ET Euroopa Liidu Teataja C 211/14

Internationaler Hilfsfonds e.V. 29. aprillil 2011 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 24. märtsi 2011. aasta määruse peale kohtuasjas T-36/10: Internationaler Hilfsfonds e.V. versus komisjon

(Kohtuasi C-208/11 P)

2011/C 211/27

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellant: Internationaler Hilfsfonds e.V. (esindaja: advokaat H. Kaltenecker)

Teised menetlusosalised: Euroopa Komisjon, Taani Kuningriik

Apellandi nõuded

— tühistada vaidlusalune akt ning teha asjas lõplik otsus või teise võimalusena saata kohtuasi tagasi Üldkohtusse uueks otsustamiseks;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Apellant on humanitaarabi valdkonnas tegutsev Saksa õiguse alusel loodud valitsusväline organisatsioon. Kohtuvaidluse põhjustas tema ja komisjoni vahel sõlmitud leping „LIEN 97-2011” seoses Kasahstanis organiseeritud meditsiiniabi programmi kaasrahastamisega. 1999. aasta oktoobris ütles komisjon nimetatud lepingu ühepoolselt üles ja lõpetas ühepoolselt programmi, omamata apellandi arvates selleks alust.

Apellant üritab lepingu lõpetamisest alates aru saada, mis põhjustel katkestas komisjon apellandi ja Kasahstani valitsuse arvates olulise ning edukalt alustatud projekti. Apellant oletab, et tegemist on ametiseisundi kuritarvitamisega ning on püüdnud mitme Euroopa ombudsmani juures ning liidu kohtutes toimunud menetluse abil saada õigust tutvuda komisjoni kõigi selle asjaga seotud dokumentidega Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (edaspidi „määrus nr 1049/2001”) alusel. Komisjon keeldub tutvumise võimaluse andmisest täies ulatuses.

Apellatsioonkaebuses vaidlustatakse Üldkohtu määrus, millega viimane jättis vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata apellandi tühistamishagi komisjoni 9. oktoobri 2009. aasta otsuse peale, millega see keeldus taas kord kõigi dokumentidega tutvumise võimaluse andmisest, ning mõistis kohtukulud välja apellandilt. Apellant heidab ette, et Üldkohus arvutas ja tõlgendas valesti hagi esitamiseks ettenähtud tähtaega.

Eelkõige heidab apellant ette, et Üldkohus jättis tähelepanuta asjaolu, et tema hagi oli suunatud määruse nr 1049/2001 alusel kaheastmelises menetluses tehtud komisjoni otsuse peale. Menetlusõiguslikult ei olnud tal võimalik esitada hagi enne komisjoni poolt tema 15. oktoobri 2009. aasta kordustaotlusele, milles taotleti 9. oktoobri 2009. aasta esialgse taotluse läbivaatamist, esitada kavatsetud vastuse esitamist. Selles osas toimis apellant kooskõlas liidu kohtute praktikaga. Hagi esitamise tähtaeg hakkas kulgema vastavalt määruse nr 1049/2001 artikli 8 lõikele 3 pärast tema kordustaotluse osas lõplikuna kehtiva otsuse kättesaamist, st 2. detsembril 2009. Tähtaeg lõppes 2. veebruaril 2010. Hagi esitati apellandi arvates seega õigeaegselt. Apellandile on arusaamatu, kuidas sai Üldkohus õiguslikult ekslikult määrata hagi esitamise tähtaja alguseks 16. oktoobri 2009 (kordustaotluse esitamise ajahetk) ning tähtaja lõpuks 29. detsembri 2009, seejuures arvesse võtmata, et 9. oktoobri 2009. aasta otsusest (esialgsele taotlusele esitatud esialgne vastus) sai alles kordustaotluse suhtes esitatud lõpliku vastusega selle vaidlustamist võimaldav õigusakt.