Kohtuasi C‑466/17

Chiara Motter

versus

Provincia autonoma di Trento

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale di Trento)

Eelotsusetaotlus – Sotsiaalpoliitika – Direktiiv 1999/70/EÜ – Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) raamkokkulepe tähtajalise töö kohta – Klausel 4 – Avalik sektor – Keskkooliõpetajad – Tähtajaliste lepingutega kvalifikatsiooni põhjal tööle võetud töötajate avalikku teenistusse võtmine koosseisuliste ametnikena – Staaži kindlaksmääramine – Tähtajaliste töölepingute alusel töötatud ajavahemike osaline arvessevõtmine

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (kuues koda) 20. septembri 2018. aasta otsus

Sotsiaalpoliitika – Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) raamkokkulepe tähtajalise töö kohta – Direktiiv 1999/70 – Tähtajaliste töötajate diskrimineerimise keeld – Ilma avaliku konkursita koosseisulise ametnikuna tähtajaliselt tööle võetud töötaja – Töötaja kvalifikatsiooni alusel koosseisulise ametnikuna tööle võtmisel tema palgaastme määramiseks selle teenistusaja osaline arvessevõtmine, mis on täitunud tähtajaliste töölepingute alusel töötades – Lubatavus

(Nõukogu direktiiv 1999/70, lisa, klausel 4)

Nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivile 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta, lisas toodud 18. märtsil 1999 sõlmitud raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta klauslit 4 tuleb tõlgendada nii, et põhimõtteliselt ei ole sellega vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mille kohaselt töötajat kvalifikatsiooni alusel koosseisulise ametnikuna tööle võttes võetakse tema palgaastme määramisel tähtajaliste töölepingute alusel töötatud ajavahemikke täies ulatuses arvesse kuni nelja aasta eest ning sellest pikemat aega võetakse arvesse osaliselt, nimelt kuni kahe kolmandiku ulatuses.

Itaalia valitsuse välja toodud eesmärgid, mis seisnevad esiteks selles, et kajastada kutsetöö erinevusi kõnealuse kahe töötajate kategooria vahel, ja teiseks selles, et vältida vastupidist diskrimineerimist avaliku konkursi läbimise tulemusel tööle võetud koosseisuliste ametnike suhtes, võivad kujutada endast seega „objektiivseid põhjusi“ raamkokkuleppe klausli 4 punkti 1 ja/või punkti 4 tähenduses niivõrd, kuivõrd need on tingitud tegelikust vajadusest ning on taotletava eesmärgi saavutamiseks sobivad ja selleks vajalikud (vt selle kohta 18. oktoobri 2012. aasta kohtuotsus Valenza jt, C‑302/11–C‑305/11, EU:C:2012:646, punkt 62).

Kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu ainupädevuses olevast faktiliste asjaolude kontrollimisest ei tulene teisiti, siis tuleb möönda, et käesolevas asjas Itaalia valitsuse viidatud eesmärke võib õiguspäraselt pidada tegelikust vajadusest tingituks.

Sellised riigisisesed õigusnormid, nagu on käsitletud põhikohtuasjas, mille kohaselt võetakse tähtajaliste töölepingute alusel töötamisega tekkinud staaži, mis ületab nelja aastat, arvesse kahe kolmandiku ulatuses, ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik, et täita eespool analüüsitud eesmärgid ning saavutada tasakaal tähtajaliste ja tähtajatute lepingute alusel töötavate töötajate õiguspäraste huvide vahel, arvestades tulemusel põhinevaid väärtusi ning halduse erapooletuse ja tõhususe kaalutlusi, millel põhinevad konkursi korras teenistusse võtmised.

(vt punktid 47, 48, 51, 54 ja resolutsioon)