ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
B.

Euroopa Kohtu 16. juuli 2015. aasta otsusest Huawei vs. ZTE (C-170/13) (1) tulenevate nõuete täpsustamine: 1. Kas olenemata sellest, et SEP omaniku ja SEP kasutaja vastastikused kohustused (rikkumisest teatamine, litsentsi saamise soov, FRAND-tingimustele vastava litsentsi pakkumus, litsentsipakkumus tarnijatele, kellele tuleb litsents anda esmajärjekorras) on vaja täita kohtueelselt, on olemas võimalus täita kohtueelselt täitmata jäetud kohustused õigusi säilitaval viisil tagantjärele kohtumenetluse ajal? 2. Kas seda, et patendi kasutaja soovib saada litsentsi, võib eeldada vaid juhul, kui kõikide kaasnevate asjaolude põhjaliku hindamise tulemusel tuvastatakse selgelt ja üheti mõistetavalt SEP kasutaja tahe ja valmisolek sõlmida SEP omanikuga litsentsileping FRAND-tingimustel, mis – kuna litsentsipakkumust ei ole selleks hetkeks sõnastatud – võivad olla millised tahes? a) Kas patendiõiguste rikkuja, kes ei vasta mitme kuu vältel kirjale, millega juhitakse tema tähelepanu patendiõiguste rikkumisele, annab sellega mõista, et ta ei soovi litsentsi saada, mistõttu litsentsi saamise soov – olgugi et seda on suusõnaliselt väljendatud – puudub ning SEP omaniku hagi, millega palutakse rikkumine lõpetada, tuleb seega rahuldada? b) Kas SEP kasutaja vastupakkumuses pakutud litsentsitingimuste põhjal saab teha järelduse, et litsentsi saamise soov puudub, mille tulemusel SEP omaniku esitatud rikkumise lõpetamise hagi rahuldatakse, ilma et eelnevalt kontrollitaks, kas SEP omaniku enda litsentsipakkumus (mis eelnes SEP kasutaja esitatud vastupakkumusele) FRAND-tingimustele üldse vastab? c) Kas sellist järeldust ei saa teha vähemasti juhul, kui vastupakkumuses pakutud litsentsitingimused, mille põhjal saab teha järelduse, et litsentsi saamise soov puudub, on sellised, mille puuduv kooskõla FRAND-tingimustega ei ole ilmselge ega tuvastatav kõrgema astme kohtute praktika alusel?
Kas ELTL artiklit 63 koostoimes ELTL artikli 65 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi maksustamiskord, mida kohaldatakse otsesel maksustamisel füüsilise isiku tulu suhtes ja milles, kuigi a) residentide puhul kumuleeritakse kohustuslikus korras kapitalikasumist saadud kasum, mida vähendatakse 50 % (tax base), ülejäänud tuludega, mida on maksukohustuslane samal aastal kogu maailmas saanud (ilma loobumisvõimaluseta, opting out), määrates nii kindlaks residendi aasta kogutulu, millele kohaldatakse astmeliselt progresseeruvaid maksumäärasid, mis on esitatud üldskaalal (pärast isiklikke vähendusi ja mahaarvamisi), siis b) mitteresidentide puhul kohaldatakse konkreetset fikseeritud maksumäära kapitalikasumist saadud kogukasumile (tax base) (kui selle kasumi suurus on kindlaks määratud samade eeskirjade järgi, mida kohaldatakse residentidele)?

Tuleb rõhutada, et juhul a) on progresseeruvad maksumäärad vahemikus 14,5–48 %, kusjuures maksimaalset marginaalset määra võib suurendada maksimaalselt 5 %, kui tulude kogusumma ületab teatud künnise, samas kui juhul b) on konkreetne maksumäär 28 %.
3.

Kas juhul, kui võttes arvesse vastust esimesele ja teisele küsimusele, tuleb Brüsseli IIa määrust tõlgendada nii, et tegemist on lapse ebaseadusliku äraviimise või kinnihoidmisega ning et ta tuleb seega oma hariliku viibimiskoha riiki tagasi saata, on 1980. aasta Haagi konventsiooni artikli 13 esimese lõigu punkti b vaja tõlgendada nii, et see ei võimalda last tagasi tuua kas: i. sel põhjusel, et on tõsine oht selle sätte tähenduses, et niisuguse rinnalapse tagasitoomine, kelle eest ema isiklikult hoolitses, põhjustab talle – kui ta tuuakse tagasi üksi – füüsilisi või psüühilisi kannatusi või asetab ta muul viisil talumatusse olukorda, või ii. sel põhjusel, et hariliku viibimiskoha riigis kantakse lapse eest hoolt ja pannakse ta kas üksi või koos emaga varjupaika, mis näitaks, et on tõsine oht selle sätte tähenduses, et lapse tagasitoomine põhjustab talle füüsilisi või psüühilisi kannatusi või asetab ta muul viisil talumatusse olukorda, või siis iii. sel põhjusel, et laps, kellel ei ole kehtivat elamisluba, satub talumatusse olukorda selle sätte tähenduses?
2.

Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas isikuandmete kaitse üldmäärusest tuleneb, et kui on vaja otsustada selle üle, kas nõuda isikuandmeid sisaldavate dokumentide esitamist, tuleb arvesse võtta ka andmesubjektide huve? Kas sel juhul on liidu õigusega ette nähtud nõudeid selle kohta, kuidas täpselt tuleb see otsus teha?
C 278/26

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal administratif de Dijon (Prantsusmaa) 31. märtsil 2021 – M. X versus Préfet de Saône-et-Loire

(Kohtuasi C-206/21)

(2021/C 278/37)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal administratif de Dijon

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: M. X

Vastustaja: Préfet de Saône-et-Loire

Eelotsuse küsimus

Kas sellega, et 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ (1) artikli 7 lõike 1 punktis b ja artikli 8 lõikes 4 nõutakse ravikindlustuse ja piisavate vahendite omamist, et sotsiaalabisüsteemi mitte koormata, on käesoleva kohtumääruse punktis 7 viidatud sätete vastaselt kehtestatud selliste isikute kaudne diskrimineerimine, kes ei suuda oma puude tõttu töötada või saavad seda teha ainult piiratud ulatuses ning kellel ei pruugi seetõttu olla oma vajaduste täitmiseks piisavalt vahendeid, koormamata märkimisväärselt või põhjendamatult oma elukohaliikmesriigi sotsiaalabisüsteemi?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT 2004, L 158, lk 77; ELT eriväljaanne 05/05, lk 46).
3.

Kui teisele küsimusele tuleb vastata jaatavalt: kas see on nii ka juhul, kui kohus on enne COVID-19 pandeemia puhkemist jätnud rahuldamata kaitse taotleja taotluse peatada Dublini III määruse artikli 27 lõike 3 punkti c alusel üleandmisotsuse rakendamine kuni vaidlustusmenetluse lõppemiseni?
C 278/29

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Oberlandesgericht München (Saksamaa) 22. aprillil 2021 – KP versus TV ja Gemeinde Bodman-Ludwigshafen

(Kohtuasi C-256/21)

(2021/C 278/41)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht München

Põhikohtuasja pooled

Hageja: KP

Kostjad: TV, Gemeinde Bodman-Ludwigshafen

Eelotsuse küsimus

Kas määruse 2017/1001 (1) artikli 124 punkti d ja artiklit 128 tuleb tõlgendada nii, et ELi kaubamärgi kohus on pädev tegema kohtuotsuse vastavalt määruse 2017/1001 artiklile 128 esitatud kaubamärgi kehtetuks tunnistamist käsitleva vastuhagi kohta ka pärast seda, kui sellele ELi kaubamärgile tugineva artikli 124 punkti a kohase kaubamärgiõiguste rikkumise hagi tagasivõtmine on lõplik?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2017. aasta määrus (EL) 2017/1001 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta (ELT 2017, L 154, lk 1).
b)

millised on kriteeriumid, mida määruse artiklis 27 [sätestatud] kaebuse saanud kohus peab lisaks III ja IV peatükis sätestatud kriteeriumidele kasutama, et ta saaks hinnata kaudse tagasi- ja väljasaatmise ohtu, arvestades, et riik, kes esimese rahvusvahelise kaitse taotluse läbi vaatas, välistas juba selle ohu?
1.

Kas otsuse nr 1/80 (1) artiklis 13 sätestatud standstill-tingimusega on vastuolus niisuguse riigisisese õigusnormi kehtestamine ja kohaldamine, milles nõutakse abikaasade taasühinemise tingimusena – kui konkreetsel juhul ei esine iseäranis kaalukaid põhjusi seda mitte nõuda –, et see abikaasa või elukaaslane, kes kuulub Türgi kodakondsuses oleva töötajana asjaomases liidu liikmesriigis assotsiatsioonilepingu ja otsuse nr 1/80 kohaldamisalasse, oleks edukalt sooritanud vastuvõtva liikmesriigi ametliku keele oskuse eksami niisuguses olukorras nagu põhikohtuasjas, kus Türgi töötaja on omandanud asjaomases liidu liikmesriigis alaliselt elamise õiguse vastavalt varem kehtinud õigusnormidele, milles ei olnud ette nähtud nõuet, et selle õiguse omandamise eeltingimusena peab olema edukalt sooritatud asjaomase liikmesriigi keele oskuse eksam?
2.

Kui esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt, siis milliste kriteeriumide alusel tuleb hinnata esinemist toote tootjana? Kas sellisel hindamisel on oluline, et toote on tootnud kaubamärgi omaniku tütarettevõtja ja toodet on turustanud teine tütarettevõtja?
a)

kui reisija peab eelnevalt hindama kavandatud sõiduaega, siis kas piisab sellest, et juba selles etapis on tõenäoline, et eespool nimetatud asjaolud ja nendest tulenev kahju tekivad ja et kui ohuolukord tekib, siis on väga tõenäoline, et olukorra märkimisväärset paranemist ei ole oodata, ning
3. juunil 2021 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Slovaki Vabariik

(Kohtuasi C-342/21)

(2021/C 278/52)

Kohtumenetluse keel: slovaki

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: M. Noll-Ehlers, R. Lindenthal)

Kostja: Slovaki Vabariik

Hageja nõuded

— Tuvastada, et kuna Slovaki Vabariik on alates 2005. aastast süsteemselt ja pidevalt ületanud PM10 päevaseid piirtasemeid Banská Bystrica maakonna (Slovakkia) piirkonnas SKBB01 (v.a 2016. aastal) ja linnastus SKKO0.1 Košice (Slovakkia) (v.a aastatel 2009, 2015 ja 2016), siis on Slovaki Vabariik rikkunud kohustusi, mis lasuvad tal vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2008. aasta direktiivi 2008/50/EÜ välisõhu kvaliteedi ja Euroopa õhu puhtamaks muutmise kohta (1) artikli 13 lõikele 1 koostoimes selle direktiivi XI lisaga;

— tuvastada, et kuna Slovaki Vabariik ei näinud oma õhukvaliteedi kavades ette sobivaid meetmeid, et ajavahemik, mil piirtasemeid ületatakse, oleks nii lühike kui võimalik – seda Banská Bystrica maakonna (Slovakkia) piirkonnas SKBB01, linnastus SKKO0.1 Košice (Slovakkia) ja Košice piirkonnas SKKO02 (Slovakkia), siis on Slovaki Vabariik rikkunud kohustusi, mis lasuvad tal vastavalt direktiivi 2008/50/EÜ artikli 23 lõikele 1 koostoimes sama direktiivi XV lisaga;

— mõista kohtukulud välja Slovaki Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Direktiivis 2008/50/EÜ on ette nähtud PM10 piirtase (50 μg/m3). Päevast piirtaset ei või ületada rohkem kui 35 korda kalendriaastas. Slovaki Vabariik on süsteemselt ja pidevalt rikkunud direktiivi 2008/50 artikli 13 lõiget 1 Banská Bystrica maakonna (Slovakkia) aladel ja Košice linnastus (Slovakkia), nagu tuleneb erinevatest õhukvaliteeti käsitlevatest aruannetest, mille Slovaki Vabariik on esitanud direktiivi artikli 27 alusel.

Lisaks on direktiivi 2008/50/EÜ artikli 23 lõikes 1 ette nähtud, et kui teatud piirkondades või linnastutes ületavad saasteainete tasemed välisõhus mõnda lubatud määra, peavad liikmesriigid tagama, et nende piirkondade ja linnastute jaoks on koostatud õhukvaliteedi kavad vastavate XI lisas sätestatud piirtasemete saavutamiseks. Juhul kui ületatakse piirtasemeid, mille saavutamise tähtpäev on juba möödunud, esitatakse õhukvaliteedi kavades asjakohased meetmed, nii et saavutamata jätmise ajavahemik jääks võimalikult lühikeseks. Komisjon väidab, et Slovaki Vabariik rikkus tal lasuvaid kohustusi koostada piirtaseme ületamise korral Banská Bystrica maakonna (Slovakkia), Košice maakonna (Slovakkia) ja Košice linnastu (Slovakkia) kohta õhukvaliteedi kavad, milles oleks tulnud ette näha sobivad meetmed, et piirtasemete ületamine jääks võimalikult lühikeseks. Niisugune rikkumine tuleneb juba iseenesest asjaolust, et neis kahes maakonnas ja kõnealuses linnastus rikkus Slovaki Vabariik PM10 päevaseid piirtasemeid ületades süsteemselt ja pidevalt artikli 13 lõiget 1. Lisaks tuleneb direktiivi artikli 23 lõike 1 rikkumine sellest, et õhukvaliteedi kavad olid mittenõuetekohased, õhukvaliteedi strateegia oli puudulik, võtmata jäeti täiendavad meetmed ja Slovakkia õigusnormides olid lüngad.

(1) ELT 2008, L 152, lk 1.
3.

Kolmas väide: Õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte järgimata jätmine ning proportsionaalsuse põhimõtte ulatuse eiramine Üldkohus ei võtnud hindamisel arvesse hagejal tekkinud õiguspärast ootust, mis tekkis seeläbi, et kostja kinnitas kirjalikult, et vaidlusalused toetusprojektid on nõuetekohaselt ellu viidud, või ei võtnud Üldkohus seda arvesse nõuetekohaselt. Üldkohus ei tuvastanud, et tagantjärele oleksid ilmnenud kõrvalekalded olukorrast, mille asjaolude alusel kinnitas kostja, et rahalisi vahendeid on korrektselt kasutatud; ainult niisugused kõrvalekalded oleksid sobivad, et seada kahtluse alla algne positiivne hinnang vahendite kasutamise tegevustele ja nende sobivusele. Viimaks ei ole proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas see, et ei kostja ega Üldkohus ei selgitanud kõigi ligipääsetavate allikate alusel ammendavalt välja asjaolusid, mis viitaksid võimalikule kõrvalekalduvale olukorrale, enne kui kostja võttis kasutusele kõigist võimalikest meetmetest kõige karmima meetme (käesoleval juhul kõigi heakskiidetud ja ülekantud toetuste täieliku tagasinõudmise).
1.

Kas kohtuasjas, kus ühe menetluspoole otsene nõue on vaidlustatud kohtuotsuse tühistamiseks tuvastada, et on rikutud põhimõtteid, mida Euroopa Kohus on samas kohtuasjas väljendanud, võib liikmesriigi kohus, kelle otsuste peale ei saa selle liikmesriigi õiguse järgi edasi kaevata, kontrollida, kas neid põhimõtteid, mida Euroopa Kohus on samas kohtuasjas väljendanud, on konkreetsel juhul õigesti kohaldatud, või kuulub selle hindamine Euroopa Kohtu pädevusse?
Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi 30. märtsil 2021 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda) 20. jaanuari 2021. aasta otsuse peale kohtuasjas T-328/17 RENV: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi versus EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)

(Kohtuasi C-201/21 P)

(2021/C 263/09)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (esindajad: S. Malynicz, QC, barrister S. Baran, solicitor V. Marsland)

Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO), M. J. Dairies EOOD

Euroopa Kohtu asepresidendi 21. mai 2021. aasta määrusega otsustas Euroopa Kohus tunnistada apellatsioonkaebus vastuvõetamatuks ja jätta Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi kohtukulud tema enda kanda.
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivi 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta (edaspidi „kutsekvalifikatsioonide direktiiv“) (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. novembri 2013. aasta direktiiviga 2013/55/EL) (1) artikli 3 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et reguleeritud kutsealaks tuleb pidada kutseala, mille puhul – ühelt poolt – on kvalifikatsiooninõuded kindlaks määratud liikmesriigi haridusministri määrusega, koolieelse lasteasutuse õpetajalt nõutud pedagoogilise kompetentsuse sisu on sätestatud kutsestandardis ja liikmesriik on kandnud koolieelse lasteasutuse õpetaja kutseala komisjoni loodud reguleeritud kutsealade andmebaasi, kuid mille puhul – teiselt poolt – tuleneb kõnealuse kutseala kvalifikatsiooninõudeid reguleeriva määruse sõnastusest, et kvalifikatsiooninõuete täidetuse hindamisel, eelkõige pedagoogilise kompetentsuse hindamisel on tööandjal kaalutlusõigus ning pedagoogilise kompetentsuse tõendamise viisi ei ole kõnealuses määruses ega muudes seadustes, määrustes või haldusnormides reguleeritud?
3.

Kas nõukogu direktiivi 2006/112/EÜ artiklit 219a (muudetud 13. juuli 2010. aasta direktiiviga 2010/45/EL (3)) tuleb tõlgendada nii, et arve väljastamise suhtes on kohaldatavad selle liikmesriigi õigusnormid, kelle õigusnorme tuleks kohaldada juhul, kui arvel ei ole isikuks, kes on kohustatud käibemaksu tasuma, (veel) määratud isikut, kellele kaup tarniti; või on kohaldatavad selle liikmesriigi õigusnormid, kelle õigusnorme tuleks kohaldada juhul, kui eeldada, et isiku, kellele kaup tarniti, määramine isikuks, kes on kohustatud käibemaksu tasuma, on kehtiv?
2)

Kas tööandjate ja töövõtjate vaheliste üldorganisatsioonide (Euroopa Tööandjate Föderatsioon, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskus ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsioon) vahel 18. märtsil 1999 sõlmitud raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta, mis on lisatud nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivile 1999/70, klausli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nii asjaolu, et seda aega on juba hinnatud ja arvesse võetud koosseisulise ametniku staatuse andmisel, kui ka ametnikukarjääri vertikaalne mudel liikmesriigi õiguses on objektiivsed põhjused, mis õigustavad seda, et koosseisulise ametniku töötamist enne selle staatuse saamist ajutise teenistujana ei võeta teenistusastme asutusesiseseks konsolideerimiseks arvesse?
1.

Kas Euroopa Liidu lepingu („ELL“) artiklit 2 ja artikli 19 lõiget 1 ning ELL artikli 6 lõikeid 1–3 koostoimes põhiõiguste harta („harta“) artikliga 47 tuleb mõista järgmiselt: a) Euroopa Liidu õiguse tähenduses ei ole seaduse alusel moodustatud kohus selline kohus, mille koosseisu kuulub isik, kes on nimetatud selles kohtus kohtuniku ametikohale menetluses, milles osalejate seast jäetakse välja kohtunike omavalitsusorganid, mis on enamuses moodustatud täidesaatvast ja seadusandlikust võimust sõltumatult, kuigi liikmesriigi põhiseaduslikku õigustikku silmas pidades on nendele nõuetele vastava kohtunike omavalitsusorgani osalemine kohtunike ametisse nimetamise menetluses vajalik, võttes arvesse institutsioonilist ja struktuurilist konteksti ning arvestades, et: — kohtunike täiskogul lasus nõue anda arvamus kohtunikuametisse kandideerija kohta ja sellest nõudest mindi tahtlikult mööda, mis on vastuolus liikmesriigi õigusnormide ja selle kohtuorgani seisukohaga; — praegune Krajowa Rada Sądownictwa (riiklik kohtute nõukoda, Poola), mis on valitud vastuolus Poola põhiseaduse ja õigusnormidega, ei ole sõltumatu organ ning selle liikmed ei ole täitevvõimust ja seadusandlikust võimust sõltumatult ametisse nimetatud kohtunikkonna esindajad, mistõttu ei ole kohtuniku ametisse nimetamise taotlus esitatud liikmesriigi õiguses ette nähtud nõuete kohaselt; — ametisse nimetamise konkursil osalejatel ei olnud õigust pöörduda kohtusse ELL artikli 2 ja artikli 19 lõike 1 ning artikli 6 lõigete 1–3 koostoimes põhiõiguste harta artikliga 47 tähenduses; b) seaduse alusel moodustatud sõltumatu kohtu nõuetele ei vasta selline kohus, mille koosseisu kuulub isik, kes on nimetatud selles kohtus kohtuniku ametikohale menetluses, millesse võib täitevvõim omavoliliselt sekkuda ja milles osalejate seast jäetakse välja kohtunike omavalitsusorganid, mis on enamuses moodustatud täidesaatvast ja seadusandlikust võimust sõltumatult, või muud kandidaadi objektiivset hindamist tagavad organid, pidades silmas, et kohtunike omavalitsusorganite või muude täidesaatvast ja seadusandlikust võimust sõltumatute ning kandidaadi objektiivset hindamist tagavate organite osalemine kohtuniku ametisse nimetamise menetluses on juurdunud Euroopa õigustraditsioonis ülalnimetatud ELLi ja harta sätetes ning on Euroopa Liidu kui õigusliidu aluseks, mis on vajalik selleks, et liikmesriigi kohus saaks tagada liidu õiguse reguleerimisalasse kuuluvates küsimustes vajaliku tõhusa kohtuliku kaitse ning et seega oleks tagatud võimude lahususe ja tasakaalu põhimõtte ning õigusriigi põhimõtte järgimine?
1.

Kas Euroopa Liidu lepingu („ELL“) artiklit 2 ja artikli 19 lõiget 1 ning ELL artikli 6 lõikeid 1–3 tuleb põhiõiguste harta („harta“) artiklist 47 lähtudes mõista järgmiselt: a) Euroopa Liidu õiguse tähenduses ei ole seaduse alusel moodustatud kohus selline kohus, mille koosseisu kuulub isik, kes on nimetatud selles kohtus kohtuniku ametikohale menetluses, milles osalejate seast jäetakse välja kohtunike omavalitsusorganid, mis on enamuses moodustatud täidesaatvast ja seadusandlikust võimust sõltumatult, kuigi liikmesriigi põhiseaduslikku õigustikku silmas pidades on nendele nõuetele vastava kohtunike omavalitsusorgani osalemine kohtunike ametisse nimetamise menetluses vajalik, võttes arvesse institutsioonilist ja struktuurilist konteksti ning arvestades, et: — nõue anda arvamus kohtunikuametisse kandideerija kohta lasus kohtunike täiskogul, mis loodi nii, et enamik sellesse kuuluvaid isikuid nimetas ametisse täitevvõimu esindaja – justiitsminister – riigi peaprokurör; — praegune Krajowa Rada Sądownictwa (riiklik kohtute nõukoda, Poola), mis on valitud vastuolus Poola põhiseaduse ja õigusnormidega, ei ole sõltumatu organ ning selle liikmed ei ole täitevvõimust ja seadusandlikust võimust sõltumatult ametisse nimetatud kohtunikkonna esindajad, mistõttu ei ole kohtuniku ametisse nimetamise taotlus esitatud liikmesriigi õiguses ette nähtud nõuete kohaselt; — ametisse nimetamise konkursil osalejatel ei olnud õigust pöörduda kohtusse ELL artikli 2 ja artikli 19 lõike 1 ning artikli 6 lõigete 1–3 koostoimes põhiõiguste harta artikliga 47 tähenduses. b) seaduse alusel moodustatud sõltumatu kohtu nõuetele ei vasta selline kohus, mille koosseisu kuulub isik, kes on nimetatud selles kohtus kohtuniku ametikohale menetluses, millesse võib täitevvõim meelevaldselt sekkuda ja milles osalejate seast jäetakse välja kohtunike omavalitsusorganid, mis on enamuses moodustatud täidesaatvast ja seadusandlikust võimust sõltumatult, või muud kandidaadi objektiivset hindamist tagavad organid, pidades silmas, et kohtunike omavalitsusorganite või muude täidesaatvast ja seadusandlikust võimust sõltumatute ning kandidaadi objektiivset hindamist tagavate organite osalemine kohtuniku ametisse nimetamise menetluses on juurdunud Euroopa õigustraditsioonis ülalnimetatud ELLi ja harta sätetes ning on Euroopa Liidu kui õigusliidu aluseks, mis on vajalik selleks, et liikmesriigi kohus saaks tagada liidu õiguse reguleerimisalasse kuuluvates küsimustes vajaliku tõhusa kohtuliku kaitse ning et seega oleks tagatud võimude lahususe ja tasakaalu põhimõtte ning õigusriigi põhimõtte järgimine?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Leedu) 7. mail 2021 – ‘Vittamed technologijos’ UAB (likvideerimisel) versus Valstybinė mokesčių inspekcija

(Kohtuasi C-293/21)

(2021/C 289/40)

Kohtumenetluse keel: leedu

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Põhikohtuasja pooled

Apellant: ‘Vittamed technologijos’ UAB (likvideerimisel)

Vastustaja: Valstybinė mokesčių inspekcija

Eelotsuse küsimused

Kas nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (1), mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikleid 184–187 tuleb tõlgendada nii, et maksukohustuslane on (või ei ole) kohustatud korrigeerima kapitalikaupade tootmiseks mõeldud kaupade ja teenuste soetamisel tasutud käibemaksu mahaarvamisi, kui need kaubad ei ole enam mõeldud kasutamiseks maksustatava majandustegevuse käigus, kuna maksukohustuslase omanik (aktsionär) otsustab ta likvideerida ja maksukohustuslane esitab taotluse oma kustutamiseks käibemaksukohustuslaste registrist? Kas vastust sellele küsimusele mõjutavad põhjused, miks otsustati maksukohustuslane likvideerida, nimelt asjaolu, et otsus selle isiku likvideerimise kohta tehti kasvava kahjumi, tellimuste puudumise ja aktsionäri kahtluste tõttu kavandatud (kavatsetud) majandustegevuse kasumlikkuse suhtes?

(1) Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT 2006, L 347, lk 1).