Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni kohustused

(Nõukogu määrus nr 17)

2. Konkurents – Kartellikokkulepped – Teatamine

3. Ühenduse õigus – Põhimõtted – Süütuse presumptsioon

4. Apellatsioonkaebus – Väited – Faktiliste asjaolude ebaõige hindamine – Vastuvõetamatus – Tõendite hindamise kontroll Euroopa Kohtus – Välistamine, v.a tõendite moonutamise korral

(EÜ artikli 225 lõige 1, Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik)

5. Apellatsioonkaebus – Väited – Esmakordselt apellatsioonkaebuse raames esitatud väide – Vastuvõetamatus

6. Apellatsioonkaebus – Väited – Kohtuotsuse põhjendused, mis on vastuolus ühenduse õigusega – Muudele õiguslikele põhjendustele tuginev resolutiivosa – Rahuldamata jätmine

7. Institutsioonide aktid – Suunised konkurentsieeskirjade rikkumise korral määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta

(Nõukogu määrus nr 17, artikkel 15; komisjoni teatis 98/C 9/03)

Summary

1. Mõistliku aja põhimõtte rikkumine konkurentsi valdkonnas komisjoni poolt otsuse vastuvõtmisel põhjustab otsuse õigusvastasuse üksnes juhul, kui see toob kaasa ka asjaomase ettevõtja kaitseõiguste rikkumise.

(vt punktid 64 ja 72)

2. Vormi A/B kasutamine on konkurentsialaste kokkulepete teatamisel kohustuslik ja teatamise õiguspärasuse hädavajalik eeltingimus.

(vt punktid 86 ja 135)

3. Süütuse presumptsiooni põhimõte on osa ühenduse õiguskorrast ja seda kohaldatakse ka ettevõtjatega seotud konkurentsieeskirjade rikkumiste suhtes, mille tagajärjeks võib olla trahvide või karistusmaksete määramine. Komisjonipoolset vastuväiteteatise saatmist ei või mingil juhul lugeda asjaomase ettevõtja süü eeldamiseks. Vastasel juhul võiks selles valdkonnas iga menetluse algatamine kahjustada süütuse presumptsiooni põhimõtet.

(vt punktid 90 ja 99)

4. EÜ artiklist 225 ja Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 esimesest lõigust tuleneb, et ainult Esimese Astme Kohus on pädev ühelt poolt fakte tuvastama, välja arvatud juhul, kui tema poolt tuvastatu sisuline ebaõigsus tuleneb temale esitatud toimiku materjalidest, ja teiselt poolt fakte hindama. Kui Esimese Astme Kohus on faktid tuvastanud või neid hinnanud, on Euroopa Kohus vastavalt EÜ artiklile 225 pädev kontrollima nende faktide õiguslikku kvalifikatsiooni ja Esimese Astme Kohtu poolt neist tuletatud õiguslikke tagajärgi.

Peale selle ei ole Euroopa Kohus pädev tuvastama fakte ega ka põhimõtteliselt hindama tõendeid, millele Esimese Astme Kohus on nende faktide tuvastamisel tuginenud. Kui need tõendid on saadud õiguspäraselt ning kuni õiguse üldpõhimõtteid ja tõendamiskohustust ning tõendite kogumist puudutavaid menetlusnorme on järgitud, on üksnes Esimese Astme Kohus pädev hindama talle esitatud tõendite tõenduslikku väärtust. Niisugune hindamine ei kujuta endast seega – välja arvatud juhul, kui tõendeid on moonutatud – Euroopa Kohtu kontrollile allutatud õiguslikku küsimust. Niisugune moonutamine peab olema toimiku materjalidest tulenevalt ilmne, ilma et oleks vaja fakte ja tõendeid uuesti hindama asuda.

(vt punktid 106–108)

5. Kui poolel oleks õigus esitada esmakordselt Euroopa Kohtus väiteid ja argumente, mida ta ei ole esitanud Esimese Astme Kohtus, oleks tal õigus Esimese Astme Kohtus arutatud asjaga võrreldes laiendada kohtuasja ulatust Euroopa Kohtus, kellel on apellatsioonimenetluses piiratud pädevus. Apellatsioonimenetluses piirdub Euroopa Kohtu pädevus esimeses kohtuastmes arutatud väidetele ja argumentidele antud õigusliku hinnangu kontrollimisega.

(vt punkt 114)

6. Kui Esimese Astme Kohtu otsuse põhjenduste puhul on tegemist ühenduse õiguse rikkumisega, kuid otsuse resolutiivosa on muude õiguslike asjaoludega põhjendatud, tuleb apellatsioonkaebus jätta rahuldamata.

(vt punkt 186)

7. Kuigi suuniseid määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta ei saa lugeda õigusaktiks, mida ametiasutus peab igal juhul järgima, sätestavad need siiski praktikat väljendava käitumisnormi, mida ametiasutus konkreetsel juhtumil ei või eirata, esitamata võrdse kohtlemise põhimõttega kooskõlas olevaid põhjendusi.

Selliseid käitumisnorme vastu võttes ja nende avaldamisel teada andes, et ta kavatseb neid edaspidi nendega hõlmatud juhtumitele kohaldada, piirab komisjon oma kaalutlusõigust ja ei saa neist normidest kõrvale kalduda, ilma et tema suhtes rakendataks sanktsioone, olenevalt olukorrast selliste õiguse üldpõhimõtete rikkumise eest nagu võrdne kohtlemine või õiguspärase ootuse kaitse.

Suunised kehtestavad üldiselt ja abstraktselt metodoloogia, mida komisjon on kohustunud järgima trahvisumma kindlaksmääramisel määruse nr 17 artikli 15 alusel. Need suunised, mille koostamisel tugines komisjon eelkõige Euroopa Kohtu praktikas kujundatud kriteeriumidele, tagavad järelikult ettevõtjatele õiguskindluse.

(vt punktid 207–209)