KOHTUJURISTI ETTEPANEK

MICHAL BOBEK

esitatud 7. juulil 2016 ( 1 )

Kohtuasi C‑303/15

Naczelnik Urzędu Celnego I w Ł.

versus

G. M.

ja

M. S.

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sąd Okręgowy w Łodzi (Łódźi piirkondlik kohus, Poola))

„Tehnilistest eeskirjadest teatamise kord — Tehnilised eeskirjad hasartmängusektoris — Liikmesriikide kohustus esitada komisjonile tehniliste eeskirjade eelnõud — Teatamata jätmise tagajärjed”

I. Sissejuhatus

1. Poola õiguse kohaselt tohivad ruleti‑, kaardi‑ ja täringumänge ning mänguautomaatidel mängitavaid hasartmänge korraldada ainult isikud, kellel on kasiino tegevusluba (edaspidi „loanõue“). Peale selle tohib ruleti‑, kaardi‑ ja täringumänge ning mänguautomaatidel mängitavaid hasartmänge korraldada üksnes kasiinos (edaspidi „kohapiirang“).

2. Põhikohtuasjas on süüdistatavatele esitatud süüdistus mänguautomaatide loata käitamise eest baarides. Nemad aga kaitsevad end väitega, et loanõue kujutab endast direktiivi 98/34 ( 2 ) tähenduses „tehnilist eeskirja“, millest ei teatatud komisjonile. Sellepärast ei saavat Poola võimud sellele nende vastu tugineda.

3. Seda, et loanõudest komisjonile ei teatatud, ei ole vaidluse alla seatud. Eelotsuse küsimuses palub siseriiklik kohus selgitada selle teatamata jätmise tagajärgi. Ent enne nende tagajärgede käsitlemist on vaja kõigepealt lahendada küsimus, kas loanõue üldse kujutab endast „tehnilist eeskirja“. Kui ei kujuta, ei tekigi teatamiskohustust.

4. Euroopa Kohtu palvel analüüsin käesolevas ettepanekus ainult seda sissejuhatavat küsimust ja sellest tulenevat üldist küsimust: millises ulatuses tuleb teatavateks tegevusteks, s.o teenuste osutamiseks loa andmise korda pidada toodete, s.o kaupade suhtes kehtestatavatest „tehnilistest eeskirjadest“ teatamise kohustuse kohaldamisalasse kuuluvaks?

II. Õiguslik raamistik

A. Liidu õigus

1. Direktiiv 98/34

5. Artikkel 1 sisaldab mitut asjassepuutuvat määratlust: „1. toode – iga tööstuslikult valmistatud toode ja põllumajandustoode, ka kalatoode; 2. teenus – infoühiskonna iga teenus ehk kõik vahemaa tagant elektroonilisel teel ja teenusesaaja isikliku taotluse alusel ning tavaliselt tasu eest osutatavad teenused. […] 3. tehniline spetsifikatsioon – dokumendis sisalduv spetsifikatsioon, millega nähakse ette toote nõutavad omadused, nagu kvaliteet, kasutusotstarve, ohutus või mõõtmed, sealhulgas nõuded toote müüginimetuse, terminite, tunnuste, kontrollimise ja kontrollimeetodite, pakendamise, märgistamise või etikettimise ning vastavushindamismenetluse kohta. […] 4. muud nõuded – nõuded, mis ei ole tehniline spetsifikatsioon ja mis esitatakse tootele eelkõige tarbijate või keskkonna kaitsmise eesmärgil ning mis mõjutavad tema elutsüklit pärast turuleviimist, nagu kasutamise, ringlussevõtu, taaskasutamise või kõrvaldamise tingimused, kui need võivad oluliselt mõjutada toote koostist, olemust või turustamist; 5. teenuseid puudutav eeskiri – üldist laadi nõuded, mis puudutavad teenuste pakkumisele juurdepääsu ja nende pakkumist punkti 2 tähenduses, eelkõige aga teenusepakkujat, teenuseid ja teenuste tarbijat puudutavad sätted, välja arvatud sätted, mis ei puuduta otseselt nimetatud punktis määratletud teenuseid. […] 11. tehnilised eeskirjad – tehnilised spetsifikatsioonid ja muud nõuded või teenuseid puudutavad eeskirjad, sealhulgas vastavad haldusnormid, mille järgimine turustamisel, teenuste pakkumisel, teenusepakkuja asutamisel või teenuste kasutamisel liikmesriigis või selle põhiosas on de jure või de facto kohustuslik, samuti liikmesriikide õigus‑ ja haldusnormid, mis keelavad toote valmistamise, impordi, turustamise, kasutamise või keelavad teenuste pakkumise või kasutamise või teenusepakkuja asutamise, välja arvatud need normid, mis on sätestatud artiklis 10.“

6. Direktiivi 98/34 artikli 8 lõikes 1 on sätestatud: „Piiramata artikli 10 kohaldamist, edastavad liikmesriigid viivitamata komisjonile kõik tehniliste eeskirjade eelnõud, välja arvatud siis, kui tegemist on rahvusvahelise või Euroopa standardi täieliku teksti ülevõtmisega, mille puhul piisab teatest vastava standardi kohta; nad teatavad komisjonile ka põhjused, miks selliste tehniliste eeskirjade jõustamine oli vajalik, kui neid põhjusi ei ole eelnõus juba selgitatud. […]“

B. Siseriiklik õigus

7. Poola hasartmänguseaduse ( 3 ) artikli 6 lõikes 1 on sätestatud: „Ruleti‑, kaardi‑ ja täringumängude ning mänguautomaatidel mängitavate hasartmängude korraldamiseks on nõutav kasiino tegevusluba.“

8. Hasartmänguseaduse ( 4 ) artikli 14 lõikes 1 on sätestatud: „Ruleti‑, kaardi ja täringumängude ning mänguautomaatidel mängitavate hasartmängude korraldamine on lubatud üksnes kasiinodes.“

III. Faktilised asjaolud, menetlus ja eelotsuse küsimused

9. Põhikohtuasjas süüdistatavatele G. M‑ile ja M. S‑ile esitati süüdistus mänguautomaatide käitamise eest Poola baarides ilma kasiino tegevusloata, mis on ette nähtud hasartmänguseaduse artikli 6 lõikes 1 sätestatud loanõudega.

10. Siseriiklik kohus otsustas esimeses astmes, et loanõue kujutab endast „tehnilist eeskirja“ direktiivi 98/34 tähenduses. Arvestades, et komisjonile loanõudest ei teatatud, järeldas siseriiklik esimese astme kohus, et seda ei saa süüdistatavate suhtes kohaldada. Sellele järeldusele jõudes viitas ta Euroopa Kohtu otsusele Fortuna ( 5 ). Kohtuasjas Fortuna otsustas Euroopa Kohus muu hulgas, et hasartmänguseaduse artikli 14 lõige 1 (s.o loanõue) kujutab endast „tehnilist eeskirja“.

11. Pädev Poola ametnik, Łódzi I tolliameti direktor (Naczelnik Urzędu Celnego I w Łodzi, edaspidi „tolliameti direktor“) kaebas esimese astme kohtu otsuse edasi Sąd Okręgowy w Łodzisse (Łódzi piirkondlik kohus). Viimati nimetatud kohus on kursis Euroopa Kohtu praktikaga, mille kohaselt „tehnilistest eeskirjadest“ komisjonile teatamata jätmise tagajärg on niisugune, et neid eeskirju ei saa isikute suhtes kohaldada. ( 6 ) Ent siseriiklikul kohtul tekkis küsimus, kas loanõude suhtes tuleb kohaldada sama põhjenduskäiku, arvestades asjaomase sektori (hasartmängud) eripära. Neid kahtlusi silmas pidades otsustas siseriiklik kohus menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse: „Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivi 98/34/EÜ, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord (EÜT L 204, lk 37; ELT eriväljaanne 13/20, lk 337), artikli 8 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et tehnilisteks eeskirjadeks liigitatud eeskirjade edastamata jätmisel võivad olla erinevad tagajärjed: Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELTL) artiklis 36 sätestatud piirangute kohaldamisalast välja jäävate eeskirjade korral see, et neid eeskirju ei saa kohaldada; ELTL artiklis 36 sätestatud piirangute kohaldamisalasse kuuluvate eeskirjade korral aga võib liikmesriigi kohus, olles ühtlasi liidu kohus, kontrollida, kas hoolimata edastamata jätmisest vastavad need eeskirjad ELTL artiklis 36 sätestatud nõuetele ja neid võib kohaldada?“

12. Oma kirjalikud seisukohad on esitanud tolliameti direktor, kes on põhikohtuasjas apellatsioonkaebuse esitaja; G. M., kes on põhikohtuasjas üks süüdistatavaid; komisjon; ning Poola, Belgia, Kreeka ja Portugali valitsus. Kohtuistungil, mis peeti 20. aprillil 2016, esitasid suulised seisukohad tolliameti direktor, G. M., Poola ja Belgia valitsus ning komisjon.

IV. Hinnang

A. Sissejuhatus

13. Euroopa Kohtu palvel analüüsin käesolevas ettepanekus ainult sissejuhatavat küsimust, kas loanõue üldse on „tehniline eeskiri“.

14. Minu arvates ei ole. Pakun Euroopa Kohtule välja kaks erinevat põhjenduskäiku, mille kaudu võib sellele järeldusele jõuda.

15. Esimene põhjenduskäik on järgmine: pärast direktiiviga 98/34 ette nähtud „tehniliste eeskirjade“ eri liikide kirjeldamist (jaotis B) ja kokkuvõtliku ülevaate andmist asjakohasest Euroopa Kohtu praktikast (jaotis C.1) pakun välja, et eelneva loa hankimise nõuded ei ole „tehnilised eeskirjad“ (jaotis C.2). Niivõrd kui loanõuet on võimalik eristada kohapiirangust, olen seisukohal, et loanõue ei ole „tehniline eeskiri“, millest oleks vaja teatada, isegi kui kohapiirang on eeskiri, millest tuleb teatada (jaotis C.3).

16. Teine põhjenduskäik (jaotis E) viib Euroopa Kohtu arvatavasti kaugemale. Ent minu arvates on teekond seda väärt. See, teine argumenteerimisvõimalus kutsub Euroopa Kohut veel kord üle vaatama mõiste „muud nõuded“ hiilivat laienemist teenuste reguleerimisse üldiselt, iseäranis aga teenuste osutamiseks eelneva loa andmise menetlustesse. Kui seda laienemist ei ohjeldata, võib see tõenäoliselt viia ka teenuste suhtes üldise teatamiskohustuse de facto kehtestamiseni ainult sel põhjusel, et teenuseid käsitlevatel eeskirjadel on tõenäoliselt mõningane väike mõju kaupadele, mida kasutatakse nende teenuste osutamiseks. Minu arvates on selline asjade käik probleemne. See tuleks ära hoida.

B. Erinevad „tehnilise eeskirja “ liigid

17. Direktiivi 98/34 artikli 11 lõikes 1 ette nähtud mõiste „tehniline eeskiri“ hõlmab nelja liiki meetmeid. Need liigid on: 1) direktiivi artikli 1 punktis 3 määratletud „tehniline spetsifikatsioon“; 2) direktiivi artikli 1 punktis 4 määratletud „muud nõuded“; ja 3) direktiivi artikli 1 punktis 11 viidatud „[…]normid, mis keelavad toote valmistamise, impordi, kasutamise“. Nendele lisanduvad 4) teatavad infoühiskonna teenustega seotud eeskirjad ja piirangud, ( 7 ) mis ei ole käesolevas asjas olulised.

18. Käesolevas asjas vaidluse all olev loanõue ei kuulu 1. liigi hulka, sest see ei viita toodetele, mida kasutatakse seoses hasartmängude või nende pakendite kui sellistega, ning seega ei „määratle […] nende omadusi“. ( 8 )

19. Selleks et kuuluda 3. liigi hulka, ei tohi siseriikliku meetme kohaldamisala piirduda vaid mõnega kõnealuse toote kasutamisviisidest ja peab olema mõeldud hõlmama meetmeid, mis ei jäta ruumi ühelegi muule kui puhtalt marginaalsele kasutamisviisile, mida võiks seoses asjaomase tootega mõistlikult oodata. ( 9 ) Loanõude puhul nii ei ole. See ei keela täielikult ühegi toote kasutamist, vaid seab eeltingimusi toodete kasutamise suhtes.

20. Nimetatud 2. liik hõlmab muu hulgas meetmeid, mille eesmärk on kaitsta tarbijaid ja mõjutada toote elutsüklit. Selle liigi ulatus on vähem selge ja käsitlen seda järgmises jaos üksikasjalikumalt.

C. Mõiste „muud nõuded “ ja lubade andmise kord

1. Kohtupraktika seoses „tehniliste eeskirjadega“ hasartmängusektoris

21. Euroopa Kohus on käsitlenud direktiivi 98/34 kohaldamist hasartmängusektorile mitmes kohtuotsuses: 21. aprilli 2005. aasta otsuses Lindberg, ( 10 )26. oktoobri 2006. aasta otsuses komisjon vs. Kreeka, ( 11 )19. juuli 2012. aasta otsuses Fortuna, ( 12 )11. juuni 2015. aasta otsuses Berlington ( 13 ) ja 4. veebruari 2016. aasta otsuses Ince. ( 14 ) Kõik need kohtuotsused on mõiste „muud nõuded“ tõlgendamisel olulised. Järgnevalt võtan need üldjoontes kokku.

a) Lindberg

22. Kohtuasi Lindberg puudutas teatavat tüüpi automaatidel (lyckohjulsspel ehk nn õnneratas) hasartmängude korraldamise keeldu Rootsis. Euroopa Kohus otsustas, et vaidlusalune keeld võib kujutada endast „muud nõuet“ või meedet, „mis keela[b] toote valmistamise, impordi, kasutamise“. Viimati nimetatud liigi hulka kuulumiseks peab keeld olema niisugune, mis „ei jäta ruumi ühelegi muule kasutamisele kui puhtalt marginaalsele kasutamisele, mida võiks mõistlikult asjaomase tootega seoses oodata“. Selleks et kuuluda „muude nõuete“ hulka, peab meede oluliselt mõjutama toote koostist, olemust või turustamist. Meetme lõplik liigitamine jäeti siseriiklikule kohtule. ( 15 )

23. Kohtuasjas Lindberg küsiti Euroopa Kohtult samuti, kas olukorda muudab see, et vaidlusaluse keeluga asendati loanõue. Euroopa Kohus märkis, et kui siseriiklik meede olnuks mitte keeld, vaid loanõue, ei oleks see kujutanud endast „tehnilist eeskirja“. Seejuures viitas Euroopa Kohus oma praktikale, mille kohaselt „siseriiklike sätete puhul, mis näevad ette ettevõtete asutamise tingimused, nt sätted, mille kohaselt kutsetegevuse teostamiseks on vajalik eelnev luba, ei ole tegemist tehniliste spetsifikatsioonidega“. ( 16 )

b) Komisjon vs. Kreeka

24. See rikkumismenetlus käsitles Kreeka seadust, millega kehtestati laialdane keeld elektriliste ja elektrooniliste mängude suhtes väljaspool kasiinot. Euroopa Kohus otsustas, et see keeld kujutab endast „tehnilist eeskirja“. ( 17 ) Euroopa Kohus näib olevat asunud seisukohale – ehkki ta seda sõnaselgelt ei märkinud –, et see Kreeka meede avaldas olulist mõju turustamisele ja kujutas endast „muud nõuet“ direktiivi 98/34 artikli 1 punkti 11 tähenduses. ( 18 ) Seda toetab hilisem, 11. juuni 2015. aasta kohtuotsus Berlington (vt siinsamas edaspidi), kus Euroopa Kohus otsustas, et keeld käitada mänguautomaate väljaspool kasiinot kujutab endast „muud nõuet“, viidates 26. oktoobri 2006. aasta kohtuotsusele komisjon vs. Kreeka. ( 19 )

c) Fortuna

25. Kohtuasi Fortuna puudutas Poola hasartmänguseadust, mis on arutusel ka käesolevas asjas. Oma 19. juuli 2012. aasta otsuses Fortuna märkis Euroopa Kohus, et Poola hasartmänguseaduse artikli 14 lõikes 1 sätestatud kohapiirang, mis lubab korraldada automaatidel mängitavaid hasartmänge ainult kasiinodes, kujutab endast „tehnilist eeskirja“. Jällegi, ehkki seda ei ole sõnaselgelt märgitud, näib, et kohapiirangul leiti olevat oluline mõju turustamisele ja seetõttu kujutas see endast „muud nõuet“. ( 20 )

26. Kohtuasi Fortuna käsitles ka teatavad hasartmänguseaduse üleminekusätteid. Nende üleminekusätetega oli põhiliselt kehtestatud standstill-nõue, mis puudutas olemasolevaid tegevuslubasid väikevõitudega automaatidel mängitavate hasartmängude suhtes (teisisõnu keelatud uute lubade väljaandmine ja olemasolevate lubade pikendamine või muutmine). Euroopa Kohus otsustas, et nende üleminekusätetega kehtestatud tingimused võisid mõjutada väikevõitudega mänguautomaatide turustamist. Sellistena võisid need kujutada endast „muid nõudeid“ niivõrd, kui need oluliselt mõjutasid nende automaatide olemust või turustamist. Viimati nimetatud tingimuse hindamine jäeti siseriiklikule kohtule. See eristub kohapiirangust, mille suhtes Euroopa Kohus tegi (kaudselt) otsuse „olulise mõju“ kohta ega jätnud seda siseriikliku kohtu otsustada.

d) Berlington

27. Kohtuasi Berlington käsitles viiekordset maksutõusu mänguautomaatide suhtes ja keeldu käitada mänguautomaate väljaspool kasiinot. Euroopa Kohus märkis oma 11. juuni 2015. aasta otsuses, et see maksutõus ei kujuta endast de facto„tehnilist eeskirja“, sest sellega ei kaasnenud ühtki muud „tehnilist spetsifikatsiooni“ ega „muud nõuet“. ( 21 )

28. Samuti kinnitas Euroopa Kohus sõnaselgelt, et luba korraldada teatavaid hasartmänge üksnes kasiinos „liigitub „tehnilisteks eeskirjadeks“ nimetatud artikli 1 punkti 11 tähenduses, kui see võib sellises kontekstis oluliselt mõjutada asjaomase toote olemust või turustamist […] Niisugune keeld käitada mänguautomaate mujal kui kasiinos […] võib tõepoolest oluliselt mõjutada nende automaatide […] turustamist […], vähendades nende käitamisväljundeid.“ ( 22 )

e) Ince

29. Kohtuasi Ince puudutas Saksamaal loteriide korraldamise liidumaade kokkuleppe sätet, mis reguleeris spordikihlvedude korraldamist ja vahendamist. Nimetatud kokkulepe leiti sisaldavat teatavaid tingimusi, mida võis liigitada direktiivi 98/34 artikli 1 punkti 5 tähenduses „teenuseid puudutavaks eeskirjaks“. Ent muud selle kokkuleppe sätted, nagu need, „mis kehtestavad kohustuse omandada tegevusluba spordikihlvedude korraldamise või panuste vastuvõtmisega tegelemiseks“, ei kujutanud endast „tehnilisi eeskirju“. Sellele järeldusele jõudes kordas Euroopa Kohus sõnastust, mida ta oli kasutanud lubade kohta oma otsuses Lindberg (vt käesoleva ettepaneku punkt 23).

2. Lubade andmise kord ei ole „muud nõuded“

30. Kohtuotsustes Lindberg ja Ince on selgelt öeldud, et eelneva loa hankimise nõuded ei kujuta endast „tehnilisi eeskirju“. Seda enam ei kujuta need endast „muid nõudeid“ direktiivi 98/34 artikli 1 punkti 4 tähenduses.

31. Selle seisukoha tekkeloo juured on Euroopa Kohtu 30. aprilli 1996. aasta otsuses CIA Security. ( 23 ) Nimetatud kohtuasjas küsiti Euroopa Kohtult, kas Belgia õiguses kehtestatud nõue, et turvafirma tegevuseks on vaja eelnevat luba, ( 24 ) on direktiivile 98/34 eelnenud direktiivi 83/189 ( 25 ) tähenduses „tehniline eeskiri“. Euroopa Kohus otsustas, et ei ole, sest mõiste „tehniline spetsifikatsioon“ (mis oli direktiivis 83/189 tehnilise eeskirja määratluse keskmes) ei tähenda sätteid, „millega on ette nähtud turvafirmade asutamist reguleerivad tingimused“. ( 26 )

32. Kohtuasjas CIA Security väljendatud seisukohta, et eelneva loa hankimise kord ei kujuta endast „tehnilist eeskirja“, on hiljem selgelt kohaldatud seoses direktiiviga 98/34 (kasutades punktis 23 osundatud sõnastust). ( 27 ) Sellepärast on see selgelt asjakohane küsimuses, kuidas tõlgendada „muid nõudeid“ uue direktiivi tähenduses. Viitan reeglile, mille kohaselt eelneva loa hankimise kord ei kujuta endast „tehnilisi eeskirju“, käesolevas ettepanekus edaspidi kui „CIA Security loaerandile“.

33. Võib väita, et kohtuasjaga Fortuna seati CIA Security loaerand küsimärgi alla. Seal tehtud otsuses möönis Euroopa Kohus, et teatavad hasartmänguseaduse üleminekusätted võivad kujutada endast „muid nõudeid“.

34. See, et CIA Security loaerand tühistati 19. juuli 2012. aasta kohtuotsusega Fortuna, on üks komisjoni kirjalikes ja suulistes seisukohtades esitatud argumentidest. Komisjoni väitel kujutab loanõue endast „tehnilist eeskirja“, arvestades kohtuotsust Fortuna. ( 28 )

35. Ma ei nõustu sellega. Kohtuotsus Fortuna ei olnud minu arvates mõeldud CIA Security loaerandit tühistama. CIA Security loaerandis on ette nähtud, et eelneva loa hankimise nõuded ei ole „tehnilised nõuded“. Seevastu kohtuasi Fortuna puudutas lubade suhtes kehtestatud standstill-nõuet, teisisõnu, lubasid nõuti, kuid standstill-perioodil ei tohtinud neid anda. ( 29 ) Sellepärast saab olukordi kohtuasjas Fortuna ja käesolevas kohtuasjas teineteisest eristada.

36. Pealegi kinnitab seda, et kohtuotsus Fortuna ei olnud mõeldud CIA Security loaerandit küsimärgi alla asetama, hilisem, 4. veebruari 2016. aasta kohtuotsus Ince, millega seda erandit sõnaselgelt kohaldati. ( 30 )

37. Lõpuks märgin üldisemalt, et palju oleneb meetme „tehniliseks eeskirjaks“ kvalifitseerimisest. Kui meede ei ole „tehniline eeskiri“, ei ole vaja sellest teatada. Kui see on tehniline eeskiri, tuleb sellest teatada või see ei ole kohaldatav. Käesolevas kontekstis, kus panused on suured – vabandatagu seda hasartmängulist kalambuuri –, on CIA Security loaerand väärtuslik kui selge ja kergesti kohaldatav reegel. Selle tühistamine ja lubade andmise skeemide allutamine kriteeriumile, mis puudutab seda, kas need „mõjutavad oluliselt“ toote koostist, olemust või turustamist, avaldab suurt mõju õiguskindlusele. Minu arvates ei saanud see olla kohtuasjas Fortuna Euroopa Kohtu eesmärk.

3. Kohaldamine käesolevas asjas

38. Loanõudes on ette nähtud, et „[r]uleti-, kaardi‑ ja täringumängude ning mänguautomaatidel mängitavate hasartmängude korraldamiseks on nõutav kasiino tegevusluba“. Kui selles lauses ei oleks sõna „kasiino“, ei oleks minu arvates kahtlust, et käesolevas asjas oleks kohaldatav CIA Security loaerand. See säte ei oleks hõlmatud mõistetega „muu nõue“ ja „tehniline eeskiri“ üldisemalt.

39. Ent täiend „kasiino“ muudab vee sogasemaks. Komisjon väidab sisuliselt, et see sõna loob „tiheda seose“ loanõude ja kohapiirangu vahel. Kuna kohapiirang on tehniline eeskiri, nagu on sedastatud 19. juuli 2012. aasta kohtuotsuses Fortuna, peab seda olema ka loanõue.

40. Ma ei nõustu ja põhjendan seda järgmiselt.

41. Esiteks on sedalaadi teenuste osutamiseks eelnevate lubade saamise nõuetega sageli seotud materiaalõiguslikke tingimusi ja piiranguid. ( 31 ) Need materiaalõiguslikud tingimused ja piirangud võivad kujutada endast „tehnilisi eeskirju“ ja nendest tuleb teatada kui sellistest. Ma ei arva siiski, et need tingimused ja piirangud „nakatavad“ automaatselt loanõude enda. ( 32 ) Vastupidisel juhul satuks ohtu CIA Security loanõude praktiline väärtus ning direktiivis 98/34 sätestatud loanõude kohaldamisala võiks oluliselt laieneda. Nagu eespool mainitud, võiks niisugune asjade käik seada kahtluse alla mitmete teenuste osutamiseks eelneva loa saamise nõuete kehtivuse, tekitades märkimisväärset õiguskindlusetust.

42. Teiseks kinnitas tolliameti direktor kohtuistungil, et loa või „esialgse loa“ saamiseks hasartmänguseaduse artikli 6 lõike 1 alusel ja teatava kasiino tegevusloa saamiseks sama seaduse artikli 14 lõike 1 alusel ei ole ette nähtud eraldi menetlusi. Tolliameti direktor kinnitas siiski ka seda, et loanõue ja kohapiirang ei ole üks ja sama. Näiteks on võimalik järelauditi käigus tuvastada kohapiirangu rikkumine, ilma et ettevõtja loa kehtivus automaatselt lõpeks.

43. Lisaks märkis Poola valitsus kohtuistungil, et artikli 14 lõikes 1 sätestatud kohapiirangut ei tule üldse pidada loa saamise korra osaks. Kohapiirang on ette nähtud hoopis selleks, et koostoimes karistusseadustikuga kehtestada karistused näiteks baarides või restoranides hasartmängude korraldamise eest.

44. Neid seisukohti arvestades näib mulle selge, et loanõudel ja kohapiirangul on erinevad kohaldamisalad ja funktsioonid ning neid mõlemat ei saa pidada „tehnilisteks eeskirjadeks“ pelgalt põhjendusel, et väidetavalt on nende vahel „tihe seos“.

45. Kolmandaks seisneb komisjoni peamine mure seoses loanõudega selles, et seal on selgelt viidatud kohapiirangule, kasutades sõna „kasiino“. Mulle aga ei ole selge, kas see sõna tähendab loanõudesse lisanduvaid geograafilisi või muid piiranguid, mis ulatuksid kohapiirangust kaugemale. Lõpuks on see siseriikliku õiguse tõlgendamise küsimus, mis tuleb jätta lahendada siseriiklikule kohtule. ( 33 ) Püüdmata seda tõlgendust ette ära arvata, märgin, et kui siseriiklik kohus järeldab, et sõna „kasiino“ ei tähenda seal kohapiirangust kaugemale ulatuvaid piiranguid, ei tule loanõuet pidada „tehniliseks eeskirjaks“.

46. Direktiivis 98/34 sätestatud teatamiskohustuse eesmärk on „kaitsta preventiivse kontrolli kaudu kaupade vaba liikumist“, ( 34 ) see tähendab võimaldada kaupade vaba liikumist takistada võivate piirangute etteulatuvat kontrolli. Kohapiirangust selle tänasel kujul on teatatud ja seda on kontrollitud. Teatamine muudest sätetest, nagu loanõue, mis pelgalt viitavad kohapiirangule, ei aitaks kaasa direktiivi eesmärgi saavutamisele. ( 35 )

47. Analoogia alusel: väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei kohusta direktiiv 98/34 teatama siseriiklikust meetmest, „mis sätestab uuesti või asendab ilma sinna uusi tehnilisi spetsifikatsioone ja teisi uusi või lisanõudeid lisamata olemasolevaid tehnilisi eeskirju, kui […] nendest on […] nõuetekohaselt teavitatud“. ( 36 )

48. Kokkuvõttes ei ole abi sellest, et hasartmänguseaduse artikli 6 lõikega 1 on ette nähtud loanõue, kuid samas viidatud kohapiirangule. Ent teha selle põhjal järeldus, nagu kuuluks loanõue direktiivi 98/34 kohaldamisalasse koos kõigi sellest tulenevate tagajärgedega, ei ole minu arvates põhjendatud.

D. Järeldus

49. Eespool kirjeldatut arvestades ja kooskõlas sellega, kuidas siseriiklikud kohtud on tõlgendanud hasartmänguseaduse artikli 6 lõike 1 ja artikli 14 lõike 1 vahelist seost, asun seisukohale, et niisugune siseriiklik nõue nagu hasartmänguseaduse artikli 6 lõikes 1 sätestatud loanõue ei kujuta endast direktiivi 98/34 tähenduses „tehnilist eeskirja“.

E. Teine võimalik lähenemisviis

50. Eespool pakutud järeldusest hoolimata ning kui Euroopa Kohus järeldab, et loanõuet ja kohapiirangut ei saa teineteisest eraldada nii, nagu mina välja pakkusin, või kui kohtuotsust Fortuna arvestades tuleb üldisemalt uuesti kaaluda CIA Security loaerandit, on vaja põhjalikumalt arutada mõistete „tehniline eeskiri“ ja iseäranis „muud nõuded“ määratlemist.

1. „Muud nõuded“ – kriitika

51. Ma väga kahtlen mõiste „muud nõuded“ laiendamise suhtes teenuste osutamiseks eelneva loa saamise nõuetele, nagu käesolevas kohtuasjas on sisuliselt välja pakutud. Selgitan järgmistes punktides oma peamisi muresid.

52. Esiteks on olemas teatamiskohustuse kohaldamisala liigse ja ettearvamatu paisumise oht.

53. Meede kujutab endast „muud nõuet“, kui see nõue „esitatakse tootele“ ja mõjutab selle toote „kasutamise […] tingimus[i]“ viisil, mis võib „oluliselt mõjutada“ toote „turustamist“.

54. Teenuste osutamist reguleerivad meetmed avaldavad alati mõningast kaudset mõju kaupadele. Mis tahes teenust osutades kasutatakse millalgi kaupu. Taksojuhid kasutavad autosid, raadiojaamad helitehnikat, raamatupidajad taskuarvuteid ning juristid pliiatseid, paberit ja vahel ka õigusalaseid raamatuid. Peale selle kasutavad kõik tänapäeval igasuguste teenuste osutamiseks arvuteid. Kõikidel nendel juhtudel võib alati väita, et teatava teenuse suhtes loanõude kehtestamine vähendab teenuse osutajate arvu ja seega kaudselt ka nende teenuste osutamiseks kasutatavate kaupade arvu, niiviisi mõjutades nende kaupade müüki. Kokkuvõttes mõjutaks iga eespool nimetatud teenuse osutamise suhtes eelneva loa nõude kehtestamine vähesel määral ka selleks kasutatavate kaupade tarbimist.

55. Kas see tähendab, et kõikidel nendel juhtudel kujutavad eelneva loa saamise nõuded endast „muid nõudeid“, millest tuleb teatada? Minu arvates peab vastus sellele olema selgelt eitav. Ent kuhu tõmmata piir?

56. G. M. märkis kohtuistungil, et alates loanõude kehtestamisest on mänguautomaatide müük oluliselt vähenenud.

57. Siiski ei saa „muude nõuete“ tähendust taandada müügimahule. Põhjus on eeskätt selles, et „muude nõuete“ määratlus viitab selgelt „turustamisele“ (mitte kaubandusele) ja sisaldab muidki olulisi tingimusi, muu hulgas seda, et nõue peab olema niisugune, mis „esitatakse tootele“. Samuti on põhjus selles, et teenuste osutamiseks eelneva loa saamise nõuded mõjutavad alati ühe või teise kauba müügimahtu. Kui teatamiskohustuse suhtes oleks vaja etteulatuvalt kontrollida, kas meede hakkab oluliselt mõjutama kaubandust, kaasneks sellega minu arvates ülemäära palju õiguskindlusetust küsimuses, kas tegelikult tuleb meetmetest ette teatada, ( 37 ) või lihtsalt üleskutse teatada komisjonile absoluutselt kõigest. ( 38 ) Selle õiguskindlusetuse tõendamiseks ei ole vaja vaadata kohtuasjast Fortuna kaugemale. Nimetatud kohtuasi on viinud mitmete vastuoluliste siseriiklike kohtuotsusteni selle kohta, kuidas kohaldada „olulise mõju“ kriteeriumi. ( 39 )

58. Teiseks on teatamiskohustuse ebaõige hindamise korral kuhjuvad mõjud veel üks põhjus, miks on vaja maksimeerida õiguskindlus seoses mõiste „tehniline eeskiri“ määratlusega. See on nii iseäranis arvestades „vahetuid ja tõsiseid tagajärgi“, ( 40 ) mida teatavate eeskirjade rakendamatus võib avaldada suhetele eraõiguslike isikute vahel, kes ei ole teatamata jätmisega seotudki. Selle näide on eespool viidatud 30. aprilli 1996. aasta kohtuotsus CIA Security. Nimetatud kohtuasi puudutas kahe eraõigusliku isiku vahelist tsiviilvaidlust. Vaidluse tulemust mõjutas oluliselt see, et üks pool ei saanud enda kaitseks tugineda „tehnilisele eeskirjale“, sest sellest eeskirjast ei olnud teatatud. ( 41 )

59. Kolmandaks, lisaks mõjule, mida see avaldab eraõiguslikele suhetele, on liikmesriigid varemgi meetmetest teatamata jätnud ja sellele teatamata jätmisele on tuginetud üsna ootamatutel asjaoludel, väljaspool märgatavaid seoseid vastava siseriikliku meetme algse kohaldamisalaga. Näiteks on tuginetud meetmest teatamata jätmisele selleks, et pääseda kriminaalvastutusest. ( 42 )

60. Need kaks teatamata jätmise tagajärge, mida äsja üldjoontes kirjeldasin, ei ole leidnud üldist heakskiitu, kui tagasihoidlikult väljenduda. ( 43 ) On tõenäoline, et mõiste „muud nõuded“ laiendamine nõuetele, mis keskenduvad peamiselt teenustele (ja mitte kaupadele), eriti eelneva loa saamise nõuetele ja kohaga seotud nõuetele ( 44 ) muudab niisugused stsenaariumid sagedasemateks.

61. Neljandaks seisis Euroopa Kohus 1980. aastatel vastamisi „vaba liikumise hiiliva laienemisega“. Siseriiklikes kohtutes vaidlustati toodete turustamise viise reguleerivaid kõikvõimalikke siseriiklikke meetmeid, väites, et need avaldavad mõju kaubandusele. Tegelikult oli paljude asjassepuutunud siseriiklike meetmete eesmärk reguleerida mitte kaupu endid, vaid seda, kuidas neid turustati. ( 45 ) Osa Euroopa Kohtu vastusest sellistele juhtumitele oli kohtuotsus Keck. ( 46 )

62. Näen direktiivi 98/34 puudutavates kohtuasjades samalaadset mustrit. Selleks et hoida ära „teatamiskohustuse hiilivat laienemist“ direktiivi 98/34 kontekstis, ei tohiks lubada mõiste „muud nõuded“ tähendusel kontrollimatult laieneda teenuste valdkonda selle põhjal, et teenuste osutamisega seotud siseriiklikud meetmed võivad avaldada kaudset mõju kaupade müügile.

63. Tuleb tunnistada, et ELTList lähtunud „vaba liikumise hiiliva laienemise“ ja direktiivist 98/34 lähtunud „teatamiskohustuse hiiliva laienemise“ vahel on erinevusi. Nimelt peab meede selleks, et olla direktiivi 98/34 kohaselt teatamiskohustuslik „muu nõue“, saama oluliselt mõjutada turustamist. See erineb miinimumlävendi puudumisest ELTL artikli 34 kontekstis. ( 47 )

64. „Oluline mõju“ on aga väga paindlik termin, mis tekitab konkreetse lahenduse pakkumise asemel uusi probleeme. Iseäranis tõuseb esile kaht liiki probleeme: kontseptuaalseid ja toimimisalaseid.

65. Kontseptuaalselt peaks selle, kas siseriiklikust õigussättest tuleb teatada, otsustama sätte koostamise ajal. Sel hetkel võib olla keeruline ennustada, kas sättel saab olema „oluline mõju“ turustamisele või mitte. Nii arvan, et hinnang selle kohta, kas sättel on teatavad tunnused, mille tõttu tuleb sellest teatada, peab põhinema eeskätt hinnangul sätte normatiivse kvaliteedi kohta. Enamikul juhtudel peaks olema võimalik hinnata niisuguste tunnuste esinemist etteulatuvalt ja olenemata oletustest sätte tulevase toimimise kohta.

66. Selle kontseptuaalse aspektiga seostub toimimisalane ehk funktsionaalne probleem. Praktikas on siseriiklikul kohtul, kellele on esitatud väide teatamata jätmise kohta, keeruline „olulist mõju“ mõistlikult, objektiivselt ja vastuvõetava kindlusega hinnata. Usaldusväärsed koguselised andmed asjassepuutuva siseriikliku meetme kohta ei ole garanteeritud ja kui need ongi saadaval, jääb „olulise“ mõju künnis raskesti mõistetavaks. ( 48 ) Prognoosid asjassepuutuva siseriikliku meetme tulevase kujunemise kohta või intuitsioonil põhinevad lähenemisviisid viivad kergesti paremal juhul oletustesse, halvemal juhul kohvipaksu pealt ennustamisse. Pildi muudavad veelgi keerukamaks esiteks väljavaade, et meede muutub teatamiskohustuslikuks vastavalt kaubandusmustrite kujunemisele, ja teiseks see, et sisuliselt ühelaadsetest õigusnormidest teatamise kohustused on liikmesriigiti erinevad olenevalt asjaomase tootega kauplemise mustritest riigi tasandil. ( 49 )

67. Lõpuks, viiendaks on direktiivis 98/34 ette nähtud teatamiskohustuse ja ELTL artiklites 34 ja 36 ettenähtu vahel veel üks oluline erinevus, mis viitab vajadusele olla esimesena nimetatud teatamiskohustuse käsitlemisel iseäranis ettevaatlik: direktiivist tulenevalt ei ole juhul, kui meede liigitatakse „muuks nõudeks“, enam võimalik tugineda ühelegi põhjendusele. Tasakaalustamist ei toimu. Kui meetmest ei ole teatatud, on see lihtsalt rakendamatu. See erineb ELTL artiklites 34 ja 36 ette nähtud olukorrast, kus vaba liikumise tõkkeid saab vähemalt potentsiaalselt põhjendada. ( 50 )

68. See, et direktiivist tulenevalt on teatamata jätmisel rängemad, automaatsed tagajärjed, peaks eeldama kahekordset ettevaatlikkust mõiste „muud nõuded“ laiendaval tõlgendamisel. Niisugune laiendav tõlgendamine võib viia üpris paradoksaalse olukorrani, kus meetmed, mis loetakse täielikult väljapoole ELTL artikli 34 kohaldamisala jäävateks, on ikkagi teatamiskohustuslikud ja teatamata jätmise tagajärjel rakendamatud. ( 51 )

69. Neid kaalutlusi arvestades näib käesolev juhtum olevat sobiv hetk direktiivis 98/34 kasutatud mõiste „muud nõuded“ tähenduse ülevaatamiseks seoses teenuseid reguleerivate meetmetega, mis võivad avaldada mõju kaupadele.

2. Väljapakutav lähenemisviis mõiste „muud nõuded“ tõlgendamiseks

a) Tekst, süsteem ja eesmärk

70. Mõiste „muud nõuded“ tõlgendamise lähtepunkt ja peamine kaalutlus käesolevas kontekstis on see, et direktiiv 98/34 keskendub vägagi meetmetele, mis on seotud kaupadega ja kaupade vaba liikumisega, mitte teenustega.

71. Sellele direktiivile eelnenud direktiivis 83/189 oli sätestatud kohustus teatada üksnes kaupadega seotud „tehnilistest eeskirjadest“. Praegugi puudutavad ainsad konkreetselt teenustega seotud liiki „tehnilised eeskirjad“, millest tuleb direktiivi 98/34 kohaselt teatada, infoühiskonna teenuseid. ( 52 ) Nii võib aru saada, et muud liiki teenused on selle direktiivi kohaldamisalast süstemaatiliselt välja arvatud. Ehk täpsemalt, muud liiki teenuseid võib hõlmata direktiivi 98/34 kohaldamisalasse üksnes kaudselt ja piiratud määral, nende mõju tõttu kaupadele.

72. Direktiivi 98/34 üksikasjalik grammatiline, süstemaatiline ja teleoloogiline tõlgendamine kinnitab keskendumist kaupadele.

73. Artikli 1 punktis 4 on „muid nõudeid“ kirjeldatud kui nõudeid, mis „esitatakse tootele“. Need nõuded peavad „mõjuta[ma] [toote] elutsüklit“. Artikli 1 punkti 4 tekstis toodud näidete hulka kuuluvad toote „kasutamise, ringlussevõtu, taaskasutamise või kõrvaldamise tingimused“, kui need võivad oluliselt mõjutada selle „koostist“, „olemust“ või „turustamist“. Niisiis nähtub selle sätte sõnastusest, et jutt on toodetest tähenduses kaubad, kaubad ja veel kord kaubad.

74. Muu hulgas peavad „muud nõuded“ määratluse kohaselt olema „esita[tud] toodetele“, mitte teenustele, mille tarvis neid tooteid, s.o kaupu kasutatakse. Tõepoolest võib teenuste suhtes kehtestatud reegel oluliselt mõjutada sellega seotud kaupade kasutamist. Küsimust seoses toodete, s.o kaupade „olulise mõjutamisega“ käsitleb aga „muude nõuete“ määratluses eraldi lisatingimus. Sõnade „esitatakse toodetele“ tõlgendamine tähenduses „esitatakse otseselt või kaudselt toodetele“ on samaväärne sõnade „esitatakse toodetele“ eiramisega. ( 53 )

75. Toodete, s.o kaupade keskset tähtsust mõistes „muud nõuded“ kinnitavad korduvad viited vajadusele, et meetmed kuidagi mõjutaksid tootega seotud füüsilisi omadusi (nimelt selle koostist, olemust, kõrvaldamist või ringlussevõttu).

76. Sõna „turustamine“ võib tõesti teoreetiliselt tõlgendada kui niisugust, mis viitab selle sätte laiemale tõlgendamisele, näiteks kui meede avaldab koguselist mõju üksnes müügikäibele ja muu mõju tootele endale puudub. Ent kui tõlgendada kogu „muude nõuete“ määratlust direktiivi kui terviku kontekstis süstemaatilisemalt, ei ole tegu siiski sellise olukorraga. Sõna „turustamine“ ei saa tõlgendada kui kutset suruda mõistesse „muud nõuded“ kõikvõimalikud eeskirjad eeskätt seoses teenuste osutamisega, mille käigus kasutatakse kaupu, hoolimata selle määratluse esimeste nelja rea sõnastusest.

77. Minu arvates tuleks viidet „turustamisele“ direktiivi 98/34 artikli 1 punktis 4 käsitada kooskõlas ülejäänud määratlusega ja direktiivi tekstiga tervikuna kui viidet turustamisega seotud meetmetele, mis võivad mõjutada toote füüsilisi omadusi, nagu etikett või esitlusviis. See eristub muudest toote kaubastamist mõjutada võivatest meetmetest, näiteks müügitingimustega seotud eeskirjadest. ( 54 )

78. Nagu on osutatud komisjoni seletuskirjas direktiivi 94/10 eelnõule, võimaldas direktiivi 83/189 kohaldamisala laiendamine hõlmata eeskirju, mis „võivad avaldada mõju tootele ja põhjustada turumoonutusi“ ( 55 ) Jällegi kajastavad sõnad „mõju tootele“ siin toote keskset tähendust „tehnilise eeskirja“ mõistes ning nõuet, et meede peab mõjutama mitte üksnes müüki, vaid ka toodet ennast. Peale selle on sõna „turumoonutused“ minu arvates loomulik tõlgendada nii, et see viitab murele konkureerivate kaupade diskrimineerimise, mitte turulepääsu piirangute pärast. Komisjoni algne ettepanek, milles kõnealune sõnastus ette nähti, toetab seega samuti siin pakutud nii-öelda tootekesksemat tõlgendust mõistele „muud nõuded“, mis eeldab teatavat vastutoimet ehk tagasimõju toote enda omadustele.

b) Raskuskese ja erandid seoses keeldudega ja mõjuga toodetele

79. Seda arvestades teen ettepaneku kasutada järgmist lähenemisviisi, milles keskendutakse direktiivi 98/34 kohasel mõiste „muud nõuded“ tõlgendamisel ja kohaldamisel siseriikliku meetme raskuskeskmele, välja arvatud mõnel piiratud erandjuhul. See koosneb kolmest järjestikusest sammust.

80. Esiteks on eeskätt „toodetele [esitatud]“ nõuetega siseriiklikud meetmed „muud nõuded“ artikli 1 punkti 4 tähenduses, kui selle sätte ülejäänud tingimused on täidetud.

81. Teiseks ei ole eeskätt teenuste (või asutamise) suhtes kehtestatud siseriiklikud meetmed seevastu põhimõtteliselt mõistega „muud nõuded“ hõlmatud. Nende hulka kuuluvad eeskätt siseriiklikud meetmed, mis piiravad toodete turustamise viise või kasutamist teenuseosutajate poolt. Näiteks kuuluvad nende hulka 1) loanõuded ja muud kõlblikkuskriteeriumid seoses asutamise või teenuste osutamisega, ( 56 ) 2) piirangud sellele, kust teenuseid osutatakse ( 57 ) ja 3) teenuste reklaam. ( 58 )

82. Kolmandaks aga võivad prima facie teenuste suhtes kehtestatud siseriiklikud eeskirjad kuuluda (varuvõimalusena) mõiste „muud nõuded“ tähendussisusse teatavatel asjaoludel ja tingimusel, et muud artikli 1 punkti 4 nõuded on täidetud, kui: — siseriikliku meetmega kaasneb täielik keeld teenuse suhtes ja selle tagajärjel jääb konkreetne kaup üldse kasutamata või kui seda kaupa kasutatakse muudes kontekstides kõigest väga marginaalselt; ( 59 ) või — eeskätt teenuste osutamisega seotud siseriiklik meede mõjutab igal juhul toote elutsüklit nii, et see avaldab mõju toote füüsilistele omadustele (näiteks piirangud seoses toote kasutamisega teenuse osutamisel, mis igal juhul tähendavad nõuet muuta toote koostist, etiketti või esitlusviisi). Niisugustel juhtudel avaldub selgelt vastutoime ehk tagasimõju tootele endale. ( 60 )

83. Selleks et tagada maksimaalne õiguskindlus ja minimeerida olukorrad, kus siseriiklikud ametiasutused ja kohtud on sunnitud otsustama, kas siseriiklikust meetmest tuleb teatada üpris raskesti mõistetava kriteeriumi „oluline mõju turustamisele“ põhjal, tuleb CIA Security loaerandit selgelt kinnitada. Teisisõnu, eelneva loa saamise nõuded ei kujuta endast „tehnilisi eeskirju“, kui tegu ei ole ühega käesoleva ettepaneku punktis 82 osutatud konkreetsetest olukordadest.

84. Käesolevas ettepanekus välja pakutavas lähenemisviisis on arvestatud, et teenuste osutamise suhtes kehtestatavad siseriiklikud meetmed võivad mõjutada kaupade vaba liikumist ja kuuluda mõlema vabaduse kohaldamisalasse ( 61 ) (välja arvatud juhul, kui üks vaid lisandub teisele). ( 62 ) Samuti kajastuvad selles artikli 1 punktis 4 määratletud mõiste „muud nõuded“ grammatilised, süstemaatilised ja teleoloogilised aspektid, mis kinnitavad selle selget keskendumist kaupadele (muu hulgas selle sätte sõnastuses leiduv tingimus, et meetme nõuded „esitatakse tootele“). Lähenemisviis, mis põhineb raskuskeskme ja piiratud erandjuhtude koostoimel, on hea ka selle poolest, et see suurendab õiguskindlust. See on oluline, arvestades teatamata jätmise tõsiseid tagajärgi.

3. Kohaldamine käesolevas asjas

85. Loanõue ei ole esitatud toodetele, s.o kaupadele. ( 63 ) Põhimõtteliselt ei kujuta see endast „muud nõuet“. CIA Security loaerand toetab seda järeldust.

86. Võib väita, et viidet kohapiirangule võib käsitada kui niisugust, mis muudab loanõude olemust. Seetõttu võib see võimaldada kaaluda punktis 82 kirjeldatud erilisi asjaolusid. Ent näib, et ükski nimetatud punktis loetletud eriline asjaolu, millega saaks põhjendada siseriikliku meetme raskuskeskmel põhineva prima facie järelduse muutmist, ei ole kohaldatav. Lõplik järeldus selle kohta on siseriikliku kohtu teha. Euroopa Kohtule kirjeldatud faktilisi asjaolusid arvestades aga näib, et loanõue ei avalda märgatavat mõju asjassepuutuvate toodete füüsilistele omadustele.

4. Järeldus

87. Seda arvestades ei arva ma, et loanõue kujutab endast „muud nõuet“ või üldisemalt „tehnilist eeskirja“ direktiivi 98/34 tähenduses.

V. Ettepanek

88. Nendel kaalutlustel teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Sąd Okręgowy w Łodzi (Łódźi piirkondlik kohus) esitatud küsimusele nii, et hasartmänguseaduse artikli 6 lõikes 1 sätestatud loanõude sugune siseriiklik õigusnorm ei kujuta endast Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivi 98/34/EÜ, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest teatamise kord (EÜT 1998, L 204, lk 37; ELT eriväljaanne 13/20, lk 337), tähenduses „tehnilist eeskirja“.

( 1 ) Algkeel: inglise.

( 2 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiiv, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord (EÜT 1998, L 204, lk 37; ELT eriväljaanne 13/20, lk 337). Sõnad „infoühiskonna teenuste eeskirjadest“ lisati direktiivi 98/48/EÜ pealkirja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiiviga 98/48/EÜ, millega muudetakse direktiivi 98/34/EÜ, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest teatamise kord (EÜT 1998, L 217, lk 18; ELT eriväljaanne 13/21, lk 8).

( 3 ) Dziennik Ustaw 2009, nr 201, seadus 1540.

( 4 ) Asjassepuutuval ajal kohaldatavas redaktsioonis. Sätte sõnastust on hiljem muudetud.

( 5 ) Kohtuotsus, 19.7.2012, Fortuna jt (C‑213/11, C‑214/11 ja C‑217/11, EU:C:2012:495).

( 6 ) Vt nt kohtuotsus, 21.4.2005, Lindberg (C‑267/03, EU:C:2005:246).

( 7 ) Infoühiskonna teenused on ainus vahetult direktiivi 98/34 kohaldamisalasse kuuluv teenuste liik (mis on määratletud direktiivi artikli 1 punktides 2, 5 ja 11).

( 8 ) Kohtuotsused, 21.4.2005, Lindberg (C‑267/03, EU:C:2005:246, punktid 59 ja 60); 19.7.2012, Fortuna jt (C‑213/11, C‑214/11 ja C‑217/11, EU:C:2012:495, punkt 29).

( 9 ) Kohtuotsus 21.4.2005, Lindberg (C‑267/03, EU:C:2005:246, punkt 77).

( 10 ) Kohtuotsus 21.4.2005, Lindberg (C‑267/03, EU:C:2005:246).

( 11 ) Kohtuotsus, 26.10.2006, komisjon vs. Kreeka (C‑65/05, EU:C:2006:673).

( 12 ) Kohtuotsus, 19.7.2012, Fortuna jt (C‑213/11, C‑214/11 ja C‑217/11, EU:C:2012:495).

( 13 ) Kohtuotsus, 11.6.2015, Berlington Hungary jt (C‑98/14, EU:C:2015:386).

( 14 ) Kohtuotsus, 4.2.2016, Ince (C‑336/14, EU:C:2016:72).

( 15 ) Kohtuotsus 21.4.2005, Lindberg (C‑267/03, EU:C:2005:246, punktid 77 ja 78).

( 16 ) Kohtuotsus 21.4.2005, Lindberg (C‑267/03, EU:C:2005:246, punktid 87 ja 88).

( 17 ) Nimetatud kohtuasjas esitatud seisukohtades ei vaielnud Kreeka vastu sellele, et kõnealune meede on „tehniline eeskiri“, millest ei teatatud. Euroopa Kohus viitas kohtuotsusele Lindberg üldiselt kui alusele järelduseks, et see meede kujutab endast „tehnilist eeskirja“: kohtuotsus, 26.10.2006, komisjon vs. Kreeka (C‑65/05, EU:C:2006:673, punkt 61).

( 18 ) Eristatuna otsesest kasutamise keelust. Komisjoni kirjalikud seisukohad nimetatud kohtuasjas viitavad siiski sellele, et komisjon pidas seda meedet kasutamise keeluks.

( 19 ) Pealegi näib, et võimalus korraldada mänge teatavates kohtades kujutab endast rohkem kui pelgalt „marginaalset kasutamist“ ega kujuta endast seega keeldu direktiivi 98/34 artikli 1 punkti 11 tähenduses. Sellega seoses vt käesoleva ettepaneku punkt 19 ja kohtujuristi ettepanek, Jacobs, kohtuasi Lindberg (C‑267/03, EU:C:2004:819, punktid 63‐65), kus on toodud näide mänguautomaadi kasutamise kohta ukse lahti hoidmiseks kui „marginaalse kasutamise“ kohta.

( 20 ) Vt eespool käesoleva ettepaneku 18. ja 19. joonealune märkus ja kaasnev tekst.

( 21 ) Kohtuotsus, 11.6.2015, Berlington Hungary jt (C‑98/14, EU:C:2015:386, punktid 93–97).

( 22 ) Kohtuotsus, 11.6.2015, Berlington Hungary jt (C‑98/14, EU:C:2015:386, punktid 98 ja 99).

( 23 ) Kohtuotsus, 30.4.1996, CIA Security International (C‑194/94, EU:C:1996:172).

( 24 ) See nõue oli sõnastatud järgmiselt: „Turvafirmat võivad pidada ainult isikud, kellel on selleks siseministri luba. Luba antakse üksnes juhul, kui ettevõtja vastab käesolevas seaduses sätestatud nõuetele ning kuningliku dekreediga ette nähtud tingimustele rahaliste vahendite ja tehnilise varustuse kohta […]“.

( 25 ) Nõukogu 28. märtsi 1983. aasta direktiiv 83/189/EMÜ, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest teatamise kord (EÜT 1983, L 109, lk 8).

( 26 ) Vt samuti kohtuotsus, 28.3.2001, van der Burg (C‑278/99, EU:C:2001:143, punkt 20), kus märgiti, et „turustamismeetodid“ (tol juhul reklaamieeskirjad) ei kuulu mõiste „tehniline eeskiri“ tähendussisusse.

( 27 ) Esmakordselt kohtuotsuses, 22.1.2002, Canal Satélite Digital (C‑390/99, EU:C:2002:34, punkt 45).

( 28 ) Kohtuotsus, 19.7.2012, Fortuna jt (C‑213/11, C‑214/11 ja C‑217/11, EU:C:2012:495, konkreetselt punkt 36 jj).

( 29 ) Ega pikendada ega muuta.

( 30 ) Kohtuotsuse, 4.2.2016, Ince (C‑336/14, EU:C:2016:72) punktis 76 on märgitud: „[…] sätted, mis kehtestavad kohustuse omandada tegevusluba spordikihlvedude korraldamise või panuste vastuvõtmisega tegelemiseks ning võimatuse anda selline tegevusluba eraettevõtjatele, ei kujuta endast seevastu „tehnilisi eeskirju“ […]. Nimelt ei ole liikmesriigi õigusnormide puhul, mis näevad ette ettevõtjate asutamise või nende poolt teenuste osutamise tingimused, näiteks normid, mille kohaselt kutsetegevuse teostamiseks on vajalik eelnev luba, tegemist tehniliste eeskirjadega mainitud sätte tähenduses.“

( 31 ) Näiteks käesoleval juhul on hasartmänguseaduse artikli 15 lõikega 1 kehtestatud piiranguid selle suhtes, mitu kasiinot tohib asjaomases piirkonnas avada, arvestades elanike arvu.

( 32 ) Vt analoogia alusel kohtuotsus, 8.3.2001, van der Burg (C‑278/99, EU:C:2001:143, punkt 21). See kohtuasi puudutas keeldu reklaamida raadioseadmeid, mis ei vasta teatavatele spetsifikatsioonidele ja millele ei ole antud eelnevat heakskiitu. Euroopa Kohus märkis, et „otsese suhte“ olemasolust keelu ja nende tehniliste nõuete vahel, millele raadioseadmed peavad vastama, ei piisa selleks, et keeld saaks kuuluda direktiivi kohaldamisalasse.

( 33 ) Saan aru, et selles valdkonnas on välja kujunenud märkimisväärne siseriiklik kohtupraktika, mis võib selgitada hasartmänguseaduse artikli 6 lõike 1 ja artikli 14 lõike 1 vahelist suhet. Selle kohtupraktika ülevaatamine ei ole Euroopa Kohtu ülesanne ning käesolev ettepanek põhineb kirjalikel ja suulistel seisukohtadel, mida pooled on käesolevas kohtuasjas esitanud.

( 34 ) Vt nt kohtuotsused, 20.3.1997, Bic Benelux (C‑13/96, EU:C:1997:173, punkt 19); 6.6.2002, Sapod Audic (C‑159/00, EU:C:2002:343, punkt 34). Vt samuti direktiivi 98/34 põhjendused 2‐7.

( 35 ) Siseriiklike seaduste eri sätete vahelised suhted ja seosed on tavalised ning sageli ei ole võimalik mõista õigusnorme eraldi võetuna, tõlgendamata neid terviklikus seadusandlikus kontekstis. Sellepärast tuleb tehnilise eeskirja eelnõust teatades esitada kogu seadusandliku akti eelnõu (kohtuotsus, 16.9.1997, komisjon vs. Itaalia (C‑279/94, EU:C:1997:396, punktid 39‐41)). Niisugune omavaheline seotus siiski ei tee nendest muudest sätetest veel tehnilisi eeskirju.

( 36 ) Vt nt kohtuotsus, 3.6.1999, Colim (C‑33/97, EU:C:1999:274, punkt 22); hasartmänguõiguse valdkonnas vt kohtujuristi ettepanek, Jacobs, kohtuasi Lindberg (C‑267/03, EU:C:2004:819, punkt 46).

( 37 ) Nagu on märkinud kohtujurist Jacobs, „raskendab igasugune vajadus meetme mõju eelnevalt hinnata otsuse tegemist selle kohta, millised meetmed on asjakohased“ (vt kohtujuristi ettepanek, Jacobs, kohtuasi Lindberg (C‑267/03, EU:C:2004:819, punkt 35)). Samasugust muret on sageli väljendatud seoses ELTL artikliga 34 ja „turulepääsu kriteeriumiga“ selle sätte kohaldatavuse kindlakstegemiseks. Vt nt Gormley, L., „Two years after Keck“, Fordham International Law Journal, 19, 1996, lk 882‐883; ning Snell, J., „The notion of market access: a concept or a slogan“, Common Market Law Review, vol. 47, 2010, lk 437‐459, vt lk 459).

( 38 ) Komisjon tunnistas kohtuistungil, et vähemalt viimati nimetatud stsenaarium ei ole soovitav.

( 39 ) Vt nt Wojewódzki Sąd Administracyjny, Gdański (Gdański piirkondlik halduskohus) 19. novembri 2012. aasta kohtuotsus (III SA/Gd 546/12), milles leitakse, et hasartmänguseaduse artiklid 129, 135 ja 138 (kohtuasjas Fortuna viidatud üleminekusätted) on tehnilised eeskirjad, kuna need mõjutavad oluliselt asjaomaste toodete (madala panusega mänguautomaadid) olemust ja turustamist. Otsus tühistati Naczelny Sąd Administracyjny (kõrgeim halduskohus) 5. novembri 2015. aasta otsusega (II GSK 1632/15), mille kohaselt ei mõjutanud üleminekusätted poolte õiguslikku olukorda (leides seega, et hasartmänguseaduse artikkel 6 ei kujuta endast tehnilist eeskirja; vt Wojewódzki Sąd Administracyjny, Szczecini (Szczecini piirkondlik halduskohus) 9. oktoobri 2015. aasta otsus (II SA/Sz 396/15), milles leitakse, et hasartmänguseaduse artikkel 135 ei ole tehniline eeskiri. Wojewódzki Sąd Administracyjny, Wrocławi (Wrocławi piirkondlik halduskohus) 4. oktoobri 2013. aasta otsus (III SA/Wr 373/13), kinnitatud 25. novembri 2015. aasta otsuses II GSK 181/14.

( 40 ) Kohtujuristi ettepanek, Jacobs, kohtuasi Sapod Audic (C‑159/00, EU:C:2002:25, punkt 47).

( 41 ) Vt samuti kohtuotsused, 6.6.2002, Sapod Audic (C‑159/00, EU:C:2002:343) ja 26.9.2000, Unilever (C‑443/98, EU:C:2000:496).

( 42 ) Vt nt kohtuotsus, 16.6.1998, Lemmens (C‑226/97, EU:C:1998:296). Nimetatud kohtuasjas väideti, et alkomeetritega seotud tehnilistest eeskirjadest teatamata jätmine muudab vastuvõetamatuks tõendid kriminaalasjas joobes sõidukijuhtimise kohta.

( 43 ) Dougan, M., „Case C‑390/99, Canal Satélite Digital; Case C‑159/00, Sapod Audic v. Eco-Emballages“, Common Market Law Review, 40, 2003, lk 193‐218; Weatherill, S., „A Case Study in Judicial Activism in the 1990s: The Status before National Courts of Measures Wrongfully Un-notified to the Commission“ – O’Keeffe, D. ja Bavasso, A. (toim), Judicial Review in European Union Law, Haag, Kluwer Law International, Madalmaad, 2000, lk 481.

( 44 ) Kohanõudeid võib kehtida paljude teenuste, näiteks taksoteenuste (mille puhul võib olla piiranguid seoses tsoonidega või eriliste asukohtadega, nagu lennujaamad), apteekide ja mitme teise teenuste osutamise suhtes.

( 45 ) Vt nt kohtuotsused, 23.11.1989, B & Q (C‑145/88, EU:C:1989:593); 14.7.1981, Oebel (155/80, EU:C:1981:177); 11.7.1985, Cinéthèque jt (60/84 ja 61/84, EU:C:1985:329).

( 46 ) Kohtuotsus, 24.11.1993, Keck ja Mithouard (C‑267/91 ja C‑268/91, EU:C:1993:905).

( 47 ) Kohtuotsused, 5.4.1984, van de Haar ja Kaveka De meern (177/82 ja 178/82, EU:C:1984:144, punktid 12‐14); 14.12.2004, Radlberger Getränkegesellschaft ja S. Spitz (C‑309/02, EU:C:2004:799). Ehkki mõnes kohtuotsuses on vihjatud sellise lävendi kehtestamisele nii-öelda tagaukse kaudu, vt nt kohtuotsus, 28.4.2009, komisjon vs. Itaalia (C‑518/06, EU:C:2009:270, punktid 66‐70).

( 48 ) Näiteks kas prognoosist, et müügikäive väheneb 10% võrra, piisab? (Selline vähenemine prognoositi pühapäevast kauplemist käsitlevate Ühendkuningriigi õigusnormide tagajärjeks – vt kohtuotsus, 23.11.1989, B & Q (C‑145/88, EU:C:1989:593, punkt 7)).

( 49 ) Vt samalaadseid muresid seoses ELTL artikliga 34: Snell, J., „The notion of market access: a concept or a slogan“, Common Market Law Review, 2010, lk 437‐472, vt lk 459.

( 50 ) Käesoleva eelotsusetaotluse ajendas ju sisuliselt see, et direktiivi 98/34 alusel ei olnud võimalik põhjendada ega tasakaalustada (erinevalt ELTL artiklitest 34 ja 36).

( 51 ) Näiteks on Euroopa Kohus mitmel korral tuvastanud, et piirangud seoses kohtadega, kust kaupu võib müüa, võivad ELTL artikli 34 kohaldamisalast välja jääda (vt nt kohtuotsus, 29.6.1995, komisjon vs. Kreeka (C‑391/92, EU:C:1995:199, punktid 11‐15) (tuvastati, et keeld müüa imikutele mõeldud töödeldud piima väljaspool apteeke, piiravad kauplemise mahtu, kuid ei kuulu aluslepingus sätestatud vaba liikumise eeskirjade kohaldamisalasse); kohtuotsus, 14.12.1995, Banchero (C‑387/93, EU:C:1995:439, punkt 44) (tubakatoodete jaemüügi lubamine ainult tegevusloaga müügipunktidest ei tõkesta ega piira importtooteid rohkem kui omamaiseid tooteid ega kuulu aluslepingus sätestatud vaba liikumise eeskirjade kohaldamisalasse); kohtuotsus, 13.1.2000, TK‑Heimdienst (C‑254/98, EU:C:2000:12) (pagarite, lihunike ja toidupoodide geograafiliste tegevuspiirkondade piiritlemine on teatav müügi korraldamise viis, ent kuulub vaba liikumise eeskirjade kohaldamisalasse, sest mõjutab importtooteid rohkem)).

( 52 ) Direktiivi algtekst ei viidanud teenustele, välja arvatud põhjenduses 2, kust samuti selgub, et direktiiv keskendub kaupade vabale liikumisele („siseturg kujutab endast ilma sisepiirideta ala, kus on tagatud kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine; kaupade liikumise koguseliste piirangute ning mõjult samalaadsete meetmete keelamine on seetõttu üks ühenduse peamisi põhimõtteid“).

( 53 ) Vt kohtujuristi ettepanek, Jacobs, kohtuasi Lindberg (C‑267/03, EU:C:2004:819, punktid 54‐59).

( 54 ) Vt analoogia alusel kohtujuristi ettepanek, Campos Sánchez-Bordona, kohtuasi James Elliott Construction (C‑613/14, EU:C:2016:63, punktid 87‐94), kus on järeldatud, et tuletatud lepingutingimus, mille kohaselt kaup peab olema turustuskvaliteediga, ei kujuta endast „tehnilist eeskirja“. Reklaamipiirangute kohta vt käesoleva ettepaneku 26. ja 32. joonealune märkus.

( 55 ) KOM(92) 491 (lõplik), punkt 18. Direktiiviga 94/10 seati sisse mõiste „muu nõue“ määratlus. Vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. märtsi 1994. aasta direktiiv 94/10/EÜ, millega teist korda oluliselt muudetakse direktiivi 83/189/EMÜ, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest teatamise kord (EÜT 1994, L 100, lk 30).

( 56 ) Mis kajastab CIA Security loaerandit (nt taksojuhtidele tegevuslubade andmist).

( 57 ) Mis, nagu on sedastatud mitmes Euroopa Kohtu otsuses, kujutavad endast teatavaid müügi korraldamise viise (vt käesoleva ettepaneku 51. joonealune märkus). Näidete hulka kuuluvad teatavate toodete müügi lubamine ainult apteekides ja hasartmängutegevuse lubamine ainult kasiinodes.

( 58 ) Vt kohtuotsus, 8.3.2001, van der Burg (C‑278/99, EU:C:2001:143), kus tuvastati, et turustusmeetodeid käsitlevad eeskirjad ei kujuta endast „tehnilisi eeskirju“.

( 59 ) Igal juhul hõlmaks niisuguseid juhtumeid harilikult direktiivi 98/34 artikli 1 punktis 11 kirjeldatud täieliku keelu mõiste.

( 60 ) Toonitan, et siin on peetud silmas meetmeid, milles nõuded „esitatakse teenustele“, mitte kaupadele. Sel põhjusel, nagu Euroopa Kohus on märkinud, ei hõlmaks neid direktiivi 98/34 artikli 1 punktis 3 määratletud mõiste „tehniline spetsifikatsioon“, ehkki need avaldavad mõju kaupade füüsilistele omadustele. Vt kohtuotsus, 21.4.2005, Lindberg (C‑267/03, EU:C:2005:246, eeskätt punkt 59).

( 61 ) Kohtuotsus, 11.9.2003, Anomar jt (C‑6/01, EU:C:2003:446, punkt 55).

( 62 ) St välja arvatud juhul kui kauba aspekt kõigest lisandub teenuste aspektile või vastupidi. Vt sellega seoses kohtuotsused, 4.10.2011, Football Association Premier League jt (C‑403/08 ja C‑429/08, EU:C:2011:631, punkt 78 jj); 24.3.1994, Schindler (C‑275/92, EU:C:1994:119, punkt 24); 22.1.2002, Canal Satélite Digital (C‑390/99, EU:C:2002:34, punktid 29‐32).

( 63 ) Kuna sellega on kehtestatud piiranguid mängude korraldamisele, mitte nende mängude korraldamisel kasutatavatele kaupadele.