Kohtuasi C-300/05

Hauptzollamt Hamburg-Jonas

versus

ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesfinanzhof)

Direktiiv 91/628/EMÜ – Loomade kaitse vedamise ajal – Jootmise ja söötmise vahemik, veo kestus ja puhkeajad – Mõiste „vedu” („Transportdauer”) – Loomade peale­ ja mahalaadimise kestuse arvessevõtmine

Kohtuotsuse kokkuvõte

Põllumajandus – Õigusaktide ühtlustamine – Loomade kaitse vedamise ajal – Direktiiv 91/628

(Nõukogu direktiiv 91/628, lisa lõike 48 punkti 4 alapunkt d)

Direktiivi 91/628 (mis käsitleb loomade kaitset vedamise ajal ja millega muudetakse direktiive 90/425 ja 91/496, mida on muudetud direktiiviga 95/29) lisa lõike 48 punkti 4 alapunktis d kasutatud mõistet „vedu” tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab ka loomade peale- ja mahalaadimist.

See definitsioon vastab direktiivi 91/628 eesmärkidele, mis ilmnevad eelkõige direktiivi algversiooni teisest ja kaheksandast põhjendusest; need eesmärgid on loomade kaitse tagamine rahuldaval tasemel ja pikamaaveo vähendamine loomade heaolu huvides niipalju kui võimalik. Arvestades seda, et direktiiv ei sea loomade peale­ ja mahalaadimise ajale iseenesest mingisuguseid piiranguid, ja kui tõlgendada direktiivi 91/628 lisa lõike 48 punkti 4 alapunkti d nii, et seda aega ei arvestata veo kestuse hulka, siis ei saaks peale­ ja mahalaadimistoimingud kuidagi arvesse võtta, mis piiraks nimetatud normi kasulikku mõju.

(vt punktid 19, 20, 24 ja resolutiivosa)

EUROOPA KOHTU OTSUS (teine koda)

23. november 2006 ( )

Direktiiv 91/628/EMÜ – Loomade kaitse vedamise ajal – Jootmise and söötmise vahemik, veo kestus ja puhkeajad – Mõiste „vedu” („Transportdauer”) – Loomade peale­ ja mahalaadimise kestuse arvessevõtmine

Kohtuasjas C‑300/05,

mille esemeks on EÜ asutamislepingu artikli 234 alusel Bundesfinanzhofi (Saksamaa) 17. mai 2005.aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 27. juulil 2005, menetluses

Hauptzollamt Hamburg‑Jonas

versus

ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH,

EUROOPA KOHUS (teine koda),

koosseisus: koja esimees C. W. A. Timmermans, kohtunikud R. Schintgen, P. Kūris, J. Klučka (ettekandja) ja L. Bay Larsen,

kohtujurist: P. Mengozzi,

kohtusekretär: ametnik B. Fülöp,

arvestades kirjalikus menetluses ja 5. oktoobri 2006. aasta kohtuistungil esitatut,

arvestades kirjalikke märkusi, mille esitasid:

– ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH, esindaja: Rechtsanwalt K. Landry,

– Taani valitsus, esindaja: J. Molde,

– Rootsi valitsus, esindaja: A. Kruse,

– Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: M. Nolin ja F. Erlbacher,

arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi ettepanekuta,

on teinud järgmise

otsuse

1 Eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 19. novembri 1991. aasta direktiivi – mis käsitleb loomade kaitset vedamise ajal ja millega muudetakse direktiive 90/425/EMÜ ja 91/496/EMÜ (EÜT L 340, lk 17; ELT eriväljaanne 03/12, lk 133), mida on muudetud nõukogu 29. juuni 1995. aasta direktiiviga 95/29/EÜ (EÜT L 148, lk 52; ELT eriväljaanne 03/17, lk 466; edaspidi „direktiiv 91/628”) – lisa lõike 48 punkti 4 alapunktis d kasutatud mõiste „vedu” tõlgendamist.

2 Nimetatud eelotsusetaotlus on esitatud Hauptzollamt Hamburg-Jonase (edaspidi „Hauptzollamt”) ja ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH (edaspidi „ZVK”) vahelises kohtuvaidluses, mis puudutab eksporditoetuse ettemaksu veiste ekspordil Egiptusesse.

Õiguslik raamistik

3 Direktiivi 91/628 teine ja kaheksas põhjendus on selle algses versioonis sõnastatud järgmiselt:

„tehniliste tõkete kõrvaldamiseks elusloomade kaubanduses ja asjaomaste turukorralduste tõrgeteta toimimise võimaldamiseks on ühendus selles valdkonnas võtnud vastu eeskirjad, tagades asjaomaste loomade kaitse rahuldaval tasemel;

[…]

loomade heaolu huvides tuleks loomade, sealhulgas tapaloomade pikamaavedu vähendada niipalju kui võimalik”.

4 Direktiivi 91/628 artikli 2 lõike 2 kohaselt on:

„a) transpordivahend – maanteesõidukite, raudteesõidukite, laevade ja õhusõidukite osad, mida kasutatakse loomade laadimiseks ja vedamiseks, ning maismaa-, mere- või õhutranspordil kasutatavad konteinerid;

b) vedu – transpordivahendi abil teostatav loomade liikumine, mis sisaldab loomade peale- ja mahalaadimist;

[…]

e) lähtekoht – ilma et see piiraks artikli 1 lõike 2 punkti b sätete kohaldamist, koht, kus loomad laaditakse transpordivahendile esmakordselt või pärast seda, kui loomad on mahalaaditud ja neid on majutatud 24 tundi, joodetud, söödetud ja vajadusel hooldatud, v.a peatuspaik või ümberlaadimispaik.

[…]

f) sihtkoht – koht, kus loomad transpordivahendilt lõplikult maha laaditakse, v.a peatuspaik või ümberlaadimispaik;

g) teekond – loomade vedu lähtekohast sihtkohta.”

5 Direktiivi 91/628 lisa VII peatüki lõige 48 pealkirjaga „Jootmise ja söötmise vahemik, veo kestus ja puhkeajad” sätestab:

„[...]

4. Jootmise ja söötmise ajavahemikud, veo kestus ja puhkeajad maateesõidukite kasutamisel, mis vastavad punkti 3 nõuetele, on määratletud järgmiselt:

[...]

d) kõikidele teistele punktis 1 osutatud liikidesse kuuluvatele loomadele tuleb pärast 14‑tunnist vedu anda vähemalt ühetunnine puhkeaeg, mis on piisav selleks, et anda neile eelkõige vedelikku ja vajaduse korral ka sööta. Pärast sellist puhkeaega võib neid vedada veel 14 tundi. [Käesoleva alapunkti tsitaati on parandatud Euroopa Kohtus, kuna selle eestikeelne tõlge on ekslik; sõna „teekond” on asendatud sõnaga „vedu”]

5. Pärast sätestatud veo kestust tuleb loomad maha laadida, sööta ja joota ning lasta neil puhata vähemalt 24 tundi.

[…]”

Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused

6 ZVK eksportis 2000. aasta sügisel Egiptusesse 28 elusat veist ja sai sellega seoses eksporditoetuse ettemaksu.

7 Hauptzollamt nõudis siiski selle ettemaksu tagastamist 10% võrra suuremas summas, kuna ZVK ei olnud järginud direktiivi 91/628 lisa lõike 48 punkti 4 alapunktis d ettenähtud maksimaalse lubatud ilma puhkeajata veo nõuet. Teekonnaplaanist selgus, et veiste vedu veoautoga, mida alustati 6. novembril 2000 kell 10.00, katkestati alles järgneval kuupäeval kell 01.00, mis teeb veo kestuseks üle 15 tunni.

8 Selles küsimuses lähevad ZVK ja Hauptzollamti seisukohad lahku. ZVK väidab, et veo kestust tuleb arvutada alates momendist, kui veok lähtekohast lahkub; nii kestis põhikohtuasjas kõne all olev vedu vaid 13 tundi ja 30 minutit. Hauptzollamti arvates hõlmab vedu ka peale­ ja mahalaadimise aega, mis teeb kõnesoleva veo kestuseks üle 14 tunni.

9 Finanzgericht Hamburg (Hamburgi maksukohus) rahuldas ZVK poolt Hauptzollamti otsuse peale esitatud hagi.

10 Hauptzollamt esitas seejärel Finanzgerichti otsuse peale Bundesfinanzhofile (föderaalne maksukohus) apellatsioonkaebuse.

11 Bundesfinanzhof leiab, et põhikohtuasja vaidluse lahendus sõltub sellest, kas veiste veoautosse laadimise aeg loetakse direktiivi 91/628 lisa lõike 48 punkti 4 alapunkti d tähenduses veo hulka. Kui vastus sellele küsimusele on jaatav, siis on ületatud maksimaalne selle sätte kohaselt lubatud veo kestus, mis on 14 tundi. Seda kestust ei ole seevastu ületatud juhul, kui laadimisaega ei arvata veo hulka nimetatud sätte tähenduses.

12 Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab sellega seoses, et kuigi direktiivi 91/628 artikli 2 lõike 2 punktist b tuleneb selgelt, et vedu sisaldab loomade peale- ja mahalaadimist, tekitab veo mõiste täpse ulatuse osas ebakindlust nimetatud direktiivi lisa lõike 48 punkt 5 ning samuti erinevused, mis ilmnevad direktiivi lisa lõike 48 punkti 4 erinevaid keeleversioone lugedes.

13 Nendel asjaoludel otsustas Bundesfinanzhof menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:

„Kas nõukogu [direktiivi 91/628] lõike 48 punkti 4 alapunkti d tähenduses kuulub „veo” hulka ka aeg, mis kulub peale- ja mahalaadimiseks?”

Eelotsuse küsimus

14 Oma küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt saada veo mõiste tõlgendust direktiivi 91/268 lisa lõike 48 punkti 4 alapunkti d tähenduses, võttes arvesse ebakindlust, mis võib tuleneda nimetatud lisa lõike 48 punktist 5 ja selle lisa lõike 48 punkti 4 erinevate keeleversioonide erinevustest.

15 Kõigepealt tuleb meelde tuletada, et väljakujunenud kohtupraktikast tulenevalt peab ühenduse õigusnormi tõlgendamisel arvestama mitte üksnes normi sõnastust, vaid ka selle konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osaks see norm on (vt eelkõige 18. mai 2000. aasta otsus kohtuasjas C‑301/98: KVS International, EKL 2000, lk I‑3583, punkt 21; 19. septembri 2000. aasta otsus kohtuasjas C‑156/98: Saksamaa vs. komisjon, EKL 2000, lk I‑6857, punkt 50, ja 6. juuli 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑53/05: komisjon vs. Portugal, EKL 2006, lk I‑6215, punkt 20).

16 Võimalike keeleliste erinevuste kohta on Euroopa Kohus juba otsustanud, et esiteks välistab ühenduse õiguse ühetaolise tõlgendamise vajadus kindla teksti käsitlemise isoleeritult, kuid nõuab kahtluse korral, et seda tõlgendataks ja kohaldataks teisi keeleversioone arvestades, ja teiseks, et ühe ühenduse teksti erinevaid keeleversioone tuleb tõlgendada ühetaoliselt, ning seega juhul, kui keeleversioonid üksteisest erinevad, peab kõnealust normi tõlgendama vastavalt seda normi sisaldava õigusakti üldisele ülesehitusele ja eesmärgile (vt selle kohta Euroopa Kohtu 27. märtsi 1990. aasta otsus kohtuasjas C‑372/88: Cricket St Thomas, EKL 1990, lk I‑1345, punkt 19, ning samuti 9. märtsi 2006. aasta otsus kohtuasjas C‑174/05: Zuid-Hollandse Milieufederatie ja Natuur en Milieu, EKL 2006, lk I‑2443, punkt 20 ja viidatud kohtupraktika).

17 Mis puudutab direktiivi 91/628 lisa lõike 48 punkti 4 alapunktis d viidatud mõistet „vedu”, siis tuleb meelde tuletada, et see säte ei anna ühtegi suunist, mis võimaldaks kindlaks teha, kas peale­ ja mahalaadimise aeg on selle mõistega hõlmatud või mitte.

18 Direktiivi 91/628 artikli 2 lõike 2 punktis b esitatud mõiste „vedu” definitsioonist tuleneb aga sõnaselgelt, et vedu hõlmab loomade peale­ ja mahalaadimist.

19 Niisugune mõiste „vedu” definitsioon vastab direktiivi 91/628 eesmärkidele, mis ilmnevad eelkõige direktiivi algversiooni teisest ja kaheksandast põhjendusest; need eesmärgid on loomade kaitse tagamine rahuldaval tasemel ja pikamaaveo vähendamine loomade heaolu huvides niipalju kui võimalik.

20 Kuna direktiiv ei sea loomade peale­ ja mahalaadimise ajale iseenesest mingisuguseid piiranguid, siis tuleneb sellest, et kui tõlgendada direktiivi 91/628 lisa lõike 48 punkti 4 alapunkti d nii, et seda aega ei arvestata veo kestuse hulka, siis ei saaks peale­ ja mahalaadimistoimingud kuidagi arvesse võtta, mis piiraks nimetatud normi kasulikku mõju.

21 Nendel tingimustel tuleb veo mõistet tõlgendada nii, et see hõlmab ka loomade peale‑ ja mahalaadimist.

22 Peale selle toetab niisugust tõlgendust ka direktiivi 91/628 lisa lõike 48 punkti 4 erinevate keeleversioonide võrdlus. Enamikust nendest versioonidest tuleneb, et vedu tuleb mõista nii, et see hõlmab loomade peale­ ja mahalaadimist.

23 Mitte mingil juhul ei saa seda veo mõiste tõlgendust, mida tuleb kohaldada kõigi direktiivi sätete suhtes, seada kahtluse alla vaid põhjusel, et direktiivi 91/628 lisa lõike 48 punktis 5 on öeldud, et pärast sätestatud veo kestust tuleb loomad maha laadida.

24 Eeltoodust lähtudes tuleb esitatud küsimusele vastata, et direktiivi 91/628 lõike 48 punkti 4 alapunktis d kasutatud mõistet „vedu” tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab ka loomade peale- ja mahalaadimist.

Kohtukulud

25 Et põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus poolelioleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse siseriiklik kohus. Euroopa Kohtule märkuste esitamisega kaasnenud kohtukulusid, v.a poolte kohtukulud, ei hüvitata.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:

Nõukogu 19. novembri 1991. aasta direktiivi (mis käsitleb loomade kaitset vedamise ajal ja millega muudetakse direktiive 90/425/EMÜ ja 91/496/EMÜ, mida on muudetud nõukogu 29. juuni 1995. aasta direktiiviga 95/29/EÜ) lisa lõike 48 punkti 4 alapunktis d kasutatud mõistet „vedu” tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab ka loomade peale- ja mahalaadimist

Allkirjad