10

Vaidluse taust on Esimese Astme Kohtu otsuse punktides 7–44 välja toodud järgmiselt: „7 Pärast Nigeeria pealinna üleviimist Lagosest Abujasse üüris komisjon alates 1993. aastast Abujas hoonet oma delegatsiooni ja ajutiselt ka Euroopa Liidu teatud liikmesriikide, nende hulgas ka Kreeka Vabariigi esinduste tarbeks. Kokkuleppel nende liikmesriikidega (edaspidi „Abuja I projekt”) andis komisjon asjaomastele esindustele teatud kontoriruumid allüürile ja osutas neile teatud teenuseid. Liikmesriigid leppisid kokku oma esindustega seotud kulude jaotuse. Kreeka Vabariigi osa moodustas 5,5% kogukulust. Leides, et Kreeka Vabariik ei ole sellest tulenevat võlga tasunud, nõudis komisjon vastava summa tasaarvestuse teel sisse (vt allpool punkt 44). 8 Belgia Kuningriik, Taani Kuningriik, Saksamaa Liitvabariik, Kreeka Vabariik, Hispaania Kuningriik, Prantsuse Vabariik, Iirimaa, Itaalia Vabariik, Madalmaade Kuningriik, Portugali Vabariik ja komisjon (edaspidi „osapooled”) koostasid 18. aprillil 1994 Euroopa Liidu lepingu artikli J.6 alusel vastastikuse mõistmise memorandumi (edaspidi „esialgne memorandum”), mis käsitles nende diplomaatiliste esinduste tarbeks ühise infrastruktuuriga ühise suursaatkonnakompleksi ehitust (edaspidi „Abuja II projekt”). Esialgset memorandumi täiendati ühinemisprotokolliga pärast Austria Vabariigi, Soome Vabariigi ja Rootsi Kuningriigi ühinemist. 9 Esialgse memorandumi artikkel 1 nägi ette, et liikmesriikide suursaatkonnad ja komisjoni delegatsioon on eraldiseisvad diplomaatilised esindused, kellele laieneb 18. aprilli 1961. aasta diplomaatiliste suhete Viini konventsioon ja liikmesriikide osas veel ka . aasta konsulaarsuhete Viini konventsioon. 10 Esialgse memorandumi artiklis 10 oli märgitud, et Abuja II projekti koordinaatorina tegutseb komisjon teiste osapoolte „nimel”. 11 Esialgse memorandumi artikli 11 kohaselt vastutab komisjon Abuja II projekti arhitektuurse teostatavusuuringu ja esialgse tasuvusuuringu ning projekteerimise korraldamise eest. See artikkel näeb ühtlasi ette täiendava vastastikuse mõistmise memorandumi koostamise „üksikasjaliku ehitusprojekti, kulude jaotuse ja ruumide jaotuse kohta kõigi osapoolte vahel pärast [Abuja II] projekti lõpuleviimist” (edaspidi „täiendav memorandum”). Lõpuks näeb artikkel 11 ette alalise korralduskomitee moodustamise, mis koosneb kõigi osapoolte esindajatest ja mille eesistuja on komisjonist, et Abuja II projekti koordineerida ja teostada selle üle järelevalvet. Alaline korralduskomitee esitab korralisi aruandeid nõukogu juures ühise välis- ja julgeolekupoliitika raames (ÜVJP) moodustatud haldusasjade töörühmale (edaspidi „ÜVJP haldusasjade töörühm”). 12 Esialgse memorandumi artikkel 12 on järgmine: „[Abuja II] projekti rahastatakse pärast artiklis 11 nimetatud [täiendava memorandumi] heakskiitmist osapoolte otseste maksetega, mis vastavad igale osapoolele määratud osalusega projektis. Komisjoni osalus kajastatakse vastaval eelarvereal. Eeltööde kulud (I etapp) kaetakse komisjoni eelarve halduskuludest. Nende suurus on hinnanguliselt 140000 eküüd. Kui [Abuja II] projekt on ellu viidud, maksavad kõik osapooled need kulud tagasi summas, mis vastab igaühe osalusele projektis.” 13 Esialgse memorandumi artikkel 13 sätestab: „Kõik osapooled tagavad pärast [täiendava memorandumi] heakskiitmist nende vastutusel olevate kulude täieliku tasumise. Iga osapoole tasumisele kuuluv kogusumma sisaldab: a) talle määratud ruumide pinna kõiki kulusid ja b) tema osa ühiste ja avalike ruumide kuludest, mis on arvutatud proportsionaalselt talle määratud ruumide pinna osakaalule ruumides, mis ei ole ühised.” 14 Esialgse memorandumi artikkel 14 näeb ette, et komisjon tasub kõigi osalevate riikide nõusolekul ja osavõtul kõik kolmandatele isikutele (lepingupooltele) tasumisele kuuluvad summad. 15 Esialgse memorandumi artikli 15 lõige 1 sätestab: „Kui mõni osapool otsustab [Abuja II] projektist taganeda, kirjutamata alla artiklis 11 nimetatud [täiendavale memorandumile], kaotavad käesoleva vastastikuse mõistmise memorandumi sätted, sealhulgas artiklites 12 ja 13 sätestatud rahalised kohustused, taganeva osapoole suhtes kehtivuse.” […] 21 Komisjon sõlmis põhilepingu 27. detsembril 1995. See käsitles Abuja II projektülesannet ja eelprojekti etappi (artiklid 4.4 ja 4.5), samuti võimalikke detailprojekte (artikkel 4.6). 22 ÜVJP haldusasjade töörühm kiitis eelprojekti heaks 19. septembril 1996. 23 ÜVJP haldusasjade töörühm tegi 21. novembril 1996 komisjonile ettepaneku rakendada ad hoc meetmeid, et arhitektid alustaksid detailprojektide väljatöötamist. Töörühm märkis, et selle etapi ametlik leping sõlmitakse pärast täiendava memorandumi lõplikku vormistamist. Sellel koosolekul tegi komisjon ülalmainitud töörühmale teatavaks kulude summa, mis ta oli kuni Abuja II projekti ettevalmistamiseks avansina kandnud, see summa oli ligikaudu 2,8 miljonit eurot. 24 Sama töörühm kogunes 24. veebruaril 1997 ja otsustas täiendava memorandumi lõplikku vormistamist ära ootamata töötada välja detailprojektid ja lepingudokumendid. Selle koosoleku protokoll sisaldab järgmisi otsuseid: „Teha komisjonile ettepanek teha koos arhitektidega dokumentide väljatöötamiseks vajalikud toimingud ja tasuda nendeks töödeks vajalikud summad projekti jaoks kokkulepitud korras. Nagu varasematel juhtudel maksavad teised osapooled selliselt makstud avansi komisjonile hiljem tagasi [esialgses memorandumis] selleks ettenähtud korras.” 25 Järgnenud kuudel taganes mitu liikmesriiki Abuja II projektist. ÜVJP haldusasjade töörühm kohustas 28. aprillil 1997 komisjoni tegema „Taani Kuningriigiga kahepoolseid toiminguid, et maksta komisjonile tagasi tema osa nendest projektiga seotud kuludest, mis komisjon on kandnud osapoolte arvel”. Samasugune otsus tehti pärast Iirimaa taganemist 1997. aasta septembris, samuti pärast Portugali Vabariigi, Soome Vabariigi ja Rootsi Kuningriigi taganemist. […] 27 ÜVJP haldusasjade töörühm märkis 18. juunil 1998, et Belgia Kuningriik võib Abuja II projektist taganeda. Selle koosoleku protokollist nähtub, et alaline korralduskomitee juhtis tähelepanu, et Belgia Kuningriik maksaks ära oma osa kuludest, nagu need on pärast eelprojekti heakskiitmist kindlaks määratud. 28 Komisjon saatis Kreeka Vabariigile 10. juunil 1998 maksekorralduse […], mis vastab Kreeka Vabariigi osale ehk 5,06%-le kogukuludest projekti esialgses etapis. Maksetähtajaks määrati . 29 Saksamaa Liitvabariik, Kreeka Vabariik, Prantsuse Vabariik, Itaalia Vabariik, Madalmaade Kuningriik, Austria Vabariik ja komisjon kirjutasid täiendavale memorandumile alla 9. detsembril 1998. Täiendava memorandumi artikkel 11 näeb ette projekti rahastamise fondi loomise. 30 Vastavalt täiendava memorandumi artiklile 14 kohaldatakse memorandumi ajutiselt allakirjutamisele järgneva teise kuu esimesest päevast alates ja see jõustub teise kuu esimesel päeval arvates päevast, mil liikmesriigid ja komisjon teatavad selle ratifitseerimisest. 31 Komisjon kuulutas 28. aprillil 1999 välja hanke asjaomaste liikmesriikide saatkondade ja ühenduse delegatsiooni hoonete ehitamiseks (EÜT 1999, S 82). Selles oli märgitud, et Kreeka saatkonna ruumide pindala on 677 m2. 32 Komisjon „kordas”3. septembril 1999 ÜVJP haldusasjade töörühmale oma 1998. aasta taotlust, et liikmesriigid maksaksid talle tagasi summad, mis ta on eelprojekti etapi eest konsultantidele maksnud. Ta osutas, et teatud liikmesriigid on tasumisele kuuluvad summad juba ära maksnud, kuid mõned, nende hulgas ka Kreeka Vabariik, ei ole neid enne . aasta tähtaja möödumist tagasi maksnud. Komisjon lisas, et osapooltele saadetakse uus maksekorraldus, mis puudutab esiteks detailprojektide kulusid ja teiseks Belgia Kuningriigi, Hispaania Kuningriigi ja Portugali Vabariigi taganemisest tulenevatest ümberkorraldustest tingitud kulusid. 33 Alaline korralduskomitee kogunes 20. septembril 1999 ehitusfirmade eelvaliku tegemiseks. Kreeka Vabariigi esindaja kirjutas koosoleku protokollile alla. Pakkumiskutse edasisteks ehitustöödeks avaldati . aasta Euroopa Ühenduste Teatajas S 54. 34 Komisjon nõudis 17. veebruari 2000. aasta maksekorraldusega Kreeka Vabariigilt 168716,94 euro tasumist detailprojekte puudutava hankemenetluse toimiku koostamise eest. 35 Alaline korralduskomitee otsustas 22. juunil 2000 valida projektile uue lähenemisnurga (edaspidi „Abuja II vähendatud projekt”), mis osutus vajalikuks Prantsuse Vabariigi taganemise tõttu. Abuja II vähendatud projekt nägi eelkõige ette ühiste hoonete ja infrastruktuuri väljajätmise ning ruumide pinna vähendamise. Kreeka Vabariigi esindaja märkis sellel koosolekul, et ta on projektiga nõus eeldusel, et tema juhtkond selle heaks kiidab. Komisjon saatis Kreeka Vabariigile . aasta koosoleku protokolli ja palus temalt ametlikku seisukohta Abuja II vähendatud projekti kohta. 36 Komisjon kordas oma taotlust Kreeka Vabariigi esindajatele 5. septembril 2000. Pärast uut, . aasta kuupäevaga meeldetuletust saatis komisjon Kreeka Vabariigile faksi teel kirja, millele vastamise tähtajaks oli määratud , märkides, et vaikimist tõlgendatakse projektist taganemisena. Kreeka ametiasutused teatasid komisjonile, et neil ei ole võimalik Abuja II vähendatud projekti puudutavat vastust anda. Seepeale vastas komisjon samal kuupäeval, et ta tegi arhitektidele ülesandeks Abuja II vähendatud projekti ümbertegemise, jättes välja Kreeka Vabariigi. 37 Komisjon saatis 28. jaanuari 2002. aasta kirjaga Kreeka Vabariigile võlateate […] Abuja II projekti ehitustööde kulude katteks. Seejärel tühistas komisjon nimetatud võlateate. 38 Pärast oma saatkonna avamist Abujas vabastas Kreeka Vabariik 13. juulil 2002 ajutised ruumid, mida ta kasutas Abuja I projekti raames. 39 Komisjon edastas 11. oktoobri 2002. aasta kirjaga Kreeka Vabariigile ametlikult võlateated Abuja I ja Abuja II projektide eest tasumata summade kohta […]. 40 Pärast poolte vahel peetud läbirääkimisi tuletas komisjon 31. jaanuari 2003. aasta kirjaga Kreeka Vabariigile meelde, et viimane ei ole tasunud oma võlga Abuja I ja Abuja II projektide eest ning nõudis temalt kogusummas 516374,96 euro ja 12684,89 USA dollari tasumist enne 2003. aasta veebruari lõppu. Komisjon lisas, et kui tähtaja möödumisel ei ole makset tehtud, nõuab ta asjaomased summad sisse kõiki selleks ette nähtud õiguslikke vahendeid kasutades. 41 Järgnevate kuude kestel vaidlesid Kreeka Vabariik ja komisjon tasumisele kuuluva summa suuruse üle. […] 43 Komisjon saatis 16. veebruaril 2004 Kreeka Vabariigile kirja, milles määratles viimase poolt veel tasumata võla Abuja I ja Abuja II projektide eest. […] 44 Komisjon kandis 10. märtsil 2004 Kreeka Vabariigile üle rahalised vahendid Mandri–Kreeka piirkondliku rakenduskava raames. Selle asemel, et maksta 4774562,67 eurot […], kandis komisjon üle ainult 3121243,03 eurot. Nii nõudis ta tasaarvestuse teel sisse summa, mida Kreeka Vabariik ei olnud veel tasunud ja millest 565656,80 eurot olid seotud Abuja I ja Abuja II projektidega […].”