ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 347/12

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d’État (Prantsusmaa) 31. juulil 2017 – SGI versus Ministre de l’Action et des Comptes Publics

(Kohtuasi C-459/17)

(2017/C 347/15)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’État

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: SGI

Vastustaja: Ministre de l’Action et des Comptes Publics

Eelotsuse küsimus

Kas 17. mai 1977. aasta kuuenda käibemaksudirektiivi (1) artiklit 17, mille sätted on sisuliselt üle võetud 28. novembri 2006. aasta direktiivi (2) (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artiklis 168, tuleb tõlgendada nii, et selleks, et keelata maksukohustuslasele õigust arvata sellest käibemaksust, mida ta on kohustatud maksma oma enda tehingute tõttu, [sisendkäibemaksuna] maha maksu, mis on märgitud niisuguste kaupade või teenuste kohta esitatud arvetel, mille suhtes maksuhaldur tõendab, et neid ei ole talle tegelikult tarnitud või osutatud, tuleb igal juhul püüda välja selgitada, kas on tõendatud, et ta teadis või oleks pidanud teadma, et see tehing oli seotud käibemaksupettusega, olgu see pettus siis toime pandud arve väljastaja, selle saaja või kolmanda isiku algatusel?

(1) Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuues direktiiv 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 9/1, lk 23).

(2) Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1).
4.

Neljandas väites analüüsitakse seda, kuidas Üldkohus rikkus mõistet „tegelik kasutamine“ ka seeläbi, et ta kohaldas mittenõuetekohast standardit selle kindlaks tegemiseks, kas varasemat kaubamärki kasutati kaubamärgina. Peale selle ei saa 11. septembri 2007. aasta kohtuotsust Céline (C-17/06, EU:C:2007:497) üle kanda, kui i) kaupadele on kantud muid kaubamärke, ii) neil kaupadel on muud nimetused, ja iii) mõned tarbijad tajuvad kaubamärki üldnimetusena. Need asjaolud välistavad selle, et tarbija loob seose ühelt poolt varasema kaubamärgi ja teiselt poolt tähise vahel, mida kasutatakse üldnimetuse või ärinimena.
ET Euroopa Liidu Teataja C 347/23

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour d’appel de Liège (Belgia) 23. augustil 2017 – Ministère public versus Marin-Simion Sut

(Kohtuasi C-514/17)

(2017/C 347/31)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour d’appel de Liège

Põhikohtuasja pooled

Süüdistaja: Ministère public

Süüdistatav: Marin-Simion Sut

Eelotsuse küsimus

Kas raamotsuse 2002/584 (1) artikli 4 punkti 6 võib tõlgendada nii, et seda ei saa kohaldada tegude suhtes, mille eest on vahistamismääruse teinud riigi kohus mõistnud vangistuse, kui samade tegude eest karistatakse vahistamismäärust täitva riigi territooriumil ainult rahalise karistusega, mistõttu ei saa vahistamismäärust täitva liikmesriigi siseriikliku õiguse kohaselt vangistust vahistamismäärust täitvas liikmesriigis täide viia ning see nõrgendab süüdimõistetud isiku sotsiaalset rehabilitatsiooni ja tema perekondlikke, ühiskondlikke või majanduslikke sidemeid?

(1) Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsus 2002/584 Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (EÜT L 190, lk 1; ELT eriväljaanne 19/006, lk 34).
1.

Kas ELTL artikliga 49 koostoimes artikliga 54 on vastuolus liikmesriigi õiguses ette nähtud kord, mille kohaselt ei saa mitteresidendist maksukohustuslase poolt kutsealasesse pensioniskeemi tehtud kohustuslikke sissemakseid (mis põhinevad asjaomases liikmesriigis tegutseva advokatuuri liikmesusel, mis on kutsetegevust reguleerivatest õigusnormidest tulenevalt kohustuslik tegutsemiseks mitmes liikmesriigis) piiratud maksukohustuse korral maksustatavast tulust maha arvata, kui residendist maksukohustuslasel, kellel on täieulatuslik tulumaksukohustus, võimaldatakse liikmesriigi õiguses sätestatud piirmäära ulatuses need maksustatavast tulust maha arvata?
1.

Kas kohtuasjas Federutility (1) sedastatud kohtupraktikat arvestades on sellega kooskõlas või vastavuses proportsionaalsuse põhimõttega kaitsemeetmena sotsiaalselt kaitsetumate tarbijate jaoks meede, millega kehtestatakse pakendatud veeldatud gaasi ballooni maksimumhind, kui esineb alternatiivselt või koos mõni järgnevalt loetletud asjaolu: — meede võetakse üldiselt kõikide tarbijate jaoks ja määramata ajaks „niikaua, kui konkurentsitingimusi sellel turul ei peeta piisavaks“, — meedet on juba kohaldatud üle [1]8 aasta, — meede võib süvendada vähese konkurentsi olukorra stagneerumist, kuna see takistab uute ettevõtjate turule tulemist?
1)

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/48/EÜ (1), 29. aprill 2004, intellektuaalomandi õiguste jõustamise kohta artikli 4 p-i c tuleb tõlgendada selliselt, et liikmesriikidel on kohustus tunnistada kaubamärgiomanike kollektiivse esindamise organisatsioone isikutena, kellel on õigus nõuda õiguskaitsevahendite kohaldamist kaubamärgiomanike õiguste rikkumise kaitseks enda nimel ja esitada kohtusse enda nimel hagi kaubamärgiomanike õiguste teostamiseks?
ET Euroopa Liidu Teataja C 382/28

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Oberster Gerichtshof (Austria) 19. juulil 2017 – Gemeinsamer Betriebsrat EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH versus EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH

(Kohtuasi C-437/17)

(2017/C 382/34)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberster Gerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja, apellatsioon- ja kassatsioonkaebuse esitaja: Gemeinsamer Betriebsrat EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH

Kostja, vastustaja apellatsiooni- ja kassatsioonimenetluses: EurothermenResort Bad Schallerbach GmbH

Eelotsuse küsimus

Kas ELTL artiklit 45 ja määruse nr 492/2011/EL (1) töötajate vaba liikumise kohta artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus põhikohtuasjas kõne all olevad liikmesriigi õigusnormid (puhkuseseaduse (Urlaubsgesetz, UrlG) § 3 lõike 2 punkt 1 koosmõjus § 3 lõikega 3 ja § 2 lõikega 1), mille kohaselt antakse töötajale, kelle kogutööstaaž on 25 aastat, kuid see ei ole täitunud ühe ja sama Austria tööandja juures, põhipuhkust aastas vaid viie nädala ulatuses, samal ajal kui töötajal, kes on 25 aastat töötanud ühe ja sama Austria tööandja juures, on õigus saada aastas kuus nädalat põhipuhkust.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2011. aasta määrus (EL) nr 492/2011 töötajate liikumisvabaduse kohta liidu piires (ELT L 141, lk 1).
2.

Kas direktiivi 2011/96 (1) artikli 1 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus see, kui liikmesriik võtab vastu maksuõigusnormid, mis keelavad vabastada mitteresidendist emaettevõtjat, mille ainuosanik on liikmesriigi residendist äriühing, jaotatud kasumilt tasuda tulevast kapitalitulumaksust, kuivõrd selles omavad osalusi isikud, kellel ei oleks õigust maksutagastusele või maksuvabastusele, kui nad saaksid tulu vahetult, ja välisriigi äriühingu brutotulu asjaomasel majandusaastal ei ole saadud äriühingu enda majandustegevusest, ning 1. kõnealuse tulu osas puuduvad välisriigi ettevõtja kaasamiseks majanduslikud või muud kaalukad põhjused või 2. välisriigi äriühing ei osale oma põhitegevuse eesmärgile vastava äritegevusega üldises majanduskäibes?
(4)

Üldkohus tuvastas ekslikult, et nõukogu ei ole rikkunud hea halduse õigust. Õigusvastased on esiteks Üldkohtu seisukohad nõukogu kohustuse kohta olla erapooletu. Teiseks on Üldkohus jätnud tähelepanuta hoolsa tuvastamise kohustuse ulatuse. Sellega seoses ilmneb ka hageja menetlusõiguste rikkumine. Üldkohus tuvastas õigusnormi rikkudes, et nõukogu ei ole teinud „ilmset hindamisviga“. Esiteks jättis Üldkohus oma kohustuse kontrollida vaidlusalust õigusakti täitmata, kuna kohus ei teostanud kontrolli menetluse üle, mille tulemusel võeti vastu vaidlusalune otsus. Üldkohus leidis õigusvastaselt, et nõukogu võib tugineda üksnes Ukraina kirjale. Seetõttu jättis Üldkohus tähelepanuta nõukogu täiendava uurimise kohustuse. Peale selle ei juhindunud Üldkohus Euroopa Kohtu hiljutisest praktikast piiravate meetmete kohta. Lisaks esitas Üldkohus ulatuslikult puhtpoliitilisi argumente ning eiras põhiõiguste tähendust kolmandas riigis.
ET Euroopa Liidu Teataja C 374/18

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte di Appello di Trento (Itaalia) 14. augustil 2017 – Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca – MIUR versus Fabio Rossato, Conservatorio di Musica F.A. Bonporti

(Kohtuasi C-494/17)

(2017/C 374/26)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte di Appello di Trento

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca – MIUR

Vastuapellatsioonkaebuse esitaja: Fabio Rossato

Vastustaja: Conservatorio di Musica F.A. Bonporti

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivile 1999/70/EÜ (1) lisatud ETUC-i, UNICE ja CEEP-i raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta klausli 5 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus Itaalia riigi 2015. aasta seaduse nr 107 artikli 1 lõiked 95, 131 ja 132, milles on nähtud ette, et õpetajate/õppejõudude tähtajaline töösuhte muudetakse tulevikus alaliseks ilma tagasiulatuva jõu ja kahju hüvitamiseta, mis oleksid proportsionaalsed ja piisavalt tõhusad ja hoiatavad meetmed, mis tagavad raamkokkuleppes sätestatu täieliku toime seoses selle rikkumisega nii, et ajavahemikul, mis eelnes ajavahemikule, mil viidatud õigusnormides sätestatud meetmed peavad avaldama mõju, kasutati kuritarvituslikult järjestikuseid tähtajalisi töölepinguid?

(1) Nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiiv 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta (EÜT L 175, lk 43; ELT eriväljaanne 05/03, lk 368).
3.

Kas ohtlike ainete sisaldus tuleb leida täpse ja representatiivse kontrolli teel, mille juures võetaks arvesse jäätmete koostist, kui see on juba teada või iseloomustamise faasis kindlaks tehtud, või võib ohtlike ainete sisalduse leida hoopis tõenäosuskriteeriumide põhjal, lähtudes sellest, milliste ainete esinemine jäätmetes on usutav?
ET Euroopa Liidu Teataja C 374/16

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata (Itaalia) 10. augustil 2017 – Olympus Italia Srl versus Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)

(Kohtuasi C-486/17)

(2017/C 374/22)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Olympus Italia Srl

Vastustaja: Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata di Rionero in Vulture (I.R.C.C.S. CROB)

Eelotsuse küsimus

Kas sellised ühenduse põhimõtted nagu õiguspäraste ootuste kaitse ja õiguskindluse põhimõte koos kaupade vaba liikumise põhimõtte, asutamisvabaduse põhimõtte ja teenuste osutamise vabaduse põhimõttega, mis on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingus (ELTL), ning neist tulenevad põhimõtted, näiteks võrdse kohtlemise, diskrimineerimiskeelu, vastastikuse tunnustamise, proportsionaalsuse ja läbipaistvuse põhimõte, mis on sätestatud direktiivis 2014/24/EL (1), keelavad kohaldada selliseid liikmesriigi õigusnorme, nagu need Itaalia normid, mis on sätestatud seadusandliku dekreedi nr 50/2016 artikli 95 lõikes 10 koostoimes artikli 83 lõikega 9, ja mille kohaselt tingib see, kui avalikus hankemenetluses esitatud hinnapakkumuses on ettevõtja tööohutuskulud eraldi märkimata, igal juhul pakkumuse esitanud ettevõtja kõrvalejätmise menetlusest ilma võimaluseta kasutada täiendava teabevahetuse menetlust isegi juhul, kui nende andmete eraldi väljatoomise kohustust ei ole pakkumuse esitamiseks lisatud vormis täpsustatud ning ka olenemata sellest, et pakkumuses on minimaalseid tööohutuskulusid sisuliselt arvesse võetud?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 94, lk 65).
ET Euroopa Liidu Teataja C 374/23

15. septembril 2017 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Belgia Kuningriik

(Kohtuasi C-543/17)

(2017/C 374/32)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: J. Hottiaux, L. Nicolae, G. von Rintelen)

Kostja: Belgia Kuningriik

Hageja nõuded

— tuvastada, et kuna Belgia Kuningriik ei ole hiljemalt 1. jaanuariks 2016 vastu võtnud kõiki õigus- ja haldusnorme, mis on vajalikud direktiivi 2014/61/EL kiire elektroonilise side võrkude kasutuselevõtukulude vähendamise meetmete kohta (ELT L 155, lk 1) täitmiseks või vähemalt ei ole komisjoni neist teavitanud, siis ei ole ta täitnud kohustusi, mis tulenevad selle direktiivi artiklist 13;

— määrata direktiivi 2014/61/EL ülevõtmise meetmetest teatamata jätmise eest Belgia Kuningriigile ELTL artikli 260 lõike 3 alusel karistusmakse 54 639,36 eurot päevas alates kohtuotsuse kuulutamisest käesolevas kohtuasjas;

— mõista kohtukulud välja Belgia Kuningriigilt.

Väited ja peamised argumendid

Vastavalt direktiivi 2014/61/EL artiklile 13 olid liikmesriigid kohustatud võtma siseriiklikud ülevõtmismeetmed hiljemalt 1. jaanuariks 2016. Komisjon on seisukohal, et Belgia Kuningriik on sellest sättest tulenevad kohustused täitmata jätnud.

Hagis teeb komisjon ettepaneku, et Belgia Kuningriigile määrataks karistusmakse 54 639,36 eurot päevas.
1.

Kas importija (deklarant), kes palub importimisel käibemaksuvabastust (importimine tolliprotseduuri 42 kohaselt), kuna kaup on mõeldud teise liikmesriiki tarnimiseks, on käibemaksu tasumise eest vastutav (kui hiljem peaks tuvastatama, et maksuvabastuse tingimused on täitmata) samamoodi, nagu ta on vastutav tollivõla tasumise eest?
ET Euroopa Liidu Teataja C 374/15

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Raad van State (Madalmaad) 10. augustil 2017 – K versus Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

(Kohtuasi C-484/17)

(2017/C 374/21)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Raad van State

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: K

Vastustaja apellatsioonimenetluses: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 22. septembri 2003. aasta direktiivi 2003/86/EÜ perekonna taasühinemise õiguse kohta (ELT 2003, L 251, lk 12; ELT eriväljaanne 19/06, lk 224) artikli 15 lõikeid 1 ja 4 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus põhikohtuasjas kõne all olevad liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette, et perekonna taasühinemise raames rohkem kui viis aastat seaduslikult liikmesriigi territooriumil elanud välismaalase eraldi elamisloa taotluse võib jätta rahuldamata, kuna välismaalane ei ole täitnud liikmesriigi õiguses ette nähtud integratsioonimeetmeid?
1.

Kas see, kui liikmesriigi ametiasutused ei anna vahistatule vahi all pidamise vältel kirjalikult kõiki (või täielikke) andmeid, nagu on ette nähtud direktiivi 2012/13/EL artikli 4 lõikes 2 (täpsemalt õigust tutvuda kohtuasja materjalidega), ega võimalda teabe andmatajätmist direktiivi 2012/13/EL artikli 8 lõige 2 alusel vaidlustada, on kooskõlas normidega, mille Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta direktiiv 2012/13/EL, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet (edaspidi „direktiiv 2012/13/EL“), sätestab oma artiklis 4, direktiivi 2012/13/EL artikli 8 lõikega 2, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 6 ette nähtud õigusega vabadusele ja turvalisusele, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 48 lõikes 2 ette nähtud kaitseõigustega ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47 ette nähtud õigusega õiglasele kohtulikule arutamisele? Kui selle küsimuse vastus on eitav, siis kas selline Euroopa Liidu õiguse rikkumine mõjutab isiku vahistamise korral tema vabaduse võtmise õiguspärasust ning jätkuva vahi all pidamise õiguspärasust kriminaalmenetluse mis tahes staadiumis, võttes arvesse Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 6 ja Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 5 lõike 1 punkti c? Kas asjaolu, et vahistatut on süüdistatud raskes kuriteos, mille eest liikmesriigi õigusnormid näevad ette vähemalt 15-aastase vangistuse, on eelmistele küsimustele vastamisel oluline?
—

vaidlustatud kohtuotsuse punktides 82-100, kusjuures Üldkohus rikkus õigusnormi juhul, kui tuleb siiski asuda seisukohale, et punktid 82-100 või teatud osa neist punktidest või neis käsitletust kujutab endast vastust kolmanda tühistamisnõude esimesele osale; ta rikkus õigusnormi sellega, et lükkas tagasi apellandi väite, et 2011. aasta üldiste rakendussätete artikkel 9 on õigusvastane; viimatinimetatud väide tugines võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumisel.
—

jätta põhjendamatuse tõttu rahuldamata Guardian Europe’i poolt esimeses astmes esitatud nõue summas 936 000 eurot seoses pangagarantiitasudega hüvitiseks kahju eest, mida ta väidetavalt kandis seetõttu, et kohtuasjas T-82/08 rikuti kohustust jõuda kohtulahendini mõistliku aja jooksul; või – ja üksnes teise võimalusena – vähendada see hüvitis 299 251,64 euroni koos tasandusintressiga, mille arvutamisel on arvesse võetud, et see koosneb eri summadest, mille väljamaksmise kohustused tekkisid eri ajahetkedel;
2.

Kas juhul, kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, on see nii ka siis, kui pagulasseisundi andnud liikmesriigis (käesoleval juhul: Itaalia) a) ei anta pagulasseisundi saajatele toimetulekut tagavaid hüvitisi või antakse neid teiste liikmesriikidega võrreldes tunduvalt väiksemas mahus, kuid muus osas ei kohelda neid liikmesriigi enda kodanikest erinevalt? b) antakse pagulasseisundi saajatele küll direktiivi 2011/95/EL artiklis 20 ja sellele järgnevates artiklites sätestatud õigused, kuid nende võimalus asjaomaseid hüvitisi või riiklikke hüvitisi asendavaid või täiendavaid perekondlike või kodanikuühiskonna võrgustike hüvesid saada on tegelikult raskendatud?
3.

Kui vastus teisele küsimusele on jaatav: Kas riigihankeid reguleerivate liidu õigusnormidega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt võib loobuda määruse (EÜ) nr 1370/2007 artikli 7 lõikes 2 märgitud teabe avaldamata jätmise tõttu õigusvastaseks peetava hankemenetluse tühistamisest, nagu on ette nähtud direktiivi 89/665/EMÜ (2) artikli 2 lõike 1 punktis b, juhul kui õigusvastasus ei olnud hankemenetluse tulemuse seisukohast olulise mõjuga, kuna asjaomane käitaja sai õigeaegselt reageerida ning konkurentsi ei kahjustatud?
5.

Kas see ei ole avaldamine tsiteerimise eesmärgil vastavalt direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punktile d, kui tsiteeritud teosed või selle osad ei ole – näiteks taandridade või joonealuste märkuste abil – lahutamatult uude teksti lõimitud, vaid need tehakse internetis üldsusele kättesaadavaks PDF failidena, mis on linkide abil lisaks uuele tekstile eraldi kättesaadavad?
ET Euroopa Liidu Teataja C 392/11

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Krajowa Izba Odwoławcza (Poola) 24. jaanuaril 2017 – Saferoad Grawil sp. z o.o., Saferoad Kabex sp. z o.o. versus Generalna Dyrekcja Dróg Krajowych i Autostrad Oddział w Poznaniu

(Kohtuasi C-35/17)

(2017/C 392/15)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Krajowa Izba Odwoławcza

Põhikohtuasja pooled

Vaidlustuse esitajad: Saferoad Grawil sp. z o.o., Saferoad Kabex sp. z o.o.

Vastustaja: Generalna Dyrekcja Dróg Krajowych i Autostrad Oddział w Poznaniu

Menetluses osalesid: Przedsiębiorstwo Budownictwa Drogowego S.A., Zakład Bezpieczeństwa Ruchu Drogowego (Zaberd) S.A.

Euroopa Liidu Kohus (kuues koda) otsustas 13. juuli 2017. aasta otsusega, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (1) artiklit 2, võrdse kohtlemise põhimõtet ja läbipaistvuse nõuet tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus ettevõtja kõrvaldamine hankemenetlusest niisuguse kohustuse täitmata jätmise tõttu, mis sõnaselgelt ei tulene selle menetlusega seotud dokumentidest.

(1) ELT 2004, L 134, lk 114; ELT eriväljaanne 06/07, lk 132.
3.

Juhul kui teisele küsimusele vastamisel tuleb lähtuda tarbija vaatepunktist (teise küsimuse punkt b): Kas vastates küsimusele, kas tarbija peab arvestama, et leping kõne all olevate kaupade ostu kohta sõlmitakse konkreetsel messil, tuleb lähtuda sellest, kuidas on messi üldsusele esitletud, või sellest, mida see mess endast tarbija jaoks lepingu sõlmimiseks nõustumuse andmisel tegelikult kujutab?
—

Tunnistada, et kuna Hispaania Kuningriik ei ole võtnud enne 21. märtsi 2016 vastu õigus- ja haldusnorme Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/17/EL elamukinnisvaraga seotud tarbijakrediidilepingute kohta ning millega muudetakse direktiive 2008/48/EÜ ja 2013/36/EL ja määrust (EL) nr 1093/2010 (1), täitmiseks või vähemalt ei ole neist komisjonile teatanud, siis on see liikmeriik rikkunud nimetatud direktiivi artikli 42 lõikest 1 tulenevaid kohustusi;
ET Euroopa Liidu Teataja C 382/33

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Köln (Saksamaa) 22. augustil 2017 – trahvimenetlus Josef Baumgartneri suhtes

(Kohtuasi C-513/17)

(2017/C 382/40)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Amtsgericht Köln

Põhikohtuasja pooled

Josef Baumgartner

Teised menetlusosalised: Bundesamt für Güterverkehr, Staatsanwaltschaft Köln

Eelotsuse küsimus

Kas määruse (EÜ) nr 561/2006 (1) artikli 19 lõike 2 esimest lauset tuleb tõlgendada nii, et veoettevõtjale või veoettevõtja tegevjuhile võib vastavalt väärtegusid käsitleva seaduse (Gesetz über Ordnungswidrigkeiten, edaspidi „OwiG“) § -dele 30, 9 ja 130 määrata väärteo eest, mis pandi toime ettevõtja asukohas, sanktsiooni ainult liikmesriik, mille territooriumil on ettevõtja asukoht? Või on ka teistel liikmesriikidel õigus määrata väärteo eest sanktsioon, kui väärtegu tuvastati nende territooriumil?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määrus (EÜ) nr 561/2006, mis käsitleb teatavate autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide ühtlustamist ja millega muudetakse nõukogu määrusi (EMÜ) nr 3821/85 ja (EÜ) nr 2135/98 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 3820/85 (ELT L 102, lk 1).
2.

Üldkohus on moonutanud tõendeid seoses eriolukorra esinemisega tolliseadustiku artikli 239 tähenduses. Üldkohus tuvastas vastupidi menetluse toimikus sisalduvale, et asjassepuutuvatel liikumissertifikaatidel on R.-i allkirjad ning et Läti ei ole esitanud Jelgava ja Bauska tolliasutustes kasutatavate originaaltemplite jäljendeid. Kui Üldkohus oleks tõendeid õigesti hinnanud, oleks ta pidanud jõudma järeldusele, et komisjon hindas piisavalt linase riide impordiga seotud asjaolusid ja sai õigesti lähtuda sellest, et tegemist ei ole eriolukorraga tolliseadustiku artikli 239 tähenduses.
2.

kas asjaolu, et kui need ajutisest teenistujast õpetajad vabastatakse õppetöö lõpus ametist, ei ole neil võimalik kasutada puhkust tegelikel puhkepäevadel, mis asendatakse vastava hüvitise maksmisega, on kooskõlas nende ajutisest teenistujast õpetajate diskrimineerimise keelu põhimõttega;
3.

Juhul kui kaubamärgi taotluses pildina kujutatud kaubamärgi registreerimine värvimärgina on võimalik, siis kas sellise kaubamärgi registreerimiseks värvimärgina, mis on taotluses graafiliselt kujutatud Euroopa Kohtu praktikas nõutud piisava täpsusega (ja tegemist ei ole värvi kui sellise kaubamärgina registreerimisega abstraktselt, vormitult või piiramatult), on vaja lisaks piisavalt põhjalikult tõendada kasutamist, nagu nõuab patendi- ja registriamet, või esitada üldse mingeid tõendeid?