Kõikide eelnevate kaalutluste põhjal teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Eparchiako Dikastirio Larnakase (Larnaka esimese astme kohus, Küpros) eelotsuse küsimustele järgmiselt:

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta otsust nr 565/2014 tuleb tõlgendada nii, et selle adressaadiks olev liikmesriik, kes on otsustanud tunnustada selle otsuse artikli 3 lõikes 1 nimetatud dokumente oma riigi viisadega erandeid ette nägemata võrdväärsena ja on teavitanud sellest vastavalt selle otsuse artiklile 5 komisjoni, ei või alates vastava teadaande Euroopa Liidu Teatajas avaldamise kuupäevast keelata riiki siseneda määruse nr 539/2001 I lisa nimekirja kantud kolmanda riigi kodanikul, kellel on kõnealuse artikli 3 lõikes 1 nimetatud nõuetekohaselt välja antud ja kehtiv dokument, ainuüksi põhjusel, et tal puudub selle riigi viisa. Kolmanda riigi kodanik, kellele kõnealune liikmesriik oma territooriumile sisenemise või sellelt läbisõidu keelas, võib neil asjaoludel tugineda kohtus otsusele nr 565/2014, et vaidlustada sisenemiskeelu otsuse õiguspärasus.

Lennuettevõtjat, kes jätab ise või oma lähtelennujaamas tegutsevate esindajate kaudu reisija lennureisist maha, tuginedes sihtliikmesriigi ametiasutuste kehtestanud sisenemiskeelule, kuna reisijal puudub selle riigi viisa, ei saa pidada selle liikmesriigi harundiks, kelle suhtes asjaomane reisija võiks tugineda kohustustele, mis otsust nr 565/2014 rakendavatele liikmesriikidele tulenevad.

Asjaolu, et lennuettevõtja on reisija kahe Schengeni alasse mittekuuluva liikmesriigi vahelisest lennureisist maha jätnud, põhineb sihtliikmesriigi pädevate ametiasutuste teabel, soovitustel või otsustel selle kohta, kas reisijal olevad dokumendid vastavad kõnealuse liikmesriigi piiri ületamiseks vajalikele dokumentidele, ei võimalda iseenesest vabastada lennuettevõtjat tagajärgedest, mis tulenevad talle lepingust ja sellele kohaldatavatest õigusnormidest veoteenuse täitmata jätmise tõttu.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta, artikli 2 punkti j tuleb tõlgendada nii, et mõiste „lennureisist mahajätmine“ selle sätte tähenduses hõlmab juhtumeid, kus reisija on lennureisist maha jäetud vea tõttu, mille tegi lähtelennujaamas lennuettevõtja maapealne personal, lennuettevõtja esindaja või volitatud esindaja reisija reisidokumentide täielikkuse kontrollimisel, välja arvatud juhul, kui kõiki juhtumi asjaolusid arvesse võttes ilmneb, et vaatamata hoolsuskohuse täitmisele oli võimatu viga vältida.

Määruse nr 261/2004 artikliga 15 on vastuolus lennuettevõtja vastutust piirav või välistav klausel – olukorras, kus reisija jäetakse lennureisist maha reisidokumentide täielikkusega seotud põhjusel –, mis sisaldub selle lennuettevõtja veebilehel avaldatud üldistes veotingimustes, kui selle klausli kohaldamise tagajärjel jäetakse reisijad ilma kõnealuse määruse artikli 4 lõikes 3 sätestatud õigusest rahalisele hüvitisele selle määruse kohaldamisalasse kuuluvate lennureisist mahajätmise juhtudel artikli 2 punkti j tähenduses, mille hulka kuulub ka lennuettevõtja personali läbi viidud reisija reisidokumentide täielikkuse hindamisel tehtud vea tõttu lennureisist mahajätmine.