Kohtuasi T‑260/16

Rootsi Kuningriik

versus

Euroopa Komisjon

EAGF ja EAFRD – Rahastamisest välja jäetud kulutused – Sidumata otsetoetused – Kohapealsed kontrollid – Kaugseire – Riskitegurite hindamine – Asjaomase liikmesriigi võetavad parandusmeetmed – Varalise kahju hindamine – Proportsionaalsus

Kokkuvõte – Üldkohtu (teine koda) 25. septembri 2018. aasta otsus

Mis puutub Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) poolt raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlusse, siis komisjoni 21. juuni 2006. aasta määruse (EÜ) nr 885/2006, millega nähakse ette nõukogu määruse (EÜ) nr 1290/2005 kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad seoses makseasutuste ja teiste organite akrediteerimise ning EAGFi ja EAFRD raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmisega, artiklis 11 on ette nähtud, et esimeses teates tuleb näidata piisava täpsusega oma teenistuste uurimisobjekti ja uurimise käigus tuvastatud puudused, millele võib hiljem tugineda kui tõenditele tõsise ja mõistliku kahtluse kohta, mis tal on liikmesriigi asutuste poolt teostatud kontrollide või nende poolt edastatud arvandmete suhtes ning ka finantskorrektsioonide põhjendamiseks lõppotsuses, mille kohaselt Euroopa Liidu rahastamine ei kata teatavaid kulutusi, mida asjaomane liikmesriik on teinud EAGFi arvel. Kui aga finantskorrektsioonide tegemist põhjendavad eiramised jätkuvad pärast seda, kui kontrolli tulemustest on kirjalikult teatatud, on komisjonil õigus ja ka kohustus võtta seda olukorda arvesse, kui ta määrab kindlaks ajavahemiku, mille kohta asjaomane finantskorrektsioon tehakse. Lisaks tuleneb määruse nr 885/2006 artiklist 11, et kui asjaomane liikmesriik ei kohalda komisjoni tuvastatud puuduste suhtes parandusmeetmeid, võib viimane kuni komisjoni poolt ette nähtud parandusmeetmete jõustumise tegeliku kuupäevani Euroopa Liidu eeskirjade rikkumisega seotud kulutused rahastamisest välja jätta. (vt punktid 40, 41 ja 54)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 69–72 ja 106)

Kuigi Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) poolt raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse raames tuleneb komisjoni 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1122/2009, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 73/2009 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses põllumajandustootjate otsetoetuskavade alusel makstavate toetuste nõuetele vastavusega, ümbersuunamisega ning ühtse haldus- ja kontrollisüsteemiga ning määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses veinisektori toetuskavade alusel makstavate toetuste nõuetele vastavusega, artiklitest 33 ja 35, et liikmesriigid võivad kaugseire teel läbiviidavat kontrolli ja kohapealset kontrolli õiguspäraselt kasutada, on kohapealsete kontrollide läbiviimine siiski kohustuslik kõikide põldude suhtes, mille puhul kaugseire ei võimalda pindala deklareerimise õigsust tuvastada. Kuigi määruses nr 1122/2009 ei ole sõnaselgelt ette nähtud, et mõlemad meetodid peavad viima sama tulemuseni, tuleb siiski kaugseire puuduste kõrvaldamiseks kasutama kohapealseid kontrolle, selleks et tagada tõhus kontroll toetuse eraldamise tingimuste järgimise üle. Seega, kui üht või teist liiki kontrolli kasutamisel ilmnevad olulised erinevused vigade avastamisel, võib selline olukord kesta ainult ajutiselt, ja seda tuleb riskitegureid arvesse võttes korrigeerida, et lõppkokkuvõttes oleksid veamäärad sarnasemad või vähemalt üksteisele lähemal. Neil asjaoludel näib kasutatavate kontrollimeetodite veamäärade olulise erinevuse püsimine olevat tõend tõsise ja põhjendatud kahtluse kohta, mis komisjonil seoses liikmesriigi ametiasutuste kasutatava meetodiga on, et saavutada parem fondile tekkida võivate riskide juhtimine, arvestades valitud riskitegurite arvu ning vajadust neid hinnata ja igal aastal ajakohastada. (vt punktid 78, 79 ja 81)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 103 ja 104)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 108 ja 110)