Seoses kohtuvaidlustega, mis puudutavad väidetavalt konfidentsiaalse teabe ajutist kaitset, saab ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik, rikkumata oma tegevusega ajutiste meetmete kohaldamise menetluse olemuselt täiendavat ja ajutist laadi, üldjuhul fumus boni iuris’e puudumise kohta järelduse teha ainult siis, kui asjassepuutuv teave ei ole ilmselgelt konfidentsiaalne. See ei ole nii keeruka õigusküsimuse korral, mille lahendus ei ole kohe ilmne ja mis esitati üldisema vaidluse raames, mis puudutab apellatsioonkaebust, milles palutakse tühistada Üldkohtu otsus, milles keelduti asjaomast teavet konfidentsiaalsena käsitlemast, kusjuures Euroopa Kohus ei ole selle vaidluse puhul veel lahendanud ei küsimust, millised on kriteeriumid, mida tuleb arvesse võtta, et tuvastada, kas konkreetne teave kujutab endast ärisaladust, ega küsimust sellise teabe väidetava konfidentsiaalse laadi kohta.

Teabe avalikustamine määruse nr 1/2003 artikli 30 alusel ja dokumentidega tutvumise õigus määruse nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele alusel on juriidiliselt erinevad toimingud. Ent kui avalikustamine puudutab dokumentide väljavõtteid, tähendab see avalikustamine tingimata seda, et kolmandad isikud saavad sellest informatsioonist teada ja seega lõppeb selle konfidentsiaalse iseloomu kaitse.

Olukorras, kus ettevõtja, kes on esitanud komisjonile liidu konkurentsieeskirjade rikkumise kohta teavet vastavalt komisjoni teatisele, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul, vaidlustab komisjoni pädevuse avaldada selle teabe väljavõtteid, on küll tõsi, et määruse nr 1049/2001 alusel toimikuga tutvumist käsitlevad kaalutlused ei ole vahetult kohaldatavad, kuid ei saa siiski välistada, et tähtsust omavad seda määrust puudutavad hinnangud, mille kohaselt on komisjonil õigus eeldada, et ELTL artikli 101 kohaldamise menetlust puudutavas toimikus sisalduvate dokumentide avalikustamine tekitab sellise menetlusega hõlmatud ettevõtjate ärihuvide kaitsele põhimõtteliselt kahju. Seega ei ole välistatud seisukoht, et üldine juurdepääs sellistele dokumentidele võib ohustada tasakaalu, mida liidu seadusandja on soovinud määruses nr 1/2003 ja määruses nr 773/2004, mis käsitleb ELTL artiklite 101 ja 102 kohaste menetluste teostamist komisjonis, tagada ühelt poolt ettevõtjate kohustuse edastada komisjonile potentsiaalselt tundlikku äriteavet, mis võimaldaks komisjonil tuvastada kartellikokkuleppe olemasolu ja hinnata selle kooskõla ELTL artikliga 101, ja teiselt poolt ametisaladuse ja ärisaladuse tõttu komisjonile edastatud teabe tugevdatud kaitse tagatuse vahel.

Ei tundu aga, et kohe võiks välistada selle, et asjaomaste dokumentide väljavõtete avalikustamine konkurentsieeskirjade rikkumise tuvastamise otsuse mittekonfidentsiaalses versioonis ei võiks omada samu tagajärgi, kuna sisuliselt vastab see nendele dokumentidele üldisele juurdepääsule, olgugi et osaliselt.

Kui see oleks nii, siis oleks seega tegemist mitte sellega, et isikul lubataks tugineda üksnes komisjonile antud eeldusele, vaid sellega, et analoogia põhjal tunnustataks sarnase olukorra suhtes kohaldatavaks kaalutlused, millele on see eeldus rajatud, ja põhjendataks samadel kaalutlustel peegelduvat eeldust, mille kohaselt on asjaomastel ettevõtjatel põhimõtteliselt õigus loota, et välja arvatud juhul, kui seda eeldust saab ümber lükata, on leebema kohtlemise programmi raames esitatud teave kaitstud ametisaladusega.

(vt punktid 50, 52–55)