ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
44

Siinkohal tuleb meelde tuletada, et väljakujunenud kohtupraktikast selgub, et tõlgendus, mille Euroopa Kohus talle ELTL artikliga 267 antud pädevust kasutades liidu õigusnormile annab, selgitab ja täpsustab selle sätte tähendust ja ulatust, nagu seda peab või peaks mõistma ja kohaldama alates selle jõustumise hetkest. Sellest järeldub, et nõnda tõlgendatud õigusnormi saab ja peab kohaldama kohus õigussuhetele, mis on tekkinud enne tõlgendamistaotluse kohta tehtud otsust, kui muu hulgas on täidetud tingimused, mis võimaldavad esitada nimetatud õigusnormi kohaldamist puudutava vaidluse pädevatele kohtutele lahendamiseks (kohtuotsus Balazs, C‑401/13 ja C‑432/13, EU:C:2015:26, punkt 49 ja seal viidatud kohtupraktika).
51

Eespool viidatud Tribunal de commerce de Paris’le esitatud hagidest teise kohta väidab komisjon, et komisjoni otsuse tühistamise vastu huvi esinemise põhjendamiseks ei piisa sellest, et hageja tugineb liidu kohtu menetluses mis tahes kahju hüvitamise hagile, mis võidakse esitada tulevikus või mis on ka juba siseriiklikule kohtule esitatud, väites, et selle otsuse tühistamine liidu kohtu poolt aitaks kahju hüvitamise hagi rahuldamisele kaasa, ilma et ta seejuures tõendaks, et mõistlikult võib eeldada, et komisjoni otsuse tühistamise korral see hagi rahuldatakse. Seda arvestades tuleb Üldkohtul – kes ei saa asendada siseriiklikku kohut selle kahju hüvitamise hagi hindamisel, mis viimasele on esitatud – siiski kontrollida, et hagejad on tõendanud, et neil on tegelik huvi nõuda komisjoni otsuse tühistamist, et sellele tugineda kahju hüvitamise hagis.
Neil asjaoludel tuleb esitatud küsimustele vastata, et ELTL artikleid 63 ja 65 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi sellised õigusnormid, mis nõuavad maksu kinnipidamist residendist äriühingu jaotatud dividendidelt nii residendist maksumaksjate kui ka mitteresidendist maksumaksjate puhul, nähes ette kinnipeetud maksu mahaarvamise või tagasimaksmise mehhanismi ainult residendist maksumaksjatele, samas kui mitteresidendist maksumaksjate, füüsiliste isikute ja äriühingute jaoks on kinnipeetud maks lõplik, juhul kui mitteresidendist maksumaksjate lõplik maksukoormus seoses nende dividendidega on selles riigis suurem kui residendist maksumaksjatel, mille kontrollimine põhikohtuasjades on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne. Maksukoormuse väljaselgitamisel peab eelotsusetaotluse esitanud kohus kohtuasjades C‑10/14 ja C‑14/14 arvesse võtma residentide maksukohustust, mis puudutab kõiki Madalmaade äriühingutes kalendriaasta jooksul neile kuuluvaid aktsiaid, samuti siseriiklike õigusaktide alusel maksuvaba kapitalitulu, ning kohtuasjas C‑17/14 kulusid, mis on otseselt seotud dividendide saamise kui sellisega.

Juhul kui kapitali vaba liikumise piirangu esinemine tuvastatakse, võib see olla põhjendatud, arvestades selle kahepoolse topeltmaksustamise vältimise lepingu toimet, mille asukohaliikmesriik on sõlminud liikmesriigiga, kust dividendid on pärit, tingimusel et viimasena nimetatud liikmesriigis elavate ja teistes liikmesriikides elavate maksumaksjate erinev kohtlemine dividendide maksustamisel kaob. Sellistel asjaoludel, nagu on arutusel kohtuasjades C‑14/14 ja C‑17/14, ning kui kontroll, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus peab läbi viima, ei näita teisiti, ei saa kapitali vaba liikumise piirangut – juhul, kui see tuvastatakse – pidada põhjendatuks.
Liidu õigust tuleb tõlgendada nii, et selle kohaselt võib liikmesriigi pädev asutus kehtestada vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/22/EÜ universaalteenuse ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja ‑teenuste puhul (universaalteenuse direktiiv), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiiviga 2009/136/EÜ, artiklile 28 sellise tasumääradega seotud kohustuse, nagu on kõne all põhikohtuasjas, et kaotada Euroopa Liidus mittegeograafiliste numbrite valimise takistus, mis ei ole tehnilist laadi, vaid on tingitud kohaldatud tasumääradest, ilma et oleks tehtud turuanalüüs, mis näitab, et asjaomasel ettevõtjal on turul märkimisväärne turujõud, juhul kui niisugune kohustus kujutab endast vajalikku ja proportsionaalset meedet selleks, et tagada, et lõppkasutajatel on juurdepääs mittegeograafiliste numbrite kaudu osutatavatele teenustele liidus.

Liikmesriigi kohtu ülesanne on kontrollida, et see tingimus on täidetud, et tasumääradega seotud kohustus on objektiivne, läbipaistev, proportsionaalne, mittediskrimineeriv, täheldatud probleemi olemusest lähtuv ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja ‑teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiiviga 2009/140/EÜ, artiklis 8 sätestatud eesmärke silmas pidades põhjendatud ning et direktiiviga 2009/140 muudetud direktiivi 2002/21 artiklites 6, 7 ja 7a sätestatud korrast on kinni peetud.
14

Lisaks on Maailma Tolliorganisatsiooni avaldatud HS‑i selgitavates märkustes (2007. aasta väljaanne) HS‑i rubriigi 30.03 kohta, mis vastab KN‑i rubriigile 3003 (edaspidi „HS‑i selgitavad märkused”), mainitud muu hulgas järgmist: „Käesoleva rubriigi tekstis antud tingimused ei ole rakendatavad sellistele toitudele ja jookidele nagu dieet‑, diabeet‑ või jõutoidud, toniseerivad või mineraalveed (looduslikud või tehislikud), mida tuleb klassifitseerida vastavatesse neile kohastesse rubriikidesse. See on loomulikult nii toitude puhul, mis sisaldavad ainult toitaineid. Tähtsamateks toitaineteks on valgud, süsivesikud ja rasvad. Samuti on oma osa toitumises mineraalsooladel ja vitamiinidel. Samuti ei kuulu sellesse rubriiki ravimeid sisaldavad toidud ja joogid, kui ravimid on neisse lisatud ainult dieetilise bilansi tasakaalustamiseks, energeetilise või toiteväärtuse tõstmiseks või maitseomaduste parandamiseks, eeldades ikka, et toode säilitas oma iseloomu toidu või joogina. [...] Veel ei kuulu sellesse rubriiki vitamiine või mineraalsooli sisaldavad toidulisandid, mis on ette nähtud tervise või hea enesetunde säilitamiseks, ilma et neil oleks otsest indikatsiooni mingi haiguse või puude raviks või profülaktikaks. Need tooted on tavaliselt vedeliku kujul, kuid võivad esineda ka tablettide või pulbritena ja nad klassifitseeritakse rubriiki 2106 või gruppi 22. Teiselt poolt, preparaadid, milles toiduaine või jook on ravimainele üksnes aluseks, kandjaks või magustajaks (näiteks allaneelamise kergendamise eesmärgil), kuuluvad sellesse rubriiki.”
64

Euroopa Kohus on tõepoolest möönnud, et selline kaupade või teenuste seostamine ühe ettevõtjaga ning seega ka eristusvõime saab tekkida nii siis, kui kaubamärki kasutatakse teise registreeritud kaubamärgis selle koostisosana kui ka juhul, kui kaubamärki kasutatakse eristuva kaubamärgina kombinatsioonis registreeritud kaubamärgiga. Siiski on ta täpsustanud, et mõlemal juhul on oluline, et kasutamise tagajärjel tajub asjaomane avalikkus tegelikult, et ainult registreerimistaotluse esemeks oleva kaubamärgiga tähistatud kaup või teenus on pärit kindlalt ettevõtjalt (kohtuotsus Nestlé, C‑353/03,EU:C:2005:432, punkt 30, ning seoses määrusega nr 40/94, mille artikli 7 lõige 3 vastab sisuliselt direktiivi 2008/95 artikli 3 lõikele 3, kohtuotsus Colloseum Holding, C‑12/12, EU:C:2013:253, punkt 27).
53

Sellega seoses on direktiivi 2004/38 artikli 7 lõike 3 punktis c sätestatud, et kui töötaja on võetud nõuetekohaselt arvele töötuna endast sõltumatutel põhjustel pärast seda, kui ta on lõpetanud alla aastase tähtajalise töölepingu või jäänud töötuks endast sõltumatutel põhjustel esimese kaheteistkümne kuu jooksul, kui ta on tööotsijana registreeritud asjaomases tööhõiveametis, siis säilitatakse tema töötaja staatus vähemalt kuueks kuuks. Sama ajavahemiku vältel säilitab liidu kodanik õiguse elada vastuvõtvas liikmesriigis direktiivi 2004/38 artikli 7 alusel ja tal on seetõttu õigus tugineda võrdse kohtlemise põhimõttele, mis on esitatud nimetatud direktiivi artikli 24 lõikes 1.
1.

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil‑ ja kaubandusasjades II peatüki 5. jao sätteid (artiklid 18–21) tuleb tõlgendada nii, et sellises olukorras nagu põhikohtuasjas, kus äriühing on pöördunud kohtusse isiku vastu, kes tegutses nii selle äriühingu direktori kui ka juhatuse liikmena, nõudes selle isiku poolt oma ülesannete täitmisel tehtud vigade tuvastamist ja vastava hüvitise väljamõistmist, ei luba need sätted kohtul kohaldada sama määruse artikli 5 punkte 1 ja 3, tingimusel, et see isik on nimetatud äriühingu direktori ja juhatuse liikmena teatava aja jooksul sellele äriühingule ja tema juhiste alusel teenuseid osutanud, saades selle eest tasu; nimetatud asjaolude kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.
53

Kõiki eelnevaid kaalutlusi arvestades tuleb ilma, et esitatud küsimust tuleks käsitleda harta artikli 34 lõike 1 seisukohalt, sellele küsimusele vastata, et ELL artikli 4 lõiget 3 koostoimes personalieeskirjadega tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu need, mis on vaidluse all põhikohtuasjas, ja mille kohaselt on võimalik vähendada või keelduda maksmast vanaduspensioni, mida tuleb selle liikmesriigi kodanikust töötajale omandatud tööstaaži alusel maksta vastavalt selle liikmesriigi õigusaktidele, juhul kui töötaja poolt selles liikmesriigis töötajana omandatud tööstaaži aastate ja samas liikmesriigis liidu ametnikuna omandatud tööstaaži aastate koguarv ületab viidatud õigusnormides sätestatud 45‑aastast tööstaažiühikut, kui meetodi tõttu, mille abil arvutatakse välja see osa, mis näitab liidu makstava pensioni osakaalu suurust, on see vähendamine suurem, kui see oleks juhul, kui asjaomane töötaja oleks kogu oma tööstaaži omandanud töötamisega kõnealuses liikmesriigis.
83

Eeltoodud kaalutlustest lähtuval tuleb teisele ja kolmandale küsimusele vastata nii, et direktiivi 1999/13 IIB lisa punkti 2 esimese lõigu alapunkti i tuleb tõlgendada nii, et heitkoguste vähendamise kava rakendamiseks ajapikenduse andmisel on nõutav pädeva ametiasutuse luba, mis eeldab asjaomase käitaja eelnevat taotlust. Otsustamaks, kas käitajale tuleb vähendamiskava rakendamiseks anda ajapikendust ning määramaks kindlaks käitajale võib-olla antava ajapikenduse ulatust, on pädevate asutuste ülesanne muu hulgas kontrollida, et asendajad, mida saab asjaomastes käitistes kasutada ja mis vähendavad lenduvate orgaaniliste ühendite heitkoguseid, on tõepoolest väljatöötamisel ning et esitatud dokumentidest nähtuvalt need asendajad käimasoleva töö käigus ka valmis saavad ning et ei esine alternatiivseid meetmeid, mis võimaldavad väiksemate kulutustega vähendada heitkoguseid sama palju või isegi rohkem, ning eelkõige, et teisi asendajaid ei ole veel olemas. Peale selle tuleb arvesse võtta ühelt poolt asendajate abil saavutatava heitkoguste vähendamise ja asendajatega seotud kulutuste ning teiselt poolt ajapikenduse tõttu tekkivate lisaheitkoguste ja võimalike alternatiivsete meetmete kulude omavahelist suhet. Ajapikenduse kestus ei või olla pikem asendajate väljatöötamiseks vajalikust ajast. Seda tuleb hinnata kõigi asjaomaste dokumentide alusel ning eelkõige ühelt poolt väljatöötamisel olevate asendajate abil vähendatavate heitkoguste hulga ja nende asendajatega seotud kulutuste ning teiselt poolt ajapikenduse tõttu tekkivate lisaheitkoguste hulga ja võimalike alternatiivsete meetmete kulude alusel.
39

Sellega seoses olgu märgitud, et elukoha ja klientide vahel liikumise ajal on niisuguses olukorras olevatel töötajatel, nagu põhikohtuasjas, teatav vabadus, mida neil ei ole kliendi juures teenuse osutamise ajal, kuivõrd nad jõuavad neile määratud kliendi juurde tööandja poolt kokku lepitud ajahetkel. Euroopa Kohtu käes olevast toimikust ilmneb siiski, et niisugune vabadus oli neil juba enne piirkondlike kontorite kaotamist, kui teekonnale kuluvat aega arvestati tööajana alates piirkondlikku kontorisse jõudmise kellaajast, nii et ainus muutunud element on alguspunkt, millest kliendi suunas starditi. Töötajal lasuv kohustus järgida tööandja juhiseid ei ole oma õigusliku laadi poolest sellisest muudatusest mõjutatud. Teekonna kestel on töötajad allutatud tööandja juhistele; viimane võib klientide tellimusi muuta või tühistada või lisada. Igal juhul tuleb märkida, et teekonna vajaliku kestuse jooksul, mida enamasti ei saa lühendada, ei ole töötajatel võimalik oma aega vabalt hallata ega pühenduda oma huvidele, mis tähendab, et nad on oma tööandja käsutuses.
71

Seoses Läti Vabariigi argumendiga, mille ta tuletab kohtuotsusest Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Española (C‑405/01, EU:C:2003:515) ja mis käsitleb asjaolu, et Lätis notari välja kuulutatud abielulahutus abikaasade vastastikusel kokkuleppel registreeritakse perekonnaseisuregistris, ilmneb nimetatud kohtuotsuse punktist 42, et kui Euroopa Kohus otsustas, et selliste ülesannete täitmine, mis on antud Hispaania lipu all sõitva laeva kaptenile ja vanemtüürimehele, kujutab endast osalemist avaliku võimu teostamisel, siis pidas kohus silmas kõiki nende täidetavaid ülesandeid, sealhulgas õigusi, mis on seotud turvalisuse tagamisega ja politsei pädevuse täitmisega, millega on vajaduse korral seotud uurimis‑, sunni‑ ja karistamisvolitused, mitte ainuüksi kapteni ja vanemtüürimehe volitusi perekonnaseisuasjades.
3

Selle otsuse artiklis 5 on ette nähtud: „1. Europolil on järgmised põhiülesanded: a) teabe ja luureandmete kogumine, säilitamine, töötlemine, analüüs ja vahetamine; b) liikmesriikide pädevate asutuste viivitamatu teavitamine artiklis 8 nimetatud siseriiklike üksuste kaudu liikmesriike puudutavatest asjaoludest ja kõikidest tuvastatud seostest kuritegude vahel; c) kaasaaitamine uurimistele liikmesriikides, eelkõige edastades kogu asjakohase teabe siseriiklikele üksustele; d) taotluste esitamine asjaomaste liikmesriikide pädevatele asutusele, et alustada, läbi viia või koordineerida uurimisi, ja soovituste esitamine ühise uurimisrühma moodustamise kohta konkreetsete juhtumite korral; e) liikmesriikide toetamine luureandmete ja analüüsiteabe andmise näol seoses ulatuslike rahvusvaheliste sündmustega; f) oma eesmärgiga seotud ohuhinnangute, strateegiliste analüüside ja üldolukorda käsitlevate aruannete koostamine, sealhulgas organiseeritud kuritegevuse ohu hindamine. 2. Lõikes 1 osutatud ülesannete hulka kuulub liikmesriikide toetamine nende ülesannetes, mis on seotud Internetis leiduva teabe kogumise ja analüüsimisega, et aidata tuvastada kuritegusid, mille toimepanemist on hõlbustatud või mis on toime pandud Interneti kasutamise abil. 3. Europolil on järgmised lisaülesanded: a) arendada liikmesriikide pädevate asutuste eriteadmisi uurimismenetluste kohta ja anda uurimisalast nõu; b) varustada strateegiliste luureandmetega, et aidata kaasa liikmesriigi ja liidu tasandil operatiivtegevuseks kättesaadavate vahendite tõhusale ja tulemuslikule kasutamisele ning seda edendada ja sellist tegevust toetada. 4. Lisaks võib Europol seoses artiklis 3 nimetatud eesmärgiga vastavalt tema käsutuses olevatele töötajatele ja eelarvele ning haldusnõukogu kehtestatud ulatuses abistada liikmesriike, andes toetust ja nõu ning aidates läbi viia uurimistööd järgmistes valdkondades: a) liikmesriikide pädevate asutuste töötajate koolitamine, vajaduse korral koostöös Euroopa Politseikolledžiga; b) kõnealuste asutuste töö organiseerimine ja varustamine liikmesriikidevahelise tehnilise toetuse andmise hõlbustamise kaudu; c) kuritegude ennetamise meetodid; d) tehnilised ja kohtuekspertiisialased meetodid ja analüüs ning uurimismenetlused. 5. Kooskõlas nõukogu 12. juuli 2005. aasta otsusega 2005/511/JSK euro kaitsmise kohta võltsimise eest määrates Europoli eurode võltsimise vastu võitlemise keskasutuseks [...] on Europol eurode võltsimise vastu võitlemise keskasutuseks. Europol võib samuti ergutada liikmesriikide pädevate asutuste poolt või ühiste uurimisrühmade raames eurode võltsimise vastu võitlemiseks võetud meetmete koordineerimist, vajaduse korral koostöös liidu üksustega või kolmandate riikide asutustega. Taotluse korral võib Europol rahaliselt toetada eurode võltsimisega seotud uurimisi.”
41

Kõikidest eeltoodud kaalutlustest nähtub, et küsimusele tuleb vastata, et liidu õigust ning eelkõige võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et põhikohtuasja asjaoludel ei ole nendega vastuolus see, et liikmesriigi kohtul ei ole võimalik teista tsiviilkohtumenetluses tehtud jõustunud kohtulahendit, kui ilmneb, et see lahend on vastuolus tõlgendusega, mille Euroopa Kohus on liidu õigusele andnud pärast lahendi jõustumist, samas kui selline võimalus on olemas liidu õigusega vastuolus olevate jõustunud kohtulahendite puhul, mis on tehtud haldusasjades.
5

Nimetatud määruse artikkel 19 „Menetluses olev kohtuasi ja sellega seotud menetlused” sätestab: „1. Kui erinevate liikmesriikide kohtutes algatatakse ühtede ja samade asjaosaliste vaheline lahutus-, lahuselu- või [abielu kehtetuks tunnistamise] menetlus, peatab kohus, kellele hagi on esitatud hiljem, menetluse omal algatusel seni, kuni on kindlaks tehtud selle kohtu pädevus, kellele hagi on esitatud esimesena. 2. Kui erinevate liikmesriikide kohtutes algatatakse ühe ja sama lapse suhtes ühe ja sama alusega hagide põhjal vanemlikku vastutust käsitlev menetlus, peatab kohus, kellele hagi on esitatud hiljem, menetluse omal algatusel seni, kuni on kindlaks tehtud selle kohtu pädevus, kellele hagi on esitatud esimesena. 3. Kui on kindlaks tehtud selle kohtu pädevus, kuhu pöörduti esimesena, loobub kohus, kuhu pöörduti hiljem, pädevusest esimese kohtu kasuks. Sel juhul võib pool, kes esitas asjakohase hagi kohtule, kellele hagi on esitatud hiljem, esitada kõnealuse hagi kohtule, kellele hagi on esitatud esimesena.” [Täpsustatud tõlge]
19

Neil asjaoludel otsustas Conseil d’État menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas ELTL artikleid 45 ja 49 ning direktiivi 2005/36 tuleb tõlgendada nii, et need kuuluvad kohaldamisele olukorras, kus Belgia kodanik, kes elab Belgias ega ole töötanud mõnes teises liikmesriigis, tugineb Belgia Cour de cassation’i juures referentide töölevõtmiseks korraldataval konkursil osalemiseks esitatud avalduses ühe Prantsusmaa ülikooli välja antud diplomile, nimelt [kutsemagistrikraadile], mille on 22. novembril 2010 välja andnud Prantsusmaal asuv Poitiers' ülikool? 2. Kas töö Belgia Cour de cassation’i juures referendina, mille kohta on kohtukorralduse seadustiku artikliga 259duodecies ette nähtud, et sellele kohale võib nimetada isiku, kes omab õigusteaduse doktori või litsentsiaadi kraadi, kujutab endast reguleeritud kutseala direktiivi 2005/36 artikli 3 tähenduses? 3. Kas töö Cour de cassation'i juures referendina, kelle tööülesanded määratleb kohtukorralduse seadustiku artikkel 135bis, kujutab endast töötamist avalikus teenistuses ELTL artikli 45 lõike 4 mõttes ning kas ELTL artikli 45 lõige 4 välistab seega nii ELTL artiklite 45 ja 49 kui ka direktiivi 2005/36 kohaldamise? 4. Kui ELTL artiklid 45 ja 49 ning direktiiv 2005/36 on käesolevas kohtuasjas kohaldatavad, siis kas neid õigusnorme tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui hindamiskomisjon seab sel konkursil osalemise sõltuvusse tingimusest, et kandidaadil peab olema õigusteaduse doktori või litsentsiaadi kraad, mille on välja andnud mõni Belgia ülikool, või et haridusküsimustes pädevust omav Belgia prantsuskeelne kogukond peab olema tunnistanud kaebajale Prantsusmaal asuva Poitiers' ülikooli poolt välja antud magistrikraadi akadeemilist võrdväärsust mõne Belgia ülikooli antud doktori‑, litsentsiaadi‑ või magistrikraadiga õiguse valdkonnas? 5. Kui ELTL artiklid 45 ja 49 ning direktiiv 2005/36 on käesolevas kohtuasjas kohaldatavad, siis kas neid õigusnorme tuleb tõlgendada nii, et hindamiskomisjonil on kohustus võrrelda kaebaja kvalifikatsioone, mis nähtuvad nii tema kraadidest kui ka kutsealasest töökogemusest, sellega, mida tagab niisugune õigusteaduse doktori või litsentsiaadi kraad, mille on välja andnud mõni Belgia ülikool, ning kui see on asjakohane, siis kohaldama kaebaja suhtes direktiivi 2005/36 artiklis 14 ette nähtud korvamismeetmeid?”
—

Direktiivi 89/665 artikliga 1 ega võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtetega ei ole vastuolus nõuda kohtulõivu mitu korda maksmist isikult, kes esitab kohtule mitu kaebust, mis puudutavad sama hankemenetlust, ega ka see, kui isik on kohustatud maksma täiendavat kohtulõivu, et esitada poolelioleva menetluse raames sama hankemenetluse kohta täiendavaid väiteid. Siiski peab juhul, kui üks menetluspool esitab vastuväite, siseriiklik kohus hindama nende kaebuste või väidete sisu, mis isik on sama menetluse raames esitanud. Kui siseriiklik kohus tuvastab, et kaebuste või väidete sisu ei ole tegelikult erinev või sellega ei laiendata oluliselt poolelioleva vaidluse eset, on ta kohustatud isiku kumulatiivsete kohtulõivude maksmisest vabastama.
21

Teiseks tuleb märkida, et määruse nr 2988/95 artikli 3 lõige 1 on käesolevas asjas kohaldatav, olgugi et põhikohtuasjas vaidluse all olevad faktilised asjaolud ulatuvad tagasi aastatesse 1992 ja 1993. Euroopa Kohus on nimelt otsustanud, et selles sättes ette nähtud aegumistähtaeg on kohaldatav enne nimetatud määruse jõustumist toime pandud eeskirjade eiramisele (vt selle kohta kohtuotsus Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb jt, C‑278/07–C‑280/07, EU:C:2009:38, punkt 34).
46

Sellest tulenevalt tuleb esitatud küsimustele vastata, et ELTL artiklit 34 ja direktiivi 2007/46 artikli 31 lõikeid 1 ja 12 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, nagu on põhikohtuasjas käsitlusel, mille kohaselt sõltub liikmesriigis maanteesõidukite uute varuosade turustamine – siinses asjas veepumbad ja kütusefiltrid – selles liikmesriigis sertifitseerimis- või tüübikinnituse saamise menetluse kohaldamisest, tingimusel, et need õigusnormid näevad ette erandeid nendest menetlustest, millega tagatakse, et teistes liikmesriikides seaduslikult toodetud ja turustatud tooted on neist menetlustest vabastatud, või erandi puudumisel, et kõnealused osad võivad oluliselt ohustada sõiduki turvalisuse või keskkonnamõju seisukohalt oluliste süsteemide nõuetekohast toimimist ja et see tüübikinnitus- või sertifitseerimismenetlus on rangelt vajalik ja proportsionaalne liiklusohutuse ja keskkonnakaitse eesmärkidega. Tingimused, kuidas tõendada seda, et sellised osad on juba tüübikinnituse või sertifitseerimise saanud või on originaalvaruosad või samaväärse kvaliteediga varuosad, peab liidu õigusnormide puudumise korral kehtestama liikmesriikide õigusnormides, tingimusel, et võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtetega on arvestatud.
56

Selles kontekstis tuleb meenutada, et direktiivi 2003/4 vastu võttes soovis liidu seadusandja tagada liidu õiguse kooskõla Århusi konventsiooniga, nähes ette üldise korra, mille eesmärk on tagada, et igal liikmesriigi füüsilisel või juriidilisel isikul on õigus tutvuda riigiasutuste valduses oleva või nende nimel hoitava keskkonnateabega, ilma et see isik peaks tõestama oma huvi (kohtuotsus Fish Legal ja Shirley, C‑279/12, EU:C:2013:853, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika). Sellise teabe andmise eest kehtestatud tasu üle tõhusa haldusliku ja kohtuliku kontrolli olemasolu on lahutamatult seotud selle eesmärgi saavutamisega. Lisaks peab see kontroll tingimata puudutama küsimust, kas ametiasutus on järginud direktiivi artikli 5 lõikes 2 toodud kahte tingimust, mis on esile toodud käesoleva kohtuotsuse punktis 29.