama, et selline abi oli objektiivselt põhjendatud. Seega tuleb tõdeda, et kuigi asjaolu, et komisjon kasutas kahte esindajat ja ühte advokaati, ei mõjuta nende kulude võimalikku hüvitatavust, kuna miski ei võimalda neid kulusid põhimõtteliselt välistada, võib see mõjutada nende menetlusega seotud kulude summa kindlaksmääramist, mis lõpuks hüvitamisele kuuluvad.

(vt punktid 23, 26 ja 27)

Viited:

Euroopa Liidu Üldkohus: kohtumäärused, 23.3.2012, Kerstens vs. komisjon, T‑498/09 P‑DEP, EU:T:2012:147, punktid 15 ja 20, ja 28.5.2013, Marcuccio vs. komisjon, T‑278/07 P‑DEP, EU:T:2013:269, punkt 14.

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtumäärus, 26.4.2010, Schönberger vs. parlament, F‑7/08 DEP, EU:F:2010:32, punkt 23.
Tühistamisnõudeid, mis puudutavad staažilisa ettepanekut, mis esitatakse eesmärgiga kanda Euroopa Liidu pensioniskeemi üle teises skeemis omandatud pensioniõigused, tuleb tõlgendada nii, et palutakse tühistada lõplik otsus pensioniõigusliku staažilisa tunnustamise kohta, kui esiteks on poolte vahel selge, et asjaomane isik on andnud oma nõusoleku enne teenistuse asumist omandatud pensioniõiguste ülekandmise menetluse jätkamiseks, andes nõusoleku talle esitatud ettepanekule, ning teiseks, kui see lõplik otsus võeti vastu enne liidu kohtusse hagi esitamist.

Kui lõplikud otsused, mis puudutavad sellise pensioniõigusliku staažilisa tunnustamist, mis tuleneb hageja poolt kahes liikmesriigi pensioniskeemis omandatud pensioniõigustest, võeti vastu pärast hagi esitamist, siis hagi ei saa ümber kvalifitseerida nende kahe lõpliku otsuse peale esitatud hagiks ning see tuleb tunnistada vastuvõetamatuks, kuna hagi on esitatud huve mitte kahjustavate aktide peale.

(vt punktid 22–24)

Viited:

Euroopa Liidu Üldkohus: kohtuotsused, 13.10.2015, komisjon vs. Verile ja Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, punktid 62, 110 ja 120, ning Teughels vs. komisjon, T‑131/14 P, EU:T:2015:778, punkt 58.