ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Kodulinnuliha – Eksporditoetused – Põllumajandustoodete nomenklatuuri eksporditoetuste jaoks klassifitseerimine

(Komisjoni määrus nr 3846/87, I lisa)

2. Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Kodulinnuliha – Eksporditoetused – Põllumajandustoodete nomenklatuuri eksporditoetuste jaoks klassifitseerimine

(Komisjoni määrus nr 3846/87, I lisa)

3. Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Kodulinnuliha – Eksporditoetused – Põllumajandustoodete nomenklatuuri eksporditoetuste jaoks klassifitseerimine

(Komisjoni määrus nr 3846/87, I lisa)

4. Tolliliit – Tollideklaratsioonid – Tollivormistusjärgne kontroll – Samas deklaratsioonis märgitud kaupade osaline kontrollimine – Tulemused, mis kehtivad kõigi deklareeritud kaupade suhtes

(Nõukogu määrus nr 2913/92, artikli 70 lõige 1)

Summary

1. Määruse nr 3846/87 (millega kehtestatakse põllumajandustoodete nomenklatuur eksporditoetuste jaoks) I lisa alamrubriiki 0207 12 90 tuleb tõlgendada nii, et sellesse alamrubriiki kuuluv linnurümp peab olema täielikult puhastatud ja seetõttu omab tariifse klassifitseerimise seisukohast tähtsust see, kui rümba külge kleepub pärast selle masina abil rookimist näiteks osa soolikatest või hingetorust

(vt punkt 57, resolutsiooni punkt 1)

2. Määruse nr 3846/87 (millega kehtestatakse põllumajandustoodete nomenklatuur eksporditoetuste jaoks) I lisa tootekoodi 0207 12 90 9990 tuleb tõlgendada nii, et esiteks mõiste „ebaühtlane koostis” kohaselt võib rümbas olla kuni neli selles tootekoodis nimetatud rupskit, igaühest üks või mitu, tingimusel et kokku oleks neli rupskit, ning teiseks linnurümp, mille puhul on hingetoru veel kaela küljes kinni, ei kuulu selle tootekoodi alla.

(vt punktid 69, 93, resolutsiooni punktid 2, 5)

3. Määruse nr 3846/87 (millega kehtestatakse põllumajandustoodete nomenklatuur eksporditoetuste jaoks) I lisa alamrubriiki 0207 12 10 tuleb tõlgendada nii, et linnurümp, millesse on jäetud mitu selles alamrubriigis nimetatud rupskit, st kael, süda, maks ja pugu, ei kuulu nimetatud alamrubriiki. Seevastu kuulub linnurümp, millel on pärast masinaga kitkumist veel vähesel hulgal sabasulgi, sulgi, suleotsi ja udusulgi, sellesse alamrubriiki, kui need kitkumisjäägid vastavad küpsetusvalmidusele ning veatule ja standardsele turustamiskvaliteedile.

(vt punktid 74, 87, resolutsiooni punktid 3 ja 4)

4. Tollikontrolli korral, mille eesmärk on tuvastada, kas ekspordiks esitatud kaubad vastavad ekspordideklaratsioonis deklareeritud tariifirubriigile, kehtivad osalise kontrolli tulemused määruse nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) artikli 70 lõike 1 kohaselt kogu tollideklaratsioonis nimetatud kauba suhtes. Seega ei saa tunnustada lubatud hälvet selliselt, et kõrvalekalle ei välista eksporditoetuse maksmist.

(vt punkt 107, resolutsiooni punkt 6)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Ühtsed õigusaktid – Tööstus- ja kaubandusomand – Patendiõigus – Ravimite täiendava kaitse tunnistus – Saamise tingimus – Kehtiva aluspatendiga kaitstud toode

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 469/2009, artikli 3 punktid b, c ja d, artiklid 4 ja 5)

Summary

Määruse nr 469/2009 ravimite täiendava kaitse tunnistuse kohta artikli 3 punkti b tuleb tõlgendada nii, et kui teised selles artiklis ette nähtud tingimused on samuti täidetud, ei ole sellega vastuolus, kui liikmesriigi pädev tööstusomandi õiguskaitse amet annab täiendava kaitse tunnistuse toimeainele, mis esineb taotluse toetuseks esitatud aluspatendi nõudluste sõnastuses, kui ravim, mille müügiluba on esitatud täiendava kaitse tunnistuse taotluse toetuseks, ei sisalda mitte ainult seda toimeainet, vaid ka teisi toimeaineid.

Kui täiendava kaitse tunnistust keeldutaks andmast uuendusliku toimeaine või toimeainete kombinatsiooni aluspatendi omanikule põhjusel, et selle ravimi kaubanduslikus vormis, milles kõnealune toimeaine või kombinatsioon esimest korda turule viiakse, esineb toimeaine või kombinatsioon ravimis koos teiste toimeainete või kombinatsioonidega, millel on muud ravieesmärgid ja mida kas kaitseb või ei kaitse teine kehtiv aluspatent, siis seataks ohtu kõnealuse määruse põhiline eesmärk, milleks on tagada piisav kaitse, et edendada farmaatsiaalast teadustööd ja panustada otsustaval määral rahva tervise jätkuvasse parandamisse.

Vastavalt määruse nr 469/2009 artiklile 5 tulenevad seoses sellise tootega, millel on ravimi müügiluba, väljastatud täiendava kaitse tunnistusest patendi kehtivuse lõppedes samad õigused, mille andis selle toote suhtes aluspatent, arvestades aluspatendiga antud kaitse piire, nagu on sätestatud kõnealuse määruse artiklis 4. Kui patendi kehtivusajal võis patendiomanik niisiis oma patendile tuginedes takistada oma toote igasugust või mõnel viisil kasutamist ravimina, mis koosneb sellest tootest või sisaldab seda, siis saab ta samale tootele antud täiendava kaitse tunnistusega edaspidiseks samad õigused igasuguseks ravimina kasutamiseks, mis oli lubatud enne tunnistuse kehtivusaja lõppemist.

Sellegipoolest võib niisugusel juhul esiteks selle „toote” esmaseks ravimi müügiloaks sama määruse artikli 3 punkti d tähenduses pidada ainult luba, mis on antud esimesele liidus turule viidud ravimile, mille toimeainete hulgas on toimeaine, mille kohta taotlus on esitatud.

Teiseks, kui toodet kaitseb patent, saab vastavalt selle määruse artikli 3 punktile c anda selle aluspatendi kohta ainult ühe tunnistuse.

(vt punktid 28, 32–35 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

1. Euroopa Liidu kodakondsus – Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil – Direktiiv 2004/38 – Lahkumis‑ ja sisenemisõigus – Kohaldamisala

(ELTL artikkel 21; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/38, artikli 4 lõige 1)

2. Euroopa Liidu kodakondsus – Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil – Direktiiv 2004/38 – Sisenemis‑ ja elamisõiguse piiramine avaliku korra või avaliku julgeoleku huvides

(ELTL artikkel 21; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/38, artikkel 27)

Summary

1. Liidu kodaniku staatus annab liidu kodanikule õiguse tugineda – sealhulgas oma päritoluliikmesriigi vastu – selle staatusega kaasnevatele õigustele, eeskätt ELTL artikliga 21 ette nähtud õigusele vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil. Õiguse vabalt liikuda alla kuulub nii Euroopa Liidu kodaniku õigus siseneda muusse kui oma päritoluliikmesriiki kui ka sellega kaasnev õigus viimati nimetatud riigist lahkuda. Aluslepinguga tagatud põhivabadused kaotaksid oma sisu, kui päritoluliikmesriik võiks ilma asjakohase põhjenduseta keelata oma kodanikel riigi territooriumilt lahkuda teise liikmesriigi territooriumile sisenemise eesmärgil.

Kuna direktiivi 2004/38, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil, artikli 4 lõige 1 sätestab sõnaselgelt, et kõikidel liidu kodanikel, kellel on kehtiv isikutunnistus või pass, on õigus lahkuda liikmesriigi territooriumilt, et reisida mõnda teise liikmesriiki, kuulub niisuguse isiku olukord, kellel on keelatud lahkuda riigist, mille kodanik ta on, nimetatud direktiivi kohaldamisalasse.

(vt punktid 24–27)

2. ELTL artikliga 21 ja direktiivi 2004/38, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil, artikliga 27 ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis lubavad piirata liikmesriigi kodaniku õigust reisida teise liikmesriigi territooriumile põhjusel, et ta on teises riigis narkootiliste ainete ebaseadusliku käitlemise eest süüdi mõistetud, esiteks tingimusel, et kõnealuse kodaniku isiklik käitumine kujutab endast tõelist, vahetut ja piisavalt tõsist ohtu, mis kahjustab mõnd ühiskonna põhihuvi, teiseks, et niisugune piirav meede on sellega taotletava eesmärgi saavutamiseks sobiv ega lähe kaugemale nimetatud eesmärgi saavutamiseks vajalikust, ning kolmandaks, et see meede allub tõhusale kohtulikule kontrollile, mille abil saab kindlaks teha selle meetme faktilise ja õigusliku seaduslikkuse liidu õiguse nõuete vaatepunktist.

(vt punkt 42 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Sotsiaalpoliitika – Õigusaktide ühtlustamine – Töötajate kaitse tööandja maksejõuetuse korral – Direktiiv 80/987 – Garantiiasutuste maksekohustuse piiramine

(Nõukogu direktiiv 80/987, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2002/74, artiklid 3 ja 4)

Summary

Direktiivi 80/987 töötajate kaitse kohta tööandja maksejõuetuse korral, direktiiviga 2002/74 muudetud kujul, artikleid 3 ja 4 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis seovad töövõimetuks muutunud tööandja töötajate võimaluse panna täielikult maksma oma õigus vaidlustamata ja siseriikliku õiguse kohaselt tunnustatud rahuldamata töötasunõuete rahuldamisele kohustusega lasta ennast tööotsijana arvele võtta.

Liikmesriikidel on üksnes erandkorras, vastavalt direktiivi 80/987 artiklile 4, võimalik piirata sama direktiivi artiklis 3 ettenähtud maksekohustust. Nimetatud artiklit 4 tuleb tõlgendada kitsalt ja kooskõlas selle direktiivi sotsiaalse eesmärgiga, milleks on tagada kõikidele töötajatele vähemalt minimaalne kaitse. Seetõttu loetleb direktiiv 80/987 ammendavalt juhud, mil garantiiasutuste maksekohustusest on lubatud kõrvale kalduda, ning vastavaid sätteid tuleb tõlgendada kitsalt, arvestades nii seda, et nende puhul on tegemist eranditega, kui ka asjaomase direktiivi eesmärki. Eeltoodut arvestades läheks kõnealuse direktiivi eesmärgiga vastuollu, kui seda direktiivi ning eriti selle artikleid 3 ja 4 tõlgendataks nii, et töötajale tema vaidlustamata ja siseriikliku õiguse kohaselt tunnustatud rahuldamata palganõuete alusel tehtavaid väljamakseid võib vähendada kindla summa võrra ja automaatselt, põhjusel et ta ei ole täitnud kohustust lasta ennast põhikohtuasjas vaidluse all olevas siseriiklikus eeskirjas ette nähtud tähtaja jooksul tööotsijana arvele võtta, nii et talle ei ole seega tagatud viiteperioodil tegelikult vähenenud töötasu hüvitamine.

(vt punktid 30, 31, 34, 35, 39 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

1. Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Maksejõuetusmenetlused – Määrus nr 1346/2000 – Rahvusvaheline pädevus maksejõuetusmenetluse algatamiseks – Teisese menetluse algatamine enne põhimenetluse algatamist – Tingimused

(Nõukogu määrus nr 1346/2000, artikli 3 lõike 4 punkt a)

2. Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Maksejõuetusmenetlused – Määrus nr 1346/2000 – Rahvusvaheline pädevus maksejõuetusmenetluse algatamiseks – Teisese menetluse algatamine enne põhimenetluse algatamist – Tingimused

(Nõukogu määrus nr 1346/2000, artikli 3 lõike 4 punkt b)

Summary

1. Määruse nr 1346/2000 (maksejõuetusmenetluse kohta) artikli 3 lõike 4 punktis a sätestatud olukord, kus põhimaksejõuetusmenetlust ei saa algatada, peab olema objektiivne ning ei tohi sõltuda konkreetsetest asjaoludest, mille tõttu sellise menetluse algatamist on taotletud. Kui see võimatus algatada põhimaksejõuetusmenetlus tuleneb ka võlgnikule omastest tunnustest, siis ei saa seevastu võimatus põhimaksejõuetusmenetlust algatada tuleneda üksnes asjaolust, et teatud isikul, näiteks võlgniku tegevuskoha liikmesriigi riigiprokuratuuri esindajal, ei ole selle liikmesriigi õiguse kohaselt, kelle territooriumil asub võlgniku põhihuvide kese, õigust taotleda põhimenetluse algatamist selles liikmesriigis.

Järelikult tuleb nimetatud artikli 3 lõike 4 punktis a esinevat väljendit „sätestatud tingimus[ed]”, mis osutab selle liikmesriigi, kelle territooriumil asub võlgniku põhihuvide kese, õigusaktides sätestatud tingimustele, mille tõttu ei saa algatada selles riigis maksejõuetusmenetlust, tõlgendada nii, et see ei näe ette tingimusi, mis välistavad teatud isikud nende isikute ringist, kellel on õigus sellise menetluse algatamist taotleda.

(vt punktid 21, 23 ja 24, 26, resolutsiooni punkt 1)

2. Määrusega nr 1346/2000 (maksejõuetusmenetluse kohta) taotletav eesmärk on – nagu see nähtub selle määruse põhjendusest 17 – see, et teiseste maksejõuetusmenetluste algatamist saaks enne põhimaksejõuetusmenetlust taotleda vaid hädavajadusel. Nimetatud määruse artikli 3 lõike 4 punkti b alusel tuleb iseseisva siseriikliku menetluse algatamise tingimusi tõlgendada kitsalt.

Selles sättes esinevat mõistet „võlausaldaja”, mida kasutatakse, et määrata kindlaks nende isikute ring, kellel on õigus taotleda iseseisva siseriikliku menetluse algatamist, tuleb tõlgendada nii, et see ei hõlma liikmesriigi asutust, kes selle liikmesriigi siseriikliku õiguse kohaselt tegutseb üldistes huvides, kuid ei sekku menetlusse võlausaldajana ega võlausaldajate nimel ega nende huvides.

(vt punktid 22, 29, 34, resolutsiooni punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Tolliliit – Tollivõla tekkimine kauba ebaseadusliku tolliterritooriumile toomise tõttu – Mõiste „võlgnik"

(Nõukogu määrus nr 2913/92, artikli 202 lõige 3)

Summary

Määruse nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 202 lõike 3 teist taanet tuleb tõlgendada nii, et kauba Euroopa Liidu tolliterritooriumile ebaseaduslikul toomisel tekkinud tollivõla korral tuleb võlgnikuks lugeda isikut, kes sissetoomises vahetult osalemata vahendab kauba müügilepingute sõlmimist, juhul kui ta teadis või oleks pidanud mõistlikult teadma, et sissetoomine on ebaseaduslik, mille tuvastamine on siseriikliku kohtu ülesanne.

Sellega seoses tuleb arvestada sellega, et tolliseadustiku artikli 202 lõike 3 teises taandes oleva fraasi „oleks pidanud mõistlikult teadma” sõnastus viitab tähelepaneliku ja hoolsa ettevõtja tegutsemisele. Lisaks tuleb uurida, kas vahendaja tegi omalt poolt kõik temalt mõistlikult eeldatava selleks, et asjaomast kaupa ei toodaks liidu tolliterritooriumile ebaseaduslikult, ja eelkõige, kas ta teavitas tarnijat kohustusest deklareerida see kaup tollile. Samuti tuleb arvestada teabega, mis tulenevalt vahendaja lepingulistest kohustustest on tema käsutuses või mida ta peaks mõistlikult teadma. Selles kontekstis on samuti oluline uurida, kas tasumisele kuuluv imporditollimaks on märgitud müügilepingus või muudes vahendaja käsutuses olevates dokumentides, mis viitab sellele, et kaup tuuakse liidu tolliterritooriumile seaduslikult. Lisaks võib arvesse võtta ajavahemikku, mille jooksul vahendaja kõnealuse kauba müüjale teenuseid osutas.

(vt punktid 22, 24–27 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

1. Keskkond – Biokütuste või muude taastuvkütuste transpordisektoris kasutamise edendamine – Direktiiv 2003/30 – Bioetanool – Mõiste

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/30, artikli 2 lõike 2 punkt a)

2. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Aktsiis – Direktiiv 92/83 – Alkohol ja alkohoolsed joogid – Etüülalkohol – Mõiste

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2003/30, artikli 2 lõike 2 punkt a; nõukogu direktiiv 92/83, artikli 19 lõige 1)

Summary

1. Direktiivi 2003/30, millega edendatakse biokütuste ja muude taastuvkütuste kasutamist transpordisektoris, artikli 2 lõike 2 punktis a olevat bioetanooli määratlust tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab toodet, mis on toodetud eelkõige biomassist ja mille etüülalkoholi sisaldus on üle 98,5% mahust, juhul kui seda müüakse transpordis kasutatava biokütusena.

(vt punkt 47, resolutsiooni punkt 1)

2. Liidu õigust tuleb tõlgendada nii, et direktiivi 92/83 alkoholi ja alkohoolsete jookide aktsiisimaksude struktuuri ühtlustamise kohta artikli 19 lõike 1 alusel maksustatakse aktsiisiga toode, mille etüülalkoholi sisaldus on üle 98,5% mahust ja mida ei ole spetsiaalset denatureerimise menetlust kasutades denatureeritud, isegi kui see on toodetud biomassist, kasutades põllumajandusliku päritoluga etüülalkoholi tootmise tehnoloogiast erinevat tehnoloogiat, ja mis sisaldab aineid, mis muudavad selle inimtoiduna kasutamiseks kõlbmatuks, ning mis vastab Euroopa eelstandardis pr EN 15376 mootorikütusena kasutatavale bioetanoolile esitatud nõuetele ja võib vastata direktiivi 2003/30, millega edendatakse biokütuste ja muude taastuvkütuste kasutamist transpordisektoris, artikli 2 lõike 2 punkti a bioetanooli määratlusele.

(vt punkt 66, resolutsiooni punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

1. Rahvusvahelised lepingud – EÜ ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline isikute vaba liikumist käsitlev kokkulepe – Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Perehüvitis

(EÜ ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline isikute vaba liikumist käsitlev kokkulepe, artikli 8 punkt c; nõukogu määrus nr 1408/71, artikkel 72)

2. Rahvusvahelised lepingud – EÜ ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline isikute vaba liikumist käsitlev kokkulepe – Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Perehüvitis

(EÜ ja Šveitsi Konföderatsiooni vaheline isikute vaba liikumist käsitlev kokkulepe, artikli 8 punkt c; nõukogu määrus nr 1408/71, artikli 3 lõige 1, artikli 23 lõiked 1 ja 2, artikkel 72, ning VI lisa jaotise N punkt 1)

Summary

1. Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning Šveitsi Konföderatsiooni vahelise kokkuleppe isikute vaba liikumise kohta artikli 8 punkti c ning määruse nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes, määrusega nr 1386/2001 muudetud redaktsiooni artiklit 72 tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui liikmesriigi õigusnormid seavad niisuguse perehüvitise nagu vanemahüvitis saamise tingimuseks kindlustus‑, töötamis‑ või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise perioodide täitumise, peab selle liikmesriigi pädev ametiasutus sel eesmärgil arvesse võtma vastavaid perioode, mis on täielikult täitunud Šveitsi Konföderatsiooni territooriumil.

(vt punkt 45, resolutsiooni punkt 1)

2. Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning Šveitsi Konföderatsiooni vahelise kokkuleppe isikute vaba liikumise kohta artikli 8 punkti a ning määruse nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes, määrusega nr 1386/2001 muudetud redaktsiooni artikli 3 lõiget 1, artikli 23 lõikeid 1 ja 2, artiklit 72 ning VI lisa jaotise N punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui niisuguse perehüvitise, nagu kalendripäeva eest makstavatele haigushüvitistele vastava vanemahüvitise summa tuleb kindlaks määrata haigushüvitise arvutamise eeskirjade kohaselt, tuleb see summa, mida on õigustatud saama isik, kes on kõik selle õiguse omandamiseks vajalikud töötamisperioodid täitnud teise kokkuleppeosalise territooriumil, arvutada lähtuvalt niisuguse isiku sissetulekust, kellel on huvitatud isikuga võrreldav töökogemus ja kutsekvalifikatsioon ning kes teeb riigis, kus seda hüvitist taotletakse, tema tööga võrreldavat tööd.

(vt punktid 53, resolutsiooni punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Keskkond – Saastuse kompleksne vältimine ja kontroll – Direktiiv 96/61 – Sigade intensiivkasvatuseks mõeldud käitis, milles on üle 750 emisekoha – Mõiste „emisekohad”

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 166/2006; nõukogu direktiiv 96/61, artikli 1 I lisa alajaotise 6.6 punkt c)

Summary

Direktiivi 96/6 saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta (muudetud määrusega nr 166/2006) I lisa alajaotise 6.6 punktis c esinevat väljendit „emisekohad” tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab ka nooremisekohtasid, st emased sead, kellel on esimene innaaeg juba olnud, kuid kes ei ole veel poeginud.

(vt punkt 39 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

1. Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Maksejõuetusmenetlused – Määrus nr 1346/2000 – Maksejõuetusmenetluse algatamise rahvusvaheline kohtualluvus – Selle liikmesriigi kohtud, kus asub võlgniku põhihuvide kese

(Nõukogu määrus nr 1346/2000)

2. Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Maksejõuetusmenetlused – Määrus nr 1346/2000 – Maksejõuetusmenetluse algatamise rahvusvaheline kohtualluvus – Selle liikmesriigi kohtud, kus asub võlgniku põhihuvide kese – Kindlaksmääramise tingimused

(Nõukogu määrus nr 1346/2000)

Summary

1. Määrust nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta tuleb tõlgendada nii, et ühe liikmesriigi kohus, kes on algatanud äriühingu põhimaksejõuetusmenetluse, leides, et äriühingu põhihuvide kese asub selle liikmesriigi territooriumil, võib siseriikliku õiguse normi alusel laiendada seda menetlust teisele äriühingule, kelle registrijärgne asukoht on teises liikmesriigis, vaid tingimusel, et on tõendatud, et viimati nimetatud äriühingu põhihuvide kese asub esimeses liikmesriigis.

Nimelt, liikmesriikide kohtute pädevuse kindlaksmääramise korra kohaselt, mis on määrusega ette nähtud ja mille aluseks on võlgniku põhihuvide kese, on iga juriidiliselt iseseisva üksuse moodustava võlgniku jaoks olemas oma kohtualluvus.

Määruse nr 1346/2000 artikli 3 lõike 1 alusel kujutaks võlgniku suhtes pädevana määratletud kohtu võimalus allutada siseriikliku õigusakti alusel üks teine juriidiline üksus maksejõuetusmenetlusele üksnes varade kokkulangemise tõttu, uurimata, kus asub selle üksuse põhihuvide kese, endast määrusega kehtestatud korrast kõrvalehoidumist. Sellest tuleneks muu hulgas eri liikmesriikide kohtute vaheliste positiivsete kohtualluvuse konfliktide oht, mida määrusega just nimelt vältida sooviti, et tagada maksejõuetusmenetluste käsitlemise ühtsus liidus.

(vt punktid 25, 28 ja 29, resolutsiooni punkt 1)

2. Määrust nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta tuleb tõlgendada nii, et juhul kui äriühingu vastu, kelle registrijärgne asukoht asub ühe liikmesriigi territooriumil, on suunatud hagi, mille eesmärk on laiendada temale maksejõuetusmenetlust, mis on teises liikmesriigis algatatud ühe teise selles liikmesriigis asuva äriühingu vastu, ei piisa nende äriühingute varade kokkulangemise pelgast tuvastamisest selle tõendamiseks, et selle äriühingu põhihuvide kese, kelle vastu hagi on suunatud, asub samuti viimati nimetatud liikmesriigis. Selleks et lükata ümber eeldus, et see kese asub registrijärgses asukohas, on vajalik, et kõikide asjassepuutuvate asjaolude hindamine kogumis võimaldab kolmandate isikute poolt tuvastataval viisil kindlaks teha, et selle äriühingu tegelik juhtimis- ja kontrollikeskus, kelle vastu menetluse laiendamise hagi on suunatud, asub liikmesriigis, kus maksejõuetusmenetlus algselt algatati.

(vt punkt 39, resolutsiooni punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Kaubamärgid – Direktiiv 89/104 – Kaubamärgi omaniku õigus keelata kolmandal isikul kasutada identset või sarnast tähist identsete või sarnaste kaupade või teenuste puhul – Kaubamärgi kasutamine direktiivi artikli 5 lõike 1 punkti b tähenduses – Mõiste

(Nõukogu direktiiv 89/104, artikli 5 lõike 1 punkt b)

Summary

Kaubamärke käsitleva esimese direktiivi 89/104 artikli 5 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et teenuseosutaja, kes täidab kolmanda isiku tellimusel ja juhendite kohaselt pakendeid, mille talle tarnib see kolmas isik ning millele see kolmas isik on eelnevalt lasknud kanda kaubamärgina kaitstud tähisega identse või sarnase tähise, ei tegele ise selle tähise niisuguse kasutamisega, mis selle sätte alusel võidakse keelata.

Kui niisugune teenuseosutaja võimaldab oma klientidel kasutada kaubamärkidega sarnaseid tähiseid, siis ei tule tema tegevust hinnata mitte direktiivi 89/104 põhjal, vaid aluseks tuleb võtta teised õigusnormid.

Lisaks ei ole tõdemuse, et kaubamärgi omanik ei saa teenuseosutaja vastu nõuet esitada vaid direktiivi 89/104 alusel, tagajärg see, et kaubamägi omanikule selle direktiiviga pakutavast kaitsest tekib tellijal võimalus mööda minna, jagades tootmisprotsessi osadeks ja jaotades selle protsessi erinevad osad erinevate teenuseosutajate vahel. Need teenused on nimelt omistatavad tellijale, kes seega jääb kõnealuse direktiivi alusel vastutavaks.

(vt punktid 35–37 ja resolutsioon)