Esialgne tõlge

ÜLDKOHTU PRESIDENDI MÄÄRUS

22. juuni 2018( )

Ajutiste meetmete kohaldamine – Taimekaitsevahendid – Toimeaine diflubensuroon – Turuleviimiseks heakskiidu andmise nõuded – Täitmise peatamise taotlus – Kiireloomulisuse puudumine – Huvide kaalumine

Kohtuasjas T‑476/17 R,

Arysta LifeScience Netherlands BV, asukoht Amsterdam (Madalmaad), esindajad: advokaadid C. Mereu ja M. Grunchard,

hageja,

versus

Euroopa Komisjon, esindaja: A. Lewis, I. Naglis ja G. Koleva,

kostja,

mille ese on ELTL artiklite 278 ja 279 alusel esitatud nõue peatada komisjoni 18. mai 2017. aasta rakendusmääruse (EL) 2017/855, millega muudetakse rakendusmäärust (EL) nr 540/2011 seoses toimeaine diflubensurooni heakskiitmise tingimustega, (ELT 2017, L 128, lk 10) täitmine.

ÜLDKOHTU PRESIDENT

on andnud järgmise

määruse( )

[...]

Õiguslik käsitlus

[...]

Kiireloomulisus

23 Selleks et kontrollida, kas taotletud ajutised meetmed on kiireloomulised, tuleb silmas pidada, et ajutiste meetmete kohaldamise menetluse eesmärk on tagada tulevikus tehtava lõpliku otsuse täieulatuslik toime, vältimaks lünka Euroopa Kohtu poolt tagatud õiguskaitses. Selle eesmärgi saavutamiseks tuleb kiireloomulisust hinnata selle järgi, kas ajutine meede on vajalik, et ära hoida esialgset õiguskaitset taotleval poolel tõsise ja korvamatu kahju tekkimine. See pool peab tõendama, et ta ei saa oodata põhimenetluses esitatud hagi lahendamist ilma, et tal tekiks tõsine ja korvamatu kahju (vt 14. jaanuari 2016. aasta kohtumäärus AGC Glass Europe jt vs. komisjon, C‑517/15 P‑R, EU:C:2016:21, punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika).

24 Lisaks on väljakujunenud kohtupraktika kohaselt asi kiireloomuline üksnes siis, kui tõsine ja korvamatu kahju, mis ajutiste meetmete kohaldamise taotleja arvates tal tekib, ohustab niivõrd vahetult, et selle tekkimist saab piisava tõenäosusega ette näha. See pool peaks igal juhul tõendama asjaolusid, millest tuleneb sellise kahju tekkimise tõenäosus, kuna ajutiste meetmete kohaldamist ei saa põhjendada puhtalt oletusliku kahjuga, mille aluseks on tulevased sündmused, mille aset leidmine ei ole kindel (vt 23. märtsi 2017. aasta kohtumäärus Gollnisch vs. parlament, T‑624/16, ei avaldata, EU:T:2017:243, punkt 25 ja seal viidatud kohtupraktika).

25 Lisaks tuleneb kodukorra artikli 156 lõike 4 teisest lausest, et ajutiste meetmete kohaldamise taotlusele „lisatakse ajutiste meetmete kohaldamise põhjendamiseks kõik kättesaadavad tõendid või taotlus nende kogumiseks“.

26 Seega peab ajutiste meetmete kohaldamise taotlus iseenesest võimaldama kostjal ette valmistada oma märkused ning ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul selle taotluse üle otsustada vajaduse korral ilma muu toetava informatsioonita, kuna peamised faktilised ja õiguslikud asjaolud, millel see põhineb, peavad nähtuma selle taotluse enda tekstist (vt 6. septembri 2016. aasta kohtumäärus Inclusion Alliance for Europe vs. komisjon, C‑378/16 P‑R, ei avaldata, EU:C:2016:668, punkt 17 ja seal viidatud kohtupraktika).

27 Samuti tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul peavad selleks, et hinnata, kas kõik eespool punktides 23, 24 ja 26 nimetatud tingimused on täidetud, olema konkreetsed ja täpsed andmed, mida toetavad üksikasjalikud ja kinnitatud dokumentaalsed tõendid, mis näitavad ajutiste meetmete taotleja olukorda ja võimaldavad hinnata taotletud meetmete kohaldamata jätmise tõenäolisi tagajärgi. Sellest järeldub, et nimetud pool peab eeskätt siis, kui ta tugineb rahalise kahju tekkele, esitama tõendavaid dokumente oma rahalisest olukorrast tõetruu tervikliku ülevaate andmiseks (vt selle kohta 29. veebruari 2016. aasta kohtumäärus ICA Laboratories jt vs. komisjon, T‑732/15 R, ei avaldata, EL:T:2016:129, punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika).

28 Lõpuks tuleb märkida, et kui ajutiste meetmete kohaldamise taotlust võib konkreetsetes küsimustes täiendada viidetega lisatud dokumentidele, ei saa need dokumendid siiski asendada taotluse peamisi osi. Ei ole ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku ülesanne asjaomase poole asemel otsida ajutiste meetmete kohaldamise taotluse põhjendamiseks sobivat teavet kas selle taotluse lisadest, põhikohtuasjas esitatud hagist või selle lisadest. Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustavale kohtunikule sellise kohustuse seadmine muudaks pealegi toimetuks kodukorra artikli 156 lõike 5, mis sätestab, et ajutiste meetmete kohaldamise taotlus tuleb esitada eraldi dokumendina (vt selle kohta 20. juuni 2014. aasta kohtumäärus Wilders vs. parlament jt, T‑410/14 R, ei avaldata, EU:T:2014:564, punkt 16 ja seal viidatud kohtupraktika).

29 Eeltoodud kriteeriumide alusel tuleb kontrollida, kas taotleja on tõendanud, et tegemist on kiireloomulise küsimusega.

30 Hageja väidab sisuliselt, et tema käibele ja kasumile negatiivse mõju avaldumise ohu, turuosa kaotuse ohu, ühele tema käitistest avalduva mõju ja tema maine kahjustamise ohu tõttu võib tekkida tõsine ja korvamatu kahju.

Tõsine kahju

31 Mis esiteks puutub käibele ja kasumile negatiivse mõju avaldumise tõttu väidetavalt tekkivat kahju, siis on hageja seisukohal, et vaidlusalusaluse määruse tõttu väheneb oluliselt tema käive ja kasum. Tuleb niisiis tõdeda, et väidetavalt tekkiv kahju on oma laadilt puhtalt rahaline.

32 Mis puutub sellesse, kui tõsine on viidatud rahaline kahju, siis väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on ajutised meetmed põhjendatud vaid siis, kui ilmneb, et nende meetmete puudumisel oleks taotleja olukorras, mis seab ohtu tema püsimajäämise enne põhimenetlust lõpetava otsuse tegemist (vt 30. aprilli 2010. aasta kohtumäärus Xeda International ja Pace International vs. komisjon, T‑71/10 R, ei avaldata, EU:T:2010:173, punkt 42 ja seal viidatud kohtupraktika).

33 Esiteks tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et kahju tõsidust analüüsides tuleb lähtuda eeskätt äriühingu suurusest ja käibest ning selle kontserni tunnusjoontest, kuhu see äriühing kuulub (vt 15. novembri 2011. aasta kohtumäärus Xeda International vs. komisjon, T‑269/11 R, ei avaldata, EU:T:2011:665, punkt 20 ja seal viidatud kohtupraktika; vt selle kohta ka 15. aprilli 1998. aasta kohtumäärus Camar vs. komisjon ja nõukogu, C‑43/98 P(R), EU:C:1998:166, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika).

34 Lisaks tuleb märkida, et väljakujunenud kohtupraktikas on samuti otsustatud, et kahjumi korral, mis on äärmiselt reguleeritud turgudel tegutseva äriühingu puhul väiksem kui 10% käibest, ei ole seda äriühingut ohustavad finantsraskused sellised, mis seaksid ohtu tema püsimajäämise (15. novembri 2011. aasta kohtumäärus Xeda International vs. komisjon, T‑269/11 R, ei avaldata, EU:T:2011:665, punkt 21; vt selle kohta ka 11. aprilli 2001. aasta kohtumäärus komisjon vs. Bruno Farmaceutici jt, C‑474/00 P(R), EU:C:2001:219, punkt 106), ja teiseks on seoses olukorraga, kus kahjum moodustab ligi kaks kolmandikku asjaomase äriühingu käibest, – mööndes, et neil äriühinguil tekkinud finantsraskused võivad ohustada nende püsimajäämist – siiski rõhutatud, et äärmiselt reguleeritud sektoris, kus sageli on vaja teha märkimisväärseid investeeringuid ja mille toimimisse pädevad asutused võivad inimeste tervisele tekkiva ohu korral sekkuda põhjustel, mida asjaomastel äriühingutel ei ole alati võimalik ette näha, peavad need äriühingud ise asjakohase tegevusstrateegia abil kaitsma end selle sekkumise tagajärgede eest, vastasel korral peavad nad ise kandma selle tagajärjel tekkinud kahju (vt 16. juuni 2016. aasta kohtumäärus ICA Laboratories jt vs. komisjon, C‑170/16 P(R), ei avaldata, EU:C:2016:462, punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika).

[...]

37 Vaidlusaluse määrusega keelatud kasutusala jaoks asjaomase toimeaine müügist saadav käive, nagu ka kasum, moodustab seega väikese osa taotleja või kontserni, kuhu ta kuulub, käibest või brutokasumist (vt selle kohta analoogia alusel 11. aprilli 2001. aasta kohtumäärus komisjon vs. Bruno Farmaceutici jt, C‑474/00 P(R), EU:C:2001:219, punkt 105).

38 Seetõttu ei ole pelk käibe või müügikasumi vähenemine piisav selleks, et käsitada väidetavat kahju tõsisena eespool punktis 36 viidatud kohtupraktika tähenduses.

39 Teiseks on 28. aprilli 2009. aasta kohtumääruses United Phosphorus vs. komisjon (T‑95/09 R, ei avaldata, EU:T:2009:124, punkt 69) mööndud – nagu märgib hageja –, et kahju tõsiduse hindamisel ei tohi ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik tugineda mehaaniliselt ja jäigalt ainult asjaomasele käibele, vaid ta peab samuti arvesse võtma iga juhtumi konkreetseid asjaolusid ja suhtestama need otsuse vastuvõtmise käigus kahjuga käibe seisukohalt.

40 Analüüsides seda, kui suure kahjuga oli tegemist viidatud kohtuasjas, võeti samuti arvesse tõsist majandus- ja finantskriisi, mille all maailma majandus oli kannatanud juba mitu kuud ja mis mõjutas selle kontserni väärtust, kuhu hageja kuulus. Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik tuvastas, et kui arvestada neid erakorralisi asjaolusid, oli hageja tõendanud, et talle võib tekkida tõsine kahju, juhul kui taotletud ajutisi meetmeid ei kohaldata.

41 Tuleb tõdeda, et hageja ei tugine sellisele erakorralisele olukorrale.

42 Kuigi hageja ei ole selgelt määratlenud asjaolusid, mis käesolevas asjas on tal tekkiva kahju tõsiduse analüüsimisel asjakohased, võib siiski tõdeda, et tema poolt kahju olemuse kohta esitatud argumentide hulgas on ta välja toonud teatavad asjaolud, mida võib pidada käesoleva kohtuasja puhul erakorraliste asjaoludega hõlmatuks.

43 Seetõttu on vaja analüüsida tema väiteid, mis puudutavad diflubensurooniga seotud tegevusele esiteks seoses Brasiilia õigusaktiga 7.802/89 ja teiseks seoses jääkide uute piirnormide kindlaksmääramisega avalduvaid võimalikke tagajärgi.

[...]

45 Selles küsimuses tuleb kõigepealt märkida, et üldiselt ei saa väidetava kahju tõsiduse hindamisel arvesse võtta kolmandates riikides müügi vähenemist selle tõttu, et toimeaine kasutamist keelava või piirava määruse vastuvõtmise korral järgivad mõned kolmandad riigid liidu eeskirju, sest need meetmed ei ole mitte vaidlusaluse määruse, vaid iga konkreetse kolmanda riigi ametivõimude suveräänse otsuse otsene tagajärg (vt selle kohta 28. aprilli 2009. aasta kohtumäärus United Phosphorus vs. komisjon, T‑95/09 R, ei avaldata, EU:T:2009:124, punkt 56 ja seal viidatud kohtupraktika).

46 Järgmiseks tuleb tõdeda, et hageja ei ole tõendanud, et taotletud ajutised meetmed takistavad nende kohaldamise korral Brasiilia ametiasutusi keelamast oma territooriumil diflubensurooni müüki toiduga seotud otstarbeks. Seega ei ole ta tõendanud, et vaidlusaluse määruse kohaldamise peatamine võib takistada väidetava võimaliku kahju tekkimist (vt selle kohta 28. aprilli 2009. aasta kohtumäärus United Phosphorus vs. komisjon, T‑95/09 R, ei avaldata, EU:T:2009:124, punkt 56 ja seal viidatud kohtupraktika).

47 Lõpetuseks tuleb tõdeda, et selle kartuse realiseerumine on hüpoteetiline, sest hageja käsutuses on 28. veebruari 2017. aasta uuring („In vivo mutatsioonide test locus cII F344 Big Blue® transgeensetel rottidel ja perifeerse vereproovi mikronukleaarne analüüs“), mis on teostatud kõige äsjasemate soovituste alusel ja mis kinnitab PCA genotoksilise potentsiaali puudumist. Seetõttu on võimalik põhjendatult kahelda Brasiilia ametiasutuste lõplikus hinnangus diflubensurooni genotoksilisusele, kuna selle uuringu põhjal võib arvata, et need ametiasutused leiavad, et teadusringkondades saadud ajakohastatud tulemused ei toeta keeldu. Sellega seoses ei ole väidetava kahju tõsidus eespool punktis 24 viidatud kohtupraktika tähenduses sugugi kindel.

48 Järelikult ei ole diflubensurooniga seotud tegevusele avalduvad tagajärjed, mida hageja seoses Brasiilia õigusaktiga 7.802/89 võimalikuks peab, selline erakorraline asjaolu, mis võimaldab järeldada, et tegemist on tõsise kahjuga.

[...]

52 Seega tuleb tõdeda, et käesolevas asjas ei esine ühtegi erakorralist asjaolu, mis asjakohase käibe põhjal hinnates ajendaksid ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustavat kohtunikku otsustama, et äriühingu käibele ja kasumile negatiivse mõju avaldumise ohust tingitud väidetav kahju on tõsine.

[...]

61 Mis kolmandaks puutub väidetava kahju tõsidust seoses hageja ühele käitisele avalduva mõju ohuga, siis täpsustab hageja, et asjaomast toimeainet toodab ta vaid ühes käitises Ankerwegis (Madalmaad), kus peamiselt keskendutakse asjaomase toimeaine tootmisele liidus ja väljaspool liitu kasutamiseks. Kui liidus minetatakse diflubensurooni puhul õigus kasutada etiketti „söödavate kultuuride jaoks“, siis tähendab see tootmiskulude katmisel kahjumit 618 859 euro suuruses summas, mis moodustab 89,7% tootmiskulude katmisest tervikuna, ja tootmismahu vähenemist 36 735 kilo võrra, mis liidu puhul on 95% kogumahust. Seetõttu tähendab söödavate kultuuride jaoks mõeldud diflubensurooni tootmismahu vähenemise mõju seda, et kõigi ülejäänud toodete arvelt tuleb katta 618 859 euro suurune kulu, mis nõnda suurendab kulusid ja vähendab kõigi muude toodete konkurentsivõimet liidu turul ja mujal maailma turgudel.

62 Lisaks viitab hageja oma argumentides, mis käsitlevad ühele tema käitisele avaldatava mõju tagajärjel väidetavalt tekkiva kahju korvamatust, mitmele asjaolule, mis tegelikult on seotud kahju tõsiduse hindamisega. Nimelt märgib ta, et asjaomane toimeaine ja diflubensuroonil põhinevad tooted mõjutavad praeguse käitise umbes 25 töötajat, et selle käitise elujõulisus on ohtu seatud, kuna liidus söödavate kultuuride puhul kasutamiseks mõeldud tooted katavad 618 859 euro suuruse summa (st 16,7%) diflubensurooni kõigist tootmiskuludest Ankerwegi käitises, mis on 3 699 373 eurot, kuigi nende maht kogumahust on 8,4%. Veel tuletab ta meelde eeskätt seda, et söödavate toodete osas jääkide piirnormi läbivaatamisel oleks märkimisväärne mõju toodetele, mida müüakse maailma peamistel turgudel, ning arvestades asjaolu, et diflubensurooni kogutoodang moodustab ligikaudu 30% Ankerwegi käitise tootmismahust ning katab ligikaudu 30% selle käitise kuludest, mõjutaks maailmaturul müüdavate toodete vähenemine või kadumine oluliselt selle käitise elujõulisust.

63 Seega nähtub eelöeldust, et väidetav kahju, mis tekib Ankerwegis asuvale käitisele vaidlusaluse määruse oodatava mõju tõttu, on rahaline.

64 Sellega seoses tuleb meenutada, et vastavalt eespool punktis 32 viidatud kohtupraktikale, mis puudutab sellise kahju tõsidust, on ajutiste meetmete kohaldamine õigustatud ainult siis, kui ilma selliste meetmeteta satuks neid taotlev pool olukorda, mis ohustab tema püsimajäämist enne põhimenetlust lõpetava otsuse tegemist.

65 Ent hageja kartused ei ole seotud ohuga tema püsimajäämisele, vaid ühe tema käitise elujõulisusega. Vastupidi eespool punktides 24–27 viidatud kohtupraktika nõuetele ei ole hageja esitanud ühtki tõendit, mille põhjal saaks järeldada, et tulenevalt väidetavast ohust käitise elujõulisusele on tema püsimajäämine ohus.

66 Teiseks ei toodeta asjaomases käitises toimeainet ainuüksi liidus, vaid ka väljaspool liitu kasutamiseks. Niivõrd, kuivõrd hageja viitab söödavate toodete jaoks jääkide uute piirnormide kehtestamise võimalikule mõjule kogu maailma müügile, siis piisab selle argumendi asjakohatuna tagasi lükkamiseks viitest eespool punktis 50 esitatud põhjusele.

67 Kolmandaks ei ole hageja vastuolus kohtupraktikaga, millele on viidatud eespool punktides 24–27, esitanud ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustavale kohtunikule selliseid väidetava mõju tõsidust hinnata võimaldavaid keskse tähtsusega tõendeid, nagu teave asjaomaste töötajate ümberpaigutamise kohta või asjaomase käitise tootmisahela tootmisprotsessi ümberkujundamine. Ka komisjon tõdeb põhjendatult, et hageja ei ole tõendanud, et tema käitist on võimatu kasutada mõne muu sellise taimekaitsevahendi tootmiseks, mida toodab kontsern, kuhu hageja kuulub.

68 Seetõttu ei ole pelgalt mõju ühele käitisele piisav selleks, et käsitada väidetavat kahju tõsisena eespool punktis 64 viidatud kohtupraktika tähenduses.

[...]

71 Mis neljandaks puutub hageja maine kahjustamise ohust tingitud väidetava kahju tõsidust, siis hageja sõnul kahjustab vaidlusalune määrus üldiselt tema enda, tema diflubensuroonil põhinevate toodete ja tema peamise kaubamärgi Dimilin ning nende toodete puhul kasutatavate formulatsiooni tüüpide mainet.

72 Esiteks tuleb tõdeda seoses hageja kartusega, et ühelt poolt vaidlusalune määrus üldiselt kahjustab diflubensurooni häbimärgistades hageja enda, tema diflubensuroonil põhinevate toodete ja tema peamise kaubamärgi Dimilin ning nende toodete puhul kasutatavate formulatsiooni tüüpide mainet ja teiselt poolt seab üldisemalt kahtluse alla tema pädevuse taimekaitsevahendite valdkonnas, suutlikkuse pakkuda kvaliteetseid ja ohutuid tooteid ning kannab negatiivse mõju üle tema poolt eeskätt taimekaitse valdkonnas valmistatavate ülejäänud toodete mainele, et taimekaitsevahendi turult kõrvaldamine – ja a fortiori selle kasutusala piirangu kehtestamine – ei ole tingimata kahjulik asjaomase äriühingu kui terviku mainele. On üldteada, et paljude asjaomasel turul tegutsevate ettevõtjate tooteid on varem turult kõrvaldatud, ilma et neid ettevõtjaid ja nende tooteid saaks kuidagi lugeda häbimärgistatuks. Reguleerivad asutused ja asjaomase sektori ettevõtjad, kes on õigusliku raamistikuga tuttavad, peavad üldjuhul taimekaitsevahendile loa andmisest keeldumise otsust pigem regulatiivmenetluse tavapäraseks osaks. Sellist otsust võib nimelt pidada lihtsalt teaduse arengu ja uurimismeetodite paranemise tagajärjeks (vt selle kohta 15. novembri 2011. aasta kohtumäärus Xeda International vs. komisjon, T‑269/11 R, ei avaldata, EU:T:2011:665, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika).

73 Teiseks tuleb märkida, et kui hageja maine kahjustamine oli tõesti vaidlusaluse määruse vastuvõtmise tagajärg, siis oleks see avaldunud juba asjaomase määruse vastuvõtmise kuupäeval ja kestaks seni, kuni see määrus tühistatakse põhimenetlust lõpetava otsusega (vt selle kohta 15. novembri 2011. aasta kohtuotsus Xeda International vs. komisjon, T‑269/11 R, ei avaldata, EU:T:2011:665, punkt 42 ja seal viidatud kohtupraktika).

74 Kolmandaks viitab hageja tervishoiusektori erilisele tundlikkusele. Ent kuna vaidlusalune määrus võeti vastu pärast mitu aastat kestnud keerukat haldusmenetlust, milles osalesid teaduseksperdid ja asjaomase sektori spetsialistid, siis on vähetõenäoline, et ajutiste meetmete üle otsustava kohtuniku poolt lihtmenetluse korras selle määruse täitmise üksnes ajutine peatamine hajutab võimalikke kahtlusi seoses diflubensurooni ohutuse põhjendatusega söödavate kultuuride turu puhul (vt selle kohta 15. novembri 2011. aasta kohtumäärus Xeda International vs. komisjon, T‑269/11 R, ei avaldata, EU:T:2011:665, punkt 42 ja seal viidatud kohtupraktika). Sellega seoses tuleb märkida, et vastupidi eespool punktides 24–27 viidatud kohtupraktika nõuetele ei ole hageja selgitanud, millises ulatuses muudab käesolev asi need tuvastused ebaoluliseks, ning eelkõige ei täpsusta ta, mis moel teeks vaidlusaluse määruse täitmise peatamine lõpu kartusele, mis on juba tekkinud referentliikmesriigi ja EFSA poolt diflubensurooni kohta antud hinnangu ning eeskätt PCA genotoksilisust puudutavate järelduste avaldamise tõttu, kuivõrd asjaomaste dokumentidega on olnud võimalik tutvuda juba mitu aastat.

75 Mis puutub hageja argumenti, et on väga tõenäoline, et vaidlusalune määrus kahjustab tõsiselt tarbijate usaldust diflubensuroonil põhinevate toodete suhtes ja tekitab tarbijatel mure selle ohutuse osas, siis eelöeldu eeskujul tuleb tõdeda, et toimikust ei nähtu, et täitmise ajutine peatamine ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku määrusega oleks meede, mis võimaldaks ära hoida sellise usalduse kaotuse. Selles osas hageja piirdub kinnitusega, et kui nõustutakse selle määruse püsitamisega, siis selle määrusega kehtestatud piirangust tingitud asjaomase toimeaine häbimärgistamine aja jooksul tõenäoliselt lisandub. Ent nagu on rõhutatud eespool punktis 73, tuvastati diflubensurooni ohtlikkus söödavate kultuuride turul ning sellekohane teave edastati avalikkusele enne vaidlusaluse määruse vastuvõtmist.

76 Viienda ja viimase asjaoluna tuleb mainida – nagu on märgitud eespool punktis 34 – seda, et kui tegemist on äärmiselt reguleeritud turuga nagu käesoleval juhul, mille toimimisse pädevad asutused võivad inimeste tervisele ohu tekkimise korral väga kiiresti sekkuda põhjustel, mida ei ole alati võimalik ette näha, siis peavad asjaomased äriühingud ise asjakohase tegevusstrateegia abil kaitsma end selle sekkumise tagajärjel tekkiva kahju eest; vastasel korral peavad nad ise kandma selle tagajärjel tekkinud kahju (vt 16. juuni 2016. aasta kohtumäärus ICA Laboratories jt vs. komisjon, C‑170/16 P(R), ei avaldata, EU:C:2016:462, punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika).

77 Käesoleval juhul oli hagejal juba 7. septembril 2012, mil tehti teatavaks EFSA järeldused seoses PCA kui jäägiga võimaliku kokkupuutega seotud uue probleemi tuvastamise kohta (vt punkt 5 eespool), või hiljemalt 18. juulil 2013, kui komisjon teatas hagejale otsusest vaadata määruse nr 1107/2009 artikli 21 alusel läbi heakskiit asjaomasele toimeainele (vt punkt 7 eespool), olemas teave, mille põhjalt oleks ta vastavalt eespool punktis 76 osundatud kohtupraktikale pidanud hoolsust üles näidates võtma kohased meetmed, et kaitsta end diflubensurooni kasutamise piirangutest tuleneva võimaliku ohu eest. Lisaks tuleb märkida, et käesolev ajutiste meetmete kohaldamise taotlus ei sisalda ühtki sellekohast viidet. Pealegi on kõik need kaalutlused asjakohased ka siis, kui hageja taotluses märgitu eeskujul möönda, et tal oli põhjust reageerida metaboliidi genotoksilisusega seotud probleemidele alles alates 2015. aasta juulist.

78 Eeltoodut arvestades tuleb teha järeldus, et hageja ei ole tõendanud, et väidetav kahju on tõsine.

Korvamatu kahju

79 Lisaks ei saa käesoleval juhul väidetavat kahju kvalifitseerida korvamatuks.

80 Esiteks ei saa Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt rahalist kahju – välja arvatud erakorralistel asjaoludel – pidada korvamatuks või raskesti korvatavaks, kuna rahaline hüvitis on üldjuhul sobiv, et ennistada isiku jaoks, kelle õigusi on riivatud, kahju tekkimisele eelnenud olukord. Sellise kahju saab hüvitada eeskätt ELTL artiklite 268 ja 340 alusel esitatud kahju hüvitamise hagi raames (vt 28. novembri 2013. aasta kohtumäärus EMA vs. InterMune UK jt, C‑390/13 P(R), EU:C:2013:795, punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika, ja 28. aprilli 2009. aasta kohtumäärus United Phosphorus vs. komisjon, T‑95/09 R, ei avaldata, EU:T:2009:124, punkt 33 ja seal viidatud kohtupraktika).

81 Kui tegemist on sellise kahjuga, siis on ajutised meetmed põhjendatud vaid siis, kui ilmneb, et nende meetmete puudumisel oleks taotleja olukorras, mis seab ohtu tema püsimajäämise enne põhimenetlust lõpetava otsuse tegemist (vt 3. detsembri 2002. aasta kohtumäärus Neue Erba Lautex vs. komisjon, T‑181/02 R, EU:T:2002:294, punkt 84). Kuna lähiajal turult kadumise vahetu oht on tegelikult ühtaegu nii hüvitamatu kui ka tõsine kahju, siis sellises olukorras on taotletud ajutise meetme kohaldamine põhjendatud (vt 28. aprilli 2009. aasta kohtumäärus United Phosphorus vs. komisjon, T‑95/09 R, ei avaldata, EU:T:2009:124, punkt 34 ja seal viidatud kohtupraktika).

82 Käesolevas asjas nähtub analüüsist, mille teostas ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik eespool punktides 31–52 ja mis käsitleb käibele ja kasumile avalduva negatiivse mõju tõttu tekkivat väidetavat kahju, et taotleja ei ole sellises olukorras.

83 Seoses argumentidega, mis puudutavad Ankerwegi käitise elujõulisust, on samuti juba tuvastatud, et käesolev ajutiste meetmete kohaldamise taotlus ei sisalda selliseid olulisi andmeid, nagu teave asjasse puutuvate töötajate ümberpaigutamise või asjaomase käitise tootmisahela tootmisprotsessi ümberkujundamise kohta. Selline teave aga on vajalik ajutiste meetmete üle otsustavale kohtunikule, et otsustada, kas väidetav kahju on hüvitamatu. Igal juhul omab vastavalt eespool punktis 81 viidatud kohtupraktikale selle üle otsustamisel, kas väidetav kahju on hüvitamatu, tähtsust ainult taotleja püsimajäämine. Ent nagu sai märgitud eespool punktis 65, ei ole hageja kartused seotud ohuga tema püsimajäämisele, vaid ühe tema käitise elujõulisusega.

84 Teiseks tuleb tõdeda, et nagu on märgitud eespool punktis 58, et isegi kui võtta arvesse ka asjaolu, et juhul, kui taotletavat meedet ei kohaldata, tekiksid hageja turuosas pöördumatud muutused, ei saa seda juhtumit võrdsustada olukorraga, kus on oht turult kaduda, ja põhjendada taotletud ajutise meetme kohaldamist vaid siis, kui turuosade pöördumatu muutus on samal ajal ka tõsine. Seega ei piisa lihtsalt sellest, et äriühingul on oht kaotada pöördumatult turuosa, vaid vastav turuosa peab olema piisavalt oluline eeskätt selle ettevõtja suurusega võrreldes, võttes arvesse kontserni, millega ta on oma aktsionäride kaudu seotud. Hageja, kes sellise turuosa kaotusele tugineb, peab muu hulgas tõendama, et struktuuriliste või õiguslike takistuste tõttu ei ole tal võimalik selle turu olulist osa tagasi võita (vt 28. aprilli 2009. aasta kohtumäärus United Phosphorus vs. komisjon, T‑95/09 R, ei avaldata, EU:T:2009:124, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).

85 Käesolevas asjas on tuvastatud, et need turuosad, mida hageja kardab kaotada, ei ole suured (vt punkt 38 eespool). Igal juhul ei ole hageja õiguslikult piisavalt tõendanud, et struktuuriliste või õiguslike takistuste tõttu ei ole tal võimalik seda olulist turuosa tagasi võita.

86 Sellega seoses kinnitab hageja esiteks, et kui põhikohtuasjas esitatud hagi on edukas, ei ole tema praegust turuosa reklaamikampaania abil eeldatavalt võimalik taastada ja ta peab „toibuma negatiivsest reklaamist“, mille põhjustas vaidlusalune määrus. Hageja leiab, et tal ei ole võimalik läbi viia avalikkusele suunatud ja suure eelarvega (või samaväärset) kampaaniat, et võidelda mis tahes negatiivse suhtumisega, kuna ei temal ega ka kontsernil, millesse ta kuulub, tervikuna ei ole piisavalt vahendeid selleks, et rahastada sellist ettevõtmist.

87 Ent vastavalt eespool punktides 24–27 viidatud kohtupraktikale on ajutiste meetmete kohaldamist taotleva poole ülesanne esitada ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustavale kohtunikule teave, mida ta vajab, et otsustada, kas väidetav kahju on hüvitamatu. Seega ei piisa nende kohtupraktikast tulenevate kriteeriumide täitmiseks pelgalt väidetest. Käesoleval juhul ei toeta esmapilgul ükski ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustavale kohtunikule esitatud dokument hageja väited, et nende turuosade tagasi võitmine ei ole võimalik. Nimelt väidab hageja üksnes seda, et turuosade tagasi võitmine on raske, kuna usaldus tema toodete vastu võib olla kadunud, ilma et ta tõendaks selliste struktuuriliste või õiguslike takistuste olemasolu, mille tõttu ta ei saa tagasi võita oma klientide ja tarbijate usaldust ning seega uuesti vallata asjaomaseid olulisi turuosi, kasutades eeskätt neile suunatud kohaseid reklaamimeetmeid (vt selle kohta 11. aprilli 2001. aasta kohtumäärus komisjon vs. Gerot Pharmazeutika, C‑479/00 P(R), EU:C:2001:224, punkt 92). Seega piirdub hageja lihtsalt kinnitusega, et nii tal kui ka kontsernil, millesse ta kuulub, puuduvad piisavad vahendid sellise ettevõtmise rahastamiseks.

88 Lisaks viitab hageja, selleks et tõendada klientide vältimatult negatiivset reaktsiooni, neile tagajärgedele, mis väidetavalt olid äriühingule Audax saadetud e‑kirjal pärast seda, kui avaldati vaidlusalune määrus, ja milleks oli asjaomase toimeaine lisamine Audaxi käitatavatele supermarketitele mõeldud „musta nimekirja“. Ent hageja ei näe siiski ette neid tagajärgi, mis võib olla sarnasel e‑kirjal, millega neid samu kliente teavitatakse vaidlusaluse määruse tühistamisest, juhul kui põhimenetluses peaks rahuldatama tema hagi. Kuigi pelgalt sellise kirja saatmisel võivad olla hageja väidetud tagajärjed, on samasugusel teavitusel hageja hagi põhjendatuse kohta tõenäoliselt tagajärjed, mis kaaluvad üles esimesena mainitud tagajärjed.

89 Järgmiseks leiab hageja, et isegi kui tal oleks võimalik välja töötada uus asendav toimeaine, oleks tal kohaldatavaid õigusnorme arvestades vaja toime tulla oluliste juriidiliste ja regulatiivsete takistustega, nagu nõue koostada täielik teaduslik toimik andmetega, mis tõendavad toimeaine ohutust, toimiku läbivaatamine ja nõue läbida heakskiitmismenetlus, mis kõik kokku kestab ligikaudu kümme aastat. Lisaks läheks toote registreerimine maksma keskmiselt 1,5 kuni 2 miljonit eurot, sõltuvalt nende kultuuride mitmekesisusest, mida soovitakse märkida toote etiketile, ja toote toimeaine(te) heakskiidu pikendamise tsükli etapist.

90 Seoses sellega tuleb märkida, et Üldkohtu menetluse keskmist kestust arvestades tehakse käesoleva asjas sisuline kohtuotsus tõenäoliselt kahe aasta jooksul (vt selle kohta 21. juuli 2017. aasta kohtumäärus Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo vs. komisjon, T‑130/17 R, EU:T:2017:541, punkt 47). Seetõttu saab hageja vaidlusaluse määruse õiguspärasusest teada olulisel määral enne ajavahemikku, mis on vaja võimaliku asendava toimeaine heakskiitmiseks. Selles kontekstis tuleb märkida, et hageja ei ole taotlenud kodukorra artiklis 151 ja järgmistes artiklites ette nähtud kiirendatud menetluse kohaldamist. Lisaks on hagejal vaidlusaluse määruse artikli 3 kohaselt võimalik saada ajapikendust kuni 8. septembrini 2018, millise kuupäevani liikmesriigid võivad kehtivana hoida diflubensurooni sisaldavatele taimekaitsevahenditele antud load. Peale selle on hageja taotluses esitatud väite kohaselt käimas pikendamismenetlus, mille suhtes kehtib range tähtaeg ja mis võib alates 2018. aastast lõppeda metaboliidi potentsiaalse genotoksiliuse puudumise tuvastamisega. Komisjoni arvamuse kohaselt peaks see menetlus lõppema veidi enne 30. juunit 2019. Seega ei ole hageja toimeainete portfoolios asendustoote puudumine väidetava kahju hüvitamatuse seisukohalt asjasse puutuv tõik.

91 Kõige lõpuks väidab hageja vaid seda, et tema mainele põhjustatud kahjust on võimatu toibuda, kuna esiteks ei saa tema emaettevõtja Platform Specialty Products teha midagi hageja maine taastamiseks enne, kui käesolevas asjas tehakse lõplik otsus, ning teiseks ei saa tema emaettevõtja maine kaotust heastada üksnes rahaliste vahenditega ja isegi mitte ajutiselt. Nagu on öeldud eespool punktis 74, siis hageja mitte üksnes ei jätnud täpsustamata, mil määral võimaldab taotletav täitmise peatamine tal asjakohaselt reageerida sellele väidetavale rikkumisele, vaid sellised väited ei saa ilma muude neid toetavate tõenditeta vastavalt eespool punktides 24–27 viidatud kohtupraktikale samuti olla ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku jaoks veenvad.

92 Kolmandaks tuleb siiski märkida et varalise kahju võib lugeda korvamatuks, kui seda kahju, isegi kui see tekib, ei saa arvudes väljendada (vt 28. novembri 2013. aasta kohtumäärus EMA vs. InterMune UK jt, C‑390/13 P(R), EU:C:2013:795, punkt 49 ja seal viidatud kohtupraktika).

93 Ent varalise kahju hüvitamisega seotud ebakindlust võimaliku kahju hüvitamise hagi raames ei saa iseenesest pidada asjaoluks, mis näitab sellise kahju korvamatust Euroopa Kohtu praktika tähenduses. Nimelt on ajutiste meetmete kohaldamise staadiumis paratamatult ebakindel, kas lõpuks on võimalik saada hüvitis varalise kahju eest võimaliku kahju hüvitamise hagi raames, mis võib olla esitatud pärast vaidlustatud akti tühistamist. Ajutiste meetmete kohaldamise menetluse eesmärk ei ole ebakindluse kõrvaldamise eesmärgil sellise kahju hüvitamise hagi asendamine, vaid selle menetluse eesmärk on üksnes tagada tulevase lõpliku otsuse, mis tehakse põhimenetluses lahendatava hagi kohta (käesoleval juhul tühistamishagi), täielik tõhusus (vt 28. novembri 2013. aasta kohtumäärus, EMA vs. InterMune UK jt, C‑390/13 P(R), EU:C:2013:795, punkt 50 ja seal viidatud kohtupraktika).

94 Olukord on seevastu erinev siis, kui ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku analüüsi käigus ilmneb selgelt, et võttes arvesse viidatud kahju olemust ja selle tekkimise prognoositavust, ei saa seda selle tekkimise korral adekvaatselt määratleda ja arvudes väljendada, ja kui praktikas ei ole võimalik saavutada selle korvamist kahju hüvitamise hagi abil (vt 28. novembri 2013. aasta kohtumäärus, EMA vs. InterMune UK jt, C‑390/13 P(R), EU:C:2013:795, punkt 51 ja seal viidatud kohtupraktika).

95 Käesoleval juhul tuleb siiski märkida, et kuigi hageja väitel on oht, et väidetava kahju korvamine on võimatu, ei nähtu tema menetlusdokumentidest, et võttes arvesse tal tekkida võiva kahju olemust ja selle tekkimise prognoositavust, ei saa seda selle tekkimise korral adekvaatselt määratleda ja arvudes väljendada, ning praktikas ei võimalda kahju hüvitamise hagi seega selle eest hüvitist saada. Hageja on hoopis esitanud teatava hulga raamatupidamisdokumente, mis esmapilgul võimaldavad selle kahju adekvaatselt määratleda ja arvudes väljendada.

[...]

Huvide kaalumine

101 Järgmiseks tuleb rõhutada, et huvide kaalumine ei ole toeta vaidlusaluse määruse täitmise peatamist.

102 Kohtupraktika kohaselt tuleb ajutiste meetmete kohaldamise menetluses kaaluda iga võimaliku lahendusega seotud ohtusid. Konkreetselt tähendab see, et tuleb välja selgitada, kas ajutiste meetmete kohaldamist taotleva poole huvi nende meetmete kohaldamise vastu kaalub üles neid meetmeid käsitleva akti viivitamata kohaldamise huvi. Konkreetselt tuleb selleks analüüsida küsimust, kas selle akti võimalik tühistamine asja sisuliselt arutava kohtu poolt võimaldaks neutraliseerida olukorra, mille tingib akti viivitamata täitmine, ja vastupidi – kas akti täitmise peatamine takistaks selle täielikku õigusmõju, juhul kui põhimenetluses lahendatav hagi jäetakse rahuldamata (1. märtsi 2017. aasta kohtumäärus EMA vs. MSD Animal Health Innovation ja Intervet international, C‑512/16 P(R), ei avaldata, EU:C:2017:149, punkt 127).

103 Käesoleval juhul leiab hageja, et tema huvi on kaalukam, sest ühelt poolt ei kujuta asjaomane toimeaine endast ohtu inimeste tervisele, ja teiselt poolt oleks ebaproportsionaalne mis tahes alternatiivne lähenemisviis peale vaidlusaluse määruse täitmise peatamise kuni lõpliku otsuse tegemiseni pikendamismenetluses ja seaks ta põhjendamatult ebasoodsamasse olukorda, kuna selle määruse püsitamise korral on juhul, kui põhiküsimust lahendav kohtunik vaidlusaluse määruse tühistab, võimatu kõrvaldada selle määruse kohese täitmise tagajärgi.

104 Mis esiteks puutub argumenti, et puudub oht inimeste tervisele, siis hageja väitel on kõnealune toimeaine ja sellel põhinevad tooted olnud turul juba 40 aastat ning pärast nende turustamist ei ole siiani esinenud ühtki inimeste tervisega seonduvat vahejuhtumit. Lisaks täpsustab ta, et diflubensuroon on lubatud väljaspool liitu. Kõige lõpuks leiab hageja, et komisjoni tõstatatud küsimused on pigem spekulatiivsed kui tegelikud ning järelikult ei tuleks inimeste tervisega seotud kaalutlustele omistada suuremat kaalu kui hagejale vaidlusaluse määrusega põhjustatud kahjule.

105 Toimiku dokumentidest nähtub, et oht inimeste tervisele on tuvastatud. Seoses sellega ei ole hagejal võimalik esitada käesoleval juhul veenvat argumenti, et toimeainet on liidus turvaliselt kasutatud enam kui 40 aastat, ilma et ühestki kahjulikust tagajärjest oleks kunagi teatatud. Nimelt ei ole teaduslik areng käesolevas asjas kõne all olevas sektoris sugugi haruldane ning on seega aluseks toimeainetele uue hinnangu andmisele uute teadmiste ning teaduslike avastuste põhjal. See on pikendamismenetluse alus ja põhjus, miks turuleviimise load antakse tähtajalisena. Järelikult peab ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik huvide kaalumisel lähtuma juba tuvastatud ohtudest.

106 Sellega seoses tuletab komisjon meelde, et diflubensuroon on 1B kategooria kantserogeenne toimeaine ning selle genotoksilised omadused on tõendatud põhjaliku hindamise tulemusel, mille viisid läbi referentliikmesriik, EFSA ja liikmesriikide eksperdid.

107 Hageja seisukoht, et puudub oht inimeste tervisele, tugineb peamiselt argumentidele, mille ta esitas fumus boni juris’e esinemise tõendamise raames, nimelt, et esiteks tugineb vaidlusaluse määruse vastuvõtmise otsus ilmsele hindamisveale, kuna komisjon ei ole võtnud hoolikalt ja erapooletult arvesse teatavaid andmeid, mille kohaselt ei ole asjaomase aine genotoksilisusega seoses põhjust muretsemiseks, ja teiseks jäeti ta väidetavalt ilma õigusest ennast kaitsta, kuna talle ei antud võimalust esitada oma seisukoht teatud dokumentide kohta, mis sisaldavad järeldusi ohu kohta, mida diflubensuroon tervisele põhjustab.

108 Ent nimetatud asjaolud kuuluvad menetluse õiguspärasuse kontrolli raamesse ning ei saa ilma muude dokumentideta ning juhul, kui ei ole tuvastatud ilmset hindamisviga, ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku jaoks olla huvide kaalumise kontekstis ajendiks leida, et neis dokumentides esitatud järeldused peaksid olema eelistatud varasematele hinnangutele, mis omakorda põhinevad üldjuhul detailsel ja ammendaval uurimisel. Kohtuniku ülesanne ei ole teaduslikele andmetele tehnilise hinnangu andmine, mis oleks väljaspool tema pädevust. Käesoleva juhtumi asjaoludel tuleb vaidlusaluses määruses määratletud ohtu inimeste tervisele arvestada koostoimes muude asjasse puutuvate huvidega.

109 Sellega seoses ei ole hageja maininud muud huvi kui vaidlusaluse määruse tagajärjel talle tekkiva kahju ärahoidmine. Ent väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb inimeste tervise kaitset vaieldamatult pidada majanduslikest kaalutlustest tunduvalt olulisemaks (vt 11. aprilli 2001. aasta kohtumäärus komisjon vs. Bruno Farmaceutici jt, C‑474/00 P(R), EU:C:2001:219, punkt 112 ning seal viidatud kohtupraktika, ja 19. aprilli 2012. aasta kohtuotsus Artegodan vs. komisjon, C‑221/10 P, EU:C:2012:216, punkt 99 ja seal viidatud kohtupraktika).

110 Käesoleval juhul tuleb tõdeda et kuna muid arvessevõetavaid huve ei ole, siis ei saa väidetav kahju, mille osas pealegi on tuvastatud, et see ei ole nõutaval määral tõsine ja korvamatu, olla piisav, et lugeda hageja huvi kaalukamaks, kuna tuvastatud oht inimeste tervisele tuleb diflubensurooni puhul lugeda tuvastatuks (vt punkt 105 eespool).

111 Igal juhul oleks isegi siis, kui hageja oleks tõendanud, et tal tekkiva kahju omadused seonduvad kiireloomulisusega, tulnud seda kahju hinnata väljakujunenud kohtupraktikast tuleneva põhimõtte alusel, mille kohaselt võib inimeste tervise kaitse vältimatu vajadusega põhjendada piiranguid, millel on teatud ettevõtjate jaoks negatiivsed ja mõnikord lausa märkimisväärselt negatiivsed tagajärjed (vt selle kohta 1. juuni 2010. aasta kohtuotsus Blanco Pérez ja Chao Gómez, C‑570/07 ja C‑571/07, EU:C:2010:300, punkt 90 ja seal viidatud kohtupraktika). Selles kontekstis on samuti rõhutatud vajadust järgida ettevaatuspõhimõtet, mille kohaselt võivad liidu institutsioonid siis, kui kahtlustatakse ohtu inimeste tervisele või kaheldakse selle ulatuse osas, võtta kaitsemeetmeid, ilma et nad peaksid ära ootama seda, et selle ohu tegelikkus ja tõsidus saaks täielikult tõendatud (vt selle kohta 19. detsembri 2013. aasta kohtumäärus komisjon vs. Saksamaa, C‑426/13 P(R), EU:C:2013:848, punkt 54 ja seal viidatud kohtupraktika).

112 Seega tuleb tagasi lükata argumendid, mille hageja on esitanud seoses kõnealuse toimeaine ohutusega, selleks et tõendada, et inimeste tervise kaalutlustel on vähem kaalu kui neil, mis seonduvad tal tekkida võiva kahjuga.

113 Mis teiseks puutub hageja argumenti, et mis tahes muu lähenemine kui vaidlusaluse määruse täitmise peatamine seniks, kuni tehakse lõplik otsus asjaomast toimeainet puudutava pikendamismenetluse kohta, on ebaproportsionaalne, siis selle kohta märgib hageja, et praegu toimub liidus asjaomase toimeaine hindamine heakskiidu pikendamiseks vastavalt määrusele nr 1107/2009 (vt punkt 8 eespool), milleks määruses ette nähtud tähtaeg lõpeb 2018. aasta detsembris. Hageja väidab, et selle raames hindab referentliikmesriik Kreeka Vabariik andmeid PCA genotoksilisuse kohta ja seega ohtu tarbijatele, ning märgib, et selle hindamise tulemus pidanuks teada olema 2017. aasta oktoobris. Ta lisab, et 28. veebruari 2017. aasta uuring käsitles kartusi seoses PCA‑ga (vt punkt 47 eespool).

[...]

116 Kõigepealt tuleb tähelepanu juhtida sellele, et käesolev asi ei puuduta olukorda, kus diflubensuroonil põhinevad tooted tuleks kohe turult kõrvaldada. Esiteks piirab vaidlusalune määrus diflubensurooni kasutamist ainult nii, et see on välistatud söödavate kultuuride turul, ega kehtesta seega täielikku keeldu diflubensurooni kasutamisele putukamürkides, võimaldades hagejal jätkata seda toimeainet sisaldavate mittesöödavate kultuuride puhul kasutatavate taimekaitsevahendite tootmist ja turustamist. Teiseks näeb vaidlusalune määrus ette ajapikenduse kui 8. septembrini 2018.

117 Seoses sellega olgu täpsustatud, et ajapikenduse andmine ei välista seda, et on olemas oht inimeste tervisele. Kuigi liikmesriikidel ei ole kohustust tegutseda enne selle tähtaja möödumist, võivad nad tegelikult siiski võtta vajalikke meetmeid juba varem. Seetõttu annab sellise tähtaja kehtestamine teatava kaitse kindlaks tehtud ohtude eest, mis tegelikult välistab täitmise peatamise üle otsustamise vajaduse. Ajapikenduse olemasolu omab seoses ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku poolt huvide kaalumisega tähtsust niivõrd, kuivõrd viimane võtab arvesse kindlaks tehtud ohtude intensiivsust võrreldes teiste huvidega, mille kaitset taotletakse. Ent käesoleval juhul nähtub hageja poolt esile toodud huvi – talle vaidlusaluse määruse täitmise tagajärjel kardetavalt tekkiv kahju – analüüsist, et see on vähem kaalukas, kui inimeste tervisega seonduv huvi (vt punktid 109–112 eespool), eriti kuna ajapikendus vähendab vaidlusaluse määruse kardetud mõju hageja olukorrale.

118 Järgmiseks võimaldab käimasolev pikendamismenetlus – nagu märgib komisjon oma seisukohtades – kaitsta hageja huve, sest ta saab selle raames esitada oma seisukoha, et kõne all oleva toimeaine puhul ei esine väidetavat ohtu inimeste tervisele. Ent hageja sõnul võis käimasoleva menetluse mõju märgata juba 2018. aastal.

119 Kõige lõpuks tuleb tõdeda, et kuigi hageja viitab enne vaidlusaluse määruse vastuvõtmist diflubensuroonil olnud heakskiidu määruses ette nähtud tähtaja lõppemisele 2018. aasta detsembris, ei ole siiski sobiv määrata vaidlusaluse määruse täitmise peatamist, üksnes sidudes selle nimetatud kuupäevaga, kuna oht inimeste tervisele, mida ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik peab arvesse võtma (vt punktid 105–108 eespool) on kindlaks tehtud ja see on hinnatud kaalukamaks, kui see huvi, millele tugineb hageja (vt punktid 109–112 eespool). A fortiori ei saa sellise ajutise meetme sõltuvusse seadmisega – nagu seda taotleb hageja – ajalise piiranguga, mis on ette nähtud pikendamismenetluse tarbeks, samuti nõustuda põhjusel, et see menetlus võib komisjoni andmetel kesta kui 30. juunini 2019.

120 Seega võimaldab hageja olukord ühelt poolt tal jätkata mõnede diflubensuroonil põhinevate toodete valmistamist (vt punkt 116 eespool) ja otsus varasema heakskiidu pikendamise kohta tehakse ilmselt peagi (vt punkt 118 eespool), ning teiselt poolt tagab vaidlusaluse määruse toime püsitamine juba praegu inimeste tervise teatava kaitse kindlaks tehtud uute ohtude eest (vt punkt 119).

121 Järelikult tuleb tagasi lükata hageja argumendid selle kohta, et mis tahes muu lähenemine peale vaidlusaluse määruse täitmise peatamise kuni asjaomast toimeainet käsitlevas pikendamismenetluses lõpliku otsuse tegemiseni on ebaproportsionaalne.

122 Eeltoodut arvestades tuleb kokkuvõttes tõdeda, et vastavalt eespool punktis 102 viidatud kohtupraktikale ei ole kaalukamad need huvid, mis toetavad taotletud ajutiste meetmete kohaldamist.

123 Ilma et oleks vaja uurida, kas fumus boni iuris’e tingimus on käesoleval juhul täidetud, tuleb teha järeldus, et ajutiste meetmete kohaldamise taotlus tuleb jätta rahuldamata, sest esiteks ei ole hageja tõendanud, et kiireloomulisuse tingimus on täidetud, sest väidetav kahju ei ole tõsine ja korvamatu, ning teiseks ei ole ta tõendanud, et tema huvi on kaalukam.

124 Vastavalt kodukorra artikli 158 lõikele 5 otsustatakse kohtukulude kandmine edaspidi.

Esitatud põhjendustest lähtudes

ÜLDKOHTU PRESIDENT

määrab:

1. Jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotlus rahuldamata.

2. Otsustada kohtukulude kandmine edaspidi.

Luxembourg, 22. juuni 2018

kohtusekretär president