3. Kas nõukogu 22. märtsi 1977. aasta direktiivi 77/249/EMÜ 
õigusteenuste osutamise vabaduse tulemuslikuma elluviimise 
kohta artiklit 6 tuleb osas, milles see sätestab, et „liikmesriik 
võib keelata avalik-õigusliku või eraõigusliku ettevõtjaga 
töösuhtes oleva juristi tegevuse, mis on seotud ettevõtja 
esindamisega kohtumenetluses, juhul kui kõnealusest riigist 
pärineval juristil ei ole selline tegevus lubatud”, tõlgendada 
nii, et see on takistuseks niisugusele siseriiklikule õigusnor ­
mile nagu 25. novembri 2003. aasta seaduse nr 339 artiklid 
1 ja 2 — mis taaskehtestavad osalise tööajaga töötavate 
avalike teenistujate suhtes advokaadina töötamise keelu ja 
võtavad neilt, sõltumata advokaadi kutsealal tegutsemise 
loa olemasolust, õiguse sellel kutsealal tegutseda, nähes 
ette nende kustutamise advokaatide kutseühenduse nimekir ­
jast, mis tehakse teoks pädeva advokatuuri nõukogu võetava 
meetmega — välja arvatud juhul, kui avalik teenistuja valib 
teenistussuhte lõppemise, kusjuures sellist siseriiklikku korda 
kohaldatakse ka teenistussuhtes olevale advokaadile, kes 
praktiseerib teenuste osutamise vabaduse alusel?  
4. Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. 
aasta direktiivi 98/5/EÜ artiklit 8 tuleb osas, milles see 
sätestab, et „vastuvõtvas liikmesriigis päritolumaa kutsenime ­
tuse alusel registreeritud advokaat võib praktiseerida palga ­
töötajast advokaadina teise advokaadi, advokaatide ühenduse 
või advokaadiühingu või avalik-õigusliku või eraõigusliku 
ettevõtja teenistuses niivõrd, kui vastuvõttev liikmesriik 
lubab seda seal kasutatava kutsenimetuse alusel tegutsevatele 
advokaatidele”, tõlgendada nii, et seda ei kohaldata osalise 
tööajaga avalikust teenistujast advokaadile?  
5. Kas ühenduse õiguse üldpõhimõtted õiguspärase ootuse 
kaitse ja omandatud õiguste kohta on takistuseks sellistele 
siseriiklikele õigusnormidele nagu 25. novembri 2003. aasta 
seaduse artiklid 1 ja 2, mis näevad ette, et osalise tööajaga 
töötavad avalikud teenistujad ei või töötada advokaadina; 
mida kohaldatakse ka juba enne seaduse nr 339/2003 jõus ­
tumise kuupäeva advokatuuris registreeritud advokaatidele, 
ning mis sätestavad (selle seaduse artiklis 2) üksnes lühiaja ­
lise „moratooriumi” valiku tegemisele avaliku teenistuse ja 
kutsealal tegutsemise vahel?  Eelotsusetaotlus, mille esitas Tribunale di Torino 22. juunil 
2009 — Antonino Accardo jt  versus  Comune di Torino  
(Kohtuasi C-227/09)  
(2009/C 205/44)  
Kohtumenetluse keel: itaalia  
Eelotsusetaotluse esitanud kohus  
Tribunale di Torino  
Põhikohtuasja pooled  
Hageja:  Antonino Accardo, Viola Acella, Antonio Acuto, Dome ­
nico Ambrisi, Paolo Battaglino, Riccardo Bevilacqua, Fabrizio 
Bolla, Daniela Bottazzi, Roberto Brossa, Luigi Calabro', Roberto 
Cammardella, Michelangelo Capaldi, Giorgio Castellaro, Davide 
Cauda, Tatiana Chiampo, Alessia Ciaravino, Alessandro Cicero, 
Paolo Curtabbi, Paolo Dabbene, Mauro D'Angelo, Giancarlo 
Destefanis, Mario Di Brita, Bianca Di Capua, Michele Di Chio, 
Marina Ferrero, Gino Forlani, Giovanni Galvagno, Sonia Genisio, 
Laura Dora Genovese, Sonia Gili, Maria Gualtieri, Gaetano La 
Spina, Maurizio Loggia, Giovanni Lucchetta, Sandra Magoga, 
Manuela Manfredi, Fabrizio Maschio, Sonia Mignone, Daniela 
Minissale, Domenico Mondello, Veronnica Mossa, Plinio 
Paduano, Barbaro Pallavidino, Monica Palumbo, Michele 
Paschetto, Frederica, Peinetti, Nadia Pizzimenti, Gianluca 
Ponzo, Enrico Pozzato, Gaetano Puccio, Danilo Ranzani, 
Pergianni Risso, Luisa Rossi, Paola Sabia, Renzo Sangiano, 
Davide Scagno, Paola Settia, Raffaella Sottoriva, Rossana Tran ­
cuccio, Fulvia Varotto, Giampiero Zucca, Fabrizio Lacognata, 
Guido Mandia, Luigi Rigon, Daniele Sgavetti  
Kostja:  Comune di Torino  
Eelotsuse küsimused  
1. Kas nõukogu 23. novembri 1993. aasta direktiivi 
93/104/EÜ (  1 ), mis käsitleb tööaja korralduse teatavaid 
aspekte, artikleid 5, 17 ja 18 tuleb tõlgendada nii, et neid 
saab liikmesriigi õiguskorras vahetult kohaldada, sõltumata 
sellest, kas need on formaalselt üle võetud või arvestamata 
siseriiklikke õigusnorme, mille alusel piirdub nende kohalda ­
tavus kindlaksmääratud kutseala kategooriatega vaidluses, 
milles tööturu osapooled on sõlminud selle direktiiviga 
kooskõlas oleva kokkuleppe?  
2. Kas liikmesriigi kohus on olenemata sellest, kas direktiiv on 
vahetult kohaldatav või ei, kohustatud lähtuma direktiivist, 
mis on veel üle võtmata või mis ei ole pärast ülevõtmist 
siseriiklike õigusnormide alusel vastaval juhul kohaldatav, 
tuginema direktiivile siseriikliku õiguse tõlgendamisel ja 
võimalike tõlgendamisel tekkinud kahtluste kõrvaldamiseks?ET C 205/26 Euroopa Liidu Teataja 29.8.2009
3. Kas liikmesriigi kohtul on keelatud otsustada, et teatav käitu ­
mine on õigusvastane, mõistes sellest tulenevalt välja hüvi ­
tise ebaõiglase ja õigusvastase käitumise tagajärjel tekkinud 
kahju eest, kui tööturu pooled näivad olevat sellist käitumist 
lubanud ja see luba on kooskõlas ühenduse õigusega, mis 
väljendub samuti ülevõtmata direktiivis?  
4. Kas kõnealuse direktiivi artikli 17 lõiget 3 tuleb tõlgendada 
nii, et selle kohaselt on tööturu pooltel lubatud autonoom ­
selt ja lõikest 2 ning selles esitatud tegevuste ja kutsealade 
loetelust täielikult eraldi kokku leppida ja kehtestada 
eeskirju, mis teevad erandi igapäevasest puhkeajast?  
( 1 ) EÜT L 307, lk 18; ELT eriväljaanne 05/02, lk 197.  
Eelotsusetaotlus, mille esitas Vestre Landsret (Taani) 26. 
juunil 2009 — Skatteministeriet  versus  DSV Road A/S  
(Kohtuasi C-234/09)  
(2009/C 205/45)  
Kohtumenetluse keel: taani  
Eelotsusetaotluse esitanud kohus  
Vestre Landsret  
Põhikohtuasja pooled  
Kaebuse esitaja:  Skatteministeriet  
Vastustaja:  DSV Road A/S  
Eelotsuse küsimused  
1. Kas nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 
2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, 
artikli 204 lõike 1 punkti a ja artikleid 92 ja 96 koosmõjus 
selle määruse artikli 4 punktidega 9 ja 10 tuleb tõlgendada 
selliselt, et  
a) tollivõlg tekib juhul, kui volitatud kaubasaatja algatab 
NCTS-süsteemis transiidiprotseduur selliste kaupade 
suhtes, mida ei ole olemas ja kui selle tulemusel ei ole 
võimalik nimetatud protseduuri nõuetekohaselt lõpetada, 
või 
b) tollivõlga ei teki, kuna transiidiprotseduur loetakse 
kohaldatavaks üksnes tegelikult olemas oleva kauba suhtes, mistõttu NCTS-süsteemis vea tõttu algatatud 
transiidiprotseduur kaupade suhtes, mida tegelikult 
olemas ei ole, ei too endaga kaasa tollimaksu tasumise 
kohustust?  
2. Kui vastus 1. küsimuse punktile a on jaatav, siis kas 
nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 
2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, 
artikli 4 punktis 10 sätestatud „kauba importi” ja selle 
määruse artikli 204 lõikes 1 sätestatud „kaupa” tuleb tõlgen ­
dada selliselt, et nimetatud mõisted hõlmavad nii tegelikult 
olemas olevaid kaupu kui ka kaupu, mida olemas ei ole?  
Eelotsusetaotlus, mille esitas 29. juunil 2009 Cour de 
cassation (Prantsusmaa) — DHL Express France SAS  
versus  Chronopost SA  
(Kohtuasi C-235/09)  
(2009/C 205/46)  
Kohtumenetluse keel: prantsuse  
Eelotsusetaotluse esitanud kohus  
Cour de cassation  
Põhikohtuasja pooled  
Kassaator:  DHL Express France SAS  
Vastustaja:  Chronopost SA  
Eelotsuse küsimused  
1. Kas 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 40/94 (  1 ) 
artiklit 98 tuleb tõlgendada nii, et ühenduse kaubamärkide 
kohtu kehtestatud keeld kehtib automaatselt kogu ühenduse 
territooriumil?  
2. Juhul kui vastus on eitav, siis kas kohtul on õigus laiendada 
konkreetselt seda keeldu teiste riikide territooriumile, kus 
rikutakse kaubamärgiõigusi või on nende õiguste rikkumise 
oht?  
3. Kas mõlemal juhul on sunnimeetmed, mille kohus siseriik ­
liku õiguse alusel seoses kehtestatud keeluga võtab, kohal ­
datavad nende liikmesriikide territooriumil, kus keeld 
kehtib?ET 29.8.2009 Euroopa Liidu Teataja C 205/27