ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 128/11

Euroopa Kohtu (esimene koda) 10. aprilli 2008. aasta otsus (Oberlandesgericht Stuttgart'i (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Annelore Hamilton versus Volksbank Filder eG

(Kohtuasi C-412/06) (1)

(Tarbijakaitse - Väljaspool äriruume sõlmitud lepingud - Direktiiv 85/577/EMÜ - Artikli 4 esimene lõik ja artikli 5 lõige 1 - Pikaajalised laenulepingud - Taganemisõigus)

(2008/C 128/16)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht Stuttgart

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Annelore Hamilton

Kostja: Volksbank Filder eG

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Oberlandesgericht Stuttgart — Nõukogu 20. detsembri 1985. aasta direktiivi 85/577/EMÜ tarbija kaitsmise kohta väljaspool äriruume sõlmitud lepingute korral (EÜT L 372, lk 31; ELT eriväljaanne 15/01, lk 262) artiklite 4 ja 5 tõlgendamine — Kinnisvarafondi osakute ostmiseks väljaspool äriruume sõlmitud laenulepingust taganemine — Siseriiklikud õigusaktid, mis näevad tarbijale, keda ei ole taganemisõigusest teavitatud, selle õiguse kasutamiseks ette ühekuulise tähtaja, mis hakkab kulgema mõlema poole poolt nende lepingust tulenevate kohustuste täies ulatuses täitmisest

Resolutiivosa

Nõukogu 20. detsembri 1985. aasta direktiivi 85/577/EMÜ tarbija kaitsmise kohta väljaspool äriruume sõlmitud lepingute korral tuleb tõlgendada nii, et siseriiklik seadusandja võib ette näha, et selle direktiivi artikli 5 lõikega 1 kehtestatud taganemisõigust võib kasutada hiljemalt üks kuu pärast lepingupoolte pikaajalisest laenulepingust tulenevate kohustuste täies ulatuses täitmist, kui tarbija on saanud selle õiguse kasutamise kohta ekslikku teavet.

(1) ELT C 310, 16.12.2006.
ET Euroopa Liidu Teataja C 128/7

Euroopa Kohtu (esimene koda) 3. aprilli 2008. aasta otsus (Oberlandesgericht Kölni eelotsusetaotlus — Saksamaa) — 01051 Telecom GmbH versus Deutsche Telekom AG

(Kohtuasi C-306/06) (1)

(Direktiiv 2000/35/EÜ - Hilinenud maksmisega võitlemine äritehingute puhul - Artikli 3 lõike 1 punkti c alapunkt ii - Hilinenud maksmine - Pangaülekanne - Kuupäev, mil makse tuleb lugeda sooritatuks)

(2008/C 128/10)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht Köln

Põhikohtuasja pooled

Hageja: 01051 Telecom GmbH

Kostja: Deutsche Telekom AG

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Oberlandesgericht Köln — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/35/EÜ hilinenud maksmisega võitlemise kohta äritehingute puhul (EÜT L 200, lk 35; ELT eriväljaanne 17/01, lk 226) artikli 3 lõike 1 punkti c alapunkti ii tõlgendamine — Võlausaldaja õigus saada hilinenud maksmise eest intressi — Makstava summa võlausaldaja poolt „saamise” mõiste — Siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt loetakse makse sooritamise hetkeks võlgniku maksekorralduse tegemise aeg ja mitte hetk, mil makstav summa krediteeritakse võlausaldaja kontole

Resolutiivosa

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/35/EÜ hilinenud maksmisega võitlemise kohta äritehingute puhul artikli 3 lõike 1 punkti c alapunkti ii tuleb tõlgendada nii, et see nõuab selleks, et pangaülekandega tehtud makse hoiaks ära või lõpetaks viivitusintressi kohaldamise, et tasumisele kuuluv summa oleks tähtaegselt kantud võlausaldaja kontole.

(1) ELT C 249, 14.10.2006.
1.

Vaatamata eksportija poolt komisjoni 18. märtsi 1998. aasta määruse (EÜ) nr 615/98, millega kehtestatakse eksporditoetuste korra üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses elusveiste heaoluga vedamise ajal, artikli 5 lõike 2 kohaselt esitatud dokumentidele võib pädev asutus nimetatud määruse artikli 5 lõike 3 kohaselt järeldada, et nõukogu 19. novembri 1991. aasta direktiivi 91/628/EMÜ, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ajal ja millega muudetakse direktiive 90/425/EMÜ ja 91/496/EMÜ, muudetud nõukogu 29. juuni 1995. aasta direktiiviga 95/29/EÜ, ei ole järgitud. Pädev asutus saab sellise järelduse teha siiski üksnes tuginedes määruse nr 615/98 artiklis 5 nimetatud dokumentidele, sama määruse artiklis 4 nimetatud loomade tervist käsitlevale kontrollaruandele või muudele nende loomade heaolu mõjutavatele objektiivsetele asjaoludele, millest tulenevalt seatakse kahtluse alla eksportija esitatud dokumendid; kirjeldatud juhul lasub eksportijal tõendamiskoormis sellest, miks ei ole asjakohased need tõendid, millele pädev asutus viitas, et teha järeldus direktiivi 91/628, muudetud direktiiviga 95/29, järgimata jätmise kohta.
2.

Kuritarvituse või hooletuse tagajärjel kaotatud summade tagasinõudmine peab toimuma määruse nr 4253/88, mida on muudetud määrusega nr 2082/93, artikli 23 lõike 1 alusel ja siseriiklikus õiguses kehtiva korra kohaselt, kuid siseriikliku õiguse kohaldamine ei tohi kahjustada ühenduse õiguse kohaldamist ja tõhusust ning selle tagajärjel ei tohi eeskirju eirates antud summade tagasinõudmine muutuda praktiliselt võimatuks. Siseriikliku kohtu ülesanne on tagada ühenduse õiguse kohaldamine täiel määral, jättes vajadusel kohaldamata või tõlgendades niisugust siseriiklikku normi nagu üldise haldusmenetluse seaduse (Algemene wet bestuursrecht) säte, mis ühenduse õiguse kohaldamist takistab. Siseriiklik kohus võib tingimusel, et ühenduse huve on täiel määral arvestatud, rakendada ühenduses kehtivaid õiguskindluse ja õiguspärase ootuse põhimõtteid, hinnates nii kaotatud summade saajate kui ka ametiasutuse käitumist. Toetuse saaja staatus avalik-õigusliku isikuna ei ole selles osas asjassepuutuv.
ET Euroopa Liidu Teataja C 171/7

Euroopa Kohtu (neljas koda) 22. mai 2008. aasta otsus (Sąd Okręgowy w Koszalinie (Poola) eelotsusetaotlus) — Halina Nerkowska versus Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie

(Kohtuasi C-499/06) (1)

(Sõja või repressioonide tsiviilohvritele makstav invaliidsuspension - Kodakondsusjärgse riigi territooriumil elamise tingimus - EÜ artikli 18 lõige 1)

(2008/C 171/12)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Okręgowy w Koszalinie

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Halina Nerkowska

Kostja: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Sąd Okręgowy w Koszalinie — EÜ artikli 18 tõlgendamine — Sellise siseriikliku õigusnormi vastavus ühenduse õigusele, mis seab sõja või repressioonide tsiviilohvrite kasuks kehtestatud invaliidsuspensioni maksmise sõltuvusse tingimusest, et õigustatud isikute elukoht oleks kodakondsusjärgse riigi territooriumil

Resolutiivosa

EÜ artikli 18 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi sellised õigusnormid, mille kohaselt viimane keeldub üldiselt ja igal juhul sõja või repressioonide tsiviilohvritele suunatud hüvitise maksmisest vastava liikmesriigi kodanikule üksnes põhjusel, et see kodanik elab kogu hüvitise maksmise ajavahemikul mitte vastava liikmesriigi, vaid mõne teise liikmesriigi territooriumil.

(1) ELT C 20, 27.1.2007.
ET Euroopa Liidu Teataja C 171/6

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 22. mai 2008. aasta otsus (Oberlandesgericht Dresdeni (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Energia juhtimist puudutav menetlus, mis on seotud Citiworks AG-ga ja milles osalesid: Sächsisches Staatsministerium für Wirtschaft und Arbeit als Landesregulierungsbehörde, Flughafen Leipzig/Halle GmbH, Bundesnetzagentur

(Kohtuasi C-439/06) (1)

(Elektrienergia siseturg - Direktiiv 2003/54/EÜ - Artikli 20 lõige 1 - Kolmandate isikute vaba juurdepääs elektrienergia edastus- ja jaotusvõrkudele)

(2008/C 171/10)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht Dresdeni (Saksamaa)

Põhikohtuasjas toimuva menetluse pool

Citiworks AG

Menetluses osalesid:

Sächsisches Staatsministerium für Wirtschaft und Arbeit als Landesregulierungsbehörde, Flughafen Leipzig/Halle GmbH, Bundesnetzagentur

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Oberlandesgericht Dresden — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2003. aasta direktiivi 2003/54/EÜ, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 96/92/EÜ (ELT L 176, lk 37; ELT eriväljaanne 12/02, lk 211) artikli 20 lõike 1 tõlgendamine — Siseriiklikud õigusnormid, mis välistavad selle, et täies ulatuses ettevõtja maal asuvatele võrkudele (Betriebsnetze) kohaldatakse elektri edastamise ja jaotamise võrkudele kolmandate isikute vaba juurdepääsu põhimõtet

Resolutiivosa

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2003. aasta direktiivi 2003/54/EÜ (mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 96/92/EÜ) artikli 20 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline säte nagu 7. juuli 2005. aasta elektri- ja gaasitarnet reguleeriva seaduse, n-ö „energia mõistliku juhtimise seaduse” (Gesetz über die Elektrizitäts- und Gasversorgung (Energiewirtschaftsgesetz)) § 110 lõike 1 punkt 1, mis vabastab teatud energia tarnevõrkude haldurid kolmandatele isikutele vaba juurdepääsu võimaldamise kohustusest seetõttu, et need võrgud asuvad kokkukuuluvas tegevuspiirkonnas ja rahuldavad valdavalt ettevõtja enda või temaga seotud ettevõtjate energiavajadusi.

(1) ELT C 326, 30.12.2006.
ET Euroopa Liidu Teataja C 171/5

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 22. mai 2008. aasta otsus (College van Beroep voor het bedrijfsleveni (Madalmaad) eelotsusetaotlus) — Feinchemie Schwebda GmbH, Bayer CropScience AG versus College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen

(Kohtuasi C-361/06) (1)

(Taimekaitsevahendid - Turuleviimise luba - Etofumesaat - Direktiivid 91/414/EMÜ ja 2002/37/EÜ - Määrus (EMÜ) nr 3600/92 - Suulise menetluse uuendamise taotlus)

(2008/C 171/08)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

College van Beroep voor het bedrijfsleven

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Feinchemie Schwebda GmbH, Bayer CropScience AG

Kostja: College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen

Menetluses osales: Agrichem BV

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Komisjoni 3. mai 2002. aasta direktiivi 2002/37/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ toimeaine etofumesaadi lisamisega (EÜT L 117, lk 10; ELT eriväljaanne 03/35, lk 450), artikli 4 lõike 1 tõlgendamine — Liikmesriikide kohustus tunnistada etofumesaati sisaldavale taimekaitsevahendile väljastatud kasutusluba enne 1. septembrit 2003 kehtetuks põhjusel, et kasutusloa omanikul ei ole toimikut, mis vastab direktiivi 91/414/EMÜ (EÜT L 230, lk 1; ELT eriväljaanne 03/11, lk 332) II lisas sätestatud nõuetele, ning tal ei ole ka juurdepääsu sellisele toimikule

Resolutiivosa

Komisjoni 3. mai 2002. aasta direktiivi 2002/37/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ toimeaine etofumesaadi lisamisega, artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see ei kohusta liikmesriike tunnistama etofumesaati sisaldavale taimekaitsevahendile väljastatud luba enne 1. septembrit 2003 kehtetuks põhjusel, et selle loa omanikul ei ole nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta II lisa nõuetele vastavat toimikut ning tal ei ole ka juurdepääsu sellisele toimikule.

(1) ELT C 294, 2.12.2006.
1.

Põhikohtuasjas käsitletavatega sarnanevad õigusnormid, mis sisaldavad veoruumide kõrguse kohta arvandmeid, et vedajad võiksid lähtuda täpsematest normidest kui need, mis on sätestatud nõukogu 19. novembri 1991. aasta direktiivis 91/628/EMÜ, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ajal ja millega muudetakse direktiive 90/425/EMÜ ja 91/496/EMÜ, mida on muudetud nõukogu 29. juuni 1995. aasta direktiiviga 95/29/EÜ, võivad jääda liikmesriikidele EÜ artiklis 249 antud kaalutlusruumi piiresse, kui nad arvestavad selle direktiivi eesmärgiga tagada loomade kaitse vedamise ajal ega takista proportsionaalsuse põhimõtet rikkudes saavutamast samuti selle direktiiviga taotletavaid eesmärke kõrvaldada tehnilised tõkked elusloomadega kauplemisel ja võimaldada vastavate turuorganisatsioonide häireteta tegutsemine. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu kohustus on kindlaks teha, kas põhikohtuasjas vaidluse all olevad õigusnormid arvestavad nende põhimõtetega.
9.

Määrust nr 2887/2000 tuleb tõlgendada nii, et eraldatud kliendiliinijuurdepääsu hinna kujundamise kontrollimenetluses, mida riigi reguleeriv asutus viib läbi vastavalt määruse artiklile 4, lasub teavitatud operaatoril kohustus tõendada, et tema tariifid järgivad tariifide kulupõhisuse põhimõtet. Seevastu on liikmesriikide ülesanne kehtestada tõendamiskoormise jaotus teavitatud operaatori tariifidele loa andmise otsuse teinud riigi reguleeriva asutuse ja kasutusõiguse saanu vahel, kes on otsuse vaidlustanud. Samuti on liikmesriikide ülesanne kehtestada vastavalt oma menetlusnormidele ja kohtuliku kaitse võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtet järgides tõendamiskoormise jaotamise kord kohtumenetluses, milles vaidlustatakse riigi reguleeriva asutuse otsus, millega antakse luba teavitatud operaatori eraldatud kliendiliinijuurdepääsu tariifidele.
2.

Kui liikmesriik on säilitanud kuuenda direktiivi artikli 28 lõike 2 alusel (nii enne kui pärast sellesse sättesse direktiiviga 92/77 tehtud muudatusi) oma siseriiklikes õigusnormides teatavate kaupade või teenuste maksuvabastuse, mille puhul tagastatakse eelnenud etapis makstud maks, kuid on tõlgendanud siseriiklikke õigusnorme ekslikult nii, et see on põhjustanud hariliku maksumäära kohaldamise teatavatele kaupadele või teenustele, mis on siseriiklike õigusnormide kohaselt käibemaksust vabastatud ja mille puhul tagastatakse eelnenud etapis makstud maks, tuleb ühenduse õiguse üldpõhimõtteid, sh neutraalse maksustamise põhimõtet kohaldada nii, et need annavad selliseid tarneid teostanud ettevõtjale õiguse saada temalt ekslikult sissenõutud summad tagasi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 223/9

Euroopa Kohtu (teine koda) 17. juuli 2008. aasta otsus — L & D SA versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), Julius Sämann Ltd

(Kohtuasi C-488/06 P) (1)

(Apellatsioonkaebus - Ühenduse kaubamärk - Määrus (EÜ) nr 40/94 - Artikli 8 lõike 1 punkt b ja artikkel 73 - Kujutismärk „Aire Limpio’ - Erinevate nimetustega ühenduse, siseriiklikud ja rahvusvahelised kujutismärgid, mis kujutavad kuuske - Omaniku vastulause - Osaline registreerimisest keeldumine - Varasema kaubamärgi erilise eristusvõime tuletamine teise kaubamärgiga seotud tõenditest)

(2008/C 223/13)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: L & D SA (esindaja: abogado S. Miralles Miravet)

Teised menetlusosalised: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (esindaja: J. García Murillo), Julius Sämann Ltd (esindaja: abogado E. Armijo Chávarri)

Kohtuasja ese

Apellatsioonkaebus, mis esitati Esimese Astme Kohtu (neljas koda) 7. septembri 2006. aasta otsuse peale kohtuasjas T-168/04: L & D, S.A. vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ja Julius Sämann Ltd, millega Esimese Astme Kohus jättis rahuldamata Siseturu Ühtlustamise Ameti teise apellatsioonikoja 15. märtsi 2004. aasta otsuse (asi R 326/2003-2) peale Julius Sämann Ltd ja L & D, SA vahelises vastulausemenetluses, esitatud osalise tühistamise hagi

Resolutiivosa

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja L & D SA-lt.

(1) ELT C 20, 27.1.2007.
EÜ artiklit 25 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus õigusnorm, mille kohaselt on kodumaised elektrienergia ostjad kohustatud maksma oma võrguoperaatorile lisatasu selles liikmesriigis toodetud ja imporditud elektrikoguse eest, mis neile üle kanti, kui võrguoperaator peab selle lisatasu üle andma seadusandja poolt selleks määratud äriühingule, mis on nelja kodumaise elektritootja tütarettevõtja ja oli varem kogu toodetava ja imporditava elektri kulude operaator, ning kui see lisatasu tuleb täies ulatuses kasutada turule mittevastavate kulude katmiseks, mida see äriühing on otseselt kohustatud katma, kusjuures selle tulemusel hüvitavad kõnealusele äriühingule makstavad summad täielikult ülekantavalt kodumaiselt elektrilt arvestatava maksu.

Eeltoodu kehtib ka siis, kui kodumaised elektritootjad on kohustatud need kulud katma ja kui jõusolevate lepingute tõttu sai määratud äriühing selles liikmesriigis toodetud elektri ostuhinna tasumisega, dividendide maksmisega erinevatele kodumaistele elektritootjatele, mille tütarettevõtja määratud äriühing on, või mis tahes muul viisil anda lisatasust tuleneva eelise täielikult üle kodumaistele elektritootjatele.

EÜ artiklit 90 tuleb tõlgendada nii, et sama õigusnorm on sellega vastuolus juhul, kui ülekantud elektrilt tasutud maksu tulu kasutatakse turule mittevastavate kulude katmiseks üksnes osaliselt, st kui määratud äriühingule makstud summa hüvitab vaid osa ülekantud kodumaiselt elektrilt arvestatavast maksust.
3.

Teekonnaplaani, millel on kirjutusmasinal tehtud varasem sissekanne, mille kohaselt mereveo kestel söödetakse ja joodetakse loomi „õhtul, hommikul, lõuna ajal, õhtul, hommikul”, võib pidada direktiivis 91/628 (muudetud direktiiviga 95/29) sätestatud nõuetele vastavaks juhul, kui on tõendatud, et need toimingud ka tegelikult läbi viidi. Kui pädev ametiasutus leiab kõigi talle eksportija poolt esitatud dokumentide alusel, et kõnealuse direktiivi nõudeid ei ole järgitud, peab ta kindlaks tegema, kas niisugune järgimata jätmine mõjutas loomade heaolu ja kas vastaval juhul on võimalik seda heastada ning kas selle rikkumise korral jätta eksporditoetus maksmata, vähendada seda või maksta see välja.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2003. aasta direktiiviga 2003/55/EÜ maagaasi siseturu ühiseeskirjade kohta ning direktiivi 98/30/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta ei ole vastuolus see, kui niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on käsitlusel põhikohtuasjas, näevad kindlaksmääratud tingimustel ette üleminekuperioodi pikendamise, mille lõppedes peab niisuguse maagaasi jaotamise kontsessiooni, nagu on käsitlusel põhikohtuasjas, lõpetama enne tähtaja lõppu. Nendel tingimustel tuleb asuda ka seisukohale, et niisugused õigusnormid ei ole vastuolus ka EÜ artikliga 10 ega proportsionaalsuse põhimõttega.
1.

Nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivi 92/50/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord, artikli 3 lõikes 1 ning artiklites 8 ja 9 kasutatud mõistet „riigihangete korraldamine” tuleb tõlgendada nii, et nende kohaldamisalasse ei kuulu selline olukord nagu põhikohtuasjas, kus algne pakkuja annab hankijale teenuste osutamise üle ühele teisele teenuseosutajale, kes on asutatud sellise äriühingu vormis, mille ainuomanikuks ta ise on, ning kelle üle ta omab kontrolli ning kellele ta annab korraldusi, eeldusel, et esialgne teenuseosutaja vastutab edasi lepinguliste kohustuste täitmise eest.
Nõukogu 29. juuli 1991. aasta direktiivi 91/439/EMÜ juhilubade kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. septembri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1882/2003) artikli 1 lõiget 2, artikli 7 lõiget 1 ja artikli 8 lõikeid 2 ning 4 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui liikmesriik niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas keeldub oma territooriumil tunnustamast juhtimisõigust, mis tuleneb juhiloast, mille teine liikmesriik on väljastanud hiljem, pärast asjaomasele isikule uue juhiloa taotlemiseks määratud keeluaja möödumist, ja seetõttu keeldub ka tunnustamast nimetatud juhiloa kehtivust, kui selle loa omaniku puhul ei ole täidetud tingimused, mis on esimeses liikmesriigis ette nähtud niisugusteks juhtudeks — st pärast juhiloa äravõtmist uue juhiloa väljastamiseks, sh juhtimissobivuse kontroll, mis näitab, et juhiloa äravõtmist õigustanud asjaolusid enam ei ole.

Samadel asjaoludel ei ole nimetatud sätetega vastuolus see, kui liikmesriik keeldub oma territooriumil tunnustamast niisugusest juhiloast tulenevat juhtimisõigust, mille teine liikmesriik on väljastanud hiljem, juhul kui juhiloale kantud märgete või muu väljastanud liikmesriigilt saadud vaieldamatu teabe alusel on võimalik kindlaks teha, et juhiloa väljastamise ajal ei olnud sellise juhiloa omaniku alaline elukoht, kellelt on esimeses liikmesriigis varasem juhiluba ära võetud, väljastava liikmesriigi territooriumil.
1.

Tühistada Euroopa Kohtu Esimese Astme Kohtu 7. juuni 2006. aasta otsus kohtuasjas T-613/97: UFEX jt vs. komisjon esiteks ulatuses, milles viimane tühistab komisjoni 1. oktoobri 1997. aasta otsuse 98/365/EÜ Prantsusmaa poolt SFMI-Chronopostile väidetavalt antud riigiabi kohta osas, milles see leiab, et ei logistilise ega ärialase abi osutamine La Poste'i poolt oma tütarettevõtjale SFMI-Chronopost, ega Postadexi üleandmine ei kujuta endast SFMI-Chronopostile antud riigiabi, ja teiseks ulatuses, milles see eelnenust lähtuvalt määrab kohtukulude jaotuse
1.

Luksemburgi Suurhertsogiriik on rikkunud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1996. aasta direktiivi 96/71/EÜ „Töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega” artikli 3 lõikest 1 koostoimes sama artikli lõikega 10 ning EÜ artiklitest 49 ja 50 tulenevaid kohustusi, kuna ta — on kuulutanud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1996. aasta direktiivi 96/71/EÜ „Töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega” ülevõtmist ja tööõiguse kohaldamise järelevalvet käsitleva 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 1 lõike 1 punktid 1, 2, 8 ja 11 kohustuslikeks säteteks, mis kuuluvad siseriikliku avaliku korra kohaldamisalasse, — on võtnud direktiivi 96/71 artikli 3 lõike 1 esimese lõigu punkti a sätted üle mittetäielikult, — on 20. detsembri 2002. aasta seaduse artikli 7 lõikes 1 sätestanud kontrollimiseks vajalikele andmetele pädevate siseriiklike asutuste juurdepääsu käsitlevad tingimused viisil, mis ei ole piisavalt selge, et tagada töötajaid Luksemburgi lähetada soovivatele ettevõtjatele õiguskindlus, — on nimetatud seaduse artiklis 8 sätestanud, et kontrollimiseks vajalikud dokumendid peavad olema hoiule antud Luksemburgis asuva ad hoc esindaja kätte.