Kohtuasi C-123/11

A Oy

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Korkein hallinto-oikeus)

„Asutamisvabadus — ELTL artikkel 49 — Maksuõigusnormid — Ühes liikmesriigis asutatud emaettevõtja ühinemine teises liikmesriigis asuva tütarettevõtjaga — Tütarettevõtja kahjumite mahaarvamine emaettevõtja poolt — Mitteresidendist tütarettevõtjate suhtes rakenduv erand”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (neljas koda), 21. veebruar 2013

Asutamisvabadus – Maksuõigusnormid – Ettevõtte tulumaks – Maksusoodustus – Siseriiklikud õigusnormid, mis lubavad maha arvata residendist tütarettevõtja kahjumi, kuid välistavad selle mitteresidendist tütarettevõtja puhul – Lubatavus – Tingimused

(ELTL artiklid 49 ja 54)

ELTL artiklitega 49 ja 54 ei ole vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis välistavad emaettevõtja jaoks, kes ühineb teises liikmesriigis asuva tütarettevõtjaga, kelle tegevus on lõpetatud, võimaluse arvata oma maksustatavast tulust maha selle tütarettevõtja ühinemiseelsete majandusaastate kahjumid, samas kui need siseriiklikud õigusnormid lubavad seda võimalust kasutada ühinemise korral residendist tütarettevõtjaga. Sellised õigusnormid on siiski liidu õigusega vastuolus, kui emaettevõtjale ei anta võimalust tõendada, et mitteresidendist tütarettevõtja on ammendanud võimalused kahjumeid arvesse võtta ja et mitteresidendist tütarettevõtja kahjumeid ei ole võimalik järgnevatel maksustamisperioodidel võtta arvesse tema enda või kolmandate isikute poolt tema asukohariigis.

Liikmesriigi õigusega residendist emaettevõtjale antud võimalus võtta arvesse temaga ühineva residendist tütarettevõtja kahjumid on emaettevõtja jaoks kahtlemata maksueelis, samas kui emaettevõtja sellisest eelisest ilmajätmine põhjusel, et tütarettevõtja asub teises liikmesriigis, võib pärssida asutamisvabaduse teostamist selles teises liikmesriigis ja seega kallutada teda seal tütarettevõtjaid mitte asutama. Pealegi on residendist emaettevõtja, kes soovib ühineda residendist tütarettevõtjaga, ja residendist emaettevõtja, kes soovib sama tehingu viia läbi mitteresidendist tütarettevõtjaga, selliste õigusnormide eesmärki silmas pidades objektiivselt sarnases olukorras.

Selline erinev kohtlemine on siiski põhjendatud esiteks selles osas, milles see teenib aluslepinguga kooskõlas olevat õiguspärast eesmärki ja ülekaalukat üldist huvi, näiteks vajadust säilitada liikmesriikidevaheline maksustamispädevuse jaotus ning takistada kahjumite kahekordse kasutamise ohtu ja maksustamise vältimist.

Teiseks on sellised õigusnormid nende eesmärkide saavutamiseks sobivad. Need lähevad siiski enamiku taotletavate eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale olukorras, kus mitteresidendist tütarettevõtja on ammendanud oma asukohariigis olemasolevad kahjumi arvesse võtmise võimalused.

Kui liidu õigus lubab emaettevõtjal võtta arvesse mitteresidendist tütarettevõtja kahjumeid ühinemise korral, ei tohi reeglid, mille alusel arvutatakse mitteresidendist tütarettevõtja kahjumeid selleks, et residendist emaettevõtja saaks neid arvesse võtta, mingil juhul kaasa tuua erinevat kohtlemist võrreldes reeglitega, mida rakendatakse residendist tütarettevõtjaga ühinemise korral.

(vt punktid 31, 32, 35, 40, 46, 49, 56, 61 ja resolutsiooni punktid 1 ja 2)

Kohtuasi C-123/11

A Oy

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Korkein hallinto-oikeus)

„Asutamisvabadus — ELTL artikkel 49 — Maksuõigusnormid — Ühes liikmesriigis asutatud emaettevõtja ühinemine teises liikmesriigis asuva tütarettevõtjaga — Tütarettevõtja kahjumite mahaarvamine emaettevõtja poolt — Mitteresidendist tütarettevõtjate suhtes rakenduv erand”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (neljas koda), 21. veebruar 2013

Asutamisvabadus – Maksuõigusnormid – Ettevõtte tulumaks – Maksusoodustus – Siseriiklikud õigusnormid, mis lubavad maha arvata residendist tütarettevõtja kahjumi, kuid välistavad selle mitteresidendist tütarettevõtja puhul – Lubatavus – Tingimused

(ELTL artiklid 49 ja 54)

ELTL artiklitega 49 ja 54 ei ole vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis välistavad emaettevõtja jaoks, kes ühineb teises liikmesriigis asuva tütarettevõtjaga, kelle tegevus on lõpetatud, võimaluse arvata oma maksustatavast tulust maha selle tütarettevõtja ühinemiseelsete majandusaastate kahjumid, samas kui need siseriiklikud õigusnormid lubavad seda võimalust kasutada ühinemise korral residendist tütarettevõtjaga. Sellised õigusnormid on siiski liidu õigusega vastuolus, kui emaettevõtjale ei anta võimalust tõendada, et mitteresidendist tütarettevõtja on ammendanud võimalused kahjumeid arvesse võtta ja et mitteresidendist tütarettevõtja kahjumeid ei ole võimalik järgnevatel maksustamisperioodidel võtta arvesse tema enda või kolmandate isikute poolt tema asukohariigis.

Liikmesriigi õigusega residendist emaettevõtjale antud võimalus võtta arvesse temaga ühineva residendist tütarettevõtja kahjumid on emaettevõtja jaoks kahtlemata maksueelis, samas kui emaettevõtja sellisest eelisest ilmajätmine põhjusel, et tütarettevõtja asub teises liikmesriigis, võib pärssida asutamisvabaduse teostamist selles teises liikmesriigis ja seega kallutada teda seal tütarettevõtjaid mitte asutama. Pealegi on residendist emaettevõtja, kes soovib ühineda residendist tütarettevõtjaga, ja residendist emaettevõtja, kes soovib sama tehingu viia läbi mitteresidendist tütarettevõtjaga, selliste õigusnormide eesmärki silmas pidades objektiivselt sarnases olukorras.

Selline erinev kohtlemine on siiski põhjendatud esiteks selles osas, milles see teenib aluslepinguga kooskõlas olevat õiguspärast eesmärki ja ülekaalukat üldist huvi, näiteks vajadust säilitada liikmesriikidevaheline maksustamispädevuse jaotus ning takistada kahjumite kahekordse kasutamise ohtu ja maksustamise vältimist.

Teiseks on sellised õigusnormid nende eesmärkide saavutamiseks sobivad. Need lähevad siiski enamiku taotletavate eesmärkide saavutamiseks vajalikust kaugemale olukorras, kus mitteresidendist tütarettevõtja on ammendanud oma asukohariigis olemasolevad kahjumi arvesse võtmise võimalused.

Kui liidu õigus lubab emaettevõtjal võtta arvesse mitteresidendist tütarettevõtja kahjumeid ühinemise korral, ei tohi reeglid, mille alusel arvutatakse mitteresidendist tütarettevõtja kahjumeid selleks, et residendist emaettevõtja saaks neid arvesse võtta, mingil juhul kaasa tuua erinevat kohtlemist võrreldes reeglitega, mida rakendatakse residendist tütarettevõtjaga ühinemise korral.

(vt punktid 31, 32, 35, 40, 46, 49, 56, 61 ja resolutsiooni punktid 1 ja 2)