ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Piirid – Küsimus, mis on esitatud vaidluse raames, mis puudutab väljapoole ühenduse õiguse kohaldamisala jäävat siseriiklikku õigust – Välistamine

(EÜ artikkel 234)

Summary

Kui siseriiklik säte jääb ühenduse õiguse kohaldamisalasse, on Euroopa Kohus eelotsuse küsimusele vastates kohustatud andma siseriiklikule kohtule kõik tõlgendamiseks vajalikud juhised, et siseriiklik kohus saaks hinnata, kas see säte on kooskõlas põhiõigustega, millest kinnipidamise kindlustab Euroopa Kohus. Seevastu selliste sätete suhtes, mis on väljaspool ühenduse õiguse kohaldamisala, ja kui vaidluse ese ei ole üheski aspektis seotud ühegi olukorraga, mis on ette nähtud asutamislepingute sätetega, puudub Euroopa Kohtul selline pädevus.

(vt punktid 12 ja 13)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ajutiste meetmete kohaldamine — Vastuvõetavuse tingimused — Põhimenetluses lahendatava hagi ilmselge vastuvõetamatuse hindamine esmapilgul — Vastava kohtupraktika puudumine — Asjaolu, mis ei ole otsustav

(EÜ artiklid 242 ja 243;Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 104 lõige 1)

2. Ühenduse õigus — Põhimõtted — Õigus tõhusale kohtulikule kaitsele — Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) juurdluse käigus saadud informatsiooni edastamine liikmesriikide õigusasutustele — Liikmesriikide õigusasutuste kaalutlusõigus toimingute üle otsustamisel — Siseriiklikul tasandil tagatud kaitse võimalike menetluste vastu

(EÜ artiklid 10 ja 234; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 1073/1999, artikli 10 lõige 2)

Summary

1. Võimalus tõdeda ajutiste meetmete kohaldamise menetluses, et ei ole ilmnenud asjaolusid, mille alusel võiks järeldada, et tühistamishagi on esmapilgul vastuvõetav, ei sõltu ühenduse vastava kohtupraktika olemasolust põhimenetluses lahendatavas hagis käsitletud õiguslike küsimuste kohta. Kuigi vastava kohtupraktika olemasolu võib lihtsustada sellisele järeldusele jõudmist, võib hagi ilmselge vastuvõetamatus tuleneda siiski ka asjaoludest, mida ühenduse kohtupraktika ei ole või ei ole veel käsitlenud.

(vt punkt 26)

2. Määruse nr 1073/1999 Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) juurdluste kohta artikli 10 lõige 2 lähtub eeldusest, et niisugune meede nagu liikmesriikide õigusasutustele sisejuurdluse raames kogutud informatsiooni edastamine ei loo iseenesest õiguslikke tagajärgi, kuid võib olla aluseks siseriiklikele ametiasutustele väärteo- või kriminaalmenetluste viivitamatuks alustamiseks. Nende ametkondade edasine tegevus pärast OLAF‑ilt informatsiooni saamist on EÜ artikli 10 seatud raamides ainuüksi ja täielikult nende vastutusel. Nende ametkondade kohustus on ka kindlaks teha, kas sellise informatsiooni alusel on kriminaalmenetluse alustamine õigustatud või kohustuslik. Järelikult peab siseriiklikul tasandil olema tagatud kohtulik kaitse selliste menetluste vastu koos kõikide siseriikliku õigusega ettenähtud tagatistega, kaasa arvatud põhiõigustest tulenevad tagatised, mis on ühenduse õiguse põhimõtete lahutamatu osa ja mida liikmesriigid peavad ühenduse õiguse rakendamisel järgima. Siseriikliku kohtumenetluse raames on kohtul võimalik EÜ artikli 234 alusel ning võimalikult poolte algatusel esitada Euroopa Kohtule eelotsuse küsimus ühenduse õiguse tõlgendamise kohta, mis on talle vajalik otsuse tegemiseks.

(vt punktid 32, 33, 38 ja 39)
4

Asjaolude toimumise ajal sätestas KStG § 8a järgmist: „(1) Võõrkapitali arvelt laekunud tasu, mida täismaksukohustusega kapitaliühing on saanud aktsionärilt, kellel ei ole õigust maksu ümberarvutusele ja kellele majandusaastal kuulus oluline osalus äriühingus, loetakse varjatult jaotatud kasumiks juhul, […] 2) kui kokkulepitud tasu on arvutatud protsentuaalselt osaluse põhjal ja kui võõrkapital on majandusaasta kestel üle kolme korra suurem kui aktsionärile kuuluv osalus, välja arvatud siis, kui kapitaliühingul oli võimalus saada seda võõrkapitali kolmandatelt isikutelt samasugustel tingimustel või kui võõrkapital on laen, mis on mõeldud tavapäraste pangaoperatsioonide rahastamiseks. […] (2) Aktsionärile või osanikule kuuluv osalus omakapitalis on see osa kapitaliühingu omakapitalist eelmise majandusaasta lõppemisel, mis vastab aktsionäri või osaniku osale ülalkirjeldatud aktsia- või osakapitalist. Omakapitali all mõeldakse aktsia- või osakapitali, millest on lahutatud veel tasumata sissemaksed […]. (3) Olulise osalusega on tegu juhul, kui aktsionärile või osanikule kuulub üle neljandiku kapitaliühingu esialgsest kapitalist või nominaalkapitalist kas vahetult või isikuühingu kaudu. Olulise osalusega on tegu ka juhul, kui osanikule kuulub üle neljandiku osakapitalist koos teiste osanike või aktsionäridega, kellega ta on moodustanud ühingu või kelle kontrolli all ta on või kes on tema kontrolli all või kes alluvad koos temaga ühtsele kontrollile. Aktsionär või osanik, kellele ei kuulu olulist osalust, on võrdsustatud aktsionäri või osanikuga, kellele kuulub oluline osalus, kui ta omab iseseisvalt või koostöös teiste aktsionäride või osanikega valdavat mõju kapitaliühingu üle.”
Intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingu, mis on toodud Maailma Kaubandusorganisatsiooni asutamislepingu lisas 1 C ning mis on ühenduse nimel tema pädevusse kuuluvaid küsimusi puudutavas osas heaks kiidetud nõukogu 22. detsembri 1994. aasta otsusega 94/800/EÜ, artikleid 22–24 tuleb tõlgendada selliselt, et põhikohtuasjale sarnase asja kohta, milles esineb homonüümia kolmanda riigi geograafilise tähise ja ühenduse teatud veinide kirjeldamiseks ja esitlemiseks kasutatava, nende valmistamiseks kasutatud viinamarjasordi nime sisaldava nimetuse vahel, ei ole neis sätetes nõutud, et seda nimetust saaks tulevikus edasi kasutada, olenemata kahekordsest eeldusest, et vastavad tootjad on neid minevikus kasutanud kas heauskselt või vähemalt 10 aastat järjest enne 15. aprilli 1994 ja iga nimetus märgib selgelt riiki, piirkonda või kaitstud veini päritolupiirkonda, et tarbijat mitte eksitada.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 2. mai 2006. aasta määrus – Schmitz

(kohtuasi C-291/04)

Kodukorra artikli 104 lõike 3 esimene lõik – Isikute ja teenuste vaba liikumine – Töötajad – Mootorsõiduk – Tööandja poolt töötaja käsutusse andmine – Välisriigis registreeritud mootorsõiduk – Teises liikmesriigis asuv tööandja

Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Piirangud (EÜ artikkel 43) (vt punktid 15−20 ja resolutiivosa)

Ese

Eelotsusetaotlus – Tribunal de police de Neufchâteau – EÜ artiklite 10, 39, 43 ja 49 tõlgendamine – Siseriiklik meede, millega nõutakse residendi poolt kasutatava mootorsõiduki registreerimist selles liikmesriigis ka juhul, kui mootorsõiduki on nimetatud residendi käsutusse andnud tema teises liikmesriigis asuv tööandja – Töötaja, kes on tööandjaga töölepingulises suhtes ning kes on samaaegselt aktsionär, juhatuse liige, äriühingu igapäevase juhtimise eest vastutav esindaja või muul taolisel ametikohal.

Resolutiivosa

EÜ artikliga 43 on vastuolus see, kui esimese liikmesriigi õigusnormidega, nagu on põhikohtuasjas käsitlusel, kehtestatakse selles liikmesriigis elavale füüsilisest isikust ettevõtjale kohustus registreerida seal äriühingule kuuluv sõiduk, mille tema tööandjaks olev teises liikmesriigis asuv äriühing andis tema käsutusse, kui äriühingule kuuluv sõiduk ei ole mõeldud peamiselt esimeses liikmesriigis alaliseks kasutamiseks ja kui seda tegelikkuses nii ei kasutata.
13

Registreerimiskohustuse võimaliku põhjendatuse osas on Euroopa Kohus põhikohtuasjas käsitletud õigusnorme juba uurinud eespool viidatud kohtuasjas Nadin jt. Seoses EÜ artikliga 43 on ta selle kohtuotsuse punktis 55 sedastanud, et nimetatud sättega on vastuolus esimese liikmesriigi õigusnormidega selles liikmesriigis elavale füüsilisest isikust ettevõtjale kehtestatud kohustus registreerida seal äriühingule kuuluv sõiduk, mille tema tööandjaks olev teises liikmesriigis asutatud äriühing on andnud tema käsutusse, kui sõiduk ei ole mõeldud alaliseks kasutamiseks peamiselt esimeses liikmesriigis ning seda tegelikkuses nii ka ei kasutata.
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Keskkond – Pakendid ja pakendijäätmed – Direktiiv 94/62 (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 94/62, artikli 3 punktid 1 ja 11) (vt punkt 29 ja resolutiivosa punkt 1)

2. Keskkond – Pakendid ja pakendijäätmed – Direktiiv 94/62 (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 94/62) (vt punkt 37 ja resolutiivosa punkt 2)

Subject of the case

Ese

Eelotsusetaotlus – Landesgericht Korneuburg – Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 1994. aasta direktiivi 94/62/EÜ pakendite ja pakendijäätmete kohta (EÜT L 365, lk 10; ELT eriväljaanne 13/13, lk 349) artikli 3 tõlgendamine – Rühma‑, müügi‑ või veopakendite tootjate ja pakendimaterjalide tarnijate mõisted – Sangadega plastikaatkottide tootja.

Resolutiivosa

1)

Resolutiivosa

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 1994. aasta direktiivi 94/62/EÜ pakendite ja pakendijäätmete kohta artikli 3 punkte 1 ja 11 tuleb tõlgendada selliselt, et pakendite tootja ei ole tingimata see, kes kauba pakendab või pakendada laseb. Klientidele kauplustes tasuta või tasu eest jagatavate sangadega plastikaatkottide tootjat tuleb käsitleda kui pakendite tootjat.

2) Direktiivi 94/62 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid nagu liitvabariigi keskkonna‑, noorsoo‑ ja perekonnaministri määrus pakendijäätmete ja teatavate materjalijääkide vältimise ja taaskasutamise ning kogumise ja taaskasutamise süsteemide rajamise kohta, mis näeb ette, et pakendite, eelkõige sangadega plastikaatkottide tootjal tuleb need kotid kasutamisjärgselt tagasi võtta või osaleda pakendijäätmete kogumise ja taaskasutamise süsteemis, välja arvatud juhul, kui selle viimase kohustuse võtab üle edasimüüja, kes esitab kõnealusele tootjale sellekohase õiguslikult kehtiva avalduse.
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Kuuenda direktiiviga ette nähtud maksuvabastused

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 13 B osa punkt c)

Summary

Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikli 13 B osa punkti c esimest osa tuleb tõlgendada nii, et selles ette nähtud maksuvabastus on kohaldatav ainult sellise kauba edasimüügi korral, mille maksukohustuslane on eelnevalt soetanud nimetatud artikli kohaselt maksust vabastatud tegevuse tarbeks, kui ei olnud õigust maha arvata nimetatud kauba esialgsel soetamisel makstud käibemaksu.

(vt punkt 31 ja resolutiivosa)
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Isikute vaba liikumine

–

Asutamisvabadus

–

Juhiluba

–

Direktiiv 91/439 (Nõukogu direktiiv 91/439, artikli 1 lõige 2 ja artikli 8 lõiked 2 ja 4) (vt punktid 29, 32, 39, resolutiivosa punktid 1 ja 2)

Subject of the case

Ese

Eelotsusetaotlus – Bayerisches Verwaltungsgericht München – Nõukogu 29. juuli 1991. aasta direktiivi 91/439/EMÜ juhilubade kohta (EÜT L 237, lk 1) artikli 1 lõike 2 ning artikli 8 lõigete 2 ja 4 tõlgendamine – Pärast keeluaja lõppu teises liikmesriigis välja antud juhiloa tunnustamisest või siseriikliku loa vastu vahetamisest keeldumine isiku suhtes, kelle siseriiklik juhiluba võeti ära uimastite tarbimise tõttu – Kohustus teha sobivustest

Resolutiivosa

Resolutiivosa

1. Nõukogu 29. juuli 1991. aasta direktiivi 91/439/EMÜ juhilubade kohta, muudetud nõukogu 2. juuni 1997. aasta direktiiviga 97/26/EÜ, artikli 1 lõikega 2 koosmõjus artikli 8 lõigetega 2 ja 4 on vastuolus see, kui liikmesriik keeldub oma territooriumil tunnustamast teises liikmesriigis välja antud juhiloast tulenevat juhtimisõigust ja seega selle juhiloa kehtivust põhjusel, et juhiloa omanik, kellelt on eelnevalt saadud juhiluba esimese liikmesriigi territooriumil ära võetud, ei teinud juhtimissobivuse testi, mis on selle riigi õigusnormidega ette nähtud uue loa väljastamiseks pärast sellist äravõtmist, kuna uue juhiloa taotlemise ajutine keeluaeg oli teises liikmesriigis juhiloa väljastamise ajaks lõppenud.

2. Direktiivi 91/439, muudetud direktiiviga 97/26, artikli 1 lõikega 2 koosmõjus artikli 8 lõigetega 2 ja 4 on vastuolus see, kui sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas liikmesriik, kellele esitatakse teises liikmesriigis väljastatud kehtiva juhiloa siseriiklikuks juhiloaks ümbervahetamise taotlus, seab selle ümbervahetamise tingimuseks, et loa taotleja läbib täiendava juhtimissobivuse testi, mis on nõutav esimese liikmesriigi õiguse alusel, et välistada selles osas kahtlused, mis tekkisid teises liikmesriigis juhiloa saamisele eelnenud asjaolude tõttu.
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Apellatsioonkaebus

–

Faktilised ja õiguslikud asjaolud

–

Etteheidetava õigusliku vea määratlemata jätmine

–

Vastuvõetamatus (EÜ artikkel 225; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 112 lõike 1 punkt c) (vt punktid 7

–

10)

Subject of the case

Ese

Apellatsioonkaebus, mis esitati Esimese Astme Kohtu (esimene koda) 26. novembri 2001. aasta määruse peale kohtuasjas T‑248/01: Papoulakos vs . Itaalia ja komisjon, millega T. Papoulakose hagi jäeti rahuldamata, kuna Esimese Astme Kohus on ilmselgelt ebapädev lahendama Itaalia Vabariigi vastu suunatud hagi ning komisjoni vastu suunatud hagi on ilmselgelt vastuvõetamatu ja põhjendamatu.

Resolutiivosa

1)

Resolutiivosa

Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2) Mõista kohtukulud välja T. Papoulakoselt.
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Apellatsioonkaebus

–

Väited

–

Väidete ja argumentide kordamine Esimese Astme Kohtus

–

Vastuvõetamatus (EÜ artikkel 225; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 112 lõike 1 esimese lõigu punkt c) (vt punktid 13

–

15)

Subject of the case

Ese

Apellatsioonkaebus, mis on esitatud Esimese Astme Kohtu (esimene koda) 12. aprilli 2005. aasta otsuse T‑191/02: Lebedef vs . komisjon peale, millega jäeti rahuldamata tühistamishagi komisjoni otsuse vastu, millega ta ütles üles 20. septembri 1974. aasta kokkuleppe komisjoni ning ametiühingute ja kutseliitude vaheliste suhete kohta, ning võttis uuesti vastu enamiku ametiühingute ja kutseliitude ning komisjoni vahel 19. jaanuaril 2000 sõlmitud töökorra konsulteerimise tasandite, organi ja menetluse kohta, mis tühistati Esimese Astme Kohtu 15. novembri 2001. aasta otsusega, kuna nendega jäeti ametiühing „Action et Défense” konsulteerimise organite hulgast välja.

Resolutiivosa

1)

Resolutiivosa

Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2) Mõista kohtukulud välja G. Lebedefilt.
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Transport

–

Maanteetransport

–

Sotsiaalõigusnormid (Nõukogu määrus nº3820/85, artikkel 10) (vt punktid 24

–

28 ja 30)

Subject of the case

Ese

Eelotsustetaotlus – Korsholms tingsrätt – Nõukogu 20. detsembri 1985. aasta määruse (EMÜ) nr 3820/85 teatavate autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide ühtlustamise kohta (EÜT L 370, lk 1; ELT eriväljaanne 05/01, lk 319) artikli 10 tõlgendamine – Palgaliste juhtide tasu sidumine läbisõidetud vahemaa pikkusega

Resolutiivosa

Resolutiivosa

1. Läbitud vahemaa pikkusel põhinev tasustamiskord on vastuolus nõukogu 20. detsembri 1985. aasta määruse (EMÜ) nr 3820/85 teatavate autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide ühtlustamise kohta artikliga 10, välja arvatud juhul, kui see kord ei ohusta oma laadi poolest liiklust. Liikmesriigi kohtuniku ülesanne on kõiki põhikohtuasja asjaolusid arvesse võttes teha kindlaks, kas on tegemist sellise juhtumiga.
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Transport – Meretransport – Teenuste osutamise vabadus – Merekabotaaž (nõukogu määrus nr 3577/92, artikli 6 lõige 3) (vt punktid 18 ja 22 ning resolutiivosa punkt 1)

2. Transport – Meretransport – Reisilaevade ohutuseeskirjad ja -nõuded (nõukogu direktiiv 98/18, artikli 5 lõige 2 ja artikli 6 lõike 3 punktid a–c, f ja g) (vt punktid 27–31 ning resolutiivosa punkt 2)

Subject of the case

Ese

Eelotsusetaotlus – Symvoulio tis Epikrateias – Nõukogu 7. detsembri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 3577/92 teenuste osutamise vabaduse põhimõtte kohaldamise kohta merevedudel liikmesriikides (merekabotaaž) (EÜT L 364, lk 7; ELT eriväljaanne 06/02, lk 10) artikli 1 lõike 2, artikli 4 ja artikli 6 lõike 3 tõlgendamine – Isikute võimalus määrusele tuginedes vaidlustada sellise siseriikliku õigusnormi kehtivus, mis on vastu võetud enne sellega sätestatud erandina kehtiva tähtaja möödumist – Nõukogu 17. märtsi 1998. aasta direktiivi 98/18/EÜ reisilaevade ohutuseeskirjade ja -nõuete kohta (EÜT L 144, lk 1; ELT eriväljaanne 07/04, lk 40) artikli 5 lõike 2, artikli 6 lõike 3 punktide a, b, c, f ja g tõlgendamine – Sellise siseriikliku õigusnormi kooskõla, millega keelatakse mereteenuste osutamine laevadega, mis on olnud kasutuses teatud kindlaksmääratud aja vältel.

Resolutiivosa

Resolutiivosa

1. Nõukogu 7. detsembri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 3577/92 teenuste osutamise vabaduse põhimõtte kohaldamise kohta merevedudel liikmesriikides (merekabotaaž) artikli 6 lõiget 3 arvestades tuleb seda määrust tõlgendada nii, et sellega ei ole isikutele antud õigusi osutada enne 1. jaanuari 2004 Kreekas kabotaažiteenustena regulaarse reisijateveo- ja parvlaevateenuseid ning teenuseid, mida osutavad laevad kogumahtuvusega alla 650 brutotonni.

2. Nõukogu 17. märtsi 1998. aasta direktiivi 98/18/EÜ reisilaevade ohutuseeskirjade ja -nõuete kohta artikli 5 lõiget 2, artikli 6 lõike 3 punkte a–c ning f ja g tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus selline siseriiklik õigusnorm nagu põhikohtuasjas käsitletu, millega keelatakse täielikult merereiside korraldamine selliste rannasõiduga tegelevate laevadega, mis on olnud kasutuses teatud aja vältel, kui asjassepuutuv liikmesriik ei ole võtnud meetmeid ohutuseeskirjade parandamiseks vastavalt selle direktiivi artikli 7 lõikes 4 ette nähtud menetlusele.
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Isikute vaba liikumine

–

Asutamisvabadus

–

Juhiluba

–

Direktiiv 91/439 (nõukogu direktiiv 91/439, artikli 1 lõige 2 ja artikli 8 lõiked 2 ja 4) (vt punkt 38 ja resolutiivosa)

Subject of the case

Ese

Eelotsusetaotlus – Oberlandesgericht München – Nõukogu 29. juuli 1991. aasta direktiivi 91/439/EMÜ juhilubade kohta (EÜT L 237, lk 1; ELT eriväljaanne 07/01, lk 317) artikli 1 lõike 2 ja artikli 8 lõigete 2 ja 4 tõlgendamine – Keeldumine tunnustada sellise juhiloa kehtivust, mille on teine liikmesriik väljastanud isikule, kelle suhtes rakendati liikluseeskirja korduvate rikkumiste tõttu riikliku juhiloa äravõtmise meedet ilma keeluperioodita – Kohustus eelnevalt esitada juhtimissobivust tõestav meditsiinilis-psühholoogiline ekspertiis

Resolutiivosa

Resolutiivosa

Nõukogu 29. juuli 1991. aasta direktiivi 91/439/EMÜ (juhilubade kohta, muudetud nõukogu 2. juuni 1997. aasta direktiiviga 97/26/EMÜ) artikli 1 lõikega 2 koosmõjus artikli 8 lõigetega 2 ja 4 on vastuolus liikmesriigi keeldumine tunnustada teises liikmesriigis väljastatud juhiloast tulenevat juhtimisõigust ja seega selle juhiloa kehtivust oma territooriumil põhjusel, et juhiloa omanik, kelle suhtes rakendati esimeses liikmesriigis varem saadud juhiloa äravõtmise meedet ilma uue juhiloa saamise ajutise keeluta, ei ole pärast äravõtmist täitnud uue juhiloa saamiseks esimese liikmesriigi õiguses ette nähtud tingimusi, kaasa arvatud juhtimissobivuse testi, mis tõestaks, et juhiloa äravõtmise põhjuseid enam ei eksisteeri.
4.

EÜ artikleid 43 ja 49 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis näevad sellistele isikutele, nagu on põhikohtuasjas süüdistatavad, ette kriminaalkaristuse siseriiklike õigusnormidega nõutava tegevusloata või politsei loata kihlveosummade kogumise eest, kui need isikud ei saanud nimetatud tegevusluba või politsei luba hankida seetõttu, et asjaomane liikmesriik, rikkudes ühenduse õigust, keeldus neile seda väljastamast.
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Menetlus – Esimese Astme Kohtu kohustus avada suuline menetlus enne vastuvõetamatuse vastuväite osas otsuse tegemist – Puudumine (Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 114 lõiked 1–3) (vt punkt 46)

2. Tühistamishagi – Füüsilised ja juriidilised isikud – Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid (EÜ artikli 230 neljas lõik) (vt punktid 56–60, 67)

3. Apellatsioonkaebus – Väited – Viidatud õigusliku vea tuvastamise puudumine – Vastuvõetamatus (EÜ artikkel 225; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 112 lõike 1 punkt c) (vt punkt 62)

Subject of the case

Ese

Apellatsioonkaebus, mis on esitatud Esimese Astme Kohtu (teine koda) 22. juuli 2005. aasta määruse peale kohtuasjas T‑376/04: Polyelectrolyte Producers Group vs. nõukogu ja komisjon, millega tunnistati vastuvõetamatuks hagi, mille ese oli esiteks nõue tühistada EMP ühiskomitee 26. aprilli 2004. aasta otsus nr 59/2004, millega muudetakse EMP lepingu II lisa (ELT L 277, lk 30; ELT eriväljaanne 11/09, lk 102), osas, milles lubati Norral keemilisele ainele akrüülamiidile kohaldada rangemaid kontsentratsioonipiire kui need, mis on kohaldatavad ühenduses, ning tuvastada, et EMP ühiskomitee 26. märtsi 1999. aasta koosolekul võetud ühisavaldus EMP lepingu kohta, mis käsitleb ohtlike ainete valdkonna läbivaatamisklausleid (ELT C 185, lk 6), on ebaseaduslik, ja teiseks nõue hüvitada hagejale vaidlustatud otsuse vastuvõtmisega väidetavalt tekitatud kahju.

Resolutiivosa

Resolutiivosa

1. Jätta apellatsioonkaebus läbi vaatamata.

2. Jätta kohtukulud Polyelectrolyte Producers Group’i kanda.
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Kaupade vaba liikumine

–

Ühenduse transiit

–

Ühenduse välistransiit (Nõukogu määrus nr 222/77, artikli 36 lõige 3, ja nõukogu määrus nr 2726/90, artikkel 34; komisjoni määrus nr 1062/87, artikkel 11a, ja komisjoni määrus nr 1214/92, artikkel 49) (vt punktid 21‑26 ja resolutiivosa)

Subject of the case

Ese

Eelotsusetaotlus – Hof van Cassatie van België – Komisjoni 27. märtsi 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 1062/87 ühenduse transiidiprotseduuri rakendamist käsitlevate sätete ja selle protseduuri lihtsustamise kohta (EÜT L 107, lk 1) artikli 11a, mis lisati komisjoni 29. mai 1990. aasta määrusega (EMÜ) nr 1429/90 määruse (EMÜ) nr 1062/87 muutmise kohta (EÜT L 137, lk 1); nõukogu 17. septembri 1990. aasta määruse (EMÜ) nr 2726/90 ühenduse transiidiprotseduuri kohta (EÜT L 262, lk 1) artikli 34 ja komisjoni 21. aprilli 1992. aasta määruse nr 1214/92 ühenduse transiidiprotseduuri rakendamist käsitlevate sätete ja selle protseduuri lihtsustamise kohta (EÜT L 132, lk 1) artikli 49 tõlgendamine – Imporditollimaksu sissenõudmine – Lähtetolliasutuse teade pritsipaalile esitada tõendid kas eeskirjade järgimise või eeskirjade tegeliku rikkumise või eiramise koha kohta – Tähtaja märkimata jätmine – Teavitamise seadusele vastavuse tagajärjed ja tollivõla sissenõudmine.

Resolutiivosa

Resolutiivosa

Nõukogu 13. detsembri 1976. aasta määruse (EMÜ) nr 222/77 ühenduse transiidi kohta artikli 36 lõiget 3, mida ühenduse sisepiiri ületamisel transiiditeatise esitamise nõude kaotamiseks on muudetud nõukogu 22. veebruari 1990. aasta määrusega (EMÜ) nr 474/90, loetuna koostoimes komisjoni 27. märtsi 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 1062/87 ühenduse transiidiprotseduuri rakendamist käsitlevate sätete ja selle protseduuri lihtsustamise kohta (muudetud komisjoni 29. mai 1990. aasta määrusega (EMÜ) nr 1429/90) artikliga 11a, ning nõukogu 17. septembri 1990. aasta määrusega (EMÜ) nr 2726/90 ühenduse transiidi kohta artiklit 34, loetuna koostoimes komisjoni 21. aprilli 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 1214/92 ühenduse transiidiprotseduuri rakendamist käsitlevate sätete ja selle protseduuri lihtsustamise kohta artikliga 49, tuleb tõlgendada nii, et lähtetolliasutusel on kohustus teatada deklarandile kolmekuuline tähtaeg, mille jooksul tuleb esitada sellele asutusele tõendeid transiidieeskirjade järgimise või eeskirjade tegeliku rikkumise või eiramise koha kohta, nii et pädev asutus võib asuda tollivõla sisse nõudma alles pärast seda, kui ta on deklarandile sõnaselgelt teatanud, et viimasel on kolm kuud nimetatud tõendite esitamiseks ja kui neid tõendeid selle tähtaja jooksul ei esitata.