ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 5/7

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 9. novembri 2017. aasta otsus – SolarWorld AG versus Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

(Kohtuasi C-204/16 P) (1)

((Apellatsioonkaebus - Dumping - Rakendusmäärus (EL) nr 1238/2013 - Artikkel 3 - Hiinast pärit või sealt saadetud kristalsest ränist fotoelektriliste moodulite ja nende põhikomponentide (elementide) import - Lõplik dumpinguvastane tollimaks - Heakskiidetud hinnakohustuse esemeks olev imporditollimaksuvabastus - Eraldatavus))

(2018/C 005/08)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: SolarWorld AG (esindajad: SolarWorld AG, esindaja: advokaat L. Ruessmann, ja solicitor J. Beck)

Teised menetlusosalised: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (esindajad: advokaat L. Ruessmann ja solicitor J. Beck), Euroopa Liidu Nõukogu (esindaja: H. Marcos Fraile, keda abistas avocată N. Tuominen,), Euroopa Komisjon (esindajad: A. Demeneix, T. Maxian Rusche ja J.-F. Brakeland,), China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (esindajad: advokaadid J.-F. Bellis ja A. Scalini ning avvocato F. Di Gianni)

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista SolarWorld AG-lt välja Euroopa Liidu Nõukogu kohtukulud.

3. Jätta Euroopa Komisjoni kohtukulud tema enda kanda.

(1) ELT C 232, 27.6.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 5/10

Euroopa Kohtu (teine koda) 9. novembri 2017. aasta otsus (Tribunal da Relação do Porto eelotsusetaotlus – Portugal) – António Fernando Maio Marques da Rosa versus Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

(Kohtuasi C-306/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Töötajate ohutuse ja tervise kaitse - Direktiiv 2003/88/EÜ - Artikkel 5 - Iganädalane puhkeaeg - Liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette vähemalt ühe puhkepäeva seitsmepäevase ajavahemiku kohta - Ajavahemikud, mis kestavad rohkem kui kuus järjest töötatud päeva))

(2018/C 005/13)

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal da Relação do Porto

Põhikohtuasja pooled

Apellant: António Fernando Maio Marques da Rosa

Vastustaja apellatsioonimenetluses: Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA

Resolutsioon

Nõukogu 23. novembri 1993. aasta direktiivi 93/104/EÜ, mis käsitleb tööaja korralduse teatavaid aspekte (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 2000. aasta direktiiviga 2000/34/EÜ), artiklit 5 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/88/EÜ tööaja korralduse teatavate aspektide kohta artikli 5 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et nendes ei ole nõutud, et vähemalt 24tunnine katkestamatu iganädalane puhkeaeg, millele töötajal on õigus, antakse talle hiljemalt päeval, mis järgneb kuuele järjest töötatud päevale, kuid nendes sätetes on nõutud, et see puhkeaeg tuleb anda iga seitsmepäevase ajavahemiku sees.

(1) ELT C 326, 5.9.2016.
2.

Määruse nr 2913/92 (muudetud määrusega nr 955/1999) artiklit 31 koostoimes selle määruse (muudetud redaktsioonis) artikli 6 lõikega 3 tuleb tõlgendada nii, et toll peab otsuses, millega ta kinnitab tasumisele kuuluva imporditollimaksu summa, enne selle seadustiku artiklis 31 ette nähtud meetodi kasutamise kasuks otsustamist märkima ära põhjused, mis ajendasid teda loobuma selle seadustiku (muudetud redaktsioonis) artiklites 29 ja 30 ette nähtud tolliväärtuse määramise meetodite kasutamisest, ja need andmed, mille põhjal ta arvutas asjaomase kauba tolliväärtuse, selleks, et huvitatud isik saaks hinnata otsuse põhjendatust ja otsustada kõiki juhtumi asjaolusid teades, kas selle meetme peale hagi esitamine on otstarbekas. Liikmesriigid peavad menetlusautonoomiat kohaldades, kuid seejuures võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid järgides ette nägema tolli poolt põhjendamiskohustuste rikkumise tagajärjed ning määrama kindlaks, kas ja kuivõrd on sellist rikkumist võimalik kohtumenetluse käigus heastada.
1.

Kuna Kreeka Vabariik ei ole ettenähtud aja jooksul võtnud kõiki vajalikke meetmeid, et täita komisjoni 27. märtsi 2014. aasta otsust 2014/539/EL riigiabi SA.34572 (13/C ex 13/NN) kohta, mida Kreeka andis Larco General Mining & Metallurgical Company SA.-le, ning kuna Kreeka Vabariik ei ole igal juhul Euroopa Komisjoni teavitanud selle otsuse kohaselt võetud meetmetest, siis on Kreeka Vabariik rikkunud talle nimetatud otsuse artiklitest 3- 5 ning EL toimimise lepingust tulenevaid kohustusi.
1.

ELTL artiklit 299 tuleb tõlgendada nii, et see artikkel ei määra kindlaks, milline liikmesriigi kohtuharu on pädev menetlema siis, kui vaidlustatakse Euroopa Komisjoni selliste aktide sundtäitmine, mis panevad rahalise kohustuse muudele isikutele peale riikide ja mida saab vastavalt sellele artiklile pöörata täitmisele; see tuleb vastavalt liikmesriigi menetlusautonoomia põhimõttele määrata kindlaks liikmesriigi õigusega, tingimusel et see ei kahjustada liidu õiguse kohaldamist ja tõhusust. Liikmesriigi kohus peab kindlaks tegema, kas liikmesriigi menetlusnormide kohaldamine juhul, kui vaidlustatakse ELTL artiklis 299 viidatud aktide sundtäitmine, toimub mittediskrimineerival viisil võrreldes nende menetlustega, millega lahendatakse samalaadseid riigisiseseid vaidlusi, ning sellise korra kohaselt, mis ei muuda kõnealuste summade tagasinõudmist keerulisemaks, kui see on sarnastel juhtudel vastavaid liikmesriigi sätteid rakendades.
ET Euroopa Liidu Teataja C 5/7

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 9. novembri 2017. aasta otsus – SolarWorld AG versus Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

(Kohtuasi C-205/16 P) (1)

((Apellatsioonkaebus - Subsiidiumid - Määrus (EL) nr 1239/2013 - Artikkel 2 - Hiinast pärit või sealt saadetud kristalsest ränist fotoelektriliste moodulite ja nende põhikomponentide (elementide) import - Lõplik tasakaalustav tollimaks - Heakskiidetud hinnakohustuse esemeks olev imporditollimaksuvabastus - Eraldatavus))

(2018/C 005/09)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: SolarWorld AG (esindajad: advokaat L. Ruessmann ja solicitor J. Beck,)

Teised menetlusosalised: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (esindajad: advokaat L. Ruessmann ja solicitor J. Beck), Euroopa Liidu Nõukogu (esindaja: H. Marcos Fraile, keda abistas avocată N. Tuominen,), Euroopa Komisjon (esindajad: A. Demeneix, J.-F. Brakeland ja T. Maxian Rusche), China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (esindajad: advokaadid J.-F. Bellis ja A. Scalini ning avvocato F. Di Gianni)

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista SolarWorld AG-lt välja Euroopa Liidu Nõukogu kohtukulud.

3. Jätta Euroopa Komisjoni kohtukulud tema enda kanda.

(1) ELT C 232, 27.6.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 5/9

Euroopa Kohtu (kümnes koda) 9. novembri 2017. aasta otsus (Gerechtshof Arnhem-Leeuwardeni eelotsusetaotlus – Madalmaad) – Jan Theodorus Arts versus Veevoederbedrijf Alpuro BV

(Kohtuasi C-227/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Põllumajandus - Ühine põllumajanduspoliitika - Määrus (EÜ) nr 73/2009 - Ühtne otsemaksete kava - Vasikate pidaja, kes on sõlminud integratsioonilepingu - Lepingutingimus, mille kohaselt kuulub otsemakse integratsiooniettevõttele - Lubatavus))

(2018/C 005/11)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Jan Theodorus Arts

Kostja: Veevoederbedrijf Alpuro BV

Resolutsioon

Nõukogu 19. jaanuari 2009. aasta määrust (EÜ) nr 73/2009, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames põllumajandustootjate suhtes kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks, muudetakse määruseid (EÜ) nr 1290/2005, (EÜ) nr 247/2006, (EÜ) nr 378/2007 ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1782/2003, tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus lepingutingimus, mille kohaselt kuulub toetus, mida vasikate pidajal on õigus ühtse otsemaksete kava alusel taotleda, integratsiooniettevõttele, kui üleandmine toimub vastastikuse kasu ja vastastikuste kohustuste raames, milles pooled on lepingus kokku leppinud.

(1) ELT C 279, 1.8.2016.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. mai 2009. aasta määruse (EÜ) nr 469/2009 ravimite täiendava kaitse tunnistuse kohta artikli 3 punkti b tuleb tõlgendada nii, et müügiloaga selle sätte tähenduses ei saa võrdsustada teatist menetluse lõpetamise kohta, mille on võrdlusliikmesriik väljastanud vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta, mida on muudetud ravimiohutuse järelevalve osas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. detsembri 2010. aasta direktiiviga 2010/84/EL, artikli 28 lõikele 4 enne määruse nr 469/2009 artikli 1 punktis c nimetatud aluspatendi kehtivusaja lõppu, ja seega ei ole selle teatise alusel võimalik saada täiendava kaitse tunnistust.
ET Euroopa Liidu Teataja C 52/8

Euroopa Kohtu (esimene koda) 13. detsembri 2017. aasta otsus (Naczelny Sąd Administracyjny eelotsusetaotlus – Poola) – Soufiane El Hassani versus Minister Spraw Zagranicznych

(Kohtuasi C-403/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala - Määrus (EÜ) nr 810/2009 - Artikli 32 lõige 3 - Ühenduse viisaeeskiri - Viisa andmisest keeldumise otsus - Taotleja õigus see otsus vaidlustada - Liikmesriigi kohustus tagada õigus õiguskaitsevahendile))

(2018/C 052/10)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Naczelny Sąd Administracyjny

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Soufiane El Hassani

Vastustaja: Minister Spraw Zagranicznych

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määruse (EÜ) nr 810/2009, millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrusega (EL) nr 610/2013), artikli 32 lõiget 3 koosmõjus Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tuleb tõlgendada nii, et see kohustab liikmesriike ette nägema viisa andmisest keeldumise otsuste vaidlustamise menetluse, mille üksikasjalikud eeskirjad tuleb kehtestada iga liikmesriigi õiguskorras, järgides sealjuures võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid. See menetlus peab teatavas menetlusstaadiumis tagama kohtus vaidlustamise võimaluse.

(1) ELT C 383, 17.10.2016.
2.

ELTL artikli 101 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus põhikohtuasjas käsitletav lepingutingimus, mis keelab luksuskaupade niisuguse valikulise turustussüsteemi, mille peamine eesmärk on nende kaupade luksusliku imago säilitamine, volitatud turustajatel kasutada lepingu esemeks olevate kaupade interneti teel müümiseks nähtaval viisil kolmandate isikute platvorme, kui selle tingimuse eesmärk on nende kaupade luksusliku imago säilitamine, see määratakse kindlaks ühetaoliselt, seda kohaldatakse mittediskrimineerivalt ning see on proportsionaalne võrreldes taotletava eesmärgiga, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
ET Euroopa Liidu Teataja C 52/6

Euroopa Kohtu (neljas koda) 14. detsembri 2017. aasta otsus (Juzgado de lo Social no 30 de Barcelona eelotsusetaotlus – Hispaania) – Antonio Miravitlles Ciurana jt versus Contimark SA, Jordi Socias Gispert

(Kohtuasi C-243/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Äriühinguõigus - Direktiiv 2009/101/EÜ - Artiklid 2 ja 6 – 8 - Direktiiv 2012/30/EL - Artiklid 19 ja 36 - Euroopa Liidu põhiõiguste harta - Artiklid 20, 21 ja 51 - Töölepingust tulenevate nõuete sissenõudmine - Õigus esitada samale kohtule hagi äriühingu vastu ja selle juhataja kui äriühingu kohustuste eest vastutava solidaarvõlgniku vastu))

(2018/C 052/07)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado de lo Social no 30 de Barcelona

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Antonio Miravitlles Ciurana, Alberto Marina Lorente, Jorge Benito García, Juan Gregorio Benito García

Kostjad: Contimark SA, Jordi Socias Gispert

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta direktiivi 2009/101/EÜ (tagatiste kooskõlastamise kohta, mida liikmesriigid äriühingu liikmete ja kolmandate isikute huvide kaitseks [EÜ] artikli 48 teises lõigus osutatud äriühingutelt nõuavad, et muuta sellised tagatised võrdväärseteks), eriti selle artikleid 2 ja 6–8 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta direktiivi 2012/30/EL (tagatiste kooskõlastamise kohta, mida liikmesriigid äriühingu liikmete ja kolmandate isikute huvide kaitseks [ELTL] artikli 54 teises lõigus tähendatud äriühingutelt nõuavad seoses aktsiaseltside asutamise ning nende kapitali säilitamise ja muutmisega, et muuta sellised tagatised võrdväärseteks), eriti selle artikleid 19 ja 36 tuleb tõlgendada nii, et need ei anna töötajale, kes on aktsiaseltsi võlausaldaja tema töölepingu lõpetamise tõttu, õigust esitada samale sotsiaalvaidluskohtule, kes on pädev lahendama tema hagi töölepingust tuleneva võla tunnustamise nõudes, vastutuse tuvastamise hagi selle äriühingu juhataja vastu tema poolt aktsionäride üldkoosoleku kokku kutsumata jätmise tõttu – mida ta oleks pidanud tegema äriühingu aktsiakapitali olulist vähenemist arvestades –, et see juhataja tunnistataks selle töölepingust tuleneva võla solidaarvõlgnikuks.

(1) ELT C 279, 1.8.2016.
2.

Nõukogu 11. juuli 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1083/2006, millega nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi ja Ühtekuuluvusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1260/1999, artikli 9 lõiget 5 ja artikli 60 punkti a tuleb tõlgendada nii, et sellist riigihankemenetlust, nagu käsitletakse põhikohtuasjas, milles kohaldati rangemaid kriteeriume, kui on ette nähtud direktiivis 2004/18, ei saa pidada liidu õigusega täielikult kooskõlas läbi viiduks ja sobivaks saama Euroopa tagastamatut abi, mis antakse tagasiulatuvalt. Määruse nr 1083/2006 artikli 2 punkti 7 tõlgendada nii, et pakkujate eelvalikule rangemate kriteeriumide kehtestamine, kui on ette nähtud direktiivis 2004/18, kujutab endast „eeskirjade eiramist“ selle sätte tähenduses, millega võib põhjendada nimetatud määruse artikli 98 alusel finantskorrektsiooni kohaldamist, kui ei saa välistada, et nende kriteeriumide kasutamine mõjutas kõnealuse fondi eelarvet, mida tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul kontrollida.
2.

Määrust nr 1408/71 (määrusega nr 118/97 muudetud ja ajakohastatud redaktsioonis, mida on muudetud määrusega nr 1606/98) ja konkreetselt selle määruse artiklit 50 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnorm, milles on ette nähtud, et pädev asutus peab sellise miinimumhüvitise nagu põhikohtuasjas kõnealune põhipension arvutamisel võtma arvesse kogu vanaduspensioni, mida asjaomane isik ühest või mitmest liikmesriigist tegelikult saab.
1.

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas, mida on muudetud nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta direktiiviga 2004/7/EÜ, artikleid 17 ja 27 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus kõnealuse direktiivi artikli 11 A osa punkti 1 alapunktist a tehtud selline erand, mis on kõne all põhikohtuasjas ja millele on nõukogu 24. mai 1989. aasta otsusega 89/534/EMÜ (mille kohaselt lubatakse Ühendkuningriigil kohaldada käibemaksukohustuslasena registreerimata edasimüüjate teatavate tarnete suhtes meedet, millega tehakse erand kuuenda direktiivi artikli 11 A osa punkt 1 alapunktist a) selle direktiivi artikli 27 alusel antud luba ning mille kohaselt on käibemaksuga maksustatavaks summaks otsemüügiga tegeleva ettevõtja puhul lõpptarbimise etapis müüdud kauba normaalväärtus, kui nimetatud kaup turustatakse selliste edasimüüjate vahendusel, kes ei ole käibemaksukohustuslased, isegi kui erandiga ei võetaks ühel või teisel viisil arvesse sisendkäibemaksu esitlustoodetelt, mille need edasimüüjad sellelt äriühingult ostsid.
ET Euroopa Liidu Teataja C 52/7

Euroopa Kohtu (neljas koda) 7. detsembri 2017. aasta otsus (Conseil d’État eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – Syndicat national de l’industrie des technologies médicales (Snitem) ja Philips France versus Premier ministre ja Ministre des Affaires sociales et de la Santé

(Kohtuasi C-329/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Meditsiiniseadmed - Direktiiv 93/42/EMÜ - Kohaldamisala - Mõiste „meditsiiniseade“ - CE-märgis - Liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette liikmesriigi ametiasutuse kehtestatud sertifitseerimismenetluse kohaldamise ravimiretseptide väljakirjutamise abitarkvara suhtes))

(2018/C 052/09)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’État

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: Syndicat national de l'industrie des technologies médicales (Snitem) ja Philips France

Vastustajad: Premier ministre ja Ministre des Affaires sociales et de la Santé

Resolutsioon

Nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivi 93/42/EMÜ meditsiiniseadmete kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. septembri 2007. aasta direktiiviga 2007/47/EÜ, artikli 1 lõiget 1 ja artikli 1 lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et tarkvara, mille üks funktsioon võimaldab kasutada patsiendi andmeid eeskätt selleks, et tuvastada vastunäidustused, ravimite koostoime ja liigsed annused, kujutab endast seda funktsiooni puudutavas osas meditsiiniseadet nende sätete tähenduses ja seda isegi siis, kui see tarkvara ei avalda toimet otseselt inimkehas või -kehale.

(1) ELT C 296, 16.8.2016.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/88/EÜ tööaja korralduse teatavate aspektide kohta artiklit 7 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47 kehtestatud õigust tõhusale õiguskaitsevahendile tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui töötaja ja tööandja vaidlevad selle üle, kas töötajal on esimesena mainitud artikli kohaselt õigus tasulisele põhipuhkusele, on nendega vastuolus see, kui töötaja peab kasutama oma puhkust enne, kui ta saab kindlaks teha, kas tal on õigus saada selle puhkuse eest tasu.
ET Euroopa Liidu Teataja C 32/3

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 29. novembri 2017. aasta otsus (Tribunale ordinario di Torino eelotsusetaotlus – Itaalia) – VCAST Limited versus R.T.I. SpA

(Kohtuasi C-265/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Õigusaktide ühtlustamine - Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused - Direktiiv 2001/29/EÜ - Artikli 5 lõike 2 punkt b - Isiklikuks tarbeks kopeerimise erand - Artikli 3 lõige 1 - Üldsusele edastamine - Spetsiifiline tehniline lahendus - Sellise teenuse osutamine, mis seisneb autoriõigusega kaitstud teoste koopiate videosalvestamises pilve (cloud computing) ilma autori nõusolekuta - Teenuseosutaja aktiivne osalemine salvestamises))

(2018/C 032/03)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale ordinario di Torino

Põhikohtuasja pooled

Hageja: VCAST Limited

Kostja: R.T.I. SpA

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiiviga 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas ja eelkõige selle artikli 5 lõike 2 punktiga b on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis võimaldavad ettevõtjal osutada üksikisikutele pilveteenusena kaugsalvestamise teenust autoriõigusega kaitstud teoste isiklikuks tarbeks kopeerimiseks nii, et ta osaleb koopiate salvestamises aktiivselt, ilma et selleks oleks õiguste omaja luba.

(1) ELT C 270, 25.7.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 22/7

Euroopa Kohtu (suurkoda) 14. novembri 2017. aasta otsus (High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division’i (Administrative Court) eelotsusetaotlus – Ühendkuningriik) – Toufik Lounes versus Secretary of State for the Home Department

(Kohtuasi C-165/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Liidu kodakondsus - ELTL artikkel 21 - Direktiiv 2004/38/EÜ - Soodustatud isikud - Topeltkodakondsus - Liidu kodanik, kes on saanud vastuvõtva liikmesriigi kodakondsuse, säilitades oma päritoluriigi kodakondsuse - Liidu kodaniku kolmanda riigi kodanikust pereliikme elamisõigus selles liikmesriigis))

(2018/C 022/08)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Toufik Lounes

Vastustaja: Secretary of State for the Home Department

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ tuleb tõlgendada nii, et olukorras, kus Euroopa Liidu kodanik on kasutanud oma liikumisvabadust, liikudes muusse riiki kui oma kodakondsusliikmesriik ja elades seal selle direktiivi artikli 7 lõike 1 või artikli 16 lõike 1 alusel, ja on hiljem omandanud selle liikmesriigi kodakondsuse, säilitades samas ka oma päritolukodakondsuse, ning on mitu aastat hiljem abiellunud kolmanda riigi kodanikuga, kellega ta jätkuvalt elab selle liikmesriigi territooriumil, ei ole sellel kolmanda riigi kodanikul kõnealuses liikmesriigis tuletatud elamisõigust nimetatud direktiivi sätete alusel. Siiski võib ta niisuguse elamisõiguse saada ELTL artikli 21 lõike 1 alusel tingimustel, mis ei tohi olla rangemad nendest, mis on direktiiviga 2004/38 ette nähtud samasuguse elamisõiguse andmiseks liidu kodaniku pereliikmest kolmanda riigi kodanikule, kui liidu kodanik on kasutanud oma õigust vabalt liikuda, asudes elama liikmesriiki, mille kodanik ta ei ole.

(1) ELT C 191, 30.5.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 22/14

Euroopa Kohtu (kuues koda) 15. novembri 2017. aasta otsus (Administrativen sad Sofia-gradi eelotsusetaotlus – Bulgaaria) – Entertainment Bulgaria System EOOD versus Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia

(Kohtuasi C-507/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikli 168 punkt a, artikli 169 punkt a, artikli 214 lõike 1 punktid d ja e ning artiklid 289 ja 290 - Tasumisele kuuluva või tasutud sisendkäibemaksu mahaarvatavus - Teistes liikmesriikides turustusahela järgnevas etapis tehtud tehingud - Maksuvabastuse kord liikmesriigis, kus mahaarvamisõigust teostatakse))

(2018/C 022/18)

Kohtumenetluse keel: bulgaaria

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Administrativen sad Sofia-grad

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Entertainment Bulgaria System EOOD

Vastustaja: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (muudetud nõukogu 22. detsembri 2009. aasta direktiiviga 2009/162/EL), tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis ei luba selle liikmesriigi territooriumil asuval maksukohustuslasel arvata selles liikmesriigis maha tasumisele kuuluvat või tasutud sisendkäibemaksu seoses teenustega, mida osutavad teistes liikmesriikides asuvad maksukohustuslased ja mida kasutatakse teenuste osutamiseks muudes liikmesriikides kui see, kus asub kõnealune maksukohustuslane, põhjendusel et ta on registreeritud käibemaksukohustuslasena vastavalt ühele või teisele kahest alusest, mis on sätestatud direktiivi 2006/112, mida on muudetud direktiiviga 2009/162, artikli 214 lõike 1 punktides d ja e. Direktiivi 2006/112 (muudetud direktiiviga 2009/162) artikli 168 punkti a ja artikli 169 punkti a tuleb aga tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis ei luba selle liikmesriigi territooriumil asuval maksukohustuslasel, kelle suhtes on seal kohaldatav maksuvabastuse kord, teostada õigust arvata selles riigis maha tasumisele kuuluv või tasutud sisendkäibemaks seoses teenustega, mida osutavad teistes liikmesriikides asuvad maksukohustuslased ja mida kasutatakse selleks, et osutada teenuseid muudes liikmesriikides kui see, kus asub kõnealune maksukohustuslane.

(1) ELT C 441, 28.11.2016.