ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 4. oktoobri 2012. aasta määrus – Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi

(kohtuasi C-502/11)

Ehitustööde hanked – Direktiiv 93/37/EMÜ – Artikkel 6 – Võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtted – Selliste õigusnormide lubatavus, mis lubavad riigihankemenetlustes osaleda üksnes ettevõtlusega tegelevatel ühingutel, keelates neis osaleda seltsingutel (società semplice) – Asutamis- ja põhikirjalised eesmärgid – Põllumajandusettevõtjad

1. Õigusaktide ühtlustamine – Ehitustööde riigihankemenetlused – Direktiiv 93/37 – Eesmärk (nõukogu direktiiv 93/37) (vt punkt 31)

2. Õigusaktide ühtlustamine – Ehitustööde riigihankemenetlused – Pakkujad – Siseriiklikud õigusnormid, mis välistavad teatavas juriidilises vormis asutatud taotlejate osalemise – Lubamatus – Tööettevõtja – Mõiste – Määratlemine, olenemata kokkulepitud teenuse osutamisest otse tööettevõtja enda vahendite abil, tööettevõtja juriidilisest vormist ja süstemaatilisest turul kohalolekust (nõukogu direktiiv 93/37) (vt punktid 32–35)

3. Õigusaktide ühtlustamine – Ehitustööde riigihankemenetlused – Direktiiv 93/37 – Riigihankemenetlusest kõrvaldamine – Direktiivi artikli 24 esimeses lõigus loetletud põhjuste ammendav laad – Liikmesriikide õigus näha ette muid kõrvaldamise põhjuseid – Tingimused (nõukogu direktiiv 93/37, artikli 24 esimene lõik) (vt punktid 37–42)

4. Õigusaktide ühtlustamine – Ehitustööde riigihankemenetlused – Direktiiv 93/37 – Riigihankemenetlusest kõrvaldamine – Siseriiklikud õigusnormid, mis välistavad selliste ettevõtjate osalemise, kes tegelevad seltsingu vormis põllumajandusega, kuid kelle tegevus hõlmab ka ettevõtlust – Lubamatus (nõukogu direktiiv 93/37, artikkel 6) (vt punktid 47–51)

Ese

Eelotsusetaotlus – Consiglio di Stato – Nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivi 93/37/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike ehitustöölepingute sõlmimise kord (EÜT L 199, lk 54; ELT eriväljaanne 06/02, lk 163), artikli 6 tõlgendamine – Diskrimineerimiskeelu põhimõte – Siseriiklikud õigusnormid, mis lubavad ehitustööde riigihankemenetlustes osaleda üksnes ettevõtlusega tegelevatel ühingutel, keelates neis osaleda seltsingu ( società semplice ) vormis asutatud põllumajandusettevõtjatel.

Resolutsioon

Liidu õigusega, eeskätt nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivi 93/37/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike ehitustöölepingute sõlmimise kord ja mida on muudetud komisjoni 13. septembri 2001. aasta direktiiviga 2001/78/EÜ, artikliga 6 on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis keelavad sellisel ühingul nagu seltsing, mis kujutab endast „tööettevõtjat” direktiivi 93/37 tähenduses, osaleda hankemenetluses ainuüksi selle juriidilisest vormist tulenevalt.
9

Teise võimalusena leiab Rügen Fisch, et kohtukulud, mille kindlaksmääramist nõutakse, ei ole hüvitatavad. Nimelt märgib ta, et osa arvetest, mille Schwaaner Fischwaren on lisanud oma taotlusele, pärinevad eespool viidatud kohtumääruse Rügen Fisch vs. Siseturu Ühtlustamise Amet aluseks oleva apellatsioonkaebuse esitamise kuupäevast varasemast ajast. Seega nendel arvetel märgitud nõustamiskulud on tegelikult seotud ühtlustamisametis ja selle apellatsioonikojas toimunud kehtetuks tunnistamise menetlusega.
Direktiivi 2003/88 tööaja korralduse teatavate aspektide kohta artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklike õigusnormide tõlgendus, mille kohaselt ei ole töötajal, kes on ettevõtte puhkuste ajakavas ühepoolselt kindlaks määratud põhipuhkuse kasutamiseks ette nähtud ajal haiguspuhkusel, õigust saada haiguspuhkuse lõppemisel põhipuhkust mingil muul ajal kui esialgu kokku lepitud – vajadusel ka väljaspool põhipuhkuse arvutamise aluseks olevat ajavahemikku – kui selle välistavad ettevõtja tootmistegevuse ja töökorraldusega seotud põhjused.

Juhul kui töötaja taotlust põhipuhkuse saamiseks muul ajal ei ole võimalik rahuldada ettevõtja huvidest lähtuvalt, on tööandja kohustatud andma töötajale põhipuhkust mõnel muul ajal, mille viimati nimetatu välja pakub ning mis on vastavuses tööandja huvidega.

(vt punktid 21, 23, 25 ja resolutsiooni punkt 1)
Nagu tuleneb määruse nr 1896/2006, millega luuakse Euroopa maksekäsumenetlus, artikli 20 lõike 1 punkti b sõnastusest, on selleks, et kostjal oleks vääramatu jõu puudumisel õigus taotleda Euroopa maksekäsu läbivaatamist selle sätte alusel, vajalik, et täidetud oleks kolm kumulatiivset tingimust, milleks on esiteks selliste erakorraliste asjaolude esinemine, mis takistasid kostjal nõuet selleks ettenähtud tähtaja jooksul vaidlustamast, teiseks, et kostja ei ole süüdi, ja kolmandaks, et kostja tegutseb viivitamata. Asjaolu, et üks neist tingimustest ei ole täidetud, takistab kostjal tulemuslikult väitmast, et kõnealuses sättes kehtestatud tingimused on tema juhtumi puhul täidetud.

(vt punkt 24)
Direktiivi 2005/29, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugune siseriiklik õigusnorm, milles on ette nähtud üldine keeld kaupa kahjumiga müügiks pakkuda või müüa, kui selle sättega taotletakse tarbijakaitse eesmärke.

Kuna direktiiv 2005/29 ühtlustab nimelt täielikult ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid käsitlevad õigusnormid, siis ei saa liikmesriigid, nagu on selgelt sätestatud direktiivi artiklis 4, kehtestada rangemaid meetmeid, kui on direktiiviga kindlaks määratud, isegi kui nende eesmärk on tagada kõrgematasemeline tarbijakaitse.

Sama direktiivi I lisas on kehtestatud ammendav loetelu 31 kaubandustavast, mida vastavalt direktiivi artikli 5 lõikele 5 peetakse ebaausaks „kõigil tingimustel”. Nagu direktiivi põhjenduses 17 on sõnaselgelt täpsustatud, on need seetõttu ainsad kaubandustavad, mida võib pidada ebaausaks, hindamata iga üksikjuhtumi vastavust selle direktiivi artiklite 5–9 sätetele.

Sellist tava, mis seisneb kauba kahjumiga müügiks pakkumises või müügis, direktiivi 2005/29 I lisas aga ei esine. Seetõttu ei saa see olla keelatud kõigil tingimustel, vaid üksnes juhul, kui üksikjuhtumi hindamise tulemusel on võimalik tuvastada, et selle näol on tegemist ebaausa tavaga.

(vt punktid 24, 28, 29, 31 ja resolutsioon)
Rahalise kahju olulisuse hindamise käigus ajutiste meetmete kohaldamise taotluses ei ole asjaolu, et taotluse esitaja ei esitanud teavet oma selle ettevõtja suuruse kohta, millesse ta kuulub, ise piisav, et põhjendada taotluse rahuldamata jätmist sellega, et taotluse esitaja ei tõendanud väidetava kahju olulisust.

Ettevõtte suurus võib tõepoolest mõjutada rahalise kahju olulisuse hindamist, kuna kahju on olulisem, kui kahju on ettevõtja suurusega võrreldes suurem ning vastupidisel juhul vastavalt vähem oluline. Nii võib teatud asjaoludel argumendid väidetava kahju olulisuse kohta tagasi lükata pelgalt võrdluse alusel, mis viiakse läbi kahju ning selle ettevõtja käibe vahel, kellele võib kahju tekkida.

Siiski ei saa välistada, et rahalist kahju, mis on objektiivselt märkimisväärne ning tuleneb väidetavast kohustusest teha lõplik oluline äriline valik ebamõistliku aja jooksul, võiks lugeda „oluliseks” või isegi et sellise kahju olulisust võiks lugeda ilmseks, isegi kui puudub teave asjaomase ettevõtja suuruse kohta.

(vt punktid 31–33)
Vastavalt ELTL artikli 256 lõikele 1 ja Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 esimesele lõigule saab edasi kaevata ainult õigusküsimustes. Üldkohtul on ainupädevus tuvastada ja hinnata antud asjas olulisi faktilisi asjaolusid ning hinnata tõendeid. Välja arvatud juhul, kui kohtule esitatud tõendeid on moonutatud, ei ole faktiliste asjaolude ja tõendite hindamine seega õigusküsimus, mis kuuluks sellisena Euroopa Kohtu poolt apellatsiooni korras läbivaatamisele.

Segiajamise tõenäosuse igakülgne hindamine kõnealuste kaubamärkide visuaalse, foneetilise ja kontseptuaalse sarnasuse osas peab rajanema kaubamärkidest jääval tervikmuljel, võttes eelkõige arvesse nende eristavaid ja domineerivaid osi. Konkreetselt on Euroopa Kohus otsustanud, et kahe kaubamärgi sarnasuse hindamine ei saa piirduda sellega, et arvesse võetakse ainult ühte mitmeosalise kaubamärgi koostisosa ja võrreldakse seda teise kaubamärgiga, vaid tuleb teostada võrdlus, analüüsides iga kõnealust kaubamärki tervikuna. Mitmeosalisest kaubamärgist asjaomase üldsuse mällu jäänud tervikmuljes võib mõnel juhul muidugi domineerida üks või mitu selle koostisosadest, nii et juhul, kui kaubamärgi kõik teised koostisosad on tähtsusetud, võib hinnata sarnasust ainult domineeriva osa põhjal. Sellest erandjuhtusid käsitlevast kohtupraktikast ei saa siiski järeldada, et segiajamise tõenäosuse hindamisel omab kirjeldavast ja eristavast osast koosnevas kaubamärgis tähtsust üksnes eristav osa.

(vt punktid 42–44)
Määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 5 punkti 1 alapunkti b teist taanet tuleb tõlgendada nii, et kauba ladustamise leping kujutab endast teenuste osutamise lepingut selle sätte tähenduses.

Selles osas tuleb meenutada, et ladustamislepingu peamine tunnus on asjaolu, et ladustaja ladustab asjaomast kaupa lepingu teise poole arvel. Seega eeldab see kohustus mingit kindlaksmääratud tegevust, mis koosneb vähemalt kauba vastuvõtmisest, selle hoidmisest turvalises kohas ja selle väljastamisest lepingu teisele poolele sobivas seisundis.

(vt punktid 27, 30 ja resolutsioon)
Direktiivi 93/13 ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, mis ei võimalda täitekohtul hüpoteegi realiseerimise menetluse raames hinnata ei omal algatusel ega ka tarbija taotlusel, kas sissenõutava võla ja täitedokumendi aluseks oleva lepingu tingimus on ebaõiglane, ega kohaldada esialgse õiguskaitse meetmeid, sealhulgas täitmise peatamist, juhul kui selliste meetmete kohaldamine on vajalik vastavat asja sisulises menetluses arutava kohtu, kelle pädevuses on selle lepingutingimuse ebaõigluse kontrollimine, lõpliku otsuse täieliku toime tagamiseks.

Nimelt ei saa ilma sellise võimaluseta kõikidel sellistel juhtudel, kus hüpoteegiga koormatud kinnisasi realiseeriti enne asjas sellise sisulise otsuse tegemist, millega tuvastatakse hüpoteegi aluseks oleva lepingutingimuse ebaõiglane laad ja tunnistatakse seega täitemenetlus tühiseks, selline otsus anda asjaomasele tarbijale muud kui a posteriori kaitset, mis seisneb üksnes kahju hüvitamises, mis ei ole aga täielik ega piisav ning ei kujuta endast piisavat ega tõhusat vahendit, et lõpetada kõnealuse tingimuse kasutamine lepingutes, nagu seda näeb ette direktiivi 93/13 artikli 7 lõige 1. Eeltoodu kehtib veelgi enam siis, kui hüpoteegiga koormatud asi on kahju kannatanud tarbija ja tema pere eluase; sellisel juhul ei võimalda selline tarbijakaitse mehhanism, mis piirdub üksnes kahju hüvitamisega, takistada eluaseme lõplikku ja pöördumatut kaotust. Selline menetluskord on oma laadilt selline, mis kahjustab direktiiviga 93/13 taotletud kaitse tõhusust.

Selles olukorras tuleb sedastada, et põhikohtuasjades käsitletud Hispaania õigusnormid ei ole kooskõlas tõhususe põhimõttega, kuna nendega tehakse võimatuks või ülemäära raskeks kohaldada kõnealuse direktiiviga tarbijatele ette nähtud kaitset hüpoteegi realiseerimise menetlustes, mille algatamist on taotlenud kauplejad ja milles need tarbijad on kostjad.

(vt punktid 54–57, 59 ja 60 ning resolutsiooni punkt 1)
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 17. jaanuari 2013. aasta määrus – Verenigde Douaneagenten vs. komisjon

(kohtuasi C-173/12 P)

„Apellatsioonkaebus — Tolliseadustiku artikli 220 lõige 2 — Imporditollimaksu tollivormistusjärgne sissenõudmine — Ebaõigete asjaolude esitamine — Toor-roosuhkru import”

1. Apellatsioonkaebus — Väited — Faktiliste asjaolude ebaõige hindamine — Vastuvõetamatus — Üldkohtule esitatud asjaolude hindamine Euroopa Kohtu poolt — Välistamine, v.a tõendite moonutamise korral (ELTL artikkel 256, lõike 1 teine lõik; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik) (vt punktid 26, 27, 38, 39, 43, 44, 47 ja 48)

2. Apellatsioonkaebus — Väited — Väide, mis pole piisavalt täpne — Vastuvõetamatus (ELTL artikkel 256, lõike 1 teine lõik; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 168, lõige 1) (vt punkt 33)

Ese

Apellatsioonkaebus Üldkohtu (seitsmes koda) 10. veebruari 2012. aasta otsuse peale kohtuasjas T-32/11: Verenigde Douaneagenten vs. komisjon, millega Üldkohus jättis osaliselt rahuldamata nõude tühistada komisjoni 1. oktoobri 2010. aasta otsus K(2010) 6754 (lõplik), milles tuvastatakse ühelt poolt, et imporditollimaksude kohta järelarvestuskande tegemine on põhjendatud, ning teiselt poolt, et nende maksude vähendamine ei ole konkreetsel juhul õigustatud (REC 02/09).

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Verenigde Douaneagenten BV-lt.

Euroopa Kohtu (kümnes koda) 17. jaanuari 2013. aasta määrus – Verenigde Douaneagenten vs. komisjon

(kohtuasi C-173/12 P)

„Apellatsioonkaebus — Tolliseadustiku artikli 220 lõige 2 — Imporditollimaksu tollivormistusjärgne sissenõudmine — Ebaõigete asjaolude esitamine — Toor-roosuhkru import”

1. Apellatsioonkaebus — Väited — Faktiliste asjaolude ebaõige hindamine — Vastuvõetamatus — Üldkohtule esitatud asjaolude hindamine Euroopa Kohtu poolt — Välistamine, v.a tõendite moonutamise korral (ELTL artikkel 256, lõike 1 teine lõik; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik) (vt punktid 26, 27, 38, 39, 43, 44, 47 ja 48)

2. Apellatsioonkaebus — Väited — Väide, mis pole piisavalt täpne — Vastuvõetamatus (ELTL artikkel 256, lõike 1 teine lõik; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 168, lõige 1) (vt punkt 33)

Ese

Apellatsioonkaebus Üldkohtu (seitsmes koda) 10. veebruari 2012. aasta otsuse peale kohtuasjas T-32/11: Verenigde Douaneagenten vs. komisjon, millega Üldkohus jättis osaliselt rahuldamata nõude tühistada komisjoni 1. oktoobri 2010. aasta otsus K(2010) 6754 (lõplik), milles tuvastatakse ühelt poolt, et imporditollimaksude kohta järelarvestuskande tegemine on põhjendatud, ning teiselt poolt, et nende maksude vähendamine ei ole konkreetsel juhul õigustatud (REC 02/09).

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 7. märtsi 2013. aasta määrus – Sindicato dos Bancários do Norte jt

(kohtuasi C-128/12)

„Eelotsusetaotlus — Kodukorra artikli 53 lõige 2 — Euroopa Liidu põhiõiguste harta — Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette avaliku sektori teatud töötajate palgakärped — Liidu õiguse kohaldamata jätmine — Ilmne Euroopa Kohtu pädevuse puudumine”

Eelotsuse küsimused — Euroopa Kohtu pädevus — Piirid — Liidu põhiõiguste harta tõlgendamise taotlus — Siseriiklik õigus, mis ei ole liidu õiguse rakendamise meede — Ilmne Euroopa Kohtu pädevuse puudumine (ELL artikli 6 lõige 1; ELTL artikkel 267; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 51 lõige 1) (vt punktid 9–14 ja resolutsioon)

Ese

Eelotsusetaotlus – Tribunal do Trabalho do Porto – Euroopa Liidu põhiõiguste harta (EÜT 2000, C 364, lk 1) artikli 20, artikli 21 lõike 1 ja artikli 31 lõike 1 tõlgendamine – Võrdsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtete ning õiguse headele ja õiglastele töötingimustele järgimine – Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette avaliku sektori teatud töötajate palgakärped

Resolutsioon

Euroopa Liidu Kohtul puudub ilmselt pädevus lahendada tribunal do trabalho do Porto (Portugal) 6. jaanuari 2012. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlust.

Euroopa Kohtu (kuues koda) 7. märtsi 2013. aasta määrus – Sindicato dos Bancários do Norte jt

(kohtuasi C-128/12)

„Eelotsusetaotlus — Kodukorra artikli 53 lõige 2 — Euroopa Liidu põhiõiguste harta — Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette avaliku sektori teatud töötajate palgakärped — Liidu õiguse kohaldamata jätmine — Ilmne Euroopa Kohtu pädevuse puudumine”

Eelotsuse küsimused — Euroopa Kohtu pädevus — Piirid — Liidu põhiõiguste harta tõlgendamise taotlus — Siseriiklik õigus, mis ei ole liidu õiguse rakendamise meede — Ilmne Euroopa Kohtu pädevuse puudumine (ELL artikli 6 lõige 1; ELTL artikkel 267; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 51 lõige 1) (vt punktid 9–14 ja resolutsioon)

Ese

Eelotsusetaotlus – Tribunal do Trabalho do Porto – Euroopa Liidu põhiõiguste harta (EÜT 2000, C 364, lk 1) artikli 20, artikli 21 lõike 1 ja artikli 31 lõike 1 tõlgendamine – Võrdsuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtete ning õiguse headele ja õiglastele töötingimustele järgimine – Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette avaliku sektori teatud töötajate palgakärped

Resolutsioon

Euroopa Liidu Kohtul puudub ilmselt pädevus lahendada tribunal do trabalho do Porto (Portugal) 6. jaanuari 2012. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlust.
1.

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikleid 63 ja 65 tuleb tõlgendada nii, et sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas, kus äriühingu kasuks on seatud hoonestusõigus hoone ehitamiseks, mille omanikuks saab ta 75% ulatuses kogu ehitusalusest pinnast ja vastusooritusena ehitab ta ülejäänud 25%, mille ta on kohustatud täielikult valminuna hoonestusõiguse seadjatele üle andma, ei keela need artiklid ehitusteenustelt arvestatava maksu sissenõudmist juba hoonestusõiguse seadmisel, see tähendab enne nende teenuste osutamist, kui hoonestusõiguse seadmisel on juba teada kõik tulevase teenuse määravad elemendid ja seega on vaidlusalused teenused täpselt määratletud ning hoonestusõigust on võimalik rahas väljendada, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus. Seejuures ei ole oluline, et hoonestusõiguse seadmise puhul on tegemist maksuvaba tehinguga, mille teevad isikud, kes ei ole maksukohustuslased ega maksu tasumise eest vastutavad isikud direktiivi tähenduses.
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 28. veebruari 2013. aasta määrus – Carrols vs. Siseturu Ühtlustamise Amet

(kohtuasi C-171/12 P)

„Apellatsioonkaebus — Ühenduse kaubamärk — Määrus (EÜ) nr 40/94 — Artikli 51 lõike 1 punkt b — Ühenduse kujutismärk Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL — Kehtetuks tunnistamise taotlus, mille on esitanud siseriikliku kujutismärgi Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL ja siseriikliku sõnamärgi POLLO TROPICAL omanik — Absoluutsed kehtetuks tunnistamise põhjused — Pahausksus — Vastuvõetamatus”

Apellatsioonkaebus — Väited — Asjaolude ja tõendite ebaõige hindamine — Vastuvõetamatus — Asjaolude ja tõendite hindamise kontroll Euroopa Kohtus — Välistamine, v.a tõendite moonutamise korral (ELTL artikli 256 lõige 1; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik) (vt punkt 35)

Ese

Apellatsioonkaebus, mis on esitatud Üldkohtu (kaheksas koda) 1. veebruari 2012. aasta otsuse peale kohtuasjas T-291/09: Carrols Corp. vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, milles Üldkohus jättis rahuldamata nõude tühistada ühtlustamisameti esimese apellatsioonikoja 7. mai 2009. aasta otsus (asi R 632/2008-1), mis käsitles Carrols Corp-i ja Giulio Gambettola vahelist kehtetuks tunnistamise menetlust.

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Carrols Corp-ilt.

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 28. veebruari 2013. aasta määrus – Carrols vs. Siseturu Ühtlustamise Amet

(kohtuasi C-171/12 P)

„Apellatsioonkaebus — Ühenduse kaubamärk — Määrus (EÜ) nr 40/94 — Artikli 51 lõike 1 punkt b — Ühenduse kujutismärk Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL — Kehtetuks tunnistamise taotlus, mille on esitanud siseriikliku kujutismärgi Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL ja siseriikliku sõnamärgi POLLO TROPICAL omanik — Absoluutsed kehtetuks tunnistamise põhjused — Pahausksus — Vastuvõetamatus”

Apellatsioonkaebus — Väited — Asjaolude ja tõendite ebaõige hindamine — Vastuvõetamatus — Asjaolude ja tõendite hindamise kontroll Euroopa Kohtus — Välistamine, v.a tõendite moonutamise korral (ELTL artikli 256 lõige 1; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik) (vt punkt 35)

Ese

Apellatsioonkaebus, mis on esitatud Üldkohtu (kaheksas koda) 1. veebruari 2012. aasta otsuse peale kohtuasjas T-291/09: Carrols Corp. vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, milles Üldkohus jättis rahuldamata nõude tühistada ühtlustamisameti esimese apellatsioonikoja 7. mai 2009. aasta otsus (asi R 632/2008-1), mis käsitles Carrols Corp-i ja Giulio Gambettola vahelist kehtetuks tunnistamise menetlust.

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 28. veebruari 2013. aasta määrus – H-Holding vs. komisjon

(kohtuasi C-235/12 P)

„Apellatsioonkaebus — Tegevusetushagi — ELTL artikkel 265 — Kahju hüvitamise nõue — Komisjoni poolt liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse algatamata jätmine — Ilmselge vastuvõetamatus”

Tegevusetushagi — Füüsilised ja juriidilised isikud — Hagi aluseks olev tegevusetus — Komisjoni poolt liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse algatamata jätmine — Vastuvõetamatus (ELTL artikkel 265) (vt punktid 11 ja 12)

Ese

Apellatsioonkaebus Üldkohtu (kuues koda) 2. märtsi 2012. aasta määruse peale kohtuasjas T-594/11: H-Holding vs. komisjon, millega Üldkohus jättis rahuldamata hageja hagi, milles paluti esiteks tuvastada, et komisjon on jätnud ebaseaduslikult algatamata liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi Kreeka Vabariigi suhtes, ja teiseks mõista välja hagejale komisjoni väidetava tegevusetusega tekitatud kahju.

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Jätta H-Holding AG kohtukulud tema enda kanda.

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 28. veebruari 2013. aasta määrus – H-Holding vs. komisjon

(kohtuasi C-235/12 P)

„Apellatsioonkaebus — Tegevusetushagi — ELTL artikkel 265 — Kahju hüvitamise nõue — Komisjoni poolt liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse algatamata jätmine — Ilmselge vastuvõetamatus”

Tegevusetushagi — Füüsilised ja juriidilised isikud — Hagi aluseks olev tegevusetus — Komisjoni poolt liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse algatamata jätmine — Vastuvõetamatus (ELTL artikkel 265) (vt punktid 11 ja 12)

Ese

Apellatsioonkaebus Üldkohtu (kuues koda) 2. märtsi 2012. aasta määruse peale kohtuasjas T-594/11: H-Holding vs. komisjon, millega Üldkohus jättis rahuldamata hageja hagi, milles paluti esiteks tuvastada, et komisjon on jätnud ebaseaduslikult algatamata liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi Kreeka Vabariigi suhtes, ja teiseks mõista välja hagejale komisjoni väidetava tegevusetusega tekitatud kahju.

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Kapitali koondumise kaudne maksustamine – Tehingud, mille suhtes ei kohaldata kaudset maksustamist – Aastamaks, mida on kohustatud tasuma kõik ettevõtjad põhjusel, et nad on kantud äriregistrisse – Lubatavus (nõukogu direktiiv 2008/7, artikli 5 lõike 1 punkt c) (vt punktid 18, 19, 23–26 ja resolutsioon)

2. Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Küsimused, mis on esitatud ilma piisavalt täpse faktilise ja õigusliku raamistiku kirjelduseta – Küsimused, mis on esitatud kontekstis, mis välistab tarviliku vastuse – Ilmselge vastuvõetamatus (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikli 93 punkt a) (vt punktid 29–33)

Subject of the case

Ese

Eelotsusetaotlus – Tribunale Ordinario di Cosenza – Nõukogu 12. veebruari 2008. aasta direktiivi 2008/7/EÜ kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta (ELT L 46, lk 11) artikli 5 tõlgendamine – Aastamaksu kehtestamine tulenevalt kandmisest äriregistrisse, mida peavad kohalikud kaubanduskojad – Aastamaksu suuruse määramine viisil, mis on füüsilisest isikust ettevõtjatele, põllumajandusühistutele ( societá semplici ) ja advokaadifirmadele soodsam kui ülejäänud kapitaliühingutele

Resolutiivosa

Resolutsioon

Nõukogu 12. veebruari 2008. aasta direktiivi 2008/7/EÜ kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta artikli 5 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus sellise aastamaksu sissenõudmine, nagu on arutusel põhikohtuasjas, mida maksavad kaubandus-, tööstus-, käsitöö- ja põllumajanduskodadele kõik ettevõtjad, kes on kantud nende peetavasse registrisse või keda seal on mainitud, põhimõtteliselt sõltuvalt oma käibest, kuid teatud liiki ettevõtete jaoks – eelkõige ettevõtetele, mida valdavad või juhivad füüsilised isikud ainuisikuliselt – on kehtestatud kindel summa.