Vastavalt määruse nr 1552/89, millega rakendatakse otsus 88/376 ühenduste omavahendite süsteemi kohta, artiklile 2 määratakse ühenduse omavahendite maks kindlaks niipea, kui liikmesriigi pädev talitus on võlgnikule teatanud tasumisele kuuluva summa. Teatis esitatakse niipea, kui pädeval tolliasutustel on võimalik arvutada tollivõlast tuleneva maksu summa ja selgitada välja võlgnik

Samuti tuleb tõdeda, et TIR-märkmiku alusel toimuva veo puhul on tollivõla eeldus olemas, kui tolliasutus ei saanud kauba esitamiseks määratud tähtajaks sihttolliasutuselt ühtegi dokumenti asjaomaste transiiditoimingute tegemise kohta.

Sellest tuleneb, et kui lähtetolliasutusel puudub teave selle kohta, kas kaup on sihttolliasutusse saabunud, on sellel samad tagajärjed kui sihttolliasutusele saadetise esitamata jätmisel. Lähtetolliasutuse määratud tähtaja möödudes eeldatakse, et tollivõlg on tekkinud ning printsipaal on võlgnik. See eeldus on siiski ümberlükatav. Järelikult, kui hiljem ilmneb, et transiiditoiming oli eeskirjadekohane, võib printsipaal saada makstud summad tagasi.

Määruse nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted määrusele nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 379 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kui lähtetolliasutusele ei ole kauba esitamisest sihttolliasutusele teatatud tähtaja lõpuks, mille ta oli rakendusmääruse artikli 348 lõike 1 kohaselt kindlaks määranud, siis tuleb lähtetolliasutusel võtta seisukoht, et neid ei ole sihttolliasutusele esitatud. Artikli 379 lõike 1 teistsuguse tõlgendamise korral kaotaks selle artikli lõikes 2 sätestatud transiidieeskirjade järgimise tõendamismenetlus mõtte.

Kuigi juhul, kui printsipaali ei ole teavitatud määruse nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted määrusele nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 379 lõikes 1 ette nähtud tähtaja jooksul, ei saa temalt nõuda tollivõla tasumist, ei muuda see asjaolu, et viidatud artikli lõikes 2 toodud tähtaja möödudes tuleb tõdeda, et on tekkinud ühenduse omavahendite maks.

Ka määruse nr 2454/93 artikli 455 lõikest 1 ja tollikonventsiooni TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo kohta (TIR-konventsioon) artikli 11 lõigetest 1 ja 2 nende kõigi koostoimes ilmneb, et tollivõla tasumise nõue tuleb TIR-märkmiku lõpetamata jätmise korral esitada üldjuhul hiljemalt kolm aastat pärast TIR-märkmiku aktsepteerimise kuupäeva. Kui see maksimumtähtaeg on möödunud, tuleb tõdeda, et on tekkinud ühenduse omavahendite maks, hoolimata sellest, et tolliasutus ei teavitanud garantiiühingut.

Niisugune tõlgendus on vajalik selle tagamiseks, et pädevad tolliasutused kohaldavad tollivõla sissenõudmise sätteid hoolsalt ja ühetaoliselt selleks, et ühenduste omavahendid tehtaks tõhusalt ja kiiresti kasutatavaks.

Neil asjaoludel on asjaomane liikmesriik vastavalt määruse nr 1552/89, millega rakendatakse otsus 88/376 ühenduste omavahendite süsteemi kohta, artikli 2 lõikele 1 kohustatud määrama kindlaks ühenduse omavahendite maksu ja kandma selle nimetatud määruse artikli 6 lõike 2 punkti a kohaselt omavahendite raamatupidamisarvestusse.

Kui aga hiljem selgub, et kaubasaadetised on sihttolliasutusele õigeaegselt esitatud, nii et tollivõlg kaob, ei ole komisjonil sellest tulenevalt õigust viivitusintressile määruse nr 1552/89 artikli 11 alusel.

(vt punktid 86 ja 87, 91, 93 ja 94, 101 ja 102)