Keywords

Summary



Keywords

1. Euroopa ühenduste omavahendid – Liikmesriikide poolt kindlaks määramine ja kasutatavaks tegemine

(Nõukogu määrus nr 1150/2000, artikli 17 lõiked 1 ja 2; nõukogu otsus 2000/597, artikli 2 lõike 1 punktid a ja b ning artikli 8 lõige 1)

2. Euroopa ühenduste omavahendid – Liikmesriikide poolt kindlaks määramine ja kasutatavaks tegemine

(Nõukogu määrus nr 1150/2000, artikli 17 lõige 2)

3. Euroopa ühenduste omavahendid – Liikmesriikide poolt kindlaks määramine ja kasutatavaks tegemine

(Nõukogu määrus nr 1150/2000, artikli 17 lõige 2; nõukogu otsus 2000/597, artiklid 2 ja 8)

4. Euroopa ühenduste omavahendid – Liikmesriikide poolt kindlaks määramine ja kasutatavaks tegemine

(Nõukogu määrus nr 1150/2000, artikli 6 lõike 3 punktid a ja b ning artikli 17 lõige 2)

Summary

1. Otsuse 2000/597 Euroopa ühenduste omavahendite süsteemi kohta artikli 2 lõike 1 punktides a ja b ette nähtud liidu omavahendid nõutakse selle otsuse artikli 8 lõike 1 kohaselt sisse liikmesriikide poolt ja viimased on kohustatud need andma komisjoni käsutusse. Määruse nr 1150/2000, millega rakendatakse ühenduste omavahendite süsteemi käsitlev otsus 94/728, artikli 17 lõigete 1 ja 2 kohaselt võtavad liikmesriigid kõik vajalikud meetmed, et tagada selle määruse artiklis 2 kindlaks määratud maksudele vastavate summade komisjonile kasutatavaks tegemine. Liikmesriigid on sellest kohustusest vabastatud üksnes sellisel juhul, kui kõnealused summad on vääramatu jõu tõttu sisse nõudmata jäänud või kui ilmneb, et sissenõudmine on lõplikult võimatu neist mittesõltuvatel põhjustel.

Sellega seoses tuleb märkida, et kõigi riigiorganite käitumine on põhimõtteliselt omistatav riigile. Riigiorgani koosseisu kuuluvad kõik isikud ja üksused, kellel on selle liikmesriigi siseriikliku õiguse alusel vastav staatus. Seda järeldust ei lükka ümber asjaolu, et mõne sellise isiku või üksuse tegevus, kellel on õigus oma ülesannete täitmisel riigivõimu teostada ja kes riigivõimu esindavad, on õigusvastane, ületab neile isikutele või üksustele antud pädevust või on vastuolus kõrgemalseisvate ametnike suunistega.

(vt punktid 34, 35, 39)

2. Määruse nr 1150/2000, millega rakendatakse ühenduste omavahendite süsteemi käsitlev otsus 94/728, artikli 17 lõikes 2 sätestatud vääramatu jõu all tuleb mõista vääramatule jõule tugineva isiku tahtest sõltumatuid ebatavalisi ja ettenägematuid asjaolusid, mis ei ole selle isiku kontrolli all ja mille tagajärgi ei olnud kogu rakendatud hoolsusele vaatamata võimalik vältida. Üks vääramatu jõu tunnus on vääramatule jõule tugineva isiku jaoks ebatavalise sündmuse toimumine, st sellise asjaolu ilmnemine, mille üle sellel isikul puudub kontroll.

Selliste tolliametnike käitumist, kes oma ametikohustusi täites väljastavad ebaseaduslikke lube, ei saa pidada selle ametiasutuse tahtest sõltumatuks, kuhu nad kuuluvad. Lisaks ei ole tõendatud, et liikmesriigile omistatava käitumise tagajärgi ei olnud võimalik vältida hoolimata hoolsusest, mida see liikmesriik võis rakendada. Seega ei saa see liikmesriik tugineda vääramatule jõule, et vabaneda liidu omavahendite komisjoni käsutusse andmise kohustusest.

(vt punktid 42, 46, 47, 49)

3. Kuigi liikmesriigi tolli tehtud vea tagajärjel ei nõutud liidu omavahendeid sisse, ei sea see kahtluse alla kõnealuse liikmesriigi kohustust maksta kindlaksmääratud maksu ja viivitusintressi.

Sellisel juhul rikub liikmesriik, kes hoidub ühenduste omavahendite maksu kindlaksmääramisest ja vastava summa komisjoni käsutusse andmisest, ilma et ükski määruse nr 1550/2000, millega rakendatakse ühenduste omavahendite süsteemi käsitlev otsus 94/728, artikli 17 lõikes 2 ette nähtud tingimustest oleks täidetud, ühenduse õigusest ja eelkõige otsuse 2000/597 ühenduste omavahendite süsteemi kohta artiklitest 2 ja 8 tulenevaid kohustusi.

(vt punktid 50 ja 51)

4. Liikmesriikidele antud võimalus vabaneda kindlaksmääratud maksudele vastavate summade komisjoni käsutusse andmise kohustusest eeldab mitte üksnes seda, et täidetud on muudetud määruse nr 1150/2000, millega rakendatakse ühenduste omavahendite süsteemi käsitlev otsus 94/728, artikli 17 lõikes 2 sätestatud tingimused, vaid ka seda, et need maksud kantakse nõuetekohaselt B‑raamatupidamisarvestusse.

Selle määruse artikli 6 lõige 1 näeb ette, et liikmesriigi raamatupidamisarvestust peab iga liikmesriigi riigikassa või iga liikmesriigi määratud asutus. Sama artikli lõike 3 punktide a ja b alusel on liikmesriigid kohustatud vastavalt selle määruse samale artiklile kindlaksmääratud maksud kandma A‑arvestusse hiljemalt esimesel tööpäeval pärast maksu kindlaksmääramise kuule järgneva teise kuu 19. kuupäeva, välistamata siiski õigust kanda sama tähtaja jooksul B‑arvestusse kindlaksmääratud maksud, mis „on veel sisse nõudmata” ning mille kohta „ei ole antud tagatist”, ning kindlaksmääratud maksud, „mille kohta on antud tagatis, [kuid mis on] vaidlustat[ud] ning [mis] võivad vaidluste lahendamise tulemusena muutuda”.

Omavahendite B‑arvestusse kandmine viitab seega erakorralisele olukorrale, mida iseloomustab asjaolu, et liikmesriik võib kas jätta kindlaksmääratud maksudele vastavad summad komisjoni käsutusse andmata pärast maksusumma kindlaksmääramist, kuna need on veel sisse nõudmata, nagu on sätestatud määruse nr 1150/2000 artikli 6 lõike 3 punktis b, või on liikmesriik vabastatud omavahendite komisjoni käsutusse andmise kohustusest vääramatu jõu tõttu või temast mittesõltuvatel teistel põhjustel, nagu on sätestatud selle määruse artikli 17 lõikes 2.

Neil asjaoludel peab liikmesriik selleks, et nimetatud erakorralisele olukorrale viitavad asjaolud kehtiksid, kindlaksmääratud maksu B‑arvestusse kandma kooskõlas liidu õigusega.

(vt punktid 65, 66, 68 ja 69)