Kui see oleks teisiti, võiks kutseühendus selleks, et saavutada määruse tühistamine kõikide oma liikmete heaks – sh nende jaoks, kes ei vasta isiklikult ELTL artikli 263 neljandas lõigus märgitud tingimustele –, tugineda teatavate oma liikmete õigusele esitada hagi. See viiks möödahiilimiseni eeskirjadest, mis käsitlevad tühistamishagi vastuvõetavuse tingimusi.

Kuna dumpinguvastane algmäärus nr 1225/2009 annab menetluslikud tagatised isikutele, kes on astunud menetlusse, mille käigus võetakse vastu dumpinguvastaseid tollimakse kehtestav määrus, tuleb tunnustada dumpinguvastases menetluses osalenud ning oma liikmete huve kaitsvate ja neid esindavate kutseühenduste õigust esitada nimetatud määruse suhtes tühistamishagi huvitatud isikutena põhjusel, et nad on otseselt ja isiklikult puudutatud, kui nende tühistamishagide eesmärk on oma menetlusõiguste kaitsmine.

Peale selle ei ole dumpingu kasutamise süükspanemine ettevõtjale, kelle õigust esitada hagi analüüsitakse, vajalik eeltingimus, et teha järeldus tema isikliku puutumuse kohta. Dumpingu kasutamise süükspanemine tootjale või eksportijale on asjaolu, mis võib seda isikut teistest eristada, kuid see ei ole asjaomaste ettevõtjate puhul eeltingimus.

Dumpinguvastaseid tollimakse kehtestav määrus puudutab sellise tollimaksuga hõlmatud toote tootjad, kes ei ole ise selle ekspordiga liitu kuidagi seotud, ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses isiklikult siis, kui nad võivad esiteks tõendada, et neid on komisjoni ja nõukogu aktides nimetatud, või neid puudutas esialgne uurimine, ja teiseks, et nimetatud määruse esemeks olev dumpinguvastane tollimaks mõjutab märkimisväärselt nende seisundit turul.

Lisaks, kuivõrd võttes vastu määrust nr 765/2012, et rakendada WTO vaidluste lahendamise organi soovitusi ja otsuseid, ei pidanud liidu seadusandja vajalikuks muuta sõnastust „sellise toote impordi suhtes kõigist allikatest, mille puhul on tuvastatud dumping, mis põhjustab kahju“, samuti sõnu„tarnija“ ja „võimatu“, mis sisalduvad dumpinguvastase algmääruse artikli 9 lõikes 5, siis tuleb järeldada, et nimetatud mõisteid peab tõlgendama kooskõlas WTO dumpinguvastase lepingu artiklitega 6.10 ja 9.2.

Seoses WTO dumpinguvastase lepingu ülevõtmisega liidu õigusesse tuleneb määruse nr 765/2012 (millega muudeti dumpinguvastast algmäärust) vastuvõtmise faktist enesest, et liidu seadusandja on seisukohal, et liit soovis algmääruse nr 765/2012 artikli 9 lõikega 5 täita WTO raames võetud erikohustust, mis sisaldub antud juhul WTO dumpinguvastase lepingu artiklites 6.10 ja 9.2.

Dumpinguvastase algmääruse nr 1225/2009 artikli 9 lõikes 5 ja 1994. aasta üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe VI artikli rakendamise lepingu (dumpinguvastane leping) artiklis 9.2 on sätestatud, et põhimõtteliselt kehtestatakse individuaalne dumpinguvastane tollimaks iga tarnija jaoks sellise toote impordi suhtes kõigist allikatest, millega seoses on avastatud, et nende suhtes on kohaldatud dumpingut ja et need on põhjustanud kahju. Asjaomaste sätete sõnastusest tuleneb, et ettevõtjal, keda ei peeta tarnijaks, ei ole õigust taotleda, et tema suhtes kehtestataks individuaalne dumpinguvastane tollimaks.

Vastavalt Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) õigusele täidab iga eksportija või tootja, kes kaasati valimisse ja kes tegi seega uurimise eest vastutava asutusega koostööd kogu uurimise vältel, tingimused, et käsitada teda tarnijana WTO dumpinguvastase lepingu artikli 9.2 tähenduses.

Mis puutub dumpinguvastase algmääruse sätetesse, siis tuleb selle määruse artikli 9 lõiget 5 tõlgendada kooskõlas WTO dumpinguvastase lepingu sätetega. Lisaks nähtub ka dumpinguvastase algmääruse artikli 17 lõigetest 1 ja 3, tõlgendatuna kooskõlas WTO õigusega, et kui isegi algsesse uurimisse kaasamata tootjatel on õigus individuaalse marginaali arvutamisele, siis seda enam on see õigus uurimisse kaasatud tootjatel. Selle kohta tuleb märkida, et dumpinguvastase algmääruse artikli 9 lõike 6 viimases lauses on meenutatud, et eraldi tollimakse kohaldatakse selliselt eksportijalt või tootjalt pärineva impordi suhtes, kellele võimaldatakse sama määruse artikliga 17 ette nähtud individuaalset kohtlemist.

Sellest järeldub, et dumpinguvastase algmääruse sätete kohaselt täidab iga eksportija või tootja, kes kaasati dumpingutoote tarnijate suhtes toimuvasse uurimisse ja kes tegi seega uurimise eest vastutava asutusega koostööd kogu uurimise vältel, tingimused, et käsitada teda tarnijana nimetatud määruse artikli 9 lõike 5 tähenduses.

(vt punktid 187 ja 192–194)