ET Euroopa Liidu Teataja C 279/16

Binca Seafoods GmbH 13. mail 2016 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 11. märtsi 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas T-94/15: Binca Seafoods GmbH versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-268/16 P)

(2016/C 279/22)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellant: Binca Seafoods GmbH (esindaja: advokaat H. Schmidt)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

Apellant palub Euroopa Kohtul

— tühistada Üldkohtu 11. märtsi 2016. aasta määrus kohtuasjas T-94/15, ja

— tühistada komisjoni 18. detsembri 2014. aasta rakendusmäärus (EL) nr 1358/2014, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 889/2008, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 834/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses mahepõllumajanduslike vesiviljelusloomade päritolu, vesiviljeluse kasvatustavade, mahepõllumajandusliku vesiviljeluse loomasööda ja mahepõllumajanduslikus vesiviljeluses kasutada lubatud toodete ja ainetega (1).

Väited ja peamised argumendid

Apellant palub tühistada Üldkohtu 11. märtsi 2016. aasta määrus kohtuasjas T-94/15, millega jäeti hageja tühistamishagi komisjoni 18. detsembri 2014. aasta rakendusmääruse (EL) nr 1358/2014, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 889/2008, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 834/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses mahepõllumajanduslike vesiviljelusloomade päritolu, vesiviljeluse kasvatustavade, mahepõllumajandusliku vesiviljeluse loomasööda ja mahepõllumajanduslikus vesiviljeluses kasutada lubatud toodete ja ainetega, vastu ja nõue selle määruse tühiseks tunnistamiseks vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.

Apellant väidab, et rikutud on Euroopa Liidu põhiõiguste harta VI jaotise artiklist 47 tulenevaid õigusemõistmisega seotud põhiõigusi. Tühistamishagi peab Euroopa Liidu esmase õiguse alusel olema põhimõtteliselt vastuvõetav. Artikli 47 esimeses lõigus sisalduva põhiõiguse eesmärk on tagada põhimõtteliselt vastuvõetavate õiguskaitsevahendite tõhus kasutamine. Üldkohtu määrus rikub apellandi õigust tõhusale õiguskaitsevahendile harta artikli 47 esimesest lõigust tuleneva tõhusa õiguskaitse tagamise tähenduses.

Apellant väidab, et rikutud on artikli 47 teisest lõigust tulenevat põhiõigust, sest, ilma et tema hagi oleks käsitletud tõhusa õiguskaitsevahendina, sekkutakse artiklist 21 tulenevasse diskrimineerimiskeelu põhiõigusesse ja artiklis 16 sätestatud ettevõtlusvabaduse tagamise põhiõigusesse. Üldkohus tõlgendas tema hagi eset – saada kaitset konkurentide eest – sobimatult teisiti, nii nagu sellega oleks soovitud ise pikendatud üleminekukorrast kasu saada; see ei olnud aga tühistamishagi eesmärk.

Apellant väidab, et teda kui vesiviljelusest pärit pangaasiuse toodete pakkujat Vietnamis on diskrimineeritud võrreldes loomsete vesiviljelustoodete pakkujatega, eelkõige pakkujatega Euroopa Liidus, kelle suhtes pikendati üleminekukorda 2015. aasta lõpust edasi, samas kui pangaasiust käsitlev üleminekukord lõppes.

Apellant heidab ette, et tema konkurendid saavad nende toodete meelevaldse privilegeerimise tõttu pakkuda oma tooteid märkega „Bio”, samas kui temal on see keelatud. Ta väidab, et tema konkurentidel on ebaõiglane põhjendamatu konkurentsieelis, sest hoolimata asjaolust, et konkurendid ei täida täielikult ELi bio-õiguse nõudeid, võivad nad kasutada märget „Bio”. Apellant soovib, et liidu seadusandja kohtleks teda sobivalt võrdselt.

Apellant väidab, et rikutud on põhiõiguste harta artiklis 20 sätestatud võrdse kohtlemise üldpõhimõtet ja artiklist 21 tulenevat diskrimineerimiskeeldu. Ühtlasi heidab ta ette seda, et rikutud on põhiõiguste harta artiklist 16 tulenevat põhiõigust ettevõtlusvabaduse tagamisele.

(1) ELT L 365, lk 97.