ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
28

Ühtlasi tuleb meenutada, et kindla määraga korrektsioonimehhanism ja juhistes esitatud kriteeriumid on loetud liidu õigusega kooskõlas olevaks (vt selle kohta kohtuotsused, 9.9.2004, Kreeka vs. komisjon, C‑332/01, EU:C:2004:496, punkt 70; 7.10.2004, Hispaania vs. komisjon, C‑153/01, EU:C:2004:589, punkt 73, ja 17.5.2013, Kreeka vs. komisjon, T‑294/11, ei avaldata, EU:T:2013:261, punkt 155), kuna juhistega kooskõlas komisjoni määratud korrektsiooni eesmärk on vältida seda, et EAGFi ja EAFRDi kanda jäetaks summad, millega ei rahastatud eesmärki, mida kõnealuste liidu õigusnormidega taotletakse, ega kujuta endast sanktsiooni (kohtuotsused, 31.3.2011, Kreeka vs. komisjon, T‑214/07, ei avaldata, EU:T:2011:130, punkt 136, ja 17.5.2013, Kreeka vs. komisjon, T‑294/11, ei avaldata, EU:T:2013:261, punkt 175). Kohtupraktika kohaselt võimaldavad juhistes toodud kindlad määrad nii järgida liidu õigust ja hallata hästi liidu vahendeid kui ka vältida seda, et komisjon ei kasutaks oma kaalutlusõigust, kehtestades liikmesriikidele ülemäära suuri ja ebaproportsionaalseid korrektsioone (kohtuotsused, 10.9.2008, Itaalia vs. komisjon, T‑181/06, ei avaldata, EU:T:2008:331, punkt 234, ja 17.5.2013, Kreeka vs. komisjon, T‑294/11, ei avaldata, EU:T:2013:261, punkt 175).
19

EUIPO väidab sisuliselt vastu, et artikli 45 üldiste rakendussätete artikli 3 viienda taande teine lause ei ole hageja olukorras kohaldatav, vaid on vastavalt EUIPO töösuunistele kohaldatav näiteks olukorras, kus puudub hindaja, aga asjasse puutuv ametnik on edutamise ajal olemas. Sellist tõlgendust kinnitab asjaolu, et hindamisaruanded on vajalikud selleks, et nõuetekohaselt tagada edutatavate ametnike teenete võrdlev hindamine, mis tuleneb ka artikli 45 üldiste rakendussätete artiklist 3, mille kohaselt on üldjuhul nõutav, et aruanded peavad olema lõplikult kinnitatud. EUIPO leiab, et kuna üldiselt ollakse seisukohal, et haiguspuhkusel oleval isikul ei ole võimalik oma hindamisaruannet vaidlustada ja menetlustähtaegadest kinni pidada, oli ta sunnitud hageja menetlusõiguste tagamiseks peatama tema hindamismenetluse ja sama põhimõtte järgi peatama ka tema edutamismenetluse. Lisaks on EUIPO seisukohal, et teenete võrdlev hindamine muu kui hindamisaruandes sisalduva teabe alusel on vaid viimane abinõu, mis saab olla õigustatud ainult juhul, kui selgub, et ükski nõuetekohaselt koostatud aruanne ei ole kättesaadav, kuna asjasse puutuv ametnik ei ole oma ametikohale naasnud. EUIPO‑l on hoolsuskohustusest tulenevalt kohustus tagada, et hageja edutamist puudutav otsus tehakse pärast seda, kui talle on antud võimalus oma teenete kohta arvamus esitada. Lisaks väidab EUIPO vastuseks Üldkohtu võetud menetlust korraldavale meetmele, et võimalus hindamisvestlusel osaleda ja hindamismenetlusest tervikuna kinnipidamine on hageja huvides, mitte aga menetlus, kus EUIPO tugineks muudele asjakohastele andmetele, arvestades, et hageja suhtes on käimas Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) juurdlus, mida alustati küll pärast vaidlustatud otsuse tegemist, kuid mis puudutab asjaomast hindamisperioodi. Ta lisab, et hindamisaruanded tagavad läbi dialoogi ja edasikaebemenetluse töötajate õiguste kaitse, mis ei oleks nii juhul, kui teenete võrdlev hindamine põhineks muudel kättesaadavatel andmetel.
23

Sellegipoolest leidis apellatsioonikoda, et need tõendid ei ole nii kaalukad, et nendega saaks põhjendada vastulauset ja eelkõige parasiitluse ohu olemasolu, ning seda sisuliselt kolmel järgmisel põhjusel. Esiteks märkis apellatsioonikoda, et nendest tõenditest ei nähtu, et menetlusse astuja kasutas Euroopa Liidus oma veebisaidil www.mastercola.com välja pandud esitlusviisi. Seda järeldust põhjendas ta asjaoluga, et kõnealune veebisait on koostatud peamiselt araabia keeles, olgugi et seal on ka üks ingliskeelne veebileht, ning sellega, et sellel ei leidu mis tahes märget internetist tellimise võimaluse ja pakutavate toodete liitu tarnimise kohta. Teiseks leidis apellatsioonikoda, et üksnes asjaolu, et on taotletud ELi sellise kaubamärgi registreerimist – mille esitlusviis erineb menetlusse astuja veebisaidil esitatust – ei tõenda, et viimatinimetatul on kavatsus reklaamida neid tooteid liidus samamoodi, nagu ta seda teeb Süürias ja Lähis-Idas. Muu hulgas kinnitas apellatsioonikoda, et talle ei olnud teada, kellele kuuluvad asjaomased õigused kõnealuses riigis ja hageja ei olnud väitnud, et tema õigusi on selles piirkonnas rikutud. Kolmandaks asus apellatsioonikoda seisukohale, et hageja ei olnud osutanud ka konkreetsele kuvandile, mis oleks võinud liidus või väljaspool liitu kanduda üle kõnealuselt neljalt varasemalt Coca-Cola kaubamärgilt asjaomasele taotletavale kaubamärgile, eelkõige klassidesse 29 ja 30 kuuluvate kaupade, kuid ka klassi 32 kuuluvate jookide puhul. Niisiis leidis apellatsioonikoda, et esitatud tõendite alusel ei ole võimalik selgelt kindlaks teha, mida Coca-Cola tähendab. Apellatsioonikoda märkis, et kuna ta on vastavalt määruse nr 207/2009 artiklile 76 (nüüd määruse 2017/1001 artikkel 95) seotud poolte esitatud argumentidega, siis ei ole tal võimalik üritada selliste argumentide esitamist saavutada. Lisaks kohaldas apellatsioonikoda analoogset argumenti kaubamärgi lahjendamise või halvustamise ohu puhul. Lõpuks leidis apellatsioonikoda kõiki esitatud tõendeid arvesse võttes, et vastulause on alusetu ja jättis kaebuse rahuldamata.
56

Mis seejärel puutub hageja argumenti, et rikutud on määruse nr 207/2009 artikli 8 lõiget 4, siis tuleb meenutada, et nimetatud sätte kohaselt võib muu tähise kui kaubamärgi omanik ELi kaubamärgi registreerimisele vastu vaielda, kui nimetatud tähis täidab kumulatiivselt järgmist nelja tingimust: seda tähist kasutatakse kaubanduses; see on ulatuslikum kui kohaliku tähtsusega; õigused kõnealusele tähisele on omandatud enne ELi kaubamärgi registreerimise taotluse kuupäeva; ning lõpuks peab kõnealune tähis andma omanikule õiguse keelata hilisema kaubamärgi kasutamine. Need tingimused on kumulatiivsed, mistõttu juhul, kui tähis ei vasta ühele neist tingimustest, ei saa vastulause olla edukas (kohtuotsus, 30.6.2009, Danjaq vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Mission Productions (Dr. No), T‑435/05, EU:T:2009:226, punkt 35).
23

Eespool punktides 19–22 nimetatud sätete selgest ja täpsest sõnastusest nähtub seega, et staažilisa tunnustamise otsused põhinevad taotluse registreerimise kuupäeva seisuga ülekantava kapitali summal, mille pädev siseriiklik või rahvusvaheline asutus on teatanud ametisse nimetajale ja millest on olenevalt olukorrast maha arvatud summa, mis kajastab kapitali ümberhindamist taotluse registreerimise kuupäevast kuni tegeliku ülekandmise kuupäevani. Sellest nähtub lisaks, et üksnes juhul, kui pädeval siseriiklikul või rahvusvahelisel ühingul on võimatu teatada pensioniõiguste väärtust taotluse registreerimise kuupäeva seisuga, arvatakse tegelikult ülekantud ajakohastatud summast maha 3,1% suurune lihtintress. Seega juhul, kui pädev siseriiklik või rahvusvaheline asutus on ametisse nimetajale teatanud pensioniõiguste väärtuse taotluse registreerimise seisuga, ei või ametisse nimetaja sellest summast teha mingeid mahaarvamisi ja personalieeskirjadel põhineva pensioniõigusliku staaži aastate arvutamine peab toimuma kogu nimetatud summa alusel.
58

Oluline on rõhutada, et elamistingimuste eest makstava toetuse läbivaatamine ja vajaduse korral selle muutmine on iga-aastane ülesanne, mis hõlmab üldise tausta muutuste arvessevõtmise eesmärgil kõiki teenistuskohti. See ülesanne hõlmab iga teenistuskoha oluliste elamistingimuste analüüsi eesmärgiga määrata kindlaks, kas need on liidus esinevatega võrdsed või mitte. Elamistingimuste eest makstava toetuse ajakohastamise eesmärk on seega viia toetuse suurus igal aastal vastavusse elamistingimustega konkreetses teenistuskohas. Sellega seoses on iga teenistuskoha kohapealse tegeliku olukorra tundmise ja üldise tausta muutuste arvessevõtmise seisukohast väga oluline arvestada delegatsioonide esitatud kõigi andmetega ja järgida konsultatsioonimehhanismi. Lisaks on tulemuste võrdlemine teiste sarnaste piirkondade elamistingimustega, liidu elamistingimustega ning ka ülemaailmselt vältimatult vajalik teatud täpsuse ja sidususe seisukohast. Elamistingimuste eest makstava toetuse kindlaks määramise menetluse käigus aset leidnud rikkumistel, see tähendab konsultatsioonide puudumisel ja kõnealuse menetluse teise ja kolmanda etapi lõpus aruannete koostamata jätmisel on mõju, mis võis suunata Ghana delegatsiooni tegelikule olukorrale ja varasema aastaga võrreldes toimunud muutusele antud hinnangut.
31

Seoses sellega tuleb meelde tuletada, et konkursiteate osa „Osalemistingimused“ alamrubriigis „Eritingimused: keeled“ oli konkursil osalemise tingimustena nõutud esiteks, et 1. keel on vähemalt C1‑tase ühes liidu 24 ametlikust keelest ning teiseks, et 2. keel peab olema vähemalt B2‑tase inglise, prantsuse või saksa keeles, kusjuures 2. keel peab olema tingimata muu kui 1. keel. Peale selle on sama pealkirja all märgitud, et „teine keel tuleb valida inglise, prantsuse või saksa keele hulgast“. Konkursiteate II lisas oli märgitud, et need on liidu institutsioonide peamised töökeeled ja et teenistuse huvides peavad uued töötajad olema kohe töövalmis ja suutelised oma igapäevatöös vabalt suhtlema vähemalt ühes neist kolmest keelest. Konkursiteade viitas samas lisas 27. novembri 2012. aasta kohtuotsusele Itaalia vs. komisjon (C‑566/10 P, EU:C:2012:752), ja täpsustas, et kandideerimisavaldus tuleb koostada ühes neist keeltest. Peale selle oli samas lisas täpsustatud, et kandidaatide ja institutsiooni vaheline suhtluskeel, kaasa arvatud kandideerimisavalduste koostamise keel, peab olema saksa, inglise või prantsuse keel.
67

Selliseid tõendeid saab tuletada ka andmetest hageja veebisaidi uute registreeritud kasutajate kohta, mis nähtub lisast JC 6 (b), mille hageja esitas apellatsioonikojale. Igal hooajal alates hooajast 2008/2009 on mitu sada tuhat mängurit ja kihlveo sõlmijat registreerinud end Ühendkuningriigis veebisaidi kasutajaks (735122 hooajal 2012/2013). Taanis on vastav arv mitukümmend tuhat (85183 uut registreerunut hooajal 2012/2013). Vastav arv liidu ülejäänud osa kohta (välja arvatud Hispaania, mille kohta on vastavad arvud samuti eraldi välja toodud) on esitatud koguarvuna ning see on mitu sada tuhat mängurit ja kihlveo sõlmijat iga hooaja kohta (901835 uut registreerunut hooajal 2012/2013). Hageja poolt EUIPO menetluses esitatud lisa JC 6 (a) andmed on varasemad (hooaeg 2006/2007), kuid selles on esitatud andmed riikide lõikes „liidu ülejäänud osas“, nimelt 7062 uut registreerinud kasutajat Soomes, 8291 uut registreerinud kasutajat Iirimaal, 462 uut registreerinud kasutajat Madalmaades ja 59322 uut registreerinud kasutajat Rootsis. Nimetatud teave puudutab seega uusi mängureid ja kihlveo sõlmijaid, kes asjaomasel hooajal on registreerunud hageja saidi kasutajaks, ja kuigi on võimalik, et mõni neist on registreerunud juhuslikult sellel hasartmängude ja kihlveoteenuste saidil, selle asemel et seda teha mõnel muul saidil, on siiski mõistlik eeldada, et enamik ei ole registreerunud juhuslikult, vaid teevad seda kas teiste mängurite või kihlveosõlmijate nõuandel või pärast pakkumistega tutvumist ja vastavalt olukorrale pärast selle võrdlemist muude pakkumistega, või ka selleks, et nad soovivad olla mitme ettevõtja veebisaitide registreeritud kasutaja, et omada võimalust panustada iga konkreetse pakkumise võrdluses selle kihlveokontori juures, kelle pakkumine annab nende silmis kõige suurema võidu tõenäosuse. Viimati nimetatud olukorras, mis on kõige tõenäolisem juhtum, osutab hageja veebisaidil „www.bet365.com“ registreerumine sellele, et vaidlusalust kaubamärki või sellest tuletatud kaubamärke on kasutatud kaubamärkidena, kuna selline registreerimine võimaldab konkreetselt teha kindlaks nende teenuste päritolu, mida tänu registreerimisele on võimalik kasutada.
210

On vaja meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tähistab mõiste „võimu kuritarvitamine“ seda, et haldusasutus on kasutanud oma pädevust muul eesmärgil kui sellel, milleks see on talle antud. Otsus on tehtud võimu kuritarvitades vaid siis, kui objektiivsetest, asjakohastest ja piisavalt tõendavatest asjaoludest lähtudes on otsus vastu võetud just sel eesmärgil (13. novembri 1990. aasta kohtuotsus Fedesa jt, C‑331/88, EU:C:1990:391, punkt 24, ja 9. oktoobri 2001. aasta kohtuotsus Itaalia vs. komisjon, C‑400/99, EU:C:2001:528, punkt 38). Kui kavandatud eesmärke on mitu ja isegi juhul, kui sisuliselt õigete põhjenduste hulgas esineb väär põhjendus, ei ole otsus siiski tehtud võimu kuritarvitades, kui see ei kahjusta otsuse peamist eesmärki (21. detsembri 1954. aasta kohtuotsus Itaalia vs. Ülemamet, 2/54, EU:C:1954:8, punkt 103, ja 21. septembri 2005. aasta kohtuotsus EDP vs. komisjon, T‑87/05, EU:T:2005:333, punkt 87).
71

Võttes esiteks arvesse käesoleva juhtumi konkreetseid asjaolusid, mida eelnevates punktides mainiti, ja teiseks kohtupraktikat, milles on hagejate kasuks ette nähtud tugev eeldus, et soovituslik kolmekuuline hagi esitamise tähtaeg on mõistlik (vt selle kohta kohtujurist Mengozzi seisukoht kohtuasjas Arango Jaramillo jt vs. EIP (uuesti läbivaatamine), C‑334/12 RX–II, EU:C:2012:733, punkt 49, kohtuotsus, 23.2.2001, De Nicola vs. EIP, T‑7/98, T‑208/98 ja T‑109/99, EU:T:2001:69, punktid 101 ja 107, ning kohtumäärus, 6.12.2002, D vs. EIP, T‑275/02 R, EU:T:2002:306, punkt 33, vt samuti eespool punkt 65), mida on pikendatud kindlaksmääratud kümnepäevase lisatähtaja võrra seoses suurte vahemaadega, tuleb hagejate kolme kuu ja 11 päeva jooksul esitatud hagi käesolevas asjas lugeda mõistliku aja jooksul esitatuks.
31

Lisaks märkis komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 39, et Üldkohtu 19. märtsi 2013. aasta otsuses Firma Van Parys vs. komisjon (T‑324/10, EU:T:2013:136) on kohus juhtinud tähelepanu seigale, et enda kaitseks väitis komisjon, et impordilitsentside kasutusõiguse saamiseks hageja kasutatud meetod on „õigusvastane“, kuna on vastuolus määruse nr 2362/98 artikli 21 lõike 2 teise lõiguga, mis ei luba impordilitsentsist tulenevate õiguste edasiandmist uuelt ettevõtjalt senisele ettevõtjale. Üldkohus on lisanud, et siinjuures tuleb tõdeda, et esimene otsus, niivõrd kui see ei anna õigust imporditollimaksu vähendada, ei põhine impordilitsentside kasutusõiguse ostmise meetodi õigusvastasusel, vaid hageja ilmsel hooletusel. Üldkohus on sellest järeldanud, et seetõttu ei saa komisjoni argument antud asjas mõjutada imporditollimaksu vähendamisest keeldumise põhjendatust. Komisjon tegi sellest vaidlustatud otsuse samas põhjenduses järelduse, et uue otsuse raames peab ta analüüsima, kas meetod, millest lähtus hageja impordisertifikaatide kasutamisel, oli õiguspärane, võttes arvesse asjaolu, et määruse nr 2362/98 artikli 21 lõike 2 teine lõik keelab impordisertifikaatidest tulenevate õiguste üleandmise uuelt ettevõtjalt senisele ettevõtjale. Komisjon lisas, et ta peab ka uuesti üle vaatama põhjendused, mis võimaldavad tuvastada, kas tegemist oli pettuse või hoolsuse puudumisega.
31

EUIPO väidab, et määruse nr 207/2009 artikli 76 lõikes 2 on talle antud kaalutlusõigus otsustada, kas võtta pärast ettenähtud tähtaega esitatud teave arvesse, mida ta peab põhjendama (13. märtsi 2007. kohtuotsus, Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Kaul, C‑29/05 P, EU:C:2007:162, punkt 43). Tõendid, mille hageja esitas esimest korda apellatsioonikojas, ei ole täiendavad tõendid, vaid täiesti uued tõendid, mistõttu need on seetõttu, et need jäeti algul ettenähtud tähtaja jooksul esitamata, väljakujunenud kohtupraktika alusel vastuvõetamatud (26. septembri 2013. aasta kohtuotsus, Centrotherm Systemtechnik vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑610/11 P, EU:C:2013:593, punktid 86–88 ja 117, ja 21. novembri 2013. aasta kohtuotsus, Recaro vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Certino Mode (RECARO), T‑524/12, ei avaldata, EU:T:2013:604, punktid 62–66).
76

Nimelt on neljandas nõudes palutud, et Üldkohus tuvastaks vajaduse korraldada kulude kontrolli tugiametnike väljavalimiseks uus valikumenetlus. Viiendas nõudes on palutud, et Üldkohus tuvastaks, et uue valikumenetluse raames on vaja kirjalikku katset ja et Fusion for Energy peab selle korraldama. Kuuendas nõudes on soovitud, et Üldkohus tuvastaks, et valikumenetlus ei ole ilma kirjaliku katseta võimalik. Viimaks on seitsmendas nõudes palutud, et Üldkohus langetaks otsuse meetmete kohta, mille eesmärk on tagada, et valikumenetlus on kooskõlas kõnesolevas vaba ametikoha teadaandes ning kandideerimisjuhistes sätestatuga.
70

Tuleb ka meenutada, et vastavalt ELL artikli 6 lõike 1 kolmandale lõigule ja põhiõiguste harta artikli 52 lõikele 7 tuleb hartas sätestatud õiguste tõlgendamisel liidu kohtutes asjakohaselt arvesse võtta harta tõlgendamise juhendina koostatud selgitusi (ELT 2007, C 303, lk 17). Põhiõiguste harta artikli 47 tõlgendamise kohta on nendes selgitustes märgitud: „Liidu õiguses ei piirdu õigus asja õiglasele kohtulikule arutamisele vaidlustega tsiviilõiguste ja ‑kohustuste üle. See on üks tagajärg, mis tuleneb asjaolust, et liit on õigusriigi põhimõttel põhinev ühendus, nagu väidab Euroopa Kohus kohtuasjas 294/83: „Les Verts”vs. Euroopa Parlament (23. aprilli 1986. aasta otsus, EKL 1986, lk I‑1339). Kõigis teistes aspektides, välja arvatud reguleerimisala, kohaldatakse Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga pakutavaid tagatisi sarnaselt ka liidu suhtes.“
7

EUIPO palus 31. jaanuaril 2011 menetlusse astujal esitada asjaomase kaubamärgi kasutamise kohta tõendid. Menetlusse astuja esitas 28. aprillil 2011 kasutamise kohta hulga tõendeid. Esimeses lisas on tegemist arvetega, mis pärinevad ajast 26. jaanuar 2006 kuni 26. jaanuar 2011 ja mille on väljastanud Berneda SA, see tähendab üks ettevõtja, kes on seotud menetlusse astujaga ning kellele viimane on andnud asjaomase kaubamärgi kasutamise loa. Need arved on adresseeritud klientidele erinevates liikmesriikides ning nendel on märgitud konkreetsete jalatsimudelite numbrid. Menetlusse astuja esitas lisaks iga liikmesriigi kohta tabeli, milles on müüdud jalatsimudelite numbrite kohta märgitud, millisele teises lisas esitatud kataloogi kirjele need vastavad. Nimetatud lisa sisaldab 2006.–2011. aasta üldisi ja hooajalisi katalooge, milles on esitatud fotod jalatsitest, mille mudelinumber vastab esimeses lisas esitatud arvetes märgitud numbritele. Menetlusse astuja märkis, et ta saab aru, et arvessevõetav ajavahemik on viis aastat enne EUIPO-le tühistamistaotluse esitamist. Juhuks kui EUIPO leiab, et arvessevõetav ajavahemik on viis aastat enne vastuhagi esitamist Landgericht Düsseldorfile (Düsseldorfi piirkondlik kohus), väitis menetlusse astuja lisaks, et ta võib esitada täiendavad dokumendid asjaomase kaubamärgi kasutamise kohta ajavahemikul 29. juunist 2005 kuni 26. jaanuarini 2006. Ta esitas 29. aprillil 2011 veel ühe kuueleheküljelise iga arve ja müüdud jalatsimudeli ning eelnimetatud teises lisas esitatud kataloogi mudelinumbrite vastavuse tabeli seoses ettevõtja Berneda poolt ajavahemiku 25. augustist 2009 kuni 26. jaanuarini 2011 kohta väljastatud teatavate täiendavate arvetega.
37

Teiseks tuleb seoses sellega, et taotletud kaubamärgiga hõlmatud, klassi 41 kuuluvad täiskasvanute meelelahutusteenused ja sideteenused, mis kuuluvad klassi 38 ja mis on tähistatud varasemate ELi kaubamärkidega, täiendavad vastastikku teineteist, ühelt poolt tõdeda, et apellatsioonikoja järelduse kohaselt hõlmavad need täiskasvanute meelelahutusteenused filmide tootmise teenust (vaidlustatud otsuse punkt 79). Teiselt poolt leidis apellatsioonikoda, et sideteenused, mis kuuluvad klassi 38 ja mis on tähistatud varasemate ELi kaubamärkidega, hõlmavad ringhäälinguteenuseid, sealhulgas raadio- ja televisioonilevi teenuseid, ning märkis, et varasem ELi kujutismärk, mis on registreeritud numbri 1669720 all, tähistab just nimelt raadioleviteenuseid (vaidlustatud otsuse punkt 76). Kuigi hageja vaidlustab apellatsioonikoja järelduse, et asjaomased teenused täiendavad üksteist ja on sarnased, tuleb märkida, et vaidlustatud otsuse punktides 76 ja 79 olevat hinnangut vastandatud tähistega hõlmatud teenuste ulatusele hageja vaidlustanud ei ole.
148

Võttes arvesse seda, et määruse nr 207/2009 artikli 8 lõikes 5 on rikkumise kolm liiki sätestatud alternatiivsetena, millele on tähelepanu juhitud eespool punktis 37, siis on põhjendus, et taotletud kaubamärgi kasutamisega kasutataks ebaausalt ära varasema kaubamärgi mainet – juhul kui see osutub põhjendatuks –, siiski piisav alus kaubamärgi registreerimisest keeldumiseks tingimusel, et taotletud kaubamärgi kasutamiseks puudub tungiv põhjus. Sellest järeldub, et hageja ei saa tulemuslikult apellatsioonikojale ette heita küsimuse, kas viimase poolt aluseks võetud rikkumise liigist erinev rikkumine on aset leidnud või mitte, lahendamata jätmist. Seega on ainetud hageja need argumendid, mis põhinevad sellel, et väidetavalt ei kontrollinud apellatsioonikoda, kas esineb varasema kaubamärgi maine või eristusvõime kahjustamist.
132

On tõsi, et hageja täpsustas hagiavalduses, et taotletavad dokumendid sisaldasid selliseid tingimusi, millest sõltub krediidi andmine tuumaohutuse edendamiseks, ning et nende andmete avalikustamine võimaldaks avalikkusel kontrollida, kas need tingimused on tõepoolest täidetud. See kontroll on esmatähtis, kuna on palju viiteid sellele, et Ukrainas ei järgita tuumaohutuse nõudeid. Hageja märgib seoses sellega, et rahastatav programm võimaldaks pikendada kahe reaktori kasutusaega esialgu ette nähtud ajavahemikust pikemale ajale, ilma et oleks rakendatud turvameetmeid; et käitaja finantsraskused võivad tekitada muret tema võime osas rahastada turvameetmeid; et tuumaelektrijaamade turvalisuse eest vastutav asutus ei ole enam ühte kahest reaktorist käsitleva otsuse tegemise ajal sõltumatu; et avalikkusel on piiratud võimalus osaleda otsustusprotsessis; et Ukraina ei vasta väidetavalt naaberriikide pöördumistele teabe saamiseks ning et paistab, et Euroopa Liit ei võta vajalikke meetmeid ohutuse tagamiseks. Arvestades kirjeldatud ohtusid, on esmatähtis, et avalikkus saaks teostada tugevdatud kontrolli võetud meetmete üle, mis peaks võimaldama taotletud dokumentide edastamist.
63

Neil asjaoludel ja arvestades ulatuslikku kaalutlusruumi, mis on CPVO‑l seoses vastuse väljaselgitamisega sellele teaduslikult ja tehniliselt komplekssele küsimusele, kas kandidaatsordi tunnused on registreerimiskatsete läbiviimise jooksul olnud piisavalt ühtlikud (15. aprilli 2010. aasta kohtuotsus, Schräder vs. CPVO, C‑38/09 P, EU:C:2010:196, punkt 77, ja 19. detsembri 2012. aasta kohtuotsus, Brookfield New Zealand ja Elaris vs. CPVO ja Schniga, C‑534/10 P, EU:C:2012:813, punkt 50), sai apellatsiooninõukogu põhjendatult otsustada, et kuna kontrolli kahel järjestikusel aastal tuvastati tunnuse 39 väljendumises olulised erinevused, siis ühtlikkus puudub, arvestades esiteks seda, et registreerimiskatsed viidi läbi vastavalt protokollile CPVO TP/14/2 ‐ ja seda tõika ei ole vaidlustatud ‐, ja teiseks seda, et ükski tõend ei anna alust eeldada, et asjaomase tunnuse avaldumist takistasid keskkonnatingimused, milles registreerimiskatseid viidi läbi. Apellatsiooninõukogu ei teinud ilmset hindamisviga, kui leidis sellises olukorras, et CPVO ei olnud kohustatud otsima kõiki võimalikke võimalusi, mis võiksid tuvastatud ühtlikkuse puudumist selgitada. […]