Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse õigus – Õiguse üldpõhimõtted – Karistusõiguse sätete tagasiulatuva jõu puudumine

(Nõukogu määrus nr 17, artikkel 15; komisjoni teatis 98/C 9/03)

2. Konkurents – Trahvid – Suunised trahvide arvutamise meetodi kohta

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03)

3. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2)

4. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03)

5. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Trahvi hoiatav mõju

(EÜ artikkel 81; nõukogu määrus nr 17, artikkel 15)

6. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Tegelik mõju turule

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkti 1 A esimene lõik)

7. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2)

8. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus

(Nõukogu määrus nr 17, artikkel 15)

9. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Kergendavad asjaolud

(EÜ artikli 81 lõige 1; nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkti 3 kolmas taane)

10. Konkurents – Trahvid – Samast kokkulepete kogumist tulenevate erinevate faktide eest määratud ühenduse karistuste kumuleerimine

(Nõukogu määrus nr 17, artikkel 15)

11. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Kergendavad asjaolud

(EÜ artikli 8 lõige 1; nõukogu määrus nr 17, artikkel 15; komisjoni teatis 98/C 9/03)

12. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Trahvi määramata jätmine või vähendamine vastutasuna süüdistatud ettevõtja koostöö eest

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teatis 96/C 207/04, peatüki B punkt b ja peatükk C)

13. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Haldusmenetluse ajal iga ettevõtja koostöö ulatuse hindamine

(Nõukogu määrus nr 17, artikkel 15; komisjoni teatis 96/C 207/04, peatükid B, C ja D)

14. Konkurents – Haldusmenetlus – Vastuväiteteatis – Vajalik sisu

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 19 lõige 1)

15. Konkurents – Trahvid – Summa – Komisjoni kaalutlusõigus – Kohtulik kontroll

(EÜ artikkel 229)

Summary

1. Euroopa inimõiguste konventsiooni artiklis 7 põhiõigusena kinnitatud karistusseaduste tagasiulatuva jõu puudumise põhimõte kujutab endast ühenduse õiguse üldpõhimõtet, mida tuleb konkurentsinormide rikkumise eest trahvide määramisel järgida. See põhimõte nõuab, et kohaldatud karistused ei või olla raskemad teo toimepanemise ajal ettenähtutest.

Selliste suuniste vastuvõtmine, millega muudetakse komisjoni üldist konkurentsipoliitikat trahvide valdkonnas, võib põhimõtteliselt kuuluda tagasiulatuva jõu puudumise põhimõtte kohaldamisalasse.

Esiteks võivad need suunised tekitada õiguslikke tagajärgi. Nimetatud õiguslikud tagajärjed ei teki suuniste enda normatiivsusest, vaid nende vastuvõtmisest ja avaldamisest komisjoni poolt. Suuniste vastuvõtmine ja avaldamine piirab komisjoni kaalutlusõigust ja komisjon ei saa nimetatud normidest kõrvale kalduda ilma, et teda olenevalt olukorrast karistataks selliste õiguse üldpõhimõtete rikkumise eest nagu võrdne kohtlemine, õiguspärase ootuse kaitse ja õiguskindlus.

Teiseks kuuluvad suunised kui konkurentsipoliitika vahend nii nagu rikkumist ette nägeva normi uus kohtulik tõlgenduski tagasiulatuva jõu puudumise põhimõtte kohaldamisalasse, nagu tuleneb Euroopa inimõiguste konventsiooni artikli 7 lõiget 1 puudutavast Euroopa Inimõiguste Kohtu praktikast, mille kohaselt on rikkumist ette nägeva normi uue tõlgenduse tagasiulatuv kohaldamine viimati mainitud sättega vastuolus. Mainitud kohtupraktika kohaselt on sellise juhtumiga tegu siis, kui kohtuliku tõlgenduse tulemus ei ole rikkumise toimepanemise hetkel mõistlikult ootuspärane, pidades silmas eelkõige sellel ajal kohtupraktikas levinud asjaomase sätte tõlgendust. Samast praktikast tuleneb siiski, et ootuspärasuse mõiste ulatus sõltub suurel määral asjaomase teksti sisust, hõlmatavast ainevaldkonnast ning normi adressaatide arvust ja nende isikutest. Seega ei ole seaduse ootuspärasusega vastuolus see, kui asjaomane isik peab pöörduma õigusnõuandja poole, et juhtumi asjaoludel piisava mõistlikkusega hinnata kindla teo tagajärgi. See on nii eelkõige kutseala esindajatega, kes on harjunud oma kutsetegevuses suuremat hoolsust üles näitama. Neilt võib ka oodata suuremat hoolt sellise tegevusega kaasnevate riskide hindamisel.

Tagasiulatuva jõu puudumise põhimõtte kindlaksmääramisel tuleb kindlaks teha, kas suunistega määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta sisse viidud muudatus oli asjaomaste rikkumiste toimepanemise ajal mõistlikult ootuspärane. Suuniste peamine uuendus seisneb selles, et arvutamise lähtekohaks võetakse nimetatud suunistes sätestatud vahemiku põhjal arvutatav põhisumma, kusjuures see vahemik väljendab erinevaid rikkumise raskusastmeid, kuid ei oma sellisena mingit seost asjaomase käibega. See meetod tugineb seega sisuliselt trahvide tariifide määramisele, olgu see siis kui tahes suhteline ja paindlik.

Järgmiseks, asjaolu, et komisjon minevikus kohaldas teatava suurusega trahve teatavat tüüpi rikkumistele, ei saa veel võtta võimalust seda taset tõsta määruses nr 17 märgitud piirides, kui see on vajalik ühenduse konkurentsipoliitika elluviimise tagamiseks, vaid vastupidi – ühenduse konkurentsinormide tõhus kohaldamine eeldab seda, et komisjon saaks igal hetkel kohandada trahvide taset vastavalt selle poliitika vajadustele.

Sellest tuleneb, et trahviga lõppeda võiva haldusmenetlusega seotud ettevõtjatel ei saa tekkida õiguspärast ootust, et komisjon ei ületa varasema praktika käigus määratud trahvide määrasid või et kasutatakse sama trahvide arvutamise meetodit.

Järelikult peavad nimetatud ettevõtjad arvestama võimalusega, et komisjon võib igal hetkel otsustada tõsta trahvisummasid, võrreldes minevikus kohaldatuga. See on nii mitte üksnes siis, kui komisjon tõstab trahvisummade taset üksikutes otsustes trahve määrates, vaid ka siis, kui trahvisummasid tõstetakse arutatavale asjale selliseid üldise ulatusega käitumisreegleid nagu suunised kohaldades.

(vt punktid 38–46)

2. Asjaolu, et komisjon kasutas ettevõtjale määratud trahvi summa arvutamiseks suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta sätestatud meetodit, ei tähenda nende ettevõtjate diskrimineerivat kohtlemist, kes panid samas ajavahemikus toime ühenduse konkurentsieeskirjade rikkumisi, kuid kes tulenevalt rikkumise avastamise kuupäevast või neid puudutavast haldusmenetlusest endast mõisteti süüdi enne suuniste vastuvõtmist ja avaldamist.

(vt punkt 53)

3. Konkurentsiõiguse rikkumiste raskusaste tuleb tuvastada mitmete elementide põhjal, nagu eelkõige juhtumile iseloomulikud asjaolud ja kontekst, ning ilma et esineks siduvat või ammendavat loetelu kriteeriumidest, mida peab tingimata arvestama.

Samamoodi võivad rikkumise raskusastme hindamise kriteeriumideks vastavalt olukorrale olla rikkumise esemeks oleva kauba hulk ja väärtus ning samuti ettevõtja suurus ja majanduslik võimsus ja seega mõju, mida ettevõtja võis asjaomasel turul rakendada. Esiteks järeldub sellest, et trahvisumma kindlaksmääramise eesmärgil on lubatud arvestada sama hästi nii ettevõtja kogukäivet, mis viitab – kas või ligikaudselt ja mittetäiuslikult – tema suurusele ja majanduslikule võimsusele, kui ka kõnealuste ettevõtjate turuosa asjaomasel turul, mis annab aimu rikkumise ulatusest. Teiseks tuleneb sellest, et ei ühele ega teisele nendest numbritest ei tohi omistada tähtsust, mis oleks teiste hindamiskriteeriumidega võrreldes ebaproportsionaalne, ja järelikult ei saa sobiva trahvi kindlaksmääramine toimuda üksnes kogukäibe põhjal arvutades.

Igal juhul ei piisa trahvi ebaproportsionaalse laadi tõendamiseks asjaolust, et ettevõtjale määratud trahv ületab tema käibe, mis tal tekkis Euroopa majanduspiirkonnas kartellikokkuleppe esemeks oleva toote müügist ajavahemikus, kui ta selles kokkuleppes osales, või koguni ületab selle käibe oluliselt.

(vt punktid 76, 77 ja 80)

4. Määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 kohaselt määratakse trahvisumma rikkumise raskusastme ja kestuse alusel. Lisaks määrab komisjon vastavalt suunistele määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta lähtesumma rikkumise raskusastme põhjal, võttes arvesse rikkumise laadi, tegelikku mõju turule ja geograafilise turu suurust.

Seega ei kohusta see õiguslik raamistik kui selline komisjoni võtma arvesse kaubaturu piiratust.

Siiski on komisjon kohustatud rikkumise raskusastme hindamisel arvestama suure hulga selliste teguritega, mille laad ja tähtsus erinevad sõltuvalt asjaomase rikkumise liigist ja selle erilistest asjaoludest. Ei saa välistada, et nende rikkumise raskusastmest tunnistust andvate tegurite hulgas võib olenevalt olukorrast esineda ka asjaomase kaubaturu suurus.

Seega, kuigi turu suurus võib olla üks teguritest, mida peab rikkumise raskusastme hindamisel arvesse võtma, erineb selle tähtsus sõltuvalt asjaomase rikkumise erilistest asjaoludest.

(vt punktid 99–102)

5. Hoiatamine on üks peamistest kaalutlustest, millest komisjon konkurentsiõiguse rikkumise eest määratud trahvi summade kindlaksmääramisel peab juhinduma.

Kui trahv tuleks kindlaks määrata selliselt, et see piirduks vaid kartellikokkuleppest saadud kasu olematuks muutmisega, ei oleks tal hoiatavat mõju. Mõistlik on eeldada, et ettevõtjad võtavad oma finantsarvutustes ja oma tegevuses arvesse mitte üksnes rikkumise eest määratavate trahvide taset, vaid ka kartellikokkuleppe avastamise ohu taset. Peale selle, kui vähendada trahvi ülesannet üksnes selleni, et see muudaks olematuks saadud tulu või kasu, ei võetaks EÜ artikli 81 lõiget 1 silmas pidades piisavalt arvesse asjaomase tegevuse rikkuvat laadi. Käsitledes trahvi üksnes hüvitisena tekitatud kahju eest, jäetaks lisaks hoiatavale mõjule, mis puudutab ainult tulevikus toimuvat tegevust, tähelepanuta sellise meetme repressiivne iseloom tegelikult toime pandud rikkumise suhtes.

Sellise ettevõtja puhul, kes on esindatud mitmel turul ja kellel on iseäranis suur finantsiline suutlikkus, ei piisa trahvi hoiatava mõju tagamiseks sellest, kui arvestada asjaomasel turul tekkinud käivet. Mida suurem on ettevõtja ja mida rohkem on tal ülemaailmseid vahendeid, mis võimaldavad tal turul sõltumatult tegutseda, seda enam peab ta olema teadlik oma rolli olulisusest konkurentsi tõrgeteta toimimise osas turul. Järelikult tuleb trahvisumma kindlaksmääramisel selle hoiatava mõju tagamiseks arvestada rikkumises süüdi mõistetud ettevõtja majanduslikku võimsust puudutavaid faktilisi asjaolusid.

(vt punktid 140–142)

6. Suuniste määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punkti 1A esimese lõigu kohaselt võtab komisjon rikkumise raskusastme alusel trahvi arvutamisel arvesse rikkumise tegelikku mõju turule, kui seda saab mõõta. See kartellikokkuleppe mõõdetav mõju tuleb lugeda piisavalt tõendatuks, kui komisjon suudab esitada konkreetseid ja usaldusväärseid kaudseid tõendeid, mis viitavad mõistliku tõenäosusega sellele, et kartellikokkuleppel oli mõju turule.

Kartellikokkuleppe poolt turule avaldatava mõju hindamine eeldab tingimata oletuste tegemist. Selle raames peab komisjon eelkõige uurima, milline oleks olnud asjaomase toote hind ilma kartellikokkuleppeta. Hindade tegeliku kujunemise põhjuste uurimisel on ohtlik spekuleerida iga osa rolli üle. Arvesse tuleb võtta objektiivset asjaolu, et hinnakokkuleppega loobusid osalised nimelt oma vabadusest konkureerida hindadega. Sellise mõju hindamine, mis tuleneb muudest teguritest kui see kartellikokkuleppe poolte vabatahtlik loobumine, põhineb kahtlemata mõistlikul ja täpselt määramatul tõenäosusel.

Seega, võtmata punkti 1A esimese lõigu kriteeriumilt tema kasulikku mõju, ei saa komisjonile ette heita, et ta tugines konkurentsivastase eesmärgiga kartellikokkuleppe – nagu seda on hinnakokkulepe või kvoote puudutav kokkulepe – tegelikule mõjule asjaomasele turule, jättes selle mõju tegeliku suuruse määramata või selles osas arvulise hinnangu esitamata.

(vt punktid 174–178)

7. Konkurentsi valdkonnas rikkumise raskusastme kindlaksmääramisel tuleb eelkõige arvesse võtta süüks pandud tegevuse õiguslikku ja majanduslikku konteksti. Hinnates rikkumise tegelikku mõju turule, peab komisjon viitama konkurentsitingimustele, mis oleksid eksisteerinud ilma rikkumiseta.

Esiteks tähendab see, et hinnakartellide puhul tuleb mõistliku tõenäosuse astmega tuvastada, et kokkulepped võimaldasid asjaomastel pooltel ka tegelikkuses saavutada kõrgemat hinnataset kui see, mis oleks olnud valdav kartellikokkuleppe puudumisel. Teiseks tuleneb sellest, et komisjon peab hinnangu andmisel võtma arvesse asjaomase turu kõiki objektiivseid tingimusi, arvestades kehtivat majanduslikku ja võimalusel ka õiguslikku konteksti. Vajaduse korral tuleb arvesse võtta „objektiivsete majanduslike tegurite” olemasolu, mis näitavad, et „vaba konkurentsi tingimustes” ei oleks hinnatase olnud identne sellega, mis ta tegelikult oli.

(vt punktid 191 ja 192)

8. Keelatud kokkulepete eest karistamisel ei oma kartelli poolt turule avaldatava mõju hindamisel tähtsust ettevõtja tegelik käitumine, kuna arvesse tuleb võtta mõju, mis tuleneb sellest rikkumisest tervikuna, milles ta osales.

(vt punkt 204)

9. Komisjon peab trahvisumma määramiseks konkurentsieeskirjade rikkumise raskusastme hindamisel arvesse võtma mitte üksnes konkreetse juhtumi asjaolusid, vaid ka rikkumise konteksti, ja tagama, et tema tegevusel oleks hoiatav laad. Tegelikult võimaldab ainult nende asjaolude arvessevõtmine tagada komisjoni tegevusele täieliku tõhususe, et säilitada kahjustamata konkurentsi ühisturul.

Suuniste määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punkti 3 kolmandas taandes sisalduva sätte puhtalt tekstiline analüüs võib jätta mulje, et ainuüksi rikkujapoolne rikkumise lõpetamine kohe, kui komisjon sekkub, kujutab endast üldist ja reservatsioonideta kergendavat asjaolu. Nimetatud sätte selline tõlgendamine vähendaks tõhusa konkurentsi säilitamist võimaldavate sätete kasulikku mõju, kuna ta nõrgendaks nii võimalikku karistust EÜ artikli 81 rikkumise eest kui ka sellise karistuse hoiatavat mõju.

Erinevalt teistest kergendavatest asjaoludest ei ole see asjaolu omane rikkuja subjektiivsele eripärale ega ka konkreetse juhtumi asjaoludele, kuna see tuleneb peamiselt komisjoni välisest sekkumisest. Nii ei saa komisjoni sekkumise tagajärjel rikkumise lihtsalt lõpetamist samastada rikkuja enda iseseisva algatusega, vaid see on üksnes sellele sekkumisele vastav sobiv ja normaalne reaktsioon. Lisaks hindab see asjaolu üksnes seda, et rikkuja on tulnud tagasi seadusliku tegevuse juurde ning see ei tee veel komisjoni uurimise läbiviimist hõlpsamaks. Lõpuks ei saa selle asjaolu väidetavat kergendavat laadi õigustada üksnes rikkumise lõpetamise õhutamisega. Sellega seoses kujutab pärast komisjoni esimest sekkumist rikkumise jätkamise käsitlemine raskendava asjaoluna endast juba õigustatult rikkumise lõpetamise õhutamist, mis ei vähenda karistust ega selle karistuse hoiatavat mõju.

Asjaolu, mille kohaselt rikkumine lõpetatakse kohe, kui komisjon sekkub, tunnustamine kergendava asjaoluna kahjustab seega õigustamatult EÜ artikli 81 lõike 1 kasulikku mõju, vähendades nii karistust kui ka selle karistuse hoiatavat mõju. Seega ei saa komisjon võtta endale kohustust käsitleda kergendava asjaoluna rikkumise lihtsat lõpetamist kohe, kui ta on sekkunud. Seetõttu tuleb suuniste punkti 3 kolmandas taandes esinevat sätet tõlgendada kitsalt, et see ei oleks vastuolus EÜ artikli 81 lõike 1 kasuliku mõjuga ja nii, et üksnes konkreetse juhtumi asjaolud, milles toimub rikkumise lõpetamine kohe, kui komisjon sekkub, võivad õigustada selle viimati nimetatud asjaolu arvestamist kergendava asjaoluna.

Kui on toimunud eriti raske rikkumine, mille esemeks on hindade kindlaksmääramine ja turgude jagamine ja mille asjaomased ettevõtjad panid toime tahtlikult, siis ei saa lõpetamist lugeda kergendavaks asjaoluks, kui selle lõpetamise tingis komisjoni sekkumine.

(vt punktid 276–282)

10. Ne bis in idem põhimõte keelab ühte ja sama isikut karistada rohkem kui üks kord ühe ja sama õigusvastase teo eest, et kaitsta sama õigushüve. Selle põhimõtte kohaldamisel on kolm kumulatiivset tingimust: asjaolude samasus, õigusrikkuja samasus ja kaitstava õigushüve samasus.

Seega ei saa seda põhimõtet kohaldada olukorras, kus kahe süüdimõistmise aluseks olevad faktid tulenevad samast kokkulepete kogumist, ent erinevad üksteisest oma eseme ja territoriaalse asukoha poolest. See on nii, kui karistused puudutavad erinevaid turge käsitlevaid kartellikokkuleppeid. See on nii ka siis, kui territoriaalsuse põhimõtte alusel ei ole konflikti komisjoni ja nende kolmandate riikide pädevuse vahel kehtestada trahve ettevõtjatele, kes rikuvad Euroopa majanduspiirkonna ja nende kolmandate riikide konkurentsieeskirju.

(vt punktid 290–292)

11. Kuigi on oluline, et ettevõtja võtaks kasutusele meetmeid takistamaks ühenduse konkurentsiõiguse edasiste rikkumiste toimepanemist tema töötajate poolt, ei muuda see asjaolu midagi tuvastatud rikkumise olemasolus. Seega ei ole komisjon kohustatud seda elementi kergendava asjaoluna arvesse võtma, eriti kuna käesolevas asjas on tegu EÜ artikli 81 lõike 1 ilmse rikkumisega.

Kuigi suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta nähakse vastupidise olukorra puhul ette, et komisjon võib raskendava asjaoluna arvesse võtta seda, et ettevõtja on juba toime pannud sama tüüpi rikkumise või rikkumised, ei tähenda see, et kui kõnealune rikkumine on asjaomase ettevõtja esimene seda tüüpi rikkumine, tuleks seda ettevõtjat kergendava asjaolu alusel soodsamalt kohelda.

(vt punktid 299 ja 300)

12. Selleks et ettevõtja trahvi võiks trahvide määramata jätmist või vähendamist kartellide puhul käsitleva teatise peatüki C alusel oluliselt vähendada, näeb nimetatud teatise peatükk B, millele peatükk C viitab, lõikes b ette, et see ettevõtja esitaks kartelli olemasolu tõendavaid määrava tähtsusega tõendeid esimesena. Selle tingimuse täitmiseks ei nõua nimetatud teatis, et komisjoni salajasest kartellist teavitanud ettevõtja esitaks kõik määrava tähtsusega tõendid vastuväiteteatise koostamiseks või veel vähem rikkumist tuvastava otsuse vastuvõtmiseks.

(vt punktid 319–321)

13. Et mitte sattuda vastuollu võrdse kohtlemise põhimõttega, tuleb teatist trahvide määramata jätmise või vähendamise kohta kartellide puhul kohaldada nii, et trahvide vähendamise osas peab komisjon kohtlema ühtviisi kõiki ettevõtjaid, kes edastavad komisjonile samas menetlusstaadiumis ja analoogses olukorras võrreldavaid andmeid neile etteheidetud asjaolude kohta. Ettevõtjate erinevaks kohtlemiseks ei anna alust see, kui üks nendest ettevõtjatest tunnistas asjaolusid esimesena, vastates komisjoni poolt samas menetlusstaadiumis esitatud küsimustele.

Samas kehtib see vaid juhul, kui ettevõtjate koostöö ei kuulunud koostööteatise peatükkide B ja C alla.

Erinevalt nendest peatükkidest B ja C ei näe peatükk D ette asjaomaste ettevõtjate erinevat kohtlemist tulenevalt sellest, millises järjekorras need komisjoniga koostööd tegid.

(vt punktid 338, 339, 341)

14. Vastuväiteteatises peab olema piisavalt selgelt sõnastatud kas või kokkuvõtlik ülevaade etteheidetest, et huvitatud isikud saaksid teada, millist käitumist komisjon neile ette heidab. Üksnes selle tingimuse täitmisel vastab vastuväiteteatis temale ühenduse määrustega pandud ülesandele anda kogu vajalik teave ettevõtjatele ja ettevõtjate ühendustele, et need saaksid end tõhusalt kaitsta enne, kui komisjon võtab vastu lõpliku otsuse.

Komisjon täidab oma kohustust pidada kinni ettevõtjate õigusest olla ära kuulatud niipea, kui komisjon märgib vastuväiteteatises otse, et ta kavatseb uurida, kas asjaomastele ettevõtjatele tuleb trahve määrata, ja mainib peamised faktilised ja õiguslikud asjaolud, mis võivad trahvi kaasa tuua, nagu väidetava rikkumise raskusaste ja kestus ning asjaolu, et rikkumine pandi toime „tahtlikult või hooletusest”. Nii käitudes annab komisjon neile ettevõtjatele piisavalt asjaolusid enda kaitsmiseks mitte üksnes rikkumise tuvastamise, vaid ka neile trahvi määramise vastu.

Sellest tuleneb, et trahvisumma kindlaksmääramise osas tagatakse asjaomaste ettevõtjate kaitseõigus komisjoni ees võimalusega esitada märkusi rikkumise kestuse, raskusastme ja konkurentsivastase laadi ootuspärasuse osas

(vt punktid 359, 361, 362)

15. Kuna nende väidete uurimise raames, mille ettevõtja esitas talle ühenduse konkurentsieeskirjade rikkumise eest trahvi määrava komisjoni otsuse seaduslikkuse suhtes, ei ilmnenud mingit õigusvastasust, ei saa Esimese Astme Kohus oma täielikku pädevust kasutada selle trahvi summa vähendamiseks.

(vt punkt 382)