Kohtuasi T‑265/12

Schenker Ltd

versus

Euroopa Komisjon

„Konkurents — Keelatud kokkulepped — Rahvusvahelise lennutransiidi teenused — ELTL artikli 101 rikkumise tuvastamise otsus — Hindade kindlaksmääramine — Lõpphinda mõjutavad lisatasud ja hinnakujundusmehhanismid — Trahvide eest kaitse saamise taotluses sisalduvad tõendid — Advokaadi ja tema kliendi vahelise teabevahetuse konfidentsiaalsuse kaitse — Kutse-eetika reeglid lojaalsuskohustuse ja topeltesindamise keelu kohta — Usaldussuhtest tulenevad kohustused — Liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamine — Rikkumise süükspandavus — Äriühingute valik — Trahvid — Proportsionaalsus — Rikkumise raskus — Kergendavad asjaolud — Võrdne kohtlemine — Koostöö — Kokkulepe — 2006. aasta suunised trahvide arvutamise meetodi kohta”

Kokkuvõte – Üldkohtu (üheksas koda) 29. veebruari 2016. aasta otsus

Vt otsuse tekst. (vt punktid 31–34)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 40–42)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 45 ja 46)

Liidu õiguses ei ole norme, mis näevad ette, et komisjonil ei ole õigust kasutada teavet ja tõendeid, mis ettevõtja on talle esitanud trahvide eest kaitse saamise taotluses, kui advokaat, kes seda ettevõtjat abistas, rikkus oma endiste klientide suhtes, kes osalesid keelatud kokkuleppes, topeltesindamise keeldu või lojaalsuskohustust. Ent komisjon peab liidu õiguse põhiõigusi ja üldpõhimõtteid järgima ka uurimise ja teabe kogumise algfaasis. Kuid isegi kui eeldada esiteks, et topeltesindamise keeldu ja lojaalsuskohustust käsitlevaid kutse-eetika reegleid tuleb pidada ühiste üldpõhimõtete väljenduseks, mida tuleb arvesse võtta komisjoni menetluses, ning teiseks, et advokaadi tegevus ei olnud nende reeglitega kooskõlas, ei tee komisjon viga, kui ta järeldab, et tal oli õigus kasutada trahvide eest kaitse saamise taotluses sisalduvat teavet ja tõendeid, kui kogu teave ja kõik tõendid oli trahvide eest kaitse saamise taotluse esitanud äriühingu valduses olenemata sellest, et advokaat ühe oma endise kliendi suhtes kutsesaladust rikkus. Lisaks, ettevõtja ei ole trahvide eest kaitse saamise taotluse ettevalmistamisel või esitamisel kohustatud kasutama advokaadi abi või esindamist. Viimaseks, advokaadi poolt tema suhtes kohaldatavate riiklike kutse-eetika reeglite rikkumise eest võidakse karistada siseriikliku õiguse alusel. (vt punktid 48, 52, 53, 55 ja 56)

Selleks, et ettevõtja tegevus jääks määruse nr 141, millega jäetakse veondus nõukogu määruse nr 17 rakendusalast välja, artikli 1 kohaselt määruse nr 17 kohaldamisalast välja, peab selle eesmärk või tagajärg olema piirata konkurentsi mõnel transporditurul. Kõnealuse määruse põhjenduse 3 kohaselt tuleb selle artikli alusel välja jätta üksnes tegevus, mis puudutab otseselt transporditeenuste osutamist. Lisaks, ettevõtja tegevust, mis ei puuduta mitte õhutransporti ennast, vaid tegevust eelturul või järelturul, ei saa pidada tegevuseks, mis puudutab otseselt transporditeenuste osutamist ning selle suhtes ei ole seega määruse nr 141 artikli 1 alusel tehtud erandit. Samuti ei näe määruse nr 141 artikkel 1 ette erandit ettevõtja kogu tegevuse suhtes ainuüksi põhjusel, et üks osa tema tegevusest puudutab õhutransporditeenuseid. Järelikult, isegi kui mõnel ettevõtjal on nõudlus transporditeenuste järele eelturul, ei ole selle artikli alusel ette nähtud erandit tegevuse suhtes järelturul, mis ei puuduta otseselt transporditeenuseid. (vt punktid 77, 78 ja 81)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 141–143)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 151)

Juhul kui äriühing rikub konkurentsieeskirju, peab ta isikliku vastutuse põhimõtte alusel ka selle rikkumise eest vastutama. Siiski ei ole isikliku vastutuse põhimõttega vastuolus see, et teatud juhtudel peetakse äriühingu tegevuse eest vastutavaks selle äriühingu majandusjärglast. Näiteks võib liidu konkurentsiõiguse rikkumise eest vastutava õigussubjekti majandusjärglast vastutavaks pidada, kui see õigussubjekt on komisjoni otsuse vastuvõtmise hetkeks lõpetatud. Teiseks, kui konkurentsiõiguse rikkumise eest vastutav äriühing annab majandustegevuse asjaomasel turul üle teisele äriühingule ajal, mil need kaks äriühingut kuuluvad samasse ettevõtjasse, võidakse äriühingut, kellele tegevus üle anti, pidada vastutavaks tollal nende kahe äriühingu vahel eksisteerinud struktuuriliste sidemete tõttu. Mõlemal juhul on vastutuse omistamine majandusjärglasele põhjendatud konkurentsieeskirjade tõhusa rakendamise eesmärgil. Nimelt, kui komisjonil ei oleks sellist õigust, siis oleks ettevõtjatel lihtne pääseda karistuse määramisest vaid tänu restruktureerimisele, võõrandamisele või muudele õiguslikele või organisatsioonilistele muudatustele. Eesmärk karistada konkurentsieeskirjadega vastuolus oleva tegevuse eest ja hoitavate karistuste abil hoida ära sellise tegevuse kordumine oleks seega ohus. (vt punktid 189–193)

Määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 punkti a kohaselt võib komisjon oma otsusega määrata ettevõtjatele trahve, kui need tahtlikult või ettevaatamatuse tõttu rikuvad ELTL artiklit 101. Selles sättes viidatakse ainult võimalusele ettevõtjaid karistada, kuid ei määrata kindlaks õigussubjekte, kellele trahvi võib määrata. Komisjonil on seega kaalutlusõigus nende õigussubjektide valikul, kellele ta liidu konkurentsieeskirjade rikkumise eest karistuse määrab. Selle valiku tegemisel ei ole komisjon siiski täiesti vaba. Ta peab eeskätt järgima liidu õiguse üldpõhimõtteid ning liidu tasandil tagatud põhiõigusi. Näiteks, kui komisjon otsustab uurimise käigus jätta trahvi määramata õigussubjektide teatavale kategooriale, kes võisid kuuluda rikkumise toime pannud ettevõtjasse, peab ta järgima muu hulgas võrdse kohtlemise põhimõtet. Järelikult ei tohi kriteeriumid, mille komisjon määratleb, et teha vahet õigussubjektidel, kellele ta trahvi määrab, ja neil, kellele ta otsustab trahvi mitte määrata, olla meelevaldsed ning lisaks tuleb neid kohaldada ühtemoodi. Komisjon võib seega otsustada jätta trahvid määramata konkurentsieeskirjade rikkumisega seotud tütarettevõtjate endistele emaettevõtjatele. Sellise lähenemisviisi puhul on komisjonil kaalutlusõigus. Nimelt võib ta kaalutlusõiguse raames võtta arvesse asjaolu, et lähenemisviis, mille kohaselt karistatakse kõiki õigussubjekte, keda on võimalik rikkumise eest vastutavaks pidada, võib oluliselt tema uurimist raskendada. Komisjon ei ületa seega oma kaalutlusõiguse piire, kui ta otsustab karistused määrata ainult rikkumises otseselt osalenud äriühingutele ja nende praegustele emaettevõtjatele, keda võib nende tegevuse eest vastutavaks pidada, mitte aga nende endistele emaettevõtjatele. (vt punktid 211–214, 216, 217 ja 219)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 229–231 ja 424–428)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 244–248 ja 276)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 251 ja 252)

Vastavalt suuniste määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 punkti a kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punktile 13 teeb komisjon kindlaks kaupade või teenuste väärtuse, mis on rikkumisega otseselt või kaudselt seotud. Kuid uut ekspordisüsteemi käsitleva kartelli puhul rahvusvahelise lennutransiidi teenuste valdkonnas, mis puudutab ekspedeerimisteenuseid kui pakett-teenuseid, ei ületa komisjon neid piire, mille ta endale kehtestas suuniste punktis 13, kui ta kasutab müügiväärtust, mis on saadud ekspedeerimisteenustest kui pakett-teenustest, mitte ainult uue ekspordisüsteemi dokumentide esitamise teenustest. (vt punkt 256)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 267, 268 ja 270)

Kartelli olemasolu niisuguse turu eelneval turul, kus pandi toime rikkumine, mille eest trahv määrati, ei ole asjaolu, mille tõttu on komisjon kohustatud kõrvale kalduma suuniste määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 punkti a kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punktis 13 ette nähtud üldmeetodist. Nimelt põhjendab müügiväärtuse kriteeriumi kasutamist trahvide arvutamise lähtepunktina muu hulgas asjaolu, et see osa kogukäibest, mis tekkis rikkumise esemeks olevate kaupade või teenuste müügist, on iseenesest parim rikkumise majanduslikku tähtsust kajastav näitaja ning et tegemist on objektiivse kriteeriumiga, mida on lihtne kohaldada. Lähenemisviis, mille kohaselt kohustab eelnevat turgu puudutava õigusvastase kartelli olemasolu komisjoni kohandama müügiväärtust, mis on saadud seoses rikkumisega, mis puudutab järgnevat turgu, tooks määramatuse teguri sisse juba trahvide arvutamise esimeses etapis. Nimelt on esiteks mahaarvatavaid summasid üldiselt raske kindlaks määrata. Teiseks, võrdse kohtlemise põhimõtte järgimiseks tuleb mahaarvamisi teha mitte ainult juhul, kui õigusvastane kartell puudutab eelnevat turgu, vaid üldisemalt ka kõikidel juhtudel, mil tegurid, mida tuleb pidada liidu õigusega vastuolus olevaks, võivad asjaomaste toodete või teenuste hindadele otseselt või kaudselt mõju avaldada. Kolmandaks, sellise lähenemisviisi tagajärjel võidakse trahvisumma arvutamise alus pärast komisjoni otsuse vastuvõtmist kahtluse alla seada nendel juhtudel, mil pärast seda kuupäeva avastatakse tegureid, mis võivad sisendite hindadele otsest või kaudset mõju avaldada. Selline lähenemisviis võib seega põhjustada lõputuid ja lahendamatuid vaidlusi, sealhulgas väiteid ebavõrdse kohtlemise kohta. (vt punktid 276, 278 ja 280)

Müügiväärtust kasutatakse rikkumise majandusliku tähtsuse asendusväärtusena mitte ainult seetõttu, et see kajastab rikkumise majanduslikku tähtsust ja iga rikkumises osalenud ettevõtja osakaalu, vaid ka seetõttu, et tegemist on objektiivse kriteeriumiga, mida on lihtne kohaldada. Müügiväärtuse viimati nimetatud omadus muudab komisjoni tegevuse ettevõtjate jaoks ettenähtavamaks ning võimaldab neil hinnata selle trahvi suurust, mis neile võidakse õigusvastases kartellis osalemise korral määrata. Müügiväärtuse kriteeriumi kasutamisega suuniste määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 punkti a kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punktis 13 taotletakse seega eeskätt üldise hoiatava mõju eesmärki. Ent miski ei takista seda, et aluslepinguga talle antud liidu konkurentsiõiguse järgimise järelevalve ülesannete raames taotleb komisjon üldpreventsiooni eesmärki, kui ta määrab kindlaks trahvide arvutamise üldise meetodi. (vt punkt 291)

Suuniste määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 punkti a kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punktis 29 on esitatud mitteammendav loetelu kergendavatest asjaoludest, mille alusel võidakse teatavatel tingimustel trahvi põhisummat vähendada. Nimelt, kui rikkumise on toime pannud mitu ettevõtjat, tuleb uurida iga ettevõtja rikkumises osalemise suhtelist raskust, et kindlaks teha, kas nende suhtes esineb raskendavaid või kergendavaid asjaolusid. Kuid eelneval turul sõlmitud kartellikokkuleppe olemasolu ei ole võimalik seostada ühegi suuniste eespool mainitud punktis 29 sõnaselgelt mainitud kergendava asjaoluga. (vt punktid 317–319)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 326–329 ja 431)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 341–345)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 361)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 362)

Ajal, mil komisjon saab trahvide eest kaitse saamise taotluse teatise, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul, punkti 8 alapunkti a tähenduses, ei ole ta veel kõnealusest kartellist teadlik. Seega, nagu täpsustatud koostööteatise punkti 8 alapunkti a 1. joonealuses märkuses, peab ta trahvide eest kaitse saamise taotlust hindama eelnevalt, hinnangu andmisel lähtutakse ainult ettevõtja esitatud teabe laadist ja kvaliteedist. Koostööteatisega ei ole seega vastuolus see, kui komisjon annab ettevõtjale tingimusliku kaitse, isegi kui viimase esitatud teave ei võimalda tal veel saada üksikasjalikku ja täpset ülevaadet väidetava kartelli laadist ja ulatusest. Nimelt esiteks, kuigi koostööteatise punkti 9 alapunktis a on nõutud, et kaitset trahvide eest taotlev ettevõtja peab komisjonile esitama üksikasjaliku kirjelduse väidetava kartelli ja selle geograafilise ulatuse kohta ning täpsed andmed selle eseme kohta, kehtib see kohustus vaid juhul, kui need on ettevõtjale teada taotluse esitamise ajal. Teiseks, sellise ettevõtja koostööl, kes teavitab teda ebaseaduslikust kokkuleppest, millest komisjon veel teadlik ei olnud, on oluline väärtus, mis võib õigustada kaitset trahvi eest. Nimelt on koostööteatise punkti 8 alapunkti a ja punkti 18 eesmärk hõlbustada komisjonile teadmata rikkumiste avastamist, mis trahvide eest kaitse saamise taotluse esitanud ettevõtjate tõendite puudumisel jääksid salajaseks. Järelikult ei nõua koostööteatise punkti 8 alapunkt a ning punktid 9 ja 18, et ettevõtja esitatud andmed kujutaksid endast teavet ja tõendeid, mis puudutavad konkreetselt neid rikkumisi, mille komisjon haldusmenetluse lõpus tuvastab. Piisab sellest, et need võimaldasid tal läbi viia sihipärase uurimise seoses eeldatava rikkumisega, mis hõlmab rikkumist või rikkumisi, mille ta selle menetluse lõpuks tuvastab. (vt punktid 368–371)