Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurents – Ühenduse eeskirjad – Rikkumised – Süüks panemine – Emaettevõtja ja tütarettevõtjad – Majandusüksus – Hindamiskriteeriumid – Eeldus, et emaettevõtja avaldab tütarettevõtjatele otsustavat mõju, kui ta omab nende aktsia- või osakapitalis 100% osalust

(EÜ artikli 81 lõige 1; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2)

2. Konkurents – Ühenduse eeskirjad – Rikkumised – Süüks panemine – Emaettevõtja ja tütarettevõtjad – Majandusüksus – Hindamiskriteeriumid – Eeldus, et emaettevõtja avaldab tütarettevõtjatele otsustavat mõju, kui ta omab nende aktsia- või osakapitalis 100% osalust – Tütarettevõtja, kelle aktsia- või osakapital kuulub valdusettevõtjale, kellel puudub majandustegevus

(EÜ artikli 81 lõige 1; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2)

3. Apellatsioonkaebus – Väited – Vajadus esitada konkreetne kriitika Üldkohtu põhjenduste mõne punkti kohta

(ELTL artikkel 256; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 112, lõike 1 punkt c)

4. Apellatsioonkaebus – Väited – Esimest korda apellatsioonkaebuse raames esitatud väide – Vastuvõetamatus

(Euroopa Kohtu kodukord, artikli 113, lõige 2)

5. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Suunised konkurentsieeskirjade rikkumise korral määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta

(EÜ artikli 81 lõige 1, komisjoni teatis 98/C 9/03)

Summary

1. Mõiste „ettevõtja” tähistab majandustegevusega tegelevat mis tahes üksust, sõltumata selle üksuse õiguslikust vormist ja rahastamisviisist. Sellega seoses tuleb mõistet „ettevõtja” liidu konkurentsiõiguse kontekstis mõista esiteks kui majandusüksust, ja seda isegi siis, kui õiguslikult koosneb see majandusüksus mitmest füüsilisest või juriidilisest isikust, ning teiseks, kui selline üksus rikub konkurentsieeskirju, peab ta isikliku vastutuse põhimõtte alusel ka selle rikkumise eest vastutama. Tütarettevõtja rikkumise võib emaettevõtjale süüks panna eelkõige siis, kui tütarettevõtja – olgugi et tal on eraldi õigusvõime – ei määra oma tegevust turul kindlaks iseseisvalt, vaid rakendab enamjaolt talle emaettevõtja poolt antud juhiseid ja seda eelkõige majanduslike, organisatsiooniliste ja õiguslike sidemete tõttu, mis neid kahte õigussubjekti seovad.

Juhul kui emaettevõtja omab liidu konkurentsieeskirju rikkunud tütarettevõtja aktsia- või osakapitalis 100% osalust, võib esiteks see emaettevõtja selle tütarettevõtja käitumisele otsustavat mõju avaldada ja teiseks esineb ümberlükatav eeldus, et see emaettevõtja avaldab tegelikult niisugust otsustavat mõju. Selleks et eeldada, et emaettevõtja avaldab tütarettevõtja kaubanduspoliitikale otsustavat mõju, piisab neil asjaoludel sellest, kui komisjon tõendab, et emaettevõtja omab tütarettevõtja kogu aktsia- või osakapitali. Komisjon saab seejärel pidada emaettevõtjat tütarettevõtjale määratud trahvi maksmise eest solidaarselt vastutavaks, välja arvatud juhul, kui see emaettevõtja – kelle kohustus on see eeldus ümber lükata – esitab piisavalt tõendeid, et tema tütarettevõtja tegutseb turul sõltumatult.

(vt punktid 37, 38, 40 ja 41)

2. Kuigi valdusühing, „millel puudub majandustegevus”, turul vahetult ei tegutse, ei saa välistada võimalust, et ta avaldab oma tütarettevõtjate kaubanduspoliitikale otsustavat mõju, võttes arvesse eelkõige talle omast koordineerimise ja finantsjuhtimise funktsiooni, ning et seetõttu võib sellise tegevuse olemasolu eeldada juhul, kui emaettevõtja omab tütarettevõtjate kogu või peaaegu kogu osa- või aktsiakapitali. Seetõttu ei piisa üksnes emaettevõtja majandustegevuse puudumisele tuginemisest, et lükata ümber tütarettevõtjate kaubanduspoliitikale tegelikult otsustava mõju avaldamise eeldus, mis jääb endiselt lihtsaks eelduseks, mida on võimalik ümber lükata.

(vt punktid 48 ja 49)

3. ELTL artiklist 256, Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 esimesest lõigust ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 112 lõike 1 punktist c tuleneb, et apellatsioonkaebuses tuleb näidata täpselt selle kohtuotsuse kritiseeritavad osad, mille tühistamist nõutakse, samuti seda nõuet konkreetselt toetavad õiguslikud argumendid.

Sellega seoses – isegi kui apellatsioonkaebuses on võimalik tuvastada vaidlustatud kohtuotsuse kritiseeritav osa, tuleb tagasi lükata selline apellatsioonkaebus, milles esitatud argumendid ei ole piisavalt selged ja täpsed, et võimaldada Euroopa Kohtul teostada seaduslikkuse kontrolli. Nimelt, kui põhilised asjaolud ei nähtu ühtselt ja arusaadavalt hagiavalduse tekstist endast, mis on koostatud ebaselgelt ja mitmeti mõistetavalt, siis ei saa Euroopa Kohus seaduslikkuse kontrolli teostada nii, et ta ei tegutseks ultra petita.

(vt punktid 59 ja 61)

4. Apellatsioonkaebuses ei või muuta Üldkohtu menetluses olnud hagi eset. Euroopa Kohtu pädevus on apellatsioonimenetluses piiratud esimeses kohtuastmes arutatud väidetele antud õigusliku hinnangu kontrollimisega. Pool ei saa seega muuta hagi eset, esitades esmakordselt Euroopa Kohtus väite, mida ta oleks saanud esitada Üldkohtus – kuid mida ta ei teinud –, kuna see võimaldaks tal Üldkohtus arutatud asjaga võrreldes laiendada kohtuasja ulatust Euroopa Kohtus, kellel on apellatsioonimenetluses piiratud pädevus. Selline väide tuleb seega tunnistada apellatsioonimenetluses vastuvõetamatuks.

(vt punkt 64)

5. Vastavalt meetodile, mis on kindlaks määratud suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta, arvutatakse raskendavate asjaoludega – nagu korduvus – seotud trahvi koostisosad „põhisumma” alusel, mis omakorda arvutatakse tulenevalt „lähtesummast”, mida suurendatakse rikkumise kestusega seotud kordaja abil.

Sisuliselt määratakse lähtesumma kindlaks seoses rikkumise raskusastme ja asjaomase üksuse rikkuva tegevuse tegeliku mõjuga konkurentsile. Võttes arvesse asjaomase üksuse tegelikku majanduslikku võimsust, võib seda summat vajadusel kohandada, selleks et tagada trahvi piisavalt hoiatav mõju. Komisjon määrab vastavalt suuniste punktidele 2 ja 3 kõigepealt rikkumise raskusastme ja kestuse põhjal kindlaks põhisumma ning seejärel suurendab ja vähendab vajadusel kõnealust summat raskendavate ja kergendavate asjaolude alusel.

Need suunised kujutavad endast siiski vaid praktikat väljendavat käitumisnormi, mida ametiasutus konkreetsel juhtumil ei või eirata, esitamata võrdse kohtlemise põhimõttega kooskõlas olevaid põhjendusi.

(vt punktid 72, 73, 81 ja 88)