ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Ühine tollitariifistik – Tariifirubriik – Sisseehitatud trükipeata tindikassett, mida saab kasutada üksnes teatavat tüüpi printeris – Klassifitseerimine kombineeritud nomenklatuuri alamrubriiki 3215 90 80

Summary

Määruse nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisa, muudetud määrusega nr 1734/96, tuleb tõlgendada nii, et selline sisseehitatud trükipeata tindikassett, mis koosneb plastikust kestast, vahtmaterjalist, metallsõelast, tihenditest, kaitseribast, sildist, tindist ja pakkematerjalist ning mida nii kasseti kui tindi seisukohalt saab kasutada vaid teatavat tüüpi printeris, tuleb kombineeritud nomenklatuuri tõlgendamise üldreegli 3 punkti b kohaldades klassifitseerida kombineeritud nomenklatuuri alamrubriiki 3215 90 80.

Kui kõnealune tindikassett on konstrueeritud nii, et ilma selle kassetita printer ei tööta, nähtub sellest, et kassetis olev tint on kõnealuse kauba kasutamise seisukohalt peamise tähtsusega. Tindikassett paigaldatakse printerisse mitte selleks, et printer töötaks, vaid just nimelt printeri varustamiseks tindiga. Sellest tuleneb, et tinti tuleb pidada tindikasseti põhiomadusi määravaks.

Seega ei mõjuta teistsugustest materjalidest valmistatud, sisseehitatud trükipeaga tindikassettide tariifne klassifikatsioon tingimata kõnealuse tindikasseti tariifset klassifikatsiooni.

(vt punktid 23–25, resolutiivosa)
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Liikmesriigi kohustuste rikkumine

–

Põhjendatuse kontrollimine Euroopa Kohtu poolt

–

Arvesse võetav olukord

–

Olukord põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpul (EÜ artikkel 226) (vt punkt 9)

Subject of the case

Ese

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Ettenähtud tähtaja jooksul nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (EÜT L 303, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 79) ülevõtmata jätmine

Resolutiivosa

Resolutiivosa

1) Kuna Saksamaa Liitvabariik ei ole vastu võtnud nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, et täita kõiki selliseid õigus- ja haldusnorme, mis on vajalikud usust või veendumustest, puudest ning seksuaalsest suunitlusest tingitud diskrimineerimise osas, on Saksamaa Liitvabariik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.

2) Mõista kohtukulud välja Saksamaa Liitvabariigilt.
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Liikmesriigi kohustuste rikkumine

–

Põhjendatuse kontrollimine Euroopa Kohtu poolt

–

Arvesse võetav olukord

–

Olukord põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpul (EÜ artikkel 226) (vt punkt 7)

Subject of the case

Ese

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Ettenähtud tähtaja jooksul nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (EÜT L 303, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 79) ülevõtmata jätmine

Resolutiivosa

Resolutiivosa

1) Kuna Austria Vabariik ei ole vastu võtnud nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, et täita kõiki selliseid õigus- ja haldusnorme, mis nii föderaalsel kui ka liidumaa tasandil, välja arvatud Viini ja Alam-Austria liidumaad, on vajalikud puudest tingitud diskrimineerimise osas, on Austria Vabariik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.

2) Mõista kohtukulud välja Austria Vabariigilt.
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused – Direktiiv 2001/29 – Autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamine infoühiskonnas – Üldsusele edastamine – Mõiste

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/29, artikli 3 lõige 1)

Summary

Üksnes füüsiliste abivahendite pakkumine nagu telerite paigutamine majutusettevõtte numbritubadesse ei kujuta iseenesest endast üldsusele edastamist direktiivi 2001/29 autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas tähenduses. See-eest majutusettevõtte poolt telerite kaudu teoste edastamist võimaldava signaali edastamine numbritubadesse majutatud klientidele kujutab endast signaali edastamiseks kasutatavast tehnikast olenemata üldsusele edastamist selle direktiivi artikli 3 lõike 1 tähenduses.

Vastavalt Berni kirjandus- ja kunstiteoste kaitse konventsiooni juhisele võtavad autorid oma teose ringhäälingu kaudu levitamise lubamisel arvesse üksnes otseseid kasutajaid, st nende saatevastuvõtjate omanikke, kes eraviisiliselt või pere ringis asjaomaseid saateid jälgivad. Kui edastamine toimub suuremale kuulajas- ja vaatajaskonnale tänu iseseisvale tegevusele, mille käigus edastatud teos edastatakse uuele kuulajas- ja vaatajaskonnale, siis on autoril sellise vastuvõtmise lubamise ainuõigus. Majutusettevõtte kliendid moodustavad sellise uue kuulajas- ja vaatajaskonna, kuna ringhäälingu kaudu edastatud teose edastamine telerite kaudu sellistele klientidele ei kujuta endast üksnes tehnilist lahendust, millega tagatakse esmase saate vastuvõtmine asjaomase saatevastuvõtja levialas või parandatakse seda. Vastupidi, majutusettevõte on isik, mis oma tegevusest täielikult teadlikuna sekkub asjaomasesse protsessi, et võimaldada oma klientidele ligipääs teosele.

See, et majutusettevõtte numbritoad on oma olemuselt eraruumid, ei välista seda, et signaal kujutab endast üldsusele edastamist.

(vt punktid 41 ja 42, 47, 54 ning resolutiivosa punktid 1 ja 2)
Kohtuasi C-40/05

Kaj Lyyski

versus

Umeå universitet

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Överklagandenämnden för högskolan)

„Töötajate vaba liikumine — EÜ artikkel 39 — Takistused — Kutseõpe — Õpetajad — Teise liikmesriigi koolis töötava kandidaadi mittelubamine koolitusele”

Kohtujurist C. Stix-Hackli ettepanek, esitatud 14. septembril 2006 I - 101

Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 11. jaanuar 2007 I - 117

Kohtuotsuse kokkuvõte

Isikute vaba liikumine – Töötajad – Kutseõppe kättesaadavus

(EÜ artikkel 39)

Ühenduse õigusega ei ole vastuolus see, kui siseriiklikes õigusnormides, mille alusel korraldatakse ajutisi koolitusi selleks, et lähiplaanis rahuldada kvalifitseeritud õpetajate nõudlust liikmesriigis, nõutakse koolituse kandidaatidelt seda, et nad töötaksid nimetatud liikmesriigi õppeasutuses, kuid seda tingimusel, et viis, kuidas neid õigusnorme kohaldatakse, ei viiks põhimõtteliselt kõigi selliste õpetajate taotluste tagasilükkamiseni, kes ei tööta niisuguses koolis, ilma et hinnataks eelnevalt ja individuaalselt nende kandidatuuri eelkõige asjaomase isiku võimete alusel ning arvestataks koolituse praktilise osa monitooringuvõimalust või võimalust see isik sellest vabastada.

(vt punkt 49 ja resolutiivosa)
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi

–

Põhjendatuse kontrollimine Euroopa Kohtu poolt

–

Arvesse võetav olukord

–

Olukord põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpul (EÜ artikkel 226) (vt punkt 6)

Subject of the case

Ese

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik (ELT L 283, lk 51; ELT eriväljaanne 09/01, lk 405), ettenähtud tähtaja jooksul üle võtmata jätmine.

Resolutiivosa

Resolutiivosa

1. Kuna Itaalia Vabariik ei ole ettenähtud tähtaja jooksul vastu võtnud õigus- ja haldusnorme, mis on vajalikud, et järgida nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik, siis on Itaalia Vabariik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.

2. Mõista kohtukulud välja Itaalia Vabariigilt.
Selliste diferentseeritud eksporditoetuste äravõtmise või tagasinõudmise menetluse raames, mida maksti lõplikult määruse nr 3665/87 (milles sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad) alusel, tuleb järeldus, et need toetused on makstud alusetult, rajada eksportija kuritarvituste kohta vastavalt siseriiklikele õigusnormidele esitatud tõenditele.

Kuritarvituse tõendamiseks on nõutav esiteks objektiivsete asjaolude kogum, millest tuleneb, et vaatamata ühenduse õigusnormides ette nähtud tingimuste formaalsele täitmisele, ei ole õigusnormides taotletud eesmärki saavutatud, ning teiseks subjektiivne element, mis seisneb tahtes saavutada eelist, mis tuleneb ühenduse õigusnormidest, luues kunstlikult selle saavutamiseks vajalikud tingimused. Selle subjektiivse elemendi esinemist saab kindlaks teha eelkõige tõenditega salajase kokkuleppe kohta eksportija, toetuse saaja ja kaupa importivast riigist erinevasse kolmandasse riiki importija vahel.

Kooskõlas siseriikliku õiguse tõendamisreeglitega, niivõrd kui see ei kahjusta ühenduse õiguse tõhusust, on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne kontrollida, kas põhikohtuasjas on kuritarvituse koosseis täidetud.

(vt punktid 33, 34, 38 ja resolutiivosa punkt 1)
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi

–

Põhjendatuse kontrollimine Euroopa Kohtu poolt

–

Arvesse võetav olukord

–

Olukord põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpul (EÜ artikkel 226) (vt punkt 13)

Subject of the case

Ese

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Nõukogu 19. novembri 1992. aasta direktiivi 92/100/EMÜ rentimis- ja laenutamisõiguse ja teatavate autoriõigusega kaasnevate õiguste kohta intellektuaalomandi vallas (EÜT L 346, lk 61; ELT eriväljaanne 17/01, lk 120) artiklite 1 ja 5 rikkumine

Resolutiivosa

Resolutiivosa

1. Kuna Luksemburgi Suurhertsogiriik on jätnud kohaldamata üldsusele laenutamise õigusega seonduvad sätted, mis on ette nähtud nõukogu 19. novembri 1992. aasta direktiiviga 92/100/EMÜ rentimis- ja laenutamisõiguse ja teatavate autoriõigusega kaasnevate õiguste kohta intellektuaalomandi vallas, siis on Luksemburgi Suurhertsogiriik rikkunud selle direktiivi artiklitest 1 ja 5 tulenevaid kohustusi.

2. Mõista kohtukulud välja Luksemburgi Suurhertsogiriigilt.
Kohtuasi C-400/05

B.A.S. Trucks BV

versus

Staatssecretaris van Financiën

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden)

„Ühine tollitariifistik — Kombineeritud nomenklatuur — Tariifne klassifitseerimine — Alamrubriik 8704 10 — Sõiduk, mis on kavandatud kasutamiseks ehitusplatsidel materjali transportimiseks ja mahalaadimiseks, samuti kasutamiseks teedevõrgus”

Euroopa Kohtu otsus (viies koda), 11. jaanuar 2007 I - 313

Kohtuotsuse kokkuvõte

Ühine tollitariifistik – Tariifirubriik – Kallurautod, mis võivad liikuda lisaks ka avalikel kõva kattega teedel

Asjaolu, et kallurautodel, mis on spetsiaalselt ja esmajärjekorras kavandatud kasutamiseks väljaspool avalikke, kõva kattega teid, on omadused, mis võimaldavad neil liikuda lisaks ka avalikel, kõva kattega teedel, ei takista nende klassifitseerimist kallurautodena määruse nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas sisalduva kombineeritud nomenklatuuri alamrubriigi 870410 mõttes.

Selleks et klassifitseerida kallurautod nimetatud alamrubriiki, peavad nad olema kavandatud materjali veoks ja mahalaadimiseks väljaspool teedevõrku, küll aga ei tulene ei nimetatud alamrubriigi sõnastusest ega kombineeritud nomenklatuuri ja harmoneeritud süsteemi selgitavatest märkustest, et kõnealused kallurautod peaksid olema konstrueeritud selliselt, et neid saab kasutada üksnes väljaspool teedevõrku.

(vt punktid 36, 37, 41 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Maksuõigusnormid

(EÜ artiklid 43 ja 48)

2. Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Maksuõigusnormid

(EÜ artiklid 43 ja 48)

Summary

1. EÜ artiklitega 43 ja 48 on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis kujutavad endast – osas, milles need seavad dividendide maksukoormuse mitteresidendist emaettevõtjale, vabastades sellisest koormusest peaaegu täielikult aga residendist emaettevõtja – asutamisvabaduse diskrimineerivat piirangut.

Selline erinev kohtlemine emaettevõtja dividendide maksustamisel, mis sõltub tema asukohast, muudab asutamisvabaduse kasutamise vähem atraktiivseks teistes liikmesriikides asutatud äriühingutele, kes võivad seetõttu loobuda tütarettevõtja omandamisest, loomisest või omamisest liikmesriigis, kes sellise meetme kehtestab, ja kujutab endast asutamisvabaduse piirangut, mis on EÜ artiklitega 43 ja 48 põhimõtteliselt keelatud.

Tõepoolest, mis puudutab liikmesriigi võetud meetmeid, mille eesmärk on vältida või vähendada residendist äriühingu jaotatud kasumi järjestikust maksustamist või topeltmaksustamist, siis selles osas ei ole dividende saavad residendist aktsionärid tingimata olukorras, mis on võrreldav mõne teise liikmesriigi residendist dividende saavate aktsionäride olukorraga. Samas alates hetkest, mil liikmesriik maksustab ühepoolselt või välislepingu alusel tulumaksuga mitte üksnes residendist aktsionäride tulu, vaid ka mitteresidendist aktsionäride tulu, mis on saadud residendist äriühingu dividendidelt, hakkab mainitud mitteresidendist aktsionäride olukord sarnanema residendist aktsionäride olukorraga .

Kui liikmesriik on otsustanud vältida tütarettevõtjate dividendide näol emaettevõtjatele jaotatava kasumi järjestikust maksustamist, vabastades need dividendid maksust, peab ta seda meedet laiendama mitteresidentidele, kuivõrd mitteresidente puudutav analoogiline maksustamine tuleneb tema maksustamisalase pädevuse teostamisest viimaste suhtes.

(vt punktid 29, 30, 34, 35, 37, 41, resolutiivosa punkt 1)

2. EÜ artiklitega 43 ja 48 on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis näevad üksnes mitteresidendist emaettevõtjate suhtes ette maksu kinnipidamise residendist tütarettevõtja makstud dividendidelt, olgugi et asjaomase liikmesriigi ja mõne teise liikmesriigi vahel sõlmitud maksuleping, mis lubab sellist maksu kinnipidamist, näeb ette võimaluse arvata selles teises liikmesriigis tasumisele kuuluvast maksust maha mainitud siseriikliku õigusnormi kohaldamisel tasutud maks, kui emaettevõtja ei saa teostada nimetatud lepinguga ettenähtud mahaarvamist selles teises liikmesriigis.

Sellise lepingu ja selliste õigusnormide kohaldamisest tulenev maksualane erinev kohtlemine – sõltumata selle ulatusest – kujutab endast emaettevõtjate diskrimineerimist nende asukoha tõttu, mis on vastuolus asutamislepinguga tagatud asutamisvabadusega.

(vt punktid 49, 56, resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Kohtualluvus ja kohtuotsuste täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades – Määrus nr 44/2001

(Nõukogu määrus nr 44/2001, artikli 34 punkt 2)

Summary

Määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 34 punkti 2 tuleb tõlgendada selliselt, et kostjal on „võimalus” end kaitsta tema kahjuks tehtud tagaseljaotsuse vastu siis, kui ta on tõepoolest teadlik selle sisust, kuna see otsus on talle kätte toimetatud või teatavaks tehtud piisavalt aegsasti, et ta saaks end kaitsta otsuse teinud riigi kohtus.

Tegelik vaidlustamisvõimalus nõuab, et kostjal oleks võimalus tutvuda tagaselja langetatud otsuse põhjendustega, et neid tõhusalt vaidlustada.

Tagaseljaotsuse nõuetekohane kättetoimetamine või teatavakstegemine ehk kõigi sellele kehtestatud eeskirjade järgimine ei ole siiski vältimatult vajalik, asumaks seisukohale, et kostjal oli vaidlustamisvõimalus olemas. Selles osas ei nõua määruse nr 44/2001 ülesehitus, et tagaseljaotsuse kättetoimetamise või teatavakstegemise suhtes peaksid kehtima rangemad tingimused kui need, mis on sätestatud menetluse algatamist käsitleva dokumendi kättetoimetamise või teatavakstegemise kohta. Nii menetluse algatamist käsitleva dokumendi kui ka tagaseljaotsuse kättetoimetamine või teatavakstegemine, kui see on toimunud piisavalt aegsasti ja selliselt, et kostjal on võimalik end kaitsta, annavad mõlemad kostjale võimaluse kindlustada tema õiguste järgimine otsuse teinud riigi kohtus. Mis puudutab menetluse algatamist käsitlevat dokumenti, siis Brüsseli konventsiooni artikli 27 punktis 2 sätestatud formaalse nõuetekohasuse tingimus on määruse nr 44/2001 artikli 34 punktist 2 kaotatud. Seega niisugune vorminõuete eiramine, mis ei kahjusta kaitseõigust, ei saa olla piisav selleks, et jätta tunnustamisest ja täitmisest keeldumise aluse suhtes kehtestatud erand kohaldamata.

(vt punktid 34 ja 35, 41, 43–47, 49 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Kuuenda direktiiviga ette nähtud maksuvabastused

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 13 A osa lõike 1 punkt e)

Summary

Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mida on muudetud direktiiviga 95/7, artikli 13 A osa lõike 1 punkti e tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav hambaproteeside tarnetele, mida teostab vahendaja, kellel puudub hambaarsti või hambatehniku kvalifikatsioon, kuid kes omandas neid proteese hambatehnikult.

Kuuenda direktiivi nimetatud artiklis märgitud mõisted „hambaarstid” ja „hambatehnikud” on ühemõttelised ning muutmata radikaalselt selle sätte sõnastust ja tühistamata tarnija kvalifikatsiooni puudutavat nõuet, ei saa nimetatud mõisteid ilmselgelt mõista nii, nagu need hõlmaksid vahendajaid, kes ei ole konkreetselt hambaarstid ega hambatehnikud. Järelikult, ja kuna ühenduse seadusandja eesmärk ei olnud laiendada selle sättega ette nähtud maksuvabastuse kohaldamisala hambaproteeside tarnetele, mida ei teosta hambaarstid ja hambatehnikud, ei saa nimetatud maksuvabastusega taotletavast eesmärgist ega neutraalse maksustamise põhimõttest lähtudes kuuenda direktiivi artikli 13 A osa tõlgendada selles küsimuses laiendavalt. Hoopis vastupidi, võttes arvesse kuuenda direktiivi nimetatud artikli täpset sõnastust, tuleb iga tõlgendust, mis laiendab seda sätet, käsitleda ühenduse seadusandja poolt selle sätte taotletava eesmärgiga vastuolus olevana.

(vt punktid 35–37, 42 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Rahvusvahelised lepingud – Ühenduse lepingud – Vahetu õigusmõju

(Euroopa-Vahemere piirkonna leping assotsiatsiooni loomiseks EÜ ja Tuneesia vahel, artikli 64 lõige 1)

2. Rahvusvahelised lepingud – Euroopa-Vahemere piirkonna leping assotsiatsiooni loomiseks EÜ ja Tuneesia vahel – Liikmesriigis töötavad Tuneesia töötajad

(Euroopa-Vahemere piirkonna leping assotsiatsiooni loomiseks EÜ ja Tuneesia vahel, artikli 64 lõige 1)

Summary

1. Ühenduste ja kolmanda riigi vahel sõlmitud lepingu sätet tuleb pidada vahetu õigusmõjuga sätteks, kui selle sõnastust ning lepingu eesmärki ja olemust arvestades sisaldab see selget ja täpset kohustust, mille täitmine või tagajärgede tekkimine ei eelda hilisema akti vastuvõtmist.

Euroopa-Vahemere piirkonna lepingu assotsiatsiooni loomiseks EÜ ja Tuneesia vahel artikli 64 lõikel 1 on vahetu õigusmõju.

(vt punktid 25–28)

2. Euroopa-Vahemere piirkonna lepingu assotsiatsiooni loomiseks EÜ ja Tuneesia vahel artikli 64 lõiget 1 tuleb tõlgendada selliselt, et see võib mõjutada Tuneesia kodaniku õigust elada liikmesriigi territooriumil, kui see liikmesriik on kõnealusele kodanikule andnud nõuetekohaselt loa töötada mainitud territooriumil ajavahemiku jooksul, mis on pikem kui tema elamisloa kehtivusaeg. Nii Euroopa-Vahemere piirkonna lepingu artikli 64 lõike 1 sõnastusest, kui ka seda käsitlevast ühisdeklaratsioonist, mille lepinguosalised võtsid vastu mainitud lepingu lõppaktis, nähtub, et selle sätte eesmärk ei ole reguleerida Tuneesia kodanike elamisõigust liikmesriikides.

Kuna Euroopa-Vahemere piirkonna lepingu eesmärk ei ole mingil moel võimaldada töötajate vaba liikumist, siis ei keela see põhimõtteliselt liikmesriigil võtta meetmeid niisuguse Tuneesia kodaniku elamisõiguse suhtes, kellel ta on varem lubanud siseneda oma territooriumile ja seal töötada, ning asjaolu, et selline meede kohustab asjaomast isikut lõpetama oma töösuhte vastuvõtvas liikmesriigis enne tööandjaga sõlmitud lepingus kokku lepitud tähtaega, üldjuhul niisugust tõlgendust ei mõjuta.

Siiski, kui vastuvõttev liikmesriik on algselt andnud võõrtöötajale töötamisega seonduvaid konkreetseid õigusi, mis on laiemad kui talle antud elamisõigus, siis ei saa ta selle töötaja olukorda kahtluse alla seada muudel põhjustel kui riigi õigustatud huvide nagu avaliku korra, avaliku julgeoleku ja rahvatervise kaitsmise põhjustel. Ei saa ometi nõustuda olukorraga, kus liikmesriigid hülgavad Euroopa-Vahemere piirkonna lepingu artikli 64 lõikes 1 sätestatud mittediskrimineerimise põhimõtte, piirates selle kasulikku mõju siseriikliku õiguse sätetega.

(vt punktid 35–37, 39–40, 43 ja resolutiivosa)
Direktiivi 2002/14, millega kehtestatakse töötajate teavitamise ja nõustamise üldraamistik Euroopa Ühenduses, artikli 3 lõiget 1, mis näeb ette, et liikmesriigid määravad meetodi, mille alusel arvutatakse töötavate töötajate arvu künnis, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis kasvõi ajutiselt jätavad teatud kindlaksmääratud töötajate kategooria välja töötavate töötajate arvu arvutamisest selle sätte tähenduses. See säte puudutab siiski töötajate arvu künnise arvutamise viisi, mitte aga töötaja mõiste määratlemist ennast.

(vt punktid 33, 41, resolutiivosa punkt 1)
Kohtuasi C-332/05

Aldo Celozzi

versus

Innungskrankenkasse Baden-Württemberg

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundessozialgericht)

„Töötajate vaba liikumine — Haigusraha arvutamine maksuklassi põhjal määratud netosissetuleku alusel — Teises liikmesriigis elava abikaasaga võõrtöötaja automaatne kandmine ebasoodsasse maksuklassi — Maksuklassi muutmine üksnes võõrtöötaja taotluse korral — Töötaja perekonnaseisu alusel maksuklassi hilisema muutmise mittearvestamine — Võrdse kohtlemise põhimõte — Rikkumine”

Euroopa Kohtu otsus (teine koda), 18. jaanuar 2007 I - 565

Kohtuotsuse kokkuvõte

Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Võrdne kohtlemine – Haigushüvitised

(Nõukogu määrus nr 1408/71, artikli 3 lõige 1)

Määruse nr 1408/71 artikli 3 lõikega 1 on vastuolus haigusrahasüsteemi kohaldamine, mille alusel kantakse võõrtöötaja, kelle abikaasa elab teises liikmesriigis, automaatselt vähem soodsasse maksuklassi — s.o maksuklassi, mida kohaldatakse töötajatele, kes on abielus, kuid elavad oma abikaasast püsivalt lahus — kui maksuklass, kuhu kantakse oma riigi kodanikust abielus töötaja, kelle abikaasa elab asjassepuutuvas liikmesriigis ja ei tööta, ning mis ei võimalda kõnealuste hüvitiste summa puhul, mis arvutatakse maksuklassi põhjal määratud netosissetuleku alusel, võtta tagasiulatuvalt arvesse maksuklassi hilisemat muutmist võõrtöötaja tegelikul perekonnaseisul põhineva otsese taotluse järel.

Kõnealuse artikli 3 lõikes 1 sõnastatud võrdse kohtlemise põhimõte ei keela mitte ainult sotsiaalkindlustushüvitise saajate kodakondsusel põhineva ilmse diskrimineerimise, vaid ka kõik varjatud diskrimineerimise vormid, mis teistest eristuskriteeriumidest lähtudes viivad tegelikult samale tulemusele.

Kuigi selline süsteem ei näe haigusraha arvutamisel ette mingit otsest kohtlemiserinevust oma riigi kodanikest töötajate ja teisest liikmesriigist pärit töötajate vahel, asetab selle kohaldamine võõrtöötaja, kelle abikaasa jääb sageli elama päritoluriiki, sellisesse õiguslikku või faktilisse olukorda, mis on ebasoodsam kui olukord, milles on samasuguste tingimuste puhul oma riigi kodanikust töötaja.

Seesugust erinevat kohtlemist ei saa õigustada kaalutlustega, mis viitavad haigusraha määramise halduskorra lihtsustamisele, haigusraha ülesandele tagada asjaomastele töötajatele elamiseks vajalik sissetulek või haigusraha ülekandmiseks vajalike arvutuste keerukusele. Sellised eesmärgid ei takista hüvitisesumma hilisemat korrigeerimist eelkõige niisuguse mehhanismi sisseseadmisega, mille kohaselt kohandatakse hüvitiste suurust tagasiulatuvalt, et võtta arvesse asjaomase võõrtöötaja tegelikku olukorda.

(vt punktid 23, 29, 31, 34, 36–38, 40 ja resolutiivosa)