ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Esimene väide, et tehtud on ilmne hindamisviga seoses dokumentidele juurdepääsu andmise üldreeglist tehtavate teatavate erandite kohaldamisega, arvestades juhtumi asjaolusid: — taotlus ei puuduta ühtki toimiku dokumenti ega uurimisdokumenti ja seega ei puuduta ega mõjuta uurimise eesmärki (määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 kolmas taane) ega komisjoni otsustamisprotsessi (määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 lõige 3); — taotlust ei tuleks jätta rahuldamata tuginedes uurimise eesmärgi kaitsele (määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 kolmas taane) ega komisjoni otsustamisprotsessile (määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 lõige 3); — taotlus ei puuduta ühtki kaitstavate ärihuvidega seotud dokumenti (määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 esimene taane); — vaidlustatud otsus näeb avaldamisele ette erandite kohaldamise diskrimineerivalt, kuivõrd need alluvad komisjoni aktidele ja tegevusele teistes sarnastes olukordades, mis on aga EL õigusega keelatud; — mistahes erandi kohaldamine avaldamisele allub avaldamise ülekaalukale üldisele huvile, et tagada tõhus kohtulik kontroll (põhiõiguste harta artikkel 47).
—

ELTL artikli 265 alusel tuvastada, et kuna komisjon ei ole teinud otsust aastase tasuta saastekvootide üldkoguse kohta, millest Saksamaa Liitvabariik teatas komisjonile 12. aprillil 2019, selleks et oluliselt suurendada kuummetalli tootepõhise võrdlusaluse käitiseosa tootmisvõimsust Bremenis sisseseadega ID 60 käitises, siis on komisjon rikkunud komisjoni otsuse 2011/278/EL (1) artikli 19 lõike 4 teist lõiku;
1.

Esimene väide, et on rikutud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuli 2018. aasta määruse 2018/1046 (mis käsitleb liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantsreegleid ja millega muudetakse määrusi (EL) nr 1296/2013, (EL) nr 1301/2013, (EL) nr 1303/2013, (EL) nr 1304/2013, (EL) nr 1309/2013, (EL) nr 1316/2013, (EL) nr 223/2014 ja (EL) nr 283/2014 ja otsust nr 541/2014/EL ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EL, Euratom) nr 966/2012) artikleid 160 ja 167 ning I lisa punkte 16.3, 18.2 ja 21.1; võimu on kuritarvitatud ja tehtud ilmne hindamisviga; rikutud konkurentsi, läbipaistvuse, proportsionaalsuse, võrdse kohtlemise ja hankemenetluste valdkonnas diskrimineerimise keelu üldpõhimõtteid. Esimeses väites leiab hageja, et teatud hindamiskriteeriumid, mille põhjal edukas pakkuja määratleti, kuuluvad kvalitatiivsete valikukriteeriumide alla, mitte aga hindamiskriteeriumide alla, samas kui valikukriteeriumid on rangelt seotud taotlejate või pakkujate hindamisega ning hindamiskriteeriumid on rangelt seotud pakkumuste hindamisega ja need peavad võimaldama tuvastada majanduslikult kõige soodsama pakkumuse.
1.

Esimene väide, et rikutud on hea usu põhimõtet ja et võimu on kuritarvitatud. Asjaolu, et Gabinete do Ordenador Nacional para a Cooperação entre a República de Moçambique e a UE (Mosambiigi Vabariigi ja Euroopa Liidu vahelise koostöö riikliku korraldaja kantselei, edaspidi „GON“) nõudis hageja antud garantiide täitmist, mis on käesoleva kohtuasja ese ning mis päädis komisjoni kõnealuse otsuse tegemisega, rikub ilmselgelt hea usu põhimõtet ja kujutab endast üheselt võimu kuritarvitamist. Asjaolu, et hageja GONi poolt ebaseaduslikult nõutud garantiisid ei täitnud, viis selleni, et komisjon võttis vastu vaidlustatud otsuse, millega hageja jäetakse kolmeks aastaks kõrvale kõikidest hankemenetlustest, mida reguleerivad nõukogu määrus (EL) 2018/1877 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL, Euratom) 2017/1046, või mistahes valikutest, kellele anda kasutada liidu rahalisi vahendeid, kuna hageja on väidetavalt toime pannud ametialaste käitumisreeglite raske rikkumise ja väidetavalt on liidu üldisest eelarvest rahastatud hankelepingu peamiste kohustuste täitmisel esinenud märkimisväärseid puudujääke.
—

tühistada vaidlustatud otsus ja/või tunnistada see kehtetuks kaubamärgimääruse artikli 8 lõike 1 punkti b ja artikli 8 lõike 5 väära kohaldamise tõttu ning otsustada, et vastandatud kaubamärkide segiajamine on tõenäoline;
1.

Esimene väide, et komisjon rikkus ilmselgelt õigusnormi, sest ta kohaldas vääralt õiguslikku testi nõukogu määruse (EÜ) nr 139/2004 artikli 4 lõike 1 ja artikli 7 lõike 1 hindamiseks. — Hageja väidab, et komisjon ei arvestanud olemasoleva kohtupraktikaga, tuginedes senitundmata ja aluseta „ühe koondumise osalise elluviimise“ mõistele. Eelkõige ei tõenda komisjoni hinnang seda, et käsitletav vahetehing aitas kaasa omandatava ettevõtja üle teostatava kontrolli püsivale üleminekule nii, nagu nõutud kohtupraktikas.
5.

Viies väide, et põhjendused on puudulikud või ekslikud, on ületatud pädevuse piire, on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet, harta artikleid 41 ja 47 ning Euroopa inimõiguste konventsiooni artiklit 6. — Hageja väidab selles osas, et komisjon ei ole tõendanud, et tal oli põhjendatud huvi otsus uuesti vastu võtta, mistõttu see otsus on pädevuse piiride ületamise tulemus.
—

tühistada Euroopa Liidu Satelliidikeskuse (Satcen) direktori 3. juuli 2019. aasta otsus, millest anti hagejale teada 8. juulil 2019, uuendada haldusmenetlust seoses tema tegevusega, ja tuvastada, et Satcen on jätnud täitmata Üldkohtu 25. oktoobri 2018. aasta otsuse asjas KF vs. Euroopa Liidu Satelliidikeskus (kohtuasi T-286/15, EU:T:2018:718) ja rikkunud seeläbi ELTL artiklit 266;
C 399/72

ET

10. septembril 2019 esitatud hagi – UPL Europe ja Aceto Agricultural Chemical versus komisjon

(kohtuasi T-612/19)

(2019/C 399/90)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: UPL Europe Ltd (Warrington Cheshire, Ühendkuningriik) ja Aceto Agricultural Chemical Corp. Ltd (Port Washington, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: advokaadid C. Mereu ja P. Sellar)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada komisjoni 17. juuni 2019. aasta rakendusmäärus (EL) 2019/989 (1);

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad neli väidet.

1. Esimene väide, et vaidlustatud määrus võeti vastu pärast ilmseid hindamisvigu.

2. Teine väide, et vaidlustatud määrus tuleneb menetlusest, mille käigus ei järgitud hagejate kaitseõigusi.

3. Kolmas väide, et vaidlustatud määrus võeti vastu proportsionaalsuse põhimõtet rikkudes.

4. Neljas väide, et vaidlustatud määrus võeti vastu ettevaatuspõhimõtet rikkudes.

(1) Komisjoni 17. juuni 2019. aasta rakendusmäärus (EL) 2019/989, milles käsitletakse toimeaine kloroprofaami heakskiidu pikendamata jätmist vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1107/2009 taimekaitsevahendite turulelaskmise kohta ning millega muudetakse komisjoni rakendusmääruse (EL) nr 540/2011 lisa (ELT 2019, L 160, lk 11).
—

tühistada komisjoni 11. juuli 2019 aasta rakendusotsus C (2019)5393, millega keelduti andmast Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 726/2004 (1) alusel müügiluba ravimile „Cabazitaxel Teva – kabasitakseel“, osas, milles see on kohaldatav hagejale, ja
4.

Neljas väide, mille kohaselt on vaidlustatud otsus vastuolus liidu õiguse üldiste põhimõtetega ja eeskätt õiguspärase ootuse kaitse põhimõttega ja proportsionaalsuse põhimõttega. — Hagejal oli õiguspärane alus eeldada esiteks seda, et komisjoni läbiviidud uurimine puudutab vaid neid meetmeid ja isikuid, kes on nimetatud menetluse algatamise otsuses, ja teiseks seda, et kui uurimist laiendatakse äritegevuse müügitehingule ja hagejale, siis laiendab komisjon otsust ametliku uurimise algatamise kohta ja kuulab hageja ära. — Esialgse abisaaja osas abi tagasinõudmise kohustust tuleb igal juhul pidada proportsionaalsuse põhimõttega vastuolus olevaks niivõrd, kuivõrd see on suurem, kui äritegevuse tegelik müügihind ja seoses hagejaga niivõrd, kuivõrd see on suurem kui väidetavalt alla hinnatud tehingu hinna ja tegeliku väärtuse vahe.
3.

Kolmas väide, et Ühendkuningriigi 15-year rule’iga on rikutud võistlevuse ja vaba liikumise põhimõtteid ning seaduse ees võrdsuse põhimõtet. Sellega seoses leiavad hagejad, et see viieteistkümne aasta reegel on riigisisene kord, mis paneb ühe liikmesriigi teatavad kodanikud halvemasse olukorda ainult sel põhjusel, et nad on kasutanud oma õigust vabalt liikuda või teises liikmesriigis elada ning et see kujutab endast ELTL artikli 21 lõikes 1 tunnustatud vabaduste piirangut.
2.

Teine väide, et rikutud on teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse volitusi ette nägevaid tabeleid. Hageja väidab eelkõige, et tema kaebust menetles advokaadibüroo ehk selleks mittevolitatud asutus. Hageja hinnangul ei võimaldanud see pädevuse väliskonsultandile üleandmine tal teostada õigust esitada kaebus, mida menetletaks haldusotsuste tegemise ja vaidlustamise korra kohaselt, mistõttu on rikutud õiguskindluse ja läbipaistvuse põhimõtteid.
2.

Teine väide, et rikutud on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) 2019/943 (1) — ACERil ei olnud õigust kindlaks määrata mehhanismi, mille läbi välistatakse eelvaliku kaudu võimsusarvutusest sisemised võrguelemendid. — ACERi otsuses (i) määrati kindlaks kriitilised võrguelemendid, (ii) nähti ette PTDF-väärtuse erinev kohaldamine sisemistele võrguelementidele ja piirkonnaülestele võrguelementidele ja (iii) viidi sisse tõhususe kriteerium sisemistele võrguelementidele. See on vastuolus määruse (EL) 2019/943 artikli 16 lõigetega 4 ja 8. — ACER otsustas vaidlustatud otsuses, et pakkumispiirkondade struktuuri hakatakse üle vaatama teatava kindlaksmääratud meetodi järgi ja kindlaksmääratud tähtaegadel. See on vastuolus määrusega (EL) 2019/943. — Põhivõrguettevõtjad on de facto sunnitud hoidma enda sisemistes võrguelementides 100 %-list ja veelgi enamat minimaalset kauplemisvõimsust piiriüleseks kauplemiseks. See on vastuolus määrusega (EL) 2019/943. — ACER soovib pikaajalises perspektiivis välistada võimsusarvutusest sisemised ühendused, mille PTDF-väärtus on väiksem kui 10 %. See on vastuolus määrusega (EL) 2019/943. — Tõhususe kriteeriumi kehtestamisega minnakse mööda määruse (EL) 2019/943 üleminekusättest artikli 15 lõikes 2. — ACERi otsus on vastuolus määruse (EL) 2019/943 artikli 14 lõikega 5, sest tähelepanuta jäävad uued investeeringud võrgutaristusse. — ACER nõuab ulatuslike kergendavate meetmete võtmist. See on vastuolus määruse (EL) 2019/943 nõuetega. — ACER läheb mööda määruses (EL) 2019/943 uute pakkumispiirkondade struktuuri kohta ette nähtud nõuetest. — ACERi otsus looks uue pädevuse pakkumispiirkondade struktuuri korraldamiseks ja on seega vastuolus määruse (EL) 2019/943 artikli 14 lõigetega 3 ja 6-8 ning artikli 15 lõigetega 5 ja 7.
—

Sellega seoses väidetakse, et Euroopa Komisjon takistas Banca delle Marche rekapitaliseerimist FITD kaudu, eeldades, et sekkumine tähendab riigiabi andmist. Pankadevaheline fond on aga eraõiguslik isik, kes kasutab erasektori vahendeid ega ole ühegi riigiasutuse kontrolli all, nagu ka Üldkohus on hiljuti tuvastanud kohtuasjas Tercas vs. komisjon (liidetud kohtuasjad T-98/16, T-196/16 ja T-198/16). Seega oli päästmine igati õiguspärane, turureeglitele vastav. Ilmneb seega, et rikkumine on oluline ja ilmselge, arvestades vastava valdkonna selget õigusraamistikku, ELi kohtute väljakujunenud praktikat ja Euroopa Komisjoni kaalutlusõiguse puudumist.
1.

Esimene väide on, et Rumeenia riigivara haldamise ameti poolt võlgade täitmisele pööramata jätmisega seoses on komisjon teinud ilmse hindamisvea, kui leidis, et see meede andis majandusliku eelise ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses.
2.

Teine väide, et Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 41 on tõlgendatud vääralt ja seda on rikutud, samuti on rikutud ELTL artiklit 296. — Hagejad väidavad selles osas, et komisjon leidis, et ta ei ole pädev hindama menetluse mõistliku kestuse põhimõtte võimalikku rikkumist.
Komisjon määras kõige rangema sanktsiooni, mis on ette nähtud määruse nr 966/2012, mida on muudetud määrusega 2015/1929, artikli 106 lõike 14 punktis c, ja mis on ka kõige rangem sanktsioon, mis on ette nähtud finantsmääruse artiklis 139. Arvestades kõiki asjaolusid ja seda, et küsimus, kas hageja rikkus lepingut raskelt, on veel tõendamata ja sub iudice, tähendab määruse nr 966/2012 artikli 106 lõike 14 punktis c ette nähtud kõige rangema sanktsiooni määramine seda, et rikutud on põhiõiguste harta artikli 49 lõikes 3 tunnustatud proportsionaalsuse põhimõtet.
7.

Seitsmes väide: komisjon on rikkunud ESTÜ artiklit 65, kui ta järeldas, et kartellikokkulepe oli mitmeosaline, ühtne ja vältav ning et hageja osales selles aastatel 1989–2000.
25. septembril 2019 esitatud hagi – Universität Bremen versus komisjon ja REA

(kohtuasi T-660/19)

(2019/C 399/109)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Universität Bremen (Bremen, Saksamaa) (esindaja: C. Schmid)

Kostjad: Euroopa Komisjon ja Exekutivagentur für die Forschung (REA)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada 16. juuli 2019. aasta otsus ettepaneku nr 870693 (TenOpt) rahastamata jätmise kohta seoses programmiga Horizon 2020 Framework (kutse: H2020-SC6-GOVERNANCE-2019);

— mõista menetluskulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja väidab oma hagi põhjendades, et vaidlustatud otsus rikub tema õigust, et tema toetustaotlust hinnataks rule of law põhimõttest tulenevalt kaalutlusõiguse piire ületamata. Täpsemalt on hindamisel tehtud järgmised vead:

— aluseks on võetud valed faktilised asjaolud; teisisõnu on hindamisel toetustaotluse olemuslikku sisu antud edasi valesti;

— ei ole kinni peetud üldkehtivatest hindamiskriteeriumidest;
2.

Teine väide, et vaidlustatud otsuses on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet, sest see ei ole vajalik ega sobiv.
2.

Teine väide, et 16. mai 2000. aasta otsus ja töölevõtmise teade on õigusvastased, kuna nendega ei ole järgitud hea halduse, õiguskindluse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtet ning on rikutud Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade artiklit 27. Igal juhul on käesoleval juhul järgitud töölevõtmise menetlus samadel põhjustel õigusvastane. — Esiteks ei olnud ametisse nimetavale asutusele esitatud täielikku komitee arvamust seoses kandidaatide teenetega, kui seda asutust paluti teha ametisse nimetamise otsus ja järelikult oma valik. See tähendab niisiis, et neid teeneid ei hinnanud ei komitee ega ametisse nimetav asutus objektiivselt ja läbipaistvalt juba varem kindlaks määratud (ja seda enam teada antud) kriteeriumide alusel. — Teiseks ei ole teistmoodi täpsustatud vestluse protokollile lisatud soovitust. Komitee piirdub vestluse protokolli koostamisega, kuid 16. mai 2000. aasta otsuses ei ole ette nähtud, et komitee hindab vestluste käigus teeneid. Samuti ei ole 16. mai 2000. aasta otsuses täpsustatud, et sekretariaat peab ametisse nimetava asutusena selleks välja töötama kriteeriumid; seda enam, et näib, et sellel asutusel ei ole võimalik tutvuda komitee kehtestatud kriteeriumidega, kui need on olemas, mida käesoleval juhul aga ei ole. — Kolmandaks ei ole 16. mai 2000. aasta otsuses täpsustatud, et ametisse nimetaval asutusel on olemas kõik kandidaatide toimikud. Kui kostja kinnitab, et sekretariaadi liikmete kasutuses kandidaatide isikutoimikud olid, siis ta ei kinnita, et liikmed on neid ja eelkõige hageja toimikut tegelikult uurinud. — Neljandaks ei ole 16. mai 2000. aasta otsuses ette nähtud nende kriteeriumide edastamist kandidaatidele, mille komitee ja ametisse nimetava asutus on seadnud teenete hindamise ja võrdlemiseks.
3.

Kolmas väide, et vaidlustatud otsuses on tehtud ilmne hindamisviga ning selles esitatud põhjendus on puudulik.
5.

Viies väide, et rikutud on õiguskindluse põhimõtet ja ette ei ole nähtud üleminekumeetmeid. — esiteks on juhatuse otsusega rikutud õiguskindluse põhimõtet sellega, et sellel on lubamatult tagasiulatuv toime. — teiseks on juhatuse otsusega rikutud õiguskindluse põhimõtet sellega, et ette ei ole nähtud üleminekumeetmeid.
4.

Neljas väide puudutab ELTL artiklit 270 ja personalieeskirjade artiklit 91. Hageja väidab sellega seoses, et liidul on kohustus hüvitada tööandjana tegutsedes oma töötajale õigusvastase tegevusega tekitatud mis tahes kahju, ilma et oleks vaja tõendada, et on olemas piisavalt oluline rikkumine. Hageja hinnangul on abitaotluse aluseks olevad asjaolud tööandjana tegutsedes toime pandud õigusvastased teod, mis kohustavad seega liitu hüvitama varalise ja mittevaralise kahju, st arsti- ja õigusabikulud ning vaidlusalusel perioodil põhjustatud kannatused.
—

mõista hageja kasuks välja hüvitis tekitatud mittevaralise kahju eest, nagu seda on kirjeldatud käesolevas hagis ning mis ex aequo et bono hinnatuna on 100 000 eurot;
1.

Esimene väide, et nõukogu 31. juuli 2019. aasta rakendusotsus (ÜVJP) 2019/1299, millega rakendatakse otsust (ÜVJP) 2015/1333 ja nõukogu 31. juuli 2019. aasta rakendusmäärus (EL) 2019/1292, millega rakendatakse määruse (EL) 2016/44, artikli 21 lõiget 2, ei ole õiguslik alus hageja hoidmiseks nimekirjas, vaatamata sellele, et olukord Liibüas on oluliselt muutunud. Väidetavalt ei ole nõukogu esitanud individuaalseid, spetsiifilisi ja konkreetseid põhjendusi vaidlustatud meetmete kohta, mida ei ole ühegi tõendiga piisavalt põhjendatud.
1.

Esimene väide, et rikutud on Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade (edaspidi „personalieeskirjad“) artikleid 64 ja 65 ja võrdse kohtlemise põhimõtet ning tehtud ilmne hindamisviga. Hagejad väidavad, et nende töötasule kohaldatavad paranduskoefitsiendid, mis on vastuolus ÜRO poolt kohaldatavatega, ei taga neile samaväärset ostujõudu.
C 406 /36 ET Euroopa Liidu  Teataja 2.12.2019
3. Kolmas väide, et tehtud on ilmne hindamisviga/jäetud hoolsalt läbi vaatamata kogu asjassepuutuv teave ja eriti andmed kokku -
puute kohta.
4. Neljas väide, et rikutud on proportsionaalsuse põhimõtet/ei valitud kõige vähem koormavamaid võimalusi.
5. Viies väide, et rikutud on proportsionaalsuse põhimõtet/jäetud läbi viimata nõuetekohane riskijuhtimisvalikute analüüs, milles  
oleks arvestatud juba võetud riskijuhtimise meetmetega.
(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006 . aasta määrus (EÜ) nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, auto -
riseerimist ja piiramist (REACH) ja millega asutatakse Euroopa Kemikaalide Agentuur ning muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse  
kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93, komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direk -
tiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ ( EL T L 396, 30.12.2006, lk 1 ).
koh t ua si T -27. septembril 2019  esitatud hagi – Sasol Germany jt versus komisjon
(kohtuasi T-661/19)
(2019/C 406/46 )
Kohtumenetluse keel: inglise
Pooled
Hagejad:  Sasol Germany GmbH (Hamburg, Saksamaa), SI Group - Béthune (Béthune, Prantsusmaa), BASF SE (Ludwigshafen am Rhein,  
Saksamaa) (esindajad: advokaadid C. Mereu, P . Sellar ja S. Saez Moreno)
Kostja:  Euroopa Komisjon
Nõuded
Hagejad paluvad Üldkohtul:
—   tunnistada hagiavaldus vastuvõetavaks ja põhjendatuks;
—   tühistada komisjoni 5. juuli 2019 . aasta rakendusotsus (EL) 2019/1194, milles käsitletakse 4-tert-butüülfenooli (PTBP) määratle -
mist väga ohtliku ainena vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1907/2006 artikli 57 punktile f ( ELT 2019,  
L 187, lk 41 );
—   mõista käesoleva menetluse kohtukulud välja kostjalt.
Väited ja peamised argumendid
Hagi põhjenduseks esitavad hagejad viis väidet, mis on sisuliselt samad või sarnased kohtuasjas T -640/19: Sasol Germany jt vs.  ECHA  
esitatutega.
2.

Teine väide, et ACER-ile antud volitus võtta vastu üksikotsus, mille sisu vastab vaidlustatud otsusele, on kehtiva õigusliku aluse puudumise tõttu tühine ACER omistab endale vaidlustatud otsuses pädevuse võtta vastu sellise sisuga otsus, milleks ACER-i volitamine rikuks Euroopa Kohtu otsustes 9/56, Meroni vs. Ülemamet ja C-270/12, Ühendkuningriik vs. nõukogu ja parlament kohaldatud nõudeid ning see rikuks ELTL artiklit 114, mistõttu ei ole see ELTL artikli 277 kohaselt hageja suhtes põhimenetluses kohaldatav.
1.

Esimene väide, et rikutud on olulisi menetlusnorme, kuna vaidlustatud otsustes ei ole järgitud põhjendamiskohustust ning need ei võimalda seega hagejal mõista tema suhtes tehtud otsuse ulatust ja tagada oma huvide kaitset ega kohtul seaduslikkuse kontrolli teostada.
—

kohustada viivitamata lõpetama vaidlusaluse foto kasutamine liidus ja kõrvaldama müügilt kõik tubakatooted, millel on hageja kujutis ja mis on müügis erinevates asutustes, millel on nende toodete müügiluba;
2.

Teine väide, et personalieeskirjade VIII lisa artiklite 18 ja 20 kohaldamisel on rikutud õigusnormi, sest komisjon oleks neid artikleid pidanud tõlgendama nii, et nendes on silmas peetud paarisuhtes olevate isikute kooselu olenemata sellest, kas paar on abielus, registreeritud partnerluses või vabaabielus.
—

mõista hageja kasuks välja hüvitis tekitatud mittevaralise kahju eest, nagu seda on kirjeldatud käesolevas hagis ning mis ex aequo et bono hinnatuna on 50 000 eurot;
10.

Kümnes väide, et komisjon on rikkunud ELTL artikli 107 lõike 1 kohaldamisel õigusnormi, kui leidis vaidlustatud otsuse põhjenduses 176, et abisaajate kategooria on olemas (seal hulgas hagejad) ning et hagejad on saanud abi, mis tuleb vaidlustatud otsuse artikli 2 lõike 1 alusel tagastada
4. novembril 2019 esitatud hagi – Junqueras i Vies versus parlament

(kohtuasi T-734/19)

(2019/C 432/78)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: Oriol Junqueras i Vies (Sant Joan de Vilatorrada, Hispaania) (esindaja: advokaat A. Van den Eynde Adroer)

Kostja: Euroopa Parlament

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

tunnistada, et hagi vaidlustatud otsuse peale ja hagile lisatud dokumendid on tähtaegselt esitatud, tunnistada see hagi vastuvõetavaks, tunnistada vaidlustatud Euroopa Parlamendi presidendi akt tühiseks ning mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolev hagi on esitatud Euroopa Parlamendi presidendi D. Sassoli 22. augusti 2019. aasta otsuse peale, millega ta tunnistas, et tal puudub pädevus ja jättis seetõttu läbi vaatamata 4. juuli 2019. aasta taotluse, et käivitataks parlamendi kodukorra artikli 8 kohaselt menetlus kiireloomuliseks sekkumiseks, et tagada O. Junqueras i Viesi parlamendiliikme puutumatus.

Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe väite, mille kohaselt on rikutud Euroopa Parlamendi kodukorra artiklit 8, sest Euroopa Parlamendi president tunnistas, et tal puudub pädevus vähemalt menetleda O. Junqueras i Viesi 4. juuli 2019. aasta taotlust tema puutumatuse kaitseks, kuigi asjas olid tõsised õiguslikud kahtlused Euroopa õiguse täitmise kohta ja eelkõige Euroopa Parlamendi saadikute puutumatuse kaitse kohta; kusjuures kõik see toimus ilma mingi menetluseta ja tuginedes üksnes Junta Electoral Central de España (keskvalimiskomisjon, Hispaania) teatele, milles tunnistati O. Junqueras i Viesi saadikukoht vabaks.

Sellega seoses väidab ta, et:

— nõue anda Hispaania põhiseaduse järgimise tõotus või vanne, mida on riigisiseses õiguses nõutud, on sisuline nõue, mis rikub 1976. aasta Euroopa Parlamendi valimist käsitlevat akti.

— Hispaania keskvalimiskomisjoni poolt saadikukoha vabaks tunnistamine sellisel põhjendusel, mida ei ole 1976. aasta Euroopa Parlamendi valimist käsitlevas aktis sätestatud, ja ilma saadikukoha asendamise mehhanismi käivitamata rikub 1976. aasta Euroopa Parlamendi valimist käsitleva akti artiklit 13, mis käsitleb Euroopa Parlamendi koosseisu.

— Otsus on põhjendamata ja meelevaldne, kuna asjaolude ja kirjeldatud olukorraga seoses on nii Tribunal Supremo Sala Penal (Hispaania kõrgeim kohus, kriminaalkolleegium) kui ka Euroopa Liidu Kohus väljendanud tõsiseid kahtlusi Euroopa Liidu õiguse kohta, mistõttu on esitatud ja menetlusse võetud eelotsuse küsimus numbriga C-502/19.
—

Ehkki tõendid kasutamise kohta, mille mõlemad pooled esitasid käesoleva kohtuasja aluseks olevas kehtetuks tunnistamise menetluses, ei võimalda küll kohaldada nõustumise tõttu õiguse kaotamise erandit, millele hageja tugines, annavad need siiski selgelt tunnistust sellest, et vastandatud kaubamärgid olid turul pika aja vältel ja kostja nõustumusel kõrvuti kasutusel; see on vaidlustatud kaubamärgi kasutamise õigustatud alus ning kinnitab lisaks seda, et turul segiajamise tõenäosust ei esine.