Kohtuasi T‑268/10 RENV

Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG)

ja

SNF SAS

versus

Euroopa Kemikaaliamet (ECHA)

„REACH — Akrüülamiidi määratlemine väga ohtliku ainena — Vaheained — Tühistamishagi — Otsene puutumus — Vastuvõetavus — Proportsionaalsus — Võrdne kohtlemine”

Kokkuvõte – Üldkohtu (viies koda laiendatud koosseisus) 25. septembri 2015. aasta otsus

Ühendus, kelle ülesanne on kaitsta oma liikmete ühiseid huve, saab esitada tühistamishagi üksnes siis, kui tema esindatavatel ettevõtjatel või osadel nendest on individuaalne kaebeõigus või kui ta saab viidata omaenda huvile. See lahendus kehtib ka siis, kui tegu on majandushuvi esindava Euroopa grupiga, mis asutati teatud ettevõtjate kategooria huvide esindamiseks. (vt punkt 32)

ELTL artikli 263 alusel tühistamishagi vastuvõetavuseks nõutud füüsilise või juriidilise isiku otsese puutumuse tingimus eeldab esiteks, et vaidlustatud meede avaldaks otseselt mõju isiku õiguslikule olukorrale, ning teiseks, et see ei jätaks meedet rakendama kohustatud adressaadile mingit kaalutlusruumi – akti rakendamine on puhtautomaatne ja tuleneb vaid liidu õigsusnormidest, ilma et kohaldataks muid vahenorme. Sellega seoses, kui ainet määratletakse väga ohtliku ainena vastavalt määruse nr 1907/2006 (mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH)) artiklis 59 sätestatud korras, võib Euroopa Kemikaaliameti otsus määratleda akrüülamiid sellise ainena, sest see vastab määruse artikli 57 punktides a ja b sätestatud kriteeriumidele, omada vahetut mõju selle aine tarnijate õiguslikule olukorrale, sest selle määratlemine on uus teave, mis võib mõjutada riskijuhtimismeetmeid või käsitleda ohtusid vastavalt nimetatud määruse artikli 31 lõike 9 punktile a, mistõttu on tarnijatel kohustus selle määruse II lisa kohaselt ohutuskaart ajakohastada. Seda järeldust ei mõjuta asjaolu, et määruse nr 1907/2006 II lisa muudeti määruse nr 453/2010 artikli 1 kohaselt alles pärast hagi esitamist, kuna see, kui akti mõju avaldub alles hilisemal kindlaksmääratud kuupäeval, ei takista asjaolu, et see akt isikut otseselt puudutaks sellest tuleneva kohustuse tõttu. (vt punktid 34, 42, 43 ja 47)

Asjaolu, et aine võib olla vaheaine määruse nr 1907/2006 (mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH)) artikli 3 punkti 15 tähenduses, ei tähenda sugugi, et seda ei saaks määratleda väga ohtliku ainena, tulenevalt määruse nr 1907/2006 artiklis 59 sätestatud korrast. Nimelt, kui aine määratletakse määruse nr 1907/2006 tähenduses selle olemuslike omaduste alusel, siis selles määruses sätestatud vaheaine mõiste ei puuduta aine omadusi ega muuda mingil moel neid omadusi, vaid määratleb aine vaheainena selle tootmise ja kasutamise eesmärgi alusel. Seetõttu, kuna mis tahes ainet võib põhimõtteliselt toota ja kasutada või tarbida keemilistes protsessides eesmärgiga läbi viia läbi süntees, siis asjaolu, et teatud ainel on kindlas olukorras vaheaine staatus, ei saa välistada seda ainet määratlemise menetlusest, mis on ette nähtud määruse nr 1907/2006 artiklis 59. (vt punktid 66 ja 67)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 73 ja 74)

Mis puudutab proportsionaalsuse põhimõtte rakendamise tingimuste kohtulikku kontrolli, siis tuleb tunnustada Euroopa Kemikaaliameti (ECHA) laia kaalutlusõigust poliitilisi, majanduslikke ja sotsiaalseid valikuid eeldavas valdkonnas, mille raames ta peab andma keerulisi hinnanguid. Kõnealuses valdkonnas võetud meetme õiguspärasust saab mõjutada üksnes see, kui niisugune meede on seadusandja taotletavat eesmärki arvestades ilmselgelt sobimatu. Arvestades määruse nr 1907/2006 (mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH)) põhjendust 16, tuleb tõdeda, et seadusandja seadis peamiseks eesmärgiks selle määruse artikli 1 lõikes 1 mainitud kolmest eesmärgist esimese, nimelt eesmärgi tagada inimeste tervise ja keskkonna kaitstuse kõrge tase. Proportsionaalsuse põhimõtet ei riku kemikaaliameti otsus, millega määratletakse akrüülamiid määruse nr 1907/2006 artiklis 59 sätestatud menetluse tulemusel väga ohtliku ainena. Nimelt, esiteks on selline otsus määrusega nr 1907/2006 taotletavate eesmärkide saavutamiseks sobiv, kuna aine väga ohtlikuna määratlemine on vajalik avalikkuse ja ainet kutsetegevuses kasutajate teadlikkuse tõstmiseks esinevate riskide ja ohtude kohta ning seega tuleb määratlemist käsitada nimetatud kaitse tõhustamise vahendina. Kuna ei ole mingit alust järeldada, et akrüülamiidi kasutamine muuks kui vaheaineks oleks välistatud, siis ei jää see aine määruse nr 1907/2006 artikli 2 lõike 8 punkti b järgi määruse VII jaotise kohaldamisalast välja. Teiseks ei ületata nimetatud otsusega määruses nr 1907/2006 taotletavate eesmärkide saavutamiseks vajalikke piire, kuna võimalus mitte tegutseda ei kujuta endast sama sobivat meedet kui selle aine määratlemine väga ohtliku ainena. Sama kehtib ka piirangutele akrüülamiidi kasutamisele, kuna nagu ilmneb määruse nr 1907/2006 XVII lisast, siis võivad piirangud, mis kehtestatakse selle määruse VIII jaotises ette nähtud menetluses teatud ohtlike ainete, segude ja toodete tootmisele, turule viimisele ja kasutamisele, ulatuda aine tootmisele või turuleviimisele seatud eritingimustest aine kasutamise täieliku keelamiseni. Isegi kui oletada, et piiravad meetmed on selle määrusega taotletavate eesmärkide saavutamiseks samuti sobilikud, ei kujuta need sellistena seega vähem piiravaid meetmeid võrreldes aine määratlemisega, mis toob kaasa vaid teavitamiskohustused. Samuti ei saa töötajate kaitse kohta kehtivad õigusnormid endast kujutada sobivaid ja vähem piiravaid meetmeid saavutamaks määruses nr 1907/2006 seoses väga ohtlike ainete käitlemisega taotletavaid eesmärke ja nimelt eesmärki asendada väga ohtlikud ained järk-järgult sobivate alternatiivsete ainete või tehnoloogiatega, kui need on majanduslikult sobivad ja tehniliselt rakendatavad. Lõpuks, akrüülamiidi väga ohtliku ainena määratlemine üksnes siis, kui seda ei kasutata vaheainena, ei ole samuti sobiv meede, kuna seadusandja kehtestas erinormid vaheainete kohta määruse nr 1907/2006 artikli 2 lõike 1 punktis c ja artikli 8 punktis b. (vt punktid 82–86 ja 88–93)