Liikmesriik, mis keeldub tunnustamast kogu ulatuses asjaomases liikmesriigis toimunud koolituse järel teises liikmesriigis saadud inseneri kutsekvalifikatsiooni, rikub sellega kohustusi, mis tulenevad direktiivist 89/48 vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamise üldsüsteemi kohta, muudetud direktiiviga 2001/19, ning eriti selle direktiivi artiklist 3 tulenevaid kohustusi.

Ilma et see piiraks kõnealuse direktiivi artikli 4 sätete kohaldamist, annab selle direktiivi artikli 3 esimese lõigu punkt a taotlejale, kellel on „diplom” selle direktiivi tähenduses, mis võimaldab tal mõnes liikmesriigis tegutseda reguleeritud kutsealal, õiguse tegutseda samal kutsealal kõigis teistes liikmesriikides. „Diplomiks” direktiivi 89/48 artikli 1 punkti a tähenduses võib olla kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide kogum.

Direktiivi 89/48 artikli 8 lõige 1 kohustab vastuvõtvat liikmesriiki seega igal juhul aktsepteerima tõenditena selle kohta, et diplomi tunnustamise tingimused on täidetud, liikmesriikide pädevate ametiasutuste väljastatud tõendeid ja dokumente. Järelikult ei pea vastuvõttev liikmesriik kontrollima, mis alusel need dokumendid on välja antud, samas kui tal on õigus viia läbi kontrollimisi seoses selliste direktiivi 89/48 artikli 1 punktis a sätestatud tingimustega, mille puhul ei ilmne nimetatud dokumentide sõnastusest, et need on juba täidetud.

Lisaks, kuigi direktiivi 89/48 artikli 1 punktis a oleva mõiste „diplom” määratlus seab mõningad piirangud selle direktiivi kohaldamisele kolmandates riikides omandatud kvalifikatsioonile, ei sisaldu ei kõnealuse direktiivi artikli 1 punktis a ega üheski teises selle direktiivi sättes piiranguid seoses liikmesriigiga, kus taotleja peab oma kutsekvalifikatsiooni omandanud olema.

Nimetatud artikli 1 punkti a esimesest lõigust tuleneb, et piisab, kui koolitus on omandatud „valdavalt ühenduses”. See väljend hõlmab nii koolitust, mis on tervenisti toimunud kõnealuse koolitust tõendava tunnistuse välja andnud liikmesriigis, kui ka koolitust, mis on osaliselt või täielikult toimunud mõnes muus liikmesriigis. Lisaks ei saa sellise piirangu õigustamiseks tuua ühtegi põhjust, kui arvestada, et siinkohal on põhiküsimuseks see, kas taotlejal on õigus tegutseda liikmesriigis reguleeritud kutsealal või mitte. Vastavalt nimetatud direktiiviga kehtestatud korrale ei tunnustata diplomit mitte selle aluseks oleva koolituse sisust tulenevalt, vaid seetõttu, et selles liikmesriigis, kus see on väljastatud või tunnustatud, annab nimetatud diplom õiguse alustada tegevust reguleeritud kutsealal.

Lisaks on direktiiviga 89/48 kehtestatud tunnustamise üldsüsteemi eesmärk just nimelt võimaldada liikmesriigi kodanikel, kellel on ühes liikmesriigis õigus tegutseda reguleeritud kutsealal, alustada tegevust samal kutsealal teistes liikmesriikides. Neil tingimustel ei saa asjaolu, et reguleeritud kutsealal tegutseda sooviv liikmesriigi kodanik otsustab alustada tegevust oma äranägemise kohaselt valitud liikmesriigis, iseenesest pidada direktiiviga 89/48 kehtestatud tunnustamise üldsüsteemi kuritarvitamiseks. Liikmesriigi kodanike õigus valida liikmesriik, kus nad soovivad omanda oma kutsekvalifikatsiooni, on sisemiselt omane asutamislepinguga tagatud põhivabaduste kasutamisele ühtsel turul. Vastuvõttev liikmesriik peab tulenevalt direktiivi 89/48 artikli 3 esimese lõigu punktist a tunnustama teise liikmesriigi inseneridiplomeid mitte üksnes juhul, kui nende omandamiseks vajalikud õpingud on tervenisti või osaliselt läbitud teises liikmesriigis, vaid ka juhul, kui need diplomid on välja antud nimetatud teise liikmesriigi pädevate ametiasutuste poolt selliste õpingute läbimisel, mis on kogu ulatuses toimunud vastuvõtvas liikmesriigis.

(vt punktid 54, 55, 61–64, 71–73, 83 ja resolutsioon)