ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
77

Väita, nagu seda teeb nõukogu, et need punktid 38–50 on seotud ainult faktiliste asjaoludega, tähendab öelda, et nimetatud 26. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus Portnov vs. nõukogu (T‑290/14, EU:T:2015:806) on ainult puhtalt faktilist hinnangut andev otsus. Kuigi on tõsi, et selle kohtuotsuse keskne osa seisneb ainsa sellise faktilise asjaolu, mida on võimalik analüüsida, s.o 3. märtsi 2014. aasta kirja, analüüsimises, toimus see analüüs sellegipoolest kohtupraktikale ja õiguspõhimõtetele viitamise käigus ning kujutab endast selle õigusliku hinnangu keskset osa, mille Üldkohus andis selle kohta, et nõukogu asus sellele kirjale tuginedes seisukohale, et ta on täitnud oma tõendamiskohustuse. Lisaks, nagu nähtub 26. oktoobri 2015. aasta kohtuotsuse Portnov vs. nõukogu (T‑290/14, EU:T:2015:806) punktist 41, kasutas nõukogu nimetatud kirja selleks, et kanda mitte ainult A. Portnovi, vaid ka kahe teise endise kõrge ametniku, kelle hulgas on ka hageja, nimi loetelusse, ja Üldkohus asus seisukohale, et see kiri ei ole piisavalt kindel faktiline alus eespool punktis 62 osundatud kohtupraktika tähenduses. Sellest tuleneb, et õigusküsimus, mille suhtes Üldkohus on teinud otsuse – see, et loetelusse kandmise põhjendusi, mis olid sisuliselt kõikide isikute puhul samad, on piisavalt täpselt ja konkreetselt põhjendatud –, on identne käesolevas kohtuasjas esitatud teise väitega, arvestades piiravaid meetmeid puudutavate kohtuvaidluste eripära.
54

Hageja on palunud Üldkohtul mõista 2. mai 1991. aasta kodukorra artikli 87 lõike 3 teise taande alusel välja kohtukulud komisjonilt isegi juhul, kui hagi jäetakse rahuldamata. Ta kinnitab, et ta oli sunnitud esitama hagi esiteks seetõttu, et komisjoni väljastatud võlateade oli ebatäpne ja mitmeti mõistetav ning teiseks seetõttu, et ta ei olnud komisjonilt saanud mingit teavet vaidlusaluse summa sissenõudmise otsuse vaidlustamise võimaluste kohta. Hageja väidab, et komisjon on tahtlikult sundinud teda kõnealuse hagi esitamise kulusid kandma.
53

Käesolevas asjas on selge, et IPPF‑i ja MSI menetlusse astumise avaldused avaldati nende sisule juhatavate elektrooniliste linkidena artiklites, mis ilmusid veebilehel, mille loomine oli selle autorite ja toimetajate sõnul „vahend, et edendada ühiskonda, mis põhineb ühtsel arusaamal inimväärikusest; see väärikus on olemas kõigil inimestel eostamise hetkest kuni loomuliku surmani“. Samuti olgu märgitud, et kõnealused artiklid viitasid otseselt käesolevas kohtuasjas toimuvale Üldkohtu menetlusele ja esitasid menetlusse astujaid halvustavas valguses, püüdes seega avalikkust nende suhtes negatiivselt meelestada.
10

Ühtlustamisameti neljas apellatsioonikoda jättis 23. oktoobri 2014. aasta otsusega (edaspidi „vaidlustatud otsus“) vastulausete osakonna otsuse jõusse ning kaebuse rahuldamata. Selles osas piirdus ta taotletava kaubamärgi ja varasema kaubamärgi võrdlusega ning nende kaubamärkide segiajamise tõenäosuse hindamisega määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti b tähenduses. Nimetatud otsuse põhjenduseks märkis ta, et asjaomased kaubad on põhiosas identsed (vaidlustatud otsuse punktid 15–17). Vastandatud kaubamärke võrreldes leidis apellatsioonikoda kõigepealt, et sõna „sky“ on taotletava kaubamärgi „kõige domineerivam ja eristavam“ element, samas kui sõna „bonus“ on vaid vähesel määral eristav (vaidlustatud otsuse punkt 20). Seejärel märkis ta esiteks, et vastandatud kaubamärgid on visuaalselt keskmisest enam sarnased, teiseks, et need on foneetiliselt väga sarnased, ning kolmandaks, et kontseptuaalselt on need väga sarnased (vaidlustatud otsuse punktid 21–23). Lõpuks märkis apellatsioonikoda segiajamise tõenäosuse igakülgse hindamise raames, et vastandatud kaubamärkide segiajamine on tõenäoline, kuna kaubad on identsed ja väga sarnased, vastandatud kaubamärgid on visuaalselt keskmisest enam sarnased ning foneetiliselt ja kontseptuaalselt väga sarnased ning varasemal kaubamärgil on tavapärane olemuslik eristusvõime (vaidlustatud otsuse punkt 29).
6

27. märtsil 2017 esitatud seisukohtades tõlgendamistaotluse kohta märkis nõukogu esiteks, et ta ei nõustu hageja välja pakutud grammatilise tõlgendusega. Nõukogu leiab, et põhikohtuasja kohtumääruse resolutsiooni punkti 3 tuleb tõlgendada nii, et hagis esitatud tühistamisnõude osas hõlmavad hüvitatavad kulud Viktor Viktorovych Yanukovychi poolt enne oma surma kantud kulusid. See tõlgendus tuleneb tema väitel selgelt mitte ainult resolutsiooni kõnealuse punkti sõnastusest endast, vaid ka põhikohtuasja kohtumääruse punktidest 96 ja 97. Nõukogu täpsustab selles osas, et vastupidi sellele, mida näib väitvat hageja, tuleb hüvitatavad kulud määratleda lähtudes hagis esitatud tühistamisnõudest, millega seoses on võitnud poolel õigus hüvitatavate kulude hüvitamisele, mitte isikust, kelle nõue rahuldati. Lõpetuseks palub nõukogu seoses käesoleva menetluse kuludega Üldkohtul jätta poolte kohtukulud nende endi kanda.
9

EUIPO viies apellatsioonikoda kinnitas 27. veebruari 2014. aasta otsusega (edaspidi „vaidlustatud otsus“) vastulausete osakonna otsust ja lükkas taotletava kaubamärgi registreerimise taotluse tagasi. Apellatsioonikoda märkis vaidlustatud otsuse punktis 16, et ta alustab analüüsi numbri 4073334 all registreeritud varasema kaubamärgi alusel. Ta märkis vaidlustatud otsuse punktides 17–19, et asjakohane territoorium on Euroopa Liidu territoorium ning sihtrühm piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas lai avalikkus, kelle tähelepanu astet tuleb pidada keskmiseks. Apellatsioonikoda kinnitas vaidlustatud otsuse punktis 20 vastulausete osakonna tuvastust, et asjaomased kaubad on identsed. Vaidlustatud otsuse punktides 30 ja 31 asus apellatsioonikoda seisukohale, et nii visuaalsest kui ka foneetilisest küljest on vastandatud tähised sarnased. Selle otsuse punktis 32 leidis ta, et kontseptuaalsest küljest ja inglise keelt kõneleva avalikkuse seisukohast on kõnealused tähised kontseptuaalselt väga sarnased. Vaidlustatud otsuse punktis 33 asus apellatsioonikoda seisukohale, et vastandatud tähised on sarnased. Segiajamise tõenäosuse kohta leidis apellatsioonikoda vaidlustatud otsuse punktides 34–40, et võttes arvesse kaubamärkidest tarbijale jäävat ebatäiuslikku mälupilti, on segiajamine asjaomaste kaupade identsusest ning asjaomaste tähiste sarnasusest tulenevalt tõenäoline. Olles vaidlustatud otsuse punktis 39 märkinud, et menetlusökonoomia põhjustel ei analüüsi ta ülejäänuid varasemaid kaubamärke, mille alusel vastulause esitati, jättis apellatsioonikoda kaebuse rahuldamata.
Ajutiste meetmete kohaldamise valdkonnas asetab määruse nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele artikli 4 lõige 5 juhul, kui tegemist on taotlusega peatada komisjoni niisuguse otsuse täitmine, millega kolmandale isikule antakse luba tutvuda liikmesriigi väljastatud dokumendiga, liikmesriigid teiste dokumendivaldajatega võrreldes erinevasse olukorda, nähes ette, et erinevalt nendest on igal liikmesriigil õigus taotleda institutsioonilt, et temalt pärit dokumenti ei avaldataks ilma tema eelneva nõusolekuta. Mis puudutab küsimust, millise ulatuse ja intensiivsusega teostab institutsioon kontrolli põhjenduste puhul, mille liikmesriik esitab dokumendi avaldamise keelamiseks, siis tuleb märkida, et asjaomane institutsioon peab kontrollima, kas liikmesriigi vastuseis tugineb määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõigetes 1–3 ette nähtud sisulistele eranditele ja kas liikmesriik on oma sellekohast seisukohta nõuetekohaselt põhistanud.

Kuna ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik peab prima facie kontrollima komisjoni otsuse anda kolmandale isikule luba tutvuda liikmesriigi väljastatud dokumendiga, mille avalikustamisele nimetatud liikmesriik ise vastu on ja milles ka komisjon ise prima facie kontrollis liikmesriigi esitatud kaalutluste põhjendatust, tähendab nende probleemide hindamine topelt piiratud kontrolliastet. Järelikult saab fumus boni iuris'e olemasolu olla välistatud vaid juhul, kui liikmesriigi viidatud erandite kohaldamatus on nii selge ja ilmne, et nendele tuginemine on võrdväärne menetluse kuritarvitamisega selle liikmesriigi poolt.

(vt punktid 26, 29 ja 38)
Mis puudutab ajutiste meetmete kohaldamise menetlust, mis on algatatud sellise hagi raames, mis on esitatud aktide peale, millega kantakse ettevõtja uuesti nende isikute ja üksuste loetellu, kelle suhtes kohaldatakse Iraani suhtes võetud piiravaid meetmeid eesmärgiga tõkestada tuumarelvade levikut, siis ei ole hagi esmapilgul arvestatava aluseta, kuna esineb oluline õiguslik vaidlus, mille lahendus ei ole ilmselge ja mis vajab seega põhjalikku analüüsi, kusjuures analüüs peab toimuma kohtuasja sisulisel läbivaatamisel. See on nii nimelt küsimuse puhul, kas nõukogu võib õigust tõhusale õiguskaitsele arvestades tugineda kohtupraktikale, milles on sedastatud, et kui liidu institutsiooni õigusakt tühistatakse vormivigade või sisuliste puuduste tõttu, võib see institutsioon uuesti vastu võtta samasuguse akti, tingimusel et ta järgib uue akti vastuvõtmisel vorminõudeid ja seda, et uues aktis ei esine sama sisulist puudust, et parandada tuvastatud, piiratud meetme tühistamise kaasa toonud õigusvastased puudused, võttes vastu uue meetme, millel on praktikas eelmise meetmega samasugune mõju, kusjuures faktilised asjaolud ei ole põhiosas muutunud, või küsimuse puhul, kas selleks, et järgitud oleks põhiõigus tõhusale õiguskaitsevahendile, ei ole nõutud järgnevates kohtumenetlustes, mida võib algatada üks ja sama ettevõtja, sellise aegumistähtaja sisseviimine, mis paneks nõukogule kohustuse esitada oma esimeses piiravate meetmete toimikus kõik loetellu kandmise põhjendused ja süüstavad tõendid, mida nõukogu sai endale lihtsalt hankida toimiku koostamise ajal ja mis ei laseks nõukogul siis, kui Üldkohus ei pea neid põhjendusi ja tõendeid asjakohaseks, neid kasutada selleks, et õigustada ettevõtja kandmist uuesti loetellu. Sellega kaasneks tagajärg, et niisugune uuesti loetellu kandmine saaks toimuda ainult uute ja asjakohaste asjaolude või tõendite ilmnemisel, samas kui nõukogul oleks keelatud tugineda tulevastel uuesti loetellu kandmistel asjaoludele, millele ta küll ei ole varem viidanud, kuid mida ta oleks saanud juba teha esimese loetellu kandmise ajal.

Lisaks, kui on olemas seadusjõu omandanud kohtuotsus, millega asjassepuutuva ettevõtja esialgne kanne on tühistatud, võib nentida, et kui kõnealuse ettevõtja tegevus ei ole põhiosas muutunud ning viidatud tegevusperioodide erinevus tuleneb tema uuesti loetellu kandmisest, mida nõukogu tegi samuti põhiosas muutumatuna püsinud faktiliste asjaolude põhjal, on otsuse seadusjõu põhimõtte kohaldamine välistatud ainult nõukogu tegevuse tõttu, mis seisneb ettevõtja suhtes kehtestatud piiratud meetmete kunstlikus pikendamises, kuivõrd nõukogu toob esile asjaolusid, millele ta oleks saanud viidata ettevõtja algsel loetellu kandmisel. Selline lähenemine võib – isegi kui seda ei peeta otsuse seadusjõu põhimõttega vastuolus olevaks – kaasa aidata asjassepuutuva ettevõtja õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile rikkumisele.

(vt punktid 39, 43, 45, 47 ja 50)
Üldkohtu presidendi 16. juuni 2015 määrus – Alcogroup ja Alcodis vs. komisjon

(kohtuasi T‑274/15 R)

„Ajutiste meetmete kohaldamine — Konkurents — Kartellid — Bioetanooli ja etanooli turg — Haldusmenetlus — Korraldus alluda kontrollile — Uurimismeetmete peatamisest keeldumine — Ajutiste meetmete kohaldamise taotlus — Vastuvõetamatus”

1. Ajutiste meetmete kohaldamine — Vastuvõetavuse tingimused — Põhjendatud huvi — Juba tekkinud kahju — Vastuvõetamatus (ELTL artiklid 278 ja 279; Üldkohtu kodukord, artikkel 104) (vt punkt 16)

2. Ajutiste meetmete kohaldamine — Kohaldamise peatamine — Vastuvõetavuse tingimused — Hageja huvi, et taotletud ajutisi meetmeid kohaldataks — Taotlus, milles palutakse peatada juba täidetud otsuse täitmine — Vastuvõetamatus (ELTL artikkel 278; Üldkohtu kodukord, artikkel 104) (vt punkt 17)

3. Ajutiste meetmete kohaldamine — Kohaldamise peatamine — Vastuvõetavuse tingimused — Hageja huvi, et taotletud ajutisi meetmeid kohaldataks — Negatiivne haldusotsus — Kohaldamise peatamine, mis ei saa hageja olukorda muuta — Huvi puudumine — Vastuvõetamatus (ELTL artikkel 278; Üldkohtu kodukord, artikkel 104) (vt punkt 18)

4. Ajutiste meetmete kohaldamine — Ajutised meetmed — Vastuvõetavuse tingimused — Taotlus kohaldada meetmeid, mis väljuvad põhimenetluse raamest ja eeldavad sellega mitteseotud asjaolude prima facie hindamist — Vastuvõetamatus (ELTL artikkel 279; Üldkohtu kodukord, artikkel 104) (vt punktid 20–25)

Ese

Taotlus kohaldada ajutisi meetmeid, millega ühelt poolt peatatakse komisjoni 12. märtsi 2015. aasta otsuse C (2015) 1769 final, mille adressaat on Alcogroup ning kõik tema poolt otseselt või kaudselt kontrollitud ettevõtjad, seal hulgas Alcodis, ja mis puudutab nõukogu määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 20 lõiget 4 (AT.40244 – AQUAVIT), ning nõukogu 8. mai 2015. aasta otsuse, mille adressaat on Alcogroup uurimiste AT.A0244 ‑ Bioetanool ja AT.A0054 ‑ Õli ja biokütuseturud raames, kohaldamise menetlust, ja teiselt poolt nõutakse komisjonilt kõigi uurimistoimingute peatamist menetluste AT.A0054 ja AT.A0244 raames.

Resolutsioon

1. Jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotlus rahuldamata.
Liidu akti täitmise peatamise taotluse kontekstis ajutise meetme kohaldamise taotluse rahuldamine on põhjendatud üksnes juhul, kui kõnealune akt on väidetud olulise ja korvamatu kahju tekkimise määrav põhjus. Taolise juhtumi puhul peab kahju tekkima ainuüksi vaidlusaluse akti tagajärjel, mitte ajutise meetme kohaldamist taotleva poole hoolsuskohustuse täitmata jätmise tõttu. Kui ajutise meetme kohaldamist taotlev pool ei tõenda, et tegutses mõistlikult ja pädevalt ettevõtjalt nõutava hoolsusega, peab ta ise kandma kahju, mis tema väitel võib ohustada tema püsimajäämist või mõjutada pöördumatult tema turuseisundit. Mis puutub ajutiste meetmete kohaldamise taotlust, mis tugineb olulise ja korvamatu varalise ja ka mittevaralise kahju tekkimisele ja rajaneb eeldusel, et määrus nr 1174/2004, millega registreeritakse kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registris teatav nimetus, keelab hagejal kasutada teatavat nimetust, seades ta ebasoodsamasse olukorda võrreldes konkurentidega, siis tuleb tõdeda, et hageja ei ole tõendanud, et tegutses mõistlikult ja pädevalt ettevõtjalt nõutava ootuspärase hoolsusega, kuna ta jättis kasutamata määruse nr 510/2006 põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta artikli 6 lõigetes 5 ja 6 ette nähtud võimaluse taotleda luba kasutada üleminekuperioodil jätkuvalt kõnealust nimetust.

(vt punktid 29–32)
Esimese Astme Kohus: kohtuotsused, 12.12.2000, Dejaiffe vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, T‑223/99 , EKL AT, EU:T:2000:292 , punkt 53 , ja 15.10.2008, Potamianos vs. komisjon, T‑160/04 , EKL AT, EU:T:2008:438 , punkt 30 ja seal viidatud kohtupraktika.

Kui hoolitsemiskohustust kohaldada ajutise teenistuja lepingu võimalikule pikendamisele, näeb see pädevale asutusel ette, et ta peab kaaluma teenistuse ja töötaja huve. Hoolitsemiskohustus tähendab seega pädeva asutuse kohustust tuua esile pikendamata jätmise otsuses põhjendused, miks teenistuse huvid peale jäid.

Euroopa Liidu Üldkohus: kohtuotsus, 21.5.2014, komisjon vs. Macchia, T‑368/12 P , EKL AT, EU:T:2014:266 , punkt 49 .

Hoolitsemiskohustus ei saa minna nii kaugele, et pädeval asutusel tekib kohustus enne seda, kui ta teeb ajutise teenistuja lepingu võimaliku pikendamise otsuse, analüüsida, kas on võimalik viia teenistuja üle täitma uusi ülesandeid ja ametikohustusi, enne kui ta otsustab ta lepingu pikendamata jätta.

Järelikult pelgalt see, et asjaomases asutuses on olemas vabad ametikohad – isegi kui neid on palju – ei takista teenistuselepingute sõlmimise pädevusega asutusel tugineda eelarvekaalutlustele, et põhjendada ajutise teenistuja lepingu pikendamata jätmist.

Samamoodi ei ole teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutusel kohustust tagada vabade ametikohtade suhtes eelisõigus teenistujale, kelle puhul ta otsustas lepingu pikendamata jätta, olenemata sellest, millise menetluse kaudu ametikohta täidetakse.

(vt punktid 30, 41 ja 55)

Euroopa Liidu Üldkohus: kohtuotsused, 21.5.2014, komisjon vs. Macchia, EU:T:2014:266, punktid 56 ja 57, ning 10.10.2014, EMA vs. BU, EU:T:2014:865, punkt 30.
Fumus boni iuris’e tingimus on seega täidetud, kui ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik asub seisukohale, et prima facie esineb piisavalt suur tõenäosus, et asja sisuliselt läbi vaatav kohtukoosseis vähendab oluliselt komisjoni poolt vaidlustatud otsuses ettevõtjale määratud trahvi.

Igal juhul saab ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik ainult järeldada, et talle esitatud asjaoludele antud hinnang väärib kohtuasja sisuliselt lahendava kohtukoosseisu süvendatud analüüsi põhimenetluses. Nimelt vastavalt ELTL artiklile 261 ja määruse (EÜ) nr 1/2003 artiklile 31 on liidu kohtul täielik pädevus läbi vaadata hagisid otsuste peale, millega komisjon on määranud trahvi või karistusmakse. Täielikku pädevust omav kohus võib oma muutmispädevust kasutades arvesse võtta õiguslikku ja faktilist olukorda, mis esineb tema otsuse tegemise ajal.

Mis puudutab ajutiste meetmete kohaldamise taotlust, mille eesmärk on vabastada hageja pangagarantii esitamise kohustusest, mis on tingimuseks, et komisjon ei pööraks konkurentsiõiguse normide rikkumise eest määratud trahvi tasumise nõuet viivitamata täitmisele, siis on fumus boni iuris’e tingimus täidetud, kui esinevad mitu elementi, mis viitavad sellele, et komisjon näib tõesti olevat vaidlustatud otsuses alahinnanud karistatud ettevõtjate negatiivse rahalise seisu raskust.

Võimalus nõuda pangagarantii esitamist tingimusena, et konkurentsiõiguse normide rikkumise eest määratud trahvi tasumise nõuet ei pöörataks viivitamata täitmisele, on kooskõlas komisjoni üldise ja mõistliku otsustuspraktikaga ning ainult erakorraliste asjaolude esinemisel võib karistatud hageja olla vabastatud selle garantii esitamise kohustusest. Selleks et tuvastada viidatud erakorralise asjaolu esinemine, on see ettevõtja kohustatud üldjuhul tõendama kas seda, et tal on objektiivselt võimatu pangagarantiid esitada, või seda, et selle esitamine seaks ohtu tema olemasolu. Need kaks erakorralist asjaolu on alternatiivsed, mitte kumulatiivsed. Seega menetluses, kus karistatud ettevõtja on esitanud ajutiste meetmete kohaldamise taotluse, milles palutakse teda vabastada sellise garantii esitamisest, tuleb tunnustada taotletud täitmise peatamise kiireloomulisust, kui ettevõtja on suuteline õiguslikult piisavalt tõendama, et tal on objektiivselt võimatu esitada määratud trahvide tasumist tagav pangagarantii.

Lisaks tuleb asuda seisukohale, et ettevõtja on õiguslikult piisavalt tõendanud, et tal on objektiivselt võimatu pangagarantiid esitada, kui taotletud pangagarantiid on keeldunud andmast kokku kaksteist krediidiasutust.

(vt punktid 49–51 ja 66)
Kui Avaliku Teenistuse Kohus on tuvastanud kahju olemasolu, on ta nõude piires ainsana pädev hindama selle kahju hüvitamise viisi ja ulatust, võttes arvesse, et selleks et Üldkohus saaks teostada kohtulikku kontrolli Avaliku Teenistuse Kohtu otsuste üle, peavad need otsused olema piisavalt põhistatud ja juhul, kui tegemist on kahju hindamisega, peavad neis olema välja toodud kriteeriumid, mida on arvestatud väljamõistetud summa kindlaksmääramisel.

(vt punkt 45)

Üldkohus: kohtuotsus, 5.11.2014, komisjon vs. Thomé, T‑669/13 P, EKL AT, EU:T:2014:929, punkt 79.
Ettevõtjate puhul teatava sätte analoogia alusel kohaldamine on võimalik, kui neile laienev regulatsioon on ühelt poolt väga sarnane sellele, mille analoogia alusel kohaldamist nad taotlevad, ja teiselt poolt sisaldub seal ka lünk, mis on liidu õiguse üldpõhimõttega kokkusobimatu ning mida analoogia alusel kohaldamine aitaks korvata.

Kuigi ametisse nimetamisele eelnevat katseaega, mis on mõeldud katseajal oleva ametniku võimete ja käitumise hindamiseks, ei saa samastada koolitusperioodiga, on siiski kohustuslik anda asjaomasele isikule selle aja jooksul võimalus üles näidata oma oskusi. See tingimus, mis on katseaja mõiste lahutamatu osa, on personalieeskirjade artikli 34 lõikes 3 kaudselt olemas. See tingimus vastab lisaks hea halduse ja võrdse kohtlemise põhimõtete nõuetele ning hoolitsemiskohustusele, mis väljendab personalieeskirjadega kehtestatud vastastikuste õiguste ja kohustuste tasakaalu ametiasutuse ja avalike teenistujate vahel. Praktikas tähendab see seda, et katseajal olevale teenistujale peavad olema tagatud mitte ainult adekvaatsed materiaalsed tingimused, vaid ka sobivad juhised ja nõuanded, võttes arvesse täidetavaid ülesandeid, et tal oleks võimalik kohanduda tema töökoha konkreetsete vajadustega.

(vt punkt 31)

Üldkohus: kohtuotsus, 5.3.1997, Rozand‑Lambiotte vs. komisjon, T‑96/95, EU:T:1997:25, punkt 95 ja seal viidatud kohtupraktika.
Üldkohtu (kaheksas koda) 11. märtsi 2016. aasta määrus – Amrita jt vs. komisjon

(kohtuasi T‑439/15)

„Tühistamishagi — Põllumajandus — Taimekahjurite vastane kaitse — Bakteri Xylella fastidiosa liitu sissetoomise ja seal levimise vastu võetavad meetmed — Õigustloov akt, mis sisaldab rakendusmeetmeid — Isikliku puutumuse puudumine — Vastuvõetamatus”

1. Tühistamishagi — Füüsilised või juriidilised isikud — Mõiste „üldkohaldatav akt“ — Kõik üldaktid peale seadusandlike aktide — Komisjoni otsus bakteri Xylella fastidiosa liitu sissetoomise ja seal levimise vastu võetavate meetmete kohta — Hõlmamine (ELTL artikli 263 neljas lõik) (vt punkt 19)

2. Tühistamishagi — Füüsilised või juriidilised isikud — Üldkohaldatavad aktid — Aktid, mis ei sisalda rakendusmeetmeid ja ei puuduta hagejat otseselt –Mõiste „rakendusmeede“ — Kriteeriumid — Komisjoni otsus bakteri Xylella fastidiosa liitu sissetoomise ja seal levimise vastu võetavate meetmete kohta — Rakendusmeetmeid sisaldav akt (ELTL artikli 263 neljas lõik; komisjoni otsus 2015/789, artikkel 9 ja I lisa) (vt punktid 21, 27 ja 29)

3. Tühistamishagi — Füüsilised või juriidilised isikud — Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid — Isiklik puutumus — Kriteeriumid — Komisjoni otsus bakteri Xylella fastidiosa liitu sissetoomise ja seal levimise vastu võetavate meetmete kohta — Niisuguste oliivikasvandusettevõtjate hagi, kes kuuluvad otsusega puudutatud ettevõtjate hulka, kuid kes ei ole individualiseeritavad asjassepuutuvate sätete nende suhtes kohaldamise kaudu — Isikliku puutumuse puudumine — Vastuvõetamatus (ELTL artikli 263 neljas lõik; komisjoni otsus 2015/789, artikkel 9 ja I lisa) (vt punktid 31 ja 32)

Ese

Nõue tühistada komisjoni 18. mai 2015. aasta rakendusotsus (EL) nr 2015/789, Xylella fastidiosa (Wells et al.) liitu sissetoomise ja seal levimise vastu võetavate meetmete kohta (ELT L 125, lk 36), tehes seda vajaduse korral pärast seda, kui on otsustatud, et nõukogu 8. mai 2000. aasta direktiiv 2000/29/EÜ taimedele või taimsetele saadustele kahjulike organismide ühendusse sissetoomise ja seal levimise vastu võetavate kaitsemeetmete kohta (EÜT L 169, lk 1; ELT eriväljaanne 3/9, lk 258) tuleb kohaldamata jätta.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.