Keywords

Summary



Keywords

1. Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Piirid – Üldised või hüpoteetilised küsimused – Euroopa Kohtu poolt tema enda pädevuse kontrollimine

(EÜ artikkel 234; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 98/5, artikkel 8)

2. Konkurents – Ühenduse eeskirjad – Liikmesriikide kohustused

(EÜ artikli 3 lõike 1 punkt g, EÜ artiklid 4, 10, 81 ja 98)

3. Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Advokaadid – Alaline tegutsemine kutsealal muus liikmesriigis kui see, kus omandati kutsekvalifikatsioon – Direktiiv 98/5

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 98/5, artikkel 8)

Summary

1. Liidu õigust puudutavate eelotsuse küsimuste asjakohasust eeldatakse. Siseriikliku kohtu esitatud eelotsusetaotluse saab rahuldamata jätta vaid siis, kui on ilmselge, et liidu õiguse taotletud tõlgendusel ei ole mingit seost põhikohtuasja asjaolude või esemega või kui kõnealune probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada talle esitatud küsimusele tarviliku vastuse andmiseks vajalikke faktilisi ja õiguslikke asjaolusid.

Sellega seoses ei saa eelotsuseküsimust, mis puudutab direktiivi 98/5, millega hõlbustatakse alalist tegutsemist advokaadi kutsealal muus liikmesriigis kui see, kus omandati kutsekvalifikatsioon, artikli 8 tõlgendamist, lugeda hüpoteetiliseks asjaolu tõttu, et see esitati advokatuurist väljaarvamise menetluses, mis puudutab advokaate, kes tegelevad oma kutsetegevusega oma riigis kutsetunnistuse alusel, mille nad on saanud samas liikmesriigis. Nimetatud artiklis 8 sätestatud normi eesmärk ei ole mitte ainult anda teistes liikmesriikides omandatud kutsetunnistuse alusel vastuvõtvas liikmesriigis advokatuuri vastu võetud advokaatidele samad õigused, mis on vastuvõtvas liikmesriigis selle liikmesriigi kutsetunnistuse alusel advokatuuri vastu võetud advokaatidel. Tegelikult tagab see norm viimati nimetatutele ka selle, et neil ei tuleks taluda vastupidist diskrimineerimist, mis võiks juhtuda, kui nende suhtes kohustuslikke norme ei kohaldataks ka teistes liikmesriikides omandatud kutsetunnistuse alusel selles vastuvõtvas liikmesriigis advokatuuri vastu võetud advokaatide suhtes.

(vt punktid 28, 31 ja 32)

2. EÜ artikli 3 lõike 1 punktiga g ning EÜ artiklitega 4, 10, 81 ja 98 ei ole vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid, mis keelavad osalise tööajaga töötavatel ametnikel advokaadi kutsealal tegutsemise, isegi kui neil on advokaadi kutsealal tegutsemise luba, ja näevad ette nende väljaarvamise advokatuurist.

EÜ artiklite 10 ja 81 rikkumisega on tegemist eelkõige siis, kui liikmesriik nõuab või soodustab EÜ artikliga 81 vastuolus olevate keelatud kokkulepete sõlmimist või tugevdab nende mõju või kui ta võtab oma õigusnormidelt nende riikliku iseloomu sel teel, et delegeerib eraõiguslikele ettevõtjatele vastutuse majandushuve puudutavate otsuste tegemiseks. Asjaolu, et liikmesriik kirjutab niisugustele kutseühenduse organitele nagu advokatuuri nõukogu ette, et advokatuurist tuleb automaatselt välja arvata selle kutseala esindajad, kes on samas ka osalise tööajaga töötavad ametnikud ja kes ei ole kindlaksmääratud tähtajaks valinud, kas jääda advokatuuri liikmeks või säilitada teenistussuhe neid ametisse nimetanud ametiasutusega, ei tõenda, et see liikmesriik võttis oma õigusnormidelt nende riikliku iseloomu. Tegelikult ei ole nimetatud nõukogudel mingisugust mõju selle üle, kui seadus näeb ette, et advokatuurist väljaarvamise otsus tehakse automaatselt.

Sarnastel põhjustel ei saa asuda seisukohale, et niisugune normistik nõuab või soodustab EÜ artikliga 81 vastuolus olevate keelatud kokkulepete sõlmimist.

Neid kaalutlusi ei lükka ümber ei EÜ artikli 3 lõike 1 punkt g, millega nähakse ette sellise süsteemi loomine, mis tagab, et konkurentsi siseturul ei moonutata, ega ka EÜ artiklid 4 ja 98, mille eesmärk on vabal konkurentsil põhineva avatud turumajandusega majanduspoliitika kasutuselevõtt.

(vt punktid 49–53, resolutsiooni punkt 1)

3. Direktiivi 98/5, millega hõlbustatakse alalist tegutsemist advokaadi kutsealal muus liikmesriigis kui see, kus omandati kutsekvalifikatsioon, artiklit 8 tuleb tõlgendada nii, et vastuvõtval liikmesriigil on õigus selle riigi advokatuuri liikmetele, kes – sõltumata sellest, kas täis‑ või osalise tööajaga – töötavad teise advokaadi, advokaatide ühenduse või advokaadiühingu või avalik‑õigusliku või eraõigusliku ettevõtja teenistuses, seada piiranguid advokaadi kutsealal tegutsemise ja nimetatud teenistuse ühitamisele, kui need piirangud ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik, et saavutada eesmärk vältida huvide konflikti, ja kui neid piiranguid kohaldatakse kõigile nimetatud liikmesriigi advokatuuri liikmetele.

Direktiivi 98/5 artikkel 8 katab kõiki neid norme, mille vastuvõttev liikmesriik on kehtestanud, et hoida ära huvide konfliktid, mis võiksid tema hinnangul tuleneda olukorrast, milles advokaat on ühelt poolt advokatuuri liige ja teiselt poolt teise advokaadi, advokaatide ühenduse või advokaadiühingu või avalik-õigusliku või eraõigusliku ettevõtja teenistuses. Nii kuulub asjaomase liikmesriigi advokatuuri liikmete suhtes sätestatud keeld töötada ametiasutuse teenistuses, isegi kui see toimuks osalise tööajaga, artiklis 8 viidatud normide hulka vähemalt niivõrd, kuivõrd see keeld puudutab advokaadi kutsealal tegutsemise ühitamist avalik‑õigusliku ettevõtja juures töötamisega. Lisaks ei ole põhjust kritiseerida seda, et seda normistikku võib pidada rangeks. Advokaadi kutsetegevuse puhul on vältimatu, et puuduks huvide konflikt, mis eeldab, et advokaadid oleksid sõltumatud suhetes avaliku võimu ja kolmandate isikutega ning ei alluks mitte kunagi nende mõjutustele. Loomulikult on oluline, et selleks ettenähtud normid ei läheks kaugemale sellest, mis on vaja eesmärgi vältida huvide konflikti saavutamiseks. Viimaks näeb artikkel 8 ette, et vastuvõtva liikmesriigi õigusnorme kohaldatakse kõigi selle liikmesriigi advokatuuri liikmete suhtes vaatamata sellele, kas nad on advokatuuri vastu võetud selles või mõnes teises liikmesriigis omandatud kutsetunnistuse alusel.

(vt punktid 59–62, 64, resolutsiooni punkt 2)