Kohtuasi C-516/06 P

Euroopa Ühenduste Komisjon

versus

Ferriere Nord SpA

„Apellatsioonkaebus — Konkurents — Komisjoni otsus — Trahv — Täitmine — Määrus (EMÜ) nr 2988/74 — Aegumine — Huve kahjustav akt — Vastuvõetamatus”

Euroopa Kohtu otsus (teine koda), 6. detsember 2007 I ‐ 10688

Kohtuotsuse kokkuvõte

Tühistamishagi – Vaidlustatavad aktid – Mõiste – Siduvate õiguslike tagajärgedega aktid

(EÜ artikkel 230 ja EÜ artikli 256 neljas lõik; nõukogu määrus nr 2988/74, artikli 5 lõike 1 punkt a)

Akte, millega komisjon teeb ettevõtjale ettekirjutuse maksta konkurentsieeskirjade rikkumise eest määratud trahvi tasumata jäänud osa ja ähvardab võla katteks pöörata täitmisele selle ettevõtja antud pangagarantii, tuleb käsitada kui teadaandeid selle kohta, et trahvi määramise otsus pööratakse sundtäitmisele, ning olenemata asjaolust, kas need aktid võeti sellistena vastu enne või pärast võimalikku aegumist, ei saa neid pidada sanktsiooni saanud ettevõtja huve puudutavaid siduvaid õiguslikke tagajärgi tekitavateks, kuna tegelikult kujutavad need endast üksnes puhtalt rakendusakte ettevalmistavaid akte. Sellest tuleneb, et sellised aktid ei ole aktid, mille peale saaks esitada tühistamishagi.

Kui komisjon annab nende aktidega ühtlasi nõusoleku lõpetada intresside arvestamine teatud ajast pärast Euroopa Kohtu otsust, mis jättis sanktsiooni muutmata, ei muutu see tõlgendus kehtetuks seetõttu, et mõiste „otsus” sisaldub määruse nr 2988/74 konkurentsieeskirjades ette nähtud menetluste ja sundtäitmise rakendamise aegumistähtaegade kohta artikli 5 lõike 1 punktis a, mille kohaselt sundtäitmise aegumistähtaja kulgemine katkeb „teatamise korral otsusest muuta trahvi, sanktsiooni või karistusmakse esialgset suurust või otsusest mitte rahuldada sellise muutmise taotlust”. Isegi kui eeldada, et otsus selle sätte tähenduses kujutab endast igal juhul vaidlustatavat akti EÜ artikli 230 mõttes, ei teavita ju komisjon eespool viidatud aktidega sanktsiooni saanud ettevõtjat otsusest, mis „muudab trahvi, sanktsiooni või karistusmakse esialgset suurust” eespool nimetatud punkti tähenduses.

Lisaks ei saa pelka asjaolu, et komisjon andis nõusoleku lõpetada intresside arvestamine teatud ajast pärast Euroopa Kohtu otsust, mis jättis sanktsiooni muutmata, käsitada nii, et see muudab vaidlustatavaks akti, mis seda ei ole. See asjaolu iseendast ei tekita taolises olukorras, nagu tulenes trahvi määramise otsusest, siduvaid õiguslikke tagajärgi sanktsiooni saanud ettevõtja huve puudutaval viisil.

Lõpuks ei saa selle tõlgenduse vastu esitada ka argumenti, mille kohaselt oleks juhul, kui vaidlusalused aktid ei oleks EÜ artikli 230 alusel vaidlustatavad, tegemist õiguslüngaga. Komisjoni sellise otsuse sundtäitmist, mis sisaldab isikule rahalise kohustuse panemist, reguleerib ju EÜ artikkel 256, mille neljandas lõigus on ette nähtud tõhusat kohtulikku kaitset tagavad sätted. Kuigi tühistamishagi vastuvõetavuse tingimust, mis käsitleb hageja huve puudutavate siduvate õiguslike tagajärgede tekitamist, mis toovad kaasa selge muutuse tema õiguslikus seisundis, tuleb tõlgendada tõhusa kohtuliku kaitse põhimõttest lähtudes, ei saa seda tingimust niisuguse tõlgendamise tulemusel mingil juhul eirata, ületamata seejuures EÜ asutamislepinguga ühenduste kohtutele antud pädevuse piire.

(vt punktid 28–33)