3

10. veebruari 2000. aasta avalik-õiguslike elektriteenuste kaasajastamise ja arendamise seaduse nr 2000‑108 (JORF,11.02.2000, lk 2143), mida on muudetud 7. detsembri 2006. aasta energiasektori seadusega nr 2006‑1537 (JORF,8.12.2006, lk 18531; edaspidi „seadus nr 2000‑108”) artiklis 5 on ette nähtud: „I. – Elektriettevõtjatele pandud avaliku teenuse osutamisega seotud kulud hüvitatakse täies ulatuses. Need kulud hõlmavad: a) Elektrienergia tootmisega seotud kulud: 1° Lisakulud, mis tekivad – vajaduse korral – artiklite 8 ja 10 sätete rakendamisest võrreldes Électricité de France [SA (EDF) (edaspidi „Électricité de France”)] kokkuhoitud kuludega või vajaduse korral eespool viidatud 8. aprilli 1946. aasta seaduse nr 46‑628 [elektri ja gaasi riigistamise kohta (JORF, 9.4.1946, lk 2651)] artiklis 23 mainitud asjaomaste mitteriiklike jaotusettevõtjate kokkuhoitud kuludega. Kokkuhoitud kulud arvutatakse võrreldes elektrienergia turuhinnaga või mitteriiklike jaotusettevõtjate puhul võrreldes artiklis 4 mainitud võõrandamishindadega proportsionaalselt selle hinnaga omandatud elektrienergia kogusele nende tarnete kogumahust, millest on maha arvatud eespool viidatud artiklite 8 ja 10 alusel omandatud kogused. Nende samade kokkuhoitud kulude alusel määratakse kindlaks hüvitamisele kuuluvad lisakulud, kui asjaomaseid rajatisi käitavad Électricité de France või mitteriiklikud jaotusettevõtjad. Kui lepingud sõlmitakse elektrienergia müümiseks, mis on toodetud Prantsusmaa mandriosa võrguga ühendamata piirkonnas asuvas tootmisrajatises, siis arvutatakse lisakulud võrreldes selle kogusega, milles elektrienergiat toodetakse reguleeritud müügihinnaga; […] Need kulud arvutatakse välja raamatupidamisaruande alusel, mida kulusid kandvad ettevõtjad peavad. Seda raamatupidamisaruannet, mida peetakse Commission de régulation de l’énergie [elektriturgu reguleeriv komisjon] poolt kindlaks määratud eeskirjade alusel, kontrollib audiitor neid kulusid kandvate ettevõtjate kulul või riigitulundusasutuse korral riiklik raamatupidaja. […]. Energeetika eest vastutav minister määrab igal aastal Commission de régulation de l’énergie ettepaneku alusel kindlaks kulude suuruse. Kulude hüvitamine ettevõtjatele, kes neid kannavad, tagatakse riigi territooriumil elavatelt elektrienergia lõpptarbijatelt võetavate tasude kaudu. Eespool mainitud tasude suurus arvutatakse prorata tarbitud elektrienergia koguse alusel. […]. Artikli 22 I punkti esimeses lõigus mainitud lõpptarbijate poolt maksmisele kuuluv tasu tarbimispaiga kohta ei tohi ületada 500000 eurot. Sama ülemmäära kohaldatakse artikli 22 I punkti teises lõigus mainitud ettevõtjatelt riigi territooriumil tarbitud veoelektri eest võetavate tasude suhtes ning artikli 22 II punkti neljandas lõigus mainitud ettevõtjatelt elektrienergia ühendatud võrgus elektrienergia tarnekohast allavoolu tarbitud elektrienergia eest võetavate tasude suhtes. Iga kilovatt-tunni suhtes kohaldatav tasu arvutatakse nii, et tasud kataksid kõik punktides a ja b osutatud kulud, allpool mainitud Caisse des dépôts et consignations'i [deposiitide ja hoiuste kassa] halduskulud ning riikliku elektrienergia vahendaja eelarve. Energeetika eest vastutav minister määrab igal aastal Commission de régulation de l’énergie ettepaneku alusel kindlaks selle tasu suuruse. Iga-aastase tasu suurust, mis on antud aasta kohta kindlaks määratud, kohaldatakse ka järgmistel eelarveaastatel, kui viimati nimetatud aasta kohta ei ole uut määrust jõustunud. […] Lõplikelt vabatarbijatelt, kes on kasutanud artikli 22 III punktis sätestatud õigusi ja kellele tarnitakse elektrit avaliku elektrienergia transpordi- või jaotusvõrgu kaudu, nõuavad tasu sisse ettevõtjad, kes vastutavad selle võrgu haldamise eest, millega need tarbijad on liitunud, kehtestades võrgu kasutamise tasule täiendava lõivu. […] Tegelikult sissenõutud tasud makstakse avaliku teenuse osutamisega seotud kulusid kandvatele ettevõtjatele välja Caisse des dépôts et consignationsi vahendusel. […] Caisse des dépôts et consignations maksab neli korda aastas kogutud summad välja ettevõtjatele, kes kannavad punktide a ja b alapunktides 1 ja 2° osutatud kulusid. Iga aasta 1. jaanuaril maksab Caisse des dépôts et consignations riiklikule elektrienergia vahendajale summa, mis vastab viimase eelarve suurusele. Caisse des dépôts et consignations kajastab need erinevad tehingud erikontol. Caisse des dépôts et consignationsi halduskulud määravad igal aastal kindlaks majanduse ja energeetika eest vastutavad ministrid. Ilma et see piiraks artiklis 41 ette nähtud karistuste kohaldamist, saadab Commission de régulation de l’énergie tasu maksmata jätmise korral või mittetäieliku maksmise korral tasumistähtajast kahe kuu jooksul meeldetuletuskirja koos viivistasu nõudega, mille määraks on kehtestatud 10% maksmisele kuuluvalt tasu summalt. […] Kui kogutud tasude summa ei vasta selle aasta kohta ette nähtud kulude suurusele, muudetakse järgmisel aastal viimati nimetatud aasta eest tasumisele kuuluvaid tasusid. Kui tasumisele kuuluvaid summasid ei nõuta aasta jooksul sisse, lisatakse need järgmise aasta kulude summale. Commission de régulation de l’énergie hindab igal aastal oma aastaaruandes käesolevas I punktis osutatud elektrienergia avaliku teenuse osutamisega seotud kulude korra toimimist. […] III. – Energeetika eest vastutav minister määrab maksukohuslase poolt eespool […] I punktis osutatud tasu maksmata jätmise korral halduskaristuse vastavalt käesoleva seaduse artiklis 41 ette nähtud tingimustele. IV. – Üksikasjalikud eeskirjad käesoleva artikli rakendamiseks nähakse ette Conseil d’État’ dekreetidega.”