KOHTUJURISTI ETTEPANEK

HENRIK SAUGMANDSGAARD ØE

esitatud 22. veebruaril 2018 ( 1 )

Kohtuasi C‑44/17

The Scotch Whisky Association, The Registered Office

versus

Michael Klotz

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landgericht Hamburg (Hamburgi esimese astme kohus, Saksamaa))

Eelotsusetaotlus – Õigusaktide ühtlustamine – Piiritusjookide geograafiliste tähiste kaitse – Määrus (EÜ) nr 110/2008 – Artikli 16 punktid a, b ja c – III lisa – Registreeritud geograafiline tähis „Scotch Whisky“ – Saksamaal toodetud viski, mida turustatakse nimetuse „Glen Buchenbach“ all – Registreeritud geograafilise tähise „kaudse kasutamise“ mõiste – Sellise tähisega „seoste tekitamise“ mõiste – Mõiste „valed või eksitavad märked“ – Tähisega identsuse, foneetilise ja/või visuaalse sarnasuse või sihtgrupi tarbijas mingisuguse assotsiatsiooni tekitamise vajadus – Vaidlusaluse nimetuse konteksti võimalik arvesse võtmine

I. Sissejuhatus

1. Landgericht Hamburgi (Hamburgi esimese astme kohus) esitatud eelotsusetaotlus käsitleb Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta määruse (EÜ) nr 110/2008 piiritusjookide määratlemise, kirjeldamise, esitlemise, märgistamise ja geograafiliste tähiste kaitse kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 1576/89 ( 2 ) artikli 16 tõlgendamist. Nimetatud artikliga 16 kaitstakse kõiki määruse nr 110/2008 III lisas registreeritud geograafilisi tähiseid ( 3 ) mis tahes tegevuse eest, mis võib tarbijat eksitada seoses toote tegeliku päritoluga.

2. Eelotsusetaotlus on esitatud Šoti viskitööstuse huvide eest seisva Ühendkuningriigi organisatsiooni ja Saksamaa müüja vahelises kohtuvaidluses, mille ese on nõue, et viimane lõpetaks Saksamaal toodetava viski „Glen Buchenbach“ turustamise. Põhikohtuasja hageja väidab, et sõna „Glen“ kasutamine rikub registreeritud geograafilist tähist „Scotch Whisky“, kuna see kujutab endast ühtaegu tähise kaudset kaubanduslikul eesmärgil kasutamist ja sellega seoste tekitamist ning samuti valet või eksitavat märget, mis on vastavalt keelatud määruse nr 110/2008 artikli 16 punktidega a, b ja c.

3. Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub Euroopa Kohtul kõigepealt otsustada, kas mõiste „kaudne […] kasutamine“ selle määruse artikli 16 punkti a tähenduses eeldab kaitstud geograafilise tähise kasutamist identsel kujul või foneetiliselt ja/või visuaalselt sarnasel kujul või piisab sellest, et vaidlusalune sõna tekitab sihtgrupi tarbijas mingisuguse assotsiatsiooni kõnealuse tähisega. Lisaks küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas juhul kui piisab üksnes assotsiatsiooni tekitamisest, tuleb kõnealuse sätte kohaldamisel arvesse võtta asjaomase toote kirjeldamiseks kasutatud sõna konteksti ja eelkõige asjaolu, et toote tegelik päritolu on samuti etiketil märgitud.

4. Seejärel küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult, kas mõiste „seoste tekitamine“, mida on kasutatud selle määruse artikli 16 punktis b, nõuab seda, et kaitstud geograafilise tähise ja asjaomase sõna vahel on foneetiline ja/või visuaalne sarnasus, või piisab sellest, et kõnealune sõna tekitab sihtgrupis mingisuguse assotsiatsiooni nimetatud tähisega. Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib ka, kas juhul kui selline assotsiatsioon on piisav, tuleb nimetatud sätte kohaldamisel võtta arvesse asjaomase sõna kasutamise konteksti.

5. Lõpuks soovib nimetatud kohus teada, kas sama määruse artikli 16 punkti c tähenduses „muude valede või eksitavate märgete“ olemasolu kontrollimisel tuleb võtta arvesse ka vaidlusaluse sõna konteksti.

6. Käesoleva kohtuasja eripära võrreldes teistega, milles Euroopa Kohus on juba tõlgendanud määruse nr 110/2008 artikli 16 sätteid, ( 4 ) on selle ese: seni käsitlemata olukord, kus – nagu esitatud küsimustest näha – vaidlusalusel nimetusel puudub kaitstud geograafilise tähisega igasugune sarnasus, nii foneetiline kui ka visuaalne, kuid see võib väidetavalt tekitada tarbijates põhjendamatu seose asjaomase tähisega. Lisaks palutakse kaudselt, et Euroopa Kohus täpsustaks, kuidas on omavahel artikuleeritud nimetatud artikli 16 punktides a–c määratletud reeglid, arvestades neis silmas peetud eri juhtusid.

II. Õiguslik raamistik

7. Määruse nr 110/2008 artiklis 16 „Geograafiliste tähiste kaitse“ on sätestatud, et „kaitstakse III lisas registreeritud geograafilisi tähiseid: a) nende otsese või kaudse kaubanduslikul eesmärgil kasutamise eest seoses toodetega, mida ei ole selle geograafilise tähise all registreeritud, kui need on võrreldavad selle geograafilise tähise all registreeritud piiritusjoogiga või kui sellise kasutusega kaasneb registreeritud geograafilise tähise maine ärakasutamine; b) mis tahes väärkasutuse, imiteerimise või seoste tekitamise eest ka siis, kui toote tegelik päritolu on näidatud või kui tõlkes on kasutatud geograafilist tähist või sellele on lisatud väljend „samasugune“, „liiki“, „stiili“, „valmistatud“, „maitsega“ või muu samalaadne väljend; c) muude toote päritolu, laadi või olulisi omadusi käsitlevate valede või eksitavate märgete eest toote kirjeldamisel, esitlemisel või märgistamisel, mis võivad anda selle päritolust vale ettekujutuse; d) mis tahes muu tegevuse eest, mis võib tarbijat eksitada seoses toote tegeliku päritoluga.“

8. Määruse nr 110/2008 III lisas „Geograafilised tähised“ on märgitud, et „Scotch Whisky“ on registreeritud kui geograafiline tähis, mis kuulub tootekategooriasse nr 2 „Whisky/Whiskey“ ja mille päritoluriik on „Ühendkuningriik (Šotimaa)“.

III. Põhikohtuasi, eelotsuse küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus

9. The Scotch Whisky Association, The Registered Office (edaspidi „TSWA“) on Šoti õiguse alusel asutatud organisatsioon, mille põhieesmärk on kaitsta Šoti viskiga kauplemist nii Šotimaal kui ka välisriikides.

10. M. Klotz turustab veebisaidi kaudu viskit „Glen Buchenbach“, mida toodab Švaabimaal Buchenbachi orus asuva Bergleni kohaliku omavalitsusüksuse (Baden-Württemberg, Saksamaa) territooriumil asuv Waldhorni destilleerimiskoda.

11. Kõnealuse viski pudelitel oleval etiketil on lisaks Saksa tootja täielikule aadressile ja jahisarve (saksa keeles „Waldhorn“) stiliseeritud kujutisele ka järgnev teave: „Waldhornbrennerei [Waldhorni destilleerimiskoda], Glen Buchenbach, Swabian Single Malt Whisky [Švaabimaa single malt viski], 500 ml, 40% vol, Deutsches Erzeugnis [Saksa toode], Hergestellt in den Berglen [toodetud Berglenis]“.

12. TSWA esitas Landgericht Hamburgile (Hamburgi esimese astme kohus) hagi nõudega, et M. Klotz lõpetaks asjaomase viski puhul nimetuse „Glen Buchenbach“ kasutamise, põhjendusel, et see on vastuolus eelkõige määruse nr 110/2008 ( 5 ) artikli 16 punktidega a–c, mis kaitsevad selle määruse III lisas registreeritud geograafilisi tähiseid, mille hulgas on ka tähis „Scotch Whisky“. TSWA väidab eelkõige esiteks, et nimetatud sätted hõlmavad mitte üksnes sellise tähise enda kasutamist, vaid ka muid märkusi, mis näivad viitavat kaitstud geograafilisele päritolule, ning teiseks, et nimetus „Glen“ tekitab sihtgrupis assotsiatsiooni Šotimaa ja Scotch Whiskyga, olenemata sellest, et lisatud on muid märkusi toote Saksa päritolu kohta. M. Klotz palub hagi rahuldamata jätta.

13. Nendel asjaoludel otsustas Landgericht Hamburg (Hamburgi esimese astme kohus) 19. jaanuari 2017. aasta otsusega, mis saabus Euroopa Kohtusse 27. jaanuaril 2017, menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas selleks, et tuvastada „[piiritusjoogi jaoks registreeritud geograafilise tähise] kaudne kaubanduslikul eesmärgil kasutamine“ määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti a tähenduses, on nõutav, et registreeritud geograafilist tähist kasutatakse identsel või foneetiliselt ja/või visuaalselt[ ( 6 )] sarnasel kujul või piisab sellest, et tähise vaidlusalune osa tekitab sihtgrupis mingisuguse assotsiatsiooni kas registreeritud geograafilise tähise või geograafilise piirkonnaga? Kui viimati nimetatu on piisav, siis kas „kaudse kaubanduslikul eesmärgil kasutamise“ kontrollimisel omab tähtsust tähise vaidlusaluse osa kontekst või ei saa see kontekst takistada registreeritud geograafilise tähise kaudse kaubanduslikul eesmärgil kasutamise tuvastamist, isegi kui tähise vaidlusalusele osale on lisatud märge toote tegeliku päritolu kohta? 2. Kas registreeritud geograafilise tähisega „seoste tekitamiseks“ määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti b tähenduses on nõutav, et tähise vaidlusalune osa on registreeritud geograafilise tähisega foneetiliselt ja/või visuaalselt sarnane, või piisab sellest, et tähise vaidlusalune osa tekitab sihtgrupis mingisuguse assotsiatsiooni registreeritud geograafilise tähise või geograafilise piirkonnaga? Kui viimati nimetatu on piisav, siis kas „seoste tekitamise“ kontrollimisel omab tähtsust tähise vaidlusaluse osa kontekst või ei saa see kontekst takistada tähise vaidlusaluse osaga õigusvastaselt seoste tekitamise tuvastamist, isegi kui tähise vaidlusalusele osale on lisatud märge toote tegeliku päritolu kohta? 3. Kas määruse nr 110/2008 artikli 16 punktis c viidatud „muude valede või eksitavate märgete“ kontrollimisel omab tähtsust tähise vaidlusaluse osa kontekst või ei saa see kontekst takistada eksitava märke kasutamise tuvastamist, isegi kui tähise vaidlusalusele osale on lisatud märge toote tegeliku päritolu kohta?“

14. Kirjalikud seisukohad on esitanud TSWA, M. Klotz, Kreeka, Prantsusmaa, Itaalia ja Madalmaade valitsus ning Euroopa Komisjon. Kohtuistungit suuliste seisukohtade ärakuulamiseks ei korraldatud.

IV. Analüüs

A. Sissejuhatavad märkused

15. Märgin kõigepealt, et mõlemad põhikohtuasja pooled on esitanud etteheiteid eelotsusetaotluse sõnastuse suhtes.

16. Ühelt poolt väidab M. Klotz, et eelotsusetaotluse esitanud kohus on põhikohtuasja asjaolusid esitlenud nii lühidalt kui ka ebatäielikult, ning ta esitab täiendavat teavet selle esitluse täiendamiseks. ( 7 )

17. Sellega seoses tuletan meelde, et ELTL artiklis 267 ette nähtud menetluses ei ole Euroopa Kohus pädev kontrollima ega hindama põhikohtuasja faktilisi asjaolusid ning vaid liikmesriigi kohus on pädev tuvastama vaidluse aluseks olevad faktilised asjaolud ja tegema nendest järeldused otsuse jaoks, mille ta peab langetama. ( 8 ) Euroopa Kohus võib siiski koostöö vaimus anda eelotsusetaotluse esitanud kohtule kogu teabe, mida ta peab vajalikuks, et anda nimetatud kohtule tarvilik vastus. ( 9 )

18. Teiselt poolt heidab TSWA eelotsusetaotluse esitanud kohtule ette seda, et eelotsusetaotluse küsimused on halvasti sõnastatud. ( 10 ) Euroopa Kohtule esitatud seisukohtades esitab ta ümbersõnastatud küsimused ning annab neile ka vastused. ( 11 )

19. Üksnes asja menetleval ja selle lahendamise eest vastutaval liikmesriigi kohtul on aga õigus hinnata eelotsuse vajalikkust asjas otsuse langetamiseks ning Euroopa Kohtule esitatavate küsimuste asjakohasust. Seega ei saa rahuldada põhikohtuasja ühe poole nõuet esitatud küsimus ümber sõnastada nii nagu tema soovib. ( 12 ) Kuid Euroopa Kohus peab andma liikmesriigi kohtule tarviliku vastuse, mis võimaldab viimasel põhikohtuasja lahendada, ning seega tuleb Euroopa Kohtul temale esitatud eelotsuse küsimused vajaduse korral ümber sõnastada. ( 13 )

20. Seoses määruse nr 110/2008 artikli 16 punktide vahelise artikulatsiooniga rõhutan kõigepealt, et minu arvates, nagu ka Prantsusmaa valitsuse arvates, kaitsevad nimetatud sätted selle määruse III lisas registreeritud geograafilisi tähiseid, loetledes rea juhte, mis seostuvad geograafiliste tähistega üha kaudsemalt.

21. Leian, et punkt a hõlmab juhud, mil viidatakse registreeritud geograafilisele tähisele endale; punktiga b keelatakse sellise tähise igasugune väärkasutus, imiteerimine või seoste tekitamine, isegi kui vaidlusalune nimetus ei viita asjaomasele tähisele sõnaselgelt; punktiga c keelatakse kõik muud toote päritolu osas eksitavad märkused ning punkt d käsitleb mis tahes muud kaubandustava, mis võib tarbijat eksitada toote päritolu osas. Käsitlen allpool veel täiendavalt eripärasid, mis eristavad punkte a–c, mida käsitletakse käesolevas eelotsusetaotluses, ja tõlgendust, mis nendest minu arvates alljärgneva analüüsi alusel tuleneb. ( 14 )

B. Registreeritud geograafilise tähise „kaudse […] kasutamise“ mõiste määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti a tähenduses (esimene küsimus)

1. Millisel kujul peab toimuma registreeritud geograafilise tähise „kaudne kasutamine“ määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti a seisukohast (esimese küsimuse esimene osa)?

22. Esimese eelotsuse küsimusega palutakse Euroopa Kohtul otsustada, kuidas tuleb mõista piiritusjoogiga seotud „[registreeritud geograafilise tähise] kaudset kaubanduslikul eesmärgil kasutamist“ määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti a tähenduses.

23. Küsimuse esimene osa käsitleb sisuliselt küsimust, kas selleks, et tuvastada punkti a alusel keelatud kasutamise olemasolu, peab vaidlusalune märkus olema kaitstud geograafilise tähisega identsel või sellega foneetiliselt ja/või visuaalselt sarnasel kujul, või piisab sellest, et asjaomane märkus tekitab sihtgrupi tarbijates mingisuguse assotsiatsiooni tähise või sellega seotud geograafilise piirkonnaga.

24. Eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitab, et määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti a on võimalik tõlgendada kahte moodi. Esimese võimaluse kohaselt, mis on välja pakutud osas Saksa õiguskirjandusest, ( 15 ) tähendab „kaudne […] kasutamine“ kõnealuse sätte tähenduses seda, et registreeritud geograafilist tähist kasutatakse kas identsel kujul või vähemalt foneetiliselt ja/või visuaalselt sarnasel kujul, kuid seda ei ole kantud tootele või selle pakendile nagu „otsese […] kasutamise“ puhul, vaid seda kasutatakse täiesti erinevas raamistikus, näiteks reklaamis või infolehel. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et sellise tõlgenduse puhul peaks ta otsustama, et kõnealust punkti a ei saa käesolevas kohtuasjas kohaldada, kuna nimetused „Glen“ ja „Scotch Whisky“ ei ole identsed ega sarnased. Teise lähenemisviisi puhul aga piisaks vastupidi sellest, et tähise vaidlusalune osa tekitab sihtgrupis mingisuguse assotsiatsiooni geograafilise tähise või asjaomase geograafilise piirkonnaga. ( 16 )

25. TSWA ning Kreeka ja Itaalia valitsus kaitsevad teist tõlgendust. Seevastu M. Klotz, Prantsusmaa ja Madalmaade valitsus ning Euroopa Komisjon leiavad sisuliselt, et „kaudset […] kasutamist“ kõnealuse artikli 16 punkti a tähenduses ei ole, juhul kui kasutatakse asjaomast registreeritud geograafilisest tähisest erineval kujul kirjeldust. ( 17 ) Ma jagan viimati nimetatute arvamust järgmistel põhjustel.

26. Meenutan kõigepealt, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt tuleb liidu õiguse sätte tõlgendamisel arvestada mitte üksnes selle sõnastust, vaid ka konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osaks säte on. ( 18 )

27. Esiteks, mis puudutab määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti a sõnastust, siis TSWA väidab, minu arvates vääralt, et nimetatud sätet tuleks tõlgendada laialt, nii et registreeritud geograafilise tähise „kaudne“ kaubanduslikul eesmärgil kasutamine ei eelda asjaomase tähise kui sellise kasutamist tervikuna või osaliselt, vaid kaudset viidet sellele, kui selline kasutus seostub „võrreldavate [toodetega]“ või „[sellega] kaasneb registreeritud geograafilise tähise maine ärakasutamine“. ( 19 )

28. Sellega seoses olen arvamusel, et kõnealuse artikli 16 punktis a kasutatud väljend „[registreeritud geograafilise tähise] otsene või kaudne kaubanduslikul eesmärgil kasutamine“ ( 20 ) nõuab, et asjaomast tähist kasutataks registreeritud kujul või vähemalt sellega niivõrd tihedalt seotud kujul, et vaidlusalune tähis on sellest ilmselgelt lahutamatu. ( 21 ) Mulle nimelt näib, et sõna „kasutamine“ nõuab juba oma tähendusest tulenevalt seda, et kasutatud oleks kaitstud geograafilist tähist ennast, mis peab seega identsel või vähemalt foneetiliselt ja/või visuaalselt sarnasel kujul ( 22 ) sisalduma vaidlusaluses tähises. ( 23 )

29. Märgin, et Euroopa Kohus on juba välja toonud kõnealuse artikli 16 punkti a tähenduses „otsese“ kasutamise mõiste määratlemise alused, nentides, et tegemist võib olla geograafilist tähist või sellele tähisele vastavat terminit ja viimase tõlget sisaldava kaubamärgi kasutamisega piiritusjookide puhul, mis ei vasta vastavatele spetsifikaatidele, nagu kujutismärkide puhul, mida käsitleti põhikohtuasjas. Kuid Euroopa Kohus ei ole veel teinud otsust selle kohta, kuidas tuleb mõista „kaudset“ kasutamist sama sätte tähenduses.

30. Mina isiklikult arvan, et kaudne olemus ei viita mitte juhtudele, kus käsitletav nimetus ei viita sõnaselgelt mingile määruse nr 110/2008 III lisas registreeritud geograafilisele tähisele, nagu väidab TSWA, vaid juhtudele, kus kasutatakse sellise tähise kasutamine toimub teatavas mõttes äraspidisel moel. Leian, nagu ka M. Klotz, Madalmaade valitsus ja komisjon, et vastupidi „otsesele“ kasutamisele, mis eeldab, et kaitstud geograafiline tähis paigutatakse otse asjaomasele tootele või selle pakendile, eeldab „kaudne“ kasutamine seda, et nimetatud tähist kasutatakse täiendavate turundus- või teavitusvahendite raames, näiteks toote reklaamis ( 24 ) või sellega seotud dokumentides. ( 25 )

31. Teiseks, seoses kõnealuse sätte kontekstiga rõhutan, et artikli 16 punkti a kohaldamisala on tingimata erinev sellele samas artiklis järgnevatest normidest. Kõnealust esimest sätet tuleb eelkõige selgelt eristada punktist b, mis käsitleb „väärkasutuse, imiteerimise või seoste tekitamise“ juhte, see tähendab juhte, kui ei ole kasutatud geograafilist tähist kui sellist, vaid see tuua sihtgrupi tarbijate teadvusse varjatuma viite abil kui see, mida on mainitud punktis a.

32. Artikli 16 punkt b kaotaks oma kasuliku mõju, kui kõnealuse artikli punkti a tõlgendataks laiendavalt, nagu on märgitud esimeses eelotsuse küsimuses, nii et seda saaks kohaldada niipea, kui vaidlusalune tähis tekitab lihtsalt mingisuguse assotsiatsiooni registreeritud geograafilise tähise või sellega seotud geograafilise piirkonnaga. Niisiis, nagu rõhutavad Prantsusmaa valitsus ja komisjon, tuleneb kõnealuse artikli üldisest ülesehitusest, et mõiste „[registreeritud geograafilise tähise] otsene või kaudne kaubanduslikul eesmärgil kasutamine“ punkti a tähenduses ei saa hõlmata selliseid juhte.

33. Seda järeldust kinnitab minu arvates Euroopa Kohtu praktika, ( 26 ) mille kohaselt on nõutav piisavalt lähedane seos kaitstud geograafilise tähisega isegi juhul, kui tegemist on lihtsa „seoste tekitamise“ mõistega artikli 16 punkti b ( 27 ) tähenduses, ning see nõue on minu arvates a fortiori kehtiv „kasutamise“ mõiste puhul sama artikli punkti a tähenduses.

34. Kolmandaks, mis puudutab määruse nr 110/2008 eesmärke, märgin kõigepealt, et määruse põhjenduses 4 on esile toodud, et Euroopa Liidu seadusandja soov oli „tagada süstemaatilisem lähenemisviis piiritusjooke hõlmavates õigusaktides“, sätestades „täpselt kindlaksmääratud kriteeriumid“ eelkõige „geograafiliste tähiste kaitseks“. ( 28 )

35. Ma kahtlen, kas selle sõnaselgelt väljendatud sooviga tagada õiguskindlus on kooskõlas see, kui mööndakse sellise kriteeriumi asjakohasust, nagu on välja pakkunud eelotsusetaotluse esitanud kohus, see tähendab asjaolu, et „tekita[takse] sihtgrupis ükskõik milli[n]e assotsiatsioon[…] registreeritud geograafilise tähise või geograafilise piirkonnaga“ ( 29 ); märkigem ka, et tegemist on kriteeriumiga, mida seadusandja ei ole kuidagi maininud ja mille piirid näivad mulle liialt laialivalguvad. Euroopa Kohus on küll juba maininud seoses kõnealuse määruse artikli 16 sätetega ohtu „avalikkusel […] seostuda toote päritoluga“ ( 30 ), kuid mulle näib, et tema eesmärk ei olnud siiski muuta seda üldist kaalutlust otsustavaks hindamisteguriks, mille alusel kohaldada üht või teist kõnealustest sätetest.

36. Sisulisemas plaanis märgin järgmiseks, et määruse nr 110/2008 põhjenduses 2 on märgitud, et määruses sätestatud meetmed „peaksid aitama saavutada tarbijakaitse kõrge taseme, turu läbipaistvuse ja ausa konkurentsi ning vältima ebaausat tegevust“. Määruse põhjenduses 9 lisatakse, et need meetmed „peaksid aitama vältida […] piiritusjookide nimetuste väärkasutamist toodete puhul, mis ei vasta [selles] määruses esitatud määratlustele“. Määruse põhjenduses 14 mainitakse erikaitset, mida kohaldatakse määruse III lisas registreeritud geograafiliste tähiste suhtes, „kui piiritusjoogi teatav omadus, maine või mõni muu tunnus on olulisel määral seostatav toote [teatava] geograafilise päritoluga“.

37. Mis puudutab eelkõige määruse nr 110/2008 artikliga 16 taotletavaid eesmärke, siis nähtub juba artikli pealkirjast, et selle artikli eesmärk on tagada „[g]eograafiliste tähiste kaitse“ nende registreerimisega, mis ühelt poolt võimaldab tuvastada piiritusjoogi pärinemise teatud territooriumilt kõnealuses põhjenduses 14 nimetatud juhtudel ja teiselt poolt aitab kaasa määruse põhjenduses 2 sõnastatud üldisemate eesmärkide saavutamisele. ( 31 )

38. Niisiis tundub mulle, et määruse nr 110/2008 ja eelkõige selle artikli 16 sätete eesmärk on takistada kaitstud geograafiliste tähiste väärkasutamist ja seda mitte üksnes ostjate huvides, vaid ka tootjate huvides, kes on pingutanud selle nimel, et tagada eeldatavad omadused selliseid tähiseid seaduslikult kandvate toodete puhul, nagu Euroopa Kohus on juba rõhutanud seoses liidu õiguse sättega, ( 32 ) mille sõnastus on analoogne ( 33 ) nimetatud määruse artikli 16 sõnastusega. ( 34 ) Sellest vaatepunktist lähtudes keelatakse kõnealuse artikli 16 punktiga a konkreetsemalt ja selgesõnaliselt see, et teised ettevõtjad kasutavad registreeritud geograafilist tähist kaubanduslikul eesmärgil toodete puhul, mis ei vasta kõikidele nõutud spetsifikaatidele, ( 35 ) eelkõige eesmärgiga asjaomase geograafilise tähise mainest alusetult kasu saada. ( 36 )

39. Minu arvates tuleneb eelnevast, et tarbijate kõrgetasemeline kaitse on küll tõlgendatavate sätete üks eesmärke, kuid sellest ei saa siiski järeldada, nagu väidavad Kreeka ja Itaalia valitsus, et kõnealuses punktis a sätestatud keelu kohaldamiseks piisab sellest, kui vaidlusalune nimetus eksitab tarbijat mingil moel seoses päritoluga ning sellel on niisiis sama mõju nagu siis, kui geograafilist tähist on kasutatud registreeritud kujul või sellega sarnasel kujul. Ei tohi nimelt jätta tähelepanuta asjaolu, et kõnealuste sätete eesmärk on ka säilitada sellist tähist õigustatult kandvate toodete tunnustatud omadused ning seega kaitsta selliste ettevõtjate majanduslikke huve, kes on teinud investeeringuid nimetatud omaduste tagamiseks, ning samuti üldisemalt edendada turu läbipaistvust ja ausat konkurentsi.

40. Niisiis teen ma ettepaneku vastata esimese küsimuse esimesele osale, et määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti a tuleb tõlgendada nii, et registreeritud geograafilise tähise „kaudne […] kasutamine“, mis on nimetatud sättega keelatud, nõuab seda, et vaidlusalune nimetus oleks asjaomase tähisega identne või foneetiliselt ja/või visuaalselt sarnane. Niisiis ei piisa sellest, kui kõnealune nimetus võib sihtgrupi tarbijas tekitada mingisuguse assotsiatsiooni tähise või sellega seotud geograafilise piirkonnaga.

2. Millist mõju omab vaidlusalust tähist ümbritsev võimalik teave määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti a seisukohast (esimese küsimuse teine osa)?

41. Esimese eelotsuse küsimuse teisele osale palutakse Euroopa Kohtu hinnangut ainult juhul, kui Euroopa Kohus peaks otsustama, et üksnes assotsiatsioonist registreeritud geograafilise tähise või asjaomase geograafilise piirkonnaga võib piisata selleks, et tuvastada selle tähise „kaudse kaubanduslikul eesmärgil kasutamise“ olemasolu määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti a tähenduses.

42. Arvestades, et mina pakun selle küsimuse esimesele osale antava vastusena välja vastupidise tõlgenduse, leian ma, et Euroopa Kohtul pole vaja selle küsimuse teisele osale vastata. Ma esitan siiski selle kohta mõned märkused.

43. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on kahtlusi, kas sellise kasutuse tuvastamiseks tuleb arvesse võtta vaidlusaluse märkuse konteksti ja eelkõige asjaolu, et sellele on lisatud täpsustus toote tegeliku päritolu kohta, nii et kontekstist tulenev teave võimaldaks ümber lükata väite, et kõnealuse artikli 16 punktis a sõnastatud nõudeid on eiratud. Konkreetsemalt soovib nimetatud kohus teada, kas vaidlusalust osa „Glen“ tuleb hinnata eraldiseisvana või peab kohus arvesse võtma ka mitmesuguseid etiketil olevaid märkusi, millest nähtub, et asjaomane toode pärineb Saksamaalt. ( 37 ) Kohus leiab, et ta saab põhikohtuasjas otsustada TSWA taotletava konkreetse keelu kasuks vaid juhul, kui Euroopa Kohus tõlgendab kõnealust punkti a nii, et sellega on keelatud sellise sõna kasutamine, mis tekitab mingisuguse assotsiatsiooni registreeritud geograafilise tähisega, olenemata kasutamise kontekstist.

44. TSWA ja Kreeka valitsus väidavad, et toote etiketil ja pakendil esitatud täiendav teave ( 38 ) ei tule arvesse selleks, et välistada artikli 16 punkti a kohaldamine. Itaalia valitsus leiab, et isegi kui vaidlusaluse osa kontekst võib omada tähtsust, ei saa välistada kaudse kasutamise olemasolu kõnealuse sätte tähenduses, kaasa arvatud juhul, kui sellele osale on lisatud teave päritolu kohta. Madalmaade valitsus leiab, et sellist kasutamist ei ole, kui ei viidata kaitstud geograafilisele tähisele, ning lisaks on etiketil sõnaselgelt mainitud koht, kus jook on toodetud. ( 39 )

45. Mina omalt poolt piirdun sellega, et rõhutan teise võmalusena, ( 40 ) et määruse nr 110/2008 artikli 16 punktis a ei sisaldu sellist sõnaselget viidet nagu punktis b, mille kohaselt saab registreeritud geograafilise tähise „väärkasutuse, imiteerimise või seoste tekitamise“ tuvastada „ka siis, kui toote tegelik päritolu on näidatud“.

46. Minu arvates selgitab seda sõnastuse erinevust asjaolu, et juhul kui tegemist on kaitstud geograafilise tähise võimaliku „otsese või kaudse kaubanduslikul eesmärgil kasutamise[ga]“ artikli 16 punkti a tähenduses, eeldab see, et kasutatakse asjaomast tähist kui sellist või sellele sarnasel kujul, mitte mingit täiesti erinevat tüüpi tähist. ( 41 ) Niisiis ei ole võimalik kaheti mõista asjaolu, et käsitletava olukorra analüüsi puhul on vaja keskenduda selle tuvastamisele, kas on või ei ole kasutatud mõnda geograafilist tähist, mis on registreeritud kõnealuse määruse III lisas.

47. Seevastu artikli 16 punktis b nimetatud juhul, kui tegemist on „väärkasutuse, imiteerimise või seoste tekitamise[ga]“, peab olukorra hindamine mõistagi minema kaugemale sellisest objektiivsest tuvastusest ning nõuab laiemahaardelist lähenemist, millega seoses on liidu seadusandja pidanud vajalikuks sõnaselgelt märkida, et teatavad tegurid, mida võib hindamisel arvesse võtta, eelkõige asjaolu, et see, et on nimetatud „toote tegelik päritolu“, ( 42 ) ei võimalda ühtegi neist kolmest kvalifikatsioonist välistada. ( 43 ) Minu arvates peaks a fortiori samamoodi olema ka lihtsama juhu puhul, mida on nimetatud sama artikli 16 punktis a, kui oletame, et Euroopa Kohus leiab, et kõnealuse sätte kohaldamiseks tuleb analüüsida vaidlusaluse tähise konteksti.

C. Mõiste „seoste tekitamine“ registreeritud geograafilise tähisega määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti b tähenduses (teine küsimus)

1. Millisel kujul peab toimuma registreeritud geograafilise tähisega „seoste tekitamine“ määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti b seisukohast (teise küsimuse esimene osa)?

48. Teise eelotsuse küsimusega palutakse Euroopa Kohtul teha otsus piiritusjoogiga seotud registreeritud geograafilise tähisega „seoste tekitamise“ mõiste kohta määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti b tähenduses.

49. Teise küsimuse esimese osaga soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas selleks, et seoste tekitamise saaks tuvastada ja see oleks niisiis keelatud kõnealuse punkti b alusel, peab vaidlusalune märkus olema kaitstud geograafilise tähisega identsel kujul või sellega foneetiliselt ja/või visuaalselt sarnasel kujul, või piisab sellest, et kõnealune märkus tekitab sihtgrupi tarbijates mingisuguse assotsiatsiooni selle tähise või sellega seotud geograafilise piirkonnaga.

50. Oma küsimuse toetuseks väidab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et Euroopa Kohus on määruse nr 110/2008 artikli 16 punktis b ja sellele eelnevates analoogsetes liidu õigusnormides kasutatud mõistet „seoste tekitamine“ alati tõlgendanud nii, et see „hõlmab […] olukorda, kus toote tähistamiseks kasutatav sõna sisaldab üht osa kaitstud nimetusest, mistõttu tarbijal tekib toote nime nägemisel kujutlus tootest, mille nimetus on kaitstud“. ( 44 ) Nimetatud kohus lisab, et temale teadaolevalt ei ole Euroopa Kohus seni siiski veel teinud otsust selle kohta, kas asjaomaste tähiste vaheline foneetiline ja/või visuaalne sarnasus ( 45 ) on kohustuslik eeldus, et saaks tuvastada seoste tekitamise, mis on keelatud. Ta leiab, et vastus sellele küsimusel on käesolevas kohtuasjas olulise tähtsusega, kuna käesolevas kohtuasjas sellist sarnasust ei ole. ( 46 )

51. TSWA ning Kreeka, Prantsusmaa ja Itaalia valitsus teevad ettepaneku vastata, et registreeritud geograafilise tähisega „seoste tekitamine“ kõnealuse artikli 16 punkti b tähenduses ei nõua, et vaidlusalune sõna oleks foneetiliselt ja/või visuaalselt sarnane asjaomase tähisega, ning piisab sellest, et kõnealune sõna tekitab sihtgrupis mingisuguse assotsiatsiooni nimetatud tähise või geograafilise piirkonnaga. M. Klotz ja Madalmaade valitsus toetavad vastupidist seisukohta.

52. Komisjon asub teatud mõttes vahepealsele seisukohale, mille kohaselt kõnealune mõiste „seoste tekitamine“ ei nõua tingimata foneetilist ja/või visuaalset sarnasust või lihtsalt assotsiatsiooni, vaid käesoleval juhul pigem „registreeritud geograafilise tähise ja vaidlusaluse nimetuse vahel sellise kontseptuaalse sarnasuse olemasolu, mille raames piisavalt informeeritud tarbija looks otsese ja selge seose vaidlusaluse nimetuse ja [asjaomase] tähise vahel“ ( 47 ). Kaldun pooldama viimase arvamusega sarnast tõlgendust ja seda järgmistel põhjustel.

53. Märgin kõigepealt, et kõnealuse punkti b sõnastus ei sisalda elemente, mis võimaldaksid määratleda täpselt, kuidas tuleb mõista kaitstud geograafilise tähisega „seoste tekitamist“. Heal juhul võimaldab samas sättes eelnevalt nimetatud muude hüpoteesidega, see tähendab „väärkasutuse“ ja „imiteerimisega“ arvestav laiahaardelisem lähenemine arvata, et mõiste „seoste tekitamine“ nõuab teatavat sarnasust asjaomase geograafilise tähisega, isegi kui see nõuab nende kolme mõiste hulgast kõige väiksemat sarnasuse astet.

54. Lisaks tuleb minu arvates leida teatav hulk juhtnööre Euroopa Kohtu praktikast, mis käsitleb määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti b või teisi liidu õiguse sätteid, mille sõnastus on sellega analoogne.

55. Nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus on märkinud, on Euroopa Kohus otsustanud, et tegemist on „seoste tekitamisega“ eelkõige nimetatud punkti b tähenduses, juhul kui vaidlusalune nimetus „sisaldab üht osa kaitstud nimetusest“ ( 48 ). Mulle näib, et selline ühe osa sisaldamine, ( 49 ) millega oli tegu põhikohtuasjades, milles tehti kõnealused Euroopa Kohtu otsused, ( 50 ) ei ole siiski tingimus, mis peab selle sätte kohaldamiseks olema kindlasti täidetud.

56. Nagu Prantsusmaa valitsus märgib, nähtub nimelt sõnast „mistõttu“, mis järgneb eespool toodud väljendile, et sellise „seoste tekitamise“ olemasolu hindamise keskne ja otsustav kriteerium on selle kontrollimine, kas „tarbijal tekib toote nime nägemisel kujutlus tootest, mille nimetus on kaitstud“ ( 51 ). Euroopa Kohus on pealegi juba rõhutanud, et „liikmesriigi kohus [peab] sisuliselt tuginema sellele, kuidas tarbija eeldatavalt reageerib asjaomase toote tähistamiseks kasutatud sõnale, kusjuures oluline on see, et see tarbija seostab seda sõna kaitstud nimetusega“ ( 52 ). Euroopa Kohus on lisaks täpsustanud, et liikmesriigi kohus peab „lähtuma piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepaneliku ja aruka keskmise tarbija arusaamast“ ( 53 ). Isegi kui asjaomane kaitstud nimetus on vaidlustatud kaubamärgi lahutamatu osa, on nimelt ikkagi võimalik, et seda kaubamärki kandva tootega kokku puutudes ei seosta keskmine tarbija seda tingimata tootega, millel on asjaomane nimetus. ( 54 )

57. Euroopa Kohus on ka korduvalt otsustanud, „et on õiguspärane eeldada kaitstud nimetusega seoste tekitamise esinemist siis, kui samalaadse välimusega toodete puhul on müüginimetused foneetiliselt ja visuaalselt sarnased“ ning see „sarnasus ei ole tekkinud juhuslikult“, täpsustades, „et see sarnasus on ilmselge siis, kui asjaomast toodet tähistava sõna kaks viimast silpi on samad kui kaitstud nimetuses ja kui mõlemas […] on sama arv silpe“ ( 55 ).

58. Me leian siiski, nagu ka enamik käesolevas kohtuasjas oma seisukohad esitanud menetlusosalisi, ( 56 ) et foneetilise ja visuaalse sarnasuse tuvastamine ei ole tingimata vajalik „seoste tekitamise“ olemasolu tuvastamiseks, vaid on pigem üks analüüs teiste seas, mille Euroopa Kohus on välja toonud ja mis võimaldavad kõnealust asjaolu tuvastada. Minu arvates mainis Euroopa Kohus foneetilist ja visuaalset „sarnasust“ seoses faktiliste asjaoludega, mis olid ainuomased kohtuasjadele, milles tehti otsused, kus seda on mainitud, ( 57 ) ning seega pole välistatud, et „seoste tekitamise“ saaks tuvastada ka siis, kui sellist sarnasust ei ole.

59. Lisaks kaitstud nimetuse ühe osa sisaldamise kriteeriumile, mida ma juba mainisin, ( 58 ) on veel ühe hindamisel asjakohase tegurina sõelale jäänud „eri keeltest pärit sõnade „kontseptuaal[ne] sarnasus[…]““. Täpsustan, et Euroopa Kohus on eristanud seda kriteeriumi „foneetilise ja visuaalse sarnasuse“ kriteeriumist ning on seda sarnaselt muude kriteeriumidega seostanud tarbija arusaama väljaselgitamisega, mis seega paistabki olevat „seoste tekitamise“ olemasolu keskne ja vajalik tingimus. ( 59 )

60. Niisiis leian, et selleks, et tuvastada „seoste tekitamine“ määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti b tähenduses, on ainus määrav kriteerium see, kas „tarbijal tekib toote nime nägemisel kujutlus tootest, mille nimetus on kaitstud“ ( 60 ), ning just seda peab liikmesriigi kohus hindama, võttes vajaduse korral arvesse, kas vaidlustatud nimetus sisaldab üht osa kaitstud nimetusest või on sellega sarnane foneetiliselt ja visuaalselt või kontseptuaalselt.

61. Seevastu ei oleks minu arvates eespool nimetatud sätete eesmärkidega, mida on tõlgendatud käesolevas ettepanekus, ( 61 ) kooskõlas niivõrd ebatäpse ja laiendava kriteeriumi kinnitamine nagu see, mida on nimetatud teises eelotsuse küsimuses, see tähendab et „tähise vaidlusalune osa tekitab sihtgrupis mingisuguse assotsiatsiooni registreeritud geograafilise tähise või geograafilise piirkonnaga“ ( 62 ).

62. Lisaks, võttes arvesse artikli 16 ülesehitust, tuleb tagada, nagu ma juba märkisin seoses kõnealuse artikli punktiga a, ( 63 ) et punkti b ei tõlgendataks nii, et see säte haarab ka kohaldamisala, mis on kõnealuses artiklis sellele järgnevatel punktidel – see tähendab punktidel c ja d, mis käsitlevad juhte, kus kaitstud geograafilisele tähisele viitamine on veelgi varjatum kui sellega „seoste tekitamise“ puhul.

63. Lõpuks, seoses määruse nr 110/2008 ja eelkõige selle artikli 16 üldisema kontekstiga, rõhutab M. Klotz õigustatult, et kui Euroopa Kohus otsustaks, et „seoste tekitamise“ tuvastamiseks piisab ükskõik millise assotsiatsiooni tekitamisest, tooks see kaasa kõnealuse määruse kohaldamisala ettenägematu laiendamise ning ohustaks oluliselt kaupade vaba liikumist, kuna tööstus- ja kaubandusomandi kaitse, mida pakub kõnealune määrus, ( 64 ) on üks võimalik õigustus kõnealuse vabaduse piiramisele. ( 65 )

64. Konkreetsemalt tähendaks see, et kui kõnealuse artikli 16 punktist b geograafilisele tähisele – käesoleval juhul „Scotch Whisky“ – tulenevat kaitset laiendataks sellise sõna kasutamisele, mis pole vähimalgi määral analoogne asjaomase tähisega, siis kuuluksid nimetatud sättes sõnastatud keelu alla ka tooted ja kaubamärgid, mis ei viita mitte mingil moel asjaomase tähise sõnastusele. Nagu märgib Madalmaade valitsus, tuleneks eeltoodust, et viskitootjatel, kelle päritoluriik on muu kui „Ühendkuningriik (Šotimaa)“ ( 66 ), väheneksid nii oluliselt võimalused oma enda toodete või kaubamärkidega eristuda. ( 67 )

65. Seega teen ettepaneku vastata teise eelotsuse küsimuse esimesele osale, et määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti b tuleb tõlgendada nii, et selle sättega keelatud registreeritud geograafilise tähisega „seoste tekitamine“ ei nõua, et vaidlusalune nimetus sarnaneks tingimata foneetiliselt ja visuaalselt asjaomase tähisega, kuid siiski ei piisa ka sellest, et kõnealune nimetus võib sihtgrupi tarbijas tekitada mingisuguse assotsiatsiooni kaitstud tähise või sellega seotud geograafilise piirkonnaga. Sellise sarnasuse puudumisel tuleb arvesse võtta võimalikku kontseptuaalset sarnasust asjaomase tähise ja vaidlustatud nimetuse vahel, kui selline sarnasus võib tarbijas tekitada kujutluse kaitstud tähisega hõlmatud tootest.

66. Seoses selle järelduse rakendamisega põhikohtuasja raames tuletan meelde, et üksnes eelotsusetaotluse esitanud kohtu, mitte Euroopa Kohtu pädevuses on hinnata, kas käesoleval juhul on tegemist „seoste tekitamisega“ artikli 16 punkti b tähenduses, ( 68 ) ehkki Euroopa Kohus võib siiski esitada täpsustusi, mille eesmärk on abistada liikmesriigi kohut hindamisel. ( 69 )

67. Sellega seoses märgin, et pärast põhikohtuasja poolte argumentide meenutamist ( 70 ) märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et sõna „glen“ on gaeli päritolu sõna, mis tähendab „kitsast orgu“ ning 31 destilleerimiskoda 116st, mis toodavad „Scotch Whiskyt“ ehk Šoti päritolu viskit, kannavad selle glen’i nime, kus nad asuvad. Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab, et sellegipoolest on ka viskisid, mis on toodetud mujal kui Šotimaal ja mille nimetuses esineb sõna „glen“, näiteks viski „Glen Breton“, mis pärineb Kanadast, ( 71 )„Glendalough“, mis pärineb Iirimaalt, ja „Glen Els“, mis pärineb Saksamaalt ( 72 ). Kohus mainib ka üht uuringut, mille esitas TSWA ja mille M. Klotz vaidlustas ning millest nähtuvat eelkõige, et 4,5% küsitluses osalenud Saksamaa viskitarbijatest väitis, et sõna „glen“ toob neile meelde Šoti viski või midagi šotipärast.

68. Neid asjaolusid arvestades jagan komisjoni arvamust, mille kohaselt ei ole kindel, et niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas on kaitstud geograafilise tähise ja vaidlustatud nimetuse vahel piisav kontseptuaalne sarnasus, selleks et vaidlustatud nimetust saaks käsitada asjaomase geograafilise tähisega „seoste tekitamisena“ määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti b tähenduses. ( 73 ) Ainult eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevuses on sellega seoses kontrollida, kas keskmine Euroopa tarbija ( 74 ) mõtleb nimetust „Glen“ kandva võrreldava toote puhul kohe „Scotch Whiskyle“, olenemata sellest, et selle sõna valik viski nimeks pole ilmselt puhtjuhuslik. ( 75 ) Isegi kui oletada, et nimetatud kohus leiab, et tarbijad seostavad sõna „Glen“ süstemaatiliselt viskiga, võib siiski puudu olla vajalik tihe seos Šoti viskiga ning seega vältimatult vajalik sarnasus tähisega „Scotch Whisky“.

2. Millist mõju omab vaidlusalust tähist ümbritsev võimalik teave määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti b seisukohast (teise küsimuse teine osa)?

69. Teise eelotsuse küsimuse teisele osale palutakse Euroopa Kohtu hinnangut ainult juhul, kui Euroopa Kohus peaks otsustama, et foneetiline ja visuaalne sarnasus ei ole tingimata vajalik ning üksnes mis tahes assotsiatsioonist registreeritud geograafilise tähise või asjaomase geograafilise piirkonnaga võib piisata selleks, et tuvastada asjaomase tähisega „seoste tekitamine“ määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti b tähenduses.

70. Võttes arvesse vastust, mis ma soovitan anda teise küsimuse esimesele osale, ( 76 ) leian, et on vajalik võtta seisukoht ka teise osa suhtes.

71. Eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib Euroopa Kohtult, kas selleks, et määrata kindlaks, kas on konkreetselt olemas kõnealuse artikli 16 punkti b alusel keelatud „seoste tekitamine“, tuleb analüüsida tähise vaidlusalust osa eraldiseisvana või tuleb võtta arvesse ka konteksti, milles seda kasutatakse, eelkõige juhul, kui sellega kaasnevad nn „teistsuguse päritolu“ märkused, millega täpsustatakse asjaomase toote tegelikku päritolu. ( 77 )

72. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et määruse nr 110/2008 artikli 16 punktis b on sõnaselgelt mainitud, et „mis tahes […] seoste tekitami[ne]“ on keelatud „ka siis, kui toote tegelik päritolu on näidatud“; selle täpsustusega võiks olla vastuolus vaidlusaluse osa konteksti arvesse võtmine. Nimetatud kohtu arvates ei välista see siiski tingimata selle konteksti arvesse võtmist „asudes esmalt kontrollima, kas „seoste tekitamisega“ on üldse tegemist“.

73. Madalmaade valitsus leiab, et teise eelotsuse küsimuse teist osa ei ole vaja käsitleda, tulenevalt vastusest, mis ta soovitab anda küsimuse esimesele osale. M. Klotz väidab, et vaidlusaluse märkuse kontekst peab omama tähtsust kõnealuse artikli 16 punkti b kohaldamisel. ( 78 ) Itaalia valitsuse arvates võib see nii olla, kuid kõnealuse sätte alusel ebaseaduslikku „seoste tekitamist“ ei saa välistada ka siis, kui asjaomase toote täpne päritolu on tootel sõnaselgelt märgitud. TSWA, Kreeka ja Prantsusmaa valitsus ning komisjon leiavad sisuliselt, et „seoste tekitamise“ olemasolu hindamisel ei oma lisateave, mis on esitatud asjaomase toote etiketil ja pakendil, ( 79 ) mingit tähtsust ja seda ka siis, kui vaidlusalusele osale on lisatud märked toote tegeliku päritolu kohta. Ma jagan viimati nimetatute arvamust järgmistel põhjustel.

74. Esiteks nähtub määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti b sõnastusest, mis on minu arvates ühetähenduslik, et asjaolu, et sihtgrupi tarbijatele tehakse teatavaks „toote tegelik päritolu“, ei võimalda heastada vaidlustatud nimetuse eksitavat iseloomu ning seega välistada, et kõnealust nimetust võiks käsitada „seoste tekitamisena“ kõnealuse sätte tähenduses.

75. Ülejäänud kõnealuses punktis b esitatud täpsustused, mis käsitlevad olukordi, kus kaitstud geograafilist tähist on kasutatud tõlkes või sellele on lisatud mõni pehmendav väljend, ( 80 ) toetavad minu arvates tõlgendust, mille kohaselt ei oma nimetatud kvalifikatsiooni puhul tähtsust, kas täiendav teave päritolu kohta on esitatud asjaomase toote kirjeldamise, esitlemise, märgistamise või isegi pakendi ( 81 ) vahendusel.

76. Teiseks jagan ma TSWA, Prantsusmaa valitsuse ja komisjoni arvamust, et Euroopa Kohtu praktikast tulenevad juhtnöörid, mis kinnitavad sellist tõlgendust.

77. Euroopa Kohus on nimelt selgelt märkinud, et kõnealuse artikli 16 punktis b sõnaselgelt nimetatud väljendite võimalik kasutamine eelkõige seoses toote tegeliku päritoluga „ei muuda […] kvalifi[tseerimist]“„seoste tekitamiseks“ määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti b tähenduses. ( 82 )

78. Lisaks on Euroopa Kohus otsustanud, et isegi kui puudub igasugune tõenäosus, et sihtgrupp asjaomased tooted segi ajab, ei takista see kvalifitseerimist „seoste tekitamiseks“. ( 83 )

79. Seega ei tohi määruse nr 110/2008 III lisas registreeritud geograafilise tähisega selle sätte tähenduses „seoseid tekitavana“ kvalifitseeritud nimetuse kasutamist ikkagi lubada kõnealust ebaseaduslikku nimetust kandva tootega seonduvaid konkreetseid asjaolusid arvestades ega ka juhul, kui puudub segiajamise tõenäosus sellise tootega, mis kannab õigustatult kõnealust geograafilist tähist. ( 84 ) Vaidlust lahendaval liikmesriigi kohtul niisiis puudub selles osas kontekstiline kaalutlusõigus. ( 85 )

80. Täpsemalt nähtub sellest kohtupraktikast, et kõnealuse artikli 16 punkti b alusel ei oma tähtsust see, et vaidlusalune nimetus vastab ettevõtja ja/või toote valmistamise koha nimele, ( 86 ) millele tugineb M. Klotz, kes väidab, et nimetus „Glen Buchenbach“ on sõnamäng, mis on moodustatud põhikohtuasjas käsitletava joogi päritolukoha nimest (Berglen) ja ühe kohaliku jõe nimest (Buchenbach). ( 87 )

81. Euroopa Kohus on ka täpsustanud, et asjaolu, et vaidlusalune nimetus viitab toote valmistamise kohale, mis on teada selle liikmesriigi tarbijale, kus toodet valmistatakse, ei oma tähtsust mõiste „seoste tekitamine“ kõnealuse punkti b tähenduses hindamisel, kuna kõnealune säte kaitseb registreeritud geograafilisi tähiseid kogu liidu territooriumil mis tahes seoste tekitamise eest ning et arvestades vajadust tagada nimetatud tähiste tõhus ja ühetaoline kaitse sellel territooriumil, tulevad arvesse kõik selle territooriumi tarbijaid. ( 88 )

82. Asjakohasus puudub minu arvates ka juhul, kui viide asjaomase toote valmistamise kohale ei sisaldu mitte üksnes vaidlusaluses nimetuses endas, vaid ka seda täiendavates märkustes, ( 89 ) nagu näib olevat käesolevas kohtuasjas.

83. Seega teen ettepaneku vastata teise eelotsuse küsimuse teisele osale, et määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti b tuleb tõlgendada nii, et kõnealuse sättega keelatud „seoste tekitamise“ olemasolu tuvastamiseks ei ole vaja arvesse võtta täiendavat teavet, mis on esitatud vaidlusaluse tähise juures asjaomase toote kirjeldamisel, esitlemisel või märgistamisel, eelkõige seoses toote tegeliku päritoluga.

D. Millist mõju omab vaidlusalust tähist ümbritsev võimalik teave määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti c seisukohast (kolmas küsimus)?

84. Kolmanda eelotsuse küsimusega palutakse Euroopa Kohtul otsustada, kas määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti c tähenduses „valede või eksitavate märgete […], mis võivad anda […] päritolust vale ettekujutuse“ olemasolu kontrollimisel tuleb võtta arvesse konteksti, milles vaidlusalust märkust kasutatakse, eelkõige juhul kui sellega kaasneb märge asjaomase toote tegeliku päritolu kohta.

85. Eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitab, et tal on kahtlusi, kas selleks et põhikohtuasjas kontrollida toote päritolu osas eksitava märke olemasolu, tuleb vaadelda ainult tähise vaidlusalust osa „Glen“ või tuleb arvesse võtta ka selle osa konteksti. Nimetatud konteksti moodustavad käesolevas kohtuasjas eeskätt sõna „Buchenbach“, mis järgneb sõnale „Glen“ vaidlustatud nimetuses, ning ülejäänud etiketil esitatud märkused, mis näitavad toote teistsugust päritolu. ( 90 )

86. Sellega seoses leiavad M. Klotz, komisjon ja Madalmaade valitsus sisuliselt, ( 91 ) et artikli 16 punkti c tähenduses „valede või eksitavate märgete“ olemasolu kontrollimisel tuleks arvesse võtta vaidlusaluse tähise konteksti ning eelkõige analüüsida etiketti tervikuna. Itaalia valitsuse arvates ei välista kõnealuse konteksti analüüs seda, et tegemist võib olla eksitava märkega, isegi kui sellega kaasneb märge toote tegeliku päritolu kohta. TSWA ning Kreeka ja Prantsusmaa valitsus väidavad, et kõnealune kontekst ei oma asjaomase sätte kohaldamisel tähtsust isegi siis, kui käsitletava osaga kaasneb teave toote tegeliku päritolu kohta. Ma jagan viimati nimetatute arvamust järgmistel põhjustel.

87. Esiteks rõhutan kõigepealt seoses määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti c sõnastusega, et nimetatud sättes ei viidata mingil moel elementidele, mis võiksid vaidlusaluse nimetusega kaasneda, seda täiendada või lausa parandada.

88. Teiseks väidab komisjon minu arvates vääralt, et „nii adjektiiv „muud“ kui ka grupis esitamine „toote kirjeldamisel, esitlemisel või märgistamisel“ tähendavad üheselt mõistetavalt seda, et kõiki päritolu puudutavaid märkeid tuleb käsitleda tervikuna ning kirjeldamist, esitlemist ja märgistamist grupis“, nii et põhikohtuasjas peaks hindama kogu etiketil esitatud teavet tervikuna.

89. Sellega seoses märgin, et artikli 16 saksakeelses ( 92 ) versioonis on punktid a ja b, mis algavad sõnaga „jede“ (iga), millele järgneb ainsus, tõepoolest sõnastatud erinevalt sama artikli punktidest c ja d, milles on kasutatud sõna „alle“ (kõik), millele järgneb mitmus: see konstruktsioon võib ehk kahe viimase punkti puhul viia mõtted tervikule.

90. Kuid sellist erinevust kõnealuses artiklis 16 sätestatud eri juhtude puhul ei ole teistes keeleversioonides, mille puhul sõna, mis tähendab sisuliselt „iga“, ning mida on kasutatud nii punkti c kui ka punktide a, b ja d alguses, ei tähenda minu arvates sugugi seda, et tuleks analüüsida kogu teavet, mis käesoleval juhul on esitatud etiketil, selleks et hinnata, kas selline olukord nagu põhikohtuasjas käsitletav kuulub konkreetselt punktis c sätestatud keelu kohaldamisalasse. ( 93 )

91. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb aga liidu õigusnorme tõlgendada ja kohaldada ühetaoliselt, arvestades Euroopa Liidu kõikides keeltes kehtivaid versioone, ning kui keeleversioonides on erinevusi, tuleb asjaomase sätte tõlgendamisel lähtuda selle õigusakti üldisest ülesehitusest ja eesmärkidest, mille osa säte on; ( 94 ) need kriteeriumid kallutavad mind tõlgenduse poole, mis on vastupidine komisjoni pakutule. ( 95 )

92. Väljendi puhul „valed[…] või eksitava[d] mär[ked] […] toote kirjeldamisel, esitlemisel või märgistamisel“, mis pealegi sisaldab rinnastavat sidesõna „või“ ( 96 ) – mis tavaliselt märgib alternatiivi – ei saa ma samuti aru, mis paneb komisjoni sellest järeldama, et hinnata tuleb n-ö „grupis“, võttes arvesse kogu teavet asjaomase toote kohta, mis kaasneb vaidlusaluse tähisega, selleks et määrata kindlaks, kas viimane kujutab endast tõepoolest „valet või eksitavat märget“ määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti c tähenduses. ( 97 )

93. Lisaks viitab M. Klotz sõnadele „mis võivad anda […] päritolust vale ettekujutuse“, mida on kasutatud kõnealuse artikli 16 punkti c lõpus. Ta väidab, et juhul kui Euroopa Kohus peaks otsustama, et kõnealuse artikli punkti b tähenduses „seoste tekitamise“ olemasolu tuvastamiseks tuleb lähtuda konkreetsest üldmuljest, mis tekib piisavalt informeeritud ning mõistlikult tähelepanelikul ja arukal keskmisel tarbijal, ( 98 ) kehtib see seda enam kõnealuse punkti c tähenduses „valede või eksitavate märgete“ olemasolu hindamisel. See argument ei ole minu arvates siiski tulemuslik, võttes arvesse minu ettepanekut teise eelotsuseküsimuse teisele osale antava vastuse kohta. ( 99 )

94. Mina isiklikult leian, et kui liidu seadusandja oleks tõesti soovinud lubada, et tähis, mis iseenesest on vale või eksitav kõnealuse määruse artikli 16 punkti c tähenduses, võiks ikkagi olla lubatud seda ümbritseva täiendava teabe tõttu, siis oleks selline kõnealuse sätte kohaldamisala piirang ka sõnaselgelt sätestatud, eelkõige arvestades taotletavaid kaitse-eesmärke. ( 100 )

95. Teiseks, kõnealuse artikli 16 punkti c konteksti puudutavas osas jagan komisjoni väljendatud arvamust osas, mille kohaselt kõnealuses sättes ette nähtud juhtu tuleb eristada sama artikli punktides a ja b ette nähtutest, ( 101 ) kuid ma leian omakorda, et punkti c üldisest ülesehitusest ei tulene, et selles käsitletaval juhul tuleb tingimata analüüsida etiketti tervikuna.

96. Sarnaselt sellele, mida on rõhutanud kohtujurist Campos Sánchez-Bordona seoses liidu õiguse sättega, mis on analoogne määruse nr 110/2008 artikliga 16, ( 102 ) leian, et nimetatud artikkel sisaldab keelatud tegude astmelist loetelu, kus punkt c erineb tuntavalt kahest sellele eelnevast sättest. Kui kõnealuse artikli 16 punkt a piirdub kaitstud geograafilise tähise kasutamise juhtudega, punkt b väärkasutuse, imiteerimise või seoste tekitamise juhtudega, siis punkt c laiendab kaitse ulatust, hõlmates sellega ka „märked“ (see tähendab tarbijatele antav teave) asjaomase toote kirjeldamisel, esitlemisel või märgistamisel, mis küll ei tekita päriselt kaitstud geograafilise tähisega seost, kuid kvalifitseeritakse siiski „vale[ks] või eksitava[ks]“ toote seoste alusel asjaomase tähisega. ( 103 )

97. Siiski ei saa sellest kõnealuse artikli 16 punktide a, b ja c nii sõnastuse kui ka ulatuse vahel selliselt tuvastatud erinevusest minu arvates järeldada, et viimast punkti tuleks tingimata tõlgendada nii, et arvesse tuleb võtta kogu muud teavet, mis on esitatud eelkõige asjaomase toote etiketil, selleks et hinnata, kas vaidlusalune nimetus on „vale või eksitav märge“ nimetatud sätte tähenduses. Mulle tundub, et selline hindamine peaks hoopis keskenduma vaidlusalusele nimetusele endale, eraldivõetuna, ilma et sellega koos esitatud teave saaks sellise kvalifikatsiooni kahtluse alla seada; vastasel korral oleks oht, et nimetatud punkt c – mis kuulub minu arvates pigem kohaldamisele ulatuslikult, nagu ma alljärgnevalt selgitan – kaotaks oma kasuliku mõju.

98. Kolmandaks võimaldab üldiselt määrusega nr 110/2008 ja konkreetsemalt analüüsitud sätetega taotletavate eesmärkide arvesse võtmine minu arvates kinnitada minu välja pakutud tõlgendust.

99. Nagu ma juba märkisin, ( 104 ) tundub mulle, et määruse nr 110/2008 ja eelkõige selle artikli 16 sätete eesmärk on kaitsta määruse III lisas registreeritud geograafilisi tähiseid ühtaegu nii tarbijate huvides, keda ei tohi eksitada ebasobivate tähistega, kui ka selliste ettevõtjate huvides, kes teevad suuremaid kulutusi, et tagada nende toodete kvaliteet, mis väärivad asjaomaseid tähiseid, ning kes seega peavad olema kaitstud kõlvatu konkurentsi eest.

100. Mis puutub konkreetsemalt kõnealuse artikli 16 punkti c, siis näib mulle, et liidu seadusandja soovis sellele anda piisavalt laia kohaldamisala tagamaks, et eespool nimetatud eesmärke on võimalik saavutada. Sarnaselt Prantsusmaa valitsusega leian, et väljend „muud märked“, mida on kõnealuses sättes kasutatud, võib hõlmata ükskõik mis liiki tähiseid, eelkõige teksti, pilti või anumat, mis võib anda teavet toote omaduste kohta. Lisaks võimaldab kõnealuses punktis c kasutatud paindlik märke kasutamise kohta käiv väljend ( 105 ) minu arvates järeldada, et ükskõik milline kõnealuses punktis nimetatud juhul esinev element, käesolevas kohtuasjas märge asjaomase joogi etiketil, võib üksinda „anda selle päritolust vale ettekujutuse“ kõnealuse sätte tähenduses. Seetõttu ei saa asjaomase toote märgistamisel esitatud ülejäänud teave minu arvates korvata vaidlustatud märke võimalikku valet või eksitavat olemust, isegi juhul kui viimasega kaasneb teave toote tegeliku päritolu kohta.

101. Teiste sõnadega, nagu Prantsusmaa valitsus rõhutab, satuks kõnealuste eesmärkide saavutamine ohtu, kui geograafiliste tähiste kaitset võiks piirata asjaolu, et määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti c tähenduses iseenesest vale või eksitava märke kõrval on täiendav teave, kuna sellise tõlgenduse lubamine tähendaks seda, et sellise märke kasutamine oleks lubatud, juhul kui sellega kaasneb täpne teave, mis teatavas mõttes kompenseeriks märke petlikku olemust.

102. Ning viimaks, mis puudutab direktiivi 2000/13/EÜ, ( 106 ) mis on kehtetuks tunnistatud määrusega (EL) nr 1169/2011, ( 107 )käsitleva kohtupraktika ülekandmist, mida näib pakkuvat komisjon, ( 108 ) siis ma kahtlen, kas selline ülekandmine on tegelikult kolmandale eelotsuse küsimusele vastamiseks asjakohane.

103. Määrusel nr 110/2008, mille tõlgendamist käesolevas kohtuasjas palutakse, on nimelt teistsugune eesmärk kui direktiivil 2000/13: viimase eesmärk on kehtestada horisontaalsed üldnormid ( 109 )„toidu märgistamis[e] ning […] esitlemise ja reklaamimise teatava[te] külg[ede]“ ( 110 ) kohta, samas kui määrus nr 110/2008, mis on vastu võetud hiljem, kehtestab vertikaalsed erinormid „piiritusjookide määratlemise, kirjeldamise, esitlemise, märgistamise ja geograafiliste tähiste kaitse“ ( 111 ) kohta. Eeltoodust tuleneb, et nimetatud kahe õigusinstrumendi eesmärkide ja pakutava kaitse ulatuse vahel on erinevusi, mida tuleb minu arvates arvesse võtta, olenemata sellest, et geograafiliste nimetuste kasutamine selliste jookide märgistamisel võib mõnikord kuuluda üheaegselt mõlema õigusakti kohaldamisalasse. ( 112 )

104. Konkreetsemalt, arvestades direktiivi 2000/13 artikli 2 lõike 1 punkti a alapunkti i sõnastusega, mida käsitletakse komisjoni seisukohtades viidatud kohtupraktikas, leian, et kõnealuse „[õ]igla[st] teavitami[st]“ ( 113 ) puudutava sätte sisu ei ole kas või sisuliselt päris vastav määruse nr 110/2008 artikli 16 punktile c; see artikkel puudutab „[g]eograafiliste tähiste kaitse[t]“ ( 114 ) ja selle punkti c kohta käib käesolevas kohtuasjas esitatud kolmas küsimus.

105. Märgin lisaks, et nimetatud kohtupraktikas tegi Euroopa Kohus küll otsuse selle kasuks, et vaidlusalust olukorda analüüsides võetaks arvesse kogu asjaomase toote märgistamisel kasutatud teavet ( 115 ) või isegi teatavaid muid faktilisi asjaolusid, ( 116 ) selleks et hinnata, kas nimetus võib tarbijaid eksitada, ( 117 ) kuid ta tegi seda siiski seoses märkustega, mis ei olnud registreeritud päritolunimetuse või geograafilise tähisena, mis on liidu tasandil kaitstud, ( 118 ) see olukord aga ei vasta käesoleva kohtuasja asjaoludele, mille puhul on tegemist sellise kaitsega. Minu arvates ei ole seega sellises kontekstis kuigi asjakohane kohaldada kõnealuse kohtupraktikaga analoogset arutluskäiku.

106. Seega teen ettepaneku vastata kolmandale eelotsuse küsimusele, et määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti c tuleb tõlgendada nii, et kõnealuse sättega keelatud „valede või eksitavate märgete“ olemasolu tuvastamiseks ei ole vaja arvesse võtta täiendavat teavet, mis on esitatud vaidlusaluse tähise juures asjaomase toote kirjeldamisel, esitlemisel või märgistamisel, eelkõige seoses toote tegeliku päritoluga.

107. Seoses käesoleva kohtuasjaga, võttes arvesse juba mainitud põhimõtteid pädevuse jaotuse kohta liikmesriigi kohtute ja Euroopa Kohtu vahel, ( 119 ) mainin üksnes, et juhul kui Euroopa Kohus peaks eespool pakutud tõlgenduse juurde jääma, siis ma kahtlen, kas kõnealust keeldu on vaja kohaldada sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas käsitletavad, kuna vaidlusalusel sõnal „Glen“ puudub piisavalt otsene ja tihe seos asjaomase kaitstud geograafilise tähisega „Scotch Whisky“ ja isegi viimase päritoluriigiga „Ühendkuningriik (Šotimaa)“, et seda sõna saaks pidada „vale[ks] või eksitava[ks] mär[keks] […], mis või[b] anda […] päritolust vale ettekujutuse“. ( 120 )

108. Teise võimalusena, juhul kui Euroopa Kohus peaks kõnealust punkti c tõlgendama nii, et analüüsida tuleb kogu vaidlusalust tähist ümbritsevat teavet, leian, et selline analüüs peaks loogiliselt a fortiori viima konkreetsel juhul sama tulemuseni. Kui võtta käesoleval juhul arvesse kõiki etiketil esinevaid elemente, mis annavad üheselt teada asjaomase toote täpse päritolu, nagu rõhutab komisjon, siis on nimelt raske ette kujutada, et sõna „Glen“ kasutamist loetaks kõnealuses sättes ette nähtud keelu kohaldamisalasse kuuluvaks. ( 121 )

V. Ettepanek

109. Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Landgericht Hamburgi (Hamburgi esimese astme kohus, Saksamaa) esitatud eelotsuse küsimustele järgmiselt: 1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta määruse (EÜ) nr 110/2008 piiritusjookide määratlemise, kirjeldamise, esitlemise, märgistamise ja geograafiliste tähiste kaitse kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 1576/89, artikli 16 punkti a tuleb tõlgendada nii, et registreeritud geograafilise tähise „kaudne […] kasutamine“, mis on nimetatud sättega keelatud, nõuab seda, et vaidlusalune nimetus oleks asjaomase tähisega identne või foneetiliselt ja/või visuaalselt sarnane. Niisiis ei piisa sellest, kui kõnealune nimetus võib sihtgrupi tarbijas tekitada mingisuguse assotsiatsiooni tähise või sellega seotud geograafilise piirkonnaga. 2. Määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti b tuleb tõlgendada nii, et selle sättega keelatud registreeritud geograafilise tähisega „seoste tekitamine“ ei nõua, et vaidlusalune nimetus sarnaneks tingimata foneetiliselt ja visuaalselt asjaomase tähisega, kuid siiski ei piisa ka sellest, et kõnealune nimetus võib sihtgrupi tarbijas tekitada mingisuguse assotsiatsiooni kaitstud tähise või sellega seotud geograafilise piirkonnaga. Sellise sarnasuse puudumisel tuleb arvesse võtta võimalikku kontseptuaalset sarnasust asjaomase tähise ja vaidlustatud nimetuse vahel, kui selline sarnasus võib tarbijas tekitada kujutluse kaitstud tähisega hõlmatud tootest. Kõnealuse artikli 16 punkti b alusel keelatud „seoste tekitamise“ olemasolu tuvastamiseks ei ole vaja arvesse võtta täiendavat teavet, mis on esitatud vaidlusaluse tähise juures asjaomase toote kirjeldamisel, esitlemisel või märgistamisel, eelkõige seoses toote tegeliku päritoluga. 3. Määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti c tuleb tõlgendada nii, et kõnealuse sättega keelatud „valede või eksitavate märgete“ olemasolu tuvastamiseks ei ole vaja arvesse võtta täiendavat teavet, mis on esitatud vaidlusaluse tähise juures asjaomase toote kirjeldamisel, esitlemisel või märgistamisel, eelkõige seoses toote tegeliku päritoluga.

( 1 ) Algkeel: prantsuse.

( 2 ) ELT 2008, L 39, lk 16. Määrust on korduvalt muudetud, kuid käesolevas kohtuasjas asjakohased sätted on jäänud samaks.

( 3 ) Vastavalt määruse nr 110/2008 artikli 15 lõikele 1 tähendab „geograafiline tähis“„tähist, mis näitab piiritusjoogi pärinemist mingi riigi territooriumilt või territooriumi teatud piirkonnast või paikkonnast, kui piiritusjoogi teatav omadus, maine või mõni muu iseloomustav tunnus on olulisel määral seostatav selle kauba geograafilise päritoluga“.

( 4 ) Vt 14. juuli 2011. aasta kohtuotsus, Bureau national interprofessionnel du Cognac (C‑4/10 ja C‑27/10, EU:C:2011:484, punktid 2 ja 16), samuti 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punktid 10 ja 11).

( 5 ) TSWA arvates võib vaidlustatud nimetuse kasutamine olla kumuleeruvalt hõlmatud kõnealuse artikli 16 punktides a, b ja c sätestatud kolme mõistega, mida on mainitud eelotsuse küsimustes. Selles osas piirdun märkusega, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole nimetatud sätetes käsitletud juhte tähtsuse järjekorda seadnud ega ole ka Euroopa Kohtult küsinud, kas selline kvalifikatsioonide kumulatsioon on võimalik.

( 6 ) Täpsustan, et eelotsusetaotluses on kasutatud saksakeelset omadussõna „optisch“, mida sõna-sõnalt võiks tõlkida sõnaga „optiline“, kuid mulle tundub leksikaalselt täpsem kasutada terminit „visuaalne“, mida ma niisiis kasutan käesolevas ettepanekus, nii nagu on teinud ka Euroopa Kohus asjaomast valdkonda käsitlevas hiljutises kohtupraktikas.

( 7 ) Vt eelkõige käesoleva ettepaneku 72. joonealune märkus.

( 8 ) Vt eelkõige 13. veebruari 2014. aasta kohtuotsus, Maks Pen (C‑18/13, EU:C:2014:69, punkt 30), 3. septembri 2015. aasta kohtuotsus, Costea (C‑110/14, EU:C:2015:538, punkt 13), ja 10. märtsi 2016. aasta kohtuotsus, Safe Interenvíos (C‑235/14, EU:C:2016:154, punkt 119).

( 9 ) Vt eelkõige 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punkt 31), ja 5. detsembri 2017. aasta kohtuotsus, M.A.S. ja M.B (C‑42/17, EU:C:2017:936, punkt 23).

( 10 ) TSWA täpsustab, et ta esitas nende puuduste kõrvaldamise eesmärgil hagi, kuid eelotsusetaotluse esitanud kohus tunnistas selle vastuvõetamatuks.

( 11 ) Vt eelkõige käesoleva ettepaneku 38. joonealune märkus.

( 12 ) Vt eelkõige 4. aprilli 2000. aasta kohtuotsus, Darbo (C‑465/98, EU:C:2000:184, punkt 19).

( 13 ) Vt eelkõige 1. veebruari 2017. aasta kohtuotsus, Município de Palmela (C‑144/16, EU:C:2017:76, punkt 20).

( 14 ) Vt eelkõige käesoleva ettepaneku punktid 31, 62 ning 95 jj.

( 15 ) Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab sellega seoses teosele Tilmann, GRUR 1992, 829, 832 f.; Ströbele/Hacker, Markengesetz, 11. Aufl., § 135 Rn. 16, täpsustades, et autorid on avaldanud arvamust sätte kohta, mis on analoogne määruse nr 110/2008 artikliga 16, see tähendab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta (ELT 2012, L 343, lk 1) artikkel 13, samuti teosele Ingerl/Rohnke, Markengesetz, 3. Aufl., § 135 Rn. 4.

( 16 ) Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et Euroopa Kohus on tänaseni üksnes üldsõnaliselt märkinud, et „[m]ääruse nr 110/2008 artikli 16 punktides a–d on osutatud mitmesugustele juhtudele, mille korral toote turustamisel viidatakse geograafilisele tähisele sõnaselgelt või kaudselt tingimustel, mis võivad kas avalikkust eksitada või avalikkusel vähemalt seostuda toote päritoluga või võimaldada ettevõtjal kõnealuse geograafilise tähise mainest alusetult kasu saada“ (14. juuli 2011. aasta kohtuotsus, Bureau national interprofessionnel du Cognac, C‑4/10 ja C‑27/10, EU:C:2011:484, punkt 46).

( 17 ) Täpsemalt peab vaidlusalune märkus M. Klotzi arvates tingimata olema „identne“ kaitstud geograafilise tähisega; Prantsusmaa valitsuse arvates peaks see olema „identne või [vähemalt] foneetiliselt ja/või visuaalselt väga sarnane“; Madalmaade valitsuse arvates peaks olema „viidatud“ geograafilisele tähisele ja seda isegi juhul, kui sihtgrupis võib tekkida assotsiatsioon; komisjoni arvates ei ole tegemist geograafilise tähise „kasutamisega“, juhul kui kasutatakse „muud kirjeldust“.

( 18 ) Vt eelkõige 15. novembri 2017. aasta kohtuotsus, Geissel ja Butin (C‑374/16 ja C‑375/16, EU:C:2017:867, punkt 32 ja seal viidatud kohtupraktika).

( 19 ) Viimati mainituga seoses väidab TSWA, et nimetus „Glen“ tuleks arutusel oleval juhul keelata, kuna tegemist on tootega, mis on „võrreldav“„Scotch Whiskyga“, kuid pole Šoti päritolu. Ta leiab, et esitatud küsimus puudutab siiski ka teist kõnealuses artikli 16 punktis a osutatud juhtu, kuna asjaolu, et tooted on võrreldavad, ei välista kaitstud geograafilise tähise maine ärakasutamist. Märgin, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole selles küsimuses seisukohta võtnud, kuid Euroopa Kohus on juba otsustanud, et „[juhul kui] tooted, mida ei ole geograafilise tähise all registreeritud, on piiritusjoogid, näib õiguspärane asuda seisukohale, et tegemist võib olla selle geograafilise tähise all registreeritud piiritusjoogiga võrreldavate toodetega“ (14. juuli 2011. aasta kohtuotsus, Bureau national interprofessionnel du Cognac, C‑4/10 ja C‑27/10, EU:C:2011:484, punkt 54).

( 20 ) Kohtujuristi kursiiv.

( 21 ) Vt analoogia alusel 14. septembri 2017. aasta kohtuotsus, EUIPO vs. Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto (C‑56/16 P, EU:C:2017:693, punkt 114 jj), milles on välja toodud vaidlusaluse tähise ja kaitstud nimetuse vahelise assotsiatsiooni kriteeriumid, mis seisnevad selles, kas sihtgrupp tajub „üh[t] loogilis[t] ja kontseptuaalse[t] üksus[t]“ või „geograafilist viidet portveinile, mis kannab asjaomast päritolunimetust“.

( 22 ) Samamoodi leidis kohtujurist Campos Sánchez-Bordona oma ettepanekus kohtuasjas Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne (C‑393/16, EU:C:2017:581, punkt 42 jj) kõnealuse artikli 16 punktiga a sarnase sätte osas, et mõiste „otsene või kaudne kaubanduslikul eesmärgil kasutamine“ võib hõlmata kaitstud päritolunimetuse (käesolevas kohtuasjas kaitstud geograafilise tähise) kasutamist mitte üksnes identsel, vaid ka sarnasel kujul.

( 23 ) Komisjon täpsustab, et tingimus, et kasutatud oleks geograafilist tähist ennast, ei välista siiski selle tõlget, ning lisab, et käesoleval juhul ei ole siiski ilmselgelt tegemist sellise juhuga.

( 24 ) Madalmaade valitsus toob kaitstud geograafilise tähise „Scotch Whisky“ kaudse kaubanduslikul eesmärgil kasutamise kohta väljamõeldud näiteks reklaamikampaania, mis oleks sõnastatud järgmiselt: „Glen Buchenbach maitseb nagu Scotch Whisky“.

( 25 ) Vt ka eelotsusetaotluses nimetatud õiguskirjandus, millele on viidatud käesoleva ettepaneku 15. joonealuses märkuses.

( 26 ) Vt 14. juuli 2011. aasta kohtuotsus, Bureau national interprofessionnel du Cognac (C‑4/10 ja C‑27/10, EU:C:2011:484, punktid 56 ja 57), samuti 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punktid 33–35).

( 27 ) Seoses kõnealuse artikli 16 punkti b tõlgendusega vt vastus teisele eelotsuse küsimusele, mis on ära toodud käesoleva ettepaneku punktis 48 jj.

( 28 ) Vt ka määruse nr 110/2008 põhjendus 1 ja kõnealuse õigusakti vastuvõtmiseni viinud komisjoni 15. detsembri 2005. aasta ettepaneku (Ettepanek Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus piiritusjookide määratlemise, kirjeldamise, esitlemise ja märgistamise kohta, KOM(2005) 125 (lõplik), lk 2) seletuskiri, milles on välja toodud vajadus parandada piiritusjookide kohta kehtivate liidu õigusnormide selgust.

( 29 ) Kohtujuristi kursiiv.

( 30 ) Vt punkt, mida on tsiteeritud käesoleva ettepaneku 16. joonealuses märkuses, millega seoses väidab TSWA, et saksakeelne versioon (milles kasutatakse vaid sõna „assotsiatsioon“) on kitsam kui hispaania-, inglis-, prantsus- või itaaliakeelne versioon (kus kasutatud väljendi võib pigem tõlkida kui „kontseptide seostamise“), ning et just viimast, laiema tähendusega sõnastust tuleks eelistada, nii et „assotsiatsioon“ tähendaks kujutluspilti, mille tekitab geograafiline tähis, ja mitte assotsiatsiooni geograafilise tähise endaga.

( 31 ) Artikliga 16 taotletavad eesmärgid on välja toodud 14. juuli 2011. aasta kohtuotsuses Bureau national interprofessionnel du Cognac (C‑4/10 ja C‑27/10, EU:C:2011:484, punkt 47), ja 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsuses Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punktid 23 ja 24).

( 32 ) See tähendab nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus) (ELT 2007, L 299, lk 1), muudetud nõukogu 25. mai 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 491/2009 (ELT 2009, L 154, lk 1), artikli 118m lõige 2.

( 33 ) Sarnasuste kohta määruse nr 110/2008 artikli 16 ja määruse nr 1234/2007 artikli 118m lõike 2 vahel vt 20. detsembri 2017. aasta kohtuotsus Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne (C‑393/16, EU:C:2017:991, punktid 18, 34, 39 ja 40) ning kohtujurist Campos Sánchez-Bordona ettepanek kohtuasjas Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne (C‑393/16, EU:C:2017:581, punkt 60 ja 16. joonealune märkus).

( 34 ) 20. detsembri 2017. aasta kohtuotsuse Interprofessionnel du Vin de Champagne (C‑393/16, EU:C:2017:991, punkt 38) kohaselt: „mis puudutab kaitstud päritolunimetuste ja geograafiliste tähiste kaitset, kujutab määrus nr 1234/2007 endast ühise põllumajanduspoliitika vahendit, mille peamine eesmärk on tagada tarbijatele, et selle määruse alusel registreeritud geograafilise tähisega põllumajandustoodetel on tulenevalt sellest, et need on pärit konkreetsest geograafilisest piirkonnast, teatud eriomadused, ning seega on tagatud, et neil toodetel on kvaliteet, mis tuleneb nende geograafilisest päritolust, eesmärgiga võimaldada neil põllumajandusettevõtetel, kes on teinud tegelikke pingutusi kvaliteedi parandamiseks, saada suuremat sissetulekut ning takistada kolmandatel isikutel nende toodete kvaliteedist tulenevast mainest kuritarvituslikult kasu saada“ (kohtujuristi kursiiv).

( 35 ) Tuletan meelde, et määruse nr 110/2008 artikli 15 lõige 4 nõuab, et „III lisas registreeritud geograafilise tähisega piiritusjoogid vastavad kõigile artikli 17 lõikes 1 sätestatud tehnilise toimiku spetsifikaatidele“.

( 36 ) Vt selle kohta 14. juuli 2011. aasta kohtuotsus, Bureau national interprofessionnel du Cognac (C‑4/10 ja C‑27/10, EU:C:2011:484, punkt 46), samuti 20. detsembri 2017. aasta kohtuotsus, Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne (C‑393/16, EU:C:2017:991, punktid 39 ja 40).

( 37 ) See tähendab „Swabian […] Whisky“ (Švaabimaa viski), „Deutsches Erzeugnis“ (Saksa toode), „Hergestellt in den Berglen“ (valmistatud Berglenis).

( 38 ) TSWA teeb ettepaneku esimese eelotsuse küsimuse teine osa niimoodi ümber sõnastada põhjendusel, et mõiste „kontekst“ (käesoleva kohtumenetluse keeles ehk saksa keeles „Umfeld“), mida kasutab eelotsusetaotluse esitanud kohus, ei tulene määrusest nr 110/2008 ega Euroopa Kohtu praktikast, ning et seega tuleks pigem viidata mõistetele „esitlemine“, „märgistamine“ ja „pakend“, mis on määratletud kõnealuse määruse I lisa punktides 15–17, ning millele näib olevat selle küsimusega sisuliselt viidatud, arvestades eelotsusetaotluse põhjendusi.

( 39 ) M. Klotz, Prantsusmaa valitsus ja komisjon ei võta selles küsimuses mingit seisukohta, arvestades vastust, mille nad soovitavad anda esimese eelotsuse küsimuse esimesele osale.

( 40 ) Käesoleva ettepaneku punktis 42 nimetatud põhjustel.

( 41 ) Vt ka käesoleva ettepaneku punkt 40.

( 42 ) Kõnealuse artikli 16 punktis b on ka täpsustatud, et ei ole oluline, kas „tõlkes on kasutatud geograafilist tähist või sellele on lisatud väljend „samasugune“, „liiki“, „stiili“, „valmistatud“, „maitsega“ või muu samalaadne väljend’. Vaatamata selliste väidetavalt täpsustavate väljendite kasutamisele eksitab tarbijat siiski endiselt sõnum, mida kannab peamine nimetus, mis loob alusetu seose kõnealuse tähisega.

( 43 ) Seoses tähise vaidlusaluse osa konteksti võimaliku asjakohasusega määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti b seisukohast vt vastus teise eelotsuse küsimuse teisele osale käesoleva ettepaneku punktis 69 jj.

( 44 ) 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punkt 21 ja seal viidatud kohtupraktika).

( 45 ) Eelotsusetaotluse esitanud kohus toob sarnasuse näiteks vaidlusaluse nimetuse „Verlados“ ja registreeritud geograafilise tähise „Calvados“ kohtuasjas, milles tehti 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35).

( 46 ) Vaidlusalune osa „Glen“ erineb nimelt ilmselgelt nii foneetiliselt kui ka visuaalselt registreeritud geograafilisest tähisest „Scotch Whisky“.

( 47 ) Täpsustan, et Prantsusmaa ja Itaalia valitsus rõhutavad samuti „kontseptuaalse sarnasuse“ kriteeriumi, kuid nemad keskenduvad pakutud vastuses selle kriteeriumi asemel „assotsiatsiooni“ kriteeriumile, mida mainib eelotsusetaotluse esitanud kohus.

( 48 ) 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punkt 21 ja seal viidatud kohtupraktika).

( 49 ) Ja vastupidi ei ole tegemist lihtsalt „seoste tekitamisega“, vaid „kasutamisega“ määruse nr 110/2008 artikli 16 punktis a sisalduva analoogse sätte tähenduses, kui kaitstud nimetus sisaldub tervikuna toidukauba nimetuses, et viidata selle maitsele (vt 20. detsembri 2017. aasta kohtuotsus, Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, C‑393/16, EU:C:2017:991, punktid 57 ja 58).

( 50 ) Vaidlustatud nimetuste „Cambozola“, „parmesan“, „KONJAKKI“, „Verlados“ ja „Port Charlotte“ kohta vt vastavalt 4. märtsi 1999. aasta kohtuotsus, Consorzio per la tutela del formaggio Gorgonzola (C‑87/97, EU:C:1999:115, punkt 25); 26. veebruari 2008. aasta kohtuotsus, komisjon vs. Saksamaa (C‑132/05, EU:C:2008:117, punkt 44); 14. juuli 2011. aasta kohtuotsus, Bureau national interprofessionnel du Cognac (C‑4/10 ja C‑27/10, EU:C:2011:484, punkt 56); 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punkt 21), ja 14. septembri 2017. aasta kohtuotsus, EUIPO vs. Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto (C‑56/16 P, EU:C:2017:693, punkt 122).

( 51 ) Vt eelkõige 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punktid 21, 32, 35 ja 48 ning seal viidatud kohtupraktika). Komisjoni arvates tähendab see kohtupraktikast tulenev kriteerium seda, et asjaomase toote ja kaitstud geograafilise tähise vahel tekib viivitamatult täpne seos.

( 52 ) 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punkt 22), kohtujuristi kursiiv.

( 53 ) 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punktid 25, 28 ja 48).

( 54 ) Vt selle kohta 14. septembri 2017. aasta kohtuotsus, EUIPO vs. Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto (C‑56/16 P, EU:C:2017:693, punktid 122–125).

( 55 ) Vt eelkõige 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punktid 33, 34, 38‑40 ja 48 ning seal viidatud kohtupraktika).

( 56 ) See tähendab kõik pooled, välja arvatud M. Klotz ja Madalmaade valitsus.

( 57 ) Vt eelkõige 4. märtsi 1999. aasta kohtuotsus, Consorzio per la tutela del formaggio Gorgonzola (C‑87/97, EU:C:1999:115, punkt 27); 26. veebruari 2008. aasta kohtuotsus, komisjon vs. Saksamaa (C‑132/05, EU:C:2008:117, punkt 46); 14. juuli 2011. aasta kohtuotsus, Bureau national interprofessionnel du Cognac (C‑4/10 ja C‑27/10, EU:C:2011:484, punktid 57 ja 58), ning 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punktid 38–40).

( 58 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 55.

( 59 ) Vt 26. veebruari 2008. aasta kohtuotsus, komisjon vs. Saksamaa (C‑132/05, EU:C:2008:117, punktid 47 ja 48), ning 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punkt 35).

( 60 ) Olgu siinkohal täpsustatud, et keskmine Euroopa tarbija ei aja vaidlusalust toodet segamini tootega, mis kannab õiguspäraselt asjaomast kaitstud nimetust (vt käesoleva ettepaneku punktis 79 nimetatud kohtupraktika).

( 61 ) Eesmärgid, mida on analüüsitud käesoleva ettepaneku punktis 34 jj.

( 62 ) Kohtujuristi kursiiv.

( 63 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 31 jj.

( 64 ) Vt analoogia alusel 14. septembri 2017. aasta kohtuotsus, EUIPO vs. Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto (C‑56/16 P, EU:C:2017:693, punktid 80 ja 81).

( 65 ) Sellega seoses viitab M. Klotz eelkõige 20. mai 2003. aasta kohtuotsusele Consorzio del Prosciutto di Parma ja Salumificio S. Rita (C‑108/01, EU:C:2003:296, punkt 66 ja seal viidatud kohtupraktika).

( 66 ) Päritoluriik, nii nagu see on märgitud määruse nr 110/2008 III lisas kaitstud geograafilise tähise „Scotch Whisky“ puhul.

( 67 ) Madalmaade valitsus rõhutab õigustatult seoseid määrusega nr 110/2008 geograafilistele tähistele antud kaitse ja ettevõtjate vabaduse vahel valida oma tootele nimi, olenemata sellest, kas see on kaubamärgiõigusega kaitstud või mitte; olgu märgitud, et kõnealuse määruse eesmärk on vältida nimetuse „Scotch Whisky“ väärkasutamist viski puhul, mis ei ole toodetud Šotimaal, samas kui kaubamärgi individuaalse kaitse eesmärk on anda ettevõtjale võimalus eristuda ja takistada kolmandatel isikutel kaitstud kaubamärki kasutada (kõnealuse määruse artikliga 23 kaubamärgiõigusega loodud seose kohta vt Blakeney, M., „The protection of geographical indications, Law and practice“, Cheltenham, Edward Elgar Publishing, 2014, lk 286).

( 68 ) Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on ELTL artikli 267 järgses menetluses, mis põhineb liikmesriikide kohtute ja Euroopa Kohtu ülesannete selgel eristamisel, igasugune faktiliste asjaolude hindamine liikmesriigi kohtu ainupädevuses (vt eelkõige 8. mai 2008. aasta kohtuotsus, Danske Svineproducenter, C‑491/06, EU:C:2008:263, punkt 23, samuti 25. oktoobri 2017. aasta kohtuotsus, Polbud–Wykonawstwo, C‑106/16, EU:C:2017:804, punkt 27), seda enam, et Euroopa Kohtul ei pruugi olla kogu selleks vajalikku teavet (vt eelkõige 21. juuni 2007. aasta kohtuotsus, Omni Metal Service, C‑259/05, EU:C:2007:363, punkt 15, samuti 9. veebruari 2017. aasta kohtuotsus, Madaus, C‑441/15, EU:C:2017:103, punkt 35).

( 69 ) Vt käesoleva ettepaneku 9. joonealuses märkuses viidatud kohtupraktika.

( 70 ) TSWA arvates tuleb vaidlusalune tähis, see tähendab „Glen“, šoti gaeli keelest ning seda kasutatakse eelkõige Šotimaal tavalise kohanimena ja väga laialdaselt Šoti viskide nime osana ning just viimastega seostub see sõna Euroopa ja Saksamaa tarbijatel esmajärjekorras. M. Klotzi arvates aga ei märgi see sõna Šoti päritolu, kuna see on inglise keeles tavaline sõna, mis tuleb iiri gaeli keelest ning mida kannavad paljud linnad, jõed ja orud ka mujal kui Šotimaal, samuti mujal maailmas toodetud viskid.

( 71 ) Komisjon märgib, et TSWA püüdis edutult takistada Nova Scotias (Kanada) asuval destilleerimiskojal Glenora registreerida kaubamärki „Glen Breton“ (vt Federal Court of Appeali (föderaalne apellatsioonikohus, Kanada) 22. jaanuari 2009. aasta otsus, Glenora Distillers International Ltd vs. The Scotch Whisky Association, 2009 FCA 16, (2010) 1 F.C.R. 195). Komisjon lisab, et seevastu ei esitanud TSWA vastuväiteid, kui 2013. aastal registreeriti Saksamaal põhikohtuasjas käsitletav kaubamärk „Glen Buchenbach“. Märgin omakorda, et TSWA‑l ei õnnestunud määruse nr 110/2008 artiklite 10 ja 16 alusel Prantsusmaal keelata kaubamärgi „Wel Scotch“ kasutamist õlle puhul (vt Cour de cassation, Chambre commerciale’i (kassatsioonikohtu kaubanduskolleegium, Prantsusmaa) 29.novembri 2011. aasta otsus, 10‑25.703, avaldatud väljaandes Bulletin des arrêts des chambres civiles).

( 72 ) M. Klotz täpsustab, et see loetelu ei ole ammendav; ta nimetab veel viskit „Old Glen Malt Whisky“, mida toodetakse Kentuckys (Ameerika Ühendriigid) ja viskit, mida toodab Austraalias Castle Glen Distillery. Siiski on vaja veel meelde tuletada, et selleks, et need andmed oleksid määrava tähtsusega, tuleb tõendada, et keskmine Euroopa tarbija on neist teadlik.

( 73 ) Komisjon väidab, et sõna „Glen“ ei loo piisavat seost kaitstud geograafilise tähisega „Scotch Whisky“, kuna mitte kõiki Šoti viskisid ei turustata nimetuse „Glen“ all, see sõna ei ole nimetus, mida tarbijad kasutavad tavaliselt Šoti viski tähenduses, see ei ole üksnes šoti päritolu sõna, vaid gaelikeelne sõna, mida kasutatakse ka Iirimaal, ning mainitud uuring piirdus vaid Saksamaa turuga ega kajasta automaatset assotsiatsiooni.

( 74 ) Nii nagu on määratletud käesoleva ettepaneku punktis 56 viidatud Euroopa Kohtu praktikas.

( 75 ) Komisjon märgib, et ei saa välistada, et saksa keeles iseseisva tähenduseta sõna „Glen“ kasutamise eesmärk on anda asjaomasele tootele teatav prestiiž, kuna seda sõna kasutatakse ka teatavate kõrgema hinnaklassi viskide puhul, kuid näib siiski, et käesoleval juhul on tegemist üksnes osava äristrateegiaga, kuna puudub piisav seos registreeritud tähisega „Scotch Whisky“.

( 76 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 65.

( 77 ) Põhikohtuasjas asjaomase toote etiketil esitatud viidete kohta toote Saksa päritolule vt käesoleva ettepaneku 37. joonealune märkus.

( 78 ) M. Klotz väidab, et tingimata tuleb võtta arvesse asjaolu, et vaidlusalune osa „Glen“ sisaldub terviktähises „Glen Buchenbach“ ning sellega koos on etiketil esitatud hulk märkuseid toote tegeliku päritolu kohta, mida tarbija märkab samal ajal kui tähist „Glen Buchenbach“ tervikuna.

( 79 ) Pakutud vastuse konkreetse sõnastuse kohta vt TSWA seisukohad, millele on viidatud käesoleva ettepaneku 38. joonealuses märkuses.

( 80 ) Vt nende muude täpsustuste meeldetuletus käesoleva ettepaneku 42. joonealuses märkuses.

( 81 ) Võimalikud teavitusvahendid, mida ei nimetata mitte üksnes määruse nr 110/2008 I lisa punktides 14–17 (kus need neli mõistet on määratletud), vaid ka sõnaselgelt määruse artikli 16 punktis c, kus viidatakse märgetele toote „kirjeldamisel, esitlemisel või märgistamisel“ (need kolm terminit sisalduvad ka kõnealuse määruse pealkirjas). Viimati nimetatud sätte taotletud tõlgenduse kohta vt käesoleva ettepaneku punkt 84 jj.

( 82 ) Vt 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika), ning analoogia alusel 4. märtsi 1999. aasta kohtuotsus, Consorzio per la tutela del formaggio Gorgonzola (C‑87/97, EU:C:1999:115, punktid 29 ja 43).

( 83 ) Vt 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punktid 45, 51 ja 52 ning seal viidatud kohtupraktika). Vt ka kohtujurist Campos Sánchez-Bordona ettepanek kohtuasjas EUIPO vs. Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto (C‑56/16 P, EU:C:2017:394, punkt 95 jj), ning 14. septembri 2017. aasta kohtuotsus, EUIPO vs. Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto (C‑56/16 P, EU:C:2017:693, punkt 123) seoses kaitstud päritolunimetusega „Porto/Port“ ja kaubamärgiga „Port Charlotte“.

( 84 ) 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punktid 11, 12, 29, 49 jj), mis käsitles jooki nimega „Verlados“, mille kohta väideti, et see nimi viitab ettevõtja nimele (Viiniverla) ning külale (Verla (Soome)), kus kõnealust jooki valmistati, mitte Prantsusmaa geograafilisele tähisele „Calvados“.

( 85 ) 4. märtsi 1999. aasta kohtuotsuses Consorzio per la tutela del formaggio Gorgonzola (C‑87/97, EU:C:1999:115, punktid 27 ja 28) leidis Euroopa Kohus küll olevat asjakohase, et liikmesriigi kohus võtab arvesse reklaamdokumenti, millest jääb mulje, et nimetuste „Cambozola“ ja „Gorgonzola“ foneetiline sarnasus ei olnud juhuslik, kuid seda üksnes kõnealuse sarnasuse tuvastamiseks ning seega „seoste tekitamiseks“ kvalifitseerimise põhjendamiseks.

( 86 ) 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punkt 42 jj).

( 87 ) Samuti ei oma mingit tähtsust võimalik asjaolu, et toodet turustatakse ainult kohapeal ja/või väheses koguses (21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla, C‑75/15, EU:C:2016:35, punktid 46 ja 47).

( 88 ) Vt 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla (C‑75/15, EU:C:2016:35, punkt 27).

( 89 ) Käesoleval juhul märkused „Swabian“ (Švaabimaa), „Deutsches Erzeugnis“ (Saksa toode) ja „Hergestellt in den Berglen“ (valmistatud Berglenis) toote etiketil.

( 90 ) Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et tema arvates peab ta ainult sel juhul, kui kontekstil ei ole mingit tähtsust, otsustama, kas sõna „Glen“ eksitab sihtgruppi. Seevastu juhul, kui konteksti tuleb arvesse võtta, ei saa TSWA tugineda oma hagis määruse nr 110/2008 artikli 16 punktile c, kuna hagi esemeks on kõnealuse sõna kasutamise konkreetne keeld, olenemata n-ö „teistsuguse päritolu“ märkuste võimalikust olemasolust.

( 91 ) Täpsemalt väidab Madalmaade valitsus, et „määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti c tähenduses valede või eksitavate märgetega ei saa olla tegemist, kui vähemalgi määral ei ole viidatud geograafilisele tähisele või kõnealusele tähisele vastavale sõnale ja selle tõlkele ning kui pealegi on toote etiketil selgelt märgitud piiritusjoogi päritolu“ (kohtujuristi kursiiv). Seoses selliselt pakutud vastuse esimese osaga viitab Madalmaade valitsus 14. juuli 2011. aasta kohtuotsuse Bureau national interprofessionnel du Cognac (C‑4/10 ja C‑27/10, EU:C:2011:484) punktile 60, kus on mainitud „geograafilist tähist või sellist tähist üldnimetuse ja tõlke kujul sisaldava kaubamärgi kasutami[st]“, kuid minu arvates on see mainimine seotud konkreetselt kõnealuse kohtuasja faktiliste asjaoludega (vt eelkõige kohtuotsuse punktid 16 ja 38).

( 92 ) Käesoleva kohtumenetluse keel.

( 93 ) Erinevus on ka hispaaniakeelses versioonis („todo“ ja sellele järgnev ainsus punktides a ja b ning „cualquier“ punktides c ja d, kuid saksakeelses versioonis kasutatud mitmuseta). Kuid sama sõna, mis tähistab hulga ühte eraldi käsitletavat elementi ja millele järgneb ainsus, on kasutatud nii punktis c kui ka punktides a, b ja d eelkõige taanikeelses versioonis („enhver“), ingliskeelses versioonis („any“), prantsuskeelses versioonis („toute“), itaaliakeelses („qualsiasi“), portugalikeelses versioonis(„qualquer“) ja rootsikeelses versioonis („varje“).

( 94 ) Vt eelkõige 26. juuli 2017. aasta kohtuotsus, Mengesteab (C‑670/16, EU:C:2017:587, punkt 82), ja 12. oktoobri 2017. aasta kohtuotsus, Lombard Ingatlan Lízing (C‑404/16, EU:C:2017:759, punkt 21).

( 95 ) Õigusnormide süsteemi kohta, millesse kuulub määruse nr 110/2008 artikli 16 punkt c, ja selle eesmärkide kohta vt käesoleva ettepaneku punkt 95 jj.

( 96 ) Kaasa arvatud kõnealuse artikli 16 punkti c saksakeelses versioonis.

( 97 ) Mulle näib, et see väljend täpsustab üksnes, et märge, mille puhul on kahtlus, et see võib olla vale või eksitav, võib esineda ükskõik millisel puhul mainitud kolmest, ilma et määrataks kindlaks, kas kõnealust märget tuleb analüüsida eraldiseisvana või kombineerituna muu teabega, mis võib olla esitatud kirjeldamisel, esitlemisel või märgistamisel.

( 98 ) Prantsusmaa valitsus leiab ka, et hindamaks, kas vaidlusalune tähis „või[b] anda […] päritolust vale ettekujutuse“ kõnealuse artikli 16 punkti c tähenduses, peaks asjakohane arusaam olema „piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepaneliku ja aruka keskmise tarbija arusaam[…]“, nagu Euroopa Kohus on otsustanud seoses nimetatud artikli punktiga b (vt 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsus, Viiniverla, C‑75/15, EU:C:2016:35, punkt 28). Märgin siiski, et käesolevas kohtuasjas Euroopa Kohtule vastavat küsimust ei esitata.

( 99 ) Vastus, et kõnealuse punkti b tähenduses „seoste tekitamise“ olemasolu kindlaksmääramiseks ei tule arvesse võtta vaidlusaluse tähise konteksti elemente (vt käesoleva ettepaneku punkt 69 jj).

( 100 ) Käsitletavate õigusnormidega taotletavate eesmärkide kohta vt käesoleva ettepaneku punkt 98 jj.

( 101 ) Komisjon leiab, et „[k]olmas kaitsmise juht, mis on sätestatud punktis c, erineb kahest esimesest, kuna vaidlusalune sõna ei tekita tarbijas automaatselt assotsiatsiooni registreeritud geograafilise tähisega“.

( 102 ) See tähendab määruse nr 1234/2007 artikli 118m lõige 2 (vt ka käesoleva ettepaneku 32. ja 33. joonealune märkus).

( 103 ) Vt selle kohta kohtujurist Campos Sánchez-Bordona ettepanek kohtuasjas Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne (C‑393/16, EU:C:2017:581, punktid 46 ja 104).

( 104 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 36 jj.

( 105 ) See tähendab „muude […] valede või eksitavate märgete eest toote kirjeldamisel, esitlemisel või märgistamisel“.

( 106 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. märtsi 2000. aasta direktiiv toidu märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT 2000, L 109, lk 29; ELT eriväljaanne 15/05, lk 75).

( 107 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta määrus, milles käsitletakse toidualase teabe esitamist tarbijatele ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusi (EÜ) nr 1924/2006 ja (EÜ) nr 1925/2006 ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni direktiiv 87/250/EMÜ, nõukogu direktiiv 90/496/EMÜ, komisjoni direktiiv 1999/10/EÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/13/EÜ, komisjoni direktiivid 2002/67/EÜ ja 2008/5/EÜ ning komisjoni määrus (EÜ) nr 608/2004 (ELT 2011, L 304, lk 18).

( 108 ) Komisjon väidab, et tema arvamus, mis eelistab etiketi analüüsimist tervikuna, „on kooskõlas kohtupraktikaga, mis käsitleb määruse nr 1169/20[1]1 artikli 7 lõike 1 punkti a tõlgendamist ja milles võetakse arvesse ka üldmuljet“, viidates 10. septembri 2009. aasta kohtuotsusele Severi (C‑446/07, EU:C:2009:530, punkt 58 jj) ja 4. juuni 2015. aasta kohtuotsusele Teekanne (C‑195/14, EU:C:2015:361, punktid 36–42). Viidatud punktides käsitletakse tegelikult direktiivi 2000/13 artikli 2 lõike 1 punkti a alapunkti i tõlgendamist; nimetatud sättes on ette nähtud, et märgistus ja selle meetodid ei tohi olla ostjat olulisel määral eksitavad, eelkõige seoses toidu selliste iseloomulike tunnustega nagu toidu olemus, määratletus, omadused, koostis, kogus, säilivus, päritolu- ja lähteriik, valmistus- või tootmismeetod; kõnealune säte vastab sisuliselt eespool nimetatud määruse nr 1169/2011 artiklile 7.

( 109 ) Direktiivi 2000/13 põhjenduste 4 ja 5 kohaselt on selle direktiivi eesmärk „sätestada ühenduse üldist laadi eeskirjad, mida kohaldatakse horisontaalselt kogu turuleviidava toidu suhtes“, samas kui „[e]rieeskirjad, mida kohaldatakse vertikaalselt ainult teatava konkreetse toidu suhtes, tuleks ette näha kõnealuseid tooteid käsitlevates sätetes“.

( 110 ) Vastavalt direktiivi 2000/13 artikli 1 lõikele 1.

( 111 ) Määruse nr 110/2008 põhjenduses 9 on rõhutatud seda erinevust direktiivist 2000/13, ehkki nimetatud määruse teatavates sätetes (eelkõige artikkel 8, artikli 9 lõige 9 ja artikli 11 lõige 4) viidatakse direktiivile.

( 112 ) Vt direktiivi 2000/13 ja nõukogu 14. juuli 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2081/92 põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta (EÜT 1992, L 208, lk 1; ELT eriväljaanne 03/13, lk 4) vaheliste erinevuste kohta 10. septembri 2009. aasta kohtuotsus, Severi (C‑446/07, EU:C:2009:530, punkt 58), ja kohtujurist Sharpstoni ettepanek kohtuasjas Severi (C‑446/07, EU:C:2009:289, punktid 47–49).

( 113 ) Nagu nähtub määruse nr 1169/2011 artikli 7, mis vastab direktiivi 2000/13 artiklile 2, pealkirjast (vt käesoleva ettepaneku 108. joonealune märkus).

( 114 ) Nagu nähtub kõnealuse artikli 16 pealkirjast.

( 115 ) Euroopa Kohus otsustas 4. juuni 2015. aasta kohtuotsuses Teekanne (C‑195/14, EU:C:2015:361, punktid 37–44), et liikmesriikide kohtud peavad hindama kõiki märgistuse eri elemente, eelkõige toote pakendil olevat koostisosade loetelu.

( 116 ) Euroopa Kohus otsustas 10. septembri 2009. aasta kohtuotsuses Severi (C‑446/07, EU:C:2009:530, punktid 62 ja 63), et liikmesriikide kohtud võivad võtta arvesse nimetuse kasutamise kestust, kuid mitte tootja või jaemüüja võimalikku heausksust.

( 117 ) Meenutagem, et määruse nr 110/2008 artikli 16 punkt c käsitleb omakorda „mär[keid] […], mis võivad anda […] päritolust vale ettekujutuse“.

( 118 ) Vt 10. septembri 2009. aasta kohtuotsus, Severi (C‑446/07, EU:C:2009:530, punktid 59 ja 63), ning 4. juuni 2015. aasta kohtuotsus, Teekanne (C‑195/14, EU:C:2015:361, punktid 27–29).

( 119 ) Vt eelkõige käesoleva ettepaneku punkt 66.

( 120 ) Vt ka käesoleva ettepaneku 75. joonealune märkus.

( 121 ) Komisjon rõhutab õigustatult, et selle asemel, et suurendada kirjelduse „Glen“ ebamäärast mõju, on etiketil hoopis piisavalt suures kirjas esitatud hulk teavet, mis muudab võimatuks selle, et tarbija võiks uskuda, et toode pärineb Šotimaalt. Lisaks sellele, et sõna „Glen“ on kasutatud koos kohanimega „Buchenbach“, mis on ilmselgelt saksapärase kõlaga, on ka täpsustatud, et tegemist on „Švaabimaa“ viskiga ja „Saksa tootega“, mis on valmistatud Berglenis asuvas Waldhorni destilleerimiskojas, ning selle teabe kohal on jahisarve (saksa keeles „Waldhorn“) stiliseeritud kujutis; jahisarv, erinevalt torupillist, ei ole aga Šotimaale iseloomulik sümbol.