EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(teine koda)

13. detsember 2012

Kohtuasi F‑101/11

Tzena Mileva

versus

Euroopa Komisjon

Avalik teenistus – Avalik konkurss – Konkursi EPSO/AD/188/10 teade – Reservnimekirja kandmata jätmine – Konkursikomisjoni koosseis – Alalised ja ajutised liikmed

Ese: ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingule, esitatud hagi, millega T. Mileva palub esimese võimalusena tühistada avaliku konkursi EPSO/AD/188/10 komisjoni otsus jätta ta nimetatud konkursi reservnimekirja kandmata.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Jätta hageja kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja komisjoni kohtukulud.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Konkurss – Konkursikomisjon – Kandidatuuri tagasilükkamine – Põhjendamiskohustus – Ulatus – Konkursikomisjoni menetluse konfidentsiaalsusest kinnipidamine

(ELTL artikkel 296; personalieeskirjad, artikli 25 teine lõik ja III lisa artikkel 6)

2. Ametnikud – Konkurss – Kandidaatide sobivuse hindamine – Konkursikomisjoni kaalutlusõigus – Reservnimekirja kandmata jätmise otsus – Põhjendamiskohustus – Ulatus

(Personalieeskirjad, III lisa)

3. Ametnikud – Ametnikud – Konkurss – Kandidaatide sobivuse hindamine – Konkursikomisjoni kaalutlusõigus – Kohtulik kontroll – Piirid

(Personalieeskirjad, III lisa artikkel 5)

4. Ametnikud – Konkurss – Katsete laad ja sisu – Konkursikomisjoni kaalutlusõigus – Kohtulik kontroll – Piirid

(Personalieeskirjad, III lisa)

5. Ametnikud – Konkurss – Konkursikomisjon – Koosseis – Liikmete kvalifikatsioon katsete objektiivseks hindamiseks

(Personalieeskirjad, III lisa artikkel 3)

1. ELTL artiklist 296 ja personalieeskirjade artikli 25 teisest lõigust tuleneb, et igas personalieeskirjade kohaselt tehtud konkreetses ja ametniku kahjuks tehtud otsuses peab sisalduma põhjendus. Mis puudutab siiski konkursikomisjoni otsuseid, siis tuleb põhjendamiskohustuse puhul võtta arvesse personalieeskirjade III lisa artiklis 6 ette nähtud konkursikomisjoni menetluse konfidentsiaalsuse nõuet.

Kuna selle konfidentsiaalsuse eesmärk on tagada konkursikomisjonide sõltumatus ja nende töö objektiivsus, kaitstes neid igasuguste väliste sekkumise ja surve eest, ükskõik kas need tulevad liidu administratsiooni enda, asjaomaste kandidaatide või kolmandate isikute poolt, siis seega on konfidentsiaalsusega vastuolus nii konkursikomisjoni üksikliikmete hoiakute avalikustamine kui ka kandidaate puudutavate isiklike või võrdlevate hinnangutega seotud teabe avaldamine.

Arvestades konkursikomisjoni menetluse konfidentsiaalsust, kujutab erinevatel katsetel saadud hinnete avalikustamine endast konkursikomisjoni otsuste piisavat põhjendust. Niisugune põhjendamine ei riiva kandidaatide õigusi, kuna võimaldab neil saada teavet nende soorituse osas langetatud väärtusotsustuse kohta ning kontrollida, kas nad tõepoolest ei saanud konkursiteates nõutud punktisummat, et pääseda teatavatele või kõigile katsetele.

Nimelt eeldab põhjendamiskohustus üksnes seda, et huve kahjustava otsuse adressaadil on võimalik selgelt ja ühemõtteliselt mõista administratsiooni arutluskäiku, mille põhjal ta asjaomase otsuse tegi. Seevastu asjaolu, et põhjendus on ekslik, kui seda pidada tõendatuks, on hõlmatud võimaliku õigusnormi rikkumise või ilmse hindamisveaga.

(vt punktid 27–29 ja 34)

Viited:

Euroopa Kohus: 4. juuli 1996, kohtuasi C‑254/95 P: parlament vs. Innamorati (punkt 24).

Esimese Astme Kohus: 19. veebruar 2004, kohtuasi T‑19/03: Konstantopoulou vs. Euroopa Kohus (punktid 27, 32 ja 33); 4. mai 2005, kohtuasi T‑30/04: Sena vs. EASA (punkt 62).

2. Silmas pidades konkursikomisjoni ulatuslikku kaalutlusõigust katsete tulemuste hindamisel, ei ole konkursikomisjon kohustatud – põhjendades oma otsust jätta kandidaat reservnimekirja kandmata – välja tooma neid kandidaadi vastuseid, mida peeti ebapiisavaks või selgitama, miks neid vastuseid peeti ebapiisavaks.

(vt punkt 30)

Viide:

Esimese Astme Kohus: eespool viidatud kohtuasi Konstantopoulou vs. Euroopa Kohus (punkt 34).

3. Juhul, kui Avaliku Teenistuse Kohtu menetluses on kandidaadi reservnimekirja kandmata jätmise otsuse õiguspärasuse küsimus, siis kontrollib kohus seda, kas on järgitud kohaldatavaid õigusnorme, see tähendab eelkõige personalieeskirjade ning konkursiteatega kehtestatud menetlusnorme ning konkursikomisjoni tööd reguleerivaid norme, eriti konkursikomisjoni erapooletuse kohustust ning seda, kas konkursikomisjon on järginud kandidaatide võrdse kohtlemise põhimõtet ning ei ole võimu kuritarvitatud.

Lisaks võib mõnel juhul, kui konkursikomisjonil ei ole kaalutlusõigust ‑ muu hulgas siis, kui konkursikomisjoni poolt kandidaadile esitatud küsimustele on ainult üks vastus ‑ see kontroll puudutada nende asjaolude õigsust, millest konkursikomisjon otsuse tegemisel lähtus. Lõpuks kontrollib Avaliku Teenistuse Kohus olulise vea puudumist ning punktisumma ja konkursikomisjoni sõnaliste hinnangute omavahelist vastavust, tingimusel et vastavuse kontroll piirdub ilmse vastuolu puudumise kindlakstegemisega.

Seevastu hinnangud, mis konkursikomisjon kandidaatide teadmisi ja võimeid hinnates annab, ei kuulu Avaliku Teenistuse Kohtu poolt kontrollimisele. Kohtu kontroll ei saa käsitleda erinevatel katsetel antud hinnangute vastavuse puudumist, kuna selline kontroll võrduks nende hinnangute õigsuse kindlakstegemisega, mis konkursikomisjon kandidaatide teadmistele ja võimetele annab.

Igal juhul, isegi kui pidada Avaliku Teenistuse Kohut pädevaks sellist kontrolli teostama, tuleb tõdeda, et kahe erineva katse puhul antud hinnangute vastuolu ei võimaldada tuvastada hindamisvea olemasolu. Nimelt kuna konkurss näeb ette mitu katset ja neid on parandama kutsutud erinevad isikud, võivad vastuolus olevad hinnangud olla paratamatud.

(vt punktid 40–45)

Viited:

Euroopa Kohus: 9. oktoober 1974, liidetud kohtuasjad 112/73, 144/73 ja 145/73,: Campogrande jt vs. komisjon (punkt 53).

Esimese Astme Kohus: 27. märts 2003, kohtuasi T‑33/00: Martínez Páramo jt vs. komisjon (punktid 62–64); 26. jaanuar 2005, kohtuasi T‑267/03: Roccato vs. komisjon (punktid 42, 50 ja 51); 12. märts 2008, kohtuasi T‑100/04: Giannini vs. komisjon (punktid 277 ja 278).

Avaliku Teenistuse Kohus: 11. september 2008, kohtuasi F‑127/07: Coto Moreno vs. komisjon (punktid 32 ja 34 ning seal viidatud kohtupraktika).

4. Liidu institutsioonidel on ulatuslik kaalutlusõigus konkursi korraldamise korra kindlaksmääramisel ning liidu kohus saab seda korda kritiseerida ainult siis, kui sellel korral ei ole seost konkursi eesmärkidega.

Igal juhul tähendab parimate kandidaatide valik seda, et administratsioon otsib neid, kelles on ühendatud olulised teadmised ja intellektuaalne võimekus, et neid teadmisi muutuvates oludes kasutada ning seetõttu näib konkursi eesmärgiga olevat seotud selliste katsete kavandamine, millega hinnatakse kandidaatide üldvõimeid. Kuigi üldvõimete hindamise katsed koosnevad kandidaadi psühholoogilisel analüüsil põhinevatest testidest, ei näita see asjaolu, et nende katsete hindamine oleks nii subjektiivne, et võrdse kohtlemise ja hindamise objektiivsuse põhimõtet ei saa tagada.

(vt punktid 51, 54 ja 55)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 6. november 1997, kohtuasi T‑71/96: Berlingieri Vinzek vs. komisjon (punkt 36); 26. oktoober 2004, kohtuasi T‑207/02: Falcone vs. komisjon (punkt 31); 30. november 2005, kohtuasi T‑361/03: Vanlangendonck vs. komisjon (punkt 38).

Avaliku Teenistuse Kohus: 29. september 2009, liidetud kohtuasjad F‑20/08, F‑34/08 ja F‑75/08: Aparicio jt vs. komisjon (punkt 53).

5. Kuigi konkursikomisjonil on ulatuslik kaalutlusõigus konkursil kandidaatide hindamisel, peab tema tegevus vastukaaluks toimuma nii, et rangelt järgitakse katsete korraldamist ja kandidaadi sooritust analüüsiva koosseisu valikut reguleerivaid norme.

Sellega seoses tuleb märkida, et konkursikomisjon peab selleks, et ta oleks moodustatud vastavalt personalieeskirjade ja selle III lisa artikli 3 nõuetele, olema moodustatud viisil, mis tagab kandidaatide soorituse objektiivse hindamise, arvestades eeldatavaid ametialaseid võimeid. Lisaks, kuna kandidaatide hindamine konkursil on võrdlev, siis võib kandidaat väita, et teise kandidaadi kasuks on toime pandud rikkumine, selleks et tühistataks otsus jätta ta reservnimekirja kandmata.

(vt punktid 61 ja 63)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 23. märts 2000, kohtuasi T‑95/98: Gogos vs. komisjon (punktid 37 ja 41–56); 24. september 2002, kohtuasi T‑92/01: Girardot vs. komisjon (punkt 24); 10. november 2004, kohtuasi T‑165/03: Vonier vs. komisjon (punkt 39).

Avaliku Teenistuse Kohus: 4. september 2008, kohtuasi F‑147/06: Dragoman vs. komisjon (punkt 49).