3.

Vaidlustatud kohtuotsuses esitati käesoleva vaidluse põhjustanud asjaolud järgmiselt. „2. Sõltumatute Riikide Ühendusele tehnilise abi andmist käsitleva ühenduse programmi (TACIS) raames sõlmisid komisjon, keda esindas välismajandussuhete peadirektoraadi peadirektori asetäitja, ning Helmico SA, keda esindas tema tegevjuht, 1994. aasta alguses lepingu MO.94.01/01.01/B002. Selle lepingu (edaspidi „Moldaavia leping”) pealkiri oli „Eraõigusliku põllumajandustootjate ühenduse organiseerimiseks antav abi” ning see kuulus projekti TACIS/FD MOL 9401 (edaspidi „Moldaavia projekt”) raamesse. 3. Helmico ja hageja sõlmisid 1996. aasta aprillis lepingu, mille alusel andis Helmico teatavate Moldaavia lepinguga hõlmatud teenuste osutamise alltöövõtu korras hagejale. 4. Komisjon, keda esindas välismajandussuhete peadirektoraadi peadirektori asetäitja, ning Helmico, keda esindas tema tegevjuht, sõlmisid 27. septembril 1996 TACIS-lepingu RU 96-5276-00. Selle lepingu alusel (edaspidi „Venemaa leping”) kohustus Helmico osutama teenuseid Venemaal projekti FD RUS 9502 „Seemnete sertifitseerimise ja testimise föderaalne süsteem” (edaspidi „Venemaa projekt”) raames. 5. Detsembris 1996 sõlmisid Helmico ja hageja Venemaa projekti jaoks alltöövõtulepingu, mis oli põhimõtteliselt samasugune kui aprillis 1996 Moldaavia projekti puhul sõlmitud leping. 6. 1997. aasta lõpus tundis hageja muret Helmico maksete hilinemise pärast, kes vabandas ennast sellega, et hilinemised on tingitud komisjonist. Hageja võttis ühendust komisjoni talitustega ja sai teada, et selleks ajaks oli komisjon kõik Helmico arved tasunud. Põhjalikuma uurimise järel avastas hageja, et Helmico oli komisjonilt saadud maksetest teda teavitanud hilinemisega või valesti. […] 7. 2. oktoobril 1998 toimus Masdari juhatuse liikme ja komisjoni esindajate vaheline kohtumine. 8. 5. oktoobril 1998 saatsid komisjoni talitused Helmicole faksi teel kirja. Selles kirjas avaldas komisjon muret selle üle, et Helmico konsortsiumi liikmete vahelised erimeelsused võivad seada ohtu Venemaa projekti elluviimise, ning rõhutas, et ta peab Venemaa lepingu tingimuste täitmist ja Venemaa projekti edukust väga tähtsaks. Ta nõudis Helmicolt tagatist Helmico ja hageja poolt ühiselt allakirjutatud avalduse vormis, milles kinnitatakse nende täielikku nõusolekut täita Venemaa lepingu tingimusi ning Venemaa projekti elluviimist ettenähtud tähtaja jooksul. Kirjas täpsustati, et kui sellist tagatist ei saada enne esmaspäeva, 12. oktoobrit 1998, kavatseb komisjon kasutada kõnealuse projekti elluviimise tagamiseks muid vahendeid kooskõlas Venemaa lepingu tingimustega. 9. 6. oktoobri 1998. aasta faksiga vastas Helmico komisjoni talitustele, et konsortsiumi liikmete vahelised erimeelsused on lahendatud ning Venemaa projekti elluviimine ei ole ohus. Selles vastuses täpsustati, et konsortsiumi liikmed leppisid kokku, et kõik tulevased maksed – sealhulgas Venemaa projekti osas veel töötlemisel olevatele arvetele vastavad maksed – kantakse hageja määratud pangakontole ja mitte Helmico pangakontole. Vastuses märgiti veel järgmist: „Samuti lepiti kokku, et alates tänasest kuupäevast antakse lepingute haldamine üle Masdari juhatuse esimehele S.-le. Palun võtke meiega ühendust niipea kui võimalik, et kinnitada nõusolekut nende muudatustega.” 10. See kiri kandis Helmico tegevjuhi T. allkirja ja järgmist käsitsi kirjutatud märkust: „Nõus, S., Masdar, 6. oktoober 1998”. 11. Samas sõnastuses ja sama kuupäevaga ning Masdari juhatuse esimehe kaasallkirjaga kirja saatis Helmico komisjonile Moldaavia lepingu raames maksta olevate summade kohta. 12. 7. oktoobril 1998 saatis Helmico komisjonile veel kaks kirja, mis kandsid T. allkirja ja S. kaasallkirja Masdari nimel. […] 13. 8. oktoobril 1998 kirjutas Helmico komisjoni lepingute talituse asjaomastele projektijuhtidele kaks kirja, paludes neil kõik edaspidised maksed Venemaa ja Moldaavia lepingute raames teha Helmico kontole Ateenas. Need kirjad lõppesid järgmise avaldusega: „Helmico ei või käesolevaid juhiseid tühistada ilma Masdari juhatuse esimehe S. kirjaliku nõusolekuta. Oleksime tänulikud, kui te teavitaksite Masdarit maksemenetluse edenemisest ning maksete sooritamise kuupäevast.” 14. 8. oktoobril 1998 kirjutasid Helmico ja hageja alla kokkuleppele, millega volitati Masdari juhatuse esimeest kandma üle vahendeid kahelt kontolt, mida mainiti komisjonile saadetud 7. ja 8. oktoobri 1998. aasta kirjades. 15. 10. novembril 1998 avaldas komisjon aruande Venemaa projekti lõppemise kohta. Kuuest hinnatavast valdkonnast hinnati nelja valdkonda „väga heaks”, ühte „heaks” ja ühte „rahuldavaks”. 26. veebruaril 1999 avaldas komisjon aruande Moldaavia projekti lõppemise kohta, mille puhul hinnati kahte valdkonda „heaks” ja nelja ülejäänut „rahuldavaks”. 16. Veebruaris 1999 korraldasid komisjoni ametnikud Venemaa ja Moldaavia projektide auditi. Venemaa projekti audit lõppes aprillis 1999. Juulis 1999 ei olnud Moldaavia projekti audit veel lõppenud. 17. 29. juulil 1999 saatsid komisjoni talitused hagejale kirja, milles nad märkisid, et komisjon, olles saanud teada finantsrikkumistest Helmico ja hageja vahelistes suhetes Venemaa ja Moldaavia lepingute täitmisel, on kõik veel sooritamata maksed peatanud ning algatanud täieliku auditi, et kontrollida, kas Venemaa ja Moldaavia lepingute täitmisel ei ole kõrvaldatud ühenduse rahalisi vahendeid. Teades hageja finantsprobleeme, teatas komisjon talle, et kannab Venemaa projekti raames 200000 eurot üle Helmico kontole, mida on mainitud selle äriühingu edastatud 8. oktoobri 1998. aasta juhistes. 18. Augustis 1999 kanti 200000 eurot üle nimetatud kontole ning seejärel kanti see hageja kontole. 19. 19 Detsembrist 1999 kuni märtsini 2000 kirjutas Masdari juhatuse esimees korduvalt komisjoni ametnikele ning välissuhete eest vastutavale komisjoni liikmele Chris Pattenile. Tõstatatud küsimuste hulgas oli Masdari osutatud teenuste eest tasumise küsimus. 20. 22. märtsil 2000 kirjutas komisjoni välissuhete ühistalituse peadirektor Masdari juhatuse esimehele, teatades talle järgmist: „Pärast intensiivset konsulteerimist (mille käigus kaaluti erinevaid võimalusi, sealhulgas kahe lepingu osas lõplikku arveldamist Masdarile lisamaksete tegemisega, mis arvutataks teie tehtud tööde ja kantud kulutuste alusel), otsustasid komisjoni talitused nõuda tagasi varem lepingupoolele Helmico makstud summad. Õiguslikust seisukohast tundub, et kõiki Masdarile tehtavaid otsemakseid (ka Helmico pangakonto kaudu, mille suhtes teil on volitus) käsitaksid Helmico maksejõuetuse korral tema haldurid ja võlausaldajad kui näilikku tehingut; pealegi ei ole kindel, et Helmico ja Masdari vahelise õigusvaidluse korral jääksid Euroopa Komisjoni makstud rahalised vahendid Masdarile, nagu komisjon soovib.” 21. 23. märtsil 2000 kirjutas komisjon Helmicole, teatades oma keeldumisest tasumata arvete eest maksta ning nõudes kokku 2091168,07 euro suuruse summa tagasimaksmist. Komisjon astus selle sammu pärast seda, kui ta oli avastanud, et Moldaavia ja Venemaa lepinguid täites tegutses Helmico pettusega. 22. Hageja esitas 31. märtsil 2000 High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division’ile (kõrgem kohus (Inglismaa ja Wales), kuningliku kohtu osakond, Ühendkuningriik) Helmico vastu hagi, milles ta nõudis Moldaavia ja Venemaa lepingute raames alltöövõtu korras osutatud teenuste eest tasumist kokku 453000 euro suuruses summas. 23. 4. aprillil 2000 koostas komisjon [Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatava 21. detsembri 1977. aasta] finantsmääruse [EÜT L 356, lk 1] artikli 28 lõike 2 alusel kaks Helmicole adresseeritud ametlikku sissenõudekorraldust. Nende dokumentide sisu edastati hageja advokaatidele 1. veebruaril 2002 (vt käesoleva otsuse punkt 36). 24. 15. juunil 2000 saatis Masdari juhatuse esimees välissuhete eest vastutavale komisjoni liikmele faksi, milles ta teatas järgmist: „18 kuud tagasi teatasime me Euroopa Komisjonile probleemidest meie partneri Helmicoga kahe eespool mainitud projekti puhul. Meile kinnitati, et kui me jätkame nende projektidega, tagab Euroopa Komisjon, et meile tasutakse meie teenuste eest. Me jätkasime kahe projekti rahastamist ja elluviimist teie nimel, mis tõi kaasa olulisi lisakulusid, hoolimata sellest, et olime juba aru saanud, et Helmico on Masdarit petnud ning et neid summasid me tõenäoliselt tagasi ei saa.” 25. 25. juuli 2000. aasta kirjaga saadetud komisjoni liikme vastuses kinnitatakse 22. märtsi 2000. aasta kirjas väljendatud komisjoni seisukohta. 26. 5. veebruaril 2001 saatis Masdari juhatuse esimees välissuhete eest vastutavale komisjoni liikmele uue faksi, väites esiteks, et hageja oli komisjoniga sõlmitud Venemaa ja Moldaavia lepingute pool, ja teiseks, et 2. oktoobri 1998. aasta kohtumisel kinnitati talle, et talle makstakse, kui ta jätkab Venemaa ja Moldaavia projekte. 27. Aprillis 2001 võttis hageja ühendust komisjoniga, et uurida võimalust, et komisjon maksaks otse talle tööde eest, mida ta tegi ja mille kohta ta esitas arve Helmicole. 28. 8. mai 2001. aasta kirjas kordas välissuhete eest vastutav komisjoni liige komisjoni seisukohta, et hageja ei ole Venemaa ja Moldaavia lepingute pool. 29. 21. mail 2001 toimus hageja advokaatide ja komisjoni talituste vaheline kohtumine, et uurida võimalust tasuda osutatud teenuste eest otse hagejale. 30. 1. augustil 2001 kordasid hageja advokaadid palvet, et komisjon teeks makse vabatahtlikult. Hageja palus 448947,78 euro või teise võimalusena 249314 euro maksmist. Esimene summa vastas kogusummale, mille kohta esitas Helmico arve komisjonile ja mis oli tasumata, ning teine summa vastas pärast pettuse avastamist tehtud tööde summale. 31. 28. augustil 2001 toimus hageja advokaatide ja komisjoni talituste vaheline kohtumine, et uurida võimalust maksta osutatud teenuste eest otse hagejale. 32. 10. oktoobril 2001 edastasid hageja advokaadid komisjoni talitustele 1998. aastal koostatud aruande koopia. Arvati, et see dokument aitab komisjoni talitustel leida Helmico juhatuse liikmete jälgi. 33. 16. oktoobril 2001 vastasid komisjoni talitused, et informatsioon edastati eelarve peadirektoraadi pädevatele talitustele, Euroopa Pettustevastasele Ametile ning TACIS-programmiga tegelevale finants- ja lepingute osakonnale ning et komisjoni talitused astuvad vajalikke samme Helmico juhatuse liikmete otsimiseks. 34. 16. oktoobril 2001 kirjutasid hageja advokaadid komisjonile, et komisjoni talituste ja hageja vahel on vaikiv kokkulepe, mille kohaselt alates 8. oktoobrist 1998 teeb komisjon maksed hagejale, tingimusel et hageja astub samme Venemaa ja Moldaavia projektide lõpuleviimise tagamiseks. Selles kirjas esitatud põhiargumentide eesmärk oli tõestada, et komisjon aktsepteeris seda, et hagejast sai alates 1998. aastast Venemaa projekti juhtiv lepingupool. Kõnealune kiri lõppes järgmise avaldusega: „Oleksin tänulik, kui te teataksite mulle, kas komisjoni talitused nõustuvad käesolevas kirjas esitatud argumendiga ning kas nad on sellisel juhul valmis kandma Masdar Ltd nimele vahesumma 279711,85 eurot, kuni ei ole lõppenud Helmico vastu algatatud sissenõudmismenetlus.” 35. Komisjon lükkas hageja advokaatide esitatud argumendid tagasi 13. novembri 2001. aasta kirjas. Kiri lõppes järgmise avaldusega: „Komisjon alustab Helmico esindajatelt Helmico saadud rahaliste vahendite sissenõudmist sissenõudekorralduse alusel. Olenevalt sissenõudmismenetluse tulemusest võib kaaluda edasisi samme sissenõutud summa kasutamise osas.” 36. Hageja advokaatide taotlusele vastates selgitasid komisjoni talitused 1. veebruaril 2002, et Helmicole väljastati 4. aprillil 2000 kaks ametlikku sissenõudekorraldust – Moldaavia lepingut puudutav sissenõudekorraldus summas 1236200,91 eurot ja Venemaa lepingut puudutav sissenõudekorraldus summas 854967,16 eurot, s.o kogusummas 2091168,07 eurot. 37. Komisjoni talitustele adresseeritud 27. veebruari 2002. aasta kirjas tõdesid hageja advokaadid, et kahe ametliku sissenõudekorralduse summad vastavad ligikaudselt summale, mis on üles tähendatud kui Helmicole komisjoni poolt makstud summa. Nad järeldasid sellest, et komisjon ei pidanud vajalikuks väljastada sissenõudekorraldust summadele, mille kohta Helmico on komisjonile arve esitanud, kuid mida komisjon ei ole välja maksnud. 38. 11. märtsil 2002 kirjutasid komisjoni talitused hageja advokaatidele, kinnitades, et komisjoni talituste poolt 4. aprillil 2000 Helmicole väljastatud kaks ametlikku sissenõudekorraldust ei hõlma summasid, mille kohta Helmico on komisjonile arve esitanud, kuid mida komisjon ei ole välja maksnud. 39. 17. detsembril 2002 edastas komisjoni õigustalitus hageja advokaatidele ülevaate summadest, mille kohta Helmico on komisjonile arve esitanud ning andmed kuupäevade, maksesummade ja väljamaksmata summade kohta. 40. 18. veebruaril 2003 toimus hageja advokaatide ja komisjoni talituste vaheline kohtumine. 41. 23. aprillil 2003 saatsid hageja advokaadid komisjonile tähitud kirja, mis lõppes järgmise avaldusega: „[…] Kui komisjoni talitused ei esita hiljemalt 15. mail 2003 konkreetset ettepanekut meie kliendile teenuste eest tasumise kohta, esitatakse komisjoni vastu Esimese Astme Kohtusse hagi hüvitise nõudes vastavalt EÜ artiklitele 235 ja 288 (endised EÜ asutamislepingu artiklid 178 ja 215).” 42. 15. mai 2003. aasta faksis tegi komisjon hageja advokaatidele ettepaneku korraldada kohtumine, et arutada võimalikku kohtuvälist kokkulepet, mille põhjal komisjon kannaks hagejale üle summa 249314,35 eurot tööde eest, mis tehti pärast Helmico pettuse avastamist, tingimusel et hageja tõendab kokkuleppe olemasolu, et komisjon maksab otse talle, kui ta viib lõpule Venemaa ja Moldaavia projektid. 43. 23. juuni 2003. aasta tähitud kirjaga vastasid hageja advokaadid komisjoni talitustele, et nad keelduvad jätkamast läbirääkimisi komisjoni ettepanekute alusel, ning esitasid hageja nõuet käsitlevad üksikasjad ja kohtumisega nõustumise tingimused. 44. Kõnealusele tähitud kirjale järgnes 3. juuli 2003. aasta faks, milles hageja advokaadid palusid komisjonil vastata, kas enne 15. juulit 2003 on võimalik korraldada kohtumine pakutud tingimustel, ning teatasid, et kohtumise mittetoimumise korral esitatakse hagi Esimese Astme Kohtusse. 45. 22. juuli 2003. aasta kirjaga vastasid komisjoni talitused, et nad ei saa hageja maksenõuet rahuldada.”