Kui aga hagiavalduse sisu võimaldab vaidlustatud akti või aktid üheselt mõistetavalt määratleda, on nõuded, milles vaidlustatud aktid on määratletud ebatäpselt või ekslikult, võimalik ümber kvalifitseerida. See on nii ka trükivea korral, kui hageja mainib hagiavalduses teatava akti numbrit, kuid viitab teise akti sätetele ja mittetäielikule pealkirjale ning lisab hagiavaldusele koopia viimati nimetatud aktist.

Kodukorra artiklis 76 sisalduv nõue, et hagiavalduses peab olema märgitud hagi ese, tähendab et see teave peab olema esitatud piisavalt selgelt ja täpselt, et kostja saaks valmistuda enda kaitsmiseks ja Üldkohus saaks vajaduse korral teha asjas otsuse ilma täiendavate andmeteta.

Kande, millega hageja kantakse esmakordselt nende isikute loetellu, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid, või sellise kande pikendamise seaduslikkust ei saa kahtluse alla panna, esitades Üldkohtule küsimusi, mis on Euroopa Liidu kohtu lahenditega juba lahendatud, kuna selline vaidlustamine on välistatud jõustunud kohtuotsuse seadusjõuga, mis puudutab mitte üksnes nende lahendite resolutsioone, vaid resolutsioonini jõudmiseks vajalikke põhjendusi.

Õigusriigi põhimõtteid ja inimõigusi ning inimväärikust tuleb austada kõikides liidu tegevuse valdkondades, sealhulgas ühise välis- ja julgeolekupoliitika valdkonnas, nagu nähtub ELL artikli 21 lõike 1 esimesest lõigust, lõike 2 punktist b ja lõikest 3 ning ELL artiklist 23 nende koostoimes.

Mis täpsemalt puudutab õigust õiglasele kohtumenetlusele ja süütuse presumptsiooni austamisele, siis see õigus on eelkõige karistusõiguse valdkonnas demokraatlikus ühiskonnas kesksel kohal. Samuti on kohtusüsteemi sõltumatuse ja erapooletuse põhimõtted ning õigus tõhusale kohtulikule kaitsele õigusriigi austamise põhilised normid, kusjuures õigusriik omakorda on üks põhiväärtusi, millel liit rajaneb, nagu nähtub ELL artiklist 2 ning EL lepingu preambulist ja põhiõiguste harta preambulist. Õigusest õiglasele kohtumenetlusele ja süütuse presumptsiooni austamisele tulenevate nõuete eesmärk on tagada eelkõige karistusõiguse valdkonnas, et lahend, millega tehakse lõplik otsus isiku vastu esitatud süüdistuste põhjendatuse kohta, oleks usaldusväärne, ning vältida õigusemõistmisest ilmajätmist või meelevaldsust, mis oleks juba iseenesest õigusriigi eitamine.

Otsuses 2011/172 teatavate isikute, üksuste ja asutuste vastu suunatud piiravate meetmete kohta seoses olukorraga Egiptuses sätestatud korra tunnusjooned ei anna alust teha erandit nõukogul piiravate meetmete vastuvõtmisel lasuvast üldisest kohustusest järgida põhiõigusi, mis on liidu õiguskorra lahutamatu osa, kuna selle erandi tagajärjel oleks võimalik jätta kontrollimata, kas Egiptuses on põhiõiguste kaitse tagatud.

Sellest järeldub esiteks, et niivõrd, kui otsus 2011/172 on osa Egiptuse ametivõime toetavast poliitikast, mis lähtub muu hulgas eesmärkidest tugevdada ja toetada demokraatiat, õigusriiki, inimõigusi ja rahvusvahelise õiguse põhimõtteid, ei ole täielikult välistatud võimalus, et see otsus on nende eesmärkide saavutamiseks ilmselgelt sobimatu, arvestades inimõiguste raske ja süstemaatilise rikkumise esinemist.

Teiseks, kuigi Egiptuses käimasolevate kohtumenetluste olemasolu on kindel faktiline alus, millest piisab isikute kandmiseks otsusele 2011/172 lisatud loetellu ja loetelu kehtivuse pikendamiseks, ei ole see nii juhul, kui nõukogul on põhjendatud kahtlus, et nende menetluste tulemusel tehtud otsus ei ole usaldusväärne, seda enam et üldjuhul ei ole nõukogu ülesanne hinnata nende menetluste aluseks olevate asjaolude paikapidavust ja asjakohasust.

Seega ei saa selliste piiravate meetmete korra puhul, nagu on kehtestatud otsusega 2011/172, välistada, et nõukogul võib olla tarvis kontrollida, kas kohtumenetlusi, millest ta lähtub, saab pidada usaldusväärseteks, arvestades asjaolusid, mida puudutatud isikud on esitanud õigusriigi põhimõtte ja põhiõiguste, sealhulgas õiguse õiglasele kohtumenetlusele rikkumise kohta, tingimusel et tegemist on objektiivsete, usaldusväärsete, täpsete ja ühtelangevate asjaoludega, mis tekitavad põhjendatud kahtlusi sellest õigusest kinnipidamise kohta.

Vastavalt neile põhimõtetele peab Üldkohus seega läbi viima täieliku kontrolli, et kindlaks teha, kas nõukogu täitis kohustuse hinnata asjaolusid hoolikalt ja erapooletult, veendumaks, et hageja suhtes toimuvaid kohtumenetlusi saab pidada usaldusväärseks. Täpsemalt tuleb selle kontrolli raames kindlaks teha, kas nõukogu leidis õigesti, et tema käsutuses on piisavalt teavet, järeldamaks, et käesoleval juhul on see nii, olenemata hageja vastupidistest väidetest.

Ühtlasi tuleb märkida, et kuigi varade külmutamine on otsusega 2011/172 ette nähtud korra raames ennetavat laadi, on sellel suur negatiivne mõju puudutatud isikute vabadustele ja õigustele, mistõttu peab nõukogul selleks, et saavutada õiglane tasakaal varade külmutamise ning õiguste ja vabaduste kaitse vahel, olema vajaduse korral võimalik liidu kohtu kontrolli all hinnata selliste rikkumiste tekke ohtu.

(vt punktid 58–63, 66–71, 213 ja 214)