ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(teine koda)

19. aprill 2007

Kohtuasi F-9/06

Rui Canteiro Lopes

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Ametnikud – Edutamine – Teenete võrdlev hindamine – Lõpliku hindamisaruande puudumine

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, milles R. Canteiro Lopes palub tühistada komisjoni 4. märtsi 2005. aasta otsus jätta tema nimi lisamata enim edutamist väärivate ametnike nimekirja ja jätta ta 2000. aasta edutamise raames palgaastmele A4 edutamata.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Pooled kannavad ise oma kohtukulud.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hindamine – Hindamisaruanne – Koostamine

(Personalieeskirjad, artikli 2 esimene lõik ja artikkel 43)

2. Ametnikud – Edutamine – Kriteeriumid

(Personalieeskirjad, artikkel 45)

1. Kui ametniku hindamisaruannet ei olnud võimalik koostada vastavalt tavapärase menetluse tingimustele selliste eriliste asjaolude tõttu nagu tema hindaja ja edasikaebuse hindaja lahkumine institutsioonist ning tema teenistuskohaks oleva peadirektoraadi laialisaatmine, on haldusmenetluse järjepidevusega kooskõlas see, et hindamisaruande koostab peadirektor, kellel on vastavalt institutsiooni poolt heaks kiidetud otsusele, mis käsitleb personalieeskirjadega ametisse nimetavale asutusele antud volituste kasutamist, selles otsuses eraldi nimetamata volitused.

(vt punkt 56)

2. Edutatavate ametnike teenete hindamine on iga edutamise määrav kriteerium, samas kui ametisse nimetav asutus võib kandidaatide vanust ja teenistusstaaži palgaastmel või talituses arvestada üksnes täiendavalt. Sellegipoolest, kui edutatavatel ametnikel on võrdselt teeneid, võivad need lisakriteeriumid olla selle asutuse valiku puhul õigustatult otsustav tegur.

Kahepunktilist vahet kahe sellise edutatava ametniku analüütilises hindamises, kes kuuluvad lisaks kahte erinevasse peadirektoraati, ei saa just peadirektoraatide vahelisi hindamiserinevusi arvestades pidada nii suureks, et ei saaks täiendavalt arvesse võtta teisi objektiivseid kriteeriume asjassepuutuvate isikute haldusalase ja isikliku olukorra osas, nagu näiteks teenistusstaaži või asjaolu, et nad on juba mõne varasema aasta edutamise raames olnud enim edutamist väärivate ametnike nimekirjas.

(vt punktid 63, 67 ja 68)

Viited:

Euroopa Kohus: 9. november 2000, kohtuasi: C‑207/99 P: komisjon vs. Hamptaux (EKL 2000, lk I‑9485, punkt 19)

Esimese Astme Kohus: 29. veebruar 1996, kohtuasi T‑280/94: Lopes vs. Euroopa Kohus (EKL AT 1996, lk I‑A‑77 ja II‑239, punkt 138); 5. märts 1998, kohtuasi T‑221/96: Manzo-Tafaro vs. komisjon (EKL AT 1998, lk I‑A‑115 ja II‑307, punkt 17); 13. märts 2001, kohtuasi T‑116/00: Hørbye-Möller vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 39); 11. juuli 2002, kohtuasi T‑163/01: Perez Escanilla vs. komisjon (EKL AT 2002, lk I‑A‑131 ja II‑717, punkt 29); 9. aprill 2003, kohtuasi T‑134/02: Tejada Fernández vs. komisjon (EKL AT 2003, lk I‑A‑125 ja II‑609, punkt 42); 15. september 2005, kohtuasi T‑132/03: Casini vs. komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑253 ja II‑1169, punkt 57); 23. jaanuar 2007, T‑472/04: Tsarnavas vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 67)
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(esimene koda)

13. veebruar 2007

Kohtuasi F‑62/06

Daniela Guarneri

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Ametnikud – Töötasu – Peretoetused – Ülalpeetava lapse toetus – Siseriiklikele toetustele kohaldatav kattumise välistamise norm

Ese: Hagi, mille esitas EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel D. Guarneri ja mille ese on esiteks nõue tühistada komisjoni 5. augusti 2005. aasta otsus, millega personalieeskirjade artikli 67 lõiget 2 kohaldades arvati hageja saadavast ülalpeetava lapse toetusest maha Belgia orvupension ja teiseks nõue tühistada ametisse nimetava asutuse 14. veebruari 2006. aasta otsus, millega jäeti rahuldamata hageja kaebus 5. augusti 2005. aasta otsuse peale.

Otsus: Tühistada komisjoni 5. augusti 2005. aasta otsus osas, milles sellega arvatakse hagejale makstavast ülalpeetava lapse toetusest maha tema saadav Belgia orvupension. Jätta ülejäänud nõuded rahuldamata. Mõista kohtukulud välja komisjonilt. Nõukogu kui menetlusse astuja kannab ise oma kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnikud – Töötasu – Peretoetused – Ülalpeetava lapse toetus

(Personalieeskirjad, artikli 67 lõige 2)

Samalaadsete toetustena personalieeskirjade artikli 67 lõikes 2 ette nähtud kattumise välistamise normi kohaselt on käsitletavad ainult sellised toetused, mis on võrreldavad ja mida makstakse samal eesmärgil. Samalaadse toetusena kvalifitseerimisel on otsustav tegur asjaomaste toetustega taotletud eesmärk.

Belgia orvupensionil ei ole sama eesmärk kui personalieeskirjade artikli 67 lõike 1 punktis b ette nähtud ülalpeetava lapse toetusel. Belgia toetuse eesmärk ei ole mitte selliste tavapäraste kulutuste hüvitamine, mis on seotud laste ülalpidamise ja haridusega, vaid üleelanud lapsevanema selliste erikulude hüvitamine, mis tulenevad teise lapsevanema surmast, kes elusolevana osales selles ülalpidamises ja hariduses. Selle toetusega toetatakse orvuks jäänud laste erivajadusi ning tegemist on rahalise abiga isikule, kes peab üksi perekondlike kohustuste eest vastutama. Toetuse määramise alus ei ole lapse tegelik ülalpidamine, vaid eriline asjaolu, mis on seotud ohu realiseerumisega, st lapse ühe vanema surmaga.

(vt punktid 34, 42, 45 ja 46)

Viited:

13. oktoober 1977, kohtuasi 106/76: Deboeck vs. komisjon (EKL 1977, lk 1623, punkt 16); 13. oktoober 1977, kohtuasi 14/77: Emer vs. komisjon (EKL 1977, lk 1683, punkt 15).

11. juuni 1996, kohtuasi T‑147/95: Pavan vs. parlament (EKL AT 1996, lk I‑A‑291 ja II‑861, punkt 41); 15. jaanuar 2006, kohtuasi T‑33/04: Weißenfels vs. parlament (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑1 ja II‑A‑2‑1, punkt 47).
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS (kolmas koda)

10. oktoober 2007

Kohtuasi F-107/06

Michael Berrisford

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Avalik teenistus – Ametnikud – Edutamine – 2005. aasta edutamine – Eelispunktide andmine – Personalieeskirjade artikli 45 üldised rakendussätted

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, milles M. Berrisford palub eelkõige tühistada otsus jätta tema nimi kandmata 2005. aasta edutamise raames palgaastmele A*13 edutatud ametnike nimekirja, mis avaldati 23. novembril 2005 Informations administratives’ nr 85‑2005, ning kohustada komisjoni maksma talle kahjuhüvitisena summa 25 000 eurot.

Otsus: Tühistada otsus jätta tema nimi 2005. aasta edutamise raames palgaastmele A*13 edutatud ametnike nimekirja kandmata. Jätta ülejäänud hagi nõuded rahuldamata. Mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Kokkuvõte

Ametnikud – Edutamine – Teenete võrdlev hindamine

Kui ametisse nimetav asutus viib personalieeskirjade artikli 45 kohaselt läbi edutamiseks esitatud kandidaatide võrdleva hindamise, on ta kohustatud hoolikalt ja erapooletult välja selgitama iga kandidatuuriga seonduvad olulised asjaolud.

See, et ametniku kohta on varasemate aastate edutamise käigus tehtud edutamise ettepanek, kuid teda ei ole edutatud, on üks arvessevõetav asjaolu. See kujutab endast edutamist väärivat asjaolu, tingimusel, et huvitatud isiku teened ei ole vahepeal vähenenud.

Selline kohustuslik arvessevõtt leiab kinnitust komisjoni vastu võetud personalieeskirjade artikli 45 üldistes rakendussätetes, milles on ette nähtud, et edutamine otsustatakse pärast selliste individuaalsete teenete võrdlemist, mida on teatava aja jooksul hinnatud.

Pealegi tooks varasemate ettepanekute arvestamata jätmine kaasa selle, et erinevaid olukordi käsitletakse ühtemoodi.

Kui peaks selguma, et edutamiskomitee kehtestatud punktide andmise kriteeriumid ei võimalda sellist teenete eriaspekti arvesse võtta, peab ametisse nimetav asutus, kes on kohustatud järgima kõrgemalseisvaid õigusnorme, need kriteeriumid kohaldamata jätma.

(vt punktid 67, 68, 71–76 ja 103)

Viited:

Euroopa Kohus: 21. november 1991, kohtuasi C‑269/90: Technische Universität München (EKL 1991, lk I‑5469, punkt 14).

Esimese Astme Kohus: 11. detsember 1991, kohtuasi T‑169/89: Frederiksen vs. parlament (EKL 1991, lk II‑1403, punkt 69); 4. mai 2005, kohtuasi T‑30/04: Sena vs. AESA (EKL AT 2005, lk I‑A‑113 ja II‑519, punkt 80); 15. september 2005, kohtuasi T‑132/03: Casini vs. komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑253 ja II‑1169, punkt 69); 6. juuni 2007, kohtuasi T‑432/04: Parlante vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 97).
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS (esimene koda)

11. juuli 2007

Kohtuasi F-7/06

B

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Avalik teenistus – Ametnikud – Töötasu – Kodumaalt lahkumise toetus –Personalieeskirjade VII lisa artikli 4 lõikes 1 ette nähtud tingimused

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, milles B palub sisuliselt tühistada komisjoni ametisse nimetava asutuse 26. aprilli 2005. aasta otsus, millega keelduti talle kodumaalt lahkumise toetuse maksmisest, koos nimetatud asutuse 10. oktoobri 2005. aasta otsusega, millega jäeti tema kaebus mainitud 26. aprilli 2005. aasta otsuse peale rahuldamata.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Pooled kannavad ise oma kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnikud – Töötasu – Kodumaalt lahkumise toetus – Saamise tingimused

(Personalieeskirjad, VII lisa artikli 4 lõike 1 punkt b)

Ühenduse seadusandjal on kodumaalt lahkumise toetuse saamise õiguse aluseks olevate tingimuste kehtestamiseks antud kaalutlusõiguse teostamisel õigus kohaldada topeltkodakondsusega ametnike suhtes ühiseid reegleid – isegi kui need isikud ei ole ühte kodakondsust omavate isikutega võrreldavas olukorras – selleks, et piirata personalieeskirjade VII lisa artikli 4 lõike 1 punkti alusel makstava kodumaalt lahkumise toetuse saajate ringi. Sellised ranged tingimused nagu tingimus, et ametnik ei ole elanud kümne aasta jooksul enne teenistusse asumist teenistuskohariigis, peavad tagama selle, et ametnikele, kellel on teenistuskohajärgse riigi kodakondsus, antakse asjaomast toetust vaid sellistel juhtudel, kui lükatakse ümber eeldus, et isiku kodakondsus on tõsikindel tõend selle isiku ja tema kodakondsusriigi vahelistest tihedatest sidemetest ning kui tuvastatakse, et ametniku ja asjaomase riigi vaheline püsiv side on katkenud.

Kodumaalt lahkumise toetuse saajate ringi piiramine ei ole personalieeskirjade VII lisa artikli 4 eesmärgist lähtudes meelevaldne või kohatu diskrimineerimine. Asjaolu, et personalieeskirjade VII lisa artiklis 4 sätestatud kategooriate kohaldamine võib üksikutel juhtudel põhjustada marginaalseid olukordi, kus keeldutakse ametnikele kodumaalt lahkumise toetuse maksmisest, kuigi nende olukord on sarnane viidatud artiklis nimetatud ametnike olukorraga, ei tähenda siiski, et nende sätete näol oleks tegemist meelevaldse eristamisega, kui objektiivsetele asjaoludele tuginedes kohaldatakse neid ühtemoodi kõikidele ametnikele, kes on personalieeskirjades sätestatud olukorras.

(vt punktid 39–41, 45 ja 46)

Viited:

16. oktoober 1980, kohtuasi 147/79: Hochstrass vs. Euroopa Kohus (EKL 1980, lk 3005, punkt 12); 15. jaanuar 1981, kohtuasi 1322/79: Vutera vs. komisjon (EKL 1981, lk 127, punkt 9); 2. oktoober 2003, kohtuasi C‑148/02: Garcia Avello (EKL 2003, lk I‑11613, punktid 31−37)

8. aprill 1992, kohtuasi T‑18/91: Costacurta Gelabert vs. komisjon (EKL 1992, lk II‑1655, punkt 42); 13. aprill 2000, kohtuasi T‑18/98: Reichert vs. parlament (EKL AT 2000, lk I‑A‑73 ja II‑309, punkt 25); 27. september 2000, kohtuasi T‑317/99: Lemaître vs. komisjon (EKL AT 2000, lk I‑A‑191 ja II‑867, punkt 50); 13. detsember 2004, kohtuasi T‑251/02: E vs. komisjon (EKL AT 2000, lk I‑A‑359 ja II‑1643, punktid 124 ja 126)
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(esimene koda)

4. november 2008

Kohtuasi F‑41/06

Luigi Marcuccio

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Avalik teenistus – Ametnikud – Sotsiaalkindlustus – Õnnetus- ja kutsehaiguskindlustus – Töövõimetus – Töövõimetusese tõttu pensionile saatmine – Põhjendamine – Tühistamine

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, millega L. Marcuccio palub esiteks tühistada komisjoni otsuse, millega ta saadeti invaliidsuse tõttu pensionile ning selle otsusega seotud teised aktid ning teiseks mõista komisjonilt tema kasuks välja hüvitis kahju tekitamise eest.

Otsus: Tühistada komisjoni 30. mai 2005. aasta otsus, millega L. Marcuccio saadeti invaliidsuse tõttu pensionile. Mõista komisjonilt L. Marcuccio kasuks välja 3000 euro suurune summa. Ülejäänud osas jätta hagi rahuldamata. Mõista kaks kolmandikku hageja kohtukuludest välja komisjonilt, kes ühtlasi kannab ise oma kohtukulud. Jätta üks kolmandik L. Maruccio kohtukuludest tema enda kanda.

Kokkuvõte

Ametnikud – Töövõimetus – Töövõimetuskomitee – Arvamus – Põhjendamiskohustus – Eesmärk

(Personalieeskirjad, artiklid 25, 53 ja artikli 78 esimene lõik)

Arstliku komisjoni ja töövõimetuskomiteega seotud sätete eesmärk on anda meditsiiniekspertidele lõplik kaalutlusõigus kõigis meditsiinilistes küsimustes. Kohtulik kontroll ei hõlma korrektselt vormistatud meditsiinilisi arvamusi, mida tuleb käsitleda lõplikena, kui need on antud õiguspärases vormis. Kohtulik kontroll võib aga hõlmata selle komisjoni ja selle komitee koosseisu ja tegevuse ning samuti nende antud arvamuste õiguspärasust. Sellega seoses on ühenduste kohus pädev uurima, kas arvamuses sisaldub põhjendus, mille põhjal saab hinnata selles sisalduvate järelduste põhjuseid ning kas selles esitatud meditsiiniliste tuvastuste ja komitee järelduste vahel on piisav seos.

Töövõimetuskomisjoni arvamuses puudub täielikult põhjendus siis, kui selles piirdutakse lihtsalt ainult selle tõdemisega ning samal ajal selle järeldamisega, et ametnik on täielikult töövõimetu ning tal ei ole võimalik oma ülesandeid täita. Töövõimetuskomitee protokollis olev pelk viide sellele, et ametnikul on ärevus-depressiivsed häired ei võimalda ühenduste kohtul mõista ning hinnata selles arvamuses sisalduvate järelduste aluseks olnud kaalutlusi ning seda, kas selles sisalduvate meditsiiniliste leidude ja komitee tehtud järelduste vahel on arusaadav seos. Ärevus-depressiivsed häired võivad ilmneda väga erineval viisil ning raskusastmetes ning see ei tähenda, et nende häirete all kannataval isikul on tingimata püsiv täielik töövõimetus, mille tõttu ei ole tal võimalik täita oma tegevusüksuse ametikohale vastavaid kohustusi.

(vt punktid 64, 65 ja 67)

Viited:

Euroopa Kohus: 10. detsember 1987, kohtuasi 277/84: Jänsch vs. komisjon (EKL 1987, lk 4923, punkt 15).

Esimese Astme Kohus: 27. veebruar 1992, kohtuasi T‑165/89: Plug vs. komisjon (EKL 1992, lk II‑367, punkt 75); 15. detsember 1999, kohtuasi T‑27/98: Nardone vs. komisjon (EKL AT 1999, lk I‑A‑267 ja II‑1293, punkt 87).
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(teine koda)

9. oktoober 2008

Kohtuasi F‑49/06

Bart Nijs

versus

Euroopa Ühenduste Kontrollikoda

Avalik teenistus – Ametnikud – Edutamine – 2005. aasta edutamine

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, millega B. Nijs palub tühistada otsus jätta ta 2005. aastal edutamata ja samuti „kõik sellega seotud ja/või sellest tulenevad otsused” ning mõista kontrollikojalt välja hüvitis väidetavalt kontrollikoja poolt toime pandud rikkumiste tõttu tekitatud varalise ja mittevaralise kahju hüvitamiseks.

Otsus: Jätta hagi osaliselt vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata ja osaliselt põhjendamatuse tõttu rahuldamata. Mõista kõik kohtukulud välja hagejalt.

Kokkuvõte

Menetlus – Kohtukulud – Põhjendamatult või pahatahtlikult tekitatud kulud

(Esimese Astme kohtu kodukord, artikli 87 lõike 3 teine lõik)

Tuleb kohaldada Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 87 lõike 3 teist lõiget ning mõista kõik menetluskulud välja ametnikult, kes on arvukate oletuste ja vihjete põhjal esitanud eriti liialdatud väiteid, millel puudub seos hagi esemega ja ka muu õiguslik tõestus, ning kelle menetlusdokumentide teatud lõigud on pealegi tulnud kõrvaldada, kuna need on laimavad.

(vt punktid 81 ja 82)
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS (esimene koda)

8. aprill 2008

Kohtuasi F‑134/06

Giovanni Bordini

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Avalik teenistus – Ametnikud – Pensionid – Paranduskoefitsient – Elukohaliikmesriik – Mõiste „elukoht” – Mõiste „peamine elukoht” – Tõendavad dokumendid

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, milles G. Bordini palub esiteks tühistada komisjoni ametisse nimetava asutuse 25. jaanuari 2006. aasta otsus, millega ametisse nimetav asutus keeldus kohaldamast hageja pensionile Ühendkuningriigi paranduskoefitsienti, ning samuti tühistada, niivõrd kui see on vajalik, 18. august 2006. aasta otsus jätta rahuldamata tema 19. aprillil 2006 esitatud halduskaebus, ja teiseks kohustada komisjoni maksma hagejale summadelt, mis tuleb maksta Ühendkuningriigi paranduskoefitsiendi tagasiulatuval kohaldamisel hageja pensionile, alates 1. aprillist 2004 intressi vastavalt Euroopa Keskpanga põhirefinantseerimisoperatsioonidele asjaomasel ajavahemikul kohaldatavale intressimäärale, millele lisandub kaks protsendipunkti.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Jätta Euroopa Ühenduste Komisjoni kohtukulud tema enda kanda ning mõista komisjonilt välja pooled hageja kulutused, mis tal tekkisid seoses 5. juuni 2007. aasta mitteametliku koosolekuga. Jätta hageja kohtukulud tema enda kanda, välja arvatud pooled kulutused, mis tal tekkisid 5. juuni 2007. aasta mitteametliku koosolekuga.

Kokkuvõte

Ametnikud – Pension – Paranduskoefitsient

(Personalieeskirjad, artikkel 82)

Elukoha mõiste all endiste personalieeskirjade artikli 82 tähenduses – mis näeb ette, et pensionide suhtes kohaldatakse paranduskoefitsienti, mis on kehtestatud sellele riigile, kus pensionisaaja tõendab oma elukoha olevat –, peetakse silmas kohta, kuhu endine ametnik on seadnud sisse oma huvikeskme, s.o kohta, kuhu asjaomane isik on seadnud pidevat viibimist silmas pidades sisse oma alalise või põhilise huvikeskme, ja kus tal tuleb teha oma kulutused. Lisaks eeldab elukoha mõiste, toetumata üksnes kvantitatiivsetele andmetele selle kohta, millise riigi territooriumil veedab isik rohkem aega, veel füüsilist viibimist teatud kohas, kavatsust jätkata harjumuspäraselt seal viibimist ning tavapäraste sotsiaalsete suhete olemasolu. See elukoha mõiste on omane ühenduse avalikule teenistusele ning see ei kattu tingimata sellele mõistele siseriiklikult antud määratlustele.

(vt punktid 69 ja 86)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 4. juuni 2003, kohtuasi T‑124/01 ja T‑320/01: Del Vaglio vs. komisjon (EKL AT 2003, lk I‑A‑157 ja II‑767, punkt 70, ja viidatud kohtupraktika, punkt 71, ja viidatud kohtupraktika, ning punkt 72); 12. september 2005, kohtuasi T‑320/04: Dionyssopoulou vs. nõukogu (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 39); 27 septembre 2006, kohtuasi T‑416/04: Kontouli vs. nõukogu (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑181 ja II‑A‑2‑897, punkt 71).
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS (teine koda)

3. aprill 2008

Kohtuasi F‑68/06

Reint J. Bakema

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Avalik teenistus – Lepingulised töötajad – Palgaastmele määramine – IV tegevusüksus – Diplom – Töökogemus

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, milles R. Bakema, komisjoni lepinguline töötaja, palub esiteks tühistada teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse otsus jätta rahuldamata hageja halduskaebus, mille hageja oli esitanud nimetatud asutuse otsuse peale määrata hageja tööle IV tegevusüksusesse palgaastme 14 järku 1 vastavalt 25. oktoobril 2005 allkirjastatud ja sama aasta 1. novembril jõustunud lepingulise töötaja lepingule, ning kohustada komisjoni võtma hageja tööle IV tegevusüksuse palgaastmele 16, ning teiseks mõista komisjonilt välja õiglane kahjuhüvitis.

Otsus: Tühistada teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse otsus võtta hageja 25. oktoobril 2005 sõlmitud lepingu alusel, millega temast sai Euroopa Ühenduste Komisjoni lepinguline töötaja, tööle IV tegevusüksuse palgaastme 14 järku 1. Muus osas jätta hagi rahuldamata. Kumbki pool kannab ise oma kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnikud – Lepingulised töötajad – Palgaastme ja -järgu määramine

(Personalieeskirjad, artikli 5 lõike 3 punkt b; muude teenistujate teenistustingimused, artikli 82 lõige 2)

Kui komisjon kohaldab Euroopa Ühenduste Komisjonis lepinguliste töötajate töölevõtmise ja töötamise korda käsitlevate üldiste rakendussätete artikli 7 lõike 1 punkti d ja artikli 7 lõiget 3, mis näevad ette, et töötajad tuleb palgaastmele ja ‑järku määrata lähtuvalt nende asjakohasest töökogemusest, mida arvestatakse alates kuupäevast, millest alates asjaomane isik omandab töölevõtmiseks vajaliku minimaalse kvalifikatsiooni, ei saa ta keelduda võtmast arvesse teatavat diplomit, kontrollimata eelnevalt selle diplomiga tõendatud õppekava sisu ning tegemata kindlaks, kas see diplom võiks tõendada ülikoolikursuse läbimist, ilma et ta eiraks muude teenistujate teenistustingimuste artikli 82 lõike 2 punkti c, mille kohaselt isiku lepingulise töötajana IV tegevusüksusesse töölevõtmiseks on nõutav haridustase, mis vastab diplomiga tõendatud vähemalt kolmeaastasele ülikoolikursusele, ning mida vastava sõnastuse identsuse tõttu on samuti selgitatud personalieeskirjade artikli 5 lõike 3 punkti b sätetes, mis kehtestavad samasuguse nõude ametnikele.

(vt punktid 41 ja 42)
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(teine koda)

13. detsember 2007

Kohtuasi F-108/06

Tamara Diomede Basili

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Avalik teenistus – Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne – 2004. aasta hindamine – Tühistamishagi – Personali esindajad – Ad hoc komitee arvamus

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, milles T. Diomede Basili palub tühistada tema karjääriarengu aruanne ajavahemiku 1. jaanuarist kuni 31. detsembrini 2004 kohta.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Pooled kannavad ise oma kohtukulud.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne – Koostamine – Personali esindavad ametnikud

(Personalieeskirjad, II lisa, artikli 1 kuues lõik)

2. Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne – Koostamine

1. Kuigi komisjoni poolt vastu võetud personalieeskirjade artikli 43 üldiste rakendussätete artikli 6 lõike 3 punkti c kohaselt peavad hindajad ja aruande kinnitajad personali esindava ametniku karjääriarengu aruande koostamisel konsulteerima ad hoc komiteega ja arvestama komitee arvamusega, ei ole nad kohustatud seda arvamust järgima. Kui nad seda ei järgi, tuleb neil märkida põhjused, miks nad sellest arvamusest kõrvale kaldusid.

Lisaks ei tulene ühestki personalieeskirjade sättest või üldistest rakendussätetest, et tulenevalt hindaja ja aruande kinnitaja kohustusest arvestada ad hoc komitee arvamusega tuleks neil anda ametnikule eripunkte lisaks punktidele, mis on mõeldud tema teenistusülesannete raames teostatud tegevuse hindamiseks.

Niisugune kohustus ei tulene ka kaudselt personalieeskirjade II lisa artikli 1 viimasest lõigust, mille kohaselt ei tohi personali esindaja kohustuste täitmine ametnikku mingil juhul seada ebasoodsasse olukorda.

(vt punktid 37, 38 ja 47)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 25. oktoober 2005, kohtuasi T‑43/04: Fardoom ja Reinard vs. komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑329 ja II‑1465, punkt 87); 17. mai 2006, kohtuasi T‑95/04: Lavagnoli vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑121 ja II‑A‑2‑569, punkt 84)

2. Komisjoni poolt vastu võetud personalieeskirjade artikli 43 üldiste rakendussätete eeskirjad, mis puudutavad ametniku hindamismenetluse raames pädevuse jagamist hindaja, aruande kinnitaja ning edasikaebuse hindaja vahel, kujutavad endast institutsiooni sisese korralduse eeskirju. Neist eeskirjadest kõrvalekaldumine saab administratsiooni akti tühisuse kaasa tuua ainult siis, kui selline kõrvalekaldumine kahjustab personalieeskirjadega ametnikele antud tagatisi või hea halduse põhimõtet personalihalduse valdkonnas.

(vt punkt 61)

Viited:

Euroopa Kohus: 30. mai 1973, kohtuasi 46/72: De Greef vs. komisjon (EKL 1973 lk 543, punkt 18); kohtuasi 49/72: Drescig vs. komisjon (EKL 1973, lk 565, punkt 10)

Esimese Astme Kohus: 7. veebruar 2007, liidetud kohtuasjad T‑118/04 ja T‑134/04: Caló vs. komisjon (EKL AT 2007, lk I‑A‑2‑0000 ja II‑A‑2‑0000, punktid 67 ja 68)