ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 156/23

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) 5. veebruaril 2016 – Associação Sindical dos Juízes Portugueses versus Tribunal de Contas

(Kohtuasi C-64/16)

(2016/C 156/32)

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Supremo Tribunal Administrativo (Portugali kõrgeim halduskohus)

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Associação Sindical dos Juízes Portugueses

Vastustaja: Tribunal de Contas

Eelotsuse küsimus

Võttes arvesse kohustust lahendada ülemäärase eelarvedefitsiidi probleem ja Euroopa õigusnormidega reguleeritud finantsabi: kas ELL artikli 19 lõike 1 teises lõigus ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta (1) artiklis 47 ette nähtud ning Euroopa Kohtu praktikas käsitletud kohtute sõltumatuse põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus Portugali kohtunike suhtes kohaldatavad töötasu vähendamise meetmed, sest need on kehtestanud ühepoolselt ja kestvalt muud suveräänsed võimud või organid, nagu nähtub 12. septembri 2014. aasta seaduse 75/2014 artiklist 2?

(1) EÜT 2000, C 364, lk 1.
ET Euroopa Liidu Teataja C 191/4

Carsten René Beuli 29. jaanuaril 2016 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (üheksas koda) 23. novembri 2015. aasta otsuse peale kohtuasjas T-640/14: Beul versus parlament ja nõukogu

(Kohtuasi C-53/16 P)

(2016/C 191/07)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellant: Carsten René Beul (esindajad: advokaadid H.-M. Pott ja T. Eckhold)

Teised menetlusosalised: Euroopa Parlament, Euroopa Liidu Nõukogu

Apellandi nõuded

— tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 23. novembri 2015. aasta määrus;

— tühistada vaidlustatud määrus (EL) nr 537/2014, teise võimalusena saata kohtuasi tagasi Euroopa Liidu Üldkohtule;

— mõista kohtukulud välja vastustajalt.

Väited ja peamised argumendid

Apellant nõudis Euroopa Liidu Üldkohtule esitatud hagis, et viimati nimetatu tühistaks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. aprilli 2014. aasta määruse (EL) nr 537/2014, mis käsitleb avaliku huvi üksuste kohustusliku auditi erinõudeid ning millega tunnistatakse kehtetuks komisjoni otsus 2005/909/EÜ (1).

Apellant on Saksamaal vannutatud audiitor (muu hulgas ka vannutatud audiitor Luksemburgi Suurhertsogiriigi ja Itaalia Vabariigi õiguse kohaselt). Tal on õigus auditeerida avaliku huvi üksusi. Audiitorina teostab kogu tema tegevuse üle järelevalvet audiitorite koda – avalik-õiguslik isik, mille liikmed on audiitorid, kes valivad audiitorite koja organid.

Vaidlustatud määrus (edaspidi „määrus”) näeb ette, et avaliku huvi üksuste auditeerimisel teostab vannutatud audiitorite üle järelevalvet sõltumatu, st ka riigi juhistest sõltumatu asutus. Selles asutuses ei või mingil juhul töötada tegutsev audiitor ning endine audiitor võib seal töötada ainult siis, kui tema audiitorina töötamisest on möödunud pikem ajavahemik.

Apellant peab uut korda ebasoodsaks. Ta väidab, et määrus on liidu õigusega vastuolus.

Euroopa Liidu Üldkohus jättis tema hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata. Üldkohus leiab, et hagejal ei ole õigust määrust vaidlustada. Üldkohus põhjendab seda seisukohta nii, et määrus ei puuduta apellanti isiklikult, kuna viimane kuulub abstraktselt normiga hõlmatud isikute ringi ja ei saa viidata individuaalsetele õigustele.

Seevastu apellant väidab, et õigusnorm puudutab teda otseselt ja isiklikult. Normi adressaatide ring on avatud eelkõige seepärast, et määruse avaldamise ja selle jõustumise vahel on ajavahemik, mille vältel võib määramata arv isikuid liituda selle kutseala isikute ringiga.

Apellandi väitel jättis Üldkohus selle otsese ja isikliku puutumuse tähelepanuta. Sellel kutsealal töötavate isikute ring on igal ajahetkel liidu õigusest tuleneva järelevalve tõttu määratletud. See, kas määruse andmise ja jõustumise vahel on ajavahemik, ei saa osutuda määravaks õiguskaitse olemasolu kindlakstegemisel.

Lisaks on apellant seisukohal, et sellega, kui leitakse, et puudub isiklik puutumus, tekib lünk õiguskaitses. See lünk tuleb lähtuvalt põhiõiguste hartast, mis kaitseb kutsevabadust, ja Euroopa inimõiguste konventsioonist sulgeda. See on Euroopa Liidu kohtute vastutada ja nende kontrolli all, kuna nemad lõid need asjaolud, mis tekitasid lünga õiguskaitses.

(1) ELT L 158, lk 77.
—

Tunnistada, et kuna Luksemburgi Suurhertsogiriik ei olnud loonud riikliku elektroonilist registrit autoveo-ettevõtjate kohta ega loonud seega ühendust teiste liikmesriikide riiklike registritega, siis on see liikmesriik rikkunud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1071/2009, millega kehtestatakse ühiseeskirjad autoveo-ettevõtja tegevusalal tegutsemise tingimuste kohta ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 96/26/EÜ (1), artikli 16 lõigetest 1 ja 5 tulenevaid kohustusi;
ET Euroopa Liidu Teataja C 191/16

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Ühendkuningriik) 21. märtsil 2016 – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs versus Mercedes Benz Financial Services UK Ltd

(Kohtuasi C-164/16)

(2016/C 191/20)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Vastustaja: Mercedes Benz Financial Services UK Ltd

Eelotsuse küsimused

1. Mida tähendab artikli 14 lõike 2 punkti b (1) sõnastus „leping […], millega nähakse ette, et tavaliselt läheb omandiõigus üle hiljemalt viimase osamakse tasumisega”?

2. Kas sõna „tavaliselt” eeldab konkreetselt käesoleva juhtumi kontekstis seda, et maksuamet ei tee muud peale tuvastamise, et on olemas ostuoptsioon, mida saab kasutada hiljemalt viimase osamakse tegemisel?

3. Teise võimalusena, kas sõna „tavaliselt” eeldab, et siseriiklik asutus läheks kaugemale ja tuvastaks lepingu majandusliku eesmärgi?

4. Kui vastus kolmandale küsimusele on jaatav: a) Kas artikli 14 lõike 2 tõlgendamist mõjutab analüüs selle kohta, kas klient tõenäoliselt seda optsiooni kasutab? b) Kas ostuoptsiooni kasutamisel tasumisele kuuluva hinna suurus on oluline lepingu majandusliku eesmärgi tuvastamisel?

(1) Euroopa Nõukogu 28. novembri 2006 . aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (EÜT L 347 lk 1).
1.

Kas nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92 (1), millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 203 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see on kohaldatav alati, kui välistransiidiprotseduuri sihttolliasutusele ei esitata kogu kaupa, isegi kui kauba hävimine või pöördumatu kahjustumine on piisavalt tõendatud?
ET Euroopa Liidu Teataja C 191/12

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour d'appel de Mons (Belgia) 4. märtsil 2016 – Christian Ferenschild versus JPC Motor SA

(Kohtuasi C-133/16)

(2016/C 191/14)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour d’appel de Mons

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Christian Ferenschild

Vastustaja: JPC Motor SA

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. mai 1999. aasta direktiivi 1999/44/EÜ tarbekaupade müügi ja nendega seotud garantiide teatavate aspektide kohta (1) artikli [5 lõiget 1] ja artikli [7 lõike 1 teist lõiku] tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriikliku õiguse säte tõlgendatuna nii, et selle alusel võib kasutatud kauba puhul tarbija nõude aegumistähtaeg lõppeda enne, kui lõpeb kaheaastane tähtaeg alates lepingutingimustele mittevastava kauba üleandmisest, kui müüja ja tarbija on alla kaheaastases garantiiajas kokku leppinud?

(1) EÜT L 171, lk 12; ELT eriväljaanne 15/04, lk 223.
4.

Kas juhul, kui on selge ja ilmne, et Euroopa Komisjoni hinnangul ei ole täidetud sisulised tingimused, et võtta toiduainete või sööda suhtes kiireloomulisi meetmeid, kui seda otsust kinnitab seejärel EFSA teaduslik arvamus ja kui hinnang on taotlejast liikmesriigile kirjalikult teatavaks tehtud, võib see liikmesriik jätta endiselt kehtima kiireloomulised ajutised meetmed, mida ta on võtnud, ja/või neid kiireloomulisi ajutisi meetmeid pikendada, kui on möödunud nende võtmiseks ette nähtud ajutine kehtivusaeg?
a.

Esiteks väidab apellant, et Üldkohus on rikkunud õigusnormi ja teinud hindamisvea, kuna ta ei tuvastanud, et komisjon oleks pidanud tõendama seaduspärast huvi varasema tegevuse suhtes uurimise jätkamiseks ja rikkumist tuvastava otsuse vastuvõtmiseks.
a.

Kui vastus esimesele küsimusele on eitav, siis kas assotsiatsiooninõukogu otsuse artiklit 5 tuleb tõlgendada selliselt, et sellega ei ole kooskõlas selline sõidukimaks, nagu see, mida reguleerib Ungari sõidukimaksu seadus ja mida viimati nimetatud seaduse tähenduses kohaldatakse Türgi vedaja kasutuses oleva ja kaupade vedamiseks kasutatava Türgi registreerimismärgiga kaubaveoki suhtes Ungari piiri ületamisel veoki jõudmiseks Türgi lähtekohast läbi Ungari kui transiitriigi teise liikmeriiki, kuna see on kvalifitseeritav koguseliste piirangutega samaväärseks meetmeks?
ET Euroopa Liidu Teataja C 175/11

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Juzgado de Primera Instancia n.o 60 de Madrid (Hispaania) 29. veebruaril 2016 – Abanca Corporación Bancaria, S.A. versus Juan José González Rey jt

(Kohtuasi C-120/16)

(2016/C 175/12)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado de Primera Instancia n.o 60 de Madrid

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Abanca Corporación Bancaria, S.A.

Kostjad: Juan José González Rey, María Consuelo González Rey ja Francisco Rodríguez Alonso

Eelotsuse küsimus

Kas laenuintressi kokkulepitud määra kasutamine olukorras, kus kohaldamisele kuulub viivis, on kooskõlas direktiiviga 93/13 (1) või eeldab see vastupidi lepingu täiendamist, mis on ühenduse kohtupraktika kohaselt keelatud?

(1) Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiiv 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes (EÜT L 95, 1993, lk 29; ELT eriväljaanne 15/02, lk 288).
ET Euroopa Liidu Teataja C 175/8

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid (Hispaania) 15. veebruaril 2016 – Caixabank S.A. versus Héctor Benlliure Santiago

(Kohtuasi C-91/16)

(2016/C 175/07)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado de Primera Instancia no 60 de Madrid

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Caixabank S.A.

Kostja: Héctor Benlliure Santiago

Eelotsuse küsimus

Kas laenuintressi kokkulepitud määra kasutamine olukorras, kus kohaldamisele kuulub viivis, on kooskõlas direktiiviga 93/13 (1) või eeldab see vastupidi lepingu täiendamist, mis on ühenduse kohtupraktika kohaselt keelatud?

(1) Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiiv 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes (EÜT L 95, 1993, lk 29; ELT eriväljaanne 15/02, lk 288).
ET Euroopa Liidu Teataja C 175/10

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 23. veebruaril 2016 – Lg Costruzioni Srl versus Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa – Distretto di Carbonia, Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa

(Kohtuasi C-110/16)

(2016/C 175/10)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Lg Costruzioni Srl

Vastustaja: Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa – Distretto di Carbonia,

Area – Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa

Eelotsuse küsimus

Kas selline õigusnorm nagu seadusandliku dekreedi nr 163 juba analüüsitud artikli 53 lõige 3, mis lubab ettevõtjal osaleda koos „nimetatud” projekteerijaga, kes ei või liikmesriigi kohtupraktika kohaselt teiste üksuste pädevusele tugineda, kuna ta ei ole pakkuja, on 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ (1) artikliga 48 kooskõlas?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiv 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (ELT L 134, lk 114; ELT eriväljaanne 06/07, lk 132).
2.

Kas Euroopa Liidu õigusega, eriti ELTL artiklitega 56, 101, 102 ja 106, direktiivi 2002/21/EÜ (nn raamdirektiivi) artikliga 9, direktiivi 2002/20/EÜ (nn loadirektiivi) artiklitega 3, 5 ja 7 ning direktiivi 2002/77/EÜ (nn konkurentsidirektiivi) artiklitega 2 ja 4, ning selliste põhimõtetega nagu diskrimineerimiskeelu, läbipaistvuse, konkurentsivabaduse, proportsionaalsuse, tõhususe ja teabe mitmekesisuse põhimõtted on vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mis võttes selleks, et määrata analoogvõrkude üleminekul digitaaltehnoloogiale kindlaks operaatoritele eraldatavate digitaalvõrkude arvu, arvesse kõiki analoogvõrke, mida on selle ajani mis tahes alusel, sh selle liikmesriigi õigusnormides ette nähtud koondumispiirangute vastaselt kasutatud ja mida Euroopa Kohus või Euroopa Komisjon on juba kritiseerinud või mille jaoks igatahes ei ole antud kontsessiooni, näeb in concreto ette, et kui operaatoritele eraldatavate digitaalvõrkude arvu vähendatakse, võrreldes nende analoogsüsteemis kasutatud võrkude arvuga, siis ühel mitme võrguga operaatoril vähendatakse seda suhteliselt rohkem kui tema konkurentidel?
2.

Kas esimesele küsimusele eitava vastuse korral, kui esineb vastuolu kahe määruse rakendamise vahel, see tähendab põhimääruse ja rakendusmääruse vahel, mis käesoleval juhul on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise kohta ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 987/2009, milles sätestatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 (sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta) rakendamise kord, võib liikmesriigi kohus hinnata nende sätteid normatiivse jõu alusel, see tähendab vastavalt nende kohale liidu õiguse hierarhias?
c)

Kolmas väide: Üldkohus rikkus õigusnormi, kui järeldas, et Euroopa Komisjon, jättes Toshiba trahvisumma vähendamata, et kajastada tema suhtelist osalemist rikkumises, ei rikkunud võrdse kohtlemise põhimõtet; eelkõige seoses sellega, et komisjon ei võtnud arvesse asjaolu, et Toshiba piiratum osalemine salajases tegevuses võrreldes 2007. aastal tehtud otsuse Euroopa adressaatidega õigustas kajastumist trahvisummas.
2.

Apellant tugineb oma apellatsioonkaebuses kolmele väitele, millest kaks puudutavad esimest riigiabi meedet ja üks teist riigiabi meedet. Täpsemalt: — Seoses esimese riigiabi meetmega väidab apellant, et vaidlustatud kohtuotsuses antud hinnangus on seoses kaevanduste väärtuse tõttu eelise olemasoluga seoses rikutud õigusnorme, põhjendus on puudulik ja on rikutud menetlusnormi. — Seoses esimese riigiabi meetmega väidab apellant, et vaidlustatud kohtuotsuses antud hinnangus on maa väärtuse tõttu eelise olemasoluga seoses rikutud õigusnorme ja põhjendus on puudulik. — Seoses teise riigiabi meetmega väidab apellant, et vaidlustatud kohtuotsuses antud hinnangus on seoses eelise olemasoluga rikutud õigusnormi.
1.

Kas määruse (1) artikli 2 punkti g ja artikli 3 lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada selliselt, et hüvitise saamiseks peab reisijal olema broneeritud istekoht (st õigus omaenda istekohale lennukis) või piisab sellest, et reisija on saanud oma lennu broneeringule kinnituse (st saanud õiguse lennukiga lennata)?
1.

Kas ELTL artiklit 101 koostoimes ELL artikli 4 lõikega 3 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu on sätestatud dekreetseaduse 112/2008 artikli 83-bis lõikes 10, osas, kus need näevad ette, et kauba tasulise autoveoteenuse hind ei tohi olla madalam kui minimaalsed tegevuskulud, mille määrab kindlaks infrastruktuuri- ja transpordiministeerium, ning seda ei jäeta lepinguosalistele vabalt määrata?
1.

Kas aktsionäride üldkoosoleku otsus – millega nõustuti kustutama SC ELECTROCENTRALE GRUP SA 28 709 475,13 Rumeenia leu suurune võlg COMPLEXUL ENERGETIC OLTENIA SA ees kohustuse täitmise asendamise teel, mis seisneb Brăila ringkonna Chișcani omavalitsusüksuse kinnistusraamatusse nr 70301 all kantud vara üleandmises, ja millega ühtlasi otsustati maksta ELECTROCENTRALE GRUP SA-le selle vara turuhinna ja COMPLEXULUI ENERGETIC OLTENIA SA nõude vahe –, mille vastuvõtmise poolt hääletas 77,17 % suuruse osalusega aktsionärina Rumeenia riik, keda esindas majandusministeeriumi energeetikaosakond (Ministerul Economiei – Departamentul pentru Energie), on ELTL artikli 107 tähenduses riigiabi, nimelt kas: (i) tegemist on riigi poolt või riigi ressurssidest rahastatava meetmega, (ii) meede on valikuline ja (iii) võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust?
5.

Millal tuleb järeldada, et Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 102 [teise lõigu] punkti a tähenduses ebaõiglaste hindade mõiste alusel analüüsitud tasude erinevus on oluline, nii et turgu valitsevas seisundis ettevõtjal on kohustus tõendada, et tema tasud on õiglased?
ET Euroopa Liidu Teataja C 200/7

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione (Itaalia) 9. märtsil 2016 – Abercrombie & Fitch Italia Srl versus Antonio Bordonaro

(Kohtuasi C-143/16)

(2016/C 200/11)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte suprema di cassazione

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Abercrombie & Fitch Italia Srl

Vastustaja: Antonio Bordonaro

Eelotsuse küsimus

Kas sellised liikmesriigi õigusnormid nagu need, mis on sätestatud 2003. aasta seadusandliku dekreedi nr 276 artiklis 34, mille kohaselt võib väljakutsel töötamise lepingu igal juhul sõlmida töö kohta, mida teevad alla kahekümne viie aastased isikud, on vastuolus vanuselise diskrimineerimise keelu põhimõttega, mis on ette nähtud direktiivis 2000/78 (1) ja Euroopa Liidu põhiõiguste hartas (artikli 21 lõikes 1)?

(1) Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiiv 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (EÜT L 303, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 79).
2.

Kas eespool viidatud direktiivi 2004/18/EÜ artiklit 1 tuleb tõlgendada nii, et selliselt kirjeldatud ühingud ja eelkõige need, mis koguvad kohustuslikke makseid, vastavad avalik-õigusliku isiku määratlusele, kui nende juhtimist kontrollivad ametivõimud, juhul kui riigi majanduslik ja finantskontroll on selle kohaldamisalasse kuuluvate ettevõtjate ja isikute majandustegevust ja finantsjuhtimist hõlmav väline kontroll, mille eesmärk on analüüsida nimetatud ettevõtjate ja isikute riske ja hinnata nende tulemusi ning kaitsta riigi varalisi huve, ning talle antud ülesande täitmisel on kontrolli teostaval ametnikul pädevus tegeleda dokumentide ja tegevuskohtade uurimisega, kontrollitav ettevõtja või isik peab talle edastama kogu teabe, mis on vajalik tema ülesande täitmiseks, kaasa arvatud teabe võimalike tütarettevõtjate kohta, ametnik nõuab vajadusel kõikvõimalikku lisateavet, osaleb nõustajana haldus- või järelevalvenõukogu või seda asendava nõupidava organi ja selle loodavate komiteede ja komisjonide koosolekutel, ta võib osaleda ettevõtja või isiku koosseisu kuuluvate komiteede, komisjonide või nõuandvate organite koosolekutel ning üldkoosolekutel ning talle saadetakse samuti nagu kõnealuste komiteede, komisjonide ja organite liikmetele kutsed, päevakorrad ja muud dokumendid, mis tuleb edastada enne iga koosolekut?
5.

Komisjon on seisukohal, et on ilmne, et Templonio prügila on rajatis, mis tegutseb kogu aeg mittenõuetekohaselt ja et teatud rikkumised on küll lõppenud, kuid aja jooksul tekivad teised ja seda pidevat muutumist arvestades ei ole võimalik teha üksikasjalikku rikkumiste nimekirja. Igal juhul ja olenemata rikkumiste täpsest arvust on komisjon seisukohal (ja Kreeka ametiasutused sellele vastu ei vaidle), et prügila toimib eespool nimetatud direktiivide nõuete vastaselt. Olenemata kontrollidest, mis iga kord toovad esile olulisi probleeme prügila käitamises, lubavad Kreeka asutused jätkuvalt selle edasitegutsemist.
1.

Kas direktiivi 2008/95 (1) artikli 3 lõike 1 punktis c ette nähtud keelud hõlmavad ka sellise tähise kasutamist, mis viitab teatava kauba või teenuse omadusele, mis seisneb asjaolus, et selle kauba või teenuse pakkumus konkreetses kohas on ulatuslik ning kaup või teenused ise on selles kohas suure väärtuse ja kõrge kvaliteediga?
1.

ELTL artikli 49 (asutamisvabadus) kohaldamisel ning arvestades Gibraltari ja Ühendkuningriigi vahelist konstitutsioonilist suhet: 1.1 Kas Gibraltarit ja Ühendkuningriiki tuleb pidada ühe ja sama liikmesriigi osaks a) liidu õiguse kohaldamisel – ja kui nii, siis kas selle tagajärjel ei ole ELTL artikkel 49 Ühendkuningriigi ja Gibraltari vahel kohaldatav, välja arvatud niivõrd, kui seda saab kohaldada siseriikliku meetme suhtes –, või teise võimalusena b) konkreetselt ELTL artikli 49 kohaldamisel, nii et see artikkel ei ole kohaldatav, välja arvatud niivõrd, kui seda saab kohaldada siseriikliku meetme suhtes? Teise võimalusena: 1.2 Kas Gibraltar on ELTL artikli 355 lõiget 3 arvestades oma konstitutsioonilise staatuse poolest Ühendkuningriigist eraldiseisev territoorium Euroopa Liidus, nii et a) asutamisvabaduse teostamist Gibraltari ja Ühendkuningriigi vahel tuleb ELTL artikli 49 kohaldamisel pidada liidusiseseks kaubanduseks või b) ELTL artikkel 49 on kohaldatav ja keelab Ühendkuningriigi kodanike asutamisvabaduse piiramise Gibraltaril (kui eraldi üksuses)? Kolmanda võimalusena: 1.3 Kas Gibraltarit tuleb pidada kolmandaks riigiks või territooriumiks nii, et liidu õigus on nende kahe vahelistele tehingutele kohaldatav üksnes asjaoludel, mil liidu õigus toimib liikmesriigi ja kolmanda riigi vahelistes suhetes? Neljanda võimalusena: 1.4 Kas Gibraltari ja Ühendkuningriigi vahelist konstitutsioonilist suhet tuleb ELTL artikli 49 kohaldamisel käsitada mingil muul viisil?
1.

Esimene väide, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta kohaldas ultra petita mõistet selleks, et piirata oma tegevust, isegi kui Üldkohus ise leidis, et avaliku poliitika osas esines fundamentaalseid vigu, mis muutsid Euroopa Komisjoni otsuse tervikuna nõuetele mittevastavaks. Tõstatades omal algatusel avaliku poliitika küsimuse ja lahendades tema menetluses oleva kohtuasja sellel alusel, ei teinud Üldkohus otsust ultra petita, mistõttu on Üldkohus rikkunud õigusnormi, kui ta järeldas, et teda piirab ultra petita põhimõte, langetamaks otsust oma lahendi tagajärgede osas kohtuotsuse resolutsioonis.
ET Euroopa Liidu Teataja C 191/17

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Ühendkuningriik) 21. märtsil 2016 – Toufik Lounes versus Secretary of State for the Home Department

(Kohtuasi C-165/16)

(2016/C 191/21)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Toufik Lounes

Vastustaja: Secretary of State for the Home Department

Eelotsuse küsimused

Kas juhul, kui Hispaania ja liidu kodanik:

1) asub direktiivist 2004/38/EÜ (1) tulenevat vaba liikumise õigust kasutades elama Ühendkuningriiki; ja

2) elab direktiivi 2004/38/EÜ artiklist 7 või 16 tulenevat õigust kasutades Ühendkuningriigis; ja

3) saab seejärel Briti kodakondsuse, mille tulemusel on tal tema Hispaania kodakondsust arvestades topeltkodakondsus; ja

4) abiellub mitu aastat pärast Briti kodakondsuse saamist kolmanda riigi kodanikuga, kellega ta elab Ühendkuningriigis,

saavad tema ja ta abikaasa mõlemad kasutada direktiivist 2004/38/EÜ tulenevaid õigusi artikli 3 lõike 1 tähenduses ajal, mil ta elab Ühendkuningriigis ning tal on nii Hispaania kui ka Briti kodakondsus?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT L 158, lk 77; ELT eriväljaanne 05/05, lk 46).