KOHTUJURISTI ETTEPANEK

MELCHIOR WATHELET

esitatud 11. juunil 2015 ( 1 )

Kohtuasi C‑215/14

Société des Produits Nestlé SA

versus

Cadbury UK Ltd

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, Intellectual Property (Ühendkuningriik))

„Kaubamärgid — Direktiiv 2008/95/EÜ — Artikli 3 lõike 1 punkt e — Mõiste „kasutamise käigus omandatud eristusvõime” — Ruumiline kaubamärk — Tähis, mis koosneb üheaegselt kauba olemusest tulenevast kujust ja kujust, mis on vajalik tehnilise tulemuse saavutamiseks — Kit Kat’i šokolaaditahvlid”

I. Sissejuhatus

1. Eelotsusetaotlus on esitatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta ( 2 ) (edaspidi „kaubamärgidirektiiv”) artikli 3 lõike 1 punkti b ja punkti e alapunktide i ja ii ning lõike 3 tõlgendamise kohta.

2. See küsimus on tõstatud Société des Produits Nestlé SA (edaspidi „Nestlé”) ja äriühingu Cadbury UK Ltd (edaspidi „Cadbury”) vahelises kohtuvaidluses seoses vastulausega, mille viimane esitas Nestlé taotluse vastu neljast kangist koosneva šokolaadikattega vahvli kuju kujutava ruumilise tähise registreerimiseks kaubamärgina Ühendkuningriigis.

3. Selles kohtuasjas on kaalul küsimus, kas teataval ettevõtjal on ruumiline tähise kaubamärgina registreerimise teel võimalik kindlustada endale igavene monopol ( 3 ).

II. Õiguslik raamistik

A. Liidu õigus

4. Kaubamärgidirektiivi artikkel 3 on sõnastatud järgmiselt: „1. Järgmisi ei registreerita kaubamärgina ja kui nad on registreeritud, võib need tühiseks tunnistada: […] b) kaubamärke, mis ei ole teistest eristatavad; […] e) tähiseid, mis koosnevad ainult: i) kujust, mis tuleneb kaupade enda olemusest; ii) kaupade kujust, mis on vajalik tehnilise tulemuse saavutamiseks; iii) kujust, mis annab kaubale märkimisväärse väärtuse; […] 3. Kaubamärgi registreerimisest ei keelduta ja seda ei tunnistata tühiseks vastavalt lõike 1 punktile b, c või d, kui kaubamärk on enne registreerimistaotluse esitamise kuupäeva ja pärast selle kasutamist omandanud eristatavuse. Lisaks sellele võivad liikmesriigid näha ette, et seda sätet kohaldatakse siis, kui eristatavus tekkis pärast registreerimistaotluse esitamise kuupäeva või pärast registreerimiskuupäeva. […]”

B. Ühendkuningriigi õigus

5. Vastavalt 1994. aasta kaubamärgiseaduse (Trade Marks Act 1994) artikli 3 lõikele 1 ei registreerita kaubamärke, millel puudub eristusvõime, välja arvatud juhul, kui need on enne registreerimistaotluse esitamise kuupäeva nende kasutamise käigus tõepoolest omandanud eristusvõime.

6. Sama artikli lõike 2 alusel ei registreerita tähist kaubamärgina, kui see koosneb ainult kujust, mis tuleneb kaupade enda olemusest või kujust, mis on vajalik tehnilise tulemuse saavutamiseks.

III. Põhikohtuasja asjaolud

7. Rowntree & Co Ltd on põhikohtuasjas käsitletavat toodet Ühendkuningriigis turustanud alates 1935. aastast nime „Rowntree’s Chocolote Crisp” all. 1937. aastal muudeti nimekujuks „Kit Kat Chocolate Crisp” ja seejärel lühendati nimeks „Kit Kat”. 1988. aastal omandas Rowntree Plc Nestlé.

8. Kui toodet müüdi kaua kahekordses pakendis – seespool hõbepaber ja väljaspool ümbris, millele on trükitud puna-valge logo, millel on märgitud sõnad „Kit Kat” –, siis praegune pakend on ühekordne, millel on sama logo. Logo kujundust on aastate jooksul edasi arendatud, kuid sisuliselt on see jäänud muutumatuks. Praegu on see järgmine:

9. Toote põhikuju on alates 1935. aastast jäänud peaaegu samaks, ainult selle suurust on veidi muudetud. Ümbrisest välja võetud toode näeb praegu välja nii:

10. Tuleb märkida, et igal kangil on reljeefselt tekst „Kit Kat” koos logo osaks oleva ovaali osa kujutisega.

11. Nestlé taotles 8. juulil 2010 järgmise graafiliselt kujutatud ruumilise tähise (edaspidi „kaubamärk”) registreerimist Ühendkuningriigis kaubamärgina:

12. Taotletud kaubamärk erineb seega toote tegelikust kujust selle poolest, et sellel ei ole reljeefselt kujutatud teksti „Kit Kat”.

13. Taotlus esitati järgmiste, Nizza kokkuleppe tähenduses klassi 30 kuuluvate kaupade suhtes: „šokolaad, šokolaadist maiustused; šokolaaditooted; maiustused; šokolaadil põhinevad tooted; pagaritooted; kondiitritooted; biskviidid; šokolaadikattega biskviidid; šokolaadikattega vahvlid; koogid; küpsised; vahvlid”.

14. Suurbritannia kaubamärgiamet võttis taotluse vastu ja avaldas vastulausete esitamiseks. Kaubamärgiamet on seisukohal, et kuigi kaubamärgil puudub olemusest tulenev eristusvõime, on taotleja tõendanud, et kaubamärk on selle kasutamise käigus omandanud eristusvõime.

15. Cadbury esitas 28. jaanuaril 2011 registreerimistaotlusele vastulause, tuginedes nimelt 1994. aasta kaubamärgiseaduse sätetele, millega on üle võetud kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkt b ja punkti e alapunktid i ja ii ning lõige 3.

16. Suurbritannia kaubamärgiameti kontrollija leidis 20. juuni 2013. aasta otsuses, et kaubamärgil puudub olemusest tulenev eristusvõime ning kaubamärk ei ole ka kasutuse käigus seda eristusvõimet omandanud.

17. Kontrollija leidis, et kujul, mille kohta registreerimist taotleti, on kolm tunnust: — nelinurkne tahveljas põhikuju; — tahvlil pikisuunas paiknevad kindla asukoha ja sügavusega murdesooned, ning — selliste soonte arv, mis koos tahvli laiusega määrab „kangide” arvu.

18. Kontrollija sõnul on esimene nendest tunnustest toote enda olemusest tulenev kuju ja seda ei saa seega registreerida, välja arvatud siiski „kookide” ja „kondiitritoodete” puhul, mille puhul kaubamärgi kuju erineb oluliselt sektori normidest. Kuna kaks ülejäänud tunnust on vajalikud tehnilise tulemuse saavutamiseks, lükkas ta registreerimistaotluse ülejäänud osas tagasi.

19. Nestlé esitas 18. juulil 2013 selle otsuse peale apellatsioonkaebuse High Court of Justice’ile (England & Wales), Chancery Division, Intellectual Property (Royaume-Uni), vaidlustades väite, mille kohaselt ei olnud kaubamärk enne asjaomast kuupäeva omandanud kasutamise käigus eristusvõimet. Peale selle väidab Nestlé, et kaubamärk ei koosne üksnes kujust, mis tuleneb kaupade enda olemusest, või kujust, mis on vajalik tehnilise tulemuse saavutamiseks.

20. Sama päeva vastuapellatsioonkaebusega vaidlustab Cadbury otsuse selles osas, milles leiti, et kookide ja kondiitritoodete puhul on kaubamärgil olemusest tulenev eristusvõime ja et see ei koosne üksnes kujust, mis tuleneb kaupade enda olemusest, või kujust, mis on vajalik tehnilise tulemuse saavutamiseks.

21. High Court of Justice leiab kõigepealt, et kontrollija ei oleks pidanud tegema vahet ühelt poolt kookidel ja kondiitritoodetel ning teiselt poolt kõikidel teistel Nizza kokkuleppe klassi 30 toodetel, olgu siis kaubamärgi eristusvõime tõendamise või kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e alapunktide i ja ii kohaldatavuse suhtes.

22. Seejärel seoses küsimusega, kas kaubamärk oli omandanud enne asjaomast kuupäeva kasutamise käigus eristusvõime, on eelotsusetaotluse esitanud kohtul pärast selle valdkonna kohtupraktika meeldetuletamist küsimus, kas tõendamaks, et kaubamärk on omandanud kasutamise käigus eristusvõime, piisab sellest, et asjakohasel kuupäeval tunneb oluline osa asjaomasest avalikkusest selle kaubamärgi ära ja seostab selle taotleja kaupadega. Ta on nimelt seisukohal, et pigem tuleb kaebajal tõendada, et oluline osa asjaomasest avalikkusest leiab, et kaubamärk näitab erinevalt muudest, samuti esineda võivatest kaubamärkidest kauba päritolu.

23. Lõpuks, mis puutub kauba olemusest tulenevasse kujusse ja kujusse, mis on vajalik tehnilise tulemuse saavutamiseks, siis märgib eelotsuse kohus, et kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e alapunktide i ja ii kohta on vaid vähe kohtupraktikat.

24. Kuna eelotsusetaotluse esitanud kohtul on kahtlusi Nestlé argumendi suhtes, mille kohaselt tulenevat kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e alapunktki ii sõnastusest, nagu seda on Euroopa Kohtu kohtupraktikas tõlgendatud, selgelt, et tähise registreerimisest saab keelduda üksnes siis, kui kõik selle olulised tunnused on tehnilise tulemuse saavutamiseks vajalikud kujutunnused, eelistab ta järgida Cadbury argumente, mis seisnevad väites, et ei kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e sõnastuse ega selle direktiiviga taotletavate eesmärkide põhjal ei ole alust arvata, et kuju, mille üks oluline tunnus tuleneb toote enda olemusest (kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e alapunkti i tähenduses) ja mille kaks teist olulist tunnust on vajalikud tehnilise tulemuse saavutamiseks (selle direktiivi artikli 3 lõike 1 punkti e alapunkti ii tähenduses), võiks registreerida põhjusel, et ükski nendest keeldumise põhjustest ei kehti kõigi kolme tunnuse kohta korraga.

25. Peale selle kõhkleb eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas võtta omaks Nestlé seisukoht, mille kohaselt tuleneb kohtuotsustest Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, punkt 78) ja Lego Juris vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑48/09 P, EU:C:2010:516, punkt 84) ilmselgelt, et kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e alapunkti ii kohaldatakse siis, kui kuju on vajalik tehnilise tulemuse saavutamiseks seoses kauba toimimisviisiga, mitte aga siis, kui seda on pelgalt vaja tehnilise tulemuse saavutamiseks seoses kauba tootmisviisiga.

IV. Eelotsusetaotlus ja menetlus Euroopa Kohtus

26. Nendel asjaoludel otsustas High Court of Justice menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas tuvastamaks, et kaubamärk on kasutamise käigus omandanud eristusvõime kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 3 tähenduses, piisab, kui registreerimise taotleja tõendab, et arvesse võetaval kuupäeval tunneb oluline osa asjaomase avalikkuse hulka kuuluvatest isikutest kaubamärgi ära ja seostab seda tema kaubaga nii, et kui neilt küsida, kes selle kaubamärgiga tähistatud kaupa turustab, nimetaksid nad taotlejat? Või peab taotleja tõendama, et oluline osa asjaomasest avalikkusest peab seda kaubamärki (võrreldes kõigi teiste võimalike kaubamärkidega) kauba päritolutähiseks? 2. Kas juhul, kui kujul on kolm peamist tunnusjoont, millest üks tuleneb kauba enda olemusest ja kahte ülejäänut on vaja tehnilise tulemuse saavutamiseks, on selle kuju registreerimine kaubamärgina vastuolus [kaubamärgi]direktiivi artikli 3 lõike 1 punkti e alapunktiga i ja/või alapunktiga ii? 3. Kas [kaubamärgi]direktiivi artikli 3 lõike 1 punkti e alapunkti ii tuleb tõlgendada nii, et see ei võimalda registreerida niisugust kuju, mida on vaja tehnilise tulemuse saavutamiseks kauba tootmisviisi osas, kuid mitte kauba toimimisviisi osas?”

27. Kirjalikult esitasid oma seisukohad põhikohtuasja pooled, Saksamaa, Poola ja Ühendkuningriigi valitsus ning Euroopa Komisjon.

28. Peale selle väljendasid nad kõik ennast kohtuistungil, mis toimus 30. aprillil 2015.

V. Õiguslik analüüs

A. Sissejuhatavad märkused kohaldatava direktiivi kohta

29. Direktiiv, mida palutakse tõlgendada, on kaubamärgidirektiiv. Asjakohane kohtupraktika käsitleb siiski peamiselt esimest nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta ( 4 ).

30. Viited sellele kohtupraktikale on siiski ka nüüd asjakohased. Nimelt, nagu Euroopa Kohus täpsustas kohtuotsuses Oberbank jt (C‑217/13 ja C‑218/13, EU:C:2014:2012, punkt 31), ei ole käesolevas kohtuasjas asjassepuutuvaid kaubamärgidirektiivi sätteid nende sõnastuse, konteksti ja eesmärkide osas direktiivi 89/104 samaväärsete sätetega võrreldes sisuliselt muudetud. Vastavalt kaubamärgidirektiivi põhjendusele 1 sellega esimene direktiiv 89/104 lihtsalt kodifitseeriti.

31. Täpsemalt asendati kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõikes 1 ainult punkti e loendi taanded alapunktidega i, ii ja iii. Samuti jäeti esimese direktiivi 89/104 artikli 3 lõike 1 punkti e esimest ja teist taanet ning teist ja kolmandat taanet eraldav sõna „või” välja keeleversioonidest, kus see sees oli ( 5 ).

B. Esimene eelotsuse küsimus

32. Kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti b kohaselt ei registreerita kaubamärke, mis ei ole teistest eristatavad. Sama direktiivi artikli 3 lõikes 3 tehakse sellest reeglist siiski erand, täpsustades, et sellist kaubamärki saab registreerida, kui kaubamärk on enne registreerimistaotluse esitamise kuupäeva ja pärast selle kasutamist omandanud eristatavuse.

33. Esimese küsimusega küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult, kas tõendamaks, et kaubamärk on kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 3 tähenduses „pärast selle kasutamist omandanud eristatavuse”, piisab sellest, et registreerimise taotleja tõendab, et asjakohasel kuupäeval tunneb oluline osa asjaomasest avalikkusest selle kaubamärgi ära ja seostab selle taotleja kaupadega nii, et kui nad peaksid ära arvama, kes selle kaubamärgiga tähistatud kaupu turustab, nimetaksid nad taotlejat, või ta peab pigem tõendama, et oluline osa asjaomasest avalikkusest tugineb sellele kaubamärgile (erinevalt muudest, samuti esineda võivatest kaubamärkidest) kui kauba päritolutähisele.

34. High Court of Justice’i arvates väljendab küsimus jätkuvat ebakindlust Inglise kohtutes, vaatamata sellele, et nad on juba kahel korral Euroopa Kohtult selle kohta küsinud ( 6 ).

35. Käesolev kohtuasi annab seega Euroopa Kohtule võimaluse määrata kindlaks, kas pelgalt tõendist, et oluline osa asjaomasest avalikkusest tunneb turustatava toote kuju ära teatud kindla ettevõtja kaupu tähistavana, piisab selleks, et tõendada, et kaubamärk on selle kasutamise käigus omandanud eristatavuse, või tuleb tõendada, et asjaomane avalikkus kasutab kuju ja usaldab seda kaubandusliku päritolu tagatisena ( 7 ).

1. Kaubamärgi ülesanne: kaupade päritolu identifitseerimine või tagamine

36. Nagu on selgelt kindlaks määratud Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikas, on kaubamärgi ülesanne loomuomaselt seotud selle eristusvõimega.

37. Nimelt on kaubamärgi eristusvõime kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti b kohaselt üks peamisi kaubamärgi registreerimiseks nõutavaid tingimusi. See olemusest tulenev või kaubamärgi kasutamise käigus omandatud eristusvõime võimaldab kindlaks teha kaupa või teenust, mille jaoks selle registreerimist taotletakse, teatava ettevõtja kauba või teenusena ning seega võimet seda kaupa või teenust teiste ettevõtjate kaupadest või teenustest eristada ( 8 ).

38. Teisisõnu, „[k]aubamärgi peamine ülesanne on tagada tarbijale või lõppkasutajale, et kaubamärgiga tähistatud kaup või teenus on teatavat päritolu, nii et tarbija või lõppkasutaja saab kõnealust kaupa või teenust võimaliku segiajamiseta eristada muud päritolu kaupadest või teenustest” ( 9 ). Nimelt, „kaubamärk peab tagama, et kõiki sellega tähistatud kaupu toodetakse või teenuseid osutatakse nende kvaliteedi eest vastutava konkreetse ettevõtja kontrolli all” ( 10 ).

39. Kaubamärk võimaldab mitte ainult selle omanikul eristuda konkurentidest, vaid tagab ka tarbijale või lõppkasutajale, et kõik tooted või teenused, mis kannavad kaubamärki moodustavat tähist, on sama kaubandusliku päritoluga ( 11 ).

40. Pealegi tuleb seda olemusest tulenevat või kasutuse käigus omandatud eristusvõimet hinnata ühest küljest seoses asjaomase kaubamärgiga tähistatavate kaupade ja teenustega ning teisest küljest lähtuvalt nende kauba- ja teenuseliikide piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepaneliku ja aruka keskmise tarbija eeldatavast tajust ( 12 ).

41. Nagu Euroopa Kohus väga hiljuti täiuslikult selgitas, tuleb „[a]lati […] kontrollida, kas […] kaubamärk võimaldab [asjaomase] toote keskmisel tarbijal, kes on piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas, ilma järele mõtlemata ja erilist tähelepanu üles näitamata eristada seda toodet teiste ettevõtjate toodetest” ( 13 ). Teisisõnu, kaubamärk „sellisena, nagu seda tajub asjaomane avalikkus, [peab eristama] selle kaubamärgiga tähistatavaid tooteid muud kaubanduslikku päritolu toodetest” ( 14 ).

42. Sellest kohtupraktikast tuleneb, et registreerimise taotleja ei või piirduda tõendamisega, et asjaomaste kauba- või teenuseliikide piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas keskmine tarbija tunneb kaubamärgi ära ja seostab seda tema toodetega. Ta peab tõendama, et selle keskmise tarbija jaoks, kes on piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas, tähistab kaubamärk, mille registreerimist taotletakse, asjaomaste kaupade ainupäritolu, ja seda erinevalt kõikidest muudest, samuti esineda võivatest kaubamärkidest ja seda ilma võimaliku segiajamiseta.

2. Tähise registreeritud kaubamärgi elemendina või koos registreeritud kaubamärgiga kasutamise tõendamise piirid

43. Nestlé sõnul ei ole selleks, et kaubamärk saaks omandada selle kasutuse käigus eristusvõime, siiski vajalik, et kaubamärki on kasutatud eraldi. Kaubamärgi kindlakstegemine ja seega eristusvõime omandamine võib tuleneda selle elemendi kasutamisest registreeritud kaubamärgi osana või ka erineva kaubamärgi kasutusest koos juba registreeritud kaubamärgiga. Nendel juhtudel piisab tema arvates järelikult sellest teise elemendiga „koos” kasutamisest selleks, et asjaomane avalikkus tajub tõepoolest toodet või teenust, mis on tähistatud kaubamärgiga, mille registreerimist taotletakse, teatud kindlalt ettevõtjalt pärinevana.

44. Ma ei nõustu sellise tõlgendusega.

45. Euroopa Kohtul on tõepoolest juba olnud võimalus täpsustada, et mis puudutab kasutamise käigus omandatud eristusvõimet, siis peab olukord, kus asjaomane avalikkus identifitseerib kaupu või teenuseid teatavalt ettevõtjalt pärinevana, tekkima tänu kaubamärgi kasutamisele „kaubamärgina”, mis ei tähenda ilmtingimata, et kaubamärki, mille registreerimist taotletakse, on kasutatud iseseisvalt ( 15 ).

46. Nimelt tuleb Euroopa Kohtu hinnangul väljendit „kaubamärgi kasutamine kaubamärgina” mõista ainult sellisele kaubamärgi kasutamise eesmärgile viitavana, et asjaomane avalikkus identifitseerib kaupu või teenuseid kaubamärgi põhjal kindla ettevõtjaga. Selline identifitseerimine ning seega ka eristusvõime omandamine saab tekkida nii kaubamärgi kasutamise tagajärjel teise registreeritud kaubamärgi osana, koostisosa osana kui ka juhul, kui registreeritud kaubamärki kasutatakse kombinatsioonis eristuva kaubamärgiga ( 16 ).

47. Kohtuotsuses Nestlé (C‑353/03, EU:C:2005:432) võttis Euroopa Kohus siiski hooleks täpsustada, et igal juhul piisab „[s]elle kasutamise tagajärjel […] sellest, kui asjaomane avalikkus tajub, et taotletud kaubamärgiga tähistatud toode või teenus on pärit kindlast ettevõttest” ( 17 ).

48. Teisisõnu, kui kaubamärk, mille registreerimist taotletakse, võib olla omandanud eristusvõime kombinatsioonis teise kaubamärgiga, peab ta teatud hetkel selleks, et saada ise tervikuna kaubamärgina kaitset, täitma üksi toote päritoluga seostamise ülesannet.

49. Siin on tegemist tõendamisküsimusega, mida selgitas keeruka kaubamärgi puhul väga hästi kohtujurist Kokott oma ettepanekus kohtuasjas Nestlé (C‑353/03, EU:C:2005:61), milles on märgitud, et „[s]eega ei piisa põhikaubamärgi koostisosana kasutamise tagajärjel omandatud eristusvõime tõendamiseks põhikaubamärgi kasutamise dokumenteerimisest. Pigem tuleb ka tõendada, et asjaomane avalikkus tajub vaidlusalust eraldi kasutatavat koostisosa nii, et see identifitseerib kaupa teatud ettevõtjalt pärinevana ja seega eristab seda teiste ettevõtjate kaupadest” ( 18 ).

50. Nagu Euroopa Kohus sõnaselgelt märkis määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 3 tõlgendamise raames, on „sõltumata sellest, kas mõnd tähist kasutatakse registreeritud kaubamärgi osana või sellega kombinatsioonis, […] seega otsustav tingimus, et sellise kasutamise tagajärjel tähis, mille registreerimist kaubamärgina taotleti, [ja tähis üksi, lisaksin ma täiendavalt juurde] võib asjaomase avalikkuse teadvuses tähistada seda tähist kandvat kaupa kindlalt ettevõtjalt pärinevana” ( 19 ).

51. Seda tõlgendust kinnitab sama kohtuasja raames Euroopa Kohtu tehtud täpsustus, mille kohaselt peab registreeritud kaubamärk, mida kasutatakse üksnes mitmeosalise kaubamärgi osana või kombinatsioonis mõne teise kaubamärgiga, olema jätkuvalt tajutav asjaomase kauba kaubandusliku päritolu tähisena, selleks et see kasutamine vastaks mõistele „tegelik kasutamine”” ( 20 ).

52. Põhikohtuasja raames on küsimus seega, kas kuju, mille registreerimist kaubamärgina Nestlé taotleb, võimaldab kasutamisel eraldivõetuna selle pakendist või igasugusest muust viitest nimele „Kit Kat” identifitseerida toodet ilma võimaliku segiajamiseta ja kõiki muid samuti esinevaid kaubamärke välistades kui Kit Kat’it, mida turustab Nestlé ( 21 ).

53. Tegelikult on pädeva asutuse hinnata, kas asjaomane avalikkus või vähemasti oluline osa sellest identifitseerib tänu asjaomasele kaubamärgile toodet või teenust üksnes teatud kindlalt ettevõtjalt pärinevana, selles mõttes et tooted on sama kaubandusliku päritoluga ( 22 ).

54. Seevastu näib mulle, et tootja ettevõtte – käesoleval juhul Nestlé, mitte Cadbury – õigusliku identiteedi täpne identifitseerimine läheb kaugemale teadmistest, mida võib õiguspäraselt oodata asjaomaselt avalikkuselt, nagu see on Euroopa Kohtu kohtupraktikas määratletud, nimelt asjaomase toote- või teenusekategooria piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepaneliku ja aruka keskmise tarbija eeldatavast tajust ( 23 ).

55. Järelikult leian ma esitatud põhjendusi arvestades, et esimesele eelotsuse küsimusele tuleb vastata, et registreerimise taotleja ei või piirduda selle tõendamisega, et asjaomane avalikkus tunneb kaubamärgi, mille registreerimist taotletakse, ära ja seostab seda tema toodete või teenustega. Ta peab tõendama, et üksnes kaubamärk, mille registreerimist taotletakse, näitab asjaomaste toodete või teenuste ainupäritolu, ja seda erinevalt kõikidest muudest, turul samuti esineda võivatest kaubamärkidest ja seda ilma võimaliku segiajamiseta.

C. Teine eelotsuse küsimus

56. Kujul, mida põhikohtuasjas arutatakse, on kolm põhitunnust: esimene tuleneb toote enda olemusest ja kaks ülejäänut on vajalikud tehnilise tulemuse saavutamiseks.

57. Nendel asjaoludel tekib eelotsusetaotluse esitanud kohtul küsimus, kas selle kuju registreerimine kaubamärgina on kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e alapunktidega i ja/või ii vastuolus. Teisisõnu küsib ta sisuliselt, kas on võimalik kohaldada kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punktis e sedastatud kriteeriume kumuleeruvalt.

1. Sissejuhatavad märkused kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punktiga e taotletava eesmärgi kohta

58. Kaubamärgiõigus on Euroopa Liidu konkurentsisüsteemi üks peamine element. Selles süsteemis, nagu ma esimese eelotsuse küsimuse analüüsi raames juba märkisin, peab iga ettevõtja oma toodete või teenuste kvaliteediga püsiklientide võitmiseks saama lasta kaubamärgina registreerida tähiseid, mis võimaldavad tarbijal või lõppkasutajal ilma võimaliku segiajamiseta eristada neid tooteid või teenuseid muud päritolu toodetest või teenustest ( 24 ).

59. Toote kuju on üks tähiseid, mis võib moodustada kaubamärgi, tingimusel et see suudab, nagu kõik teised kaubamärgidirektiivi artiklis 2 määratletud tähised, eristada ühe ettevõtja tooteid või teenuseid teiste ettevõtjate omadest, ja seda, kui nimetatud direktiivi artiklis 3 ette nähtud kaubamärgi andmisest keeldumise või kaubamärgi tühiseks tunnistamise põhjustest ei tulene teisiti.

60. Neid registreerimisest keeldumise põhjuseid tuleb tõlgendada nende igaühe aluseks olevat üldist huvi silmas pidades ( 25 ). Kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e ratio legis on registreerimisest keeldumise põhjuste ettenägemisega vältida seda, et kaubamärgiõigusest tulenev kaitse annab selle omanikule monopoli teatava toote tehniliste lahenduste või kasulike omaduste osas, mida võivad kasutajad otsida ka konkureerivates toodetes ( 26 ). Artikli 3 lõike 1 punktiga e püütakse seega vältida olukorda, kus kaubamärgiõigusega antud kaitse laieneks enamale kui tähisele, mis võimaldab eristada kaupa või teenust konkurentide pakutavatest, et takistada konkurentidel kaubamärgiomanikuga konkureerides vabalt pakkuda kaupu, mis sisaldavad kõnealuseid tehnilisi lahendusi või funktsionaalseid omadusi ( 27 ).

61. Teisisõnu, nagu Euroopa Kohus väga hiljuti kohtuotsuses Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:2233) tuvastas, on kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e alapunktis i ette nähtud olemusest endast tuleneva kuju või sama sätte punkti e alapunktis ii ette nähtud pelgalt funktsionaalse kuju või ka sama sätte punkti e alapunkti iii tähenduses kaubale märkimisväärse väärtuse andva kuju registreerimise keelu otsene eesmärk „vältida seda, et kaubamärgiga kaasnevat püsivat ainuõigust saaks kasutada selleks, et tähtajatult kehtiksid teised õigused, millele liidu seadusandja on soovinud näha ette kehtivusaja” ( 28 ).

62. Nimelt on kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punktis e osutatud kolme põhjuse eesmärk säilitada asjaomase kauba kuju põhiomadused üldkasutatavana ( 29 ).

2. Võimalus kohaldada kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punktis e osutatud kolme põhjust kumulatiivselt

63. Vastuse teisele eelotsuse küsimusele leiab kohtuotsusest Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:2233).

64. Nimelt vastas Euroopa Kohus küsimusele, kas kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e tuleb tõlgendada nii, et selle sätte punkti e alapunktides i ja ii osutatud registreerimisest keeldumise põhjuseid võib kohaldada „koos”, eitavalt.

65. Selle vastuse ulatusest ei tohi siiski valesti aru saada. Kui Euroopa Kohus järeldas selles kohtuasjas, et esimese direktiivi 89/104 artikli 3 lõike 1 punkti e tuleb tõlgendada nii, et selle sätte esimeses ja kolmandas taandes nimetatud registreerimisest keeldumise põhjuseid ei saa koos kohaldada, siis ei tähenda see, et selle direktiivi (või kaubamärgidirektiivi) artikli 3 lõike 1 punktis e osutatud põhjuseid ei saa kohaldada sama kuju suhtes kumulatiivselt.

66. Oma järelduse põhjendustes kinnitab Euroopa Kohus kõigepealt, et esimese direktiivi 89/104 (ja seega ka kaubamärgidirektiivi) artikli 3 lõike 1 punktis e ette nähtud kolm registreerimisest keeldumise põhjust on autonoomsed. See tähendab, et neist igaüht tuleb kahest ülejäänust sõltumata kohaldada iseseisvalt ( 30 ). Euroopa Kohus järeldas sellest seejärel, et kui vaid üks selles sättes nimetatud kriteeriumidest on täidetud, ei saa ainult kauba kujust või ka selle kuju graafilisest kujutisest koosnevat tähist kaubamärgina registreerida ( 31 ). Euroopa Kohus täpsustab, et selles osas ei oma tähtsust asjaolu, et tähise registreerimisest saab keelduda mitme keeldumispõhjuse alusel, kui vaid üks asjaomane põhjus on asjaomasele tähisele täies ulatuses kohaldatav ( 32 ).

67. Kohtujurist Szpunar osutas oma ettepanekus kohtuasjas Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:322), et see kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e tõlgendus „ei välista niisiis, et samu asjaolusid saab paralleelselt analüüsida tegemaks kindlaks asjaolu, kas asjaomastes taanetes osutatud põhjustest mitu on kohaldatavad” ( 33 ). Välistatud on aga võimalus kohaldada nimetatud sätet juhul, kui kolmest põhjendusest mitte ühegi kohaldamise tingimused ei ole täielikult täidetud ( 34 ).

68. See tähendab seega igati, et kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punktis e nimetatud erinevaid keeldumispõhjuseid võib kohaldada sama kuju suhtes kumulatiivselt, tingimusel et igaüks, ja igal juhul vähemalt üks neist, on sellele „täielikult” kohaldatav.

69. Igasugune muu tõlgendus läheks vastuollu kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punktiga e taotletava eesmärgiga, mis on kohtuotsuses Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:2233, punkt 19) korduvalt nimetatud väljakujunenud kohtupraktika kohaselt vältida seda, et kaubamärgiõiguse kaitse viib monopoli andmiseni teatava kauba tehniliste lahenduste või puhtpraktiliste omaduste põhjal, mida kasutaja võib otsida konkurentide kaupade juurest ( 35 ), või veel üldisemalt, et kaubamärgiga antavat alalist ainuõigust võiks kasutada selleks, et muuta ilma ajalise piiranguta kestvaks muid õigusi, millele on liidu seadusandja soovinud näha ette kehtivusaja ( 36 ).

70. Nagu märgib Poola valitsus oma kirjalikes seisukohtades, on kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punktis e loetletud iga keeldumispõhjuse eesmärk kaitsta toote kujuga erinevalt (olemuselt, tehnilise tulemuse saavutamise vajaduse või märkimisväärse väärtuse poolest) seotud aspekte igasuguse monopoli eest. Järelikult oleks paradoksaalne tõlgendada seda sätet nii, et see keelab kohaldada nimetatud põhjuseid kumulatiivselt, sest see oleks sama, mis väita, et võimalus eristada ühes ja samas kujus rohkem kui ühte aspekti, mis väärib nimetatud artikli 3 lõike 1 punkti e alusel kaitset, kaotaks vajaduse kaitsta ühte või teist nendest aspektidest või koguni neid mõlemat ( 37 ).

71. Esitatud põhjendustest lähtudes leian ma, et teisele eelotsuse küsimusele tuleb vastata, et kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus kuju registreerimine kaubamärgina, kui kuju koosneb kolmest olulisest tunnusest, millest üks tuleneb kauba enda olemusest ja kahte ülejäänut on vaja tehnilise tulemuse saavutamiseks, tingimusel et vähemalt üks nimetatud põhjustest on kuju suhtes täielikult kohaldatav.

D. Kolmas eelotsuse küsimus

72. Kolmanda küsimusega küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e alapunkti ii ulatuse kohta, milles on välistatud registreerimisõigus tähiste puhul, mis koosnevad „kujust, mis on vajalik tehnilise tulemuse saavutamiseks”. Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib sisuliselt teada saada, kas sõnadega „vajalik tehnilise tulemuse saavutamiseks” on mõeldud ainult asjaomaste kaupade toimimisviisi või need on kohaldatavad ka nimetatud kaupade tootmisviisi suhtes.

73. Kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e alapunkti ii grammatilise tõlgenduse põhjal on selle kohaldamisalast välja jäetud kujud, mis on vajalikud tootmisviisi tõttu.

74. Ühelt poolt on tekstis märgitud sõnaselgelt ja üksnes toote „kuju”, tootmisviisi üldse nimetamata. Teiselt poolt on kuju nimetatud selles osas, mis on vajalik tulemuse saavutamiseks. Sündmuste ajalises järjestuses on toode olemas enne tehnilist tulemust. Kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e alapunkti ii sõnastuses on märgitud ainult seda tulemust, mis on tingimata toote kuju soovitav ja taotletav tagajärg.

75. On siiski võimalik, et seda tehnilist tulemust saab saavutada üksnes spetsiifilise tootmisviisi tõttu. Seega annavad põhikohtuasjas just murdesooned tootele kuju, mis on vajalik taotletava tehnilise tulemuse saavutamiseks, see tähendab selleks, et tarbija saaks küpsisekange üksteisest kergesti eraldada. Ent toote külgede ja murdesoonte kaldenurk sõltub spetsiaalsest šokolaadivormimisprotsessist, see tähendab toote valmistamise viisist ( 38 ).

76. Tuginedes kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punktis e ette nähtud keeldumispõhjuste eesmärgile, mis on vältida seda, et kaubamärgiõiguse kaitse viib monopoli andmiseni teatava kauba tehniliste lahenduste või puhtpraktiliste omaduste põhjal, mida kasutaja võib otsida konkurentide kaupade juurest, esimese direktiivi 89/104 artikli 3 lõike 1 punkti e teises taandes osutatud tähiste kohta, mis koosnevad üksnes toote kujust, mis on vajalik tehnilise tulemuse saavutamiseks, on Euroopa Kohus lisaks otsustanud, et „selle sätte eesmärk on välistada sellise kuju registreerimine, mille põhiomadused täidavad tehnilist funktsiooni, kuna vastasel juhul oleks see, et kaubamärgiõigus on oma olemuselt ainuõigus, takistuseks konkurentide võimalusele pakkuda sellise funktsiooniga kaupa või vähemalt nende võimalusele vabalt valida tehniline lahendus, mida nad soovivad kasutada selleks, et niisugune funktsioon oma kaubale lisada” ( 39 ).

77. Sidesõna „või” kasutamine rõhutatult koos kõrval asuva sõnaga „vähemalt” eeldab, et kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e alapunktis ii peetakse silmas kahte erinevat olukorda. Esimene puudutab toodet kui sellist (mis kätkeb soovitud funktsiooni, see tähendab otsitud tehnilist tulemust). Teine, paratamatult erinev, hõlmab kõnealuse sätte kohaldamisalas tehnilist lahendust, mida tootja soovib kasutada selleks, et oma tootele nimetatud funktsiooni lisada. Tootesse funktsiooni lisamiseks kasutatud tehniline lahendus on ilmselgelt ümbersõnastatud „tootmisviis” ( 40 ).

78. Seetõttu leian ma, et kolmandale eelotsuse küsimusele tuleb vastata, et kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e alapunkti ii tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellise kuju registreerimine kaubamärgina, mis on vajalik tehnilise tulemuse saavutamiseks mitte üksnes kaupade toimimisviisi, vaid ka nende tootmisviisi osas.

VI. Ettepanek

79. Esitatud põhjendustest lähtudes, teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata High Court of Justice’i (England & Wales), Chancery Division, Intellectual Property esitatud eelotsuse küsimustele järgmiselt: 1. Registreerimise taotleja ei või piirduda selle tõendamisega, et asjaomane avalikkus tunneb kaubamärgi, mille registreerimist taotletakse, ära ja seostab seda tema toodete või teenustega. Ta peab tõendama, et üksnes kaubamärk, mille registreerimist taotletakse, näitab asjaomaste toodete või teenuste ainupäritolu, ja seda erinevalt kõikidest muudest, turul samuti esineda võivatest kaubamärkidest ja seda ilma võimaliku segiajamiseta. 2. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 3 lõike 1 punkti e tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus kuju registreerimine, kui kuju koosneb kolmest olulisest tunnusest, millest üks tuleneb kauba enda olemusest ja kahte ülejäänut on vaja tehnilise tulemuse saavutamiseks, tingimusel et vähemalt üks nimetatud põhjustest on kuju suhtes täielikult kohaldatav. 3. Direktiivi 2008/95 artikli 3 lõike 1 punkti e alapunkti ii tuleb tõlgendada nii, et see ei võimalda registreerida kuju, mida on vaja tehnilise tulemuse saavutamiseks mitte üksnes kaupade toimimisviisi, vaid ka nende tootmisviisi osas.

( 1 ) Algkeel: prantsuse.

( 2 ) ELT L 229, lk 25, ja parandus ELT 2009, L 11, lk 86.

( 3 ) Kuigi käesolev kohtuasi puudutab Ühendkuningriigis kaubamärgina registreerimise taotlust, registreeriti kõnealune kuju ka ühenduse kaubamärgina 15. juunil 1957. aastal kaubamärkide registreerimisel kasutatava kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni, Nizza kokkulepe (uuesti läbi vaadatud ja muudetud kujul) (edaspidi „Nizza kokkulepe”) klassi 30 teatud toodete jaoks. Cadbury esitas selle registreeringu suhtes kehtetuks tunnistamise taotluse, mille Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (edaspidi „ühtlustamisamet”) teine apellatsioonikoda jättis rahuldamata. Hagi selle otsuse peale on praegu Euroopa Liidu Üldkohtus menetlemisel kohtuasja numbri T‑112/13 all ning viimati nimetatud menetlus on kuni käesolevas kohtuasjas otsuse langetamiseni peatatud. Kolmas kõnealuse kaubamärgi kahe kangiga versiooni puudutav registreerimismenetlus on omakorda peatatud ühtlustamisameti apellatsioonikojas.

( 4 ) EÜT 1989, L 40, lk 1, ja parandus EÜT 1989, L 207, lk 44; ELT eriväljaanne 17/01, lk 92.

( 5 ) Vt näiteks inglis- ja saksakeelsed versioonid võrreldes prantsus- ja itaaliakeelsete versioonidega.

( 6 ) Euroopa Kohtul ei ole siiski veel olnud võimalust küsimusele vastata. Nimelt võeti esimene kohtuasi tagasi (Euroopa Kohtu presidendi määrus Nestlé, C‑7/03, EU:C:2003:268) ja teises tehti otsus esimese direktiivi 89/104 artikli 2 alusel, kuna Euroopa Kohus tuvastas, et kaubamärki moodustav tähis puudus, ega käsitlenud kasutamise käigus omandatud eristusvõimet selle direktiivi artikli 3 tähenduses (kohtuotsus Dyson, C‑321/03, EU:C:2007:51).

( 7 ) Selline eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud esimese eelotsuse küsimuse ümbersõnastus vastab ühendatud teisele ja kolmandale küsimusele, mille esitas High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division kohtuasjas, milles tehti Euroopa Kohtu presidendi kohtumäärus Nestlé (C‑7/03, EU:C:2003:268).

( 8 ) Vt kohtuotsused Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, punkt 35) ja Oberbank jt (C‑217/13 ja C‑218/13, EU:C:2014:2012, punkt 38).

( 9 ) Kohtuotsus Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, punkt 30), kohtujuristi kursiiv. See on Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika. Vt eelkõige kohtuotsused Hoffmann-La Roche (102/77, EU:C:1978:108, punkt 7); HAG GF (C‑10/89, EU:C:1990:359, punkt 14); Loendersloot (C‑349/95, EU:C:1997:530, punkt 24); Canon (C‑39/97, EU:C:1998:442, punkt 28) ja Pi-Design jt vs. Yoshida Metal Industry (C‑337/12 P – C‑340/12 P, EU:C:2014:129, punkt 42).

( 10 ) Kohtuotsus Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, punkt 30). Nagu selgitab professor Monteagudo, ei ole kaubamärk lihtsalt asjaomane „tähis”, vaid side tähise ja toote (või teenuse) vahel, millel kaubamärki kasutatakse, ning mis võimaldab seda toodet või teenust teiste isikute pakutavatest teistest samasugustest või sarnastest toodetest (või teenustest) eristada või nendega võrreldes isikupäraseks muuta. See ongi kaubamärgi peamine ülesanne, nimelt kauba päritolu identifitseerimise ülesanne (Monteagudo, M., „Los requisitos de validez de una marca tridimensional (Comentario a la Sentencia del TJCE de 18 de junio de 2002, asunto C‑299/99, caso ‘Koninklijke Philips Electronics NV v. Remington Consumer Products Ltd’)”, Actas de derecho industrial y derecho de autor, 2002, lk 391–408, eriti lk 397).

( 11 ) Basire, Y., „La fonction patrimoniale de la marque”, Légicom, nr 44, 2010, lk 17–26, eriti lk 24 ja 25.

( 12 ) Vt selle kohta kohtuotsused Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, punktid 59 ja 63); Nestlé (C‑353/03, EU:C:2005:432, punkt 25) ja Oberbank jt (C‑217/13 ja C‑218/13, EU:C:2014:2012, punkt 39).

( 13 ) Kohtuotsus Voss of Norway vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑445/13 P, EU:C:2015:303, punkt 92).

( 14 ) Ibidem (punkt 94).

( 15 ) Vt selle kohta kohtuotsus Nestlé (C‑353/03, EU:C:2005:432, punktid 26 ja 27).

( 16 ) Vt selle kohta kohtuotsus Nestlé (C‑353/03, EU:C:2005:432, punktid 29 ja 30). Vt ka nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (EÜT 1994, L 11, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 146) artikli 7 lõike 3 kohta, mis vastab sisuliselt kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõikele 3, kohtuotsus Colloseum Holding (C‑12/12, EU:C:2013:253, punkt 27).

( 17 ) Punkt 30, kohtujuristi kursiiv.

( 18 ) Punkt 43.

( 19 ) Kohtuotsus Colloseum Holding (C‑12/12, EU:C:2013:253, punkt 28). Kohtujuristi kursiiv.

( 20 ) Ibidem (punkt 35).

( 21 ) Kui igal „Kit Kat’i” biskviidi moodustaval kangil on reljeefne kiri „Kit Kat”, siis kuju ise, mille registreerimist taotletakse, on ilma igasuguse kirjata ja asjaomane avalikkus võib seda identifitseerida mõne teise ettevõtja toodetega. Sel juhul tal nõutavat eristusvõimet ei ole. Seda kontrollida on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.

( 22 ) Vt selle kohta Basire, Y., „La fonction patrimoniale de la marque”, Légicom, nr 44, 2010, lk 17–26, eriti lk 25.

( 23 ) Kohtuotsused Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, punktid 59 ja 63); Nestlé (C‑353/03, EU:C:2005:432, punkt 25) ja Oberbank jt (C‑217/13 ja C‑218/13, EU:C:2014:2012, punkt 39).

( 24 ) Vt selle kohta kohtuotsus Lego Juris vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑48/09 P, EU:C:2010:516, punkt 38 ja seal viidatud kohtupraktika).

( 25 ) Vt selle kohta kohtuotsus Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:2233, punkt 17 ja seal viidatud kohtupraktika).

( 26 ) Ibidem (punkt 18).

( 27 ) Vt selle kohta kohtuotsus Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, punkt 78).

( 28 ) Punkt 19. Euroopa Kohus lisab selle kohtuotsuse punktis 20 ka, et „kaubamärgidirektiivi artikli 3 lõike 1 punkti e esimeses taandes ette nähtud registreerimisest keeldumise põhjuse eesmärk [on] sama, mis selle sätte teisel ja kolmandal taandel”. Osutatud õigused on peamiselt patentide ja tööstusdisainilahenduste õigusnormidega antud õigused (vt selle kohta kohtujuristi ettepanek, Ruiz-Jarabo Colomer, kohtuasi Philips (C‑299/99, EU:C:2001:52, punkt 30)). Vt nende õigusnormide eesmärkide erinevuse kohta ka kohtujuristi ettepanek, Szpunar, kohtuasi Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:322, punktid 35–37). Õigusteoorias vt eelkõige Vanbrabant, B., La propriété intellectuelle – Nature juridique et régime patrimonial, Bruxelles, Larcier, 2015 (ilmumas), köide 1, lk 352; Monteagudo, M., „Los requisitos de validez de una marca tridimensional (Comentario a la Sentencia del TJCE de 18 de junio de 2002, asunto C‑299/99, caso ‘Koninklijke Philips Electronics NV v. Remington Consumer Products Ltd’)”, Actas de derecho industrial y derecho de autor, 2002, lk 391–408, eriti lk 403 ja 404.

( 29 ) Vt selle kohta seoses esimese direktiiviga 89/104 kohtujuristi ettepanek, Szpunar, kohtuasi Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:322, punkt 28).

( 30 ) Kohtuotsus Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:2233, punkt 39).

( 31 ) Ibidem (punkt 40). See järeldus ei ole uus. Euroopa Kohus oli kõnealust sätet niiviisi tõlgendanud kohtuotsuses Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, punkt 76) ja oli seda korranud kohtuotsuses Benetton Group (C‑371/06, EU:C:2007:542, punkt 26, kolmas taane).

( 32 ) Kohtuotsus Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:2233, punkt 41). Kohtujuristi kursiiv.

( 33 ) Punkt 105.

( 34 ) Ibidem (punkt 99).

( 35 ) Vt selle kohta lisaks kohtuotsusele Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:2233) kohtuotsused Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, punkt 78); Linde jt (C‑53/01–C‑55/01, EU:C:2003:206, punkt 72) ja Lego Juris vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑48/09 P, EU:C:2010:516, punkt 43).

( 36 ) Vt selle kohta kohtuotsus Hauck (C‑205/13, EU:C:2014:2233, punkt 19) ja tehniliste lahenduste kohta kohtuotsus Lego Juris vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑48/09 P, EU:C:2010:516, punktid 45 ja 46).

( 37 ) On aga huvitav märkida, et U. Suthersanen on oma kommentaaris kohtuotsuse Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377) kohta seisukohal, et võimaluses esimese direktiivi 89/104 artikli 3 lõike 1 punktis e ette nähtud kolme erandit kumuleerida ei kahelda. Küsimus on, milliseid kontrolle tuleb teha, et kindlaks teha, kas teatava kuju puhul on registreerimisõigus välistatud ainult ühe (või mitme, ma lisaksin) või kõigi kolme selles sättes osutatud põhjuse alusel (Suthersanen, U., „The European Court of Justice in Philips v Remington – Trade Marks and Market Freedom”, Intellectual Property Quarterly, 2003, nr 3, lk 257–283, eriti lk 258).

( 38 ) Kontrollija seisukohtade järgi, mille on eelotsusetaotluse esitanud kohus ära toonud eelotsusetaotluse punktis 29.

( 39 ) Kohtuotsus Philips (C‑299/99, EU:C:2002:377, punkt 79). Kohtujuristi kursiiv.

( 40 ) Iván L. Sempere Massa hinnangul on mitu kriteeriumi, et hinnata, kas toote kuju täidab tehnilist funktsiooni. Nende hulgas toob autor näiteks kuju, mis on juba patenditud, aga ka ühe tootja juhtumi, kes olevat toote reklaamis viidanud tehnilistele eelistele, mis on nimetatud kujul toote kasutamiseks või valmistamiseks (Sempere Massa, I. L., La protección de las formas como marca tridimensional, Valence, Tirant, 2011, eriti lk 101).