Kohtuasi C‑482/16

Georg Stollwitzer

versus

ÖBB Personenverkehr AG

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Oberlandesgericht Innsbruck)

Eelotsusetaotlus – Sotsiaalpoliitika – ELTL artikkel 45 – Vanuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõte – Euroopa Liidu põhiõiguste harta – Artikli 21 lõige 1 – Direktiiv 2000/78/EÜ – Artiklid 2, 6 ja 16 – Kõrgemale töötasu astmele tõusmise lähtekuupäev – Liikmesriigi diskrimineeriv õigusnorm, millega välistatakse töötasu kindlaksmääramisel enne 18. eluaasta täitumist töötatud aja arvessevõtmine – Võrdse kohtlemise põhimõttega vastuolus olevate sätete tühistamine

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (esimene koda) 14. märtsi 2018. aasta otsus

Sotsiaalpoliitika – Võrdne kohtlemine töö saamisel ja kutsealale pääsemisel – Direktiiv 2000/78 – Vanuse alusel diskrimineerimise keeld – Vanuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõtte rikkumine töötasu reguleerivate liikmesriigi õigusnormidega – Tagajärjed – Liikmesriigi õigusnormid, mis kaotavad niisuguse diskrimineerimise, tühistades ettevõtte töötajate töötasu astmete määramisel palgaastmestikus tagasiulatuvalt ja kõikide töötajate puhul 18 eluaasta vanusepiiri, ent lubavad arvesse võtta üksnes töökogemust, mis on omandatud samas majandussektoris tegutsevas ettevõttes – Lubatavus ka ELTL artiklist 45 lähtudes

(ELTL artikkel 45; nõukogu direktiiv 2000/78, artiklid 2, 6 ja 16)

ELTL artiklit 45 ning nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, artikleid 2, 6 ja 16 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus selline liikmesriigi õigusnorm, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mis selleks, et kaotada vanuse alusel diskrimineerimine, mis on tingitud niisuguse liikmesriigi õigusnormi kohaldamisest, mis võtab ettevõtte töötajate töötasu astmete määramisel palgaastmestikus arvesse üksnes pärast 18aastaseks saamist töötatud aega, tühistab tagasiulatuvalt ja kõikide asjaomaste töötajate puhul sellise vanusepiiri, ent lubab arvesse võtta üksnes töökogemust, mis on omandatud samas majandussektoris tegutsevas ettevõttes.

Siinkohal olgu esiteks meenutatud, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt on töötasu lisa maksmine konkreetses valdkonnas omandatud töökogemuse eest, mis võimaldab töötajal oma tööülesandeid edukamalt täita, palgapoliitika õigustatud eesmärk (vt selle kohta 3. oktoobri 2006. aasta kohtuotsus, Cadman, C‑17/05, EU:C:2006:633, punktid 34 ja sellele järgnevad punktid, ja 18. juuni 2009. aasta kohtuotsus Hütter, C‑88/08, EU:C:2009:381, punkt 47 ja seal viidatud kohtupraktika). Seega on tööandjal põhimõtteliselt vabadus võtta töötasu määramisel arvesse üksnes niisuguseid varasemaid tööperioode.

Teiseks on Euroopa Kohus leidnud, et kuigi liikmesriigi õigusnorm, mis võtab arvesse üksnes teatavaid varasemaid tööperioode ja jätab teised kõrvale, võib tõepoolest põhjustada töötajate vahel erinevat kohtlemist sõltuvalt sellest, millal nad on asjaomases ettevõttes tööle asunud, ei toimu selline erinev kohtlemine siiski ei otseselt ega kaudselt vanuse alusel või vanusega seotud sündmuse alusel. Arvesse ei võeta nimelt teistes ettevõtetes omandatud töökogemust, olenemata sellest, mis vanuses töökogemus omandati või mis vanuses asjassepuutuv töötaja tööle asus (vt selle kohta 7. juuni 2012. aasta kohtuotsus, Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft, C‑132/11, EU:C:2012:329, punkt 29).

Tuleb märkida, et kõnealune klausel puudutab igal juhul üksnes töötajaid, kellel ei ole enam võimalik oma mitteasjakohasele töökogemusele tugineda. Seega ei saa kaitseklausli kohaldamise tagajärgedega seotud väidetava diskrimineerimise aluseks mingil juhul olla vanuse kriteerium, vaid varasema töökogemuse arvessevõtmise tingimused. Käesoleva kohtuotsuse punktidest 39 ja 40 tuleneb, et niisugust alust ei saa käesoleval juhul kahtluse alla seada.

Mis puudutab lõpuks ELTL artiklit 45 osas, milles 2015. aasta föderaalraudtee seaduse § 53a näeb sõnaselgelt ette, et võetakse arvesse varasemat raudteesektoris töötatud aega teistes liikmesriikides, tuleb sedastada, et Euroopa Kohtul puuduvad andmed, mis annaks alust tuvastada nimetatud artiklis sätestatud töötajate liikumisvabaduse võimalikku rikkumist.

(vt punktid 39, 40, 42, 46, 47 ja resolutsioon)