Kohtuasi T‑273/16

(avaldamine väljavõtetena)

Sun Media Ltd

versus

Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet

Euroopa Liidu kaubamärk – Vastulausemenetlus – Euroopa Liidu sõnamärgi METAPORN taotlus – Varasemad Euroopa Liidu ja siseriiklikud sõnamärgid META 4 ning varasemad Euroopa Liidu ja siseriiklikud kujutismärgid meta4 – Suhteline keeldumispõhjus – Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b (nüüd määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkt b) – Teenuste sarnasus – Täiendavate teenuste mõiste – Tähiste sarnasus – Segiajamise tõenäosus

Kokkuvõte – Üldkohtu (kolmas koda) 16. jaanuari 2018. aasta otsus

Euroopa Liidu kaubamärk – Euroopa Liidu kaubamärgi mõiste ja Euroopa Liidu kaubamärgi omanikuks saamine – Suhtelised keeldumispõhjused – Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause – Asjaomaste kaupade või teenuste sarnasus – Hindamiskriteeriumid – Vastastikku täiendavad kaubad või teenused – Täiskasvanute meelelahutusteenuseid ning ringhäälingu- ja sideteenused

(nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b)

Klassi 41 kuuluvate täiskasvanute meelelahutusteenuste olemus ja otstarve on tõepoolest erinev, kui teenustel, mis kuuluvad klassi 38. Kuid see järeldus ei ole iseenesest piisav, et seada kahtluse alla võimalus, et need teenused täiendavad üksteist.

Seoses sellega, kas klassi 41 kuuluvad täiskasvanute meelelahutusteenused ja sideteenused, mis kuuluvad klassi 38, täiendavad vastastikku teineteist, on juba varem otsustatud, et klassi 41 kuuluvad filmide tootmise teenused on teataval määral sarnased ringhäälinguteenustega, mis kuuluvad klassi 38, kuna need teenused täiendavad vastastikku teineteist. See peab paika veel enam siis, kui klassi 41 kuuluvatel teenustel ning ringhäälinguteenustel, mis kuuluvad klassi 38, on see ühine tunnus, et neid pakutakse elektroonilisel kujul, vahel ka veebis, kuna see neile ühine levitusviis on laadilt selline, et võimendab nende teenuste sarnasust.

Lisaks ei saa jätta märkimata, et tänapäeval on üha tavalisem see, et raadio- ja teleprogramme levitatakse interneti- või lairibaühenduse kaudu.

Mis puutub asjaolusse, et vastastikku täiendavad teineteist täiskasvanute meelelahutusteenused ja sideteenused, mida osutatakse „eeskätt“ elektrooniliselt ja veebi kaudu, siis tuleb märkida, et klassi 41 kuuluvad teenused, mida osutatakse veebi kaudu, on 12. juuli 2012. aasta kohtuotsuses bluepod MEDIA juba tunnistatud sarnasteks teenustega „side, arvutiside, sõnumite ja kujutiste edastamine arvuti abil“.

Vastab tõele, et samas kohtuotsuses kinnitas Üldkohus samuti apellatsioonikoja järeldust kõne all olevas asjas, mille kohaselt ei eelda tarbija üldjuhul – vaatamata sellele, et teatavad sideettevõtjad osutavad teatavaid klassi 41 kuuluvaid meelelahutusteenuseid spetsialiseerunud tütarettevõtjate kaudu – seost nende meelelahutusteenuste osutamise ning arvutite ja andmesidevõrkude kaudu andmete edastamise teenuste vahel.

Siiski tuleb arvesse võtta käesoleval ajal turul valitsevat majanduslikku tegelikkust, et kontrollida, kas faktiline järeldus viidatud kohtuotsuse aluseks olnud asjas, on endiselt ajakohane. Tuleb tõdeda, et olukord erineb suuresti sellest, mis valitses vaid mõned aastad tagasi, eelkõige selle tõttu, et tehnoloogia kiire areng on põhjalikult muutnud audiovisuaalse meelelahutuse sisu tarbimise viisi. Lisaks teevad traditsioonilised sideteenuste osutajad, kes varem vaid üksikutel juhtudel osalesid meelelahutusliku sisu arendamisel, seda tänapäeval pidevalt, samas kui meelelahutusega tegelevad äriühingud pakuvad teenuseid, mis varem osutasid ainult sidevaldkonna ettevõtjad. Lisaks osutavad teatavad ettevõtjad pakett-teenust, pakkudes tarbijale nii sidevõrguteenust kui ka selle kaudu juurdepääsu meelelahutuslikule sisule. Sideteenuste tarbijad võivad seega arvata, et nende interneti-ühenduse kaudu pakub neile meelelahutuslikku sisu sama ettevõtja.

(vt punktid 36–42)