ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Oma esimeses väites väidab hageja, et komisjon on teinud vea määruse nr 1782/2003 (1) artikli 5 lõike 1 ja määruse nr 73/2009 (2) artikli 6 lõike 1 tõlgendamisel, kuna: — määruse nr 1782/2003 artikli 5 lõikest 1 ja Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, et liikmesriikidel on kaalutlusõigus hea põllumajandus- ja keskkonnaseisundiga seotud nõuete kehtestamisel, võttes arvesse asjassepuutuvate pindalade konkreetseid omadusi. — määruse nr 1782/2003 lisas mainitud probleemid võib lahendada igat probleemi analüüsides ja kehtestades siseriiklikku konteksti arvesse võttes sobivamaid (tõhusamaid) norme kui need, mis on sätestatud nimetatud määruses. — võttes arvesse proportsionaalsuse põhimõtet, see tähendab, kui mõne nõude kehtestamine mõjutab ainult väikesi põllumajanduslikke majapidamisi ja tekitab nii halduskulusid ja kulutusi, mis on oluliselt suuremad kui tulud, võivad liikmesriigid kehtestada olulisi nõudeid, tingimusel et need võimaldavad saavutada määruses nr 1782/2003 seatud eesmärke. — komisjoni lähenemine ei ole määruse nr 1782/2003 III lisas kehtestatud nõuete kohustuslikkust ja olulisust silmas pidades olnud järjepidev; samuti on rikutud õiguspärase ootuse põhimõtet, mis tuleneb komisjoni tegutsemise puudumisest kuni sügiseni 2009.
2.

Teine väide, et rikuti põhjendamiskohustust ja tehti ilmne hindamisviga, järeldades, et maakasutuse kaudse muutmise direktiivi ettepanek kahjustab kavandatava tehase elujõulisust. Hageja väidab, et komisjon eksis oma järelduses, et tehase pikaajaline majanduslik elujõulisus muutuks alates 2020. aastast küsitavaks, tuginedes oma järelduses spekulatsioonidele, et pärast 2020. aastat saavad rahalist toetust üksnes biokütused, mis on toodetud muudest kultuuridest kui toidukultuurid.
—

Käesolev väide on esitatud seoses korrektsiooniga, mida kohaldati seetõttu, et Itaalia Vabariik ei esitanud väidetavalt teavet tagasinõudmiseks astutud sammude kohta; finantskorrektsiooni summa on 2 362 005,73 eurot. Hageja väidab selles osas, et komisjon asus põhjendamatult seisukohale, et ta võib kõrvale kalduda jõustunud kohtuotsusest, mis oli asjas vahepeal tehtud ning millega abi andmine tunnistati õiguspäraseks. Itaalia valitsusel on tõendid selle kriminaalkohtu otsuse edastamise kohta, millega abisaaja heaks mõisteti. Need asjaolud näitavad, et tagasinõudmiseks ei olnud alust ja et seetõttu oli esitatud kogu teave. Lisaks sellele on selline korrektsioon, mida kohaldati kogu abi suhtes, oluliselt suurem kahjust, mis Itaalia ametiasutustele süükspandavast käitumisest tuleneda võiks.
2.

Teine väide, et otsus on põhjendamata ning rikutud on seaduslikkuse põhimõtet seoses komisjoni tuvastustega, mis puudutavad ekstrapoleerimise kohustuse eiramist. Hageja väidab, et komisjon tuvastas vääralt, et Sloveenia Vabariigis valitakse kontrolli esemeks olevad põllumajanduslikud maatükid välja juhuslikult ning ainult 50 % ulatuses, et GERK-ide valikumeetod ei võimalda saavutada representatiivsuse ja usaldusväärsuse taset, mis on nõutav määruse nr 1122/2009 kohaselt, ning et rikutud on ekstrapoleerimise kohustust selle määruse põhjenduse 44 tähenduses.
—

Kolmas väide, et kostja järelduses, et vaidlusalune meede ei anna ariühingule Aluminium SA eelist, on tehtud ilmne hindamisviga õiguslike ja faktiliste asjaolude tõlgendamisel ja ELTL artiklite 107 ja 108 kohaldamisel.
2.

Teine väide käsitleb asjaolude moonutamist, kuna vaidlustatud otsuses on ekslikult leitud, et litsentsi- ja varustusleping, mille hageja oli sõlminud äriühinguga Niche, oli kujutanud täiendavat ajendit, et viimatinimetatud äriühing sõlmiks hageja emaettevõtjaga patentide valdkonnas kompromisskokkuleppe.
1.

Esimene väide põhineb ELTL artikli 108 lõike 2 ja määruse nr 659/1999 (1) artikli 14 rikkumisel. Hageja on seisukohal, et komisjon järeldas vaidlustatud otsuses, et selle, et Kreeka Vabariik teatas osa NEA LARKO käitise müügist, tagajärg ei olnud majanduslik järjepidevus nimetatud äriühingu ja müüdud käitise uue omaniku või omanike vahel. Eriti vaidleb hageja vastu sellele, et müüdud käitis moodustab vaid vähetähtsa osa NEA LARKO tegevusest, arvestades, et tegelikult oli see käitis peamine osa tema tegevusest ja et tema omandisse jääva vara muutus enamjaolt majanduslikult vähetähtsaks ning eraldiseisvalt ei olnud võimalik seda kasutada. Näiteks Larmina üksus (mille müük toimub erastamiskava alusel) on tema peamine vara peamiselt seetõttu, et sinna tuuakse kokku kogu metallimaak, mida kaevandatakse NEA LARKO kaevandustes kogu Kreekas, ning metallisulatus toimub ainult seal. Teiseks on vaidlustatud otsus väär ka osas, milles nõustutakse sellega, et enampakkumisel müüdav vara ei hakka kuuluma NEA LARKO-le, vaid Kreeka Vabariigile, kuigi tegelikult Larimna metallisulatusüksus – nii üldised metallisulatusseadmed kui ka konkreetsed tugiseadmed NEA LARKO ei lähe üle Kreeka Vabariigile, vaid jäävad NEA LARKO omandisse ka pärast kaevandusõiguste andmise lepingu võimalikku lõpetamist, sest need õigused kuuluvad täielikult viimati nimetatud isikule. Eespool viidatud kaalutluste otsene tagajärg on see, et NEA LARKO tegevust jätkab käitise uus omandaja, mistõttu ei saa viimane olla vabastatud kohustusest maksta hagejale summa, mille oli talle võlgu NEA LARKO.
1.

Esimene väide, et nõukogu ei järginud isikute ja üksuste nimekirja kandmise kriteeriumi, st seda, et tegemist on „Süüria tsiviilelanike suhtes rakendatud vägivaldsete repressioonide eest vastutava isikuga” või „režiimist kasu saava isikuga” või isikuga, kes on nimetatud isikutega seotud. Nõukogu ei tõendanud, et asjaolud, millele ta asjaomase üksuse vastu tugines, olid põhjendatud.
—

tühistada Euroopa Komisjoni 19. augusti 2014. aasta rakendusotsus C(2014) 6030 final, mis puudutab inimtervishoius lokaalselt kasutatavate kõrge östradioolisisaldusega ravimite müügilubasid, vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/83/EÜ artiklile 31 osas, millega kohustatakse liikmesriike rakendusotsuse I lisas loetletud ja loetlemata ravimite puhul, milles östradiooli sisaldus on 0,01 % ja mis on mõeldud lokaalselt kasutamiseks, järgima rakendusotsuses ette nähtud kohustusi, välja arvatud piirang, et rakendusotsuse I lisas nimetatud selliseid ravimeid, milles östradiooli sisaldus on 0,01 % ja mis on mõeldud lokaalselt kasutamiseks, võib manustada ka intravaginaalselt;
—

tühistada 26. mai 2014. aasta otsus C(2014) 3192 final riigiabi asjas SA.38517 (2014/NN) – Micula vs. Romania (ICSID vahekohtu otsus), millega kohustati Rumeeniat peatama igasugune tegevus, mis võiks viia Rahvusvahelise Investeeringuvaidluse Lahendamise Keskuse egiidi all asutatud vahekohtu 11. detsembri 2013. aasta otsuse täitmise või rakendamiseni asjas Ioan Micula, Viorel Micula jt vs. Rumeenia (ICSID asi nr ARB/05/20), kuna komisjon leiab, et vahekohtu otsuse täitmine kujutab endast ebaseaduslikku riigiabi kuni hetkeni, mil komisjon on teinud lõpliku otsuse riigiabi ühisturuga kokkusobivuse kohta.
2.

Teine väide, et rikutud on ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c — Hageja väidab ka, et kostja on rikkunud ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c, kuna ta on ilmselgelt valesti piiranud ergutavat mõju ja abi asjakohasust asukohtadest München ja Leipzig tuleneva eelnevalt hinnatud lisakulude summaga 17 miljonit eurot. — Seoses sellega väidab hageja, et sellest lisakulude summast lähtuv põhjaliku hindamise automaatsus kujutab endast ilmselget kostja hindamisviga, mis lõpuks takistas õiguspärast kaalutlusõiguse teostamist eelkõige asjakohasuse ja abi mõju hindamisel.
1.

Esimene väide, et komisjon rikkus õigusnormi, kui leidis, et hageja on toime pannud ELTL artikli 101 eesmärgil põhineva rikkumise. Hageja väidab, et: — komisjoni järeldus on õigusvastane, kuna ta kohaldab täiesti uudset ja ebaõiget õiguslikku kriteeriumi. See sõltub eelkõige „märkimisväärse stiimuli” maksmisest, mis hageja sõnul ei tulene olemasolevast kohtupraktikast ja mis on õiguslikult väär; — komisjoni lähenemisviis ei tunnusta ega taga mitte ainult konkurentsiõiguse eesmärke, vaid ka patendiõiguse ja kaasaegse tsiviilmenetluse eesmärke. Hageja sõnul oleks komisjon pidanud hindama eesmärgil põhineva piirangu küsimust seonduvate piirangute teooria alusel ja/või viidates kohtuotsuses Wouters tunnustatud põhimõtetele. Need vead kujutavad endast õigusnormi rikkumist.
1.

Esimene väide: riivatud on hageja teabe saamise õigust Hageja leiab, et vaidlusaluse „Operating Plan on Bulgaria” puhul ei esine alust erandi tegemiseks hageja üldisest teabe saamise õigusest vastavalt määruse (EÜ) nr 1049/2001 (1) artiklile 4. Selles osas märgib hageja, et juurdepääsu andmisest keeldumine ei saa olla põhjendatud eelkõige dokumendi koostamiseks peetava arutelu kaitsega vastavalt määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõikele 3, kuna „Operating Plan” on valminud. Lisaks ei ole „Operating Plan on Bulgaria” kolmanda isiku dokument määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 4 tähenduses, sest kostja ja Bulgaaria Vabariik on kava koos alla kirjutanud. Seetõttu ei ole „Operating Plan” ka määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 5 kohaselt sellest liikmesriigist pärit.
ET Euroopa Liidu Teataja C 409/50

20. augustil 2014 esitatud hagi – Beul versus parlament ja nõukogu

(Kohtuasi T-640/14)

2014/C 409/71

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Carsten René Beul (Neuwied, Saksamaa) (esindajad: advokaadid H. Pott ja T. Eckhold)

Kostjad: Euroopa Liidu Nõukogu ja Euroopa Parlament

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. aprilli 2014. aasta määrus (EL) nr 537/2014, mis käsitleb avaliku huvi üksuste kohustusliku auditi erinõudeid ning millega tunnistatakse kehtetuks komisjoni otsus 2005/909/EÜ.

Väited ja peamised argumendid

Oma hagi põhjenduseks esitab hageja peamiselt järgmised väited.

Esiteks väitab hageja, et määrusel (EL) nr 537/2014 (1) puudub õiguslik alus.

Lisaks sellele leiab hageja, et määruse nr 537/2014 sätted riivavad lubamatult kutsevabadust, mis on tagatud ELL artikli 6 lõike 1 kohaselt koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 15. Hageja väidab, et kutsevabaduse riive ei ole põhjendatud eelkõige proportsionaalsuse puudumise tõttu. Hageja väidab ka, et rikutud on subsidiaarsuse põhimõtet.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. aprilli 2014. aasta määrus (EL) nr 537/2014, mis käsitleb avaliku huvi üksuste kohustusliku auditi erinõudeid ning millega tunnistatakse kehtetuks komisjoni otsus 2005/909/EÜ (ELT L 158 lk 77).
1.

Esimeses väites märgitakse, et otsusega on rikutud õigusnormi ja eksitud faktilistes asjaoludes, kuna selles leitakse, et Marine Harvest oleks nõukogu määruse (EÜ) nr 139/2004 alusel pidanud teatama 48,5 % osaluse omandamisest Morpolis detsembris 2012 (edaspidi „2012. aasta detsembri omandamine”), ja hoidus õiguse omandamisest 48,5 % osalusele Morpolis enne nõusoleku saamist tehingute selle osa läbiviimiseks, lükates seega ümber väite, et tegemist on tehingute ühe osaga, ning nõukogu määruse (EÜ) nr 139/2004 artikli 7 lõike 2 kohaldatavuse 2012. aasta detsembri omandamisele ning sellele järgnenud avalikule pakkumisele, milleks andis 2012. aasta detsembri omandamine Norra avaliku pakkumise õigusnormide alusel loa, mida Marine Harvest kavatses algatada kiiremas korras, et saada Morpoli üle täieliku kontrolli.
1.

Esimene väide, et on rikutud ja vääralt kohaldatud lojaalse koostöö põhimõtet ja nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999 artikleid 10 ja 13. — Vaidlustatud otsust vastu võttes ei võetud arvesse tõendeid ja kohtulahendeid, mille Itaalia ametiasutused esitasid uurimisele eelnevas faasis, ning rikuti Euroopa Kohtu poolt korduvalt kinnitust leidnud põhimõtet, mille kohaselt komisjon ja liikmesriigid on kohustatud tegema lojaalset koostööd, et ületada raskused, mis ilmnevad riigiabi tagasinõudmise otsuse rakendamisel.
—

Apellatsioonkaebuse esitaja väidab selles osas, et kohus keskendus ainuüksi asjaolule, et B. Montagut Viladot kõrgharidusdiplom ei ole „ametlik diplom”; seda asjaolu apellatsioonkaebuse esitaja ei vaidlusta ega eita, kuid märgib, et kohus jättis seevastu omaenda kohtupraktikaga vastuollu minnes tuvastamata, et B. Montagut Viladot diplom on kõrgharidusdiplom, mis vastab konkursiteates esitatud nõudele, et isikul „peab olema haridustase, mis vastab vähemalt kolmeaastasele täisajaga kõrgharidusõppele, mille eest on antud diplom”.
ET Euroopa Liidu Teataja C 409/45

25. juulil 2014 esitatud hagi – One of Us jt versus parlament jt

(Kohtuasi T-561/14)

2014/C 409/65

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: European Citizens’ Initiative One of Us jt (esindaja: advokaat C. de La Hougue)

Kostjad: Euroopa Parlament, Euroopa komisjon ja Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada komisjoni teatis COM (2014) 355 final;

— teise võimalusena tühistada määruse (EÜ) nr 211/2011 artikli 10 lõike 1 punkt c;

— mõista kostjalt välja käesoleva kohtumenetluse kulud.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja kolm väidet.

1. Esimene väide, et vastus, mille komisjon andis hagejate seadusandlikule ettepanekule ja küsimustele, mille hagejad tõstatasid kodanike initsiatiiviga „One of us”, ei ole rahuldav, kuna komisjon i) ei vasta faktile, et inimese embrüo on inimolend ja ii) ei võta seisukohta ilmsete vastuolude osas.

2. Teine väide, et on rikutud demokraatlikku menetlust, kuna komisjon: — ei anna õiguslikke põhjendusi oma keeldumisele edastada hagejate ettepanek parlamendile; — mõistab valesti määruse nr 211/2011 (1) nõudeid ja säilitab seadusandliku monopoli, mis on vastuolus aluslepingute sätetega institutsioonide dialoogi kohta; — ei tee õiguslikke ja poliitilisi järeldusi eraldiseisvalt, nagu nõuab määrus nr 211/2011.

3. Kolmas väide, et määrus nr 211/2011 on aluslepingutega vastuolus. Hagejad väidavad, et: — Lissaboni lepingu eesmärgid parandada institutsioonide demokraatlikku legitiimsust ja julgustada Euroopa kodanikke demokraatlikus protsessis osalema saavad kahjustatud, kui komisjon ei võta subjektiivsetel ja meelevaldsetel põhjustel, ilma parlamendipoolse analüüsita, arvesse kodanike initsiatiivi; — kui komisjon otsus ei ole edasikaevatav, rikutakse õigusnormi.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta määrus (EL) nr 211/2011 kodanikualgatuse kohta (ELT 2011 L 65, lk 1).
ET Euroopa Liidu Teataja C 7/39

26. septembril 2014 esitatud hagi – Novar versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

(Kohtuasi T-726/14)

(2015/C 007/44)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Novar GmbH (Albstadt, Saksamaa) (esindaja: advokaat R. Weede)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— mõista kostjalt välja 2 498 eurot, millele lisandub 5 % intress lisaks baasintressile alates hagi esitamisest;

— mõista kohtkulud, sh hageja kohtus esindamisega seotud kulud välja ühtlustamisametilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja esitab hagi põhjenduseks ühe väite.

Väide: lepinguväline vastutus määruse nr 207/2009 artikli 118 lõike 3 alusel

Hageja väidab, et piisavalt selget on rikutud üksikisikutele õigusi andvat õigusnormi, ning esineb põhjuslik seos tegevuse ja kahju vahel. Hageja väidab, et 14. mai 2013. aasta vastulause tagasilükkamise otsus kujutab endast õigusvastast tegevust. Piisavalt selge õigusnormi rikkumine seisneb selles, et vastuolus teabega, mis esitati 22. juuni 2012. aasta kirjas, mis käsitleb vastulausemenetluses kaubamärgi vanemust tõendavate dokumentide esitamist, nõustus ühtlustamisamet 14. mai 2013. aasta vastulause kohta tehtud otsusega, milles esitati täiendavaid nõudeid varasemate õiguste kohta esitatud tõendite suhtes, ega võtnud seetõttu arvesse hagejale kuuluva varasemaid õigusi. Selle õigusrikkumise tõttu tekkisid hagejal täiendavad õigusabikulud seoses 14. mai 2013 otsuse peale esitatud kaebusega, millega parandati vastulauseteosakonna 17. oktoobri 2013. aasta otsust.
1.

Kaitseõiguste ja õiguse õiglasele kohtumenetlusele raske rikkumine — Hagejat ei teavitatud vaidlustatud õigusaktidest ning talle ei esitatud mingeid tõsiseltvõetavaid tõendeid, mis oleks põhjendanud tema lisamist isikute loetellu, kelle suhtes kohaldatakse sanktsioone, kuigi tõendamiskoormis on nõukogul; — hageja suhtes esitatud süüdistused, et ta vastutab „Süüria tsiviilelanike suhtes rakendatud vägivaldsete repressioonide” eest, on ebaselged, mittetäielikud ja põhinevad oletustel.
4.

Neljas kuni kaheteistkümnes väide käsitlevad hindamisvigu ja õigusnormi rikkumisi, kuna komisjon määratles ekslikult kompromisskokkulepped, mis sõlmiti ühelt poolt hagejate ja teiselt poolt äriühingute Niche, Matrix, Teva, Krka ja Lupin vahel, ELTL artikli 101 rikkumisteks. — Hagejad väidavad eelkõige, et nende lepingute „eesmärgipäraseks” piiranguks kvalifitseerimisel tugines komisjon kolmele tegurile, mis olid nii laialt määratletud, et neid ei saa kasutada, et eristada õiguspäraseid kompromisskokkuleppeid konkurentsivastastest kartellikokkulepetest (väärtuse ülemineku olemasolu, mis ajendab geneeriliste ravimite tootjat tegema mööndusi mis tahes kaubandusliku kasumi osas; konkurentsi piiramine, mis viib geneeriliste ravimite tootja kaubandusvabaduse täieliku piiramiseni; ja pooltevaheline võimalik konkureerimine, mis viib takistuste puudumiseni ja muudab geneeriliste ravimite tootjal tulevase turule sisenemise absoluutselt võimatuks). — Lisaks, kuna komisjon moonutas kokkulepete seadusjärgset eesmärki ja konteksti (jättes tegelikkusele vaatamata eelkõige kõrvale tehniliste ja õigusnormidest tulenevate tõsiste raskuste olemasolu, mis takistavad geneeriliste ravimite tootjatel turule siseneda, ja paralleelsete kohtuvaidluste olemasolu), siis on see institutsioon teinud mitu hindamisviga oma järelduses, et kokkulepete eesmärk oli konkurentsi piirata. — Lõpuks on kokkulepete „mõju” analüüsis esitatud vastuolulised põhjendused ning komisjon ei kasutanud realistlikku olukordade võrdlusanalüüsi. Lõpuks tugineb vaidlustatud otsus tervikuna hüpoteetilise mõju ex-ante analüüsil, korrates peaaegu täielikult oma eesmärgi analüüsi, mis rikub kohtupraktikat, nii et järeldati konkurentsivastase mõju olemasolu, ehkki turul puudus mis tahes tegelik mõju.
3.

Kolmas väide, et komisjon on rikkunud Take it up projekti toetuslepingu artiklit I.11 („Other Special conditions”). — Arvestades eriti CIP programmi lepinguid ja täpsemalt projekti Take it up lepingut, on komisjon rikkunud artiklit I.11, sest ta on korduvalt jätnud vastu võtmata ametlikku või kaudset otsust selle lepingutingimuse rakendamiseks META välja pakutud meetodi kasutamisest keeldumise kohta.
4.

Neljas väide, et vaidlustatud otsus on ebapiisavalt põhjendatud. Selle väite raames kinnitab Slovaki Vabariik, et vaidlustatud otsus on nii mitmeski osas puudulikult põhjendatud, mistõttu seda tuleb pidada ebapiisavalt põhjendatuks; see kujutab endast menetlusnormide rikkumist ning on samal ajal vastuolus õiguskindluse nõudega. Slovaki Vabariik väidab, et komisjon ei näidanud vaidlustatud otsuses ära, mis on otsuse õiguslik alus. Lisaks sellele ei selgitanud komisjon Slovaki Vabariigi väitel oma teatavate järelduste aluseks olevaid asjaolusid ning põhjusi. Lõpetuseks väidab Slovaki Vabariik, et vaidlustatud otsuse põhjendused on mitmest aspektist segased.
2.

Teine väide, et vaidlustatud otsust vastu võttes rikkus EFSA määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 lõiget 2 ja tema kohustust tegutseda nii, et järgitakse Århusi konventsiooniga kooskõlas olevat tõlgendust juurdepääsu võimaldamisest keeldumise kohta, mis on Århusi konventsiooni artikli 4 lõike 4 alusel sätestatud määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 lõikes 2.
3.

Kolmas väide, et rikutud on proportsionaalsuse ja põhiõiguste põhimõtet. — Hageja väidab, et vaidlustatud sätted on kokkusobimatud proportsionaalsuse ja põhiõiguste põhimõttega. Vaidlustatud sätted takistavad ebaproportsionaalselt hageja ettevõtlusvabadust ja hageja omandiõigust, kuna need ei ole eesmärkide saavutamiseks sobilikud (ja ei ole seetõttu vajalikud) ning igal juhul kehtestab piirangud, mis oluliselt kaaluvad üles mis tahes võimaliku kasu.
—

tuvastada esiteks, et võlateatega nr 3241409008, mis on hagejale saadetud 31. juulil 2014 ja millega nõutakse 64 574,73 euro suuruse summa tagastamist projekti FP7-SME-2007-222303 „FIREBOB” käsitleva lepingu järgi, tuginedes auditiaruandele 12-BAI176-003, on rikutud komisjoni lepingulisi kohustusi ja see teade on põhjendamatu, ning teiseks, et vaidlusaluse lepingu raames esitatud kulud on kõlblikud, mistõttu komisjoni tuleb kohustada väljastama kreeditarve 64 574,73 euro suuruses summas.
9.

Üheksas väide, et komisjon rikub kaitseõigusi, hea halduse põhimõtet ja kohustust mitte tegutseda rõhuvalt, et saada legaalselt konfidentsiaalseid dokumente, et neid Unichemi vastu kasutada.
5.

Viies väide, et rikutud on EL lepingu artikli 13 lõiget 2 ning ELTL artikleid 288 ja 289, sest vaidlustatud meede kujutab endast tegelikult varjatud kujul direktiivi. Lisaks sellele väidab hageja, et komisjon on rikkunud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 52, sest ta ei kasutanud põhiõiguste harta artiklis 11 sätestatud sõna- ja teabevabaduse piiramiseks seadust.
3.

Kolmas väide käsitleb seda, et komisjoni vale järeldus, et hageja ja Servier’ vahel sõlmitud patente puudutava kompromisskokkuleppe eesmärk on piirata konkurentsi ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses, tugineb ekslikule faktilisele ja õiguslikule analüüsile ning eesmärgipäraseid piiranguid käsitlevate juurdunud põhimõtete valele kohaldamisele.
2.

Teise väite kohaselt ei ole kostja kasutanud diskretsiooniõigust, kuna jättis arvestamata asjaolu, et esiteks on Nordea finantsstabiilsuse nõukogu nimekirjas 29 pidevalt globaalselt olulise finantsasutuse hulgas, teiseks, tegemist on finantskonglomeraadiga, kolmandaks, et selle Eesti filiaal on olulise tähtsusega ning neljandaks, et väidetavad rikkumised on ilmsed.
C 16/42

ET

18. oktoobril 2014 esitatud hagi – European Dynamics Luxembourg ja Evropaïki Dynamiki versus parlament

(Kohtuasi T-733/14)

(2015/C 016/66)

Kohtumenetluse keel: kreeka

Pooled

Hagejad: European Dynamics Luxembourg SA (Luxembourg, Luksemburg), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Ateena, Kreeka) (esindajad: advokaadid E. Veletsanou ja M. Sfyri)

Kostja: Euroopa Parlament

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada parlamendi 18. septembri 2014. aasta otsus D(2014)38802, millega parlament lükkas tagasi hagejate pakkumuse avalikus hankes 2014/S 066-111912 „PE/ITEC-ITS14 – IT-teenuste väline pakkumine“ 3. osa kohta.

— mõista kohtukulud välja Euroopa Parlamendilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad järgmised väited.

Hagejate arvates tuleks vaidlustatud otsus ELTL artikli 263 alusel tühistada, kuna parlament rikkus põhjendamiskohustust, sest see institutsioon esitas ebapiisavad põhjused seoses hagejate tehnilise pakkumusega, millega nad osalesid kõnealuses hankemenetluses.

Hagejad väidavad, et nende tehnilise pakkumuse ja teiste pakkujate poolt kõnealuse hankemenetluse 3. osas tehtud tehniliste pakkumuste paremusjärjestusele iga määratletud lepingu sõlmimise kriteeriumi kohta antud põhjendused ei võimalda neil mõista ei nende pakkumuse paremusjärjestuse põhjuseid ega ka teise pakkujate pakkumuste omadusi ja eeliseid. Hagejad väidavad, et kui nende tehnilise pakkumuse paremusjärjestuse kohta oleks saada piisavad põhjendused, siis suudaksid nad end paremini kaitsta.

Hagejad väidavad samuti, et parlament rikkus lepingudokumente (tehniline kirjeldus ja täiendavad juhised), mille parlament oli ise koostanud seoses pakkujate esitatud hinnapakkumuste hindamismeetodiga ja mis olid parlamendile siduvad. Nii toimides on parlament rikkunud nii finantsmäärust kui ka selle rakendusnorme, mille kohaselt hankija on kohustatud hankemenetluse läbi viima kooskõlas lepingudokumentidega ja Euroopa liidu õiguse üldpõhimõtteid järgides.