AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(kolmas koda)

1. juuli 2010

Kohtuasi F-97/08

Paulette Füller-Tomlinson

versus

Euroopa Parlament

Avalik teenistus – Endine ajutine teenistuja – Kutsehaigus – Mõju füüsilisele ja vaimsele tervisele – Haiguse kutsehaigusena tunnustamise menetluse pikkus

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, millega endine parlamendi ajutine teenistuja P. Füller-Tomlinson palub tühistada teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse 9. aprilli 2008. aasta otsus, millega kinnitati füüsilise ja vaimse kahjustuse osaks 20%.

Otsus: Jätta kaebus rahuldamata. Mõista kohtukulud välja hagejalt.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hagi – Hagi kaebuse rahuldamata jätnud otsuse peale – Vastuvõetavus

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)

2. Ametnikud – Hagi – Eelnev halduskaebus – Väide, mis ei esine sõnaselgelt kaebuses, vaid on esitatud kaudselt – Vastuvõetavus

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)

3. Ametnikud – Sotsiaalkindlustus – Õnnetus- ja kutsehaiguskindlustus – Töövõimetus – Skaalaga töövõimetuse astme või töövõimetuse astme vahemiku kindaksmääramine – Õiguspärasus – Kohtulik kontroll – Piirid

(Personalieeskirjad, artikli 73 lõige 1; ühiseeskirjad õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse kohta, artikkel 11)

4. Ametnikud – Sotsiaalkindlustus – Õnnetus- ja kutsehaiguskindlustus – Haiguse kutsehaigusena tunnustamine ning püsiva töövõimetuse määra kindlaksmääramine – Menetlus

(Personalieeskirjad, artikkel 73; ühiseeskirjad õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse kohta, artiklid 18 ja 20)

1. Niisuguste tühistamisnõuete eesmärk, mis on formaalselt esitatud kaebuse rahuldamata jätmise otsuse peale, on juhul, kui nendel nõuetel puudub autonoomne sisu, esitada Avaliku Teenistuse Kohtule menetlemiseks akt, mille peale kaebus esitati.

(vt punkt 43)

Viited:

Euroopa Kohus: 17. jaanuar 1989, kohtuasi 293/87: Vainker vs. parlament (EKL 1989, lk 23, punkt 8).

Esimese Astme Kohus: 6. aprill 2006, kohtuasi T-309/03: Camós Grau vs. komisjon (EKL 2006, lk II-1173, punkt 43).

Avaliku Teenistuse Kohus: 11. detsember 2008, kohtuasi F-136/06: Reali vs. komisjon (EKL AT 2008, lk I-A-1-451 ja II-A-1-2495, punkt 37).

2. Selleks et oleks vastuvõetav väide, mida ei olnud sõnaselgelt esitatud eelnevas halduskaebuses, piisab, kui hageja on sellele väitele nimetatud etapis kaudselt viidanud. Kuna kohtueelne menetlus on mitteametlik ja asjaomased isikud tegutsevad selles etapis tavaliselt advokaadi abita, ei tohi juhtkond tõlgendada kaebusi kitsendavalt, vaid peab vastupidi analüüsima neid avatud meelel.

Õigusvastasuse väite vastuvõtmata jätmine vastavuse nõude järgimata jätmise tõttu rikuks tasakaalu ametniku menetluslike õiguste kaitsmise ja kohtueelse menetluse eesmärgi vahel ning oleks ametniku jaoks ebaproportsionaalseks ja ebaõiglaseks karistuseks. Kuna õigusvastasuse väide on juba iseenesest õiguslik, nagu seda on ka arutluskäik, mille abil selline õigusvastasus avastatakse ja esile tuuakse, siis ei saa kaebuse esitanud ametnikult või teenistujalt, kellel puuduvad asjakohased õigusteadmised, nõuda sellise väite sõnastamist kohtueelses menetluses, tunnistades selle vastasel juhul hiljem vastuvõetamatuks. Seda eriti arvestades, et õigusvastasuse väite esitamine kohtueelse menetluse etapis päädib väga ebatõenäoliselt kaebuse esitaja võiduga selles etapis, kuna ei ole tõenäoline, et haldusasutus jätab kohaldamata jõusoleva sätte, nõustudes hageja arutluskäiguga, mille kohaselt see säte rikub kõrgemat õigusnormi.

(vt punktid 55 ja 57)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 29. jaanuar 1997, kohtuasi T-297/94: Vanderhaeghen vs. komisjon (EKL AT 1997, lk I-A-7 ja II-13, punkt 37).

Avaliku Teenistuse Kohus: 1. juuli 2010, kohtuasi F-45/07: Mandt vs. parlament (punkt 121).

3. Avaliku Teenistuse Kohus saab Euroopa ühenduste ametnike õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse ühiseeskirjade sätete üle teostada kontrolli ainult ilmse hindamisvea ning institutsioonide poolt kaalutlusõiguse piiride ületamisega seoses. Avaliku Teenistuse Kohtu kontroll skaalaga töövõimetuse astme või töövõimetuse astme vahemiku kindaksmääramise üle saab olla väga piiratud, kui võtta arvesse esiteks selle skaalaga seoses antavaid keerulisi meditsiinilisi hinnanguid ning teiseks personalieeskirjade artikli 73 lõike 1 alusel institutsioonide laia kaalutlusõigust seoses õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse tingimustega.

(vt punktid 70 ja 101)

4. Selleks et arstlik komisjon saaks anda kehtiva meditsiinilise arvamuse, peab ta olema võimeline võtma arvesse kõiki dokumente, mis võivad olla kasulikud hinnangute andmiseks. Sellist arutluskäiku tuleb analoogia alusel kohaldada nendele järeldustele, mida on teinud institutsioonide määratud arst(id) vastavalt ametnike õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse ühiseeskirjade artiklitele 18 ja 20. Juhul kui täielik uurimine on tegemata ja kogu läbiviidud uurimise kohta puudub aruanne, ei saa institutsiooni määratud arst teha kehtivaid järeldusi, mis on ette nähtud ühiseeskirjade artiklis 18.

(vt punkt 163)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 15. juuli 1997, kohtuasi T-187/95: R vs. komisjon (EKL AT 1997, lk I-A-253 ja II-729, punkt 49); 15. detsember 1999, kohtuasi T-27/98: Nardone vs. komisjon (EKL AT 1999, lk I-A-267 ja II-1293, punkt 68); 3. märts 2004, kohtuasi T-48/01: Vainker vs. parlament (EKL AT 2004, lk I-A-51 ja II-197, punktid 129 ja 133).