ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Esimene väide, et rikutud on Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade artiklit 45; ka on tehtud ilmselge hindamisviga ning 14. novembri 2017. aasta kohtuotsust Vincenti vs. EUIPO (T-586/16, EU:T:2017:803) on valesti kohaldatud või ei ole järgitud

Esimeses väites leitakse, et EUIPO ametisse nimetav asutus rikkus Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade (edaspidi „personalieeskirjad“) artiklit 45, tegi ilmselge hindamisvea ja kohaldas valesti või ei järginud 14. novembri 2017. aasta kohtuotsust Vincenti vs. EUIPO (T-586/16, EU:T:2017:803) sellega, et hagejal ei lubatud vastaval ajal üksikutest hindamismenetlustest osa võtta, vaid selle asemel viidi läbi üldine hindamine vaidlustatud otsuste vastuvõtmiseks ajaks, s.t 6. juuniks 2018. Edutamisest keeldumist ei oleks nimetatud otsuse vastuvõtmise järel tohtinud põhjendada asjaoludega, mis ei olnud ametisse nimetavale asutusele veel teada ajal, mil ta oli olnud kohustatud otsust tegema.

Peale selle väidab hageja, et üleüldine edutamisest keeldumine neljal järjestikusel aastal, mille põhjendusena viidatakse hageja samale käitumisele, on õigusvastane, sest tegemist on sama raske karistusega nagu personalieeskirjade IX lisa artikli 9 lõike punktides e ja f nimetatud karistused ja seega kujutab see endast kestvat edutamisest keeldumist, millel on karistuslik iseloom; samuti kujutab see endast distsiplinaarmenetluses hagejale kuuluvate kaitseõiguste tagamise vältimist ja „topeltkaristamist“.

Hageja toob veel välja, et ametisse nimetava asutuse vaidlustatud otsused seavad teda tema pikaajalise haiguse tõttu halvemasse olukorda, sest kostja ei arvestanud aega, mil ta haige oli, positiivselt ajana, mil ta oleks talle ette heidetud käitumist parandanud — see aga kujutab endast ilmselget hindamisviga, ja lisaks veel personalieeskirjade artikli 45 kohaldamise ning 14. novembri 2017. aasta kohtuotsuse Vincenti vs. EUIPO (T-586/16, EU:T:2017:803) rakendamise viga.
1.

Esimene väide, et kostja on teinud ilmse hindamisvea, kui ta järeldas, et hageja kontserni poolse alumiiniumi tooraine ostu suhtes esines ulatuslik riigi sekkumine ning see ei kajastanud piisavalt turuväärtusi vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2016. aasta määruse (EL) 2016/1036 (2) artikli 2 lõike 7 punkti c esimesele taandele.
—

Hagejate väitel näitavad kõik käesoleva juhtumi tõendid, et komisjonil oleks pidanud olema kahtlusi riigiabi kokkusobivuse kohta siseturuga ja seega oleks ta pidanud algatama ametliku uurimismenetluse. Need kahtlused puudutavad esialgse uurimise kestust, muid asjaolusid, mille põhjal vaidlustatud otsus vastu võeti, ning lünki vaidlustatud otsuses, mis ei ole piisavalt põhjendatud ja milles on tehtud ilmseid hindamisvigu. Lisaks on komisjon väidetavalt eiranud väga olulisi aspekte, mida ta oleks pidanud arvesse võtma, enne kui ta järeldas, et tal on piisavalt teavet abi siseturuga kokkusobivaks tunnistamiseks.
3.

Kolmas väide, et on kuritarvitatud võimu, et on kuritarvitatud menetlust ja on rikutud menetluste algatamise mõistlikku aega. Hageja väidab, et parlament kuritarvitas menetlust, mis mõjutab hageja kaitseõiguste teostamist, kuna pärast peaaegu kolme ametiaega, mille jooksul parlamendi peasekretär ei esitanud ühtegi nõuet, ei pidanud hageja vajalikuks hoida alles tõendeid oma assistentide töö kohta ning ei ole suuteline kohtu ees vastust andma.
1.

Esimene väide, et on ebaõigesti tõlgendatud personalieeskirjade VII lisa artikli 4 lõike 1 punkti a, mis puudutab alalise elukoha määratlemist, kuna vaidlustatud otsustes ei ole arvestatud hageja abikaasa diplomaatilise staatusega, mis hõlmab enamikku asjakohasest 5aastasest ajavahemikust, mis lõppes kuus kuud enne, kui ta asus teenistusse, ning kuna nendes otsustes võeti arvesse ajutisi lepinguid, mis hagejal on olnud, samas kui tema perekond pöördus tagasi oma koduriiki.
1.

Esimene väide, et Šveits rikub Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning Šveitsi Konföderatsiooni vahelist kokkulepet isikute vaba liikumise kohta (EÜT 2002, L 114, lk 6; tõlge eesti keelde ELT 2009, L 353, lk 71) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivi 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta (ELT 2005, L 255, lk 22). Nimelt leiab hageja, et Šveitsi Konföderatsioon võttis 2013. aasta juulis vastu meetme, millega piiratakse arstide tegevuse alustamist liiga suure töötajaskonnaga piirkondades, mis on kaetud Šveitsi kohustusliku tervisekindlustusega; meede kujutab endast kaudset diskrimineerimist kodakondsuse alusel, kuna piirang ei puuduta arste, kellel on kolmeaastane kogemus Šveitsi ülikoolihaiglates.
1.

ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabiks ekslik kvalifitseerimine Esimeses väites leiab hageja, et võrgutasust vabastamise kontrollimisel on kostja õigusnormi rikkudes tuvastatud riigi vahendite kasutamise. Lisaks on valikulisuse tingimuse kontrollimisel valesti ja puudulikult määratletud võrdlussüsteem. Peale selle väidab hageja, et kostja on võrdlussüsteemi puuduliku määratlemisega rikkunud ELTL artikli 296 teisest lõigust tulenevat põhjendamiskohustust.
1.

Esimene väide, et kostja on teinud ilmse hindamisvea, kui ta järeldas, et hageja sai subsiidiumi mootorite ja akude ostmise teel, rikkudes nii Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8.juuni 2016.aasta määruse (EL) 2016/1037 (2) artikli 1 lõiget 1 ja artiklit 3. See väide koosneb neljast osast: — kostja ei ole tõendanud, et Hiina ametiasutused olid Hiina mootori- ja akutootjatele, kes hagejat varustasid, ülesandeid andud või neid kontrollinud; — kostja ei ole tõendanud, et mis iganes väidetav rahaline toetus Hiina ametiasutustelt andis hagejale eelise; — kostja tugines hagejat puudutavates järeldustes määruse (EL) 2016/1037 artikli 28 ekslikule kohaldamisele ning — kostja ei tõendanud seost kohalikult turult ostetud mootorite ja akude ning Euroopa Liitu eksporditud elektrijalgrataste vahel.
2.

Teine väide, et vaidlustatud otsusega rikutakse ELTL artiklit 266, kuna sellega kohaldatakse de facto uuesti 8. veebruari 2010. aasta otsust K(2010) 727 (lõplik) või komisjoni 29. juuni 2016. aasta otsust C(2016) 3920, mille Üldkohus tühistas vastavalt 15. juuli 2015. aasta otsusega GEA Group vs. komisjon, T-189/10, EU:T:2015:504, ja 18. oktoobri 2018. aasta otsusega GEA Group vs. komisjon, T-640/16, EU:T:2018:700.
2.

Ülesütlemisklausli õigusvastasus seetõttu, et rikutud on suuniseid, hea halduse põhimõtet, mittediskrimineerimise ja võrdse kohtlemise põhimõtet, samuti põhimõtet, et ajutise teenistujaga lepingu lõpetamisel on vaja esitada õiguspärane põhjendus (iusta causa); Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 30, direktiivi 1999/70/EÜ (1), raamkokkuleppe (eelkõige selle klausli 1 punkti b) ja klausli 5 lõike 1 ning ILO konventsiooni nr 158 (mis käsitleb töösuhte lõpetamist tööandja algatusel) artikli 4 rikkumine
—

esimese võimalusena, — seoses eraõiguslikust lepingust tulenevate õigustega: — kvalifitseerida nende lepinguline suhe ümber tähtajatuks töölepinguks; — tuvastada, et kostjad on rikkunud oma lepingulisi kohustusi ning eelkõige kohustust teatada tähtajatu lepingu ülesütlemisest ette; — sellest tulenevalt kohustada kostjaid maksma hagejatele ülesütlemisest etteteatamise kohustuse rikkumise eest hüvitist, mis arvutatakse nende vastava teenistusstaaži alusel järgmiselt: — BL-ile summas 48 424,65 eurot; — BM-ile summas 31 552,75 eurot; — otsustada, et hagejate teenistusest vabastamine on ebaseaduslik ja mõista sellest tulenevalt kostjatelt hagejate kasuks välja ex aequo et bono hinnatud kahjuhüvitis: — BM-ile summas 75 000 eurot; — BL-ile summas 90 000 eurot; — tuvastada, et kostjad ei ole vormistanud lepingu lõpetamise dokumente, mis on õigusaktides ette nähtud, ning — mõista neilt hagejate kasuks välja rahatrahv 100,00 eurot iga viivitatud päeva eest alates käesoleva hagi esitamisest; — kohustada neid edastama hagejatele lepingu lõpetamise dokumendid; — mõista kostjatelt eelnimetatud summade alusel välja viivis, mis arvutatakse Belgia seadusjärgse intressimäära alusel; — muude õiguste osas: — tuvastada, et üks kolmest esimesest kostjast oleks pidanud hagejad võtma teenistusse ajutiste teenistujatena, ning tunnistada, et kolm esimest kostjat kohtlesid hagejaid nende töötasu, pensioniõiguste ja seotud hüvitiste ning tulevase töökoha tagatuse osas ilma objektiivse põhjenduseta diskrimineerivalt; — mõista esimeselt kolmelt kostjalt iga hageja kasuks välja hüvitis ühenduse õiguse eespool nimetatud rikkumiste tõttu saamata jäänud töötasu, pensioni, hüvitiste ja soodustuste eest; — mõista kostjatelt välja nendelt summadelt intress; — määrata tähtaeg, mille jooksul pooled peavad selle hüvitise kindlaks määrama, võttes arvesse palgaastet ja -järku, millel hagejad oleks tulnud tööle võtta, keskmist töötasu suurenemist, nende karjääriarengut, hüvitisi, mida nad oleksid seega nende ajutise teenistuja lepingute alusel pidanud saama, ning kõrvutada saadud tulemused töötasuga, mida hagejad tegelikult said;
3. mail 2019 esitatud hagi — Azarov versus nõukogu

(kohtuasi T-286/19)

(2019/C 213/74)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Mykola Yanovych Azarov (Kiiev, Ukraina) (esindajad: advokaadid G. Lansky ja A. Egger)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada ELTL artikli 263 alusel nõukogu 4. märtsi 2019. aasta otsus (ÜVJP) 2019/354, millega muudetakse otsust 2014/119/ÜVJP teatavate isikute, üksuste ja asutuste vastu suunatud piiravate meetmete kohta seoses olukorraga Ukrainas (ELT 2019, L 64, lk 7), ning nõukogu 4. märtsi 2019. aasta rakendusmäärus (EL) 2019/352, millega rakendatakse määrust (EL) nr 208/2014 teatavate isikute, üksuste ja asutuste vastu suunatud piiravate meetmete kohta seoses olukorraga Ukrainas (ELT 2019, L 64, lk 1), hagejat puudutavas osas;

— võtta Üldkohtu kodukorra artikli 64 alusel teatavaid menetlust korraldavaid meetmeid, eelkõige a) paluda nõukogul esitada dokumente, mis tõendavad, et ta on kontrollinud, kas järgitakse kaitseõigusi ja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele, ning kontrollinud etteheidete põhjendatust; b) paluda Euroopa Liidu välisteenistusel esitada dokumente, mis tõendavad, et ta on kontrollinud, kas järgitakse kaitseõigusi ja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele, ning

— vastavalt Üldkohtu kodukorra artikli 87 lõikele 2 mõista kohtukulud välja nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe väite, et vaidlustatud õigusaktide puhul on tehtud ilmne hindamisviga.

Hageja väidab kõigepealt, et kostja on rikkunud formaalseid kontrollimiskohustusi eeskätt seoses kontrolli sõltumatusega, pädevuse kontrollimisega ning kaitseõiguste ja õiguse tõhusale kohtulikule kaitsele tagamisega. Seetõttu on kostja rikkunud nõudeid, mille Euroopa Kohus on sõnastanud 19. detsembri 2018. aasta kohtuotsuses Azarov vs. nõukogu (C-530/17 P, EU:C:2018:1031).

Veel väidab hageja, et kostja on rikkunud põhjendamiskohustust, sest ta ei kontrollinud hageja kohta esitatud etteheidete põhjendatust.
—

kolmanda võimalusena tühistada 28. mai 2018. aasta otsus SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) numbriga C(2018) 3166 osas, millega kohustati suuri energiatarbijaid, kelle aastane energiatarbimine on vähemalt tundi, maksma tagasi enam kui 20 %, suuri energiatarbijaid, kelle aastane energiatarbimine on vähemalt tundi, maksma tagasi enam kui 15 %, ning suuri energiatarbijaid, kelle aastane energiatarbimine on vähemalt tundi, maksma tagasi enam kui 10 % avaldatud võrgutasudest,
1.

Esimene väide, et rikutud on põhjendamiskohustust, sest vaidlustatud aktid on ebapiisavalt põhjendatud.
2.

Teine väide, et on valesti tõlgendatud määruse (EL) nr 1308/2013 artiklit 150 osas, mis puudutab vajadust kontrollida turgude tasakaalu sisulist tingimust, et võtta vastu ajutisi meetmeid tarnimise reguleerimise kohta, ja mis puudutab sellekohast sobivat põhjendust.
2.

Teise väite kohaselt ei ole väidetavat rikkumist toime pandud, Euroopa Komisjoni esitatud nõuet ei ole olemas, OLAFi kontrolliaruanne ning sellest tulenevalt komisjoni poolt eelnevaks teavitamiseks saadetud kiri ja võlateated on õigusvastased ja põhjendamatud, on rikutud süütuse presumptsiooni, tõendamiskoormise ja õigluse põhimõtteid, mida on tunnustatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. septembri 2013. aasta määrusega (EL, Euratom) nr 883/2013, samuti on tehtud viga tõendite hindamisel ja rikutud Belgia tsiviilseadustiku artiklit 1315. — Hageja väidab selles osas, et kõik rikkumised, millega komisjon põhjendas tagasimaksmisnõude esitamisest, on põhjendamatud, nagu nähtub kohtule esitatud dokumentidest. Tööaeg ja tööjõukulud on kajastatud õigesti kõigi projektile kulutatud ressursside osas ja vastavad komisjoni seatud nõuetele. Ressursid ja muud toetust saanud projektid omavahel ei kattu. Ühtki muud väidetavat rikkumist ei esine. OLAFi väited, millega komisjon põhjendas tagasimaksmise nõuet, puudutavad kõik muid projekte. Tõendamiskoormise ümberpöördumist ei ole ilmnenud.
1.

ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabiks ekslik kvalifitseerimine Esimeses väites leiab hageja, et võrgutasust vabastamise kontrollimisel on kostja õigusnormi rikkudes tuvastanud riigi vahendite kasutamise. Lisaks on valikulisuse tingimuse kontrollimisel valesti ja puudulikult määratletud võrdlussüsteem. Peale selle väidab hageja, et kostja on võrdlussüsteemi puuduliku määratlemisega rikkunud ELTL artikli 296 teisest lõigust tulenevat põhjendamiskohustust.
C 213/53

ET

9. aprillil 2019 esitatud hagi — Infineon Technologies versus komisjon

(kohtuasi T-234/19)

(2019/C 213/52)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Infineon Technologies AG (Neubiberg, Saksamaa) (esindajad: advokaadid L. Assmann ja M. Peiffer)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada kostja 28. mai 2018. aasta otsus C(2018) 3166 abikava SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) kohta, mida Saksamaa rakendas StromNEVi § 19 kohaselt baaskoormuse tarbijate suhtes (ELT 2019, L 14, lk 1) ning

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhineb väitel, et vaidlusalune otsus on õigusvastane, kuna StromNEVi § 19 lõike 2 teise lause kohane võrgukasutustasust vabastamine ei ole riigiabi ELTL artikli 107 jj tähenduses.

Sellega seoses väidab hageja kõigepealt, et StromNEVi § 19 lõike 2 alusel võrgukasutustasust vabastamine ei toimunud riigi vahenditest ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, vaid seda rahastati Saksamaa võrguettevõtjate poolt, kes on eraõiguslikud ning kellel puudub riigiga side. Ka ei ole vaidlusalune lisatasu oma mõjult samastatav lõivuga elektritarbimiselt Saksamaal. Lisaks puudub Saksamaa Liitvabariigil käsutusõigus nende põhivõrguettevõtjate üle, kellele on ülesandeks tehtud kõnealuste vahendite haldamine.

Lisaks märgitakse, et StromNEVi § 19 lõike 2 alusel võrgukasutustasust vabastamine erineb olulistes aspektides asjaoludest, mis olid aluseks kohtuasjades C-206/06, Essent Netwerk Noord jt, ning C-262/12, Vent De Colère!. Vaidlusalune juhtum puudutab siiski sarnast lisatasu nagu kohtuasjas C-405/16 P: Saksamaa vs. komisjon ning seetõttu ei saa seda lisatasu kvalifitseerida riigiabiks.
—

tühistada ametisse nimetava asutuse otsus, mis on vaidlustatud ja mille sisu on esitatud haldusosakonna juhataja 20. septembri 2018. aasta e-kirjas, ning sellega seonduvalt ametisse nimetava asutuse vaikimisi tehtud otsus jätta hageja kaebus rahuldamata. Selle tagajärjel on EASO kohustatud tagasiulatuva jõuga võtma EL Kohtu otsuse täitmiseks vajalikud meetmed vastavalt ELTL artiklile 226;
30. aprillil 2019 esitatud hagi — Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi versus EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)

(kohtuasi T-282/19)

(2019/C 213/72)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosia, Küpros) (esindajad: S. Malynicz, QC, barrister S. Baran ja solicitor V. Marsland)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine pool EUIPO apellatsioonikoja menetluses: Filotas Bellas & Yios AE (Alexándreia Imathía, Kreeka)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi omanik: apellatsioonikoja menetluse teine pool

Vaidlusalune kaubamärk: Euroopa Liidu kujutismärk Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927 — ELi kaubamärk nr 12 172 276

Menetlus EUIPOs: kehtetuks tunnistamise menetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 15. veebruari 2019. aasta otsus asjas R 2295/2017-4

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— jätta kostja kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja tühistamist taotlenud hageja kohtukulud.

Väited

— Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine.
1.

Määruse (EÜ) nr 1049/2001 (1) artikli 4 lõike 2 esimese taande (ärihuvide kaitse) väär kohaldamine — Hageja heidab hagi esimeses väites ette, et nende dokumentide avalikustamine, mis puudutavad iBorderCtrl-uurimisprojektile loa andmist ja selle läbiviimist, ei kahjusta konsortsiumi liikmete ärihuvide kaitset. Projekti „Intelligent Portable Border Control System“ ese on sisserändekontrolliks uute tehnoloogiate uurimine, nagu „valeütluste automatiseeritud avastamine“ kasutamine ja riskiväärtuse arvutamine. — Lisaks väidab hageja, et vaidlusaluste dokumentide avalikustamine on ülekaalukates üldistes huvides.
—

Itaalia Vabariik on seega seisukohal, et pädevust on ületatud ja põhjenduse puudumise tõttu rikutud olulisi vorminõudeid, nagu on rikutud ka proportsionaalsuse ja õiguspärase ootuse põhimõtet.
2.

Teine väide, et komisjon jättis hageja vääralt menetlustest kõrvale, rikkudes sellega määruse 2018/1046 (1) artikli 136 lõike 1 punkti c ja hageja kaitseõigusi, sest ta ei teinud selgelt teatavaks, mis täpselt kujutab endast tõsist ametialast rikkumist. Lisaks sellele eksis komisjon tema väitel ka siis, kui ta leidis, et hageja tuleb kõrvale jätta ka pooleliolevatest menetlustest, sest see ei tulene vaidlustatud otsuse resolutsioonist, samuti ka siis, kui ta jättis hageja kõrvale ELi teemade audiovisuaalse katmise hankemenetlusest meedia ja turustusõigustega seotud käitumise tõttu spordi valdkonnas, kuivõrd need on erinevad turud, mis üksteist ei mõjuta, nii et hageja usaldusväärsust Euroopa Liiduga sõlmitud lepingute puhul on võimalik tõendada, ja viimaks siis, kui ta otsustas, et hageja tuleb menetlustest kõrvale jätta, sest komisjonil puudusid piisavad tõendid vaidlustatud otsuse tegemiseks ning Ameerika Ühendriikide justiitsiministeeriumiga sõlmitud hageja kohtusse kaebamata jätmise kokkuleppes ei ole öeldud, et hageja või selle juhataja oleksid süüdi.
C 213/55

ET

9. aprillil 2019 esitatud hagi — Wepa Hygieneprodukte jt versus komisjon

(kohtuasi T-238/19)

(2019/C 213/54)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hagejad: Wepa Hygieneprodukte GmbH (Arnsberg, Saksamaa), Wepa Leuna GmbH (Leuna, Saksamaa), Wepa Papierfabrik Sachsen GmbH (Arnsberg) (esindajad: advokaadid H. Janssen ja A. Vallone)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada Euroopa Komisjoni 28. mai 2018. aasta otsus C(2018) 3166 abikava SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) kohta, mida Saksamaa rakendas StromNEVi § 19 kohaselt baaskoormuse tarbijate suhtes (ELT 2019, L 14, lk 1) ning

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhineb väitel, et võrgukasutustasust vabastamine ei ole riigiabi ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses.

Sellega seoses väidavad hagejad kõigepealt, et võrgukasutustasust vabastamisel ei ole kasutatud riigi vahendeid ega riigi tagatud vahendeid. Lisaks leiavad hagejad, et kostja lähtus ekslikult sellest, et § 19 kohane lisatasu kujutab lõpptarbija jaoks endast riigi kehtestatud „lõivu“ või „maksulaadset lõivu“17. juuli 2008. aasta kohtuotsuse Essent Netwerk Noord jt (C-206/06, EU:C:2008:413) tähenduses.

Lisaks märgitakse, et baaskoormuse tarbijatele ei ole tagatud valikulist eelist.
2.

Teine väide, et hageja nime loetellu kandmine tugineb ilmsel veal faktide hindamisel, kuna kostja ei esitanud tõendeid märgitud faktide kohta, mis kinnitavad või väidetavalt kinnitavad võetud meetmete põhjendusi, või et kostja on nendest faktidest teinud ebamõistlikke järeldusi.
1.

Esimese väitega leiab hageja, et komisjon tegi ilmse hindamisvea, kui ta tugines vaidlustatud otsuses niinimetatud „kõrgema kvaliteediga“ segmendi ekslikule mõistele selle asemel, et tugineda selles otsuses asjaomasele rullitud vasktoodete turule nagu komisjon ise seda määratlenud on.
2.

Teise väite kohaselt on rikutud personalieeskirjade artikleid 12a ja 24 ning sellega seoses on rikutud isiku õigust, et tema küsimusi käsitletakse erapooletult ja õiglaselt, ja rikutud on hoolsuskohustust ning tehtud on ilmne hindamisviga.
2.

Teine väide, et kuritarvitatud on menetlust ja eelkõige on rikutud teatise liikmetele nr 11/2016 artiklit 43, kuna menetluste eesmärk on kahjustada hageja poliitilist tegevust, mis kujutab endast fumus persecutionis’e juhtu.
2.

Teine väide, et tuginedes väärale või ebatäpsele teabele või teabele, mis ei olnud konkreetselt seotud samasuguse tootega, ei hinnanud kostja „tõsiseid raskusi“ nõuetekohaselt, rikkudes määruse nr 978/2012 artiklit 23. See muutis võimatuks hinnata asjakohaselt, kas määruse (EL) nr 978/2012 artikli 22 lõike 1 tingimused on täidetud seoses samasuguse tootega, nagu on määratletud määruse nr 978/2012 artikli 22 lõikes 2.
C 213/52

ET

9. aprillil 2019 esitatud hagi — Infineon Technologies Dresden versus komisjon

(kohtuasi T-233/19)

(2019/C 213/51)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Infineon Technologies Dresden GmbH & Co. KG (Dresden, Saksamaa) (esindajad: advokaadid L. Assmann ja M. Peiffer)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada kostja 28. mai 2018. aasta otsus C(2018) 3166 abikava SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) kohta, mida Saksamaa rakendas StromNEVi § 19 kohaselt baaskoormuse tarbijate suhtes (ELT 2019, L 14, lk 1) ning

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhineb väitel, et vaidlusalune otsus on õigusvastane, kuna StromNEVi § 19 lõike 2 teise lause kohane võrgukasutustasust vabastamine ei ole riigiabi ELTL artikli 107 jj tähenduses.

Sellega seoses väidab hageja kõigepealt, et StromNEVi § 19 lõike 2 alusel võrgukasutustasust vabastamine ei toimunud riigi vahenditest ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, vaid seda rahastati Saksamaa võrguettevõtjate poolt, kes on eraõiguslikud ning kellel puudub riigiga side. Ka ei ole vaidlusalune lisatasu oma mõjult samastatav lõivuga elektritarbimiselt Saksamaal. Lisaks puudub Saksamaa Liitvabariigil käsutusõigus nende põhivõrguettevõtjate üle, kellele on ülesandeks tehtud kõnealuste vahendite haldamine.

Lisaks märgitakse, et StromNEVi § 19 lõike 2 alusel võrgukasutustasust vabastamine erineb olulistes aspektides asjaoludest, mis olid aluseks kohtuasjades C-206/06, Essent Netwerk Noord jt, ning C-262/12, Vent De Colère!. Vaidlusalune juhtum puudutab siiski sarnast lisatasu nagu kohtuasjas C-405/16 P: Saksamaa vs. komisjon ning seetõttu ei saa seda lisatasu kvalifitseerida riigiabiks.
4.

Neljas väide, et on kuritarvitatud võimu. Vaidlustatud aktid võeti vastu, et saavutada muid eesmärke kui need, mis on neis aktides märgitud, nimelt olid need suunatud hageja enda, mitte aga režiimi vastu, ja seda põhjustel, mis ei ole talle teada, mistõttu on need võimu kuritarvitamise tõttu õigusvastased.
—

Konkreetsemalt väidavad nad, et esiteks on komisjon vääralt hinnanud väidetavalt autonoomset taastuvate energiaallikate (TEA) skeemi ja TEA maksu, tõlgendades vääralt Leedu seadusandlikku raamistikku ja hagejate kaebusi; teiseks ei ole komisjon hinnanud TEA generaatoritele antud investeerimisabi ja seetõttu on tema sisuline analüüs puudulik ja ebapiisav; kolmandaks on komisjon vääralt hinnanud ELTL artikli 107 lõike 1 kohaseid maksuvabastusi; neljandaks oli komisjoni hinnang TEA skeemi kokkusobivuse osas siseturuga kohatu ja väär ning viiendaks oli hinnang rahastamismeetodi ELi õigusega kokkusobivuse kohta vigane ja ebapiisav.
—

mõista kostjalt välja hüvitis mittevaralise kahju eest, mille suurus on ex aequo et bono hinnatuna 20 000 eurot;
—

Sellega seoses väidetakse, et toetuslepingu artiklit II.38.1.l) on valesti kohaldatud seoses järeldusega, et TECNALIA on toime pannud tõsise kutsealase rikkumise.