ET Euroopa Liidu Teataja C 194/16

Land Burgenlandi 8. mail 2012 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kuues koda) 28. veebruari 2012. aasta otsuse peale liidetud kohtuasjades T-268/08 ja T-281/08: Land Burgenland ja Austria Vabariik versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-214/12 P)

2012/C 194/25

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellant: Land Burgenland (esindajad: advokaadid U. Soltész ja P. Melcher, keda abistas advokaat A. Egger)

Teised menetlusosalised: Euroopa Komisjon, Austria Vabariik

Apellandi nõuded

Apellant palub:

— tühistada Üldkohtu 28. veebruari 2012. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-268/08 ja T-281/08;

— teha ise lõplik otsus ja tühistada Euroopa Komisjoni 30. aprilli 2008. aasta otsus 2008/719/EÜ riigiabi C 56/06 (ex NN 77/06) kohta, mida Austria rakendas Bank Burgenlandi erastamiseks (ELT L 239, lk 32) ning mõista Üldkohtus ja Euroopa Kohtus kantud kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt;

— teise võimalusena eelmisest nõudest saata asi tagasi Üldkohtusse uue otsuse tegemiseks kooskõlas Euroopa Kohtu õiguslike juhistega ning otsustada kohtukulude jagunemise üle edaspidi.

Väited ja peamised argumendid

Apellant vaidlustab käesolevas apellatsioonkaebuses Üldkohtu (kuues koda) 28. veebruari 2012. aasta otsuse liidetud kohtuasjades T-268/08 ja T-281/08, millega jäeti rahuldamata apellandi hagi nõudes tühistada komisjoni 30. aprilli 2008. aasta otsus 2008/719/EÜ riigiabi kohta, mida Austria rakendas Bank Burgenlandi erastamiseks.

Apellant esitab apellatsioonkaebuses neli väidet:

1. Jättes hinnanguta suurema osa kaheksandast hagi väitest, rikkus Üldkohus õigust olla ära kuulatud

Apellant leidis hinnanguta jäetud väites, et komisjon võttis vaidlustatud otsuses arvesse üksnes „täiendavate võlakirjadega” seotud eelist summas 380 miljonit eurot ning jättis seejuures tähelepanuta eelise, mis oli seotud võlakirjadega 320 miljoni euro ulatuses ja mille tõttu langes Bank Burgenlandi müümisel Grazer Wechselseitige Versicherungile ära igasugune „riigiabi element”.

Sellele väitele ei andnud Üldkohus hinnangut, kuigi apellant juhtis sõnaselgelt Üldkohtu tähelepanu sellele väitele veelkord märkustes kohtuistungi ettekande kohta, kuna see ei sisaldunud juba kohtuistungi ettekandes.

2. ELTL artikli 107 lõike 1 rikkumine, kuna leiti, et komisjon ei võtnud pakkumistele hinnangu andmisel õigesti arvesse Land Burgenlandile täitmata kohustuste tagamise korrast (nn Ausfallhaftung) tulenevaid riske

Üldkohus tugines seejuures vääralt kohtupraktikale, mida ei saa käesoleva asja suhtes kohaldada või isegi kui kohaldamine võiks põhimõtteliselt kõne alla tulla, oleks see kohtupraktika vastuolus Üldkohtu seisukohtadega.

Üldkohus ei võtnud lisaks arvesse teisi, tema seisukohtadega vastuolus olevaid kohtulahendeid.

Lõpuks ei pidanud Üldkohus vääralt vajalikuks arvestada Ausfallhaftung’ist tulenevaid riske, kuigi Ausfallhaftung’i puhul on tegemist olemasoleva ja seetõttu õiguspärase abiga.

3. ELTL artikli 107 lõike 1 rikkumine, kuna leiti, et komisjon tugines Bank Burgenlandi turuhinna kindlaksmääramisel õigesti konsortsiumi pakkumisele

Üldkohus ei märganud ebaõigesti komisjoni poolt Bank Burgenlandi turuhinna määramise meetodi valikul ja kohaldamisel tehtud ilmset hindamisviga.

Lisaks pidas Üldkohus Bank Burgenlandi müümiseks korraldatud pakkumismenetlust vastupidiselt komisjoni ühemõttelistele tuvastustele tingimusteta menetluseks ning tugines täpsemalt kontrollimata komisjoni väärale tuvastusele, mille kohaselt ei mõjutanud „puudustega” tingimused pakkumiste suurust.

Lisaks pidas Üldkohus õigeks komisjoni tuginemist konsortsiumi pakkumisele hoolimata sellest, et see pakkumine oli ilmselt ülemääraselt kõrge, kuigi ülemäärasuse tuvastamisel omas otsustavat tähendust see, et Ausfallhaftung ei tule kohaldamisele ja sellest tulenevaid riske ei tohi arvesse võtta.

4. ELTL artikli 107 lõike 1 rikkumine, kuna leiti, et komisjon tuvastas õigesti, et ei Finanzmarktaufsichtsbehörde (finantsinspektsioon; edaspidi „FMA”) menetluse tulemus ega selle kestus ei õigustanud Bank Burgenlandi müümist Grazer Wechselseitige Versicherung’ile

Üldkohus pidas õigeks komisjoni seisukohta, et puudusid andmed selle kohta nagu keelaks FMA omandamise konsortsiumi poolt, kuid lähtus seejuures siiski vääralt sellest, et apellandi esitatud andmed ei omanud tähtsust FMA loamenetluses ja viimane ei oleks neid arvesse võtnud.

Leides, et puudusid andmed selle kohta nagu oleks FMA menetluse kestus oluliselt kahjustanud Bank Burgenlandi erastamise väljavaateid, jättis Üldkohus tähelepanuta apellandi poolt esitatud konkreetsed tõendid.

Lõpuks kohaldas Üldkohus valesid hindamis- ja kontrollikriteeriume.