Need põhimõtted on samuti kohaldatavad siis, kui vastutus omistatakse ühele või mitmele emaettevõtjale nende ühisettevõtte toime pandud rikkumise eest.

Emaettevõtja mõjutab tütarettevõtja tegevust turul otsustavalt üldjuhul ka siis, kui emaettevõtjal on vaid pädevus teha või heaks kiita teatud strateegilised kaubanduslikud otsused, omades vajaduse korral selleks tütarettevõtja organites oma esindajaid, samas kui määratleda tütarettevõtja kaubanduspoliitika kitsas tähenduses on delegeeritud tütarettevõtja igapäevase juhtimisega tegelevatele juhtidele, kelle valib emaettevõtja ja kes esindavad ja edendavad tütarettevõtja ärihuvisid.

Konkurentsiasjades võib tütarettevõtja tegevuse emaettevõtjale – põhjusel et nad moodustavad ühe ja sama ettevõtja – süüks panna siis, kui tütarettevõtja ei määra oma tegevust turul kindlaks iseseisvalt, sest ta on selles osas emaettevõtja otsustava mõju all.

Konkurentsiasjades ei saa komisjon selleks, et ühisettevõtja konkurentsivastane tegevus omistada kahele emaettevõtjale, kellel on ühisettevõtjas võrdne osalus, tugineda EÜ artikli 81 alusel pelgale suutlikkusele avaldada otsustavat mõju, nagu on aluseks võetud määruse nr 139/2004 (kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle) kohaldamisel, ilma et oleks vaja kontrollida, kas niisugust mõju tegelikult avaldati. Vastupidi, komisjon peab üldjuhul tõendama faktiliste asjaolude kogumi alusel niisugust otsustavat mõju. Nende asjaolude hulka kuulub see, et emaettevõtja juhatuses ja selle tütarettevõtja või ühisettevõtte juhatuses olevatel ametikohtadel on samad füüsilised isikud, või fakt, et kõnealused äriühingud pidid järgima nende ühtse juhtkonna antud suuniseid, ilma et nad oleksid turul saanud iseseisvalt tegutseda.

Lisaks saab ühe või mitme emaettevõtja otsustava mõju tegelikku avaldamist ühisettevõtja kaubandustegevusele samuti tõendada ühisettevõttes otsuste tegemise viiside analüüsimisel. Isegi kui pädevus või võimalus ühisettevõtte kaubanduslikud otsused kindlaks määrata põhineb iseenesest vaid pelgal võimel avaldada otsustavat mõju tema kaubandustegevusele ja kuulub seega määruse nr 139/2004 tähenduses mõiste „kontroll” alla, võivad komisjon ja liidu kohus eeldada, et rakendati ja järgiti õigusnorme ja selle ettevõtja tegutsemist puudutavaid kokkulepete tingimusi, eelkõige ühisettevõtte asutamislepingut ja aktsionäride kokkulepet hääletamise kohta. Selles osas võib ühisettevõtte kaubandustegevusele otsustava mõju tegeliku avaldamise analüüsimine sarnaselt kontrolli puudutava analüüsimisega seisneda enne ettevõtte tegutsema asumist allkirjastatud dokumentide abstraktses analüüsis. Kuna otsustava mõju tegelikku avaldamist puudutav kontrollimine on siiski tagasivaateline ja võib seega põhineda konkreetsetel asjaoludel, võivad nii komisjon kui huvitatud pooled esitada tõendeid, et ühisettevõtte kaubanduslikud otsused tehti muul viisil kui need, mis tulenesid ühisettevõtte tegevust puudutavate kokkulepete pelgalt abstraktsest analüüsist.

Emaettevõtjate niisugune mõju ühisettevõtte igapäevase juhtimisele, mida avaldatakse ühisettevõtte juhatuse liikmete kaudu, kelle on emaettevõtjad ametisse nimetanud, on täiesti asjakohane emaettevõtjate ja ühisettevõtte vahelise majandusüksuse olemasolu hindamisel. Siiski ei ole komisjon tõendanud, et kaks emaettevõtjat juhtisid ühisettevõtet tihedas koostöös ja et selle juhatuses tehtud otsused peegeldasid mõlema vastutavaks loetud emaettevõtja tahet. Niisuguse järelduseni ei saa jõuda ühisettevõtte tegutsemist reguleerivate kokkulepete abstraktse analüüsi tulemusel. Komisjon ei toonud selles osas välja ka ühtegi konkreetset faktilist asjaolu, nagu juhatuse koosoleku protokollid.

Sellest ilmneb, et kui ühisettevõtte ühise juhtimise osas esinevad asjassepuutuvad faktilised tõendid, mille on esitanud üks kahest emaettevõtjast, siis ei saa komisjon vastava ühise juhtimise tuvastamiseks rajada oma hinnangu ühisettevõtte kokkuleppe pelkadele tingimustele.

(vt punktid 101, 102, 107, 108, 114, 115, 119, 123 ja 124)