ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Tähtajalist tööd käsitleva raamkokkuleppe klauslit 5 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi kohtute ülesanne on kõigi kohaldatavate riigisisese õiguse sätete alusel hinnata, kas selliste valikumenetluste korraldamine selleks, et täita alaliste teenistujatega ametikohad, mis on ajutiselt täidetud tähtajaliste töösuhete raames tööle võetud töötajatega, nende töötajate staatuse muutmine „tähtajatuteks mittealalisteks teenistujateks“ ja neile töötajatele sellise hüvitise määramine, mis on samaväärne ebaseadusliku teenistusest vabastamise korral makstava hüvitisega, on sobivad meetmed kõnealuse sätte tähenduses, et vältida järjestikuste tähtajaliste töölepingute või töösuhete kasutamisest tulenevat kuritarvitamist ja vajaduse korral selle eest karistada, või samaväärsed juriidilised meetmed.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/32/EL rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühiste nõuete kohta artiklit 33 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis lubavad jätta rahvusvahelise kaitse taotluse vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata põhjusel, et taotleja on saabunud asjaomase liikmesriigi territooriumile sellise riigi kaudu, kus teda ei ähvarda tagakiusamine või tõsise kahju oht või kus on tagatud piisav kaitse.
2.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise kohta artikli 1 punkti i ja artiklit 67 koostoimes määruse nr 492/2011 artikli 7 lõikega 2 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ, artikli 2 punktiga 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt võivad piirialatöötajad saada peretoetust, mis on seotud nende töötamisega selles liikmesriigis, üksnes oma laste eest, kuid mitte abikaasa laste eest, kes nendest töötajatest ei põlvne, ent keda nad ülal peavad, samas kui kõigil selles liikmesriigis elavatel lastel on õigus seda toetust saada.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 4. juuni 2020. aasta otsus (Audiencia Nacionali eelotsusetaotlus – Hispaania) – Federación de Trabajadores Independientes de Comercio (Fetico), Federación Estatal de Servicios, Movilidad y Consumo de la Unión General de Trabajadores (FESMC-UGT), Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CC.OO.) versus Grupo de Empresas DIA S.A., Twins Alimentación S.A.

(Kohtuasi C-588/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Sotsiaalpoliitika - Töötajate ohutuse ja tervise kaitse - Tööaja korraldus - Direktiiv 2003/88/EÜ - Artiklid 5 ja 7 - Iganädalane puhkeaeg - Põhipuhkus - Tasustatud eripuhkused, mis võimaldavad töölt puududa konkreetsetele vajadustele vastamiseks ja konkreetsete kohustuste täitmiseks)

(2020/C 262/04)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Audiencia Nacional

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Federación de Trabajadores Independientes de Comercio (Fetico), Federación Estatal de Servicios, Movilidad y Consumo de la Unión General de Trabajadores (FESMC-UGT), Federación de Servicios de Comisiones Obreras (CC.OO.)

Kostjad: Grupo de Empresas DIA S.A., Twins Alimentación S.A.

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/88/EÜ tööaja korralduse teatavate aspektide kohta artikleid 5 ja 7 tuleb tõlgendada nii, et need ei ole kohaldatavad riigisiseste õigusnormide suhtes, mis ei võimalda töötajatel kasutada nendes õigusnormides ette nähtud eripuhkust päevadel, mil töötajad peavad töötama, kui need vajadused ja kohustused, millele need eripuhkused vastavad, leiavad aset nendes artiklites silmas peetud iganädalasel puhkeajal või tasustatud põhipuhkuse ajal.

(1) ELT C 436, 3.12.2018.
C 262/2

ET

Euroopa Kohtu (kuues koda) 4. juuni 2020. aasta otsus (Landgericht Bonni eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Thomas Leonhard versus DSL-Bank – eine Niederlassung der DB Privat- und Firmenkundenbank AG

(Kohtuasi C-301/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tarbijakaitse - Direktiiv 2002/65/EÜ - Sidevahendi abil sõlmitud krediidileping - Taganemisõigus - Tagajärjed - Artikli 7 lõige 4 - Tasutud maksete tagastamine - Kasutustasu maksmine - Teenuste osutaja kohustus - Välistamine)

(2020/C 262/02)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landgericht Bonn

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Thomas Leonhard

Kostja: DSL-Bank – eine Niederlassung der DB Privat- und Firmenkundenbank AG

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. septembri 2002. aasta direktiivi 2002/65/EÜ, milles käsitletakse tarbijale suunatud finantsteenuste kaugturustust ja millega muudetakse nõukogu direktiivi 90/619/EMÜ ning direktiive 97/7/EÜ ja 98/27/EÜ, artikli 7 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et kui tarbija kasutab oma õigust taganeda krediidilepingust, mille ta teenuste osutajaga on sidevahendi abil sõlminud, on sellel tarbijal õigus – peale summade, mille ta ise peab tasuma sellele teenuste osutajale nimetatud direktiivi artikli 7 lõigetes 1 ja 3 toodud tingimustel – saada sellelt teenuste osutajalt tagasi põhisumma ja intress, mille ta selle lepingu alusel tasus, kuid mitte põhisumma ja intressi kasutamise tasu.

(1) ELT C 285, 13.8.2018.
2.

Määruse nr 1013/2006, muudetud komisjoni määrusega 2015/2002, artikli 3 lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et see kuulub niisuguse jäätmesegu suhtes kohaldamisele juhul, kui segu ei sisalda aineid, mis kuuluvad kõnealuse konventsiooni IX lisa kande B3020 neljanda taande alla – mis on ära toodud määruse V lisa 1. osa B-nimekirjas –, ja juhul, kui on täidetud määruse IIIA lisa punktis 1 nimetatud tingimused; seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
2.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiivi 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse veepoliitika alane tegevusraamistik, artiklit 4 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus see, kui pädev asutus saaks direktiivis ette nähtud kohustuste – mille hulka kuulub kohustus hoida ära nende pinnaveekogude ja põhjaveekogumite seisundi halvenemine, mida projekt võib mõjutada – täitmist kontrollida alles pärast projektile loa andmist. Direktiivi 2011/92 artiklit 6 tuleb tõlgendada nii, et projektile loa andmise menetluse käigus üldsusele tutvumiseks esitatud teave peab sisaldama vajalikke andmeid, et hinnata projekti mõju veekogudele, võttes arvesse eelkõige direktiivi 2000/60 artikli 4 lõikes 1 sätestatud kriteeriume ja kohustusi.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta tuleb tõlgendada nii, et leping, milles on esiteks ette nähtud, et avaliku sektori hankija annab tarkvara tasuta kasutamiseks teisele avaliku sektori hankijale, ja mis on teiseks seotud koostöölepinguga, mille kohaselt iga selle lepingu osaline on kohustatud andma teisele poolele tasuta kasutamiseks oma selle tarkvara võimalikud hilisemad arendused, kujutab endast riigihankelepingut selle direktiivi artikli 2 lõike 1 punkti 5 tähenduses, kui nii nende lepingute sõnastusest kui ka kohaldatavatest liikmesriigi õigusnormidest tuleneb, et nimetatud tarkvara põhimõtteliselt kohandatakse.
2.

Määruse 2015/1589 artikli 16 lõiget 2, mille kohaselt abi tuleb tagasi nõuda koos viivisega, ja sama artikli lõikes 3 nimetatud tõhususe põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus, kui abi tagasinõudmise suhtes kohaldatakse riigisisestes õigusnormides ette nähtud aegumistähtaega olukorras, kus see tähtaeg lõpeb juba enne selle komisjoni otsuse vastuvõtmist, millega abi tunnistatakse ebaseaduslikuks ja kohustatakse see tagasi nõudma, või olukorras, kus see aegumistähtaeg on lõppenud peamiselt seetõttu, et riigisisesed asutused on tagastamisotsuse rakendamisega hilinenud.
Euroopa Kohtu (teine koda) 14. mai 2020. aasta otsus (Nejvyšší správní soudi eelotsusetaotlus – Tšehhi Vabariik) – AGROBET CZ, s. r. o. versus Finanční úřad pro Středočeský kraj

(Kohtuasi C-446/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Ühine käibemaksusüsteem - Direktiiv 2006/112/EÜ - Sisendkäibemaksu mahaarvamine - Enammakstud käibemaks - Enammakstud summa kinnipidamine pärast maksukontrolli alustamist - Enammakse selle osa tagastamise taotlus, mis ei ole seotud maksukontrolli esemeks olevate tehingutega - Maksuhalduri keeldumine)

(2020/C 240/03)

Kohtumenetluse keel: tšehhi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Nejvyšší správní soud

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: AGROBET CZ, s.r.o.

Vastustaja: Finanční úřad pro Středočeský kraj

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikleid 179, 183 ja 273 koostoimes neutraalse maksustamise põhimõttega tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis ei näe maksuhaldurile ette võimalust enne niisuguse maksukontrolli menetluse lõppu, mis käsitleb käibedeklaratsiooni, milles on konkreetse maksustamisperioodi kohta märgitud enammakse, tagastada enammakstud käibemaksu see osa, mis on seotud tehingutega, mida selle menetluse algatamise ajal ei peetud vajalikuks kontrollida, kui tal ei olnud võimalik selgelt, täpselt ja ühemõtteliselt kindlaks teha, et käibemaksu enammakse, mille summa võib olla väiksem kui nende tehingutega seotud summa, mida ei kontrollitud, jääb sõltumata selle menetluse tulemusest samaks – see on asjaolu, mida tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.

(1) ELT C 328, 17.9.2018.
2.

Direktiivi 2006/112 artikleid 184–186 tuleb lähtuvalt neutraalse maksustamise, tõhususe ja proportsionaalsuse põhimõttest tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt keeldutakse maksukohustuslasele, kes on teinud käibemaksu – mis lasus kaupadel või teenustel, mida kasutati nii tehinguteks, mille puhul võib käibemaksu maha arvata, kui ka tehinguteks, mille puhul käibemaksu maha arvata ei või – mahaarvamisi vastavalt käibel põhinevale meetodile, andmast pärast seda, kui on kindlaks määratud selle direktiivi artikli 175 lõike 3 alusel lõplik mahaarvatav osa, võimalust tegeliku kasutamise meetodi alusel korrigeerida neid mahaarvamisi olukorras, kus: — asjaomane liikmesriik lubab maksukohustuslasel, kes samal ajal teeb nii tehinguid, mille puhul võib käibemaksu maha arvata, kui ka tehinguid, mille puhul käibemaksu maha arvata ei või, selle direktiivi artikli 173 lõike 2 punkti c alusel käibemaksu maha arvata kõikide kaupade ja teenuste või neist osa kasutamise alusel; — maksukohustuslane ei olnud mahaarvamise meetodi valimisel heauskselt teadlik, et tehing, mida ta pidas maksust vabastatuks, seda tegelikult ei olnud; — üldine õigust lõpetav tähtaeg, mis liikmesriigi õiguses on mahaarvamise korrigeerimiseks kehtestatud, ei ole veel möödunud, ja — mahaarvamise meetodi muutmine võimaldab suurema täpsusega kindlaks määrata käibemaksu selle osa, mis on seotud tehingutega, mille puhul võib käibemaksu maha arvata.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 7. mai 2020. aasta otsus (Tribunale di Genova eelotsusetaotlus – Itaalia) – LG jt versus Rina SpA, Ente Registro Italiano Navale

(Kohtuasi C-641/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EÜ) nr 44/2001 - Artikli 1 lõige 1 - Mõisted „tsiviil- ja kaubandusasjad“ ja „haldusasjad“ - Kohaldamisala - Laevade klassifikatsiooni- ja sertifitseerimisühingute tegevus - Acta iure imperii ja acta iure gestionis - Avalik võim - Kohtulik puutumatus)

(2020/C 240/12)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale di Genova

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: LG jt

Kostjad: Rina SpA, Ente Registro Italiano Navale

Resolutsioon

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 1 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kahju hüvitamise hagi, mis on esitatud eraõiguslike juriidiliste isikute vastu, kes kolmanda riigi nimel ja volituse alusel teostavad laevade klassifitseerimis- ja sertifitseerimistegevust, kuulub selle sätte tähenduses mõiste „tsiviil- ja kaubandusasjad“ alla ning sellest tulenevalt selle määruse kohaldamisalasse, kui seda tegevust ei teostata avaliku võimu volituste alusel liidu õiguse tähenduses, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus. Rahvusvahelise tavaõiguse põhimõttega kohtuliku puutumatuse kohta ei ole vastuolus see, kui riigisisene kohus, kellele kohtuasi lahendamiseks esitati, rakendab nimetatud määruses ette nähtud kohtualluvust niisugust nõuet puudutavas vaidluses, kui see kohus tuvastab, et niisugused organisatsioonid ei ole teostanud avalikku võimu rahvusvahelise õiguse tähenduses.

(1) ELT C 25, 21.1.2019.
Euroopa Kohtu (viies koda) 7. mai 2020. aasta otsus (Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu eelotsusetaotlus – Poola) – Dong Yang Electronics Sp. z o.o. versus Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

(Kohtuasi C-547/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikkel 44 - Rakendusmäärus (EL) nr 282/2011 - Artikli 11 lõige 1 - Teenuste osutamine - Maksustatavate tehingute koht - Mõiste „püsiv tegevuskoht“ - Käibemaksukohustuslane - Liikmesriigis asuv kolmanda riigi äriühingu tütarettevõtja)

(2020/C 240/04)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Dong Yang Electronics Sp. z o.o.

Vastustaja: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej we Wrocławiu

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, mida on muudetud nõukogu 12. veebruari 2008. aasta direktiiviga 2008/8/EÜ, artiklit 44 ning nõukogu 15. märtsi 2011. aasta rakendusmääruse (EL) nr 282/2011, millega sätestatakse ühist käibemaksusüsteemi käsitleva direktiivi 2006/112 rakendusmeetmed, artikli 11 lõiget 1 ja artikli 22 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et teenuste osutaja ei saa tuletada kolmandas riigis asuva äriühingu püsiva tegevuskoha olemasolu liikmesriigi territooriumil üksnes asjaolust, et sellel äriühingul on liikmesriigis tütarettevõtja, ja teenuse osutaja ei pea sellise hinnangu andmisel ennast kurssi viima nende kahe ettevõtja lepinguliste suhetega.

(1) ELT C 44, 4.2.2019.
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 30. aprilli 2020. aasta otsus (Krajský súd v Trnave eelotsusetaotlus – Slovakkia) – DHL Logistics (Slovakia) spol. s r. o. versus Finančné riaditeľstvo SR

(Kohtuasi C-810/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Määrus (EMÜ) nr 2658/87 - Tolliliit ja ühine tollitariifistik - Tariifne klassifitseerimine - Kombineeritud nomenklatuur - Alamrubriik 8525 80 91 - Digitaalkaamerad - Salvestavad videokaamerad - Digikaamera, mis võimaldab liikumatuid pilte ja videopilte teha ja salvestada ainult alla 800×600-pikslise lahutusvõimega)

(2020/C 240/18)

Kohtumenetluse keel: slovaki

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Krajský súd v Trnave

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: DHL Logistics (Slovakia) spol. s r. o.

Vastustaja: Finančné riaditeľstvo SR

Resolutsioon

Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas sisalduvat kombineeritud nomenklatuuri, mida on muudetud komisjoni 19. septembri 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 1031/2008 ning seejärel komisjoni 30. septembri 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 948/2009, komisjoni 5. oktoobri 2010. aasta määrusega (EL) nr 861/2010, komisjoni 27. septembri 2011. aasta määrusega (EL) nr 1006/2011 ning komisjoni 9. oktoobri 2012. aasta rakendusmäärusega (EL) nr 927/2012, tuleb tõlgendada nii, et sellesse alamrubriiki 8525 80 91 kuuluvad „salvestavate videokaameratena“ digikaamerad, millel on topeltfunktsioon, nimelt pildistada ja salvestada korraga nii liikumatuid pilte kui ka videoklippe, olgugi et videoklippide puhul on nende kaameratega võimalik filmida ja salvestada ainult alla 800x600-pikslise lahutusvõimega kaadreid, kuivõrd nende digikaamerate põhifunktsioon on videoklippide filmimine ja salvestamine; seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

(1) ELT C 82, 4.3.2019.
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 30. aprilli 2020. aasta otsus (Korkein oikeuse eelotsusetaotlus – Soome) – A versus B

(Kohtuasi C-772/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Kaubamärgid - Direktiiv 2008/95/EÜ - Artikli 5 lõige 1 - Artikli 5 lõike 3 punktid b ja c - Kaubamärgist tulenevate õiguste rikkumine - Mõiste „kasutamine kaubandustegevuse käigus“ - Vabasse ringlusse suunatud kaup - Import - Ladustamine - Toodete oma valduses hoidmine turuleviimise eesmärgil - Eksport)

(2020/C 240/16)

Kohtumenetluse keel: soome

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Korkein oikeus

Põhikohtuasja pooled

Hageja: A

Kostja: B

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 5 lõiget 1 koostoimes selle direktiivi artikli 5 lõike 3 punktidega b ja c tuleb tõlgendada nii, et isik, kes ei tegele äritegevusega majandustegevuse raames ja kes võtab vastu, suunab liikmesriigis vabasse ringlusse ja säilitab sellist kaupa, mis ilmselgelt ei ole mõeldud isiklikuks tarbeks, mis on lähetatud tema aadressil kolmandast riigist ja mis on kaubamärgiga tähistatud ilma selle kaubamärgi omaniku nõusolekuta, kasutab kaubamärki kaubandustegevuse käigus esimesena nimetatud sätte tähenduses.

(1) ELT C 72, 25.2.2019.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta otsuse nr 565/2014/EL, millega kehtestatakse välispiiridel isikute kontrollimise lihtsustatud kord, mille alusel Bulgaaria, Horvaatia, Küpros ja Rumeenia tunnustavad ühepoolselt teatavaid dokumente võrdväärsena oma riigi viisadega, mille nad on välja andnud oma territooriumilt läbisõiduks või kuni 90-päevaseks kavatsetavaks viibimiseks oma territooriumil mis tahes 180-päevase perioodi jooksul, ning millega tunnistatakse kehtetuks otsused nr 895/2006/EÜ ja nr 582/2008/EÜ, artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellel on vahetu õigusmõju ning sellest sättest tuleneb kolmandate riikide kodanikele õigusi, millele nad võivad sihtliikmesriigi vastu tugineda, eeskätt õigus, et selle liikmesriigi territooriumile sisenemiseks ei nõuta neilt viisat juhul, kui neil kodanikel on viisa või elamisluba, mis kuulub nende dokumentide nimekirja, mille tunnustamise kohustuse on nimetatud liikmesriik vastavalt sellele otsusele võtnud.
1.

Esiteks on Rumeenia selle tõttu, et ta on alates 2007. aastast kuni vähemalt 2016. aastani süstemaatiliselt ja pidevalt eiranud PM10 osakeste kontsentratsiooni päevaseid piirtasemeid ning on süstemaatiliselt ja pidevalt aastatel 2007–2014, välja arvatud 2013. aastal, eiranud PM10 osakeste kontsentratsiooni aastaseid piirtasemeid RO32101 piirkonnas (Bukarest, Rumeenia), rikkunud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2008. aasta direktiivi 2008/50/EÜ välisõhu kvaliteedi ja Euroopa õhu puhtamaks muutmise kohta artikli 13 lõikest 1 koosmõjus direktiivi XI lisaga tulenevaid kohustusi, ning teiseks on Rumeenia selle piirkonna puhul alates 11. juunist 2010 rikkunud nimetatud direktiivi artikli 23 lõikest 1 koosmõjus selle direktiivi XV lisa A osaga tulenevaid kohustusi, sealhulgas eriti teises lõigus ette nähtud kohustust tagada, et PM10 osakeste kontsentratsiooni piirmäära ületamise periood jääks võimalikult lühikeseks.
Euroopa Kohtu (teine koda) 30. aprilli 2020. aasta otsus (Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia eelotsusetaotlus – Itaalia) – Société Générale S.A. versus Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

(Kohtuasi C-565/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - ELTL artikkel 63 - Kapitali vaba liikumine - Finantstehingute maks - Tehingud tuletisinstrumentidega, mille alusväärtpaberi on emiteerinud maksustava liikmesriigi residendist äriühing - Maks, mis kuulub tasumisele olenemata tehingu tegemise kohast - Haldus- ja deklareerimiskohustused)

(2020/C 240/06)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Commissione Tributaria Regionale per la Lombardia

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Société Générale S.A.

Vastustaja: Agenzia delle Entrate – Direzione Regionale Lombardia Ufficio Contenzioso

Resolutsioon

ELTL artiklit 63 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, millega kehtestatakse tuletisinstrumentidega seotud finantstehingute suhtes maks, mida tuleb tasuda tehingu pooltel olenemata sellest, kus tehing tehakse või milline on nende poolte ja tehingu täitmisel võimalikult osaleva vahendaja elu- või asukohariik, kui nende instrumentide alusväärtpaberi on emiteerinud selles liikmesriigis asuv äriühing. Selle maksuga kaasnevad haldus- ja deklareerimiskohustused, mida tuleb täita mitteresidendist üksustel, ei tohi siiski olla ulatuslikumad sellest, mis on vajalik nimetatud maksu sissenõudmiseks.

(1) ELT C 436, 3.12.2018.
2.

ELTL artikleid 49 ja 54 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, millest tulenevalt on teises liikmesriigis asuv emaettevõtja kohustatud lõpetama vertikaalse konsolideerimisgrupi ühe oma residendist tütarettevõtja ja teatava arvu residendist alamtütarettevõtjate vahel, et see tütarettevõtja saaks moodustada horisontaalse konsolideerimisgrupi selle emaettevõtja teiste residendist tütarettevõtjatega, isegi kui konsolideeriv residendist tütarettevõtja jääb samaks ja kui vertikaalse konsolideerimisgrupi lõpetamine enne riigisisestes õigusnormides sätestatud konsolideerimise minimaalse kestuse lõppu tähendab, et korrigeeritakse individuaalselt iga asjaomase äriühingu poolt tasumisele kuuluvat maksu.
Euroopa Kohtu (viies koda) 2. juuli 2020. aasta otsus (Curtea de Apel Timişoara eelotsusetaotlus – Rumeenia) – SC Terracult SRL versus Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Arad – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Juridice 5, ANAF Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara Serviciul de Soluţionare a Contestaţiilor

(Kohtuasi C-835/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Ühine käibemaksusüsteem - Direktiiv 2006/112/EÜ - Arve parandamine - Ebaõigesti arvele märgitud maks - Alusetult tasutud maksu tagastamine - Käibemaksu pöördmaksustamise kord - Tehingud, mis on seotud maksustamisperioodiga, mille suhtes on juba läbi viidud maksukontroll - Neutraalne maksustamine - Tõhususe põhimõte - Proportsionaalsus)

(2020/C 279/08)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel Timişoara

Põhikohtuasja pooled

Apellant: SC Terracult SRL

Vastustajad: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara –Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Arad – Serviciul Inspecţie Fiscală Persoane Juridice 5, ANAF Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara Serviciul de Soluţionare a Contestaţiilor

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (muudetud nõukogu 22. juuli 2013. aasta direktiiviga 2013/43/EL), sätteid ning neutraalse maksustamise, tõhususe ja proportsionaalsuse põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid või selline riigisisene halduspraktika, mis ei võimalda maksukohustuslasel, kes tegi tehinguid, mis osutusid hiljem käibemaksuga maksustatavaks pöördmaksustamise korra alusel, parandada nende tehingutega seotud arveid ning tugineda sellele varasema maksudeklaratsiooni parandamise teel või uue maksudeklaratsiooni esitamise teel, võttes arvesse selliselt tehtud parandust, eesmärgiga saada tagasi alusetult arvele märgitud ja selle maksukohustuslase tasutud käibemaks põhjendusel, et ajavahemiku kohta, mil nimetatud tehingud on tehtud, on juba läbi viidud maksukontroll, mille lõpus pädev maksuhaldur väljastas maksuteate, mis – kuna nimetatud maksukohustuslane seda ei vaidlustanud – on muutunud lõplikuks.

(1) ELT C 131, 8.4.2019.