ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 165/11

ET

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 24. veebruari 2022. aasta otsus (Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Vigo eelotsusetaotlus – Hispaania) – CJ versus Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

(Kohtuasi C-389/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Meeste ja naiste võrdne kohtlemine sotsiaalkindlustuse valdkonnas - Direktiiv 79/7/EMÜ - Artikli 4 lõige 1 - Igasuguse soolise diskrimineerimise keeld - Koduabilised - Töötuskindlustuse kaitse - Välistamine - Konkreetselt naistöötajate ebasoodsam olukord - Õiguspärased sotsiaalpoliitika eesmärgid - Proportsionaalsus)

(2022/C 165/12)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Vigo

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: CJ

Vastustaja: Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

Resolutsioon

Nõukogu 19. detsembri 1978. aasta direktiivi 79/7/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte järkjärgulise rakendamise kohta sotsiaalkindlustuse valdkonnas artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisene õigusnorm, mis jätab koduabilistele riikliku sotsiaalkindlustusskeemiga antavate sotsiaalkindlustushüvitiste hulgast välja töötushüvitise, kuna see säte seab ebasoodsasse olukorda konkreetselt naistöötajad võrreldes meestöötajatega ning seda sätet ei põhjenda objektiivsed asjaolud, millel puudub igasugune seos soolise diskrimineerimisega.

(1) ELT C 423, 7.12.2020.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. aprilli 2014. aasta direktiivi 2014/40/EL tubaka- ja seonduvate toodete tootmist, esitlemist ja müüki käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2001/37/EÜ, artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selles on ette nähtud, et liikmesriikides turuleviidavatest või toodetavatest sigarettidest eralduva tõrva, nikotiini ja süsinikmonooksiidi maksimaalseid koguseid, mis on määratud selle direktiivi artikli 3 lõikes 1, tuleb mõõta vastavalt ISO standarditest 4387, 10315, 8454 ja 8243 tulenevatele mõõtmismeetoditele, millele on viidatud nimetatud artikli 4 lõikes 1.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 24. veebruari 2022. aasta otsus (Landesgericht Korneuburgi eelotsusetaotlus – Austria) – Airhelp Limited versus Austrian Airlines AG

(Kohtuasi C-451/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Lennutransport - Määrus (EÜ) nr 261/2004 - Artikli 3 lõige 1 - Kohaldamisala - Ümberistumisega lend, mille väljumis- ja sihtkoht on kolmandas riigis - Ühenduse lennuettevõtja juurest tehtud ühtne broneering - Vahemaandumine liikmesriigi territooriumil - Artikli 5 lõike 1 punkti c alapunkt iii ja artikkel 7 - Asemele pakutud lennu hilinemine - Tegeliku saabumisaja arvesse võtmine hüvitise määramisel)

(2022/C 165/13)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landesgericht Korneuburg

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Airhelp Limited

Kostja: Austrian Airlines AG

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et seda määrust ei kohaldata ümberistumisega lennule, millele on tehtud ühtne broneering ja mis koosneb kahest lennust, mida peab teostama ühenduse lennuettevõtja, kui nii esimese lennu väljumiskoht kui ka teise lennu sihtkoht on kolmandas riigis ja liikmesriigi territooriumil on vaid vahemaandumise koht.

(1) ELT C 433, 14.12.2020.
C 148/4

ET

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 10. veebruari 2022. aasta otsus (Curtea de Apel Alba Iulia eelotsusetaotlus – Rumeenia) – Philips Orăştie S.R.L. versus Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

(Kohtuasi C-487/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Maksualaste õigusaktide ühtlustamine - Ühine käibemaksusüsteem - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artiklid 179 ja 183 - Käibemaksu mahaarvamise õigus - Üksikasjalikud eeskirjad - Enammakstud käibemaksu tasaarvestamine või tagasimaksmine - Täiendavad maksekohustused - Neutraalse maksustamise põhimõte - Võrdväärsuse põhimõte ja tõhususe põhimõte)

(2022/C 148/05)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel Alba Iulia

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Philips Orăştie S.R.L.

Vastustaja: Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 179 esimest lõiku ja artikli 183 esimest lõiku ning võrdväärsuse põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad käibemaksu tagastamiseks esitatud ja ühise käibemaksusüsteemi rikkumisel põhinevate kaebustega seoses ette vähem soodsad menetlusnormid kui need, mida kohaldatakse sarnastele kaebustele, mis põhinevad muude maksude ja lõivudega kui käibemaks seotud riigisisese õiguse rikkumisel.

(1) ELT C 433, 14.12.2020.
Euroopa Kohtu (viies koda) 10. veebruari 2022. aasta otsus (Finanzgericht Hamburgi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Grundstücksgemeinschaft Kollaustraße 136 versus Finanzamt Hamburg-Oberalster

(Kohtuasi C-9/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikli 66 esimese lõigu punkt b - Käibemaksu sissenõutavus - Tasu kättesaamine - Artikkel 167 - Sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse tekkimine ja kohaldamisala - Artikkel 167a - Erand - Kassapõhine raamatupidamisarvestus - Tööstuslikel või kaubanduslikel eesmärkidel kasutatava kinnisvara üürile ja allüürile andmine)

(2022/C 148/02)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Hamburg

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Grundstücksgemeinschaft Kollaustraße 136

Vastustaja: Finanzamt Hamburg-Oberalster

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (muudetud nõukogu 13. juuli 2010. aasta direktiiviga 2010/45/EL), artiklit 167 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, milles on ette nähtud, et sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus tekib juba tehingu tegemisel, kui direktiivi 2006/112 (muudetud direktiiviga 2010/45) artikli 66 esimese lõigu punkti b alusel kehtestatud riigisisese erandi kohaselt muutub käibemaks kauba tarnija või teenuse osutaja suhtes sissenõutavaks alles tasu kättesaamisel ja tasu ei ole veel makstud.

(1) ELT C 137, 27.4.2020.
2.

Direktiivi 2008/104 artikli 1 lõiget 1 ja artikli 5 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et kui renditöötaja üksteisele järgnevaid lähetamisi kasutajaettevõtja juurde samale töökohale pikendatakse nii, et lähetused kestavad 55 kuud, siis on tegemist niisuguste lähetuste vääriti kohaldamisega, kui sama renditöötaja üksteisele järgnevad lähetused samas kasutajaettevõtjas viivad lõpuks selleni, et selle ettevõtja juures töötamise aeg on pikem sellest, mida võib mõistlikult kvalifitseerida ajutiseks, arvestades selle sektori kõiki eripärasid ja riigisisese õigusraamistiku konteksti, ilma et oleks esitatud ühtegi objektiivset selgitust tõsiasja kohta, et asjaomane kasutajaettevõtja kasutab üksteisele järgnevaid renditöölepinguid – mida peab kindlaks tegema liikmesriigi kohus.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2003/6/EÜ siseringitehingute ja turuga manipuleerimise (turu kuritarvitamise) kohta artikli 1 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et teabe siseteabeks kvalifitseerimisel võib olla käsitatav selle sätte ja komisjoni 22. detsembri 2003. aasta direktiivi 2003/124/EÜ, millega rakendatakse direktiivi 2003/6 seoses siseteabe määratluse ja avalikustamisega ning turuga manipuleerimise määratlusega, artikli 1 lõike 1 tähenduses „täpset laadi“ teabena teave niisuguse ajakirjandusartikli peatse avaldamise kohta, mis kajastab turukuuldust finantsinstrumentide emitendi kohta, ning selle täpse laadi hindamisel omavad tähtsust asjaolu, et selles ajakirjandusartiklis mainitakse hinda, millega selle emitendi väärtpabereid võimalikul ülevõtmispakkumisel ostetakse, samuti artiklile alla kirjutanud ajakirjaniku isik ja artikli avaldanud ajakirjandusväljaanne, kui nendest asjaoludest on teada antud enne seda avaldamist. Selle avaldamise tegelik mõju nende väärtpaberite hinnale, mida see avaldamine puudutab, võib kujutada endast küll tagantjärele tõendit selle kohta, et see teave oli täpset laadi, kuid ainuüksi sellest ei piisa teabe täpse laadi tõendamiseks, kui ei hinnata enne seda avaldamist teada olnud või avalikustatud muid asjaolusid.
1.

Kõigist eelnevatest kaalutlustest tuleneb, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel artikli 16 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et vangla spetsiaalset osakonda, millel on küll oma direktor, kuid mis allub selle vangla juhtimisele ja kuulub vanglate eest vastutava ministri haldusalasse, ning kus peetakse kolmandate riikide kodanikke väljasaatmise eesmärgil kinni spetsiaalsetes hoonetes, millel on oma funktsionaalsed osad ja mis on eraldatud teistest selle osakonna hoonetest, kus hoitakse kriminaalkorras süüdimõistetud isikuid, võib pidada spetsiaalseks kinnipidamisasutuseks nimetatud sätte tähenduses juhul, kui nende kodanike suhtes kohaldatavad kinnipidamistingimused väldivad nii palju kui võimalik seda, et kinnipidamine sarnaneb karistuslikel eesmärkidel kinnipidamisele vanglakeskkonnas, ja kui need tingimused on ette nähtud nii, et need austavad Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga tagatud põhiõigusi ning kõnealuse direktiivi artikli 16 lõigetega 2–5 ja artikliga 17 kaitstud õigusi.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 7 punkti 2 tuleb tõlgendada nii, et niisuguse äriühingu, mille võlgu ei ole võimalik sisse nõuda, kuna selle äriühingu 2. astme emaettevõtja rikkus oma hoolsuskohustust selle äriühingu võlausaldajate suhtes, asukohajärgne kohus on pädev menetlema lepinguvälise kahju hüvitamise kollektiivhagi, mille on esitanud selle äriühingu pankrotihaldur oma seadusest tuleneva ülesande raames realiseerida pankrotivara, kõigi võlausaldajate arvel, kuid mitte nende nimel.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 3. märtsi 2022. aasta otsus (Juzgado Contencioso Administrativo no 1 de Pontevedra eelotsusetaotlus – Hispaania) – UN versus Subdelegación del Gobierno en Pontevedra

(Kohtuasi C-409/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala - Direktiiv 2008/115/EÜ - Ühised nõuded ja kord liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel - Artikli 6 lõige 1 ja artikli 8 lõige 1 - Riigisisesed õigusnormid, mis näevad ebaseadusliku riigisviibimise korral ette rahatrahvi koos lahkumisettekirjutusega - Võimalus määratud tähtaja jooksul muuta riigisviibimine seaduslikuks - Artikli 7 lõiked 1 ja 2 - Vabatahtliku lahkumise tähtaeg)

(2022/C 171/12)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado Contencioso Administrativo no 1 de Pontevedra

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: UN

Vastustaja: Subdelegación del Gobierno en Pontevedra

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel, eelkõige selle artikli 6 lõiget 1 ja artikli 8 lõiget 1 koostoimes direktiivi artikli 6 lõikega 4 ning artikli 7 lõigetega 1 ja 2, tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, millega on kolmanda riigi kodanikule selles liikmesriigis ebaseadusliku viibimise eest, kui ei esine raskendavaid asjaolusid, karistuseks ette nähtud kõigepealt rahatrahv koos kohustusega selle liikmesriigi territooriumilt määratud tähtaja jooksul lahkuda, kui enne tähtaja möödumist ei ole selle kodaniku riigisviibimist seadustatud, ning seejärel kohustuslik väljasaatmine, kui selle kodaniku riigisviibimine ei ole muutunud seaduslikuks, tingimusel, et see tähtaeg on määratud vastavalt direktiivi artikli 7 lõigetes 1 ja 2 sätestatud nõuetele.

(1) ELT C 53, 15.2.2021.
C 171/7

ET

Euroopa Kohtu (viies koda) 10. märtsi 2022. aasta otsus (Appeal Tribunal (Northern Ireland) eelotsusetaotlus – Ühendkuningriik) – VI versus Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Kohtuasi C-247/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil - ELTL artikkel 21 - Direktiiv 2004/38/EÜ - Artikli 7 lõike 1 punkt b ja artikkel 16 - Liikmesriigi kodanikust laps, kes elab teises liikmesriigis - Selle vanema tuletatud elamisõigus, kes tegelikult seda last hooldab - Üldise ravikindlustuse nõue - Laps, kellel on alaline elamisõigus osal asjaomastest ajavahemikest)

(2022/C 171/09)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Appeal Tribunal (Northern Ireland)

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: VI

Vastustaja: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Resolutsioon

1. ELTL artiklit 21 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ, artikli 16 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et ei liidu kodanikust lapsel, kes on omandanud alalise elamisõiguse, ega teda tegelikult hooldaval vanemal ei pea olema üldist ravikindlustust selle direktiivi artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses, et neil säiliks elamisõigus vastuvõtvas liikmesriigis.

2. ELTL artiklit 21 ja direktiivi 2004/38 artikli 7 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et ajavahemike osas enne seda, kui liidu kodanikust laps on saanud alalise elamisõiguse vastuvõtvas riigis, peab nii sellel lapsel juhul, kui talle taotletakse selle artikli 7 lõike 1 punkti b alusel elamisõigust, kui ka teda tegelikult hooldaval vanemal olema üldine ravikindlustus selle direktiivi tähenduses.

(1) ELT C 313, 21.9.2020.
2.

Liidu õiguse esimuse põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et see paneb liikmesriigi ametiasutustele kohustuse jätta kohaldamata riigisisesed õigusnormid, millest osa on vastuolus direktiivi 2014/67 artiklis 20 ette nähtud karistuste proportsionaalsuse nõudega, üksnes selles ulatuses, mis on vajalik proportsionaalsete karistuste määramiseks.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 3. märtsi 2022. aasta otsus (Korkein hallinto-oikeuse eelotsusetaotlus – Soome) – menetlus, mille algatas A

(Kohtuasi C-634/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Kutsekvalifikatsioonide tunnustamine - Direktiiv 2005/36/EÜ - Kohaldamisala - Vastuvõtvas liikmesriigis arsti kutsealal iseseisvalt tegutsemise õiguse saamise tingimused - Päritoluliikmesriigis väljaantud diplom - Arsti kutsealal tegutsemise õiguse piiramine kolmele aastale - Tegevusloaga arsti järelevalve ja samal ajal kolmeaastase peremeditsiini eriala residentuuri läbimine - ELTL artiklid 45 ja 49)

(2022/C 171/16)

Kohtumenetluse keel: soome

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Korkein hallinto-oikeus

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: A

menetluses osales: Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

Resolutsioon

ELTL artikleid 45 ja 49 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus, kui vastuvõtva liikmesriigi pädev asutus annab riigisiseste õigusnormide alusel isikule arstina tegutsemise õiguse kuni kolmeks aastaks tingimusel, et ühelt poolt võib asjaomane isik sellel kutsealal tegutseda üksnes tegevusluba omava arsti juhtimise ja järelevalve all ning teiselt poolt peab ta sama ajavahemiku jooksul edukalt läbima kolmeaastase peremeditsiini eriala residentuuri, et saada õigus vastuvõtvas liikmesriigis iseseisvalt arstina tegutseda, võttes arvesse asjaolu, et isik on päritoluliikmesriigis omandanud üldarsti kvalifikatsiooni ning tal on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivi 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. novembri 2013. aasta direktiiviga 2013/55/EL, V lisa punktis 5.1.1 Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi puhul ette nähtud kutsekvalifikatsiooni tõendav dokument, ent tal ei ole selles punktis nimetatud tunnistust, mis tõendab päritoluliikmesriigis kutsekvalifikatsiooni lisatingimusena nõutava üheaastase kutsepraktika läbimist.

(1) ELT C 44, 8.2.2021.
2.

Direktiivi 2004/83 artikli 12 lõike 1 punkti a teist lauset tuleb tõlgendada nii, et kui asjaomane isik tõendab, et ta oli sunnitud ÜRO Palestiina Põgenike Abi- ja Tööorganisatsiooni Lähis-Idas (UNRWA) tegevuspiirkonnast lahkuma põhjustel, mis ei olnud tema kontrolli all ega sõltunud tema tahtest, peab liikmesriik, kes väidab, et isikul on nüüd võimalus sellesse piirkonda tagasi pöörduda ja seal kaitset või abi saada, oma väite õigsust tõendama analüüsi raames, mille eesmärk on teha kindlaks, kas UNRWA kaitse või abi on lakanud, mistõttu isik võib ipso facto tugineda pagulasseisundile selle sätte tähenduses.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 10. märtsi 2022. aasta otsus (Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bírósági eelotsusetaotlus – Ungari) – „Grossmania“ Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Kft versus Vas Megyei Kormányhivatal

(Kohtuasi C-177/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Euroopa Liidu õiguse põhimõtted - Esimus - Vahetu õigusmõju - Lojaalne koostöö - ELL artikli 4 lõige 3 - ELTL artikkel 63 - Eelotsusest tulenevad liikmesriigi kohustused - Euroopa Kohtu eelotsuses antud liidu õigusnormi tõlgendus - Kohustus tagada liidu õiguse täiemahuline toime - Liikmesriigi kohtu kohustus jätta kohaldamata liikmesriigi õigusnorm, mis on vastuolus liidu õigusega, nagu seda on tõlgendanud Euroopa Kohus - Kohtus vaidlustamata jätmise tõttu lõplikuks muutunud haldusotsus - Võrdväärsuse ja tõhususe põhimõte - Liikmesriigi vastutus)

(2022/C 171/07)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Győri Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja:„Grossmania“ Mezőgazdasági Termelő és Szolgáltató Kft

Vastustaja: Vas Megyei Kormányhivatal

Resolutsioon

Liidu õigust, eelkõige ELL artikli 4 lõiget 3 ja ELTL artiklit 267 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi kohus, kellele on esitatud kaebus otsuse peale, millega jäetakse rahuldamata taotlus kanda uuesti kinnistusraamatusse kasutusvaldused, mis on seadusest tulenevalt lõpetatud ja kustutatud kinnistusraamatust riigisiseste õigusnormide alusel, mis on vastuolus ELTL artikliga 63, nagu seda on tõlgendanud Euroopa Kohus eelotsuses, on kohustatud:

— jätma need õigusnormid kohaldamata ning

— välja arvatud objektiivsete ja õiguspäraste, eelkõige õiguslike takistuste esinemisel, kohustama pädevat haldusasutust kasutusvaldused uuesti registreerima, isegi kui nende õiguste kustutamist ei ole seaduses ette nähtud tähtaja jooksul kohtus vaidlustatud ja see muutus seega liikmesriigi õiguse kohaselt lõplikuks.

(1) ELT C 279, 24.8.2020.
C 171/11

ET

Euroopa Kohtu (viies koda) 3. märtsi 2022. aasta otsus (Oberlandesgericht Düsseldorfi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Acacia Srl versus Bayerische Motoren Werke AG

(Kohtuasi C-421/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Intellektuaalomand - Ühenduse disainilahendus - Määrus (EÜ) nr 6/2002 - Artikli 82 lõige 5 - Hagi esitamine selle liikmesriigi kohtus, mille territooriumil on rikkumine toime pandud või kus on selle oht - Õiguste rikkumist käsitleva hagi lisanõuded - Kohaldatav õigus - Artikli 88 lõige 2 - Artikli 89 lõike 1 punkt d - Määrus (EÜ) nro 864/2007 - Lepinguväliste võlasuhete suhtes kohaldatav õigus (Rooma II) - Artikli 8 lõige 2 - Riik, kus intellektuaalomandi õiguse rikkumine toime pandi)

(2022/C 171/13)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht Düsseldorf

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Acacia Srl

Vastustaja apellatsioonimenetluses: Bayerische Motoren Werke AG

Resolutsioon

Nõukogu 12. detsembri 2001. aasta määrus (EÜ) nr 6/2002 ühenduse disainilahenduse kohta artikli 88 lõiget 2 ja artikli 89 lõike 1 punkti d ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. juuli 2007. aasta määruse (EÜ) nr 864/2007 lepinguväliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta (Rooma II) artikli 8 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et ühenduse disainilahenduste kohtud, kellele on määruse nr 6/2002 artikli 82 lõike 5 alusel esitatud ühe ainsa liikmesriigi territooriumil toime pandud õiguste rikkumist või sellist ohtu käsitlev hagi, peavad selle hagi lisanõuded, milles nõutakse kahju hüvitamist, teabe, dokumentide ja raamatupidamisandmete esitamist ning võltsitud toodete üleandmist nende hävitamise eesmärgil, läbi vaatama selle liikmesriigi õiguse alusel, mille territooriumil on ühenduse disainilahendust väidetavalt rikkuv tegu toime pandud või esineb vastav oht, mis kattub määruse nr 6/2002 artikli 82 lõike 5 alusel esitatud õiguste rikkumist käsitleva hagi puhul kohtu asukohaliikmesriigi õigusega.

(1) ELT C 433, 14.12.2020.
3.

Direktiivi 2002/83 artikli 36 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et direktiivi III lisa punkti A alapunktis a) 12 nimetatud teavet ei pea tingimata edastama tarbijale, kes kindlustatud isikuna liitub investeerimisfondi tootlusega seotud investeerimisriskiga rühmaelukindlustuslepinguga eraldi lepingueelse protseduuri käigus, ning et selle sättega ei ole vastuolus riigisisene õigusnorm, mille kohaselt piisab sellest, kui kõnealust teavet on selles lepingus mainitud, tingimusel et see teave on antud sellele tarbijale aegsasti enne liitumist, et tal oleks piisavalt aega asjaolusid teades teadlikult valida tema vajadustele kõige paremini vastav kindlustustoode.
2.

Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 20 ja 31 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, et liikmesriigi õigusaktides erasektori töötajate öötööks ette nähtud tavalist seitsmetunnist kestust ei kohaldata avaliku sektori teenistujate, eelkõige politseinike ja tuletõrjujate suhtes, kui selline erinev kohtlemine põhineb objektiivsel ja mõistlikul kriteeriumil, see tähendab, kui see on kooskõlas õiguspärase eesmärgiga, mida nende õigusaktidega saavutada soovitakse, ja on selle eesmärgi suhtes proportsionaalne.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta direktiivi 2011/83/EL tarbija õiguste kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/44/EÜ ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 85/577/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/7/EÜ, artikli 2 punkti 2 tuleb tõlgendada nii, et „kaupleja“ selle sätte tähenduses ei ole mitte ainult füüsiline või juriidiline isik, kes tegutseb eesmärgil, mis on seotud tema kaubandus-, majandus-, ametialase või kutsetegevusega selle direktiiviga hõlmatud lepingute puhul, vaid on ka füüsiline või juriidiline isik, kes tegutseb vahendajana selle ettevõtja nimel või arvel, ning nii see vahendaja kui ka põhiettevõtja on mõlemad kvalifitseeritavad „kauplejaks“ selle sätte tähenduses, ilma et selleks oleks vaja tõendada, et tegemist on kahekordse teenuste osutamisega.