ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 86/10

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Augstākā tiesa (Läti) 19. detsembril 2016 – DW versus Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

(Kohtuasi C-651/16)

(2017/C 086/13)

Kohtumenetluse keel: läti

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Augstākā tiesa

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: DW

Vastustaja kassatsioonimenetluses: Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

Eelotsuse küsimus

Kas ELL artikli 4 lõiget 3 ja ELTL artikli 45 lõikeid 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega on kooskõlas niisugune liikmesriigi õigusnorm nagu põhikohtuasjas, millega ei jäeta 12 kuu perioodist, mille põhjal arvutatakse välja keskmine maksubaas rasedus- ja sünnitushüvitise suuruse kindlaksmääramiseks, välja neid kuid, mille vältel isik töötas Euroopa Liidu institutsioonis ja oli kindlustatud Euroopa Ühenduste ühises kindlustusskeemis, võttes arvesse, et nimetatud perioodi vältel ei olnud isik Lätis kindlustatud ja tema tulud võrdsustatakse riigi keskmise maksubaasiga, mis võib antava rasedus- ja sünnitushüvitise suurust oluliselt vähendada, võrreldes võimaliku hüvitise suurusega, mida isik oleks võinud saada, kui ta ei oleks arvutamisel arvesse võetaval perioodil läinud tööle Euroopa Liidu institutsiooni, vaid oleks töötanud Lätis?
2.

a) Kas juhul, kui tõendite esitamise taotlusele esitatakse vastuväide, et intellektuaalomandi õigus, mille alusel tõendite esitamist nõutakse, on tühine (või seda enam ei eksisteeri), tuleb selle vastuväite põhjendatust hinnata sama kriteeriumi järgi nagu väidetava rikkumise tõenäosuse küsimuse puhul (eeldades, et väidetav intellektuaalomandi õigus on olemas)? b) Kui vastus sellele küsimusele on eitav, siis mille poolest need kriteeriumid erinevad? c) Kas küsimustele 2(a) ja 2(b) vastamisel tuleb vahet teha selle järgi, kas vastav intellektuaalomandi õigus tagati pärast seda, kui selle kehtivust uuriti (nagu Euroopa patent) või kas see tekkis seaduse alusel (nagu autoriõigus)?
3.

Kas tolliseadustiku artikli 201 lõike 3 teise lõigu eeldust „teadsid või oleksid pidanud teadma, et [tollideklaratsiooni esitamiseks vajalik] teave oli vale“ tuleb tõlgendada nii, et kogenud turuosalisest juriidiline või füüsiline isik, keda süüdistatakse õiguse kuritarvitamises, ei vastuta täiendava tollimaksu tasumise eest, kui ta lõi tehingute sellise skeemi, mille eesmärk on vältida täiendava tollimaksu tasumist, alles pärast seda, kui tolliõigusnormide alal tunnustatud eksperdid kinnitasid, et selline skeem on õiguslikult ja maksualaselt lubatav?
ET Euroopa Liidu Teataja C 121/9

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itaalia) 19. detsembril 2016 – Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp versus Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

(Kohtuasi C-654/16)

(2017/C 121/13)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp

Vastustaja: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/25/EÜ ülevõtmispakkumiste kohta (1) artikli 5 lõike 4 esimese ja teise lõigu nõuetekohase kohaldamisega ja õiguspärase ootuse kaitse, proportsionaalsuse ja mõistlikkuse põhimõtete ning diskrimineerimise keelu põhimõtte nõuetekohase kohaldamisega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid nagu on sätestatud 24. veebruari 1998. aasta seadusandliku dekreedi nr 58 finantsvahenduse alaste normide konsolideeritud redaktsioon, mis vastab 6. veebruari 1996. aasta seaduse nr 52 artiklitele 8 ja 21 (Testo unico delle disposizioni in materia di intermediazione finanziaria, ai sensi degli articoli 8 e 21 della legge 6 febbraio 1996, n. 52) hilisemate muudatustega arvestava redaktsiooni artikli 106 lõike 3 punkti d alapunktis 2 ning äriühingute ja väärtpaberiturgude riikliku järelevalveameti (Consob) 14. mai 1999. aasta otsuse nr 11971 24. veebruari 1998. aasta seadusandliku dekreedi nr 58 rakendusmääruse emitente puudutava korra kohta (Regolamento di attuazione del decreto legislativo 24 febbraio 1998, n. 58, concernente la disciplina degli emittenti) hilisemate muudatustega arvestava redaktsiooni artiklis 47-octies, osas, kus need sätted lubavad küll Consobil eelviidatud artiklis 106 ette nähtud ülevõtmispakkumist suurendada juhul, kui on sõlmitud sobing ülevõtja või temaga kooskõlastatult tegutsevate isikute ja ühe või mitme müüja vahel, viidates sealjuures vaid „kokkulepitud hinna“ kriteeriumile, täpsustamata sellise kokkuleppe asjaolusid ja kriteeriume?

(1) ELT L 142, lk 12.
1)

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1380/2013 ühise kalanduspoliitika kohta, millega muudetakse nõukogu määruseid (EÜ) nr 1954/2003 ja (EÜ) nr 1224/2009 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 2371/2002 ja (EÜ) nr 639/2004 ning nõukogu otsus 2004/585/EÜ (1), artiklit 11 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised liikmesriigi meetmed, mida kohaldatakse nende suveräänsete õiguste või jurisdiktsiooni alla kuuluvates vetes ja mis on vajalikud, et täita liikmesriikide kohustused, mis tulenevad nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse (2) kohta artiklist 6, ning mis mõjutavad teiste liikmesriikide kalalaevu ja millega Natura 2000 aladel täielikult keelatakse kutseline merekalapüük põhjapüügivahendite ja põhja kinnitatud nakkevõrkudega (nakke- ja takervõrgud)? Eelkõige: a) Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1380/2013 ühise kalanduspoliitika kohta, millega muudetakse nõukogu määruseid (EÜ) nr 1954/2003 ja (EÜ) nr 1224/2009 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 2371/2002 ja (EÜ) nr 639/2004 ning nõukogu otsus 2004/585/EÜ, artiklit 11 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „kaitsemeetmed“ hõlmab esimeses eelotsuse küsimuses nimetatud püügimeetodite keeldu? b) Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1380/2013 ühise kalanduspoliitika kohta, millega muudetakse nõukogu määruseid (EÜ) nr 1954/2003 ja (EÜ) nr 1224/2009 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 2371/2002 ja (EÜ) nr 639/2004 ning nõukogu otsus 2004/585/EÜ, artiklit 11 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „teiste liikmesriikide kalalaevad“ hõlmab ka selliseid teise liikmesriigi kalalaevu, mis sõidavad Saksamaa Liitvabariigi lipu all? c) Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1380/2013 ühise kalanduspoliitika kohta, millega muudetakse nõukogu määruseid (EÜ) nr 1954/2003 ja (EÜ) nr 1224/2009 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 2371/2002 ja (EÜ) nr 639/2004 ning nõukogu otsus 2004/585/EÜ, artiklit 11 tuleb tõlgendada nii, et lauseosa „täidavad asjaomaste liidu õigusaktide […] eesmärki“ hõlmab ka selliseid liikmesriigi meetmeid, mis ainult toetavad seal nimetatud liidu õigusaktides loetletud eesmärke?
ET Euroopa Liidu Teataja C 104/26

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Verwaltungsgerichtshof (Austria) 7. detsembril 2016 – CX

(Kohtuasi C-629/16)

(2017/C 104/38)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Verwaltungsgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: CX

Teine menetlusosaline: Bezirkshauptmannschaft Schärding

Eelotsuse küsimus

Kas liidu õigusega, täpsemalt eelkõige lepinguga assotsiatsiooni loomiseks Euroopa Majandusühenduse ja Türgi vahel (64/733/EMÜ) (EÜT 217, 29.12.1964, lk 3687/64), assotsiatsioonilepingu lisaprotokolliga (EÜT L 293, 29.12.1972, lk 3) ja EÜ–Türgi assotsiatsiooninõukogu 22. detsembri 1995. aasta otsusega nr 1/95 tolliliidu lõppetapi rakendamise kohta (96/142/EÜ) (EÜT L 35, 13.2.1996, lk 1) on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt on veoettevõtjatel, kelle asukoht on Türgi Vabariigis, lubatud veoste rahvusvahelise tasulise autoveo raames siseneda Austria Vabariiki või läbida Austria Vabariigi territooriumi vaid juhul, kui nende käsutuses on nende sõidukitele Austria ja Türgi vahelises kahepoolses lepingus kindlaks määratud kvoodi alusel väljastatud tunnistus või kui neile on väljastatud luba konkreetse veose veoks, kusjuures konkreetse veose veo vastu peab olemas olema oluline avalik huvi ja taotleja peab usutavalt näitama, et vedu ei ole võimalik vältida korralduslike meetmete ega mõne muu veovahendi valikuga?
3.

Kas juhul, kui vastus esimesele küsimusele on eitav, võib Euroopa Liidu kodaniku samast soost abikaasa, kes on pärit riigist, mis ei ole Euroopa Liidu liikmesriik, ja kellega see kodanik on seaduslikult abiellunud mõne muu liikmesriigi õiguse alusel kui vastuvõttev liikmesriik, kvalifitseerida „muu[ks] pereliikme[ks] […]“ direktiivi 2004/38/[EÜ] artikli 3 lõike 2 punkti a tähenduses või „partner[iks], kellel on liidu kodanikuga püsiv ja nõuetekohaselt tõendatud suhe“, direktiivi 2004/38/[EÜ] artikli 3 lõike 2 punkti b tähenduses, millega kaasneb vastuvõtva riigi kohustus hõlbustada tema riiki sisenemist ja seal elamist, isegi kui vastuvõttev riik ei tunnusta samasooliste abielusid ega ole ette näinud ühtegi muud alternatiivset õigusliku tunnustamise vormi, näiteks registreeritud kooselu?
5.

Kas rahvusvahelise kaitse taotlus loetakse määruse nr 604/2013 artikli 20 lõike 2 tähenduses esitatuks juba varjupaigataotlejana registreerimise tunnistuse (edaspidi „varjupaigataotleja tunnistus“) esmakordse väljastamise kuupäevast või alles vormikohase varjupaigataotluse protokollimise kuupäevast? Eelkõige: a) Kas varjupaigataotleja tunnistus on vorm või protokoll määruse nr 604/2013 artikli 20 lõike 2 tähenduses? b) Kas pädev asutus määruse nr 604/2013 artikli 20 lõike 2 tähenduses on asutus, kelle pädevuses on vormi vastuvõtmine või protokolli koostamine, või asutus, kelle pädevuses on varjupaigataotluse kohta otsuse tegemine? c) Kas asutuse koostatud protokoll loetakse pädevale asutusele laekunuks ka siis, kui teda on teavitatud vormi või protokolli põhisisust, või peab asutusele olema edastatud protokolli originaal või koopia?
ET Euroopa Liidu Teataja C 104/27

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Oberster Gerichtshof (Austria) 19. detsembril 2016 – Peter Valach jt versus Waldviertler Sparkasse Bank AG jt

(Kohtuasi C-649/16)

(2017/C 104/40)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberster Gerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Peter Valach, Alena Valachová, Europa SC ZV II a.s., Europa SC LV a.s., VAV Parking a.s., Europa SC BB a.s., Byty A s.r.o.

Kostjad: Waldviertler Sparkasse Bank AG, Československá obchodná banka a.s., Banská Bystrica linn

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (1) (edaspidi „määrus nr 1215/2012“) artikli 1 lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et pankrotivõlgniku osanike – nagu hagejad 1 ja 2 – ning pankrotivõlgnikuga ärisuhtes olevate projektiettevõtete – nagu hagejad 3–7 – poolt võlausaldajate komitee liikmete vastu esitatud hagi, mille ese on nõue hüvitada õigusvastaselt tekitatud kahju, mis väidetavalt põhjustati sellega, et võlausaldajate komitee hääletas maksejõuetusmenetluse raames esitatud saneerimiskava vastuvõtmisel õigusvastaselt, puudutab maksejõuetust määruse nr 1215/2012 artikli 1 lõike 2 punkti b tähenduses ega kuulu seepärast nimetatud määruse esemelisse kohaldamisalasse?

(1) ELT L 351, lk 1.
1.

Kas EÜ artikliga 43 koosmõjus EÜ artikliga 48 (nüüd ELTL artikkel 49 koosmõjus ELTL artikliga 54) on vastuolus põhikohtuasjas kõne all olevad liikmesriigi maksuõigusnormid, mis keelavad vabastada mitteresidendist emaettevõtjat, mis on emaettevõtja asukohariigis asuvas aktiivselt tegutsevas kontsernis kujundatud eraldumise teel püsivalt valdusühinguks, jaotatud kasumilt kapitalitulumaksu tasumisest, kui selles omavad osalusi isikud, kellel ei oleks õigust maksutagastusele või maksuvabastusele, kui nad saaksid tulu vahetult, ja 1) mitteresidendist emaettevõtja kaasamiseks puuduvad majanduslikud või muud kaalukad põhjused või 2) mitteresidendist emaettevõtja enda majandustegevusest (mis puudub muu hulgas juhul, kui välisriigi äriühingu brutotulu tuleneb vara haldamisest) saadud tulu ei moodusta rohkem kui 10 % tema asjaomase majandusaasta kogubrutotulust või 3) mitteresidendist emaettevõtja ei osale oma põhitegevuse eesmärgile vastava äritegevusega üldises majanduskäibes, samal ajal kui residendist emaettevõtjad vabastatakse kapitalitulumaksu tasumise kohustusest eelnimetatud tingimusi arvesse võtmata?
ET Euroopa Liidu Teataja C 104/24

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungari) 10. novembril 2016 – Dávid Vámos versus Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

(Kohtuasi C-566/16)

(2017/C 104/35)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Dávid Vámos

Vastustaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

Eelotsuse küsimus

Kas liidu õigusega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, mille alusel maksuhaldur võib deklaratsiooni esitamise järgse maksukontrolli käigus välistada isikulise maksustamisest vabastamise süsteemi valiku võimaluse põhjendusel, et maksukohustuslasel on õigus seda valikuvõimalust kasutada ainult samal ajal, kui ta teatab maksustatava tegevuse alustamisest?
1.

Kas direktiivi 2006/112 (1) üldiselt, ning konkreetsemalt artikleid 167, 168, 178, 179 ja 273, samuti proportsionaalsuse põhimõtet ja neutraalsuse põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et need lubavad maksukohustuslasele, kes vastab käibemaksu mahaarvamiseks nõutavatele sisulistele tingimustele, mahaarvamisõiguse anda, kui ta ei suuda sellises konkreetses olukorras, nagu on kõne all põhikohtuasjas, arveid esitades tõendada sisendkäibemaksu, mille ta on tasunud kaupu soetades ja teenuseid saades?
—

tõendatakse, et kaubamärgiõiguse kasutamine omaniku poolt selleks, et olla vastu uut etiketti kandva toote turustamisele selle kaubamärgi all, aitab kaasa liikmesriikide turgude kunstlikule eraldamisele;
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/88/EÜ (1) tööaja korralduse teatavate aspektide kohta artikli 7 lõikega 1 või Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 31 lõikega 2 on vastuolus selline siseriiklik õigusnorm nagu Saksamaa Liitvabariigi puhkuseseaduse (Bundesurlaubsgesetz, edaspidi „BUrlG“) § 7, mis seab põhipuhkuse õiguse kasutamise tingimuseks, et töötaja peab taotlema põhipuhkust, märkides ära ajavahemiku, millal ta soovib puhata, selleks et ta ei kaotaks hüvitist saamata asjaomase perioodi lõppedes õigust puhkusele, ega kohusta seega tööandjat omal algatusel ühepoolselt ja töötaja jaoks siduvalt kindlaks määrama puhkuse aega asjaomase perioodi kestel?
2.

ELTL artikleid 49 ja 56 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi niisugune piirav õigusnorm, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas, mis näeb tegevusloa kehtivusaja lõppemise tõttu tegevuse lõpetamise korral ette hasartmängu korraldamise tegevusloa omaniku kohustuse anda tema omandis olev mängude korraldamise ja panuste kogumise võrgustikku kuuluv materiaalne ja immateriaalne vara tasuta kasutada, juhul kui see piirang läheb kaugemale sellest, mis on vajalik vaidlusaluse sättega tegelikult taotletava eesmärgi saavutamiseks – seda asjaolu tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.
ET Euroopa Liidu Teataja C 151/14

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) 28. novembril 2016 – Giovanna Judith Kerr versus Fazenda Pública

(Kohtuasi C-615/16)

(2017/C 151/19)

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Supremo Tribunal Administrativo

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Giovanna Judith Kerr

Vastustaja apellatsioonimenetluses: Fazenda Pública

Eelotsuse küsimus

[…] Kas nõukogu […] direktiivi 2006/112/EÜ (1) artikli 135 lõike 1 punkti f ja artikli 15 lõiget 2 (maksuvabastus) tuleb tõlgendada nii, et need hõlmavad ainult osi kinnistute kasutusõiguste turustamise lepingutes, mis sõlmitakse, või võib neid tõlgendada ka nii, et need hõlmavad ka apellandi tegevust, mis seisneb klientide võitmises ja teenuste reklaamimises, tagades neid turustava ettevõtja poolt vastava müügi realiseerimise, vastavalt eelnevalt kindlaksmääratud suunistele ja hinnasoodustuste ja kampaaniapakkumiste piires?

(1) Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (EÜT 2006, L 347, lk 1).
3.

Üldkohus välistas vastandatud kaubamärkide sarnasuse lähtuvalt oletusest, et asjakohane avalikkus […] ei taju [vaidlustatud] kaubamärgis suurtähte „G“, mida kujutavad varasemad kaubamärgid, vaid tajub seda pigem abstraktse kaunistusena. Võttes peale selle arvesse tähise stiliseeritust ja asjaolu, et selle osad on omavahel põimunud või seotud, võib seda tajuda sama hästi nii stiliseeritud tähti – näiteks suurtähte „X“ või väiketähte „e“ – kujutavana kui ka numbrite ja tähtede – näiteks numbri „3“ ja tähe „e“ – kombinatsioonina (vt sellega seoses vaidlustatud kohtuotsuse punkt 32). See oletus on vaidlustatud kohtuotsuse olulisim aspekt, mille tulemusel välistas Üldkohus vastandatud kaubamärkide igasuguse sarnasuse ning seega määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti b ja artikli 8 lõike 5 kohaldatavuse käesolevas asjas.
3.

Üldkohus välistas vastandatud kaubamärkide sarnasuse lähtuvalt oletusest, et asjakohane avalikkus […] ei taju [vaidlustatud] kaubamärgis suurtähte „G“, mida kujutavad varasemad kaubamärgid, vaid tajub seda pigem abstraktse kaunistusena. Võttes peale selle arvesse tähise stiliseeritust ja asjaolu, et selle osad on omavahel põimunud või seotud, võib seda tajuda sama hästi nii stiliseeritud tähti – näiteks suurtähte „X“ või väiketähte „e“ – kujutavana kui ka numbrite ja tähtede – näiteks numbri „3“ ja tähe „e“ – kombinatsioonina (vt sellega seoses vaidlustatud kohtuotsuse punkt 30). See oletus on vaidlustatud kohtuotsuse olulisim aspekt, mille tulemusel välistas Üldkohus vastandatud kaubamärkide igasuguse sarnasuse ning seega määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti b ja artikli 8 lõike 5 kohaldatavuse käesolevas asjas.
ET Euroopa Liidu Teataja C 144/18

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Finanzgericht Münster (Saksamaa) 27. detsembril 2016 – EV versus Finanzamt Lippstadt

(Kohtuasi C-685/16)

(2017/C 144/23)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Münster

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: EV

Vastustaja: Finanzamt Lippstadt

Eelotsuse küsimus

Kas kapitali ja maksete vaba liikumist käsitlevaid sätteid, mis on esitatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 63 jj, tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus selline õigusnorm nagu 2002. aasta ettevõtlusmaksuseaduse (Gewerbesteuergesetz 2002) § 9 punkt 7 selle 20. detsembril 2007 vastu võetud 2008. aasta aastamaksuseadusega (Jahressteuergesetz 2008, BGBl. I 2007, lk 3150) muudetud redaktsioonis osas, milles selle sätte kohaselt on ettevõtlusmaksuga maksustatava kasumi ja sellele lisatavate summade vähendamine sellise kapitaliühingu osadelt või aktsiatelt saadud tulu võrra, mille juhatus ja asukoht on väljaspool Saksamaa Liitvabariiki, seotud rangemate tingimustega, kui maksustatava kasumi ja sellele lisatavate summade vähendamine Saksamaal asuva maksukohustuslasest kapitaliühingu osadelt või aktsiatelt saadud tulu võrra või Saksamaal asuva ettevõtja äritulu osa võrra, mis saadakse välisriigis asuva püsiva tegevuskoha kaudu?
ET Euroopa Liidu Teataja C 121/12

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itaalia) 19. detsembril 2017 – Elliot International Lp, The Liverpool Limited Partnership, Elliot Associates L.P. versus Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

(Kohtuasi C-658/16)

(2017/C 121/17)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: Elliot International Lp, The Liverpool Limited Partnership, Elliot Associates L.P.

Vastustaja: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/25/EÜ ülevõtmispakkumiste kohta (1) artikli 5 lõike 4 esimese ja teise lõigu nõuetekohase kohaldamisega ja õiguspärase ootuse kaitse, proportsionaalsuse ja mõistlikkuse põhimõtete ning diskrimineerimise keelu põhimõtte nõuetekohase kohaldamisega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid nagu on sätestatud 24. veebruari 1998. aasta seadusandliku dekreedi nr 58 finantsvahenduse alaste normide konsolideeritud redaktsioon, mis vastab 6. veebruari 1996. aasta seaduse nr 52 artiklitele 8 ja 21 (Testo unico delle disposizioni in materia di intermediazione finanziaria, ai sensi degli articoli 8 e 21 della legge 6 febbraio 1996, n. 52) hilisemate muudatustega arvestava redaktsiooni artikli 106 lõike 3 punkti d alapunktis 2 ning äriühingute ja väärtpaberiturgude riikliku järelevalveameti (Consob) 14. mai 1999. aasta otsuse nr 11971 24. veebruari 1998. aasta seadusandliku dekreedi nr 58 rakendusmääruse emitente puudutava korra kohta (Regolamento di attuazione del decreto legislativo 24 febbraio 1998, n. 58, concernente la disciplina degli emittenti) hilisemate muudatustega arvestava redaktsiooni artiklis 47-octies, osas, kus need sätted lubavad küll Consobil eelviidatud artiklis 106 ette nähtud ülevõtmispakkumist suurendada juhul, kui on sõlmitud sobing ülevõtja või temaga kooskõlastatult tegutsevate isikute ja ühe või mitme müüja vahel, viidates sealjuures vaid „kokkulepitud hinna“ kriteeriumile, täpsustamata sellise kokkuleppe asjaolusid ja kriteeriume?

(1) ELT L 142, lk 12.
ET Euroopa Liidu Teataja C 121/11

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itaalia) 19. detsembril 2016 – Bluebell Partners Limited versus Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

(Kohtuasi C-657/16)

(2017/C 121/16)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Bluebell Partners Limited

Vastustaja: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/25/EÜ ülevõtmispakkumiste kohta (1) artikli 5 lõike 4 esimese ja teise lõigu nõuetekohase kohaldamisega ja õiguspärase ootuse kaitse, proportsionaalsuse ja mõistlikkuse põhimõtete ning diskrimineerimise keelu põhimõtte nõuetekohase kohaldamisega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid nagu on sätestatud 24. veebruari 1998. aasta seadusandliku dekreedi nr 58 finantsvahenduse alaste normide konsolideeritud redaktsioon, mis vastab 6. veebruari 1996. aasta seaduse nr 52 artiklitele 8 ja 21 (Testo unico delle disposizioni in materia di intermediazione finanziaria, ai sensi degli articoli 8 e 21 della legge 6 febbraio 1996, n. 52) hilisemate muudatustega arvestava redaktsiooni artikli 106 lõike 3 punkti d alapunktis 2 ning äriühingute ja väärtpaberiturgude riikliku järelevalveameti (Consob) 14. mai 1999. aasta otsuse nr 11971 24. veebruari 1998. aasta seadusandliku dekreedi nr 58 rakendusmääruse emitente puudutava korra kohta (Regolamento di attuazione del decreto legislativo 24 febbraio 1998, n. 58, concernente la disciplina degli emittenti) hilisemate muudatustega arvestava redaktsiooni artiklis 47-octies, osas, kus need sätted lubavad küll Consobil eelviidatud artiklis 106 ette nähtud ülevõtmispakkumist suurendada juhul, kui on sõlmitud sobing ülevõtja või temaga kooskõlastatult tegutsevate isikute ja ühe või mitme müüja vahel, viidates sealjuures vaid „kokkulepitud hinna“ kriteeriumile, täpsustamata sellise kokkuleppe asjaolusid ja kriteeriume?

(1) ELT L 142, lk 12.