Põhikohtuasja pooled
Hagejad:
1. Combinatie Spijker Infrabouw/de Jonge Konstruktie
2. van Spijker Infrabouw BV
3. de Jonge Konstruktie BV
Kostja: Drenthe provints
Eelotsuse küsimused
1. a. Kas direktiivi 89/665/EMÜ (1) artikli 1 lõikeid 1 ja 3 ning
artikli 2 lõikeid 1 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et neid sätteidei järgita, kui ühenduse õiguse alusel peetavates hanke-vaidlustes siseriikliku kohtu poolt tagatavat õiguskaitsetmuudetakse keerulisemaks sellega, et süsteemis, kus niihalduskohus kui ka tsiviilkohus võivad olla pädevad sama
otsuse ja selle tagajärgede osas, võidakse teha vastandlikke
otsuseid?
b. Kas selles kontekstis on lubatav, et halduskohtu pädevus
on piiratud seisukoha andmise ja lahendi tegemisegahankeotsuse kohta, ning kui see on nii, siis miks ja/või
millistel tingimustel?
c. Kas selles kontekstis on lubatav, et Algemene wet
bestuursrecht (Madalmaade üldine haldusmenetluseseadus), mis üldjuhul reguleerib halduskohtusse pöördu-
mist, välistab kaebuse asjades, kus hanke korraldanud
asutus on teinud otsuse lepingu sõlmimiseks ühegapakkujatest, ning kui see on nii, siis miks ja/või millisteltingimustel?
d. Kas vastus küsimusele 2 on selles kontekstis oluline?
2. a. Kas direktiivi 89/665/EMÜ artikli 1 lõikeid 1 ja 3 ning ar-
tikli 2 lõikeid 1 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et neid sätteid eijärgita, kui kiire lahendi saamiseks on võimalik kasutadavaid üht menetlust, mida iseloomustab see, et menetluson põhimõtteliselt suunatud kiire korraldava meetme
võtmiseks, advokaatide vahel ei toimu kirjalike seisukoh-
tade vahetamist, reeglina esitatakse [ainult] kirjalikke tõen-deid ning seadusest tulenevaid tõendamisnorme ei kohal-data?
b. Kui vastus sellele küsimusele on eitav, siis kas see kehtib
ka siis, kui kohtulahend ei vii õigussuhte lõpliku tuvasta-miseni ega ole ka osa otsustusprotsessist, mis viib selliselõpliku otsuseni?
c. Kas seejuures on vahet, kas kohtulahend on siduv üksnes
menetluse pooltele, samal ajal kui see võib puudutada ka
teisi isikuid?3. Kas direktiiviga 89/665/EMÜ on kooskõlas see, kui esialgse
õiguskaitse taotlusi lahendav kohtunik kohustab hankekorraldanud asutust tegema hankeotsuse, mis hiljem põhime-netluses loetakse ühenduse hankenormidega vastuolusolevaks?
4. a. Kui vastus sellele küsimusele on eitav, siis kas hanke
korraldanud asutust tuleb pidada selle eest vastutavaks,
ning kui see on nii, siis mis mõttes?
b. Kas see kehtib ka jaatava vastuse korral?
c. Kui see asutus peab hüvitama kahju, siis kas ühenduse
õigus sätestab kriteeriumid, mille alusel kahju tuvastada jahinnata, ning kui see on nii, siis millised on need kritee-riumid?
d. Kui hanke korraldanud asutust ei saa lugeda vastutavaks,
siis kas ühenduse õiguse alusel on võimalik tuvastadamõni teine isik, kes on vastutav, ning mis on sel juhul
aluseks?
5. Kui siseriikliku õiguse ja/või eespool toodud küsimustele
antud vastuste alusel osutub vastutuse kohaldamine praktili-
selt võimatuks või ülemäära keeruliseks, siis mida peab sise-
riiklik kohus sel juhul tegema?
(1) Nõukogu 21. detsembri 1989. aasta direktiiv 89/665/EMÜ riiklike
tarne- ja ehitustöölepingute sõlmimise läbivaatamise korra kohalda-
misega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta
(EÜT L 395, lk 33; ELT eriväljaanne 06/01, lk 246).
Eelotsusetaotlus, mille esitas Oberster Gerichtshof (Austria)
22. detsembril 2008 —Internetportal und Marketing
GmbH versus Richard Schlicht
(Kohtuasi C-569/08)
(2009/C 69/40)
Kohtumenetluse keel: saksa
Eelotsusetaotluse esitanud kohus
Oberster Gerichtshof
Põhikohtuasja pooled
Kassatsioonkaebuse esitaja: Internetportal und Marketing GmbH
Vastustaja kassatsioonimenetluses: Richard Schlicht21.3.2009 C 69/22 Euroopa Liidu Teataja ET
Eelotsuse küsimused
1. Kas määruse (EÜ) nr 874/2004 artikli 21 lõike 1 punkti a
tuleb tõlgendada nii, et õigus selle sätte tähenduses onolemas ka juhul (
1):
a) kui kaubamärk omandati vaid eesmärgiga taotleda —
saksakeelse —liiginimetusega kattuva domeeninime regis-
treerimist etapiviisilise registreerimise esimeses osas, ilma
kavatsuseta kasutada seda kaupade või teenuste jaoks?
b) kui domeeninime registreerimise aluseks olev ja —saksa-
keelse— liiginimetusega kattuv kaubamärk erineb
domeeninimest selle poolest, et kaubamärk sisaldaberimärke, mis on domeeninimest kõrvaldatud, kuigierimärke oleks olnud võimalik transkribeerida, ja nendekõrvaldamise tulemusena erineb domeeninimi kaubamär-gist kokkulangemise tõenäosust välistaval viisil?
2. Kas määruse (EÜ) nr 874/2004 artikli 21 lõike 1 punkti a
tuleb tõlgendada nii, et õigustatud huvi on olemas ainult ar-tikli 21 lõike 2 punktides a-c nimetatud juhtudel?
Juhul kui sellele küsimusele vastatakse eitavalt:
3. Kas õigustatud huvi on määruse (EÜ) nr 874/2004 artikli 21
lõike 1 punkti a tähenduses olemas ka juhul, kui domeeni-nime valdaja tahab kasutada —saksakeelse —liiginimetu-
sega kattuvat domeeninime teemakohase Internetiportaalijaoks?
Juhul kui punktides 1 ja 3 esitatud küsimustele vastatakse jaata-
valt:
4. Kas määruse (EÜ) nr 874/2004 artikli 21 lõiget 3 tuleb
tõlgendada nii, et ainult punktides a-e nimetatud asjaoludnäitavad, et tegemist on pahausksusega määruse (EÜ)nr 874/2004 artikli 21 lõike 1 punkti b tähenduses?
Juhul kui sellele küsimusele vastatakse eitavalt:
5. Kas pahausksusega määruse (EÜ) nr 874/2004 artikli 21
lõike 1 punkti b tähenduses on tegemist ka juhul, kui domee-ninimi registreeriti etapiviisilise registreerimise esimeses osas—saksakeelse —liiginimetusega kattuva kaubamärgi alusel,
mille domeeninime valdaja omandas ainult selleks, et taot-
leda domeeninime registreerimist etapiviisilise registreerimise
esimeses osas ning seega edestada teisi huvilisi ja võimaluselka vastava märgi õiguste valdajaid?
(1) ELT 2004 L 162, lk 40.29. detsembril 2008 esitatud hagi —Euroopa Ühenduste
Komisjon versus Suurbritannia ja Põhja-Iiri
Ühendkuningriik
(Kohtuasi C-582/08)
(2009/C 69/41)
Kohtumenetluse keel: inglise
Pooled
Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: R. Lyal ja
M. Afonso)
Kostja: Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik
Hageja nõuded
—Tuvastada, et kuna Ühendkuningriik keeldus ühenduse terri-
tooriumil registreerimata maksukohustuslastele teatud tehin-
gute puhul sisendkäibemaksu tagastamisest, on ta rikkunud
nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ,mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (
1), artiklitest 169,
170 ja 171, ning 17. novembri 1986. aasta kolmeteistküm-nenda direktiivi kumuleeruvate käibemaksudega seotud liik-mesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta —ühenduse terri-
tooriumil registreerimata maksukohustuslastele käibemaksu
tagastamise kord (
2) artikli 2 lõikes 1 tulenevaid kohustusi.
—mõista kohtukulud välja Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühend-
kuningriigilt.
Väited ja peamised argumendid
Komisjon väidab, et kolmeteistkümnenda käibemaksudirektiivi
artikli 2 lõiget 1 ei saa tõlgendada nii, et käibemaksu tagasta-mine välistatakse kuuenda käibemaksudirektiivi (
3) artikli 17
lõike 3 punktis c viidatud finants- ja kindlustustehingute jaoks
kaupade ja teenuste kasutamise maksustamisel. Komisjon on
seega seisukohal, et osas, milles Ühendkuningriigi õigusnormi-dega keeldutakse ühenduse territooriumil registreerimata maksu-kohustuslastele käibemaksu tagastamisest, on need ühenduseõigusega vastuolus.
(1) ELT L 347, lk 1.
(2) EÜT L 326, lk 40; ELT eriväljaanne 09/01, lk 129.
(3) Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuues direktiiv kumuleeruvate käibe-
maksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta —
ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELTeriväljaanne 09/01, lk 23).21.3.2009 C 69/23 Euroopa Liidu Teataja ET