Keywords

Summary



Keywords

1. Ühine kaubanduspoliitika – Dumpinguvastane kaitse – Institutsioonide kaalutlusõigus

2. Ühine kaubanduspoliitika – Dumpinguvastane kaitse – Dumpingumarginaal

(Nõukogu määrus nr 384/96, artikli 2 lõige 3, artikli 6 lõige 8 ja artikkel 18)

3. Ühine kaubanduspoliitika – Dumpinguvastane kaitse – Kahju

(Nõukogu määrus nrº384/96, artikli 6 lõiked 2 ja 8, artiklid 16 ja 18)

4. Ühine kaubanduspoliitika – Dumpinguvastane kaitse – Uurimine – Kaitseõiguse tagamine

(Nõukogu määrus nrº384/96, artikkel 20)

5. Ühine kaubanduspoliitika – Dumpinguvastane kaitse – Uurimine – Komisjoni kaalutlusõigus

(Nõukogu määrus nrº384/96, artikli 6 lõige 2)

Summary

1. Ühenduse institutsioonidel on kaubanduse kaitsemeetmete valdkonnas majanduslike, poliitiliste ja õiguslike olukordade keerulisuse tõttu, mida nad uurima peavad, lai kaalutlusõigus.

Sellest järeldub, et ühenduse kohtu kontroll institutsioonide hinnangute üle peab olema piiratud menetlusnormidest kinnipidamise, vaidlustatud otsuse tegemise aluseks olevate asjaolude sisulise õigsuse, nende faktiliste asjaolude hindamisel ilmsete vigade puudumise või võimu kuritarvitamise puudumise kontrollimisega.

(vt punktid 61 ja 62)

2. Kui ühenduse institutsioonidel on lai kaalutlusõigus, on ühenduse õiguskorra poolt haldusmenetluses tagatud õiguste järgimine haldusvõimule veelgi põhjapanevama tähtsusega. Nende tagatiste seas on muu hulgas pädeva institutsiooni kohustus hoolikalt ja erapooletult uurida antud asja asjaolusid, huvitatud isiku õigus teha oma seisukoht teatavaks, ning saada piisavalt põhjendatud otsus.

Kui antud kontekstis kaubanduse kaitsemeetmete ja eriti dumpinguvastaste meetmete valdkonnas ei või ühenduse kohus sekkuda ühenduse ametivõimude pädevusse jäetud hindamisse, on tal sellegipoolest kohustus tagada, et institutsioonid võtaksid arvesse kõiki asjakohaseid asjaolusid ja hindaksid toimikus olevaid tõendeid nõutava hoolsusega, mis lubab leida, et arvutatud normaalväärtus on kindlaks määratud põhjendatud viisil. Seoses sellega tuleneb dumpinguvastase alusmääruse nr 384/96 artikli 2 lõike 3 sõnastusest selgelt, et igat selles loetletud arvestusliku normaalväärtuse arvutusmeetodit tuleb kohaldada viisil, et säiliks selle arvutuse põhjendatus; see mõiste esineb muu hulgas sõnaselgelt lõikes 3.

Kohustustest uurida hoolikalt ja erapooletult kõik asjakohaseid ajaolusid tuleneb, et – välja arvatud koostöösoovimatuse korral alusmääruse artikli 18 mõttes – institutsioonid peavad, kui nad põhjendatult leiavad, et ei ole saanud piisavalt selget vastust küsimusele, mis on otseselt seotud normaalväärtuse kindlaksmääramisega, juhtima sellele selgelt asjaomase ettevõtja tähelepanu. See kohustus kordab taas kord üle alusmääruse artikli 6 lõikes 8 sätestatud kohustuse kontrollida võimalikult põhjalikult huvitatud isikute esitatud ja institutsioonide otsuste aluseks oleva teabe paikapidavust.

Sellest nähtub, et komisjon ei täitnud hoolsa uurimise kohustust ja ning kohustust määrata normaalväärtus kindlaks põhjendatud viisil, kuna esiteks tegi komisjon dumpinguvastase menetluse algstaadiumis talle asjaomase ettevõtja saadetud vastuse hindamisel ilmse vea, leides, et asjaomase toote kõrvaltoodete tootmiskulud võib jätta viimati nimetatud toote tootmiskuludest maha arvamata, kuna need jaotati otse nimetatud kõrvaltoodetele, teiseks, komisjon ei ole juhtinud tähelepanu ettevõtja antud arvnäitajate ja kõrvalsaaduste kulude suhtes kavandatava kohtlemise vahelisele vasturääkivusele, ning kolmandaks, komisjon ja nõukogu jätsid lõppmääruse ettepanekus ja lõppmääruses jõusse samasuguse kohtlemise nimetatud kuludele, keeldudes vaidlusalust küsimust hoolikalt läbi vaatamast.

(vt punktid 63, 64, 77, 78, 85, 94, 96, 101, 108, 128, 130)

3. Kuigi dumpinguvastase alusmääruse nr 384/96 raames on komisjon see, kelle ülesanne on uurimist teostava ametiasutusena kindlaks teha, kas dumpinguvastases menetluses oleva toote osas rakendatakse dumpingut ja kas see tekitab kahju, kui ta lubada ühenduses vabasse ringlusesse ja seega antud asja raames ei tohi see institutsioon vabastada end osaliselt temale seoses sellega pandud tõendamiskoormusest, ei anna alusmäärus komisjonile sellegipoolest mingit uurimisõigust, mis võimaldaks tal sundida kaebuses silmas peetud tootjaid või eksportijaid uurimises osalema või esitama andmeid. Neil tingimustel sõltuvad nõukogu ja komisjon poolte vabatahtlikust koostööst esitada ettenähtud tähtaegadel vajalikku teavet. Antud kontekstis on poolte vastused alusmääruse artikli 6 lõikes 2 ettenähtud küsimustikule, nagu ka hilisem kontrollimine, mida komisjon võib kohapeal teostada, dumpinguvastases menetluses olulised. Oht, et uurimise all olevate ettevõtjate koostöösoovimatuse korral võtavad institutsioonid arvesse muid andmeid kui neid, mida esitati küsimustikule antud vastuses, on dumpinguvastase menetluse lahutamatu osa ja selle eesmärk on julgustada ettevõtjaid tegema ausalt ja hoolikalt koostööd.

Seega, kui komisjon peab kontrollima võimaluste piires huvitatud poolte esitatud andmete täpsust, millel põhinevad tema järeldused, eeldab see kohustus, et need pooled teevad komisjoniga koostööd alusmääruse artikli 18 mõttes. Viimase sätte kohaselt, kui mõni huvitatud isik ei võimalda juurdepääsu vajalikule teabele või ei esita vajalikku teavet käesolevas määruses ettenähtud tähtaegade jooksul või märkimisväärselt takistab uurimist, siis võib nii negatiivsed kui ka positiivsed esialgsed ja lõplikud järeldused teha kättesaadavate faktide põhjal. Sama kohaldatakse siis, kui huvitatud isikud on esitanud ebaõiget või eksitavat teavet.

(vt punktid 65, 87)

4. Huvitatud isikuteks olevate poolte teabega seotud dumpinguvastase alusmääruse nr 384/96 sätete tõlgendamisel tuleb arvestada eelkõige kaitseõiguse järgimisest tulenevaid nõudeid. Need nõuded ei kehti mitte üksnes menetluste raames, mis viivad sanktsioonideni, vaid ka uurimismenetlustes, mis eelneb dumpinguvastaste määruste vastuvõtmisele, mis võivad asjaomaseid ettevõtjaid otseselt ja individuaalselt mõjutada ja tekitada neile ebasoodsaid tagajärgi.

(vt punkt 66)

5. Kui asjaomaste ettevõtjate poolt dumpinguvastases menetluses esitatavate vastuste ja teabe andmiseks tähtaja määramine on õigustatav selle menetluse nõuetekohase läbiviimise huvides dumpinguvastases alusmääruses nr 384/96 ettenähtud tähtaegade jooksul, on institutsioonidel väga lai kaalutlusõigus selles osas, mis puudutab neile hilinenult edastatud vastuste ja teabe arvestamist. Osas, milles sellise arvestamisega ei kaasne oht piirata teiste poolte menetlusõigusi ja pikendada asjatult menetlust, ei saa seda käsitleda eeskirjade vastasena.

(vt punkt 67)