ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kohtuasi C‑611/12 P

Jean-François Giordano

versus

Euroopa Komisjon

„Apellatsioonkaebus — Ühine kalanduspoliitika — Kalapüügikvoodid — Komisjoni võetud erakorralised meetmed — Liidu lepinguväline vastutus — ELTL artikli 340 teine lõik — Tingimused — Tegelik ja kindel kahju — Subjektiivsed kalapüügiõigused”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (suurkoda), 14. oktoober 2014

Kalandus – Mereressursside kaitse – Meetmed, mille eesmärk on leevendada hariliku tuuni varude kadumise ohtu Atlandi ookeani idaosas – Määrus nr 530/2008 – Omandiõiguse ja kutsealal vaba tegutsemise õiguse ebaproportsionaalne piiramine – Puudumine – Õiguskindluse põhimõtte ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte rikkumine – Puudumine

Apellatsioonkaebuse raames on vastuvõetav väide, millega palutakse Euroopa Kohtul otsustada, kas Üldkohus rikkus viidatud kahju liidu lepinguvälise vastutuse tuvastamise raames tegelikuks ja kindlaks kahjuks kvalifitseerimisel õigusnormi. (vt punkt 31)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 33)

Liidu lepinguvälise vastutuse kohaldamiseks ELTL artikli 340 teise lõigu tähenduses nõuab kahju olemasoluga seotud tingimus, et kahju, mille hüvitamist taotletakse, oleks tegelik ja kindel, mida peab tõendama apellant. Mis puudutab väidetavat kahju, mis seisnes isikliku kvoodi püüdmata ja müümata jäänud osas tulenevalt sellest, et alates teatud kuupäevast oli hariliku tuuni püüdmine keelatud määrusega nr 530/2008, millega kehtestatakse erakorralised meetmed Atlandi ookeanis ida pool 45° läänepikkust ja Vahemeres harilikku tuuni püüdvate seinerite suhtes, siis ei saa pidada kõnealust kahju tegelikuks ja kindlaks, kuna ei saa välistada, et isegi kui apellant oleks võinud kala püüda keelukuupäevast kauem, ei oleks ta oma kvooti täitnud tema tahtest sõltumatute asjaolude tõttu. Nimelt, esiteks ei ole õigusnormiga isikutele antud õiguse olemasolu seotud väidetava kahju tegeliku olemasoluga, vaid kujutab endast tingimust, mis peab olema täidetud, et järeldada sellise normi piisavalt selget rikkumist liidu institutsiooni poolt, et kohaldada liidu lepinguvälist vastutust. Teiseks, asjaolu, et lükati tagasi väite, mille kohaselt apellant oleks oma kvoodi ammendanud, omab tähtsust üksnes viidatud kahju ulatuse hindamisel, mitte aga sellise kahju olemasolu enda hindamisel, mille kindlat laadi tema täpse ulatuse ebaselgus ei mõjuta. (vt punktid 36–38 ja 40)

Vastavalt määruse nr 2371/2002 ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta artikli 7 lõike 1 enda sõnastusele võib komisjon kehtestada erakorralised meetmed alates hetkest, kui on tõendeid, et „vee-elusressursside või mere ökosüsteemi säilimist ähvardab kalapüügist tulenev tõsine ning viivitamatut reageerimist nõudev oht”, ilma et ta peaks ootama määratud kvoodi ületamist. Kalapüügiõiguse ja pädeva liikmesriigi poolt konkreetseks kalapüügihooajaks antud kvoodi omamine ei anna õigust seda kvooti sõltumata asjaoludest ammendada. (vt punktid 46 ja 48)
Menetlusosaline, kellel on lubatud Euroopa Kohtu põhikirja artikli 40 alusel Euroopa Kohtus läbivaatamisel olevas kohtuasjas menetlusse astuda, ei või poolte nõuete ja väidetega piiritletud hagi eset muuta. Sellest tulenevalt on vastuvõetavad ainult need menetlusse astuja argumendid, mis paigutuvad nõuete ja väidetega kindlaks määratud raamistikku.

Kuigi liit ei ole 3. aprillil 2001 sõlmitud Rahvusvahelise Viinamarja- ja Veiniorganisatsiooni asutamislepingu (OIV leping) osaline, on tal õigus kehtestada liidu nimel võetav seisukoht seoses selle organisatsiooni üldkogul hääletamisele tulevate OIV soovitustega, mis käsitlevad uusi veinivalmistustavasid, analüüsimeetodeid veinisektori toodete koostise määramiseks või veinivalmistamistavades kasutatavate ainete puhtus- ja identifitseerimisnõudeid ja võivad mõjutada otsustavalt liidu seadusandja vastu võetud õigusaktide sisu veinituru ühise korralduse valdkonnas.

Esiteks ei ole ELTL artikli 218 lõikega 9 vastuolus see, kui liit võtab vastu otsuse, millega kehtestatakse rahvusvahelise lepinguga loodud organis, mille osaline liit ei ole, liidu nimel võetavad seisukohad.

Peale selle puudutab OIV ühise põllumajanduspoliitika valdkonda ja eeskätt veinituru ühist korraldust, kusjuures seda valdkonda on liidu seadusandja väga ulatuslikult reguleerinud selle pädevuse alusel, mis tal on tulenevalt ELTL artiklist 43. Kui asjassepuutuv valdkond kuulub liidu sellisesse pädevusse, siis ei takista see, et liit ei ole kõnealuse rahvusvahelise organisatsiooni osaline, teda seda pädevust teostamast nii, et ta kehtestab oma institutsioonidega selle lepinguga loodud organis liidu nimel võetava seisukoha eelkõige nimetatud lepingu osalisteks olevate liikmesriikide vahendusel, kes tegutsevad solidaarselt liidu huvides.

Lõpuks kujutavad sellised soovitused endast „õigusliku toimega akte” ELTL artikli 218 lõike 9 tähenduses.

(vt punktid 50–52, 63 ja 64)
Selles olukorras, kui avalik-õigusliku investori kapitalisüstid ei võta arvesse mis tahes kasumlikkuse perspektiivi, olgu see kas või pikaajaline, tuleb selliseid kapitalisüste lugeda riigiabiks ELTL artikli 107 tähenduses, ning nende kooskõla ühisturuga tuleb hinnata üksnes selles sättes esitatud kriteeriumide alusel. Lühiviited liikmesriigi kui globaalse ettevõtja mainele ei ole piisavad, et tõendada liidu õiguse tähenduses abi puudumist.

Selles kontekstis tuleb hinnata, kas selle meetme oleks tavapärastel turutingimustel võtnud erainvestor, kes on asjaomase riigiga võimalikult sarnases olukorras, kusjuures arvesse tuleb võtta üksnes eeliseid ja kohustusi, mis on seotud riigi kui aktsionäri olukorraga, mitte aga neid, mis puudutavad teda kui avaliku võimu kandjat. Kui puudub mis tahes võimalus võrrelda riigi osalusega ettevõtja olukorda eraettevõtja omaga, siis tuleb tavapäraseid turutingimusi hinnata olemasolevate objektiivsete ja kontrollitavate tõendite alusel.

Riigi osalusega äriühingute ja erakapitalil põhinevate äriühingute võrdse kohtlemise põhimõttest nähtub, et riigiabiks ei saa kvalifitseerida kapitali, mille riik on otseselt või kaudselt andnud ettevõtja käsutusse tavapärastele turutingimustele vastavatel asjaoludel.

Riigiabi valdkonnas ei välista pelgalt kapitalisüsti tegemine ühiselt ja samaaegselt erainvestoritega automaatselt riigiabiks kvalifitseerimist. Arvesse tuleb võtta ka teisi asjaolusid, eelkõige riigi osalusega aktsionäride ja erakapitalil põhinevate aktsionäride võrdset kohtlemist.

Sellega seoses võib erakapitalil põhinevate ülevõtjate poolt riigi osalusega ettevõtjasse tehtud kapitalisüsti võõrandamise äramuutval tingimusel – mille kohaselt peab esialgne aktsionär, kes oma osaluse ülevõtjale võõrandas, maksma ülevõtjatele tagasi tema kapitalisüsti, ning seega on ülevõtjal (erinevalt esialgsest aktsionärist) võimalus saada tagasi oma kapitalisüst olukorras, kui äramuutvat tingimust kohaldatakse, ning asjaomasest riigi osalusega ettevõtjast lahkuda – olla tagajärjed selle rekapitaliseerimise tingimustele ja seega võib see mõjutada võrreldavuse tingimusi. Sellel tingimusel on järelikult reaalne rahaline väärtus, see võib muuta erakapitalil põhinevate ülevõtjate kapitalisüsti riskiprofiile ja sellega seada kahtluse alla investeerimistingimuste sarnasuse.

(vt punktid 54, 55, 59 ja 60)
Liidu õiguses ei nõuta, et siseriiklik ametiasutus peab abisaajalt ebaseadusliku abi tagasi nõudma üksnes komisjoni tagasinõudmise otsuse alusel. Asjaomane liikmesriik võib vabalt valida meetmed, mille abil ta täidab siseturuga kokkusobimatuks tunnistatud abi tagasinõudmise kohustuse, tingimusel et valitud meetmed ei kahjusta liidu õiguse ulatust ja tõhusust.

Seega on liikmesriikide vabadus valida meetmed niisuguse abi tagasinõudmiseks piiratud, kuna need meetmed ei või muuta liidu õigusega nõutavat abi tagastamist tegelikult võimatuks. Siseriiklike menetluste kohaldamise tingimuseks on see, et need peavad võimaldama komisjoni otsuse kohest ja tõhusat täitmist, kusjuures selline tingimus peegeldab tõhususe põhimõtte nõudeid. Järelikult tuleb küsimust, kas asjaomane liikmesriik on nende meetmete valimisega täitnud kohustused siseturuga kokkusobimatuks tunnistatud abi tagasinõudmiseks, hinnata igal üksikjuhul eraldi, lähtudes konkreetse juhtumi asjaoludest.

(vt punktid 39–41, 43)
Seda, kas liidu õigusega on kooskõlas niisugused siseriiklikud õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mille kohaselt liikmesriigi residendist äriühing ei või arvata maha ettevõtte tulumaksu, mille on tasunud teises liikmesriigis või kolmandas riigis dividende maksnud kapitaliühingud, kuna need dividendid on esimesena nimetatud liikmesriigis maksust vabastatud juhul, kui need makstakse sellise osaluse alusel, mis moodustab vähemalt 10% dividende maksva äriühingu kapitalist ja kuna käesolevas asjas on dividende saava kapitaliühingu olemasolev osalus suurem kui 90% ja dividende saav äriühing asutati kolmanda riigi seaduse alusel, tuleb hinnata ELTL artiklite 63 ja 65 alusel.

Nimelt, kui siseriiklikke õigusnorme, mis puudutavad dividendide maksustamise korda, ei kohaldata üksnes olukordades, kus emaettevõtja mõjutab otsustavalt dividende maksvat äriühingut, tuleb arvesse võtta dividende saava äriühingu osaluse suurust, kuna niisugusel juhul võib tugineda nii ELTL artiklile 49 kui ka ELTL artiklile 63 ja kuna selle osaluse suurus võimaldab teha kindlaks, kas olukord kuulub liidu õiguse nimetatud kahe sättega tagatud ühe või teise vabaduse kohaldamisalasse.

Seda mõttekäiku võib analoogia alusel kasutada ka olukorras, kus on võimalik tugineda kapitali vabale liikumisele, võttes arvesse asutamisvabaduse isikulise kohaldamisala piire. Niisuguse juhtumiga on tegemist niisuguse olukorras, kus dividende saav äriühing on asutatud kolmanda riigi õigusnormide alusel.

Seega tuleb olukorras, kus asutamisvabadust ei ole võimalik kasutada, kuna dividende maksev äriühing on seotud kolmanda riigi õiguskorraga, õigusnorme, mis käsitlevad teisest liikmesriigist või kolmandast riigist pärit dividendide maksustamist ja mida ei kohaldata ainult olukordades, kus emaettevõtjal on otsustav mõju dividende maksva äriühingu üle, hinnata ELTL artikli 63 alusel.

Järelikult võib kolmanda riigi õiguse alusel asutatud äriühing, kes on liikmesriigi resident, sõltumata oma osaluse suurusest teise liikmesriigi või kolmanda riigi residendist dividende maksvas äriühingus, nimetatud sättele tugineda selleks, et niisuguste õigusnormide õiguspärasus kahtluse alla seada. Seega, kuna asutamislepingu kohaselt ei laiene asutamisvabadus kolmandatele riikidele, on oluline vältida seda, et ELTL artikli 63 lõike 1 tõlgendus võimaldab osas, mis puudutab suhteid kolmandate riikidega, sellest kasu saada neil ettevõtjatel, kes ei jää asutamisvabaduse territoriaalse kohaldamisala piiresse.

(vt punktid 40, 42, 43, 51–53, 55 ja resolutsiooni punkt 1)
17

Teiseks ei nõustunud Euroopa Liidu Üldkohus nimetatud kohtuotsuse punktis 30 asjaomaste teenistujate vastuväidetega, mille kohaselt Avaliku Teenistuse Kohus asendas sellise mõistliku aja põhimõtte kohaldamise, mis on oma olemuselt paindlik ning võimaldab konkreetselt kaaluda asjassepuutuvaid huve, rangelt kohaldatava üldise kolmekuulise tähtaja järgimisega. Üldkohus asus nimelt seisukohale, et Avaliku Teenistuse Kohus vaid kohaldas „õigusnormi […], mis selgelt ja täpselt tuleneb [19. juuni 2012. aasta kohtuotsuse punktis 27 viidatud Euroopa Liidu Üldkohtu väljakujundatud] kohtupraktika ümberpööratud tõlgendamisest” ning mis Üldkohtu hinnangul kujutab endast mõistliku aja järgimise põhimõtte erisätet EIP ja tema teenistujate vaheliste vaidluste jaoks, millel on olulised ühised jooned Euroopa Liidu ametnikke ja teenistujaid puudutavate vaidlustega. Euroopa Liidu Üldkohus lisas, et „see õigusnorm, mis „tugineb üldisele eeldusele, mille kohaselt kolmekuuline tähtaeg on põhimõtteliselt piisav, et võimaldada EIP teenistujatel hinnata nende huve kahjustavate EIP aktide õiguspärasust ning vajadusel koostada hagi”, ilma et see „paneks seda normi kohaldavale […] liidu kohtule kohustuse võtta arvesse iga üksikjuhtumi asjaolusid ning eelkõige konkreetselt kaaluda asjassepuutuvaid huve”.
1.

Niisugust määrust nagu Regulamento da Formação de Créditos (ainepunkide omandamise määrus), mille on vastu võtnud selline kutseliit nagu Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas (Portugali raamatupidamisekspertide kogu), tuleb lugeda ettevõtjate ühenduse otsuseks ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses. Asjaolu, et selline kutseliit nagu Ordem dos Técnicos Oficiais de Contas peab seadusest tulenevalt rakendama oma liikmete jaoks ette nähtud koolitussüsteemi, ei saa jätta ELTL artikli 101 kohaldamisalast välja selle kutseliidu vastu võetud norme, niivõrd kui need on eranditult viimasele omistatavad. Asjaolu, et need normid ei mõjuta otseselt selle kutseliidu liikmete majandustegevust, ei riiva ELTL artikli 101 kohaldamist, kuna samale kutseliidule ette heidetud rikkumine puudutab turgu, kus see liit ise tegeleb majandustegevusega.
2.

Direktiivi 2006/112 artikli 132 lõike 1 punkti m tuleb tõlgendada nii, et sissepääsu võimaldamine veeparki, mis ei paku külastajatele mitte üksnes spordiga tegelemise vahendeid, vaid ka muud liiki lõõgastus- ja puhkamisvõimalusi, võib endast kujutada spordiga otseselt seotud teenust. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on, lähtudes käesolevas kohtuotsuses Euroopa Kohtu antud tõlgendamissuunistest ja võttes arvesse nimetatud kohtuasja konkreetseid asjaolusid, teha kindlaks, kas see antud asjas nii on.
10

Euroopa Liidu õigusega hõlmatud välismaalaste Taanis elamist käsitleva 12. mai 2011. aasta korralduse nr 474 (Bekendtgørelse nr 474 af 12. maj 2011 om ophold i Danmark for udlændinge, der er omfattet af Den Europæiske Unions regler (EU-opholdsbekendtgørelsen)) § 3 sätestab: „1. Liidu kodanikul, kes on Taanis töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja, sealhulgas teenuseosutaja, on õigus elada Taanis kauem kui kolm kuud, mis on ette nähtud välismaalaste seaduse § 2 lõikes 1. 2. Liidu kodanik, kes varem vastas lõikele 1, kuid kes ei ole enam töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja, säilitab töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja staatuse, kui ta 1) ei saa haiguse või õnnetuse tagajärjel ajutiselt töötada; 2) on võetud nõuetekohaselt arvele töötuna endast sõltumatutel põhjustel pärast seda, kui ta on töötanud üle ühe aasta, ja on registreeritud asjaomases tööhõiveametis tööotsijaks; 3) on võetud nõuetekohaselt arvele töötuna endast sõltumatutel põhjustel pärast seda, kui ta on lõpetanud alla aastase tähtajalise töölepingu, ja on tööotsijana registreeritud asjaomases tööhõiveametis, 4) on võetud nõuetekohaselt arvele töötuna endast sõltumatutel põhjustel esimese kaheteistkümne kuu jooksul või endast sõltumatutel põhjustel ei ole enam füüsilisest isikust ettevõtja, ja on tööotsijana registreeritud asjaomases tööhõiveametis, või 5) osaleb tööalasel koolitusel, mis on seotud tema eelmise tööga või on endast sõltumatutel põhjustel töötu ning osaleb mis tahes tööalasel koolitusel. 3. Liidu kodanik, kes vastab lõike 2 punktile 3 või 4, säilitab töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja staatuse kuueks kuuks. 4. Liidu kodanikul, kes saabub Taani töö otsimiseks, on elamisõigus tööotsijana kuueks kuuks saabumisest arvates. Pärast seda on sellel isikul elamisõigus tööotsijana, kui on dokumentaalselt tõendatud, et ta endiselt tegeleb töö otsimisega ja tal on reaalne väljavaade tööd leida.”
17

Teiseks on Euroopa Kohus leidnud, et analüüsida tuleb ka seda, kas saadud teenust osutati üksnes maksukohustuslase maksustatavate tehingutega seoses (8. veebruari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-435/05: Investrand, EKL 2007, lk I-1315, punkt 33). Sama kehtib ka põhikohtuasjas, kuna advokaadid ei oleks oma teenuseid osutanud, kui A ei oleks teinud tehingut, mille tagajärjel tekkis käive ja mis on seega maksustatav. Niisiis võib asuda seisukohale, et nimetatud tehingutel on otsene ja vahetu seos A majandustegevusega tervikuna. Neil asjaoludel on W. Beckeril nn ühendava ettevõtjana õigus sisendkäibemaks maha arvata.
4

Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor dohôd obmedzujúcich súťaž (Slovaki Vabariigi konkurentsiameti talitus, mis uurib konkurentsi piiravaid kokkuleppeid, edaspidi „talitus”), mis on konkurentsi kaitsmise valdkonnas pädev esimese astme organ, leidis oma 9. juuni 2009. aasta otsuses, et Bratislavas (Slovakkia) asuvad kolm suurt panka, nimelt Slovenská sporiteľňa a.s., Československá obchodná banka a.s. ja Všeobecná úverová banka a.s. rikkusid EÜ artiklit 81 ning seaduse nr 136/2001 vastavat sätet, sõlmides kokkuleppe, mille kohaselt lõpetatakse Prahas (Tšehhi Vabariik) asuva äriühinguga Akcenta CZ a.s. (edaspidi „Akcenta”) sõlmitud jooksevkontolepingud ja uusi lepinguid selle äriühinguga ei sõlmita. Talitus oli seisukohal, et muu krediidiasutusena kui pank tegutsev Akcenta, kes osutab teenuseid, mis kujutavad endast välisvaluutas sularahata arveldamise tehinguid, vajas pankades avatud jooksevkontosid tegevuseks, mis seisneb rahaülekannete tegemises välismaalt ja välismaale, sealhulgas oma klientidele Slovakkias. Talitus märkis, et need kolm asjaomast panka, kes leidsid, et Akcenta konkurendina osutab nende klientidele teenuseid, ning olid rahulolematud oma kasumi languse üle, mis oli põhjustatud äriühingu tegevusest, jälgisid seda tegevust, tegutsesid kooskõlastatult ning ühisel kokkuleppel otsustasid kooskõlastatult lõpetada äriühinguga sõlmitud lepingud. Tõendite alusel pankadevaheliste kontaktide olemasolu kohta, mis puudutasid muu hulgas nende 10. mail 2007 toimunud koosolekut ning hilisemat kirjavahetust elektronposti teel, tuvastas talitus, et iga pank neist kolmest nõustus lõpetama lepingu, mis teda Akcentaga sidus, tingimusel et teised pangad teevad sama, selleks et takistada, et osa tema klientidest suunduks panka, kes jätkuvalt hoiab Akcenta jooksevkontosid. Talitus järeldas sellest, et nende pankade tegevus kõnealusel turul, mis on välisvaluutas sularahata arveldamise tehingutes seisnevate teenuste Slovaki turg, kujutab endast kokkulepet, mille eesmärk on piirata konkurentsi, ning määras Slovenská sporitel’ňale trahvi summas 3197912 eurot, Československá obchodná banka a.s-ile trahvi summas 3183427 eurot ja Všeobecná úverová banka a.s-ile trahvi summas 3810461 eurot.
5

Nimetatud määruse artikli 13 lõikes 3 on ette nähtud: „Sisenemiskeelu saanud isikutel on õigus otsus edasi kaevata. Edasikaebamine toimub siseriikliku õiguse kohaselt. Samuti antakse kolmanda riigi kodanikule kirjalikult nimekiri kontaktpunktidest, kust on võimalik saada teavet esindajate kohta, kes on pädevad tegutsema kolmanda riigi kodaniku nimel vastavalt siseriiklikule õigusele. Sellise edasikaebuse esitamine ei peata sisenemiskeelu otsuse kohaldamist. Ilma et see piiraks siseriikliku õigusega ettenähtud lõpliku kompensatsiooni kohaldamist, on kolmanda riigi kodanikul õigus sisenemiskeelu andnud liikmesriigi poolt kehtetuks tunnistatud sisenemistempli ja mis tahes kehtetuks tunnistamise või lisamise korrigeerimisele, kui edasikaebuse suhtes otsustatakse, et sisenemiskeelu otsus on põhjendamatu.”
39

Selles osas tuleb meelde tuletada, et proportsionaalsuse põhimõte kuulub liidu õiguse üldpõhimõtete hulka ning selle kohaselt on nõutav, et liidu õigusnormidega rakendatavad meetmed oleksid vastava õigusaktiga taotletavate õiguspäraste eesmärkide saavutamiseks sobivad ega läheks kaugemale sellest, mis on nende saavutamiseks vajalik (vt 12. juuli 2012. aasta otsus kohtuasjas C-59/11: Association Kokopelli, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika).
142

Teiseks ei sätesta ESML, et stabiilsustoetust antakse niipea, kui liikmeriigil, mille rahaühik on euro, tekib raskusi turul rahastamise leidmisega. Nimelt sätestavad selle lepingu artikkel 3 ja artikli 12 lõige 1, et stabiilsustoetust antakse ESM-i liikmetele, kes on tõsistes rahalistes raskustes või kellel on oht sellistesse raskustesse sattuda, üksnes siis, kui see on hädavajalik kogu euroala ja selle liikmesriikide finantsstabiilsuse tagamiseks ja et seda abi antakse rangetel tingimustel, mis on asjakohased asjaomase finantsabi andmise vahendi puhul.
Siseriikliku kohtu ülesanne on kõigi kohtule esitatud toimikusse lisatud tõendite alusel kontrollida, kas põhikohtuasjas on need tingimused täidetud. Samas räägib asjaolu, et faktooringulepingul on kõik need esitatud küsimuses kirjeldatud omadused, selle kasuks, et kõnealune leping vastab nimetatud tingimustele. Nimelt võimaldab sedalaadi leping nõuete omandajal töödelda elektroonilise side liiklusandmeid üksnes juhul, kui see töötlemine on vajalik nende nõuete sissenõudmiseks ja paneb asjaomasele nõuete omandajale kohustuse kustutada või tagastada need andmed viivitamatult ja pöördumatult, kui need ei ole asjaomaste nõuete sissenõudmiseks enam vajalikud. Lisaks võimaldab see leping teenuseosutajal teostada järelevalvet selle üle, kas nõuete omandaja täidab andmekaitse- ja andmeturbenõudeid, kusjuures viimane on kohustatud nõudmise korral elektroonilise side liiklusandmed kustutama või tagastama.
58

Direktiivi 2000/78 artikli 6 lõikest 1 ei saa nimelt järeldada, et taotletava eesmärgi kohta täpsemate siseriiklike sätete puudumine välistaks automaatselt selle, et niisugused sätted võiksid olla nimetatud artikli alusel õigustatud. Kui see täpsustus puudub, siis on oluline, et teised asjaomase meetme üldisest kontekstist tulenevad tegurid võimaldaksid tuvastada eesmärgi, millest meede on kantud, et saaks kohtulikult kontrollida selle eesmärgi õigustatust ning selle saavutamiseks kasutatud vahendite sobivust ja vajalikkust (vt eespool viidatud kohtuotsused Fuchs ja Köhler, punkt 39, ning Hörnfeldt, punkt 24).
66

Teiselt poolt, ei ELTL artikli 79 lõige 1 ja lõike 2 punkt c – mis näevad ette, et liit töötab välja ühise sisserändepoliitika, mille eesmärk on muu hulgas tagada tõhusamad meetmed ebaseadusliku sisserände ja ebaseadusliku riigis viibimise ennetamiseks – ega ka määrus nr 562/2006 ei välista liikmesriikide pädevust ebaseadusliku sisserände ja ebaseadusliku riigis viibimise vastu võitlemise valdkonnas, isegi kui on selge, et viimased peavad kohandama oma selle valdkonna õigusakte, et tagada liidu õiguse järgimine (vt selle kohta 6. detsembri 2011. aasta otsus kohtuasjas C-329/11: Achughbabian, EKL 2011, lk I-12695, punktid 30 ja 33). Nimelt määruse nr 562/2006 artikli 21 punktide a–d sätted ning ELTL artikli 72 sõnastus kinnitavad, et piirikontrolli kaotamine sisepiiridel ei mõjuta liikmesriikide nende kohustuste täitmist, mis on seotud avaliku korra säilitamise ja sisejulgeoleku kaitsmisega.