Kohtuasi T‑113/07

Toshiba Corp.

versus

Euroopa Komisjon

Konkurents – Keelatud kokkulepped – Gaasisolatsiooniga jaotusseadmete projektide turg – EÜ artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 rikkumise tuvastamise otsus – Turu jagamine – Kaitseõigused – Rikkumise tõend – Üks ja vältav rikkumine – Trahvid – Rikkumise raskus ja kestus – Põhjendused – Lähtesumma – Aluseks võetav aasta

Kohtuotsuse kokkuvõte

1. Konkurents – Haldusmenetlus – Kaitseõiguste tagamine – Juurdepääs toimikule – Ulatus – Dokumendi edastamata jätmine – Tagajärjed

(EÜ artikli 81 lõige 1; EMP leping, artikli 53 lõige 1)

2. Konkurents – Haldusmenetlus – Kaitseõiguste tagamine – Vastuväiteteatisele esitatud vastuste edastamine – Tingimused – Ulatus

(EÜ artikli 81 lõige 1; EMP leping, artikli 53 lõige 1)

3. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Ettevõtjate vahelised kokkulepped – Rikkumise tõend – Rikkumises osalenud äriühingu töötajate kirjalikud ütlused – Tõenduslik väärtus – Hindamine

(EÜ artikli 81 lõige 1)

4. Ühenduse õigus – Põhimõtted – Põhiõigused – Süütuse presumptsioon – Konkurentsi valdkonna menetlus

(EL artikli 6 lõige 2; EÜ artikli 81 lõige 1; EMP leping, artikli 53 lõige 1)

5. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Tõendi laad – Tõendite kogumile tuginemine

(EÜ artikli 81 lõige 1)

6. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Ettevõtjate vahelised kokkulepped – Rikkumise tõend – Erinevate tõendite tõendusliku väärtuse hindamine – Kriteeriumid

(EÜ artikli 81 lõige 1; EMP leping, artikkel 53)

7. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Komisjoni kohustus esitada tõend rikkumise ja selle kestuse kohta

(EÜ artikli 81 lõige 1; komisjoni teatis 2002/C 45/03)

8. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Trahvi määramata jätmine või vähendamine vastutasuna süüdistatud ettevõtja koostöö eest

(EÜ artikli 81 lõige 1; komisjoni teatis 2002/C 45/03, punkt 21)

9. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Ühe rikkumise koostisosadeks olevad kokkulepped ja kooskõlastatud tegevus – Mõiste – Rikkumise kaastäideviijaks olevate ettevõtjate isiklik vastutus kogu rikkumise eest – Tingimused

(EÜ artikli 81 lõige 1; EMP leping, artikli 53 lõige 1)

10. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Komisjoni kohustus esitada tõend rikkumise ja selle kestuse kohta – Tõendamiskoormise ulatus

(EÜ artikli 81 lõige 1; EMP leping, artikli 53 lõige 1)

11. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Mitme ettevõtja toime pandud rikkumine

(EÜ artikli 81 lõige 1; EMP leping, artikli 53 lõige 1; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2)

12. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus ja kestus – Komisjoni kaalutlusõigus

(EÜ artikli 81 lõige 1; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõiked 2 ja 3)

13. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Võrdse kohtlemise põhimõtte järgimine

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 1 A)

1. Kaitseõiguste põhimõttest tulenev õigus tutvuda toimikuga tähendab, et konkurentsiõiguse normide kohaldamisega seotud haldusmenetluses peab komisjon võimaldama puudutatud ettevõtjal uurida kõiki uurimistoimikus olevaid dokumente, mis võivad omada tähtsust tema kaitse seisukohast. See hõlmab nii süüstavaid kui ka süü puudumist tõendavaid dokumente, välja arvatud teiste ettevõtjate ärisaladused, komisjoni sisedokumendid ja muud salajased andmed.

See, et komisjon ei edastanud dokumenti, millele ta ettevõtjale rikkumise süüks panemisel tugines, on kaitseõiguste rikkumisena käsitatav vaid juhul, kui ettevõtja tõendab, et järeldus, millele komisjon otsuses jõudis, oleks olnud erinev, kui edastamata jäetud dokument oleks tulnud süüstavate tõendite hulgast välja arvata.

Mis puudutab komisjoni poolt ettevõtja süü puudumist tõendava dokumendi edastamata jätmist, siis peab ettevõtja ainult tõendama, et dokumendi talle avaldamata jätmine võis tema kahjuks mõjutada menetluse käiku ning komisjoni otsuse sisu. Piisab, kui ettevõtja tõendab, et ta oleks võinud seda süü puudumist tõendavat dokumenti kasutada enda kaitseks, st et kui ta oleks saanud sellele tugineda haldusmenetluses, oleks ta saanud tugineda tõendile, mis ei olnud kooskõlas selles etapis komisjoni tehtud järeldustega, ning ta oleks seega saanud mingilgi viisil mõjutada otsuses komisjoni esitatud hinnanguid vähemalt seoses ettevõtjale süüks pandud käitumise raskuse ja kestusega ning järelikult ka seoses trahvi suurusega.

(vt punktid 41, 46 ja 47)

2. Konkurentsiõiguse normide rikkumisega seotud menetluses teavitatakse puudutatud ettevõtjat alles haldusmenetluse võistleva staadiumi alguses vastuväiteteatise kaudu kõikidest olulistest tõenditest, millele komisjon selles menetlusstaadiumis tugineb, ja sellest, et sellel ettevõtjal on toimikuga tutvumise õigus, mille eesmärk on tagada tema kaitseõiguste tõhus kasutamine. Järelikult ei kuulu teiste kartellis osalenud ettevõtjate vastused vastuväiteteatisele üldjuhul uurimistoimiku dokumentide hulka, millega puudutatud isikud võivad tutvuda.

Kuid kui komisjon otsustab EÜ artikli 81 lõike 1 kohaldamise menetluses rikkumise tõendamisel tugineda vastuväiteteatisele esitatud vastuse osale või sellele vastusele lisatud dokumendile, peab menetlusega seotud teistel ettevõtjatel olema võimalik esitada oma arvamus sellise tõendi kohta. Nimelt kujutab sel juhul vastuväiteteatisele esitatud vastuse kõnealune osa või sellele vastusele lisatud dokument süüstavat tõendit rikkumises osalenud erinevate ettevõtjate vastu.

Analoogiliselt, kui vastuväiteteatisele esitatud vastuse osa või sellele vastusele lisatud dokument võib omada asjassepuutuva ettevõtja kaitses tähtsust, sest see võimaldab tal viidata asjaoludele, mis on vastuolus komisjoni poolt selles staadiumis tehtud järeldustega, siis on tegemist süü puudumist tõendava tõendiga. Sel juhul peab puudutatud ettevõtjale olema antud võimalus uurida asjakohast vastuse osa või dokumenti ning esitada selle kohta oma seisukoht.

(vt punktid 42–44)

3. Äriühingu töötajate kirjalikud ütlused, mis on koostatud äriühingu järelevalve all ning esitatud viimase poolt ja kaitseks komisjoni poolt läbi viidavas konkurentsiõiguse normide rikkumisega seotud haldusmenetluses, ei saa üldjuhul olla käsitatavad selle sama äriühingu avaldustest erinevate ja sõltumatute avaldustena. Nimelt põhineb äriühingu positsioon talle komisjoni poolt ette heidetud faktiliste asjaolude tõepärasuse küsimuses üldreeglina eelkõige tema töötajate ja juhtide teadmistel ja arvamusel.

(vt punkt 58)

4. Kahtluse korral tuleb kohtul eelistada ettevõtjat, kes on EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumist tuvastava otsuse adressaat. Seega ei saa kohus järeldada, et komisjon on tõendanud rikkumise olemasolu õiguslikult piisavalt, kui tal on selles küsimuses veel kahtlusi, eriti hagi puhul, milles nõutakse trahvi määrava otsuse tühistamist.

Viimati nimetatud olukorras tuleb nimelt võtta arvesse süütuse presumptsiooni põhimõtet, nagu see tuleneb muu hulgas Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 6 lõikest 2, mis kuulub nende põhiõiguste hulka, mida tunnustatakse ühenduse õiguskorra üldpõhimõtetena. Arvestades asjassepuutuvate rikkumiste laadi ning nendega seotud karistuste laadi ja raskust, kohaldatakse süütuse presumptsiooni põhimõtet eelkõige ettevõtjatele kohaldatavate konkurentsieeskirjade rikkumiste menetlustes, milles võidakse määrata trahv või karistusmakse.

(vt punktid 79 ja 80)

5. Seega tuleb komisjonil konkurentsiõiguse valdkonnas esitada piisavalt täpseid ja üksteist toetavaid tõendeid, mille põhjal saab tuvastada, et rikkumine on toime pandud. Kuid kõik komisjoni esitatud tõendid ei pea ilmtingimata vastama neile tingimustele rikkumise kõigi tunnuste osas. Piisab, kui kaudsete tõendite kogum, millele institutsioon tugineb, vastab neile nõuetele tervikuna hinnatult. Konkurentsivastase tegevuse või kokkuleppe esinemist võib seega tuletada teatud arvust kokkusattumustest ja kaudsetest tõenditest, mis oma kogumis võivad – vastupidise loogilise selgituse puudumisel – olla käsitatavad tõendina konkurentsieeskirjade rikkumise kohta.

Lisaks, kui komisjon tugineb EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumise asetleidmist järeldades üksnes asjassepuutuvate ettevõtjate käitumisele turul, siis piisab, kui viimased tõendavad, et esines asjaolusid, mis näitavad komisjoni tuvastatud fakte erinevas valguses ja mis võimaldavad seega anda faktidele teise usutava seletuse, mis erineb sellest, mille esitas komisjon, järeldades, et ühenduse konkurentsiõigust on rikutud. See reegel kohaldub ka juhul, kui tõendid, millele komisjon tugineb, on puudulikud. Sel juhul ei ole nimelt võimalik nende tõendite alusel rikkumise toimepanemist tuvastada kahtluseta ja ilma, et oleks vajalik tõlgendamine.

Samas aga ei ole see reegel kohaldatav kõigil juhtudel, kus rikkumine tuvastatakse muudest faktidest järelduste tegemise abil, kaudsete või mittedokumentaalsete tõenditega. Nimelt, mis puudutab tõendeid, millele võib EÜ artikli 81 rikkumise tuvastamiseks tugineda, siis kehtib ühenduse õiguses tõendite vaba esitamise põhimõte.

(vt punktid 81 ja 82, 85–87)

6. EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumise menetluses on usaldusväärsus ainus kohane kriteerium, mille alusel tuleb hinnata erinevate tõendite tõenduslikku väärtust. Tõendamise üldreeglite kohaselt sõltub dokumendi usaldusväärsus ja seega tõenduslik väärtus selle päritolust, koostamise oludest, adressaadist ning selle sisust.

Mis puudutab ettevõtjate avaldusi, siis võib pidada eriti suure tõendusliku jõuga tõenditeks neid, mis on esiteks usaldusväärsed, teiseks tehtud ettevõtja enda nimel, kolmandaks tehtud isiku poolt, kellel on kutsetegevusest tulenev kohustus tegutseda ettevõtja huvides, neljandaks tehtud vastuolus avaldaja huvidega, viiendaks tehtud avalduse esemeks olevate asjaolude otsese tunnistaja poolt ja kuuendaks esitatud kirjalikult, koostatuna tahtlikult ja pärast põhjalikku läbimõtlemist.

Kuid kartellis osalemises süüdistatava ettevõtja avaldust, mille tõelevastavuse on vaidlustanud paljud teised puudutatud ettevõtjad, ei saa pidada piisavaks tõendiks viimati nimetatud ettevõtjate poolt konkurentsieeskirjade rikkumise toimepanemise kohta, kui selle toetuseks puuduvad muud tõendid, kuigi viimaste tõendusjõu tase võib avalduse usaldusväärsuse tõttu olla väiksem.

(vt punktid 90–93)

7. Kuigi enamasti tuleb ebaseadusliku kartelli peamiste liikmete vabatahtlikesse tunnistustesse suhtuda teatud umbusaldusega, arvestades võimalust, et need liikmed püüavad esitada rohkem süüstavaid tõendeid oma konkurentide tegevuse kohta, ei pruugi sellise teatise alusel, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul, trahvi tühistamise või selle vähendamise taotlemine siiski innustada süüks pandud kartelli teiste liikmete osaluse kohta moonutatud tõendite esitamist. Nimelt võib igasugune katse komisjoni eksitada seada kahtluse alla taotleja puhtsüdamlikkuse ja koostöö täielikkuse ning seetõttu seada ohtu võimaluse, et talle koostööteatist täielikult kohaldatakse.

Mis puudutab konkreetselt ütlusi, siis on muidugi võimalik, et trahvide eest kaitset taotlenud ettevõtja töötajad, kes on kohustatud tegutsema ettevõtja huvides, tahavad samuti esitada võimalikult palju süüstavaid tõendeid, arvestades ka, et nende koostöö menetluses võib avaldada positiivset mõju nende karjäärile. Kuid isegi kui see on nii, on need töötajad samuti teadlikud negatiivsetest tagajärgedest, mis võivad olla väärade asjaolude esitamisel, mis on teiste tõenditega kooskõla nõude tõttu eriti tundlik küsimus.

(vt punktid 94, 111)

8. Selleks et komisjon saaks teatise, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul, punkti 21 alusel trahvi vähendada, peab asjassepuutuvatel tõenditel olema juba komisjoni valduses olevate tõenditega võrreldes oluline lisaväärtus. Seega trahvi määramata jätmise või nende vähendamise taotluses, mis on esitatud pärast vastuväiteteatise vastuse saatmist, võib trahvi vähendamist taotlev ettevõtja olulise lisaväärtuse saavutamiseks õiguspäraselt keskenduda asjaoludele, mis tema arvates ei olnud veel õiguslikult piisavalt tõendatud. See võib selgitada, miks asjassepuutuv ettevõtja jätab märkimata asjaolud, mida ta peab juba mingi kahtluseta tõendatuks varem esitatud tõendite alusel.

Arvestades ka koostööteatise punkti 21 sõnastust, ei saa olla välistatud, et teatud tõendusliku väärtusega selliste tõendite esitamine, mis puudutavad juba teiste tõenditega tõendatud faktilisi asjaolusid, ei anna mingit õigust trahvi vähendamisele.

(vt punktid 146 ja 147)

9. EÜ artikli 81 lõikes 1 ja Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) lepingu artikli 53 lõikes 1 sätestatud kokkulepped ja kooskõlastatud tegevus eeldavad vaieldamatult koostööd mitme ettevõtja vahel, kes on kõik rikkumise kaastäideviijad, kuid viis, kuidas nad on rikkumise toime pannud, võib olla erinev olenevalt asjassepuutuva turu iseärasustest ja iga ettevõtja positsioonist sellel turul, seatud eesmärkidest ning rikkumise toimepanemiseks valitud või kavandatud meetmetest. Lihtsalt asjaolust, et ettevõtja osaleb rikkumises talle omasel viisil, ei piisa tema vastutuse välistamiseks rikkumise kui terviku eest, sh tegude eest, mis sisuliselt pandi toime teiste rikkumises osalenud ettevõtjate poolt, kuid mille ese või konkurentsivastane mõju on sama.

Seega on ettevõtja, kes osales oma käitumisega rikkumises, mis vastab konkurentsivastase eesmärgiga kokkuleppe või kooskõlastatud tegevuse mõistetele EÜ artikli 81 lõike 1 ja EMP lepingu artikli 53 lõike 1 tähenduses ning mille eesmärk oli aidata kaasa rikkumise toimepanemisele tervikuna, ühtlasi vastutav rikkumise raames teiste ettevõtjate poolt toime pandud käitumise eest kogu selle aja jooksul, mil ta rikkumises osales, kui tuvastatakse, et ettevõtja teadis teiste kokkuleppe poolte õigusvastasest käitumisest või võis seda mõistlikult ette näha ja oli valmis võtma riski.

See on nii kolmanda riigi ettevõtja puhul, kellel oli vaid passiivne roll ühiskokkuleppes, mille kohaselt olid EMP konkreetsed projektid reserveeritud Euroopa tootjatele – sest see ettevõtja oli endale võtnud kohustuse mitte võita nende projektide hankemenetlust –, kuna viidatud ettevõtja oli asjassepuutuvast kokkuleppest teadlik ja tema passiivne roll ei olnud tema enda valik, vaid EMP‑d puudutavas kokkuleppes osalemise vorm, arvestades, et tema osalus oli eeltingimus, et Euroopa tootjad saaksid projekte EMP‑s omavahel ära jagada.

(vt punktid 218–222)

10. Kui poolte vahel on vaidlus rikkumise asetleidmise üle, tähendab turuosaliste õiguskindluse tagamise nõue seda, et komisjonil, kellel on kohustus tõendada tema poolt tuvastatud rikkumisi, tuleb esitada tõendid, mis tõendavad õiguslikult piisavalt rikkumise tunnusteks olevate asjaolude esinemist. Mis puudutab rikkumise kestust, siis nõuab sama õiguskindluse põhimõte, et kui puuduvad tõendid, mis otseselt tõendaksid rikkumise kestust, esitab komisjon vähemalt tõendid, mis puudutavad ajaliselt piisavalt lähestikku aset leidnud asjaolusid, nii et mõistlikult võib tuletada, et see rikkumine vältas katkematult kahe täpse kuupäeva vahel.

Lisaks ei takista see, et vältava rikkumise teatud kindlate ajavahemike kohta ei ole tõendeid esitatud, järeldamast, et kokku kestis rikkumine nimetatud ajavahemikest kauem, kui selline järeldus põhineb objektiivsetel ja omavahel kooskõlas olevatel kaudsetel tõenditel. Mitmeid aastaid kestva rikkumise puhul ei oma kartellikokkuleppe olemasolu seisukohast tähtsust, et selle ilmingud on nähtavad erinevatel ajahetkedel, mis on üksteisest eraldatud pikemate või lühemate ajavahemikega, kui rikkumise moodustavatel erinevatel tegevustel on üksainus eesmärk ning need kuuluvad ühe vältava rikkumise koosseisu.

(vt punktid 235 ja 236)

11. Juhul kui EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumise panid toime mitu ettevõtjat, tuleb uurida iga ettevõtja osaluse suhtelist raskust. Rikkumise raskuse hindamisel ja trahvi kindlaksmääramisel tuleb arvesse võtta asjaolu, et ettevõtja ei võtnud osa kõigist keelatud kokkuleppe moodustavatest tegudest või et tal oli väike roll nendes tegudes, milles ta osales.

Mis puudutab konkreetselt kokkulepet, millega kolmanda riigi ettevõtjad on võtnud endale kohustuse mitte tulla Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) turule, kusjuures Euroopa ettevõtjad omakorda on omavahel ära jaganud selle turu erinevad projektid, tegutsedes aktiivses koostöös, siis on kolmanda riigi ettevõtjate käitumise raskusaste võrreldav Euroopa ettevõtjate käitumisega, sest see, et nad ei võtnud EMP projektide jagamisest osa, ei olnud nende valik, vaid lihtsalt selle tagajärg, milline oli nende osaluse laad kokkuleppes.

(vt punktid 258, 260–262)

12. Komisjonil on EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumise menetluses trahvisummade kindlaksmääramisel kaalutlusruum, et suunata ettevõtjate tegevust konkurentsieeskirjadest kinnipidamisele.

Komisjon määrab trahvisumma kindlaks rikkumise raskuse ja vajaduse korral kestuse alusel. Rikkumise raskus tuvastatakse selliste kriteeriumide alusel nagu juhtumile omased asjaolud, selle kontekst ja trahvide hoiatava mõju ulatus. Samuti tuleb arvesse võtta objektiivseid elemente, nagu konkurentsivastaste tegude sisu ja kestus, nende arv ja intensiivsus, mõjutatud turu ulatus ja majanduskeskkonna kahjustatus. Analüüsis tuleb samuti arvestada vastutavate ettevõtjate suhtelist olulisust ja turuosa ning rikkumise võimalikku kordamist.

(vt punktid 280 ja 281)

13. Igas asjas, milles komisjon kavatseb konkurentsiõiguse normide alusel trahve määrata, on ta kohustatud järgima õiguse üldpõhimõtteid, mille hulgas on ka võrdse kohtlemise põhimõte, nagu seda on tõlgendanud ühenduste kohtud. See põhimõte nõuab, et sarnaseid olukordi ei käsitletaks erinevalt ja erinevaid olukordi ei käsitletaks ühtemoodi, välja arvatud juhul, kui selline kohtlemine on objektiivselt põhjendatud.

Kuna määratavate trahvide omavahelise suhte kindlakstegemiseks tuleb aluseks võtta selliste ettevõtjate käibed, kes on toime pannud ühe ja sama rikkumise, siis tuleb arvessevõetavat ajavahemikku piirata, et saadavad arvud oleksid nii võrreldavad kui võimalik. Kui komisjon tugineb erinevatele aastatele, et kindlaks teha teatud ettevõtjate ülemaailmse müügi väärtus, ja arvutab kartellis osalemise aja eest neile kui iseseisvatele ettevõtjatele määratavate trahvide lähtesumma erinevate aastate käivete alusel, et kohtle ta neid ettevõtjaid võrdselt. Kuigi eesmärk, millele komisjon tugineb ja mis võimaldab võrrelda ühiselt kontrollitava äriühingu aktsionäride suutlikkust tekitada kahju konkurentsile ajal, mis eelnes selle äriühingu asutamisele, on õiguspärane, ei saa see siiski niisugust ebavõrdset kohtlemist õigustada, kui ilmneb, et komisjon oleks võinud oma eesmärgi saavutada muu meetodiga ja kohtlemata ettevõtjaid arvutamisel aluseks võetava aasta valikul ebavõrdselt.

(vt punktid 282 ja 283, 286 ja 287, 290–292)

ÜLDKOHTU OTSUS (teine koda)

12. juuli 2011( )

Konkurents – Keelatud kokkulepped – Gaasisolatsiooniga jaotusseadmete projektide turg – EÜ artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 rikkumise tuvastamise otsus – Turu jagamine – Kaitseõigused – Rikkumise tõend – Üks ja vältav rikkumine – Trahvid – Rikkumise raskus ja kestus – Põhjendused – Lähtesumma – Aluseks võetav aasta

Kohtuasjas T‑113/07,

Toshiba Corp., asukoht Tōkyō (Jaapan), esindajad: solicitor J. MacLennan, advokaadid A. Schulz ja J. Borum ning hiljem solicitor J. MacLennan ja advokaat A. Schulz,

hageja,

versus

Euroopa Komisjon, esindajad: F. Arbault ja J. Samnadda, hiljem X. Lewis, siis J. Bourke ja F. Ronkes Agerbeek ning lõpuks F. Ronkes Agerbeek ja N. Khan,

kostja,

mille ese on esiteks nõue tühistada komisjoni 24. jaanuari 2007. aasta otsus K(2006) 6762 (lõplik) [EÜ] artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 kohase menetluse kohta (juhtum COMP/F/38.899 – Gaasisolatsiooniga jaotusseadmed) hagejat puudutavas osas ning teise võimalusena nõue muuta nimetatud otsuse artikleid 1 ja 2, tühistades või vähendades hagejale määratud trahvi,

ÜLDKOHUS (teine koda),

koosseisus: esimees I. Pelikánová (ettekandja), kohtunikud K. Jürimäe ja S. Soldevila Fragoso,

kohtusekretär: ametnik C. Kantza,

arvestades kirjalikus menetluses ja 11.detsembri 2009. aasta kohtuistungil esitatut,

on teinud järgmise

otsuse

Vaidluse taust

1. Hageja

1 Hageja Toshiba Corp. on Jaapani äriühing, mis tegutseb erinevatel tegevusaladel, sealhulgas gaasisolatsiooniga jaotusseadmete (edaspidi „GIS”) alal. Oktoobrist 2002 kuni aprillini 2005 tegeles ta GIS‑de alase tegevusega võrdsetes osades Mitsubishi Electric Corp‑ga (edaspidi „Melco”) ühiselt kontrollitav äriühing TM T & D Corp., mis lõpetati 2005. aastal.

2. Tooted

2 GIS kontrollib energiavooge energiavõrkudes. See on suure võimsusega elektriseade, mida kasutatakse käivitusvalmis elektrialajaamade peamise osana. GIS müüakse kogu maailmas kas käivitusvalmis elektrialajaama integreeritud osana või eraldi tootena, mis alles installeeritakse sellistesse alajaamadesse.

3. Haldusmenetlus

3 3. märtsil 2004 teavitas ABB Ltd komisjoni konkurentsivastasest tegevusest GIS‑de sektoris, esitades trahvi kaitse suulise taotluse vastavalt komisjoni 19. veebruari 2002. aasta teatisele, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul (EÜT 2002, C 45, lk 3; ELT eriväljaanne 08/02, lk 155; edaspidi „koostööteatis”).

4 ABB täiendas oma trahvi eest kaitse saamise suulist taotlust suuliste märkuste ja dokumentaalsete tõenditega. 24. aprillil 2004 andis komisjon ABB‑le tingimusliku kaitse trahvide eest.

5 ABB avalduste alusel alustas komisjon menetlust ning viis 11. ja 12. mail 2004 läbi kontrolli mitme sellise äriühingu ruumides, kes tegutsesid GIS‑de sektoris.

6 20. aprillil 2006 võttis komisjon vastu vastuväiteteatise, mis tehti teatavaks 20 äriühingule, sealhulgas hagejale. Komisjon kuulas 18. ja 19. juulil 2006 ära äriühingud, kellele olid adresseeritud vastuväiteteatised.

4. Vaidlustatud otsus

7 24. jaanuaril 2007 võttis komisjon vastu otsuse K(2006) 6762 (lõplik), [EÜ] artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 kohase menetluse kohta (juhtum COMP/F/38.899 – Gaasisolatsiooniga jaotusseadmed) (edaspidi „vaidlustatud otsus”).

8 Vaidlustatud otsuse põhjendustes 113–123 märkis komisjon, et kartellis osalenud eri ettevõtjad koordineerisid ülemaailmselt, välja arvatud teatud turud, GIS projektide lepingute sõlmimist kokkulepitud tingimustel, eesmärgiga säilitada kvoodid, mis suures osas väljendasid nende väljakujunenud turuosasid. Ta täpsustas, et GIS projektide lepingute sõlmimine toimus „Jaapani” ühiskvoodi ja „Euroopa” ühiskvoodi alusel, mis omakorda jagati vastavalt Jaapani ja Euroopa tootjate vahel. Viinis 15. aprillil 1988 sõlmitud kokkulepe (edaspidi „kokkulepe GQ”) määratles korra, mida järgides tuli GIS projekti leping sõlmida kas Jaapani või Euroopa tootjaga ja mille alusel arvati lepingu väärtus kas ühe või teise kvoodi hulka. Lisaks, vaidlustatud otsuse põhjendustes 124–132 täpsustas komisjon, et kartellis osalenud eri ettevõtjate vahel kehtis ka suuline kokkulepe (edaspidi „ühiskokkulepe”), mille kohaselt GIS projektid esiteks Jaapanis ja teiseks kartelli Euroopa liikmete riikides, mida koos nimetati GIS projektide „tootjariigid”, suunati vastavalt kas kartelli Jaapani või Euroopa liikmetele. „Tootjariikides” GIS projektide kohta nende kahe grupi vahel teavet ei vahetatud ja neid ei arvatud vastavate kvootide hulka.

9 Kokkulepe GQ sisaldas ka kartelli toimimiseks vajalikku teabevahetuse korda kahe tootjagrupi vahel, mille täitmise tagasid mõlema grupi sekretärid asjassepuutuvate hankemenetluste manipuleerimise teel ja nende GIS projektide hinna kindlaksmääramise teel, mille suhtes avaliku hanke lepingut ei saanud sõlmida. Vastavalt kokkuleppe GQ lisale 2 kohaldati seda kokkulepet kogu maailmas, v.a Ameerika Ühendriigid, Kanada, Jaapan ja 17 Lääne‑Euroopa riiki. Lisaks tuli vastavalt ühiskokkuleppele anda Euroopa grupile GIS projektid nendes Euroopa riikides, mis ei kuulunud „tootjariikide” hulka, ja Jaapani tootjad kohustusid Euroopas GIS projektide suhtes pakkumisi mitte tegema.

10 Komisjon tuvastas, et GIS projekte jagati Euroopa tootjate vahel vastavalt Viinis 15. aprillil 1988 sõlmitud kokkuleppele „E-Group Operation Agreement for GQ-Agreement” (E‑grupi kokkuleppe GQ‑kokkuleppe rakendamiseks, edaspidi „kokkuleppe EQ”). Ta täheldas, et GIS projekte anti Euroopas samade reeglite ja korra alusel, mida kohaldati GIS projektide lepingute sõlmimisele teistes riikides. See tähendas, et ka Euroopas tuli GIS projektidest teada anda, need identifitseerida, nende suhtes lepingud sõlmida ja neid korraldada või et neile oli määratud minimaalne hinnatase.

11 Vaidlustatud otsuses tuvastatud faktiliste asjaolude ja seal antud õiguslike hinnangute alusel tuvastas komisjon, et ettevõtjad on rikkunud EÜ artiklit 81 ja Euroopa Majanduspiirkonna (edaspidi „EMP”) lepingu artiklit 53 ning ta määras neile trahvid, mille suurus arvutati suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta (EÜT 1998, C 9, lk 3; ELT eriväljaanne 08/01, lk 171; edaspidi „suunised”) ja 1996. aasta koostööteatises sätestatud meetodite alusel.

12 Vaidlustatud otsuse artiklis 1 tuvastas komisjon, et hageja osales rikkumises 15. aprillist 1988 kuni 11. maini 2004.

13 Vaidlustatud otsuse artiklis 1 märgitud rikkumise eest määrati hagejale vaidlustatud otsuse artiklis 2 trahv 90 900 000 eurot, millest 4 650 000 euro – mis vastas TM T & D toime pandud rikkumisele – tasumise eest vastutas ta solidaarselt Melcoga.

Menetlus ja poolte nõuded

14 Hageja esitas käesolevas asjas hagiavalduse, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 18. aprillil 2007. Kostja vastus ja repliik esitati vastavalt 2007. aasta 27. augustil ja 22. oktoobril.

15 Üldkohtule 29. novembril 2007 esitatud dokumendis palus hageja Üldkohtu kodukorra artiklile 122 tuginedes, et tema nõue lahendataks tagaseljaotsusega. See taotlus jäeti rahuldamata Üldkohtu teise koja 11. detsembri 2007. aasta otsusega.

16 Kirjalik menetlus lõpetati vasturepliigi esitamisega 11. detsembril 2007.

17 Ettekandja-kohtuniku ettekande alusel otsustas Üldkohus (teine koda) 22. septembril 2009 avada suulise menetluse. Kodukorra artiklis 64 ette nähtud menetlust korraldavate meetmete raames palus Üldkohus komisjonil esitada teatud dokumente ning esitada pooltel oma seisukoht nende dokumentide asjassepuutuvuse kohta väite osas, mis puudutas toimikuga tutvumise õiguse rikkumist. Üldkohus esitas komisjonile ka ühe kirjaliku küsimuse, paludes tal sellele vastata kohtuistungil.

18 Üldkohtu palvel esitas komisjon asjassepuutuvad dokumendid 26. oktoobril 2009. Hageja esitas oma märkused nende dokumentide kohta 19. novembril 2009. Komisjon vastas hageja märkustele 2. detsembril 2009.

19 Poolte kohtukõned ja vastused Üldkohtu kirjalikele ja suulistele küsimustele kuulati ära 11. detsembri 2009. aasta kohtuistungil.

20 11. juunil 2010 otsustas Üldkohus uuendada suulise menetluse, palus kodukorra artiklis 65 ette nähtud menetlustoimingute raames komisjonil esitada mitu dokumenti ja määras kindlaks korra, mille kohaselt sai hageja nendega tutvuda.

21 Komisjon täitis selle menetlustoimingu tähtaegselt.

22 Suuline menetlus lõpetati 28. juulil 2010.

23 Hagiavalduses palus hageja Üldkohtul:

– tühistada vaidlustatud otsus;

– teise võimalusena tühistada vaidlustatud otsus teda puudutavas osas;

– kolmanda võimalusena muuta vaidlustatud otsuse artikleid 1 ja 2, tühistades või oluliselt vähendades talle määratud trahvisummat;

– mõista komisjonilt välja kohtukulud, sealhulgas kulud seoses pangagarantiiga.

24 Kohtuistungil loobus hageja oma esimesena esitatud nõudest, milles paluti tühistada vaidlustatud otsus tervikuna.

25 Komisjoni palub Üldkohtul:

– jätta hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata;

– mõista kohtukulud välja hagejalt.

Õiguslik käsitlus

26 Hagiavalduse toetuseks tugineb hageja neljale väitele. Esimese väite kohaselt ei ole komisjon õiguslikult piisavalt tõendanud ühiskokkuleppe olemasolu. Teise väite kohaselt ei ole komisjon tõendanud ühe vältava rikkumise toimepanemist. Kolmanda väite kohaselt on rikutud hageja kaitseõigusi. Neljanda väite kohaselt on komisjon talle määranud liiga suure trahvi.

27 Komisjon vaidleb vastu hageja esitatud väidete põhjendatusele.

28 Kõigepealt tuleb märkida, et hageja ei ole täpsustanud, millised väited toetavad milliseid nõudeid. Seega tuleb esiteks asuda seisukohale, et esimesele, teisele ja kolmandale väitele tugineb hageja oma selle nõude toetuseks, milles palutakse tühistada vaidlustatud otsus teda puudutavas osas. Nimelt kui mõnega nendest väidetest nõustuda, tuleb vaidlustatud otsus teda puudutavas osas tühistada põhimõtteliselt tervikuna. Teiseks, neljas väide puudutab hagejale määratud trahvi kindlaksmääramist ja seetõttu toetab see tema nõuet, milles palutakse tühistada või oluliselt vähendada talle määratud trahvisummat.

1. Nõue tühistada vaidlustatud otsuse artiklid 1 ja 2 hagejat puudutavas osas

29 Kuna vaidlustatud otsuse tühistamine kaitseõiguste rikkumise tõttu muudaks üleliigseks selle otsuse sisulise uurimise, tuleb kõigepealt käsitleda kolmandat väidet. Seejärel uuritakse esimest ja teist väidet.

Kolmas väide, mille kohaselt rikkus komisjon hageja kaitseõigusi

30 Hageja leiab, et rikutud on tema kaitseõigusi. Väite esimeses osas märgib ta, et vaidlustatud otsuse resolutsioonis rikkumise piisavalt selgelt määratlemise seisukohast on oluliselt rikutud menetlusnormi. Väite teises osas viitab ta toimikuga tutvumise õiguse rikkumisele. Väite kolmandas osas märgib hageja, et komisjon on moonutanud toimikumaterjale.

31 Komisjon vaidlustab hageja argumentide põhjendatuse.

Väite esimene osa, mille kohaselt ei ole vaidlustatud otsuse resolutsioonis rikkumine piisavalt selgelt määratletud

– Poolte argumendid

32 Hageja hinnangul piirdus komisjon vaidlustatud otsuse artiklis 1 viitega hageja osalusele kokkulepete ja kooskõlastatud tegevuse kogumis, määratlemata EÜ artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 rikkumist, mis tähendab, et ta on oluliselt rikkunud menetlusnormi.

33 Komisjon vaidlustab hageja argumendi põhjendatuse.

– Üldkohtu hinnang

34 Vaidlustatud otsuse artiklist 1 nähtub, et komisjon tuvastas, et äriühingud osalesid GIS‑de sektoris kokkulepete ja kooskõlastatud tegevuste kogumis, mis on vastuolus EÜ artikliga 81 ja EMP lepingu artikliga 53, ja täpsustas asjassepuutuvad perioodid. Seega ei täpsustata vaidlustatud otsuse resolutsioonis, millised olid need kokkulepped ja kooskõlastatud tegevus.

35 Kuid tuleb meenutada, et otsuse resolutsioon peab olema arusaadav seda toetavaid põhjendusi arvestades (Üldkohtu 20. aprilli 1999. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-305/94–T-307/94, T-313/94–T-316/94, T‑318/94, T‑325/94, T‑328/94, T‑329/94 ja T‑335/94: Limburgse Vinyl Maatschappij jt vs. komisjon, nn PVC II otsus, EKL 1999, lk II-931, punkt 761). Käesolevas asjas on karistatud rikkumise asjaolude ülevaade esitatud vaidlustatud otsuse põhjenduses 2 ja neid asjaolusid on täpsustatud vaidlustatud otsuse muudes põhjendustes. Järelikult tuleb asuda seisukohale, et arvestades toetavaid põhjendusi, on komisjon vaidlustatud otsuse resolutsioonis asjassepuutuva rikkumise piisavalt täpselt määratlenud. Seetõttu tuleb käesolev väite osa tagasi lükata.

Väite teine osa, mille kohaselt rikuti õigust tutvuda toimikuga

– Poolte argumendid

36 Hageja leiab, et komisjon ei võimaldanud tal tutvuda kõigi süüstavate ja tema süü puudumist tõendavate tõenditega.

37 Süüstavate tõendite osas märgib hageja, et ta sai vastuväiteteatisele esitatud Hitachi vastusega tutvuda ainult osaliselt ning et talle ei võimaldatud üldse tutvuda Fuji avaldustega, mis väidetavalt toetasid neid ABB avaldusi, millele viidatakse vaidlustatud otsuse põhjenduses 125. Ta leiab, et seega ei saanud ta nende tõendite osas esitada oma seisukohta ja teda ei kuulatud ära, mistõttu tema hinnangul ei oleks neile vaidlustatud otsuses tohtinud tugineda.

38 Mis puudutab tema süü puudumist tõendavaid tõendeid, siis täpsustab hageja, et kuna talle ei võimaldatud tutvumist kogu toimikuga, ei saa ta ka kindlaks teha, kas teised isikud esitasid täiendavaid asjassepuutuvaid tõendeid. Igal juhul on ta seisukohal, et talle oleks pidanud antama võimalus tutvuda Hitachi Ltd täiendava vastusega vastuväiteteatisele, mis on vastuolus vaidlustatud otsuse järeldustega, mis tehti arvepidamise kohta esitatud Hitachi avaldustest. Ta viitab ka Melco ja Hitachi töötajate avaldustele, mis on vastuolus ühiskokkuleppe eksisteerimise väitega. Lõpuks toob ta esile Areva esitatud S. avaldused, mis nähtavasti räägivad vastu kokkuleppe GQ kestuse teooriale.

39 Komisjon vaidlustab hageja argumentide põhjendatuse.

– Üldkohtu hinnang

40 Kaitseõiguse järgimine nõuab, et puudutatud isikul võimaldataks haldusmenetluses esitada tõhusalt oma seisukoht komisjoni esitatud faktide ning asjaolude tõepärasuse ja asjakohasuse kohta ning dokumentide kohta, millele komisjon tugineb oma seisukoha toetuseks, et toime on pandud asutamislepingu rikkumine (vt Euroopa Kohtu 7. jaanuari 2004. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑204/00 P, C‑205/00 P, C‑211/00 P, C‑213/00 P, C‑217/00 P ja C‑219/00 P: Aalborg Portland jt vs. komisjon, EKL 2004, lk I-123, punkt 66).

41 Kaitseõiguste põhimõttest tulenev õigus tutvuda toimikuga tähendab, et komisjon peab võimaldama puudutatud ettevõtjal uurida kõiki uurimistoimikus olevaid dokumente, mis võivad omada tähtsust tema kaitse seisukohast. See hõlmab nii süüstavaid kui ka süü puudumist tõendavaid dokumente, välja arvatud teiste ettevõtjate ärisaladused, komisjoni sisedokumendid ja muud salajased andmed (eespool punktis 40 viidatud kohtuotsus Aalborg Portland jt vs. komisjon, punkt 68).

42 Selle kohta tuleb meenutada, et alles haldusmenetluse võistleva staadiumi alguses teavitatakse puudutatud ettevõtjat vastuväiteteatise kaudu kõikidest olulistest tõenditest, millele komisjon selles menetlusstaadiumis tugineb, ja sellest, et sellel ettevõtjal on toimikuga tutvumise õigus, mille eesmärk on tagada tema kaitseõiguste tõhus kasutamine. Järelikult ei kuulu teiste kartellis osalenud ettevõtjate vastused vastuväiteteatisele üldjuhul uurimistoimiku dokumentide hulka, millega puudutatud isikud võivad tutvuda (Üldkohtu 30. septembri 2009. aasta otsus kohtuasjas T‑161/05: Hoechst vs. komisjon, kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 163).

43 Kuid kui komisjon otsustab EÜ artikli 81 lõike 1 kohaldamise menetluses rikkumise tõendamisel tugineda vastuväiteteatisele esitatud vastuse osale või sellele vastusele lisatud dokumendile, peab menetlusega seotud teistel ettevõtjatel olema võimalik esitada oma arvamus sellise tõendi kohta. Nimelt kujutab sel juhul vastuväiteteatisele esitatud vastuse kõnealune osa või sellele vastusele lisatud dokument süüstavat tõendit rikkumises osalenud erinevate ettevõtjate vastu (vt eespool punktis 42 viidatud kohtuotsus Hoechst vs. komisjon, punkt 164 ja seal viidatud kohtupraktika). Eespool viidatud kohtupraktika on analoogia alusel kohaldatav EMP lepingu artikli 53 lõikele 1.

44 Analoogiliselt, kui vastuväiteteatisele esitatud vastuse osa või sellele vastusele lisatud dokument võib omada asjassepuutuva ettevõtja kaitses tähtsust, sest see võimaldab tal viidata asjaoludele, mis on vastuolus komisjoni poolt selles staadiumis tehtud järeldustega, siis on tegemist süü puudumist tõendava tõendiga. Sel juhul peab puudutatud ettevõtjale olema antud võimalus uurida asjakohast vastuse osa või dokumenti ning esitada selle kohta oma seisukoht.

45 Kuid pelgalt asjaolust, et teised ettevõtjad esitasid samad argumendid mis asjassepuutuv ettevõtja ja sellest, et nad võisid kasutada enda kaitseks rohkem vahendeid, ei piisa, et käsitleda neid argumente süü puudumist tõendavate tõenditena (vt selle kohta Üldkohtu 27. septembri 2006. aasta otsus kohtuasjas T‑43/02: Jungbunzlauer vs. komisjon, EKL 2006, lk II‑3435, punktid 353 ja 355).

46 Mis puudutab tagajärgi, mis tulenevad toimikuga tutvumise võimaldamisest neid reegleid rikkudes, siis on see, et komisjon ei edastanud dokumenti, millele ta ettevõtjale rikkumise süüks panemisel tugines, kaitseõiguste rikkumisena käsitatav vaid juhul, kui ettevõtja tõendab, et järeldus, millele komisjon otsuses jõudis, oleks olnud erinev, kui edastamata jäetud dokument oleks tulnud süüstavate tõendite hulgast välja arvata (eespool punktis 40 viidatud kohtuotsus Aalborg Portland jt vs. komisjon, punktid 71 ja 73).

47 Mis puudutab komisjoni poolt ettevõtja süü puudumist tõendava dokumendi edastamata jätmist, siis peab ettevõtja ainult tõendama, et dokumendi talle avaldamata jätmine võis tema kahjuks mõjutada menetluse käiku ning komisjoni otsuse sisu. Piisab, kui ettevõtja tõendab, et ta oleks võinud seda süü puudumist tõendavat dokumenti kasutada enda kaitseks, st et kui ta oleks saanud sellele tugineda haldusmenetluses, oleks ta saanud tugineda tõendile, mis ei olnud kooskõlas selles etapis komisjoni tehtud järeldustega, ning ta oleks seega saanud mingilgi viisil mõjutada otsuses komisjoni esitatud hinnanguid vähemalt seoses ettevõtjale süüks pandud käitumise raskuse ja kestusega ning järelikult ka seoses trahvi suurusega (eespool punktis 40 viidatud kohtuotsus Aalborg Portland jt vs. komisjon, punktid 74 ja 75).

48 Seda, kas avalikustamata dokumendil oleks võinud olla mõju menetluse käigule ja komisjoni otsuse sisule, saab kindlaks teha üksnes pärast selliste konkreetsete tõendite esialgset uurimist, mis kinnitavad, et avalikustamata dokumendil oleks nende tõendite suhtes võinud olla niisugune tähendus, mida ei oleks tohtinud tähelepanuta jätta (eespool punktis 40 viidatud kohtuotsus Aalborg Portland jt vs. komisjon, punkt 76).

49 Käesolevas asjas tuleb kohe kõrvale jätta hageja argument, et tal ei olnud võimalik tutvuda komisjoni kogu toimikuga. Nimelt tuleneb eespool punktis 41 viidatud kohtupraktikast, et puudutatud isikute kaitseõiguste tagamiseks haldusmenetluses ei tule neile anda täielikku juurdepääsu toimikule.

50 Mis puudutab süüstavaid tõendeid, siis tuleb märkida, et hageja ei täpsusta, millised vaidlustatud otsuses viidatud süüstavad tõendid sisaldusid vastuväiteteatisele esitatud Hitachi vastuse osas, millega ta tutvuda ei saanud. Ta ei täpsusta ka põhjuseid, miks asjaolu, et tal oli vaid osaline juurdepääs sellele dokumendile, ei võimaldanud tal esitada oma seisukohta arvepidamise teemat puudutavate Hitachi avalduste kohta, mis on selles osas peamine süüstav tõend. Neid asjaolusid arvestades tuleb tagasi lükata hageja argument, et tal võimaldati tutvuda ainult osaga Hitachi vastusest vastuväiteteatisele.

51 Lisaks möönab komisjon, et ta ei saanud vaidlustatud otsuses hagejale süüks pandud asjaolude põhjendamisel tugineda hagejale edastamata jäetud Fuji seisukohtadele, vaieldes vastu sellele, et tegelikult ta viitas neile kui süüstavatele tõenditele.

52 Tuleb märkida, et vaidlustatud otsuse põhjendustes 125 ja 255 viitas komisjon Fuji täiendavatele seisukohtadele, eriti 21. novembril 2006 esitatule, et toetada teesi ühiskokkuleppe olemasolu kohta.

53 Eeltoodut arvestades sõltub hageja argumendi tulemuslikkus ühiskokkuleppe olemasolu tõendatust puudutava esimese väite uurimise tulemustest. Nimelt kui tuvastatakse, et nimetatud kokkuleppe olemasolu on õiguslikult piisavalt tõendatud isegi siis, kui Fuji asjassepuutuvad seisukohad süüstavate tõendite hulgast välja arvata, tuleb hageja etteheited tagasi lükata. Kui aga tuvastatakse, et need seisukohad on vaidlustatud otsuses tuvastatud ühiskokkuleppe olemasolu põhjendamiseks vajalikud, tuleb nõustuda hageja argumendiga ja järelikult vaidlustatud otsus tühistada teda puudutavas osas.

54 Süü puudumist tõendavate dokumentide osas tuleb märkida, et Üldkohus palus komisjonil esitada kõik dokumendid, millele hageja vähegi täpsemalt viitas. Kuna komisjonile esitatud nõue põhines hageja enda edastatud teabel, ei saa rahuldada tema taotlust, mis esitati 19. novembri 2009. aasta seisukohtades, et komisjon edastaks talle kõik dokumendid, mis esitati vastuseks Üldkohtu analoogsele palvele kohtuasjas T‑122/07: Hitachi jt vs. komisjon ja kohtuasjas T‑133/07: Mitsubishi Electric vs. komisjon.

55 Mis puudutab komisjoni poolt käesolevas asjas esitatud erinevaid dokumente, siis tuleb esiteks märkida, et vastupidi sellele, mida väidab hageja, ei sea Hitachi täiendav vastus vastuväiteteatisele kahtluse alla viimase avalduste faktilist sisu teatamise ja arvepidamise mehhanismi suhtes. Täiendavas vastuses piirdus Hitachi sellega, et vaidles vastu nimetatud avaldustele komisjoni poolt antud tõlgendusele, eriti mis puudutas nende asjassepuutuvust ühiskokkuleppe olemasolu ja ühe rikkumise toimepanemise tõendamisel, nii rikkumise kui kokkuleppe GQ osas. Sama argumentatsiooni oli Hitachi juba esitanud vastuväiteteatisele tema poolt esitatud esimese vastuse väljavõttes, mille hagejale esitas komisjon. Seega ei saa Hitachi täiendavat vastust vastuväiteteatisele pidada süü puudumist tõendavaks tõendiks, mille edastamine oleks võinud mõjutada menetluse käiku ja vaidlustatud otsuse sisu.

56 Samuti tuleb märkida, et hageja eksib, väites oma 19. novembri 2009. aasta seisukohtades, et komisjonile Üldkohtu nõude saatmise tagajärjel võimaldati talle vaid osalist juurdepääsu vastuväiteteatisele esitatud Hitachi täiendavale vastusele. Nimelt tuleneb sellele dokumendile osalise tutvumise õiguse andmine asjaolust, et hageja kirjeldas seda oma avaldustes kui potentsiaalset süü puudumist tõendavat tõendit, ainult osas, mis puudutas teatamise ja arvepidamise mehhanismi.

57 Teiseks tuleb märkida, et 2006. aasta novembris esitatud kirjalikes avaldustes eitavad Melco ja Hitachi töötajad ühiskokkuleppe olemasolu ja sellega seotud arutelusid ning mainivad „suurte” Euroopa turule sisenemise tõkete esinemist. Lisaks täheldab üks Melco tunnistaja, et Fuji ei osalenud kokkuleppe GQ allkirjastamisele eelnenud läbirääkimistes, samas kui teine väidab, et tema arvates jäeti teatud Euroopa riigid kokkuleppe GQ kohaldamisalast välja konkurentsiõiguse rakendamise riski tõttu. Hitachi tunnistajad omakorda esitavad üksikasju Alstomi poolt 2002. aasta juulis tehtud ettepaneku kohta Euroopa ja Jaapani tootjate kokkuleppe suhtes ning Hitachi poolt selle ettepaneku tagasilükkamise kohta.

58 Selle kohta tuleb märkida esiteks, et äriühingu töötajate kirjalikud ütlused, mis on koostatud äriühingu järelevalve all ning esitatud viimase poolt ja kaitseks komisjoni läbi viidavas haldusmenetluses, ei saa üldjuhul olla käsitatavad selle sama äriühingu avaldustest erinevate ja sõltumatute avaldustena. Nimelt põhineb äriühingu positsioon talle komisjoni poolt ette heidetud faktiliste asjaolude tõepärasuse küsimuses üldreeglina eelkõige tema töötajate ja juhtide teadmistel ja arvamusel.

59 Teiseks eitas ka hageja ise haldusmenetluses ühiskokkuleppe olemasolu ja sellega seotud arutelude asetleidmist ning ta mainis „suurte” Euroopa turule sisenemise tõkete esinemist. Seetõttu ei saa asjaolu, et teised ettevõtjad tuginesid nendele argumentidele, olla käsitletav süü puudumist tõendava tõendina.

60 Samuti toodi vastuväiteteatises esile Alstomi poolt 2002. aasta juulis esitatud ettepaneku üksikasjad ning Fuji puudumist kokkuleppega GQ seotud läbirääkimistest on mainitud M. ütlustes, millele juurdepääsu ei ole hageja vaidlustanud. Seetõttu ei ole need tõendid käsitletavad süü puudumist tõendavate tõenditena.

61 Samas ei tulene kusagilt, et hageja tõstatas küsimuse, mis põhjusel jäeti teatud Euroopa riigid kokkuleppe GQ kohaldamisalast välja, või et ta sai tutvuda seda teavet sisaldava dokumendiga. Nii võib Melco ühe töötaja ütluste asjassepuutuvat lõiku pidada süü puudumist tõendavaks tõendiks. Kuid tegemist on avaldusega, mille on teinud kartelliga seotud ettevõtja töötaja, kes piirdub rikkumisele vastuvaidlemisega, ning mida ei toeta ükski muu tõend. Seda arvestades ei saa asuda seisukohale, et selle tõendi esitamine võis mõjutada menetluse käiku või vaidlustatud otsuse sisu.

62 Kolmandaks tuleb märkida, et hageja võtab ka ise 19. novembri 2009. aasta seisukohtades omaks, et Areva esitatud S. avaldused kinnitavad tema argumentatsiooni kokkuleppe GQ väidetava täitmise peatamise kohta aastatel 1999–2002. Vastupidi hageja väidetule oli Areva selgitavates märkustes kartelli toimimise kohta, millega hageja sai tutvuda, välja toodud ka asjaolu, et 2002. aastal tuli läheneda TM T & D‑le, et planeerida kartelli tegevust.

63 Ainus potentsiaalne süü puudumist tõendav tõend S. avaldustes on märkus, et kokkulepe GQ ei saanud toimida ilma mõne suure tootja, nagu Siemensi osavõtuta. Kuid seda märkust, mille on teinud sellise ettevõtja töötaja, kellele on süüks pandud rikkumisest osavõtt, ei toeta tõendid, ning sellega on vastuolus nii teiste puudutatud ettevõtjate avaldused kui ka komisjoni kogutud dokumentaalsed tõendid, millele viidatakse vaidlustatud otsuse põhjendustes 191–198. Seega ei saanud selle tõendi edastamata jätmine mõjutada menetluse käiku ja vaidlustatud otsuse sisu.

64 Arvestades kõike eeltoodut, tuleb tagasi lükata hageja argumendid süü puudumist tõendavate dokumentidega tutvumise kohta. Kuid nagu märgitud eespool punktis 53, sõltub väite selle osa tulemuslikkus tema esimese väite argumentide uurimise tulemustest.

Väite kolmas osa, et moonutatud on toimikumaterjale

– Poolte argumendid

65 Hageja väidab, et komisjon on moonutanud toimikumaterjale ja järelikult rikkunud nii tema kaitseõigusi kui ka kohustust toimikut läbi vaadata erapooletult ja hoolikalt.

66 Esiteks on hageja seisukohal, et vastupidi vaidlustatud otsuse põhjenduses 255 märgitule ei vaikinud ettevõtja, kes kuulub kontserni, millesse kuulub ka VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG (edaspidi „VA TECH”) ühiskokkuleppe olemasolu teemal, vaid ta vaidles sellele ärakuulamisel selgelt vastu.

67 Teiseks vaidleb hageja vastu sellele, et ärakuulamisel ei suutnud ta vastata küsimustele projektide arvamise kohta kokkuleppes GQ ette nähtud kvoodi hulka ja ABB esitatud nende projektide nimekirja kohta, millest väidetavalt teada anti. Tuginedes ärakuulamise salvestise väljavõttele, täpsustab ta, et tema vastus oli, et ta ei olnud arvepidamisest teadlik.

68 Kolmandaks väidab hageja, et komisjon märkis vaidlustatud otsuses vääralt, et hageja kinnitas, et kartelli GQ jätkati pärast 24. aprilli 1999, kuigi ta väitis alati, et ülemaailmne kartell lõppes pärast seda, kui Siemens ja Hitachi olid oma osaluse katkestanud.

69 Neljandaks, vastupidi vaidlustatud otsuse põhjenduses 306 esitatud komisjoni kinnitusele väidab hageja, et ta ei toetanud Hitachi avaldusi teatamise kohta ja vaidles vastu nii teatamisele kui ka arvepidamisele.

70 Viiendaks väidab hageja, et kuna tal ei võimaldatud tutvuda teiste isikute nende avaldustega, millele komisjon oma järeldustes tugines, ei saa ta välistada, et ka nende avalduste sisu on vaidlustatud otsuses moonutatud, mis on ka väga tõenäoline, arvestades eespool esitatud etteheiteid.

71 Komisjon vaidlustab hageja argumentide põhjendatuse.

– Üldkohtu hinnang

72 Esiteks tuleb märkida, et kaitseõiguste järgimise põhimõtet, mille tähendust meenutati eespool punktis 40, saab faktiliste asjaolude moonutamise tõttu rikkuda ainul juhul, kui see moonutamine kahjustas huvitatud isiku võimalust mõista komisjoni esitatud vastuväidete sisu või hinnata tõendeid, millele nende vastuväidete toetuseks viidati.

73 Kuid käesolevas asjas ei täpsusta hageja, mil määral väidetav faktide moonutamine komisjoni poolt muutis tema kaitse keerulisemaks.

74 Seega tuleb argument kaitseõiguste rikkumise kohta tagasi lükata.

75 Teiseks, kohustust vaadata toimik läbi erapooletult ja hoolikalt – mis on hea halduse põhimõtte lahutamatu osa – rikutakse faktilise asjaolu moonutamisel alati. Kuid see rikkumine saab viia vaidlustatud otsuse õigusvastaseks tunnistamiseni ainult siis, kui komisjon ei oleks saanud jõuda samale järeldusele juhul, kui ta oleks neid faktilisi asjaolusid õigesti tõlgendanud.

76 Seda arvestades uuritakse väidetavalt moonutatud erinevaid faktilisi asjaolusid ja kui see moonutamine tuvastatakse, siis selle tagajärgi, hageja nende väidete raames, milles seatakse kahtluse alla need faktilised asjaolud.

77 Arvestades kõike eeltoodut, tuleb kolmanda väite kolmas osa tagasi lükata.

Esimene väide, et komisjon ei ole õiguslikult piisavalt tõendanud ühiskokkuleppe olemasolu

78 Vastavalt kohtupraktikale peab komisjon tõendama tema poolt tuvastatud rikkumist ja esitama sellised tõendid, mille alusel saab õiguslikult piisavalt tuvastada rikkumise koosseisu kuuluvate asjaolude asetleidmist (vt Üldkohtu 27. septembri 2006. aasta otsus liidetud kohtuasjades T‑44/02 OP, T‑54/02 OP, T‑56/02 OP, T‑60/02 OP ja T‑61/02 OP: Dresdner Bank jt vs. komisjon, EKL 2006, lk II-3567, punkt 59 ja seal viidatud kohtupraktika).

79 Seda arvestades tuleb kohtul kahtluse korral eelistada ettevõtjat, kes on rikkumise tuvastanud otsuse adressaat. Seega ei saa kohus järeldada, et komisjon on tõendanud rikkumise olemasolu õiguslikult piisavalt, kui tal on selles küsimuses veel kahtlusi, eriti hagi puhul, milles nõutakse trahvi määrava otsuse tühistamist (eespool punktis 78 viidatud kohtuotsus Dresdner Bank jt vs. komisjon, punkt 60).

80 Viimati nimetatud olukorras tuleb võtta arvesse süütuse presumptsiooni põhimõtet, nagu see tuleneb muu hulgas Roomas 4. novembril 1950 alla kirjutatud inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK”) artikli 6 lõikest 2, mis kuulub nende põhiõiguste hulka, mida tunnustatakse ühenduse õiguskorra üldpõhimõtetena. Arvestades asjassepuutuvate rikkumiste laadi ning nendega seotud karistuste laadi ja raskust, kohaldatakse süütuse presumptsiooni põhimõtet eelkõige ettevõtjatele kohaldatavate konkurentsieeskirjade rikkumiste menetlustes, milles võidakse määrata trahv või karistusmakse (vt selle kohta eespool punktis 78 viidatud kohtuotsus Dresdner Bank jt vs. komisjon, punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika).

81 Seega tuleb komisjonil esitada piisavalt täpseid ja üksteist toetavaid tõendeid, mille põhjal saab tuvastada, et rikkumine on toime pandud. Kuid oluline on toonitada, et kõik komisjoni esitatud tõendid ei pea ilmtingimata vastama neile tingimustele rikkumise kõigi tunnuste osas. Piisab, kui kaudsete tõendite kogum, millele institutsioon tugineb, vastab neile nõuetele tervikuna hinnatult (vt eespool punktis 78 viidatud kohtuotsus Dresdner Bank jt vs. komisjon, punktid 62 ja 63 ning seal viidatud kohtupraktika).

82 Lisaks, arvestades, et konkurentsivastaste kokkulepete keeld ja nende õigusvastasus täitmisel on üldtuntud, ei saa komisjonilt nõuda, et ta esitaks tõendeid, millest selgelt nähtuks, et ettevõtjad on üksteisega kontakteerunud. Üksikuid väheseid tõendeid, mis komisjoni valdusesse on sattunud, peab igal juhul saama täiendada nendest tehtavate järeldustega, mis võimaldavad visualiseerida asetleidnud olukorra. Konkurentsivastase tegevuse või kokkuleppe esinemist võib seega tuletada teatud arvust kokkusattumustest ja kaudsetest tõenditest, mis oma kogumis võivad – vastupidise loogilise selgituse puudumisel – olla käsitatavad tõendina konkurentsieeskirjade rikkumise kohta (vt eespool punktis 78 viidatud kohtuotsus Dresdner Bank jt vs. komisjon, punktid 64 ja 65 ning seal viidatud kohtupraktika).

83 Hageja leiab selles küsimuses, et kohaldamisele ei kuulu enam paindlikumad tõendamisnõuded, mis on seotud komisjoni raskustega üritada tõendada rikkumist. Nende hinnangul esiteks laiendas komisjoni selle valdkonna pädevust nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003 [EÜ] artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205). Teiseks, komisjon sai käesolevas asjas suure arvu olulisi tõendeid tänu oma leebusprogrammile. Kolmandaks, tänu kaasaegse tehnoloogia kasutamisele on mitmeid koopiaid kartelli liikmetega seotud dokumentidest paljudes arvutites. Hageja hinnangul võib seega asjassepuutuvaid dokumente kergemini otsida ja leida ning nende sisu saab taastada ka pärast nende kustutamist.

84 Kuid nende hageja argumentidega ei saa nõustuda. Nimelt esiteks tuleneb määruse nr 1/2003 põhjendusest 25, et komisjoni pädevuse laiendamise eesmärk on võimaldada tuvastada eelkõige EÜ artikli 81 rikkumisi, kuid see laiendamine üksi ei taga seda, et komisjon saab teatud asjas tegelikult kergemini tõendeid koguda. Teiseks kehtib sama järeldus leebusprogrammi suhtes. Nimelt selleks, et komisjon saaks rikkumise tõendamisel tõhusalt tugineda huvitatud ettevõtjatelt saadud tõenditele, peavad need tõendid igal juhul vastama kohtupraktikaga kehtestatud nõuetele. Seega ei pruugi trahvi vähendamise või määramata jätmise taotluse esitamine iseenesest hõlbustada komisjoni tööd. Kolmandaks, elektrooniliste failide pideva lisandumise mõju neutraliseerisid kartelli liikmete kasutatud tehnilised meetmed. Käesolevas asjas nähtub vaidlustatud otsuse põhjendustest 173–175, et kartelli liikmed krüpteerisid dokumente infotehnoloogiliste vahenditega ja et rikkumisega seotud tegevuse kohta teabe edastamiseks kasutati anonüümseid elektronposti aadresse. Esiteks ei ole tõendatud, et hageja keeldus süstemaatiliselt neid meetmeid võtmast – toimiku materjalidest ei nähtu tema pidevat vastuseisu. Teiseks nähtub toimikust, et kui hageja ei kasutanud krüpteerimist ja anonüümseid elektronposti aadresse, suheldi temaga telefoni ja faksi teel, mitte elektronkirjadega või muu elektroonilise teabevahetuskanali kaudu.

85 Lisaks, kui komisjon tugineb rikkumise asetleidmist järeldades üksnes asjassepuutuvate ettevõtjate käitumisele turul, siis piisab, kui viimased tõendavad, et esines asjaolusid, mis näitavad komisjoni tuvastatud fakte erinevas valguses ja mis võimaldavad seega anda faktidele teise usutava seletuse, mis erineb sellest, mille esitas komisjon, järeldades, et ühenduse konkurentsiõigust on rikutud (vt selle kohta 8. juuli 2004. aasta otsus liidetud kohtuasjades T‑67/00, T‑68/00, T‑71/00 ja T‑78/00: JFE Engineering jt vs. komisjon, EKL 2004, lk II‑2501, punkt 186 ja seal viidatud kohtupraktika).

86 Nagu väidab ka hageja, kohaldub see reegel samuti juhul, kui tõendid, millele komisjon tugineb, on puudulikud. Sel juhul ei ole võimalik nende tõendite alusel rikkumise toimepanemist tuvastada kahtluseta ja ilma, et oleks vajalik tõlgendamine (vt selle kohta Üldkohtu 12. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas T‑36/05: Coats Holdings ja Coats vs. komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 74).

87 Kuid vastupidi sellele, mida väidab hageja, ei ole see reegel kohaldatav kõigil juhtudel, kus rikkumine tuvastatakse muudest faktidest järelduste tegemise abil, kaudsete või mittedokumentaalsete tõenditega. Nimelt mis puudutab tõendeid, millele võib EÜ artikli 81 rikkumise tuvastamiseks tugineda, siis kehtib ühenduse õiguses tõendite vaba esitamise põhimõte (Üldkohtu 8. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas T‑50/00: Dalmine vs. komisjon, EKL 2004, lk II-2395, punkt 72). Eespool viidatud kohtupraktika on analoogia alusel kohaldatav EMP lepingu artiklile 53.

88 Seega isegi juhul, kui hageja viidatud asjaolud – eeldades, et need on tõendatud – võivad iseenesest osutuda asjassepuutuvaks üldise hinnangu andmisel komisjoni kogutud kaudsete tõendite kogumile, ei saa ettevõtja nende alusel seada kahtluse alla komisjoni poolt süüks pandud asjaolusid, esitades faktilistele asjaoludele alternatiivse selgituse.

89 Lisaks ei keela ükski säte ega ühenduse õiguse üldpõhimõte komisjonil ühe ettevõtja vastu tugineda kartellis osalenud teiste süüdistatavate ettevõtjate avaldustele. Vastasel juhul oleks komisjoni kohustust tõendada EÜ artiklit 81 rikkuvat käitumist võimatu täita ja see oleks vastuolus talle antud järelevalveülesandega selle üle, et nimetatud sätteid järgitaks nõuetekohaselt (eespool punktis 85 viidatud kohtuotsus JFE Engineering jt vs. komisjon, punkt 192). Eespool viidatud kohtupraktika on analoogia alusel kohaldatav EMP lepingu artiklile 53.

90 Kuid kartellis osalemises süüdistatava ettevõtja avaldust, mille tõelevastavuse on vaidlustanud paljud teised puudutatud ettevõtjad, ei saa pidada piisavaks tõendiks viimati nimetatud ettevõtjate poolt konkurentsieeskirjade rikkumise toimepanemise kohta, kui selle toetuseks puuduvad muud tõendid, kuigi viimaste tõendusjõu tase võib avalduse usaldusväärsuse tõttu olla väiksem (eespool punktis 85 viidatud kohtuotsus JFE Engineering jt vs. komisjon, punktid 219 ja 220).

91 Mis puudutab erinevate tõendite tõenduslikku väärtust, siis tuleb esitatud tõendeid hinnata ainult ühe kriteeriumi alusel ja selleks on nende usaldusväärsus (eespool punktis 87 viidatud kohtuotsus Dalmine vs. komisjon, punkt 72).

92 Tõendamise üldreeglite kohaselt sõltub dokumendi usaldusväärsus ja seega tõenduslik väärtus selle päritolust, koostamise oludest, adressaadist ning selle sisust (Üldkohtu 15. märtsi 2000. aasta otsus liidetud kohtuasjades T‑25/95, T‑26/95, T‑30/95–T‑32/95, T‑34/95–T‑39/95, T‑42/95–T‑46/95, T‑48/95, T‑50/95–T‑65/95, T‑68/95–T‑71/95, T‑87/95, T‑88/95, T‑103/95 ja T‑104/95: Cimenteries CBR jt vs. komisjon, EKL 2000, lk II‑491, punktid 1053 ja 1838).

93 Avaldustest võib pidada eriti suure tõendusliku jõuga tõenditeks neid, mis on esiteks usaldusväärsed, teiseks tehtud ettevõtja enda nimel, kolmandaks tehtud isiku poolt, kellel on kutsetegevusest tulenev kohustus tegutseda ettevõtja huvides, neljandaks tehtud vastuolus avaldaja huvidega, viiendaks tehtud avalduse esemeks olevate asjaolude otsese tunnistaja poolt ja kuuendaks esitatud kirjalikult, koostatuna tahtlikult ja pärast põhjalikku läbimõtlemist (vt selle kohta eespool punktis 85 viidatud kohtuotsus JFE Engineering jt vs. komisjon, punktid 205–210).

94 Lisaks, kuigi enamasti tuleb ebaseadusliku kartelli peamiste liikmete vabatahtlikesse tunnistustesse suhtuda teatud umbusaldusega, arvestades võimalust, millele viitab hageja, et need liikmed püüavad vähendada oma osa rikkumises ja suurendada teiste osa, ei pruugi koostööteatise alusel trahvi tühistamise või selle vähendamise taotlemine innustada süüks pandud kartelli teiste liikmete osaluse kohta moonutatud tõendite esitamist. Nimelt võib igasugune katse komisjoni eksitada seada kahtluse alla taotleja puhtsüdamlikkuse ja koostöö täielikkuse ning seetõttu seada ohtu võimaluse, et talle koostööteatist täielikult kohaldatakse (vt selle kohta Üldkohtu 16. novembri 2006. aasta otsus kohtuasjas T‑120/04: Peróxidos Orgánicos vs. komisjon, EKL 2006, lk II‑4441, punkt 70).

95 Samuti tuleb märkida, et moonutatud tõendite esitamise tagajärjed võivad olla seda raskemad, et ettevõtja avaldust, millele vastu vaieldakse, peavad toetama muud tõendid, nagu nähtub eespool punktist 90. Nimelt suurendab see riski, et nii komisjon kui teised puudutatud ettevõtjad teevad kindlaks mittetõesed avaldused.

96 Mis puudutab nende põhimõtete kohaldamist käesolevas asjas, siis tuleb kõigepealt meenutada, et vastavalt vaidlustatud otsuses tuvastatule oli ühiskokkulepe suuline kokkulepe, mis hõlmas esiteks Jaapani tootjate kohustust mitte siseneda GIS projektide turule EMP‑s, teiseks Euroopa ettevõtjate kohustust mitte siseneda GIS projektide turule Jaapanis, kolmandaks Euroopa tootjate kohustust teavitada Jaapani ettevõtjaid GIS projektidest Euroopa nendes riikides, mis ei olnud tootjariigid, ja arvata need projektid „Euroopa” ühiskvoodi hulka, mis oli ette nähtud kokkuleppes GQ. Komisjoni hinnangul oli teavitamise ja arvepidamise mehhanismi eesmärk pakkuda hüvitist Jaapani ettevõtjatele, keda Euroopa ettevõtjad käsitasid potentsiaalsete konkurentidena EMP turul.

97 Eespool punktis 96 loetletud ühiskokkuleppe erinevatest tingimustest on just see, et Jaapani tootjad kohustusid väidetavalt mitte sisenema GIS projektide turule EMP‑s, peamine etteheide, mille komisjon hagejale teeb. Seega peab õiguslikult piisavalt olema tõendatud selle kohustuse olemasolu. Kuid ühiskokkuleppe muud tingimused – kui need on tõendatud – võivad samuti olla asjassepuutuvad kaudsete tõenditena, mis aitavad järeldada nendega seotud Jaapani ettevõtjate kohustuse olemasolu.

98 Hageja vaidleb vastu ühiskokkuleppe olemasolule ja tema osalusele selles. Ta kritiseerib vaidlustatud otsuses komisjoni poolt viidatud mitme tõendi tõenduslikku väärtust ja viitab muudele tõenditele, millest tema hinnangul võib tuletada, et ühiskokkulepet ei olnud olemas. Hageja on seetõttu arvamusel, et komisjon oli kohustatud nõustuma alternatiivse seletusega, miks Jaapani tootjaid EMP‑s GIS projektide turul ei olnud, st et esinesid õiguslikud, tehnilised ja kaubanduslikud tõkked sellele turule sisenemiseks. Neid asjaolusid arvestades pööras komisjon vaidlustatud otsuse vastuvõtmisel ümber tõendamiskoormise, rikkus süütuse presumptsiooni ja ületas oma volitusi.

99 Komisjon on seisukohal, et ühiskokkuleppe olemasolu ja eriti Jaapani tootjate kohustus mitte siseneda GIS projektide turule EMP‑s on õiguslikult piisavalt tõendatud kaudsete tõendite kogumi kaudu, kuhu kuuluvad dokumentaalsed tõendid, ettevõtjate avaldused, ütlused ja tõendid kartelli tegeliku toimimise kohta.

100 Seega tuleb hinnata nende erinevate tõendite usaldusväärsust ja sisu, et kontrollida, kas komisjoni esitatud tõendeid üldiselt hinnates võib asuda kindlale seisukohale, et ühiskokkulepe oli olemas, ja seda ei saa kahtluse alla seada hageja esitatud tõenditega.

101 Hageja argumendid, mis puudutavad süütuse presumptsiooni rikkumist ja seda, et komisjon ületas oma volitusi, tuginevad eeldusel, et komisjon ei ole esitanud tõendeid ühiskokkuleppe olemasolu ja hageja selles osalemise kohta. Seega juhul, kui tagasi tuleb lükata hageja argumendid rikkumise toimepanemise tõendatuse ja tema selles osalemise kohta, tähendab see vältimatult, et tagasi tuleb lükata ka tema argumendid süütuse presumptsiooni rikkumise ja komisjoni volituste ületamise kohta. Kui aga tuvastatakse, et hageja osalus väidetavas rikkumises ei ole vaidlustatud otsuses tõendatud, piisab sellest järeldusest üksi vaidlustatud otsuse tühistamiseks hagejat puudutavas osas.

ABB esitatud tõendid

– Poolte argumendid

102 Hageja vaidleb vastu sellele, et ABB esitatud erinevad tõendid tõendavad ühiskokkuleppe olemasolu.

103 Kõigepealt väidab hageja üldiselt, et ABB esitatud tõenditel on väite tõenduslik väärtus seetõttu, et ABB‑le oli antud tingimuslik kaitse trahvide eest. Hageja sõnul ei omanud ABB avaldused tema enda süüdimõistmise seisukohast enam tähtsust. Kuid ABB‑d võidi tugevalt innustada vastama komisjoni küsimustele nii, et ta kinnitaks kartelli olemasolu, arvestades, et ta riskeeris ikka trahvide eest kaitse kaotamisega juhul, kui tema koostöö ei ole piisav. Seega tuleb ABB esitatud tõenditesse suhtuda väga kriitiliselt.

104 Lisaks seab hageja kahtluse alla eraldi iga ABB esitatud tõendi tõendusliku väärtuse. Esiteks väidab hageja, et ABB 11. märtsi 2004. aasta seisukoht, milles kinnitatakse ühiskokkuleppe olemasolu, on üldsõnaline, sest ABB tunnistas ka, et mingit selget kokkulepet ei olnud ja et ühiskokkulepe tulenes faktilisest taustast, st asjaolust, et Euroopa kliendid võtsid Jaapani ettevõtjaid vähe omaks ja et neil tuli Euroopa turule sisenemiseks ületada teatud tehnilisi ja õiguslikke tõkkeid. ABB sõnul osalesid Jaapani ettevõtjad kartellis ainult EMP‑st väljaspool asuvate territooriumide osas.

105 Teiseks seab hageja kahtluse alla ABB endise töötaja M. poolt 23. septembri 2005. aasta intervjuul antud ütlused. Ta leiab, et ABB soov toetada komisjoni hüpoteesi väljendus tema poolt palgatud sõltumatu nõustaja püüetes suunata M. avaldusi nii, et ta tunnistaks, et Jaapani tootjatele oleks Euroopa turule tulek võinud teatud aja pärast äratasuvaks muutuda.

106 Hageja lisab, et intervjuu ajal ei olnud M. enam ABB töötaja, mis tähendab, et ta ei olnud enam kohustatud tema huvides tegutsema. Samuti näitab asjaolu, et M. võttis oma avaldused tagasi, pigem talle avaldatud survet kui tema soovi esitada täpset teavet.

107 Hageja väidab ka, et M. avaldused ühiskokkuleppe olemasolu kohta on väheusutav „kuuldusel põhinev tõend”. Ta viitab M. avaldusele, et viimane ei viibinud ühiskokkuleppe sõlmimise juures ja et seda ei mainitud koosolekutel, millel ta osales. Seega põhinevad need avaldused M. isiklikul arvamusel kartelli olemasolu kohta. Hageja märgib, et kui eeldada, et ühiskokkulepe oli olemas, on õiguspärane loota, et arvestades selle väidetavat tähtsust, esitavad ettevõtjad, kes esitasid trahvi määramata jätmise või vähendamise taotluse, esitavad ka tõendid, mis eksisteerisid vaidlusaluste faktiliste asjaolude asetleidmise ajal.

108 M. avalduste sisu kohta väidab hageja, et kuigi M. märkis, et välismaa turgude suhtes kokkuleppe sõlmimine eeldas kokkuleppe olemasolu eri osalejate tootjariikide suhtes, siis selgitas ta ka, et isegi kui Jaapani tootjatel oleks olnud võimalik Euroopa turule tulla, ei oleks see jõupingutus end ära tasunud. Edasi esitas ABB sõltumatu nõustaja 4. oktoobril 2005 uue avalduse, mis pidi selgitama M. varasemaid avaldusi ja milles tunnistati ametlikult ühiskokkuleppe esinemist. Hageja leiab, et need kaks asjaolu on vastuolulised ning seetõttu ei saa nendele tugineda.

109 Kolmandaks väidab hageja, et ABB töötajate W. ja P. avaldused on „üldsõnaline spekulatsioon”, mis põhinevad tõendamata isiklikul arvamusel. Kui W‑lt näiteks küsiti, miks Jaapani tootjad keeldusid osalemast Euroopas GIS projektide hankemenetlustes, ei viidanud ta ühiskokkuleppele. Varasemates avaldustes selgitas ta aga, et „suured” takistused muutsid Euroopa turule sisenemise keeruliseks.

110 Komisjon vaidlustab hageja argumentide põhjendatuse.

– Üldkohtu hinnang

111 Kõigepealt tuleneb eespool punktidest 94 ja 95, et trahvide eest kaitset taotlenud ettevõtja esitatud tõenditesse ei tule kohe automaatselt ettevaatlikult suhtuda. Mis puudutab konkreetselt ütlusi, siis on muidugi võimalik, et ettevõtja töötajad, kes on kohustatud tegutsema ettevõtja huvides, tahavad samuti esitada võimalikult palju süüstavaid tõendeid, arvestades ka, et nende koostöö menetluses võib avaldada positiivset mõju nende karjäärile. Kuid isegi kui see on nii, on need töötajad samuti teadlikud negatiivsetest tagajärgedest, mis võivad olla väärade asjaolude esitamisel, mis on teiste tõenditega kooskõla nõude tõttu eriti tundlik küsimus.

112 Mis puudutab ABB endist töötajat M-i, siis ei ole ta haldusmenetluses vabatahtliku koostöö tegemise seisukohast enam põhimõtteliselt kohustatud tegutsema oma endise tööandja huvides. Kuid see asjaolu tähendab ka, et üldjuhul puudub tal huvi esitada selles menetluses ebatäpseid andmeid. Tuleb märkida, et oma ütluste andmise ajal oli M. juba pensionil. Seda arvestades ei saanud tema koostöö puudumine haldusmenetluses tekitada talle negatiivseid tagajärgi.

113 Lisaks ei saa järeldada, et asjassepuutuvad ütlused ei saanud ABB‑le kahjustavalt mõjuda. Nimelt, kuna need tõendid esitati enne vastuväiteteatise saatmist, ei saanud ABB, tema töötajad ega tema endine töötaja olla kindlad, milline on ABB‑le etteheidetavate vastuväidete ulatus ja täpne sisu.

114 Mis puudutab hageja viidatud erinevaid tõendeid, siis esiteks viitas ABB 11. märtsi 2004. aasta seisukohtades, st enne kui talle oli antud tingimuslik kaitse trahvide eest, selgelt sellise ühiskokkuleppe olemasolule, mille alusel Jaapani äriühingud ei teinud pakkumisi Euroopa projektide suhtes ning Euroopa äriühingud ei teinud pakkumisi Jaapani projektide suhtes.

115 On tõsi, et ABB avaldas, et ühiskokkulepe põhines asjaolul, et Euroopa kliendid ei aktsepteerinud hästi Jaapani tootjaid ning viimastel oli Euroopa turul teatud takistusi. Kuid tema 11. märtsi 2004. aasta seisukohtadest nähtub ühemõtteliselt, et tema arvates ei piirdunud asjassepuutuvad Jaapani ettevõtjad ainult nende takistuste olemasolu nentimisega, vaid nad võtsid endale oma Euroopa partnerite ees kohustuse EMP turule mitte tulla. Seega olid sellele turule sisenemise takistused tegur, mis viis nimetatud kokkuleppe sõlmimiseni. Samuti tuleb märkida, et selline järeldus ei ole paradoksaalne, sest sellise turgude jagamise korral, nagu komisjoni hinnangul toimus käesolevas asjas, on tootja jaoks loomulik jätta konkurentidele turud, kus tema enda positsioon on nõrk.

116 Lisaks on tõsi, et ABB avaldas, et Jaapani tootjatega ei olnud sõlmitud mingit selget kokkulepet hankemenetluste manipuleerimise, hindade kindlaksmääramise ja EMP‑s projektide jagamise kohta. Kuid arvestades selle avalduse konteksti, siis viidati selles kodumaiste turgude jagamisele Euroopa tootjate vahel või GIS projektide jagamisele EMP‑s. See ei ole vastuolus Jaapani tootjate üldise kohustusega mitte siseneda EMP turule, millele ABB selgelt viitab. Lisaks ei ole ABB avaldustes endis mingeid vastuolusid. Nimelt kuna ABB hinnangul olid Jaapani ettevõtjad võtnud endale kohustuse mitte tulla EMP turule, ei oleks neil olnud mõtet sõlmida Euroopa tootjatega üksikasjalikke kokkuleppeid GIS projektide jagamise kohta sellel turul.

117 Arvestades kõike eeltoodut, tuleb järeldada, et ABB 11. märtsi 2004. aasta seisukohad ei ole üldsõnalised ja et need on tõend ühiskokkuleppe olemasolu kohta.

118 Teiseks, kuigi tuleb märkida, et ABB sõltumatu nõustaja sekkus M. intervjuusse teatud kindlas kohas, pakkudes, et võib olla oli Euroopa turule tulek Jaapani tootjatele tulus, kuid M. ei olnud selles veendunud. Seetõttu tuleb asuda seisukohale, et M. väljendas kahtlust sellise sammu äriliste huvide suhtes ja seda asjaolu tuleb võtta arvesse tema ütluste sisule hinnangu andmisel. Kuid hageja ei selgita, mil määral see ABB sõltumatu nõustaja sekkumine mõjutas M. ütluste usaldusväärsust teistes küsimustes.

119 Hageja väidab aga õigesti, et vaidlusalused M. ütlused ei paista olevat antud pärast põhjalikku läbimõtlemist, samuti ei ole neid pärast järelemõtlemist ja täiendavat kontrolli parandatud. Nimelt anti need ütlused suuliselt ja puuduvad tõendid selle kohta, et komisjon oleks M‑le eelnevalt esitanud kirjalikke küsimusi või et M. oleks kontrollinud ja parandanud hiljem oma avaldusi ühiskokkuleppe ja EMP turule tulemise tõkete kohta.

120 Kuid hageja ei esita tõendeid, mis lubaksid arvata, et M. avalduste võimaliku muutmise põhjus oli talle avaldatud surve.

121 Tagasi tuleb lükata hageja argument, et M. ütlused on vaid „kuuldusel põhinev tõend”. Nimelt oli M. üks ABB esindajatest kartellis aastatel 1988–2002 ehk peaaegu kogu kartelli toimimise jooksul ning ABB ise oli kartelli üks peamistest liikmetest. M. oli seega otsene ja eelistatud tunnistaja asjaolude suhtes, mille kohta ta ütlusi andis.

122 Tuleb möönda, et oma ütlustes kinnitas M., et ta ei olnud ühiskokkuleppe sõlmimise juures. Vastates küsimusele, kas ühiskokkuleppe teema tõstetati koosolekutel, millel ta osales, märkis M. samuti, et seda ei olnud vaja tõstatada, sest ühiskokkulepe eksisteeris seda mainimata. Kuid need asjaolud ei sea kahtluse alla M. ütluste tõenduslikku väärtust. Nimelt esiteks võib tunnistaja igati tõendada kaua kestnud ilmingut isegi siis, kui ta ei olnud selle alguse juures. Teiseks, kuigi M. avaldas, et nendel koosolekutel, millel ta osales, ühiskokkuleppe teemat otseselt ei arutatud, tuleneb tema ütlustest, et tema hinnangul oli see nii seetõttu, et selle kokkuleppe sisu oli kartelli liikmetele selge, seda aktsepteeriti ja täideti, ilma et otsene arutelu oleks olnud vajalik.

123 Seda konteksti arvestades tuleb märkida, et tootjate grupi võetud kohustus mitte minna teisele grupile reserveeritud turule, nagu oli kohustus, mida komisjon Jaapani tootjatele ette heidab, põhineb lihtsal põhimõttel, mida on kerge ellu viia. Samuti ei nõua see elluviimine üldjuhul ettevõtjate omavahelist suhtlemist. Seega võib selline kohustus vabalt eksisteerida suulise kokkuleppena, mis võimaldab ka vähendada selle avastamise riski. Selles küsimuses märgib komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 170–176, et käesolevas asjas võtsid kartelli liikmed mitmeid töökorralduslikke ja tehnilisi ettevaatusabinõusid, et vältida kartelli ilmsikstulekut.

124 Mis puudutab M. ütluste sisu, siis avaldas ta, et enne kokkulepet GQ kehtis Jaapani ja Euroopa tootjate vahel kodumaiste turgude vastastikuse kaitse kokkulepe, et see kokkulepe oli vajalik tingimus teiste regioonide suhtes kokkulepete sõlmimiseks ja et nende reeglite järgimine tähendas, et Jaapani tootjad ei tulnud Euroopa tootjate kodumaistele turgudele isegi siis, kui nad olid selleks tehniliselt võimelised. M. selgitas sellega seoses teatamise ja arvepidamise mehhanismi ja ka seda, et need kaks tootjate gruppi ei arutanud omavahel GIS projekte tootjariikides ja neid projekte ei arvatud kokkuleppega GQ ette nähtud kvootide hulka.

125 Lisaks, nagu on märgitud eespool punktis 118, ei olnud M. veendunud, et Jaapani tootjatele oli äriliselt tulus Euroopa turule tulla. Kuid M. seisukoht, mida jagas P., ei muuda asjaolu, et ABB neli tunnistajat ja ABB ise avaldasid, et enda arvates olid Jaapani ettevõtjad endale võtnud kohustuse mitte tulla EMP turule, kuigi nad olid selleks tehniliselt võimelised.

126 Selle kohta tuleb ka märkida, et sellise kokkuleppe nagu ühiskokkulepe eseme puudumist ei tõenda see, et Jaapani tootjatel ei pruukinud teatud hetkel EMP turule tulemiseks olla ärihuvi. Nimelt võib selline kokkulepe esiteks kõrvaldada teisejärgulise riski, et nendele turgudele tullakse tulevikus, kui konkurentsi olukord muutub, ja tagada seega kahele tootjate grupile pikaajalise kindlustunde, kinnitades nende vastavaid eelisseisundeid. Teiseks loodi kahe grupi vahel alus vastastikuseks usaldamiseks. M. avalduste kohaselt oli usaldus vajalik kartelli toimimiseks ülemaailmselt.

127 Arvestades kõike eeltoodut, tuleb järeldada, et M. ütlused on kaudne tõend ühiskokkuleppe olemasolu kohta.

128 Kolmandaks, vastupidi sellele, mida väidab hageja, avaldas Wi., et Jaapani ettevõtjaid ei olnud Euroopa turul Euroopa ja Jaapani turgude kaitsmise süsteemi tõttu, mille ajendas see, et kumbki tootjagrupp ei tahtnud, et teine tema kodumaisele turule tuleb. P. viitas spontaanselt Jaapani ettevõtjatega sõlmitud ühiskokkuleppele, mille alusel viimased ei tulnud Euroopa turule ja Euroopa ettevõtjad ei läinud Jaapani turule. Seega ei saa W. ja P. ütlusi pidada „üldsõnaliseks spekulatsiooniks”, vaid need on vastupidi tõendid, mis kinnitavad ühiskokkuleppe olemasolu.

129 Sama tuleb järeldada ka ABB initsiatiivil esitatud viimaste ütluste kohta, mille andis V.-A. Kui viimaselt küsiti, kas ta oli teadlik mis tahes kokkuleppest Euroopa ja Jaapani tootjate vahel, vastas ta sellele viitega Jaapani ja Euroopa tootjate vahelisele lepingule, mille alusel Euroopa ettevõtjad kohustusid mitte „ründama” Jaapani ettevõtjaid Jaapani turul ja vastupidi. Lisaks avaldas V.-A., et ta osales Euroopa ettevõtjate ja ühe Jaapani ettevõtja esindaja konkreetses arutelus selle kokkuleppe järgimise teemal ja et see arutelu oli tekkinud seoses Jaapani ettevõtjate katsetega tulla Euroopa turule.

130 Kokkuvõtteks tuleb järeldada, et ABB esitatud avaldused ja ütlused on ühiskokkulepet tõendav tõend, sest nendes viidatakse selle kokkuleppe olemasolule, kirjeldatakse selle peamist sisu ja mainitakse selle kestust ja pooli.

131 Samuti on ABB esitatud tõendid kooskõlalised ühiskokkuleppe olemasolu ja põhisisu küsimuses. Kuigi nende seisukohad erinesid Jaapani ettevõtjate poolt Euroopa turule tulemise ärihuvide teemal, ei ole see asjaolu käesolevas asjas ühiskokkuleppe olemasolu puudutavate avalduste osas asjakohane, nagu on märgitud ka eespool punktis 125.

132 ABB avaldused on ka antud ettevõtja nimel ning nende sisust nähtub, et need põhinevad äriühingusisesel uurimisel ja aruteludel selle ettevõtja töötajatega. Seega tuleb asuda seisukohale, et neil on teatud tõenduslik väärtus.

133 Asjassepuutuva nelja tunnistaja avaldused on usaldusväärsed, sest need on teinud isikud, kes olid otsesteks tunnistajateks asjaoludele, mille kohta nad ütlusi andsid, ning käesoleva asja asjaoludest ei nähtu, et nimetatud tunnistajatel oleks olnud põhjust anda valeütlusi. Seega on neil suur tõenduslik väärtus.

134 Kuid vastavalt eespool punktis 90 viidatud kohtupraktikale peavad ABB esitatud avalduste ja ütluste sisu igal juhul toetama muud tõendid.

ABB esitatud tõendeid toetavad tõendid

– Poolte argumendid

135 Hageja leiab, et vaidlustatud otsuses ei too komisjon esile ABB tõendeid piisavalt toetavaid tõendeid ega viita muu hulgas ühelegi tõendile, mis oleks eksisteerinud vaidlusaluste faktiliste asjaolude asetleidmise ajal.

136 Esiteks, Fuji vastuses vastuväiteteatisele esitatud väidet, et ta oli ühiskokkuleppest teadlik, ei toeta tõendid ja seda ei ole lahti seletatud, mistõttu on see käsitatav vaid tema ühepoolse hüpoteesina. Lisaks ei täpsusta ta, kas ta oli ainus väidetava kokkuleppe pool, kas tegemist oli Euroopa tootjate kokkuleppega või kas selles osalesid ka Jaapani tootjad. Lisaks ei maininud Fuji ühiskokkuleppe olemasolu oma 11. juuli 2006. aasta trahvi vähendamise või määramata jätmise taotluses. Seda ei maininud ka Fuji esitatud tema viie töötaja antud ütlustes.

137 Hageja sõnul ei edastatud talle Fuji hilisemaid avaldusi – mis väidetavalt toetasid ühiskokkuleppe olemasolu teesi – ja eriti tema 21. novembri 2006. aasta avaldust ning seetõttu ei saa nendega arvestada.

138 Lisaks kinnitab Fuji esitatud tõendite tõenduslikku väärtust asjaolu, et komisjon ei kohelnud teda vastutasuks teabele üldse leebemalt.

139 Teiseks, mis puudutab tuvastatud asjaolu, et Alstom ja Areva ühiskokkuleppe olemasolule vastu ei vaielnud ja VA TECH ei vaielnud sellele vastu otsesõnu, siis leiab hageja, et vaikimise võrdsustamine ülestunnistusega on enda vastu tunnistuste andmisest keeldumise õiguse ja tõendamise aluspõhimõtete rikkumine. Lisaks oli praktilisest seisukohast ühiskokkuleppe olemasolu suurel määral Euroopa tootjatele asjassepuutumatu ja nende vaikimine oli seega ettenähtav. Menetluse osas märgib hageja, et kuna tal ei olnud võimalik tutvuda asjassepuutuvate kirjalike dokumentidega, ei saanud ta kontrollida komisjoni etteheidete põhjendatust. Veel täheldab hageja, et VA TECH vaidles tegelikult ühiskokkuleppe olemasolule vastu.

140 Kolmandaks väidab hageja, et lihtsalt see, et ta osales Euroopa tootjatega kokkuleppe GQ raames peetud koosolekutel, on ühiskokkuleppe olemasolu seisukohast asjassepuutumatu.

141 Komisjon vaidlustab hageja argumentide põhjendatuse.

– Üldkohtu hinnang

142 Esiteks, mis puudutab Fuji esitatud tõendeid, siis nähtub eespool punktidest 51–53, et seisukohti, mida hagejale ei edastatud, eriti Fuji 21. novembri 2006. aasta seisukohti, ei saa kasutada süüstavate tõenditena. Seetõttu ei saa need seisukohad toetada ABB esitatud tõendite sisu.

143 Kuid vastuses vastuväiteteatisele – mille asjassepuutuvad osad hagejale edastati – avaldas Fuji, et ta oli teadlik ühiskokkuleppest, mille alusel Jaapani tootjad ei püüdnud Euroopa turule tulla, täpsustades, et peamine põhjus, miks Fujit EMP turul ei olnud, oli see, et ta ei olnud Euroopas suur ja usaldusäärne GIS‑dega varustaja.

144 Tuleb möönda, et see avaldus on suhteliselt umbmäärane, sest Fuji viitab vaid sellele, et Jaapani tootjad olid kohustatud Euroopa turule mitte tulema. Kuid seda väites toetas Fuji peamist asjaolu, mis tuleneb ABB esitatud tõenditest ja mida komisjon Jaapani tootjatele ette heidab. Seega ei ole see avaldus käesolevas asjas asjassepuutumatu. See on nii seda enam, et Fuji teadmiste piiratust võib seletada tema teisejärgulise rolliga kartellis ja eriti asjaoluga, mis nähtub ka vaidlustatud otsuse põhjendusest 150, et Fuji oli ainus Jaapani ettevõtja, kes ei olnud Jaapani tootjate grupi selle komitee liige, mis kokkuleppe GQ kohaselt vastutas kahe tootjate grupi vahelise kooskõlastatud tegevuse eest.

145 Fuji töötajate osas tuleb märkida, et nad ei vaielnud ühiskokkuleppe olemasolule vastu, vaid nad lihtsalt vaikisid selles küsimuses. Seega ei sea Fuji töötajate avaldused kahtluse alla vastuväiteteatisele esitatud vastuses Fuji poolt avaldatu tõenduslikku väärtust.

146 Trahvi vähendamise või määramata jätmise taotluses sisalduva osas tuleb märkida, et koostööteatise punkti 21 kohaselt peab selleks, et komisjon saaks trahvi vähendada, asjassepuutuvatel tõenditel olema juba komisjoni valduses olevate tõenditega võrreldes oluline lisaväärtus. Seega trahvi määramata jätmise või nende vähendamise taotluses, mis on esitatud pärast vastuväiteteatise vastuse saatmist, võib trahvi vähendamist taotlev ettevõtja olulise lisaväärtuse saavutamiseks õiguspäraselt keskenduda asjaoludele, mis tema arvates ei olnud veel õiguslikult piisavalt tõendatud. See võib selgitada, miks asjassepuutuv ettevõtja jätab märkimata asjaolud, mida ta peab juba mingi kahtluseta tõendatuks varem esitatud tõendite alusel.

147 Arvestades ka koostööteatise punkti 21 sõnastust, ei saa olla välistatud, et teatud tõendusliku väärtusega selliste tõendite esitamine, mis puudutavad juba teiste tõenditega tõendatud faktilisi asjaolusid, ei anna mingit õigust trahvi vähendamisele.

148 Teiseks tuleneb ärakuulamise salvestise väljavõttest, et VA TECH vaidles ärakuulamisel selgelt ühiskokkuleppe olemasolule vastu. Seetõttu ei toeta faktilised asjaolud komisjoni väidet, et see ei olnud nii.

149 Mis puudutab Alstomi ja Areva väidetavat neutraalset positsiooni, siis leiab komisjon, et ta ei tuginenud ühiskokkuleppe olemasolu tuvastamisel sellele asjaolule, vaid ta lihtsalt märkis selle ära. Kuigi seda tõlgendust toetab vaidlustatud otsuse põhjenduse 125 sõnastus, milles ei ole omistatud mingit tõenduslikku väärtust Alstomi, Areva ja VA TECH-i seisukohale – erinevalt Fuji avaldustest, mis kinnitavad ühiskokkuleppe olemasolu –, seab selle seisukoha kahtluse alla vaidlustatud otsuse põhjendus 255, milles komisjon viitab sellele, et teatud Euroopa tootjad tunnistasid kaudselt ühiskokkuleppe olemasolu. Igal juhul ei saa Alstomi ja Areva neutraalset positsiooni tõlgendada tõendina ühiskokkuleppe olemasolu kohta. Nimelt arvestades, et EÜ artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 kohaldamise menetluses on tõendamiskoormis komisjonil, ei tõenda faktilist asjaolu see, et ettevõtja sellele vastu ei vaidle.

150 Kolmandaks, nagu väidab ka hageja, ei ole tõend ühiskokkuleppe olemasolu kohta lihtsalt asjaolu, et ta osales kokkuleppe GQ raames peetud koosolekutel. Nimelt küsimus, millele vastata tuleb, nagu märgib ka komisjon, on see, kas ühiskokkulepet viidi ellu erinevate osaliste poolt üheaegselt kokkuleppega GQ ja sellega seoses.

151 Neljandaks, vaidlustatud otsuse põhjendusest 127 nähtub, et 10. juuli 2002. aasta koosolekul, kus arutati kartelli toimimismeetodite muudatusi pärast seda, kui Siemens ja Hitachi kartelli tagasi tulid, tegi Alstom ettepaneku, et Euroopa tootjad jääksid Euroopasse ja Jaapani tootjad Jaapanisse ega üritaks tulla Euroopa turule. Lisaks on selles põhjenduses täpsustatud, et järgmisel, 15. juuli 2002. aasta koosolekul märkis Hitachi esindaja, et tema selle ettepanekuga ei nõustu, et Euroopa tootjad reageerisid deklaratsiooniga, et Euroopa, sealhulgas Kesk- ja Ida‑Euroopa on nende turg ja nad kavatsevad hoida seni Lääne‑Euroopas kohaldatud hinda, samuti teatasid nad, et seda küsimust arutatakse hiljem, kuigi seda ei tehtud.

152 Esmapilgul jätab see 10. ja 15. juuli 2002. aasta koosolekute kokkuvõte, mis põhineb Hitachi esitatud tõenditel, mulje, et Alstom tõesti tegi uue kokkuleppe sõlmimise ettepaneku, mille Hitachi tagasi lükkas ja mida hiljem uuesti ei arutatud, mis tähendab, et vähemalt alates 2002. aasta juulist ei eksisteerinud ühtegi kokkulepet Jaapani tootjate tegevuse kohta EMP turul.

153 Kuid 15. juuli 2002. aasta koosoleku kokkuvõttest tuleneb esiteks, et Hitachi ei lükanud tagasi turgude jagamise ideed, vaid lihtsalt konkreetse Alstomi ettepaneku. Teiseks, kokkuvõttes on märgitud, et Hitachi tõi esile, et Euroopa tootjate avaldused hõlmasid Kesk‑ ja Ida‑Euroopat, mis lubab aga arvata, et tema vastuseis oli seotud selle konkreetse aspektiga, mitte olukorraga Lääne‑Euroopas.

154 Samuti tuleb märkida, et Alstomi poolt asjassepuutuva ettepaneku tegemine seab kahtluse alla hageja argumentatsiooni EMP turu konkurentsiolukorra kohta. Nimelt kui eeldada, nagu teeb hageja, et Jaapani tootjaid ei võetud ületamatute turulepääsu piirangute tõttu EMP turul usutavate konkurentidena, oleks seda turgu puudutav kokkulepe olnud tõesti kasutu. Sel juhul ei oleks Euroopa tootjatel, kes tänu oma eelisolukorrale Euroopas olid sellest asjaolust teadlikud, mingit põhjust eespool viidatud kokkulepet välja pakkuda. Hitachi esitatud kokkuvõttest nähtub aga, et Alstomi ettepanek käis nii EMP turu kui Kesk‑ ja Ida‑Euroopa turu kohta.

155 Neid asjaolusid arvestades tuleb toetada tõlgendust, et 10. juuli 2002. aasta koosolekul tegi Alstom ettepaneku komisjoni viidatud ühiskokkuleppe kohaldamisala laiendamise kohta Kesk‑ ja Ida‑Euroopale.

156 Viiendaks, nagu on ka tuvastatud vaidlustatud otsuse põhjenduses 131, on kokkuleppe EQ sisu teatud määral asjassepuutuv teema ühiskokkuleppe olemasolu küsimuses.

157 Kokkuleppe EQ lisa 2 osa „E (E-Members)” punktis 4 on nimelt märgitud, et Euroopa tootjad „otsustavad, kas Euroopa projektidest [Jaapani tootjate grupile] teatada”. Lisa 2 kontekstist tuleneb, et teave tuleb edastada enne GIS projekti teostamiseks andmist.

158 See asjaolu lubab hageja argumentatsiooni teatud ulatuses tähelepanuta jätta, kuna ta väitis, et Euroopa tootjad arvasid, et Jaapani tootjad võivad olla huvitatud vähemalt teatud GIS projektide teostamiseks andmiste menetlustest EMP‑s ja et seega olid nad nende projektide osas potentsiaalsed konkurendid.

159 Kuid miski kokkuleppes EQ või muudes komisjoni esitatud tõendites ei tõenda, et Euroopa tootjad seda mehhanismi rakendasid või et Jaapani tootjad olid selle olemasolust teadlikud. Seega on kokkulepe EQ ainult kaudne tõend selle kohta, kuidas Euroopa tootjad Jaapani tootjatesse suhtusid.

160 Arvestades eeltoodut, tuleb esiteks järeldada, et vastuväiteteatise vastuses esitatud Fuji avaldus toetab ABB avaldusi ühiskokkuleppe olemasolu teemal, kuigi selle tõenduslik väärtus on piiratud. Samuti on 10. juuli 2002. aasta koosolekul Alstomi tehtud ettepanek tõend selle kohta, et ühiskokkulepe oli sel kuupäeval olemas. Lisaks on kokkulepe EQ kaudne tõend, mis lubab arvata, et Jaapani tootjaid peeti usutavateks konkurentideks EMP‑s teatud GIS projektide teostamise osas, nagu väidab ka komisjon.

161 Teiseks ei ole VA TECH-i, Alstomi või Areva seisukoht ühiskokkuleppe olemasolu kohta ega ka hageja lihtne osalemine kokkuleppe GQ raames peetud koosolekutel tõendid, mis võivad toetada ABB esitatud tõendeid nimetatud kokkuleppe olemasolu kohta.

Teatamise ja arvepidamise mehhanism

– Poolte argumendid

162 Esiteks väidab hageja, et komisjoni argumentatsioon teatamise ja arvepidamise mehhanismi teemal põhineb eeldusel, et Jaapani tootjaid peeti EMP GIS projektide turul potentsiaalseteks konkurentideks. Selle eelduse seab aga kahtluse alla VA TECH-i selge avaldus, et Euroopa tootjatel oli peaaegu võimatu oma tooteid pakkuda Jaapani turul ja vastupidi, ning M. ütlused, millest tuleneb, et Euroopa turule sisenemine ei olnud Jaapani tootjatele tulus. Seega põhinesid teatamise ja arvepidamise mehhanismi puudutavad süüdistused faktiliselt ilmselgelt vääral eeldusel. Lisaks kujutab komisjoni argument, et arvepidamise olemasolu tõendab Euroopa turule sisenemise tõkete puudumist ja seega ühiskokkuleppe olemasolu, selles kontekstis endast ringtõestust.

163 Teiseks väidab hageja, et komisjoni argumendid teatamise ja arvepidamise mehhanismi kohta ei ole õiguslikult piisavalt tõendatud. Tema hinnangul põhineb komisjoni argumentatsioon asjaolul, et Jaapani tootjaid teavitati süstemaatiliselt GIS projektidest muudes Euroopa riikides kui tootjariigid, et saaks kontrollida nende arvamist „Euroopa” ühiskvoodi hulka. ABB avaldustest erinevad tõendid, millele komisjon viitab, ei tõenda teatamise regulaarsust ega tootjariikide ja muude Euroopa riikide eristamist.

164 Hageja märgib selle kohta kõigepealt, et ta ei olnud kokkuleppe EQ pool ja seetõttu saab seda kokkulepet pidada vaid Euroopa tootjate ühepoolseks otsuseks. Lisaks ei näe tema sõnul nimetatud kokkuleppe lisa 2 ette regulaarset Jaapani tootjate teavitamist, vaid vastupidi välistab selle, kuna kokkulepe jätab Euroopa tootjatele vabaduse otsustada, kas Euroopa projektidest teatada. See tekst ei näe ka ette Euroopa projektide arvamist „Euroopa” ühiskvoodi hulka.

165 Edasi, ABB esitatud GIS projektide nimekiri on ABB koostatud dokument, mida ei ole saadetud teistele kartelli liikmetele. Seetõttu ei ole hageja hinnangul see nimekiri tõend Jaapani ettevõtjate regulaarse teavitamise kohta EMP‑s teostatavatest GIS projektidest.

166 Lõpuks, Hitachi esitatud trahvi määramata jätmise või vähendamise taotluse väljavõttes, mille kohaselt pani Siemens regulaarselt ringlusesse tabeli, milles oli skemaatiliselt esitatud Euroopa ja Jaapani ettevõtjatele teostamiseks määratud GIS projektid, ei ole täpsustatud, kas see teabevahetus puudutas GIS projekte Euroopas ja selle avalduse kontekst viitab sellele, et see nende kohta ei käinud. Mis puudutab Hitachi poolt vastuväiteteatisele esitatud vastuses sisalduvat avaldust, mille kohaselt toimus teavitamine arvepidamise eesmärgil, siis ei toeta seda avaldust ükski muu Jaapani tootja ning sellele on isegi selgelt vastukäiv hageja ja Fuji avaldatu, kusjuures viimane märkis, et Euroopa GIS projektide jaotamisega seotud teavet ei edastatud süstemaatiliselt Jaapani tootjatele.

167 Kolmandaks väidab hageja, et teatamise ja arvepidamise mehhanism, nagu komisjon seda kirjeldab, on keeruline ega ole automaatselt kohaldatav. Seda arvestades on vähe tõenäoline, et seda ei mainitud kokkuleppes GQ ega mõnes muus vaidlusaluste faktide asetleidmise ajal olemas olnud dokumendis.

168 Neljandaks, isegi kui eeldada, et mõned Euroopa projektid arvati kokkuleppes GQ ette nähtud „Euroopa” ühiskvoodi hulka, ei näita see asjaolu rikkumise toimepanemist hageja poolt. Hageja sõnul sai arvepidamine mõjutada ainult väljaspool EMP-d asuvaid territooriume, sest see andis Jaapani tootjatele õiguse suuremale arvule projektidele väljaspool seda ala. Kuid seda asjaolu ei saa pidada EÜ artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 rikkumiseks.

169 Komisjon vaidlustab hageja argumentide põhjendatuse.

– Üldkohtu hinnang

170 Kõigepealt tuleb märkida, et komisjoni argumendid teatamise ja arvepidamise mehhanismi kohta ei põhine ainult teesil, et Jaapani tootjaid võeti EMP turul arvestatavate konkurentidena. Nimelt on komisjon seisukohal, et ta on kogunud piisavalt positiivseid tõendeid selle mehhanismi olemasolu kohta. Seda arvestades tuleb uurida nende tõendite tõenduslikku väärtust, millele komisjon tugineb, et kontrollida, kas need tõendavad õiguslikult piisavalt teatamise ja arvepidamise mehhanismi olemasolu, olenemata sellest, et teatud ettevõtjad sellele vastu vaidlevad.

171 Nii tuleb märkida, et oma ütlustes kinnitas M. selgelt teatamise ja arvepidamise mehhanismi olemasolu. Ta avaldas ka, et see mehhanism ei puudutanud GIS projekte tootjariikides, st Jaapanis ja teatud Euroopa riikides. Kuid ta ei väitnud, et selle mehhanismi olemasolu või asjassepuutuvuse seadis kahtluse alla fakt, et tema arvates ei olnud Jaapani ettevõtjatel ärilist huvi minna EMP turule.

172 Sellise mehhanismi olemasolu, mille alusel EMP‑s teostatavate GIS projektide väärtus arvati kokkuleppes GQ ette nähtud ülemaailmse kvoodi hulka, kinnitati ka ABB avaldustes.

173 Mis puudutab kokkulepet EQ, siis nagu on tuvastatud eespool punktis 157, puudutab selle kokkuleppe lisa 2 osa „E (E-Members)” punkt 4 asjassepuutuvate GIS projektide jagamisele eelneva teatamise võimalust. Kuid see ei puuduta juba väljajagatud projektide järgimist. Kuigi selle tingimuse sisu lubab arvata, et Jaapani tootjaid peeti usutavateks konkurentideks EMP‑s teatud GIS projektide teostamise osas, ei ole selles märgitud meetmed osa teatamise ja arvepidamise mehhanismist, nagu nendele viitab komisjon. Seega on kokkuleppe EQ lisa 2 selle mehhanismi tõendamise seisukohast asjassepuutumatu.

174 Nagu väidab ka hageja, ei nähtu ka ABB esitatud projektide nimekirjast, et Jaapani tootjatele edastati regulaarselt teavet EMP‑s teostatavate GIS projektide kohta. Seetõttu ei ole ka see nimekiri tõend teatamise ja arvepidamise mehhanismi olemasolu kohta.

175 Mis puudutab Hitachi esitatud tõendeid, siis tuleb märkida, et kui avaldust, mille kohaselt Siemens lasi regulaarselt ringlusesse tabeli, milles oli skeemina esitatud osa GIS projektidest, mis kartelli erinevatele liikmetele teostamiseks oli määratud, tõlgendada koos lausetega, mis sellele vahetult eelnesid, siis viitab see avaldus GIS projektidele väljaspool EMP‑d. Seetõttu on ka see avaldus komisjoni viidatud teatamise ja arvepidamise mehhanismi tõendamise seisukohast asjassepuutumatu, sest see käib EMP‑s teostatavate GIS projektide kohta.

176 Samas avaldas Hitachi vastuses vastuväiteteatisele, et enne kui ta 1999. aastal kartellis osalemise peatas, teavitasid Euroopa tootjad Jaapani tootjaid nende GIS projektide üksikasjadest, mida nad Euroopas alles teostama hakkasid, et neid projekte võetaks arvesse kahele tootjate grupile väljaspool EMP‑d teostatavate GIS projektide kvoodi määramisel vastavalt kokkuleppele GQ.

177 See avaldus kinnitab selgelt komisjoni viidatud teatamise ja arvepidamise mehhanismi olemasolu kuni 1999. aastani. Lisaks on sellel avaldusel kahel põhjusel suur tõenduslik väärtus. Esiteks on see vastuolus Hitachi huvidega, kuna see viitab seosele EMP‑s toimunud kooskõlastatud tegevuse ja Jaapani tootjate vahel ning on seetõttu süüstav tõend. Teiseks tuleneb vastuväiteteatise vastuse asjakohasest lõigust, et Hitachi ei olnud teadlik järeldustest, mis sellest avaldusest teha võidakse.

178 Lisaks, nagu märgitud eespool punktis 55, ei puudutanud Hitachi vastuväiteteatise täiendavas vastuses uuesti oma nende avalduste faktilist sisu, mis käsitlesid teatamise ja arvepidamise mehhanismi.

179 Fuji avaldas omalt poolt vastuväiteteatise vastuses, et teavet GIS projektide jaotamise kohta nendes Euroopa riikides, mis ei kuulunud kokkuleppe GQ kohaldamisalasse, ei edastatud Jaapani tootjatele süstemaatiliselt, ja seetõttu ei olnud Fuji teadlik kokkuleppe EQ toimimisest. Samuti viitas teatamise ja arvepidamise mehhanismi olemasolule hageja, nagu tuleneb eelkõige tema ärakuulamise salvestise väljavõttest.

180 Kuid esiteks tuleb märkida, et Fuji ja hageja võetud seisukoht ei ole vastuolus nende huvidega, sest nad vaidlustavad EÜ artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 mis tahes rikkumise toimepanemise. Seetõttu on nendel väiksem tõenduslik väärtus kui ABB esitatud asjakohastel tõenditel.

181 Teiseks tuleb märkida, et Fuji teisejärgulise rolliga kartellis, mida tuletatakse meelde eespool punktis 144, võib seletada seda, miks Fujile ei edastatud kogu Euroopa tootjate grupilt pärinevat teavet. See asjaolu seab ka selles küsimuses kahtluse alla Fuji avalduste usaldusväärsuse võrreldes tõenditega, mille esitasid ABB ja Hitachi, kes kuulusid nende vastavate gruppide komiteedesse ja olid seetõttu kartelli toimimise üksikasjadega tihedamalt seotud.

182 Lisaks, kuigi teavitamise ja arvepidamise mehhanism nõuab teatud rakendusmeetmeid, ei olnud need eriti keerukad, sest need seisnesid peamiselt selles, et Euroopa grupp edastas teatud andmeid Jaapani grupile ja seda ka paralleelselt teabevahetusega, mis toimus kokkuleppe GQ alusel EMP‑st väljaspool teostatavate GIS projektide suhtes. Seega ei tundu, et need meetmed nõudsid kindlasti kirjalike reeglite olemasolu, arvestades ka konkurentsivastase kokkuleppe poolte tahet vähendada selle ilmsikstuleku riski.

183 Arvestades kõike eeltoodut, tuleb asuda seisukohale, et teatamise ja arvepidamise mehhanismi olemasolu tõendasid õiguslikult piisavalt ABB esitatud tõendid, mida toetasid Hitachi avaldused tema vastuväiteteatise vastuses.

184 Vastupidi sellele, mida väidab hageja, ei nähtu eelmises punktis mainitud tõenditest, et teatamise ja arvepidamise mehhanismi rakendati juhuslikult ja vabatahtlikult. Nimelt kuigi ABB, Hitachi ja tunnistaja M. avaldused seda teemat otseselt ei puuduta, tuleneb asjassepuutuvates dokumentides kasutatud sõnastustest selgelt, et teatamine toimus korrapäraselt ja see hõlmas kõiki puudutatud liikmeid ja projekte. Nagu juba selgitatud eespool punktis 181, on Fuji avaldused selles küsimuses vähem usutavad kui ABB ja Hitachi esitatud tõendid. Lisaks mainiti juba eespool punktis 173, et kokkuleppe EQ lisa 2 ei puuduta komisjoni poolt süüks pandud teatamist ja arvepidamist ning seetõttu ei ole see asjassepuutuv.

185 Mis puudutab teatamise ja arvepidamise mehhanismi käigushoidmise ajavahemikku, siis ei viidata ABB avalduses ühele kindlale perioodile, mistõttu võib neid põhimõtteliselt tõlgendada kogu rikkumise perioodi kohta käivatena. M. avaldused aga viitavad perioodile, mille jooksul ta osales kartelli töös, st aastast 1988 kuni juunini 2002. Kuid kuna eespool punktis 90 täheldati, et ABB esitatud tõendeid peavad toetama muud tõendid, siis tuleb märkida, et Hitachi avaldused puudutavad aega, mis eelnes hetkele, mil ta oma osaluse kartellis 1999. aastal lõpetas. Seega tuleb asuda seisukohale, et teatamise ja arvepidamise mehhanismi toimimine oli viimati nimetatud perioodi osas tõendatud.

186 Mis puudutab teatamise ja arvepidamise mehhanismi asjassepuutuvust ühiskokkuleppe tõendite seisukohast, siis tuleb märkida, et see on oluline kaudne tõend selle kohta, et Euroopa tootjad pidasid Jaapani tootjaid potentsiaalseteks usutavateks konkurentideks EMP turul. Nimelt kui eeldada, et Euroopa turg oli Jaapani tootjatele sisenemistakistuste tõttu tõesti juurdepääsmatu, ei oleks Euroopa tootjatel olnud põhjust teatada osa GIS projektide teostaja määramise tulemustest EMP‑s ja veelgi enam pidada nende projektide üle arvet kokkuleppes GQ ette nähtud „Euroopa” ühiskvoodis, sest selle arvepidamise alusel jäid nad ilma osast GIS projektidest territooriumidel, mis olid kokkuleppe GQ esemeks. Seega tähendab niisuguse teatamise ja arvepidamise mehhanismi eksisteerimine, et Jaapani ettevõtjad oleksid võinud Euroopa turule tulla. Kui nad seda ei teinud, siis seetõttu, et nad olid võtnud endale kohustuse seda mitte teha, saades vastutasuks suurema osa GIS projektidest väljaspool EMP‑d. Seega on asjassepuutuv mehhanism seos EMP‑s toimunud koostöö ja Jaapani tootjate vahel ning seetõttu ka kaudne tõend ühiskokkuleppe eksisteerimise kohta.

187 Käesolevas asjas on asjakohatu küsimus, kas teatamise ja arvepidamise mehhanism mõjutas EMP turgu. Nimelt nagu on täheldatud eespool punktis 97, on peamine etteheide, mille komisjon hagejale vaidlustatud otsuses teeb, just see, et Jaapani tootjad kohustusid mitte sisenema GIS projektide turule EMP‑s, mis on kaudselt tõendatud teatamise ja arvepidamise mehhanismiga. Kuid vaidlustatud otsusest ei nähtu, et komisjoni hinnangul on see mehhanism ise EÜ artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 rikkumine.

188 Samuti ei ole vaja tuvastada, et teatamise ja arvepidamise mehhanism ei puudutanud GIS projekte Euroopa tootjariikides, selleks et seda mehhanismi saaks pidada asjassepuutuvaks kaudseks tõendiks ühiskokkuleppe olemasolu kohta vastavalt eespool punktis 186 esitatud arutluskäigule. Seega ei ole tähtsust asjaolul, et M. ütlused ei ole selles küsimused toetavaks tõendiks.

189 Arvestades kõike eeltoodut, tuleb asuda seisukohale, et see, et Jaapani tootjate grupile anti regulaarselt teada teatud GIS projektidest EMP‑s pärast nende teostaja määramist, ja see, et need samad projektid arvati kokkuleppega GQ ette nähtud „Euroopa” ühiskvoodi hulka, on tõendatud perioodi osas 1988. aastast kuni Hitachi poolt kartellis osalemise katkestamiseni 1999. aastal ABB ja Hitachi avaldustega ning M. ütlustega. Lisaks on asjassepuutuv mehhanism kaudne tõend ühiskokkuleppe olemasolu kohta, nagu sellele viitas komisjon.

Tõendid, mis tõendavad, et ühiskokkulepet ei eksisteerinud

– Poolte argumendid

190 Esiteks väidab hageja, et toimikust nähtub, et 15. juuli 2002. aasta koosolekul keeldus Hitachi Alstomi esitatud ühiskokkuleppe sõlmimise ettepanekust.

191 Teiseks märgib hageja, et ühiskokkuleppe olemasolule ei vaidle vastu mitte ainult tema, vaid ka Hitachi, Melco, V