Keywords

Summary



Keywords

1. Euroopa Liidu õigus – Tõlgendamine – Säte, milles puudub otsene viide liikmesriigi õigusele – Autonoomne ja ühetaoline tõlgendamine

2. Õigusaktide ühtlustamine – Kaubamärgid – Direktiiv 2008/95 – Registreerimisest keeldumine või kehtetuks tunnistamine – Taotluse esitaja pahausksus kaubamärgitaotluse esitamise ajal – Mõiste „pahausksus” – Autonoomne ja ühetaoline tõlgendamine

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/95, artikli 4 lõike 4 punkt g)

3. Õigusaktide ühtlustamine – Kaubamärgid – Direktiiv 2008/95 – Registreerimisest keeldumine või kehtetuks tunnistamine – Taotluse esitaja pahausksus kaubamärgitaotluse esitamise ajal – Hindamiskriteeriumid – Kõigi registreerimistaotluse esitamise ajal esinevate asjakohaste teguritega arvestamine – Taotluse esitaja teadlikkus kolmanda isiku poolt identse või sarnase kaubamärgi kasutamisest – Pahausksuse tuvastamiseks ebapiisav asjaolu

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/95, artikli 4 lõike 4 punkt g)

4. Õigusaktide ühtlustamine – Kaubamärgid – Direktiiv 2008/95 – Registreerimisest keeldumine või kehtetuks tunnistamine – Valikuvabad registreerimisest keeldumise või kehtetuks tunnistamise põhjused – Liikmesriigi poolt välisriigi kaubamärkide erikaitsekorra kehtestamine – Lubamatus

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2008/95, artikli 4 lõike 4 punkt g)

Summary

1. Vt otsuse tekst.

(vt punkt 25)

2. Vaidlust ei ole selle üle, et direktiivi 2008/95 kaubamärgi kohta artikli 4 lõike 4 punktis g puudub mõiste „pahausksus” määratlus ning selle mõiste määratlust ei ole ka selle direktiivi teistes artiklites. Lisaks ei ole selles sättes seoses nimetatud mõistega ühtki otsest viidet liikmesriigi õigusele. Seega tuleb kõnealuse mõiste sisu ja ulatus kindlaks määrata direktiivi 2008/95 asjaomase sätte konteksti ja eesmärgi põhjal.

Mis puutub direktiivi 2008/95 esemesse ja eesmärki, siis kuigi tõepoolest ei ole selle direktiivi põhjenduse 4 kohaselt vaja võtta ette liikmesriikide kaubamärke käsitlevate õigusaktide täiemahulist ühtlustamist, ühtlustab nimetatud direktiiv siiski asjaomase valdkonna keskseid materiaalõiguslikke õigusnorme, st nimetatud põhjenduse kohaselt neid siseriikliku õiguse sätteid, mis mõjutavad siseturu toimimist kõige otsesemalt, ning see põhjendus ei välista täielikku siseriikliku õiguse ühtlustamist.

Lisaks ei mõjuta direktiivi 2008/95 sätte valikuvaba olemus vastust küsimusele, kas selle sätte sõnastust tuleb tõlgendada ühetaoliselt.

Järelikult tuleb direktiivi 2008/95 artikli 4 lõike 4 punkti g tõlgendada nii, et mõiste „pahausksus” selle sätte tähenduses on liidu õiguse autonoomne mõiste, mida tuleb Euroopa Liidus tõlgendada ühetaoliselt.

(vt punktid 26–29, resolutsiooni punkt 1)

3. Direktiivi 2008/95 kaubamärgi kohta artikli 4 lõike 4 punkti g tuleb tõlgendada nii, et taotleja selle sätte tähenduses pahausksuse tuvastamisel tuleb võtta arvesse kõiki käsitletava juhtumiga seotud asjakohaseid, registreerimistaotluse esitamise ajal esinevaid tegureid. Taotleja nimetatud sätte tähenduses pahausksuse tuvastamiseks ei piisa pelgalt asjaolust, et taotleja teadis või pidanuks teadma, et kolmas isik kasutab taotluse esitamise ajal välisriigis identsete või sarnaste kaupade jaoks sellist kaubamärki, mille võib segi ajada taotletava kaubamärgiga.

(vt punkt 37, resolutsiooni punkt 2)

4. Kuigi liidu seadusandja on direktiivi 2008/95 kaubamärgi kohta artikli 4 lõikes 4 põhjused esitanud valikuvabadena, on liikmesriigi kaalutlusruum siiski piiratud võimalusega teatav põhjus sellisena, nagu seadusandja on selle konkreetselt piiritlenud, siseriiklikus õiguses kehtestada või kehtestamata jätta.

Järelikult tuleb direktiivi 2008/95 artikli 4 lõike 4 punkti g tõlgendada nii, et see ei võimalda liikmesriikidel kehtestada välisriigi kaubamärkidele erikaitsekorda, mis erineb mainitud sättega kehtestatust ja põhineb sellel, kas kaubamärgi registreerimistaotluse esitaja oli teadlik või pidanuks olema teadlik välisriigi kaubamärgi olemasolust.

(vt punktid 41, 43, resolutsiooni punkt 3)