Määruse nr 40/94 artikli 90 lõike 2 ning artikli 92 alusel on 27. septembri 1968. aasta konventsiooni (kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades) artikli 5 lõike 3 (millele vastab määruse nr 44/2001 artikli 5 punkt 3) kohaldamine ühenduse kaubamärgi rikkumisega seotud hagidele sõnaselgelt välistatud. Määruse nr 40/94 artikli 93 lõikes 5 esitatud mõistet „selle liikmesriigi kohtute [pädevus], kus rikkumine on toimunud või kus on rikkumise oht” tuleb tõlgendada iseseisvalt määruse nr 44/2001 artikli 5 punktis 3 esitatud mõistest „selle paiga [kohus], kus kahjustav sündmus on toimunud või võib toimuda”.

Määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 93 lõikes 5 esitatud mõistet „selle liikmesriigi kohtud, kus rikkumine on toimunud” tuleb tõlgendada nii, et olukorras, kus kaubamärgiõiguse rikkumise objektiks olev kaup müüakse ja antakse üle teatava liikmesriigi territooriumil ning ostja müüb selle edasi muu liikmesriigi territooriumil, ei võimalda see säte määrata kindlaks kaubamärgirikkumisest tuleneva hagi arutamise pädevust, mis on esitatud esialgse müüja suhtes, kes ei ole liikmesriigis, mille kohtule hagi on esitatud, ise ühtki asjaomast tegu toime pannud.

Määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 14 lõige 2 näeb sõnaselgelt ette, et ühenduse kaubamärki käsitlevaid hagisid võib esitada tsiviilvastutust reguleeriva ja kõlvatu konkurentsi vastase siseriikliku seaduse alusel, kuna selliste hagide arutamise pädevust ei reguleeri määrus nr 40/94 ning see tuleb kindlaks teha määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades sätete alusel. Nii on kõlvatut konkurentsi käsitleva siseriikliku seaduse alusel esitatud nõude osas selle kohtu pädevuse kindlaks määramisel, kelle poole on pöördutud, kohaldatav määruse nr 44/2001 artikli 5 punkt 3.

Määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 5 punkti 3 tuleb tõlgendada nii, et väite korral ühenduse kaubamärgiga kaitstud tähist õigusvastaselt kasutava võrdleva reklaami ja selle kõlvatu kopeerimise kohta, mis on selle liikmesriigi õiguses, mille kohtu poole on pöördutud, keelatud, ei võimalda see säte määrata selle siseriikliku seaduse rikkumisest tulenevat kahju põhjustava sündmuse toimumise koha alusel kindlaks selle liikmesriigi kohtu pädevust, kui asjaomase teo kohtusse kaevatud oletatav toimepanija ei ole vastavat tegu ise seal toime pannud. See-eest võimaldab nimetatud säte sellisel juhul määrata kahju tekkimise koha alusel kindlaks pädevuse arutada kõnealusel siseriiklikul õigusel põhinevat vastutuse tuvastamise hagi, mis on esitatud muus liikmesriigis asuva isiku suhtes, kes on selles liikmesriigis väidetavalt pannud toime teo, mis on selle kohtu tööpiirkonnas, kelle poole on pöördutud, toonud kaasa või võib tuua kaasa kahju.

Määruse nr 44/2001 artikli 5 punktis 3 kasutatud väljendis „paik, kus kahjustav sündmus on toimunud või võib toimuda” on peetud silmas nii kahju tekkimise kui ka kahju põhjustanud sündmuse toimumise paika, millest tulenevalt võib kostjat hageja valikul kaevata kas ühe või teise asjaomase paiga kohtusse. Seotustest ühe kindlaks tegemisega peaks olema võimalik määrata kindlaks selle kohtu pädevus, kes on objektiivselt parimas kohas hindamaks, kas kostja vastutust tingivad asjaolud esinevad, siis tuleb sellest järeldada, et õiguspäraselt saab pöörduda üksnes selle paiga kohtu poole, kus on täidetud asjaomane seotuse alus. Asjaoludel, kus vaid ühe väidetava kahju oletatava tekitaja vastu on pöördutud kohtusse, mille tööpiirkonnas viimane ei ole tegu toime pannud, ei ole alust leida, et kahju põhjustanud sündmus on leidnud aset selle kohtu tööpiirkonnas määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 tähenduses.

Mis puutub intellektuaal- ja tööstusomandi õiguse rikkumistest tulenevasse kahjusse, siis saab kahju teatavas liikmesriigis tekkida vaid juhul, kui selles liikmesriigis on väidetavalt rikutud õigus kaitse all. See nõue on ülekantav asjaoludele, kus vaidluse all on sellise õiguse kaitse kõlvatu konkurentsi vastase siseriikliku seaduse abil. Neil asjaoludel võib selle seaduse rikkumist käsitleva asja esitada arutamiseks siseriiklikule kohtutele, niivõrd kui muus liikmesriigis toimunud sündmus on toonud kaasa või võib tuua kaasa kahju selle kohtu tööpiirkonnas, kuhu on pöördutud.

(vt punktid 46, 48, 50, 55–57, 59 ja resolutsiooni punkt 2)