Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Ettevõtjate vahelised kokkulepped – Mõiste – Ühine tahe käituda turul teatud viisil

(EÜ artikli 81 lõige 1)

2. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Kooskõlastatud tegevus – Mõiste – Suhtlus, mis on vastuolus iga ettevõtja kohustusega otsustada sõltumatult, millisel viisil ta turul tegutseb – Teabevahetus – Eeldus – Tingimused

(EÜ artikli 81 lõige 1)

3. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Tõendi laad – Tõendite kogumile tuginemine

(EÜ artikli 81 lõige 1)

4. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Tõendi laad – Dokumentaalsed tõendid

(EÜ artikli 81 lõige 1)

5. Ühenduse õigus – Põhimõtted – Põhiõigused – Süütuse presumptsioon – Konkurentsi valdkonna menetlus – Kohaldatavus

(EÜ artikli 81 lõige 1)

6. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Rikkumises osalenud teiste ettevõtjate poolt koostööteatise alusel esitatud avalduste kasutamine tõendina – Lubatavus – Tingimused

(EÜ artiklid 81 ja 82)

7. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Ettevõtjate vahelised kokkulepped – Komisjoni kohustus esitada rikkumise kohta tõend – Piirid

(EÜ artikli 81 lõige 1)

8. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Kooskõlastatud tegevus – Konkurentsi kahjustamine – Hindamiskriteeriumid – Konkurentsivastane eesmärk – Piisav tuvastamine

(EÜ artikli 81 lõige 1)

9. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Komisjoni kohustus esitada tõend rikkumise ja selle kestuse kohta – Koostööteatise kohaldamise eesmärgil keelatud kokkuleppe peamiste osaliste poolt ettevõtja suhtes vabatahtlikult esitatud süüstavate avalduste tõenduslik väärtus

(EÜ artikli 81 lõige 1; komisjoni teatis 96/C 207/04)

10. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Mitut tegu hõlmav rikkumine, millel on nii keelatud kokkuleppe kui kooskõlastatud tegevuse tunnused – Üks kvalifikatsioon kui „kokkulepe ja/või kooskõlastatud tegevus” – Lubatavus

(EÜ artikli 81 lõige 1)

11. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus, milles tuvastatakse ettevõtja rikkumine ja mis võetakse vastu pärast üht teist komisjoni otsust, milles mainitakse nimetatud ettevõtjat ainult faktiliste asjaolude ülevaates, kuid mille adressaadiks ettevõtja ei ole ja milles talle karistust ei määrata – Ne bis in idem põhimõtte rikkumine – Puudumine

(EÜ artikli 81 lõige 1)

12. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Komisjoni kohustus esitada tõend rikkumise ja selle kestuse kohta – Tõendamiskoormise ulatus

(EÜ artikli 81 lõige 1)

13. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Tõend – Ettevõtja vastus komisjoni teabenõudele – Tõenduslik väärtus – Hindamine

(Nõukogu määrus nr 17, artikkel 11, ja nõukogu määrus nr 1/2003, artikkel 18)

14. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Komisjoni kohustus uurida hoolikalt ja erapooletult juhtumi kõiki asjassepuutuvaid asjaolusid

15. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni poolt liiga vara veendumuse väljendamine, et aset on leidnud rikkumine

16. Konkurents – Haldusmenetlus – Kaitseõiguste tagamine – Juurdepääs toimikule – Ulatus – Dokumendi esitamisest keeldumine – Tagajärjed – Vajadus teha asjassepuutuva ettevõtja tõendamiskoormise osas vahet süüst vabastavate ja süüstavate dokumentide vahel

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 27 lõige 2)

17. Konkurents – Haldusmenetlus – Juurdepääs toimikule – Dokumendid, mida ei ole uurimistoimikus ja mida komisjon süüstavate tõenditena ei kasutanud – Dokumendid, mida saab kasutada poole kaitseks

(EÜ artikli 81 lõige 1 ja EÜ artikkel 82; EMP lepingu artiklid 53, 54 ja 57; nõukogu määrus nr 139/2004; komisjoni teatis 2005/C 325/07, punkt 27)

18. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Komisjoni kaalutlusruum – Piirid – Komisjoni kehtestatud suuniste järgmine – Kohtulik kontroll

(EÜ artikkel 81; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03)

19. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Turule avaldatava tegeliku mõju arvessevõtmine – Ulatus

(EÜ artikkel 81; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 1A)

20. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Komisjoni kaalutlusõigus

(Nõukogu määrus nr 17 ja nõukogu määrus nr 1/2003; komisjoni teatis 98/C 9/03)

21. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Asjassepuutuvate ettevõtjate jagamine erinevatesse kategooriatesse – Tingimused

(Komisjoni teatis 98/C 9/03, punkti 1A kuues ja seitsmes lõik)

22. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Asjassepuutuvate ettevõtjate jagamine erinevatesse kategooriatesse – Arvessevõetud käive

(Komisjoni teatis 98/C 9/03, punkti 1A kuues ja seitsmes lõik)

23. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni kohustused – Mõistliku aja nõude järgimine – Hindamiskriteeriumid – Rikkumine – Tagajärjed

(Nõukogu määrus nr 1/2003)

24. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Võimalus tõsta trahvide taset, et suurendada nende hoiatavat mõju

(EÜ artikkel 81)

25. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni kohustused – Mõistliku aja nõude järgimine – Rikkumine – Tagajärjed – Trahvisumma õiglane vähendamine

(EÜ artikkel 81)

Summary

1. EÜ artikli 81 lõike 1 mõttes kokkuleppe olemasoluks piisab sellest, kui ettevõtjad on väljendanud oma ühist tahet käituda turul teatud konkreetsel viisil. Kokkulepet nimetatud artikli tähenduses võib sõlmituks lugeda niipea, kui esineb ühine tahe, mis on suunatud konkurentsi piiramisele põhimõtteliselt, isegi kui plaanitava piirangu konkreetseid detaile alles läbi räägitakse. EÜ artikli 81 mõttes kokkuleppe olemasolu ei sea kahtluse alla asjaolu, et ettevõtjate tahted ei langenud kokku konkreetsete viiside osas, kuidas hinnatõusu läbi viia, ega asjaolu, et lõpuks seda turul tegelikult ei toimunudki.

(vt punktid 34 ja 35, 175)

2. Kooskõlastatud tegevuse all mõistetakse koostööd ettevõtjate vahel, kes ei ole läinud nii kaugele, et nad oleksid sõlminud kokkuleppe selle sõna kitsas tähenduses, kuid kes valivad teadlikult konkurentsiriskide asemel ettevõtjatevahelise praktilise koostöö. EÜ artikli 81 lõikega 1 on vastuolus igasugune ettevõtjate omavaheline otsene või kaudne suhtlemine, millega ettevõtja mõjutab oma hetke või potentsiaalsete konkurentide käitumist turul või annab neile teada tema enda turul käitumise kohta tehtud otsustest või kavatsustest, kui selle suhtlemise eemärk või mõju on konkurentsi piiramine.

Kui puuduvad vastupidist näitavad tõendid, mida peavad esitama huvitatud ettevõtjad, tuleb eeldada, et kooskõlastatud tegevuses osalevad ettevõtjad, kes jätkavad turul tegutsemist, arvestavad konkurentidelt saadud infoga, et määrata oma tegevus turul. See peab veelgi enam paika, kui kooskõlastamine toimub korrapäraselt pika ajavahemiku jooksul.

(vt punktid 36 ja 37, 178)

3. Mis puudutab EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumise kohta tõendite esitamist, siis peab komisjon väidetava rikkumise kohta esitama asjakohased tõendid, mille alusel saab õiguslikult piisavalt tuvastada rikkumise koosseisu moodustavate asjaolude asetleidmist. Seega tuleb komisjonil esitada piisavalt täpseid ja üksteist toetavaid tõendeid, mille põhjal saab tuvastada, et rikkumine on toime pandud.

Kõik komisjoni esitatud tõendid ei pea ilmtingimata aga vastama neile tingimustele rikkumise kõigi tunnuste osas. Piisab, kui kaudsete tõendite kogum, millele institutsioon tugineb, vastab tervikuna hinnatult neile nõuetele.

Arvestades, et konkurentsivastaste kokkulepete keeld on üldtuntud, ei saa komisjonilt nõuda, et ta esitaks tõendeid, millest selgelt nähtuks, et ettevõtjad on üksteisega kontakteerunud. Katkendlikke ja korrapäratuid tõendeid, mis komisjoni valdusesse satuvad, peab igal juhul saama täiendada nendest tehtavate järeldustega, mis võimaldavad taastada asjakohased üksikasjad. Konkurentsivastase tegevuse või kokkuleppe olemasolu võib seega tuletada teatud arvu kokkusattumuste ja kaudsete tõendite esinemisest, mis oma kogumis võivad – vastupidise loogilise selgituse puudumisel – olla käsitletavad tõendina konkurentsieeskirjade rikkumise kohta.

(vt punktid 38–41)

4. Kui aga konkurentsivastase tegevuse või kokkuleppe asetleidmist järeldades tugines komisjon dokumentaalsetele tõenditele, tuleb poolel, kes sellele järeldusele Üldkohtus vastu vaidleb, mitte ainult esitada komisjoni teesile vastupidine usutav selgitus, vaid ka näidata, et vaidlustatud otsuses rikkumise tuvastamiseks ei olnud piisavalt tõendeid.

(vt punkt 42)

5. Mis puudutab kohtuliku kontrolli ulatust, siis juhul, kui tegemist on hagiga EÜ artikli 81 lõike 1 alusel tehtud otsuse tühistamise nõudes, peab Üldkohus üldiselt läbi viima tervikliku kontrolli küsimuses, kas EÜ artikli 81 lõike 1 kohaldamise tingimused on täidetud või mitte.

Kohtu kahtlust tuleb tõlgendada rikkumise tuvastamise otsuse adressaadiks oleva ettevõtja kasuks vastavalt süütuse presumptsiooni põhimõttele, mis liidu õiguse üldpõhimõttena kehtib muu hulgas ettevõtjatele kohaldatavate konkurentsieeskirjade rikkumiste menetlustes, mille tulemusel võidakse määrata trahve või karistusmakseid.

(vt punktid 43 ja 44)

6. Mitte ükski liidu õiguse säte ega üldpõhimõte ei keela komisjonil tugineda ühe ettevõtja vastu teiste süüdistatavate ettevõtjate avaldustele. Vastasel korral oleks komisjonil lasuv EÜ artikli 81 ja EÜ artikli 82 vastase tegevuse tõendamise kohustus talumatu ja kokkusobimatu EÜ asutamislepinguga talle antud järelevalveülesandega seoses asjaomaste sätete nõuetekohase kohaldamisega.

Tõsi, kartellis osalemises süüdistatud ettevõtja avaldust, mille tõelevastavuse on vaidlustanud paljud teised kartellis osalemises süüdistatud ettevõtjad, ei või pidada piisavaks tõendiks viimati nimetatud ettevõtjate poolt toimepandud konkurentsieeskirjade rikkumise olemasolust, kui selle toetuseks puuduvad muud tõendid. Niisugusest avaldusest üksi rikkumise tuvastamiseks seega ei piisa, vaid seda peavad toetama muud tõendid. Kuid tuleb siiski asuda seisukohale, et kui avaldus on väga usutav, on nõutav toetuse tase – nii toetavate tõendite täpsuse kui veenvuse aspektist – väiksem, kui see oleks siis, kui avaldus ei oleks eriti usaldusväärne.

Seega, kui otsustatakse, et kooskõlaliste kaudsete tõendite kogum toetab nimetatud avalduses märgitud tegevuse asetleidmist ja selle teatud konkreetseid aspekte, võib see avaldus üksi olla piisav, et tõendada komisjoni otsuse muid aspekte.

Peale selle, eeldusel et tõend ei ole ilmselgelt vastuolus avaldusega süükspandud tegevuse asetleidmise või põhilise sisu kohta, piisab, kui see tõendab selles kirjeldatud tegevuse olulisi asjaolusid, et sel oleks toetava tõendina teatav väärtus süüstavate tõendite kogumis.

(vt punktid 60, 79–81)

7. Komisjonil tuleb sageli tõendada rikkumise olemasolu selle ülesande seisukohast ebasoodsates tingimustes, sest rikkumise moodustavate faktiliste asjaolude toimumisest võib olla möödunud palju aastaid ja paljud uuritavad ettevõtjad ei pruugi olla teinud komisjoniga aktiivset koostööd.

Kuigi komisjon on kohustatud tõendama, et sõlmitud on ebaseaduslik turgude jagamise leping, oleks liigne nõuda, et sellele lisaks tuleb komisjonil esitada tõendeid selle eesmärgi saavutamiseks kasutatud konkreetse mehhanismi kohta. Rikkumises süüdi oleval ettevõtjal oleks liiga lihtne hoiduda karistusest, kui ta võiks viidata ebaseadusliku lepingu toimimise kohta esitatud teabe ebamäärasusele, kui lepingu olemasolu ja selle konkurentsivastane eesmärk on siiski piisavalt tõendatud. Ettevõtjad saavad end sellises olukorras tõhusalt kaitsta, kui neile on antud võimalus kommenteerida kõiki tõendeid, millele komisjon nende vastu tugineb.

(vt punkt 69)

8. EÜ artikli 81 tekstist endast tuleneb, et juhul kui ettevõtjatevahelisel kokkuleppel või kooskõlastatud tegevusel on konkurentsivastane eesmärk, on see keelatud olenemata sellest, kas see turgu mõjutab. Seega, kuna komisjon tuvastas konkurentsivastaste kokkulepete ja kooskõlastatud tegevuste esinemise, ei saa nendele tuvastatud asjaoludele vastu vaielda väitega, et koostöökokkuleppeid ei kohaldatud või et need ei mõjutanud turgu.

(vt punktid 70 ja 71)

9. Kuigi enamasti tuleb ebaseadusliku kartelli peamiste liikmete vabatahtlikesse ütlustesse suhtuda teatud umbusaldusega, arvestades võimalust, et need isikud püüavad vähendada oma osa rikkumises ja suurendada teiste osa, ei pruugi teatise, mis käsitleb trahvide määramata jätmist või vähendamist kartellide puhul, alusel trahvi vähendamise taotlemine innustada süüks pandud kartelli teiste liikmete kohta moonutatud tõendite esitamist. Tegelikult võib igasugune katse komisjoni eksitada seada kahtluse alla taotleja puhtsüdamlikkuse ja koostöö täielikkuse ning seetõttu seada ohtu võimaluse, et talle koostööteatist täielikult kohaldatakse.

(vt punkt 78)

10. Kui tegemist on keerulise faktilise olukorraga, ei tule konkurentsivastase tegevuse kahekordset kvalifikatsiooni „mitmeks kokkuleppeks ja/või kooskõlastatud tegevuseks” – kuna sellel tegevusel on samaaegselt tunnused, mille alusel tuleb see kvalifitseerida „kokkuleppeks”, kui ka tunnused, mille alusel tuleb see kvalifitseerida „kooskõlastatud tegevuseks” – mõista kvalifikatsioonina, mis nõuab, et üheaegselt ja kumulatiivselt oleksid esitatud tõendid selle kohta, et iga faktiline asjaolu sisaldab keelatud kokkuleppe või kooskõlastatud tegevuse tunnuseid, vaid seda tuleb mõista ühe tervikliku kvalifikatsioonina, mis koosneb faktilistest asjaoludest, millest osad on kvalifitseeritud kokkulepeteks ja teised kooskõlastatud tegevuseks EÜ artikli 81 tähenduses, mis ei näe selliste mitut tegu hõlmavate rikkumiste puhul ette eraldiseisvat kvalifikatsiooni.

(vt punkt 183)

11. Non bis in idem põhimõte, mis on liidu õiguse üldpõhimõte, mille järgimise tagab kohus, keelab sama isiku mitmekordse karistamise sama ebaseadusliku teo eest sama õigushüve kaitsmise eesmärgil. Nimetatud põhimõtte kohaldamisel tuleb arvestada kolme kumulatiivse tingimusega, st asjaolude samasuse, rikkumise toimepannud isiku samasuse ning kaitstava õigushüve samasusega.

Kui komisjon karistab ettevõtjat konkurentsivastase teo eest, ei rikuta seda põhimõtet kuidagi asjaolu tõttu, et karistatav tegu on juba komisjoni varasema otsuse esemeks, kui ettevõtjat selle varasema otsusega ei karistatud, ta ei olnud selle otsuse adressaat ega ka selle vastuväiteteatise adressaat, mis võeti vastu viimati nimetatud otsusega lõppenud menetluses, ja kui tema osalust õigusvastastes tegudes mainiti vaid faktiliste asjaolude ülevaates, ilma et komisjon oleks sellele andnud õiguslikku hinnangut.

(vt punktid 186–188)

12. Rikkumise kestus on EÜ artikli 81 lõikes 1 sätestatud rikkumise mõiste koostisosa, mille tõendamise kohustus lasub peamiselt komisjonil. Kui puuduvad tõendid, mis otseselt tõendavad rikkumise kestust, siis peab komisjon vähemalt esitama tõendid, mis puudutavad ajaliselt piisavalt lähestikku asetleidnud asjaolusid, nii et võib mõistlikult tuletada, et see rikkumine vältas katkematult kahe täpse kuupäeva vahel.

(vt punkt 198)

13. Komisjoni poolt ettevõtjale määruse nr 17 artikli 11 ja määruse nr 1/2003 artikli 18 alusel esitatud teabenõudele ettevõtja nimel vastuseks antud avaldus on iseenesest usaldusväärsem, kui vastus, mille annab tema töötaja, olenemata, milline on viimase isiklik kogemus või arvamus.

(vt punkt 217)

14. Liidu õiguskorras kehtestatud haldusmenetluse tagatiste hulgas on ka pädeva institutsiooni kohustus uurida hoolikalt ja erapooletult juhtumi kõiki asjassepuutuvaid asjaolusid.

(vt punkt 222)

15. Rikkumise esinemist tuleb hinnata ainult komisjoni kogutud tõendite põhjal. Kui haldusmenetluse lõpuks on tegelikult tuvastatud rikkumise asetleidmine, ei saa tõend selle kohta, et komisjon väljendas selle menetluse jooksul enneaegselt oma veendumust, et rikkumine toime pandi, muuta olematuks tõendeid rikkumise enda kohta.

(vt punkt 226)

16. Toimikuga tutvumise õigus, mis tuleneb loogiliselt kaitseõiguste põhimõttest, tähendab, et komisjon peab võimaldama asjassepuutuval ettevõtjal põhjalikult uurida kõiki uurimistoimikus olevaid dokumente, mis võivad tähtsust omada tema kaitse seisukohast. Need hõlmavad nii süüstavaid kui ka süü puudumist tõendavaid dokumente, välja arvatud teiste ettevõtjate ärisaladused, komisjoni sisedokumendid ja muud salajased andmed.

Mis puudutab süüstavaid tõendeid, siis kujutab dokumendi edastamata jätmine endast kaitseõiguste rikkumist vaid siis, kui ettevõtja tõendab esiteks, et rikkumise asetleidmise vastuväite esitamiseks tugines komisjon sellele dokumendile, ja teiseks, et seda vastuväidet sai tõendada vaid viitega nimetatud dokumendile. Seega tuleb asjassepuutuval ettevõtjal tõendada, et tulemus, millele komisjon otsuses jõudis, oleks olnud erinev, kui edastamata dokumenti tõendina arvesse ei võetaks.

Mis puudutab aga komisjoni poolt ettevõtja süü puudumist tõendava dokumendi edastamata jätmist, siis peab ettevõtja ainult tõendama, et dokumendi avaldamata jätmine võis tema kahjuks mõjutada menetluse käiku ning komisjoni otsuse sisu. Piisab, kui ettevõtja tõendab, et ta oleks võinud neid süü puudumist tõendavaid dokumente kasutada oma kaitses, tõendades muu hulgas, et ta oleks saanud tugineda tõenditele, mis ei olnud kooskõlas komisjoni poolt vastuväiteteatise staadiumis antud hinnangutega, ja et ta oleks seega saanud mõjutada mis tahes viisil otsuses antud hinnanguid.

(vt punktid 236–239)

17. Vastuväiteteatis on dokument, mis peab piirama ettevõtja vastu algatatud menetluse eseme ja tagama kaitseõiguste tõhusa kasutamise. Neid eesmärke arvestades kaasnevad vastuväiteteatisega kaitseõiguste järgimise põhimõttest tulenevad menetluslikud tagatised, mille hulgas on õigus tutvuda komisjoni toimikus olevate dokumentidega.

Vastused vastuväiteteatisele ei kuulu eeluurimistoimikusse endasse. Mis puudutab dokumente, mis ei ole vastuväiteteatisest teada andmise ajaks toimiku osa, siis on komisjon kohustatud need vastused teistele asjassepuutuvatele pooltele avaldama ainult juhul, kui nendest on näha, et nad sisaldavad uusi süüstavaid või süü puudumist tõendavaid tõendeid. Komisjoni teatise komisjoni toimikutele juurdepääsureeglite kohta [EÜ] artiklite 81 ja 82, EMP lepingu artiklite 53, 54 ja 57 ning nõukogu määruse nr 139/2004 kohaldamise juhtudel punktis 27 on märgitud, et uurimise teiste poolte vastustele komisjoni vastuväiteteatisele ei anta üldreeglina juurdepääsu. Poolele antakse siiski juurdepääs dokumentidele, kui need dokumendid võivad sisaldada uusi, kas süüdistavaid või süüst vabastavaid tõendeid, mis puudutavad komisjoni vastuväiteteatises selle poole kohta esitatud vastuväiteid.

Mis puudutab esiteks uut süüstavat tõendit, siis juhul, kui komisjon kavatseb rikkumise tuvastamiseks tugineda vastuväiteteatise vastuse teatud osale, peab teistele selle menetlusega seotud ettevõtjatele olema antud võimalus selle uue tõendi kohta oma seisukoht esitada.

Mis puudutab teiseks uusi süüst vabastavaid asjaolusid, siis ei ole komisjon kohustatud neid omal algatusel kättesaadavaks tegema. Kui komisjon jätab haldusmenetluses rahuldamata hageja taotluse, milles palutakse juurdepääsu dokumentidele, mida eeluurimistoimikus ei olnud, on kaitseõiguste rikkumine tuvastatav vaid siis, kui haldusmenetlus oleks võinud lõppeda teisiti, kui hageja oleks selle menetluse käigus saanud tutvuda vaidlusaluste dokumentidega.

(vt punktid 241–246, 249)

18. Komisjonil on trahvide arvutamise meetodi suhtes ulatuslik kaalutlusõigus. See meetod, mis on sätestatud suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta, sisaldab erinevaid paindlikkust tagavaid elemente, mis võimaldavad komisjonil teostada oma kaalutlusõigust kooskõlas määruse nr 1/2003 sätetega.

Lisaks, sellistes valdkondades, nagu trahvi kindlaksmääramine määruse nr 1/2003 alusel, kus komisjonil on selline kaalutlusruum, piirdub nende hinnangute seaduslikkuse kontroll ilmse hindamisvea puudumise kontrolliga. Komisjoni kaalutlusõigus ja selle piirid ei mõjuta aga täieliku pädevuse teostamist liidu kohtu poolt, mis annab talle õiguse komisjoni määratud trahvi summa tühistada, seda vähendada või suurendada.

(vt punktid 265–267)

19. Rikkumise raskusaste tuleb kindlaks määrata suure hulga asjaolude põhjal, nagu juhtumi eripärased asjaolud, selle kontekst ja trahvide hoiatav mõju, mille suhtes on komisjonil kaalutlusõigus.

Täpsemalt, vastavalt suuniste määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punkti 1A esimesele lõigule tuleb rikkumise raskuse hindamisel arvesse võtta selle laadi, tegelikku mõju turule, kui seda saab mõõta, ja asjaomase geograafilise turu suurust. Üldkohtu kohustus on täieliku pädevuse raames läbiviidava kontrolli käigus hinnata, kas määratud trahvisumma on proportsionaalne rikkumise raskusastme ja kestusega ning kõrvutada rikkumise raskust ja asjaolusid, millele ettevõtja tugineb.

Suuniste punkti 1A teise lõigu kolmanda taande tähenduses on väga rasked rikkumised „üldjuhul horisontaalsed piirangud, näiteks „hinnakartellid” ja turujagamiskvoodid”. Seda liiki keelatud kokkulepped tähistavad konkurentsi kahjustamise kõige raskemaid vorme, sest juba oma esemelt on need suunatud konkurentsi selgele ja lihtsale kaotamisele kokkulepet täitvate ettevõtjate vahel ning seega vastuolus liidu peamiste eesmärkidega. Horisontaalseid hinnakartelle või turgude jagamise kokkuleppeid võib samuti lugeda väga rasketeks rikkumisteks ainuüksi nende laadi tõttu, ilma et komisjon peaks tõendama rikkumise tegelikku mõju turule.

Kuigi rikkumise tegelik mõju turule on asjaolu, mida tuleb rikkumise raskuse hindamisel arvesse võtta, on see vaid üks kriteerium teiste kriteeriumide seas, nagu rikkumise laad ja geograafilise turu suurus. Samuti on nimetatud suuniste punkti 1A esimeses lõigus sätestatud, et seda mõju tuleb arvesse võtta ainult siis, kui seda saab mõõta.

(vt punktid 270–272, 275 ja 276, 280 ja 281)

20. Komisjonil on määruse nr 17 ja määruse nr 1/2003 raames trahvisummade kindlaksmääramisel kaalutlusruum, et suunata ettevõtjaid oma tegevuses konkurentsieeskirju järgima ja õigus kohandada mis tahes hetkel trahvide taset vastavalt selle poliitika vajadustele.

Komisjoni eelnev otsustuspraktika ei kujuta endast konkurentsi valdkonnas trahvide määramise õiguslikku raamistikku.

Teisi juhtumeid käsitlevad otsused on diskrimineerimise esinemise küsimuses üksnes soovituslikud, arvestades, et ei ole eriti tõenäoline, et teiste juhtumite asjaolud, nagu turud, tooted, ettevõtjad ning ajavahemikud, on samad.

Rikkumiste raskusastme määrab komisjon kindlaks mitme asjaolu alusel ja kohustuslikult arvesse võetavatest tingimustest ei ole kehtestatud siduvat või ammendavat loetelu ning lisaks ei ole komisjonil kohustust kohaldada määratava trahvi terviksumma või selle üksikute elementide suhtes täpset matemaatilist valemit. Neid asjaolusid arvestades tekitab kahe eri rikkumise eest kahe eri otsuse adressaatidele määratud trahvi otsene võrdlus selle spetsiifilise ülesande moonutamise ohu, mida täidavad trahvi arvutamise erinevad etapid. Nimelt kajastavad trahvi lõppsummad iga konkreetse keelatud kokkuleppe eriomaseid asjaolusid.

(vt punktid 288, 290, 293 ja 294)

21. Suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta on sätestatud, et juhul kui rikkumine hõlmab mitut ettevõtjat, võib komisjon kasutada lähtesummade puhul kaalutegureid, et võtta arvesse iga ettevõtja osatähtsust, jagades kartelliosalised rühmadesse, eeskätt juhul, kui samalaadseid rikkumisi toimepanevate ettevõtjate suurus erineb üksteisest oluliselt. Suunistes on muu hulgas täpsustatud, et sama tegevuse eest võib võrdse karistamise põhimõtte alusel sõltuvalt asjaoludest määrata asjaomastele ettevõtjatele erineva trahvisumma, ilma et see eristamine põhineks aritmeetilisel arvutusel.

Komisjonil ei ole rikkumise raskusastme kindlakstegemise staadiumis juhul, kui trahve määratakse mitmele sama rikkumisega seotud ettevõtjale, kohustust jälgida, et tema arvutuste tulemusel ettevõtjatele määratavad lõplikud trahvisummad väljendaksid väikseimatki erinevust nende ettevõtjate kogukäibes. Ta võib aga ettevõtjaid rühmadesse jagada.

Ettevõtjate kategooriatesse jagamisel tuleb aga järgida võrdse kohtlemise põhimõtet, mille kohaselt on keelatud kohelda võrreldavaid olukordi erinevalt ja erinevaid olukordi ühetaoliselt, välja arvatud siis, kui selline kohtlemine on objektiivselt põhjendatud. Lisaks peab trahvisumma olema vähemalt proportsionaalne nende asjaoludega, mis võeti arvesse rikkumise raskusastme hindamisel.

(vt punktid 298–300)

22. Hoolimata sellest, et see arv on ligilähedane, peetakse ettevõtjate käivet konkurentsiõiguses sobivaks kriteeriumiks, mille alusel hinnata asjassepuutuvate ettevõtjate suurust ja majanduslikku võimsust.

Mis puudutab aktsiisimaksu sisaldava käibe aluseksvõtmist individuaalsete trahvi põhisummade arvutamisel, siis tuleb toonitada, et kuna selles arvutuses tuleb kaaluda teiste kartelliosaliste suhtelist osakaalu turul, siis ei muuda lõivude või aktsiisimaksude väljajätmine komisjoni lõppjäreldust. Ainult juhul, kui komisjon oleks teiste asjassepuutuvate isikute individuaalsed põhisummad arvutanud käibe alusel, mis aktsiisimaksu ei sisalda, oleks võrdse kohtlemise põhimõtte argument põhjendatud.

(vt punktid 304, 306)

23. Mõistlikust menetlustähtajast kinnipidamine konkurentsipoliitikat puudutavas haldusmenetluses on liidu õiguse üldpõhimõte, mille täitmist tagavad liidu kohtud.

Selle põhimõtte kohaldamisel tuleb eristada kahte haldusemenetluse staadiumi, nimelt vastuväiteteatisele eelnevat uurimise staadiumi ja ülejäänud haldusmenetluse staadiumi. Esimene staadium, mis kestab kuni vastuväiteteatise vastuvõtmiseni, algab hetkel, mil komisjon – kasutades seadusandaja poolt talle antud pädevust – võtab rikkumise kohta tehtud kaebuse alusel meetmeid, ja see peab võimaldama tal võtta seisukoht haldusmenetluse edasise käigu suhtes. Teine staadium järgneb vastuväiteteatisele ja kestab lõpliku otsuse vastuvõtmiseni. See peab võimaldama komisjonil langetada lõplik otsus etteheidetud rikkumise suhtes.

Menetluse esimese staadiumi kestust 65 kalendrikuud tuleb pidada liiga pikaks, kui komisjon ei esita teavet või täiendavaid põhjendusi menetlustoimingute kohta, mida ta selles staadiumis läbi viib. Sellest hoolimata saab mõistliku tähtaja põhimõtte rikkumise tõttu rikkumist tuvastava otsuse tühistada ainult juhul, kui menetluse pikkus mõjutas menetluse tulemust.

(vt punktid 316–318, 320, 322, 325)

24. Asjaolu, et komisjon kohaldas minevikus teatava suurusega trahve teatavat tüüpi rikkumistele, ei saa võtta võimalust seda taset tõsta määruses nr 1/2003 sätestatud piirides, kui see on vajalik konkurentsipoliitika elluviimise tagamiseks. Vastupidi, konkurentsinormide tõhus kohaldamine eeldab seda, et komisjon saaks igal hetkel kohandada trahvide taset vastavalt selle poliitika vajadustele.

(vt punkt 335)

25. Menetlusnormi rikkumine, isegi kui selle tagajärjeks ei saa olla komisjoni poolt konkurentsiõiguse normide rikkumise tõttu äriühingu suhtes vastu võetud otsuse tühistamine, võib õigustada trahvi vähendamist. Mõistliku tähtaja ületamine võib olla aluseks komisjoni otsusele vähendada õiglaselt trahvisummat, arvestades, et sellise vähendamise võimaluse kasutamine kuulub tema teostatavate õiguste hulka.

(vt punktid 337 ja 338)