ET Euroopa Liidu Teataja C 165/8

Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH 10. veebruaril 2012 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kolmas koda) 30. novembri 2011. aasta otsuse peale kohtuasjas T-208/06: Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-70/12 P)

2012/C 165/14

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH (esindajad: advokaadid F. Wijckmans ja M. Visser)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellantide nõuded

Apellandid paluvad Euroopa Kohtul:

— esimese võimalusena tühistada Üldkohtu otsus osas, milles selles tuvastatakse, et apellandid on rikkunud ELTL artiklit 101, ning kuna ta jättis seetõttu apellante puudutavas osas komisjoni otsuse artikli 1 tühistamata.

— täiendava võimalusena tühistada Üldkohtu otsus osas, milles ta täieliku pädevuse raames vähendas trahvi lähtesummat vaid 10 % ning jättis tühistamata komisjoni otsuse selle osa, milles trahvi arvutamisel suurendati trahvisummat rikkumise kestuse tõttu.

— täiendava võimalusena tühistada Üldkohtu otsus osas, milles ta ei tühistanud komisjoni otsuse seda osa, milles trahvi põhisummat vähendati erineva kohtlemise alusel ainult 25 %, ning kehtestada täieliku pädevuse raames suurem protsendimäär, mis kajastab nõuetekohaselt seda, et apellandid ei olnud vastutavad PMMA-vormisegu ja PMMA-sanitaartoodeteid puudutava kartelli eest, tagades nii, et selline trahvisumma olulisem vähendamine on kooskõlas proportsionaalsuse üldpõhimõttega.

— mõista kodukorra artikli 69 lõike 2 kohaselt kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Quinn Barlo Ltd., Quinn Plastics NV ja Quinn Plastics GmbH paluvad apellatsioonkaebuses täpsustatud ulatuses tühistada Üldkohtu 30. novembri 2011. aasta otsus kohtuasjas T-208/06: Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV ja Quinn Plastics GmbH vs. Euroopa Komisjon. Üldkohtu otsus puudutab väidetavat kartelli, mis seisnes konkurentsivastastes kokkulepetes ja kooskõlastatud tegevuses metakrülaatide tootmisharus (komisjoni 31. mai 2006. aasta otsus K(2006) 2098 (lõplik), mis käsitleb EÜ artikli 81 ning EMP lepingu artikli 53 alusel algatatud menetlust (juhtum COMP/F/38.645 — Metakrülaadid)). Otsuses tuvastatakse, et Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV ja Quinn Plastics GmbH rikkusid EÜ artiklit 81 ja EMP lepingu artiklit 53, osaledes polümetüülmetakrülaatplaatidega seotud kokkulepetes ja kooskõlastatud tegevuses ning neid äriühinguid peetakse vastutavaks osalemise eest kartellis ajavahemikus 1998. aasta aprillist kuni 1998. aasta oktoobrini ning 24. veebruarrist 2000 kuni 21. augustini 2000.

Apellatsioonkaebuse põhjendamiseks esitavad Quinn Barlo Ltd., Quinn Plastics NV ja Quinn Plastics GmbH kolm väidet.

Esimese võimalusena esitatud esimese väite kohaselt on Üldkohus ELTL artikli 101 rikkumise tuvastamisel kohaldanud valesti Euroopa Liidu õigust ja/või rikkunud õigusnormi määruse nr 1/2003 (1) artikli 2 kohaldamisel. Nii komisjon kui ka Üldkohus on asunud õiguslikule seisukohale, et ELTL artikli 101 rikkumist on tõendatud õiguslikult piisavalt õigusliku kriteeriumi kohaldamise teel, mis seisnes (i) tõendis apellantide viibimise kohta neljal koosolekul ja (ii) tõendi puudumises selle kohta, et apellandid teatasid avalikult, et nad ei loe end nendel koosolekutel arutatuga seotuks. Selliselt toimides eirasid komisjon ja Üldkohus objektiivset ja vaidlustamata kaalutlust, mis tõendas, et nimetatud õiguslik kriteerium oli ebasobiv ja igal juhul ebapiisav tuvastamaks, et apellandid on rikkunud ELTL artiklit 101. Järelikult eirasid komisjon ja Üldkohus sellele kriteeriumile tuginedes määruse nr 1/2003 artiklit 2 ning ei tõendanud ELTL artikli 101 rikkumist õiguslikult piisavalt.

Teine väide jaguneb kaheks osaks. Täiendava võimalusena esitatud teise väite esimese osa kohaselt on Üldkohus rikkunud õigusnormi, kuna ta eiras süütuse presumptsiooni üldpõhimõtet, kui korrigeeris väitetava rikkumise kestusele antud komisjoni hinnangut. Süütuse presumptsiooni üldpõhimõttest lähtuvalt ei saanud Üldkohus pikendada väidetava osalemise esimese perioodi kestust üle teise koosoleku kuupäeva. Täiendava võimalusena esitatud teise väite teise osa kohaselt kujutab Üldkohtu otsus teostada täielikku pädevust, suurendades trahvi lähtesummat 10 %, endast õigusnormi rikkumist, kuna see on vastuolus õiguspärase ootuse kaitse ja võrdse kohtlemise põhimõtetega. Teise väite mõlema osa raames on Üldkohus rikkunud määruse nr 1/2003 artikli 23 lõiget 3.

Täiendava võimalusena esitatud kolmanda väite kohaselt on Üldkohus rikkunud õigusnormi, kui ta kinnitas põhisumma 25 % vähendamist ja kui jättis selle täiendavalt vähendamata. Selliselt toimides rikkus Üldkohus määruse nr 1/2003 artikli 23 lõiget 3 ning proportsionaalsuse üldpõhimõtet.

(1) Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).