ET Euroopa Liidu Teataja C 159/21

Pesquerias Riveirenses SL jt 4. aprillil 2014 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (viies koda) 7. veebruari 2014. aasta otsuse peale kohtuasjas T-180/13: Pesquerías Riveirenses jt versus nõukogu

(Kohtuasi C-164/14 P)

2014/C 159/28

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Apellandid: Pesquerias Riveirenses, SL; Pesquera Campo de Marte, SL; Pesquera Anpajo, SL; Arrastreros del Barbanza, SA, Martínez Pardavilla e Hijos, SL; Lijo Pesca, SL; Frigoríficos Hermanos Vidal, SA; Pesquera Boteira, SL; Francisco Mariño Mos y Otros, CB; Juan Antonio Pérez Vidal y Hermano, CB; Marina Nalda, SL; Portillo y Otros, SL; Vidiña Pesca, SL; Pesca Hermo, SL; Pescados Oubiña Perez, SL; Manuel Pena Graña; Campo Eder, SL; Pesquera Laga, SL; Pesquera Jalisco, SL; Pesquera Jopitos, SL; y Pesca-Julimar, SL (esindaja: advokaat J. Tojeiro Sierto)

Teine menetlusosaline: Euroopa Liidu Nõukogu

Apellantide nõuded

Apellandid paluvad Euroopa Kohtul tühistada Üldkohtu määrus, millega tunnistati vastuvõetamatuks tühistamishagi, mille hagejad esitasid nõukogu 21. jaanuari 2013. aasta määruse (EL) nr 40/2013 (1) peale, ning teha selle hagi vastuvõetamatuse küsimuses uus otsus.

Väited ja peamised argumendid

Apellandid on otseselt puudutatud – ELTL artikli 263 rikkumine

ELTL artikli 263 neljas lõik sätestab, et „iga füüsiline või juriidiline isik võib […] esitada hagi […] üldkohaldatava akti vastu, mis puudutab teda otseselt ja ei sisalda rakendusmeetmeid”. Otsene puutumus ja rakendusmeetmete puudumine on kaks eri tingimust ning riigi hindamisruum, mis on vaidlustatud akti otsese puutumuse kindlaksmääramiseks määrava tähtsusega küsimus, ei oma aga tähtsust selle kindlakstegemisel, kas siseriiklik akt on olemuselt „rakendusmeede” ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses.

Apellandid leiavad, et põhjaputassuu püügile spetsialiseerinud kalandusettevõtjatena puudutab määrus, millega määratakse kindlaks selle liigi püük ja piiratakse seda, neid otseselt. EL kehtestab põhjaputassuu varude majandamise korra igal aastal TAC-de abil (lubatud kogupüük); apellandid leiavad, et see lubatud kogupüük on kindlaks määratud ebaõigesti, kuna see ei võta arvesse viimaseid teaduslikke soovitusi. Tulenevalt sellest, et põhjaputassuud majandatakse ühe varuna, mitte kahe eri varuna, on lubatud kogupüük väiksem sellest, mis tuleks apellantidele eraldada juhul, kui varusid majandataks põhja- ja lõunaosas eraldi. Pärast TAC kehtestamist ei saa liikmesriigid sekkuda kalapüügivõimaluste eraldamisse ning nende eraldamiseks kasutatavaid üksikasjalike eeskirju ei saa muuta, kuna jaotamine toimub alati EL poolt algselt kindlaks määratud TAC alusel. Seega on liidu kohtutele hagi esitamine apellantide ainus valik või alternatiiv, näitamaks, et nad ei nõustu lubatud kogupüügiga ja selle kindlaksmääramise viisi või kalavarude majandamisega.

(1) Nõukogu 21. jaanuari 2013. aasta määrus (EL) nr 40/2013, millega määratakse 2013. aastaks kindlaks kalapüügivõimalused ELi vetes ning ELi laevade kalapüügivõimalused teatavates väljaspool ELi asuvates vetes teatavate selliste kalavarude ja kalavarurühmade püügiks, mis kuuluvad rahvusvaheliste läbirääkimiste või kokkulepete reguleerimisalasse (ELT L 23, lk 54).