Kohtuasi C‑208/15

Stock ‘94 Szolgáltató Zrt.

versus

Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Kúria)

Eelotsusetaotlus – Käibemaks – Direktiiv 2006/112/EÜ – Integreeritud koostöö – Rahastamine ja põllumajandustootmises vajaliku käibevara tarnimine – Üks mitmest osast koosnev teenus – Eraldiseisvad ja sõltumatud teenused – Kõrvalteenus ja põhiteenus

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (viies koda) 8. detsembri 2016. aasta otsus

Maksualaste õigusaktide ühtlustamine – Ühine käibemaksusüsteem – Kaubatarne – Teenuste osutamine – Mitmest osast koosnevad tehingud – Integreeritud põllumajanduskoostöö tehingu raames põllumajanduse käibevara soetamiseks kasutatava laenu andmine – Tehing, mida võib lugeda üheks soorituseks – Liikmesriigi kohtu hinnang

(Nõukogu direktiiv 2006/112, artikli 1 lõige 2)

Direktiivi 2006/112, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, tuleb tõlgendada nii, et:

– integreeritud koostöö tehing, mis näeb ette, et ettevõtja tarnib põllumajandustootjale kaupu ja annab talle laenu, mis on mõeldud nende kaupade soetamiseks, on üks mitmest osast koosnev tehing, milles kaubatarne on põhiteenus. Nimetatud ühe tehingu maksustatava väärtuse moodustab nii nende kaupade hind kui ka põllumajandustootjatele antud laenudelt makstud intressid;

– asjaolu, et integreerija võib põllumajandustootjatele osutada täiendavaid teenuseid või osta nende põllumajandustooteid, ei mõjuta kõnesoleva tehingu liigitamist üheks tehinguks direktiivi 2006/112 tähenduses.

Esiteks, kuivõrd integreeritud koostöö tehing lähtub põhimõttest, et integreerija annab integreeritavale laenu, mida viimane võib kasutada käibevara soetamiseks üksnes integreerija käest, ei ole selliste laenude andmine teenus, millel on integreeritavate seisukohast autonoomne huvi, kuna nad ei saa asjaomaseid rahalisi vahendeid vabalt kasutada. Teiseks, kuna integreerijal ei ole luba tegutseda krediidiasutusena, ei saa ta anda integreeritavatele laene ilma, et neid kasutataks käibevara soetamiseks üksnes temalt. Kolmandaks, käibevara tarnimisel ja laenu andmisel on sama majanduslik eesmärk, milleks on sisuliselt põllumajandustootjatele rahalise ja logistilise toetuse pakkumine, mis võimaldab viimastel põllumajandustootmisega tegeleda. Neil asjaoludel on integreeritavate jaoks käibevara näol tegemist põhiteenusega, mis on osa integreeritud koostööst, kuna just tänu sellele käibevarale on põllumajandustootjatel võimalik oma tegevust jätkata. Laenu saamine sellise vara soetamiseks on põllumajandustootjate jaoks mitte eesmärk omaette, vaid üksnes vahend, mis võimaldab viimastel põlumajandustootmise jaoks vajalikku käibevara soetada.

Sellega seoses on liikmesriigi kohtu ülesanne kontrollida, kas integreeritud koostöö tehingul on tõepoolest majanduslik eesmärk, ning tuvastada, kas käibevara tarnimisel on integreeritavate jaoks sedavõrd oluline tähtsus. Kui see peaks nii olema, siis tuleb käibevara tarnimist ja sellise vara soetamiseks antud laenu käsitada käibemaksuga maksustamisel ühe mitmest osast koosneva tehinguna, milles käibevara tarne on põhiteenus.

Neljandaks, asjaolu, et integreerija võib oma äranägemise kohaselt pakkuda integreeritavatele täiendavaid teenuseid ning osta nende põllumajandustooteid, ei mõjuta seda järeldust.

(vt punktid 31‑39 ja resolutsioon)