ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Ühenduse õigusnormid – Materiaalne kohaldamisala – Hüvitamine vastavalt siseriiklikule hooldusriski katvale sotsiaalkindlustusskeemile – Hooldust vajavat isikut abistava kolmanda isiku vanaduskindlustuse sissemaksete tasumine – Haigushüvitisena arvestamine

(Nõukogu määrus nr 1408/71, artikli 4 lõike 1 punkt a)

2. Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Võrdne kohtlemine – Siseriiklik hoolduskindlustusskeem, mis keelab tasuda teise liikmesriigi kodaniku vanaduskindlustuse – Skeem, mis lubab liidu kodaniku diskrimineerimist, mis on ühenduse õigusega keelatud

(EÜ artikkel 17; nõukogu määrus nr 1408/71)

Summary

1. Kui hoolduskindlustusasutus tasub hooldust vajavat isikut kodus abistava kolmanda isiku vanaduskindlustuse sissemaksed, moodustub neist sissemaksetest hooldust vajava isiku haigushüvitis määruse nr 1408/71 alusel, mida on määrusega nr 118/97 muudetud ja ajakohastatud.

(vt punktid 20–21, 23 ja resolutiivosa punkt 1)

2. EÜ artikliga 17 ja määrusega nr 1408/71, mis on määrusega nr 118/97 muudetud ja ajakohastatud, on vastuolus pädeva asutuse keeldumine tasuda hoolduskindlustushüvitist, mis moodustub sellise liikmesriigi kodaniku vanaduskindlustuse sissemaksete tasumisest, kes on kindlustatut abistav kolmas isik, ainsal põhjusel, et asjaomane kolmas isik või nimetatud kindlustatu elab muus liikmesriigis kui pädevas riigis.

Tegelikult võimaldab liidu kodaniku seisund samas olukorras olevatel liikmesriikide kodanikel saada asutamislepingu kohaldamisvaldkonnas õiguslikult sama kohtlemist, välja arvatud selgesõnaliselt ettenähtud erandite korral. Sellises olukorras, hooldust vajavaid isikuid abistavate kolmandate isikute tegevuse eesmärki arvestades, ei ole elukohta puudutavad kriteeriumid, millel põhineb nimetatud hoolduskindlustushüvitise maksmisest keeldumine, mitte andmed, millega eristataks erinevaid olukordi üksteisest objektiivselt ja mis õigustaks erinevat kohtlemist, vaid see tähendab sellistes võrreldavates olukordades erinevat kohtlemist, mida tuleb pidada ühenduse õigusega keelatud diskrimineerimiseks.

(vt punktid 34–36 ja resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Tühistamishagi – Füüsilised või juriidilised isikud – Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid – Otsene mõju – Kriteeriumid – Parlamendi otsus, millega kaasnes liikmesriigi erakonda kuuluvatest parlamendiliikmetest koosneva fraktsiooni laialisaatmine – Otsene mõju nimetatud erakonnale – Puudumine

(EÜ artikkel 230, neljas lõik; Euroopa Parlamendi kodukorra artikli 29 lõiked 1 ja 2 ning artikkel 30)

Summary

Tingimus, mille kohaselt tühistamishagi esemeks olev otsus peab EÜ artikli 230 neljanda lõigu kohaselt puudutama füüsilist või juriidilist isikut otseselt, eeldab, et vaidlustatud ühenduse meede mõjutab otseselt isiku õiguslikku olukorda ning ei jäta meedet rakendama kohustatud adressaadile mingit kaalutlusõigust – akti rakendamine on puhtautomaatne ja tuleneb vaid ühenduse õigusnormidest, ilma et kohaldataks muid vahenorme.

Euroopa Parlamendi otsus parlamendi kodukorra artikli 29 lõike 1 tõlgendamise kohta ja fraktsiooni „Groupe technique des députés indépendants (TDI) – Groupe mixte” tagasiulatuva jõuga laialisaatmise kohta – selles osas, mis võtab TDI fraktsiooni moodustamisest teatanud parlamendiliikmetelt ja eriti Front national’i nimekirja kuuluvatelt saadikutelt ära võimaluse TDI fraktsiooni kaudu moodustada fraktsiooni kodukorra artikli 29 tähenduses – puudutab neid parlamendiliikmeid otseselt. Ainuüksi vaidlustatud akti vastuvõtmisega takistati neid parlamendiliikmeid koondumast fraktsiooni ning seetõttu peeti neid fraktsioonilise kuuluvuseta parlamendiliikmeteks kodukorra artikli 30 tähenduses, mille tulemusena olid nende parlamendiliikme eelised ning varalised ja rahalised soodustused piiratumad kui kodukorra artikli 29 mõttes fraktsiooni kuuluvatel parlamendiliikmetel.

Niisugust järeldust ei saa seevastu teha Front national’i-laadse liikmesriigi erakonna suhtes. Kuigi on loomulik, et Euroopa Parlamendi valimisteks kandidaate üles seadnud liikmesriigi erakond soovib, et valituks osutumise korral saaksid erakonna liikmed kasutada oma mandaati samadel tingimustel kui teised parlamendiliikmed, ei anna selline huvi erakonnale mingit õigust sellele, et tema esindajad võiksid moodustada parlamendis oma fraktsiooni või astuda mõne assamblees moodustatud fraktsiooni liikmeks.

Ühelt poolt eeldab fraktsiooni moodustamine kodukorra artikli 29 lõike 2 kohaselt teatud minimaalset parlamendiliikmete arvu erinevatest liikmesriikidest ning teiselt poolt võivad parlamendiliikmed nimetatud artikli esimese lõike kohaselt moodustada fraktsioone vaid oma poliitiliste vaadete järgi. Need sätted ei anna fraktsiooni moodustamise protsessis liikmesriigi erakonnale, millesse need parlamendiliikmed kuuluvad, mingit erilist rolli.

(vt punktid 34–37)
Keywords

Summary



Keywords

Põllumajandus – Õigusaktide ühtlustamine – Söödalisandid – Direktiiv 70/524 – Vitamiinisisaldus – Siseriiklikud õigusnormid, millega keelatakse sellise täiendsööda turustamine, mis on toodetud kooskõlas üldreegliga, kuid mille D-vitamiini sisaldus ületab asjaomases liikmesriigis lubatud piiri – Vastuvõetamatus

(Nõukogu direktiiv 70/524, artikli 12 lõiked 1 ja 2 ning artikkel 19)

Summary

Direktiivi 70/524 söödalisandite kohta artikli 12 lõige 1 näeb üldreeglina ette, et täiendsöödad, mida on nõuetekohaselt lahjendatud, ei või sisaldada söödalisandeid määral, mis ületab täissööda jaoks kinnitatud määra, samas kui selle direktiivi artikli 12 lõike 2 erand võimaldab liikmesriikidel teatud juhtudel ette näha, et D-vitamiinide sisaldus täiendsöödas võib ületada täissööda jaoks kehtestatud ülemmäärasid. Direktiivi artikli 19 kohaselt tagavad liikmesriigid, et selle direktiivi sätetele vastavate söötade suhtes kasutatakse ainult selles ette nähtud turustuskitsendusi.

Selles osas ei luba ei nimetatud direktiivi artikli 12 lõike 2 esimese lõigu sõnastus, kontekst ega selle sätte eesmärk leida, et sellega liikmesriigile antud seadusandliku pädevuse kasutamine lubaks viimasel keelata teises liikmesriigis sama artikli lõike 1 alusel turustatava täiendsööda importimist.

Järelikult tuleb direktiivi 70/524 artikli 12 sätteid koostoimes artikli 19 sätetega tõlgendada nii, et nendega on vastuolus selline meede, millega üks liikmesriik keelab oma territooriumil turustada teises liikmesriigis nimetatud direktiivi artikli 12 lõike 1 tähenduses seaduslikult toodetud täiendsööta selle D-vitamiini sisalduse tõttu.

(vt punktid 33, 38 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Vastastikune abi tollimaksude sissenõudmisel – Direktiiv 76/308 – Ajaline kohaldamine – Kohalduvus nõuetele, mis on tekkinud enne direktiivi jõustumist riigis, kus asub asutus, kellelt abi taotletakse

(Nõukogu direktiiv 76/308)

Summary

Direktiivi 76/308 vastastikuse abi kohta Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi rahastamissüsteemi kuuluvatest meetmetest tulenevate nõuete ning põllumajandusmaksude ja tollimaksude sissenõudmisel, tuleb tõlgendada nii, et seda kohaldatakse tollinõuete suhtes, mis on liikmesriigis tekkinud ja mille kohta see liikmesriik on väljastanud juriidilise dokumendi enne, kui see direktiiv on jõustunud teises liikmesriigis, kus asub asutus, kellelt abi taotleti.

Seega, kuna direktiivi eesmärk on kõrvaldada nimetatud piiriüleste nõuete sissenõudmise raskusest tulenevad ühisturu toimimise takistused ning samuti takistada pettusi, siis ei saa välistada direktiivi kohaldamist nõuete suhtes, mis on juba tekkinud direktiivi jõustumise ajaks liikmesriigis, kus asub asutus, kellelt abi taotleti.

(vt punktid 22 ja 23 ning resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Põllumajandus – Ühine põllumajanduspoliitika – Ühenduse teatavate toetuskavade ühtne haldus- ja kontrollisüsteem – Loomapidamistoetused – Karistuse kohaldamine eeskirjade eiramise tõttu määruse nr 3887/92 alusel – Määrus nr 2419/2001, millega kehtestatakse kergemad karistused – Tagasiulatuv rakendamine määruse nr 2988/95 alusel

(Nõukogu määrus nr 2988/95, artikli 2 lõige 2; komisjoni määrus nr 3887/92, artikli 10 lõike 2 punkt a ja määrus nr 2419/2001, artikli 44 lõige 1)

Summary

Määruse nr 2988/95 Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta artikli 2 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et loomapidamistoetuse taotluse korral, mille suhtes kohaldatakse ratione temporis määrust nr 3887/92, milles sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad ühenduse teatavate toetuskavade ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi kohaldamiseks, ja mille puhul on kohaldatud karistust eeskirjade eiramise tõttu eelnimetatud määruse artikli 10 lõike 2 punkti a alusel, peavad pädevad asutused määruse nr 2419/2001, millega sätestatakse määrusega nr 3508/92 kehtestatud teatavate ühenduse toetuskavade ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi üksikasjalikud rakenduseeskirjad, artikli 44 lõiget 1 kohaldama tagasiulatuvalt põhjendusel, et määruse nr 2419/2001 sätted on vaadeldava tegevuse suhtes kergemad.

(vt punkt 61 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Riigiabi – Nõukogu pädevus lubada erandlike asjaolude esinemisel erandkorras riigiabi andmist – Teostamise tingimused – Asjaomase liikmesriigi pöördumine nõukogu poole enne komisjoni otsust abi ühisturuga kokkusobimatuks tunnistamise kohta ning otsustamine kolmekuulise tähtaja jooksul – Piirid – Komisjoni varasema otsuse tühistamine

(EÜ artiklid 87, 88 ja 89)

Summary

EÜ artiklis 88 reguleeritud komisjonipoolne riigiabi pidev läbivaatamine ja kontrollimine tähendab seda, et abi võimalik ühisturuga kokkusobimatuks tunnistamine toimub Esimese Astme Kohtu ja Euroopa Kohtu kontrolli alla kuuluva menetluse käigus, mille rakendamine on komisjoni ülesanne. EÜ artiklite 87 ja 88 alusel on komisjonile antud ka keskne roll abi võimaliku kokkusobimatuse tuvastamisel.

EÜ artikli 88 lõike 2 kolmanda lõigu sõnastusest nähtub, et see säte on kohaldatav erandjuhul. Nõukogu võib „liikmesriigi avalduse põhjal” ühehäälselt otsustada, et abi, mida see riik annab või kavatseb anda, tuleb „erandina artikli 87 sätetest või artiklis 89 sätestatud eeskirjadest” pidada ühisturuga kokkusobivaks, kui sellist otsust õigustavad „erandlikud asjaolud”.

Nõukogule EÜ artikli 88 lõike 2 kolmanda lõigu alusel antud pädevus on selgelt erandliku iseloomuga, seega tuleb tõdeda, et eespool nimetatud EÜ artikli 88 lõike 2 kolmandas ja neljandas lõigus sätestatud asjaolud, mille kohaselt ühelt poolt nõukogu poole pöördumine peatab kolmeks kuuks komisjoni juures toimuva läbivaatuse ning teiselt poolt, kui nõukogu ei ole selle tähtaja jooksul oma otsust langetanud, teeb otsuse komisjon, näitavad seda, et mainitud tähtaja möödumisel ei ole nõukogu enam pädev tegema asjaomase abi suhtes otsust nimetatud kolmanda lõigu alusel. Niimoodi on välistatud otsuste vastuvõtmine, mille resolutiivosad on omavahel vastuolus.

Järelikult kui asjaomane liikmesriik ei ole EÜ artikli 88 lõike 2 kolmanda lõigu alusel esitanud nõukogule avaldust enne seda, kui komisjon tunnistab abi ühisturuga kokkusobimatuks ja lõpetab sellega sama sätte esimeses lõigus sätestatud menetluse, ei ole nõukogul enam õigust kasutada talle kolmanda lõiguga antud erandlikku pädevust, et tunnistada abi ühisturuga kokkusobivaks.

Nõukogu ei või sellise otsuse mõjusust takistada, tunnistades nimetatud sätte alusel ühisturuga kokkusobivaks abi, mille eesmärk on hüvitada komisjoni otsusega ühisturuga kokkusobimatuks tunnistatud ebaseaduslikku abi saanute tagasimaksed, mida viimased on selle otsuse alusel kohustatud tegema.

(vt punktid 29–33, 45)
Keywords

Summary



Keywords

1. Euroopa ühenduste omavahendid – Määrus Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta – Eeskirjade eiramise menetlemine – Aegumistähtaeg – Vahetu kohaldatavus – Tingimus

(Nõukogu määrus nr 2988/95, artikli 1 lõige 2 ja artikli 3 lõige 1)

2. Euroopa ühenduste omavahendid – Määrus Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta – Eeskirjade eiramise menetlemine – Aegumistähtaeg – Katkestus – Tingimus

(Nõukogu määrus nr 2988/95, artikli 3 lõike 1 esimene ja kolmas lõik)

Summary

1. Määruse nr 2988/95 Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta artikli 3 lõige 1, mis sätestab menetluse algatamiseks nelja-aastase aegumistähtaja alates eeskirjade eiramise toimepanekust, on liikmesriikides vahetult kohaldatav, sealhulgas põllumajandustoodete eksporditoetuste valdkonnas, kui puuduvad ühenduse valdkondlikud lühemat – ent mitte alla kolmeaastast – aegumistähtaega sätestavad eeskirjad või pikemat aegumistähtaega sätestavad siseriiklikud õigusaktid.

(vt punktid 32, 35, resolutiivosa punkt 1)

2. Määruse nr 2988/95 Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta artikli 3 lõike 1 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada selliselt, et asjaomasele ettevõttele tollikontrollist teatamine kujutab endast sellist eeskirjade eiramisega seotud juurdluse või kohtumenetluse toimingut, mis katkestab sama artikli lõike 1 esimeses lõigus sätestatud aegumistähtaja ainult tingimusel, et tehingud, mille suhtes esineb eeskirjade eiramise kahtlus, on toiminguga piisavalt täpselt piiritletud.

(vt punkt 43, resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Kaubamärgid – Direktiiv 89/104 – Tähised, mis võivad moodustada kaubamärgi – Värvid või värvikombinatsioonid – Tingimused – Pädeva asutuse kohustus kontrollida teisi registreerimistingimusi – Kontrollimise ulatus

(Nõukogu direktiiv 89/104, artiklid 2 ja 3)

Summary

Registreerimistaotluses abstraktselt ja ilma piirjoonteta esitatud värvid või värvikombinatsioonid, mille toon on määratud viitega värvinäidisele ja täpsustatud värvide rahvusvaheliselt tunnustatud klassifikatsiooni alusel, võivad moodustada kaubamärgi nõukogu 21. detsembri 1988. aasta esimese kaubamärgidirektiivi 89/104/EMÜ artikli 2 mõistes, juhul kui:

– on tuvastatud, et nende kasutamise kontekstis mõjuvad need värvid või värvikombinatsioonid tõepoolest tähisena ning kui

– registreerimistaotlus hõlmab süstemaatilist paigutust, mis ühendab asjaomaseid värve ette kindlaks määratud ja püsival viisil, kusjuures kahe või enama värvi lihtne kõrvutiseadmine ilma vormi ja piirjoonteta või kahe või enama värvi märkimine „mis tahes mõeldaval kujul” ei ole täpne ega püsiv, nagu seda nõuab direktiivi artikkel 2 ning kui

– asjaomased värvid või värvikombinatsioonid on võimelised edastama täpset informatsiooni eelkõige kauba või teenuse päritolu kohta.

Isegi kui värvikombinatsioon vastab direktiivi artikli 2 mõistes kaubamärgi moodustamise tingimustele, on veel vaja, et kaubamärkide registreerimise alal pädev asutus hindaks, kas taotletav värvikombinatsioon vastab teistele, eelkõige direktiivi artiklis 3 ette nähtud tingimustele, et teda saaks registreerimist taotleva ettevõtja kaupade või teenuste jaoks kaubamärgina registreerida. Sellisel kontrollimisel tuleb arvesse võtta kõiki antud juhul tähtsust omavaid asjaolusid ning vajaduse korral ka seda, kuidas kasutatakse tähist, mille kaubamärgina registreerimist taotletakse. Sellisel kontrollimisel tuleb arvesse võtta ka üldist huvi – mitte piirata alusetult värvide kättesaadavust teiste ettevõtjate jaoks, kes pakuvad sama liiki kaupu või teenuseid nagu need, mille jaoks registreeringut taotletakse.

(vt punktid 34, 37, 42 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Kohtueelne menetlus – Vaidluseseme piiritlemine – Põhjendatud arvamus – Etteheidete täpne sõnastamine – Hagiavalduses esitatud etteheide, mida on küll mainitud märgukirjas, kuid ei ole korratud põhjendatud arvamuses – Vastuvõetamatus

(EÜ artikkel 226)

2. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Põhjendatuse kontrollimine Euroopa Kohtu poolt – Arvesse võetav olukord – Olukord põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpul

(EÜ artikkel 226)

Summary

1. Kuigi liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi raames võib etteheidetava rikkumise lühikokkuvõtet sisaldavast märgukirjast olla kasu põhjendatud arvamuse mõistmisel, peab komisjon nimetatud arvamuses siiski täpselt määratlema märgukirjas üldisemal kujul juba esitatud etteheited, mis tal on asjaomase liikmesriigi suhtes ka pärast EÜ artikli 226 esimese lõigu alusel esitatud liikmesriigi seisukohaga tutvumist. Selline nõue on hädavajalik, et enne EÜ artikli 226 teises lõigus ettenähtud kohtumenetluse algust selgelt määratleda vaidlusese ja tagada, et asjaomane liikmesriik teaks täpselt komisjoni etteheiteid ja saaks lõpetada väidetava rikkumise või esitada oma kaitseargumendid, kui komisjon hiljem Euroopa Kohtusse pöördub.

Seega tuleb komisjoni hagiavalduses esitatud etteheidet, mida on küll mainitud märgukirjas, kuid ei ole korratud põhjendatud arvamuses, pidada õigusvastaseks.

(vt punktid 21, 28)

2. EÜ artikli 226 alusel esitatud hagi raames tuleb liikmesriigi kohustuste rikkumist hinnata vastavalt sellele, milline on olukord liikmesriigis põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpul.

(vt punkt 31)
Keywords

Summary



Keywords

Ühenduse õigus – Vahetu õigusmõju – Ühenduse õigusega vastuolus olevad siseriiklikud maksud – Tagastamine – Üksikasjalikud eeskirjad – Siseriikliku õiguse kohaldamine – Tingimused – Võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtete järgimine – 90-päevane nõude aegumistähtaeg – Lubatavus

Summary

Kuna enammakstud siseriiklike maksude tagastamise küsimust ei ole ühenduse tasandil reguleeritud, tuleb iga liikmesriigi sisemise õiguskorraga määrata pädevad kohtud ja reguleerida, millises korras saab pöörduda kohtusse, kaitsmaks ühenduse õigusest tulenevaid subjektiivseid õigusi, tingimusel et esiteks ei oleks selline kord ebasoodsam kui analoogiliste siseriiklikul õigusel põhinevate kaebuste puhul (võrdväärsuse põhimõte) ning teiseks, et see ei muudaks ühenduse õiguskorra alusel antud subjektiivsete õiguste kasutamist praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks (tõhususe põhimõte).

Tõhususe põhimõtte osas on ühenduse õigusega kooskõlas, kui nii maksumaksja kui ka asjaomase ametkonna õiguskindluse huvides määratakse mõistlik kaebuse esitamise tähtaeg. Selles suhtes tundub siseriiklik 90-päevane nõude aegumistähtaeg, mida arvestatakse maksu vabatahtliku tasumise tähtaja möödumisest, mõistlik, sest see on piisavalt pikk, et võimaldada maksumaksjal võtta kõigist asjaoludest teadlikuna vastu tühistamiskaebuse esitamise otsus ning koguda kõik selleks vajalikud faktilised ja juriidilised elemendid.

Seega ei ole ühenduse õiguse tõhususe põhimõttega vastuolus, kui ühenduse õiguse vastaselt võetud maksu tagastamise nõudele määratakse 90-päevane aegumistähtaeg nimetatud maksu vabatahtliku tasumise tähtaja möödumisest arvates.

(vt punktid 17 ja 18, 21 ja 22, 26 ning resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Konventsioon kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta – Kohtualluvus erandjuhtudel – Pädevus „seoses lepinguvälise kahjuga” – Paik, kus kahjustav sündmus on toimunud – Mõiste – Teise osalisriiki kapitali paigutamisel varalist kahju kandnud hageja elukoht – Väljajätmine

( 27. septembri 1968. aasta konventsioon, artikkel 5, punkt 3)

Summary

27. septembri 1968. aasta konventsiooni kohtalluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades, mida on muudetud 9. oktoobri 1978. aasta konventsiooniga Taani Kuningriigi, Iirimaa ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi ühinemise kohta, 25. oktoobri 1982. aasta konventsiooniga Kreeka Vabariigi ühinemise kohta, 26. mai 1989. aasta konventsiooniga Hispaania Kuningriigi ja Portugali Vabariigi ühinemise kohta ning 29. novembri 1996. aasta konventsiooniga Austria Vabariigi, Soome Vabariigi ja Rootsi Kuningriigi ühinemise kohta, artikli 5 punkti 3 tuleb tõlgendada selliselt, et väljend „koht, kus kahjustav sündmus on toimunud” ei tähenda hageja elukohta, kus on tema „vara peamine asukoht”, ainuüksi asjaolu tõttu, et ta on seal kandnud varalist kahju vara osalise kaotamise tagajärjel teises konventsiooni osalisriigis.

Mõistet „koht, kus kahjustav sündmus on toimunud” ei saa tõlgendada nii laiendavalt, et see hõlmaks kõiki kohti, kus võib täheldada kahjulike tagajärgede tekkimist teo tagajärjel, mis on juba põhjustanud tegelikku kahju teises kohas. Ühelt poolt sõltuks sellise tõlgenduse kohaselt kohtualluvuse määramine teadmata asjaoludest ja see ei võimaldaks tugevdada ühenduses elavate isikute õiguslikku kaitset, mis on üks selle konventsiooni eesmärke ja mis võimaldaks hagejal kergelt kindlaks teha kohtu, kuhu ta võib pöörduda, ja kostjal mõistlikult ette näha, millises kohtus võidakse tema vastu hagi esitada. Teiselt poolt tunnustaks kõnesolev tõlgendus kõige sagedamini hageja elukoha järgse kohtu pädevust, mida konventsioon väljaspool otseselt ettenähtud juhtumeid ei soosi.

(vt punktid 19–21 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Õlijäätmete kõrvaldamine – Direktiiv 75/439 – Liikmesriikide kohustus eelistada õlijäätmete töötlemisel regenereerimist – Piirid – Tehnilised, majanduslikud või organisatsioonilised piirangud – Mõiste

(Nõukogu direktiiv 75/439, artikli 3 lõige 1)

Summary

Õlijäätmete kõrvaldamist käsitleva direktiivi 75/439 (muudetud direktiiviga 87/101) artikli 3 lõikest 1 nähtub, et selles artiklis sisalduv viide „tehnilistele, majanduslikele ja organisatsioonilistele piirangutele” on osa sättest, milles on üldiselt sõnastatud liikmesriikidele pandud kohustus, ja selle viitega ei ole ühenduse seadusandja eesmärgiks olnud sätestada piiratud erandeid üldreeglist, vaid määratleda positiivse kohustuse – eelistada õlijäätmete töötlemisel regenereerimist – ulatus ja sisu.

Seega ei ole mainitud piirangute määratlemine üksnes liikmesriigi pädevuses. Lisaks sellele, et ainult liikmesriigi tõlgendus oleks vastuolus ühenduse õiguse ühetaolise tõlgendamise ja kohaldamise põhimõttega, muudaks see tingimuse, et töötlemine regenereerimise teel peab olema vastavuses tehniliste, majanduslike ja organisatsiooniliste piirangutega, täitmise täielikult sõltuvaks konkreetse liikmesriigi hinnangust.

„Tehnilisi, majanduslikke ja organisatsioonilisi piiranguid” käsitlevat direktiivi 75/439 artikli 3 lõiget 1 tuleb mõista väljendavana proportsionaalsuse printsiipi, mille kohaselt liikmesriigil on kohustus võtta meetmeid, mis on sobivad ja proportsionaalsed eesmärgiga eelistada õlijäätmete töötlemisel regenereerimist, st et selle positiivse kohustuse piiriks on kõnealuste piirangute olemasolu. Kui liikmesriigis eksisteerivaid tehnilisi, majanduslikke ja organisatsioonilisi tingimusi pidada automaatselt sellisteks piiranguteks, mis takistavad nimetatud sättes ettenähtud meetmete võtmist, kaotab see säte oma tegeliku mõju, kuna liikmesriigil oleks ainult status quo säilitamise kohustus ja seega puuduks tegelik kohustus võtta meetmeid õlijäätmete töötlemisel regenereerimise eelistamiseks.

(vt punktid 20–23)
Keywords

Summary



Keywords

Sotsiaalpoliitika – Mees- ja naistöötajad – Võrdne tasustamine – Siseriiklik õigusnorm, mille alusel täiskohaga õpetajad ja osalise tööajaga õpetajad saavad ületundide eest tasu vaid siis, kui nad on töötanud rohkem ületunde kui mõlema kategooria jaoks kindlaksmääratud ühesugune arv ületunde – Vastuvõetamatus – Tingimused – Osalise tööajaga töötavate naiste kaudne diskrimineerimine

(EÜ artikkel 141; nõukogu direktiiv 75/117, artikkel 1)

Summary

EÜ lepingu artiklit 141 ning meeste ja naiste võrdse tasustamise põhimõtte kohaldamisega seotud õigusaktide ühtlustamist liikmesriikides käsitleva direktiivi 75/117 artiklit 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklik seadus, mille järgi osalise tööajaga õpetajad – sarnaselt täiskohaga töötavate õpetajatega – ei saa mingit tasu ületundide eest, kui ületöö ei ületa kolme tundi kalendrikuus, kui selline erinev kohtlemine mõjutab tunduvalt suuremat hulka naisi kui mehi, välja arvatud juhul, kui erinevat kohtlemist saab õigustada eesmärgiga, mis ei ole kuidagi seotud soolise kuuluvusega, või kui erinev kohtlemine on vajalik taotletava eesmärgi saavutamiseks.

(vt punkt 19 ja resolutiivosa)