ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Kas nõukogu määruse (EMÜ) nr 2658/87 (1) tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisa kombineeritud nomenklatuuri rubriike 9018 ja 9019 tuleb tõlgendada nii, et neisse rubriikidesse võib klassifitseerida järgmised seadmed, mida kasutatakse meditsiinis: otsad „UltraPulse Encore laser”, „Light Sheer ST”, „IPL Quantum SR” ja viimase otsikud: „HR upgd for IPL Quantum”, „DL upgd for IPL Quantumsystem”; raviotsikud „Ultrashape contour I”, seade „IPL Quantum SR 560”, seade „Ls-Duet” ja selle lisatarvikud ning aparaat Lumenis M22?
1.

Kui vahekohus annab hagi esitamise keelu ja keelab sellega isikul esitada teatavaid nõudeid liikmesriigi kohtusse, mis Brüsseli I määruse (1) kohtualluvuse eeskirjade kohaselt on pädev tsiviilasja sisuliselt menetlema, siis kas liikmesriigi kohtul on õigus keelduda sellist vahekohtu otsust tunnustamast, kuna see piirab kohtu õigust otsustada oma pädevuse üle asja arutada vastavalt Brüsseli I määruse kohtualluvuse eeskirjadele?
3.

Kui vastus sellele küsimusele on eitav, siis kas kooskõlas määruse (EÜ) nr 1393/2007 ratio’ga võib toimetada dokumendid kätte advokaadile, kes esindab määruskaebuse esitanud vastustajaid ja kel on kohustus klientide eest dokumendid vastu võtta, või on vaja uut määruses (EÜ) nr 1393/2007 sätestatud korrale vastavat kohaletoimetamist?
1.

Kas nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 (1) artikli 10 lõige 2 ja artikkel 12 ning õiguskindluse põhimõte keelavad tuletada komisjoni 17. oktoobri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1549/06 (2) [määruse nr 2658/87] I lisa teise osa „Tollimaksude loend” grupi 84 all äratoodud märkustesse tehtud muudatustest (millega jäeti valjuhääldid rubriigist 8471 välja, kui need on arvutist eraldi esitatud) tõlgenduskriteeriume, mille alusel saaks tuvastada, et äriühingu ADL s.r.l. imporditud tooted (3) […] täidavad „muud” spetsiifilist funktsiooni (heli taasesitamine ja võimendamine) kui andmetöötlus?
1.

Kas nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2001/83/EÜ „miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus (1), ja antava kaitse sisu kohta” artikli 2 punkte e ja f ning artikleid 15, 18, 28 ja 29 tuleb tõlgendada nii, et selle direktiivi artiklites 28 ja 29 viidatud sotsiaalabi ja tervishoiuteenuseid võib saada mitte üksnes taotluse korral liikmesriigi sõltumatult ametiasutuselt täiendava kaitse staatuse saanud isik, vaid ka välismaalane, kes on saanud liikmesriigi ametiasutuselt loa elada selle liikmesriigi territooriumil ja kellel on haigus, mis kujutab tegelikku ohtu tema elule või kehalisele puutumatusele või reaalset ohtu saada ebainimlikult või alandavalt koheldud, kui tema päritoluriigis või riigis, kus ta elab, ei leidu adekvaatset ravi?
ET Euroopa Liidu Teataja C 367/25

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal administratif de Strasbourg (Prantsusmaa) 8. oktoobril 2013 — Geoffrey Léger versus Ministre des affaires sociales et de la santé ja Établissement français du sang

(Kohtuasi C-528/13)

2013/C 367/46

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal administratif de Strasbourg

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Geoffrey Léger

Vastustajad: Ministre des affaires sociales et de la santé ja Établissement français du sang

Eelotsuse küsimus

Kas direktiivi 2004/33/EÜ (1) III lisa arvestades kujutab asjaolu, et mees on olnud seksuaalvahekorras teise mehega, iseenesest seksuaalkäitumist, mis seab isiku kõrgendatud ohtu nakatuda tõsistesse nakkushaigustesse, mis võivad verega edasi kanduda, ning õigustab alalise loovutuskeelu ette nägemist sellise seksuaalkäitumisega isikute puhul, või võib see lihtsalt endast vastavalt iga üksiku juhtumi konkreetsetele asjaoludele kujutada seksuaalkäitumist, mis seab isiku kõrgendatud ohtu nakatuda tõsistesse nakkushaigustesse, mis võivad verega edasi kanduda, ning õigustab ajutise loovutuskeelu ette nägemist teatavaks ajavahemikuks pärast riskikäitumise lõpetamist?

(1) Komisjoni 22. märtsi 2004. aasta direktiiv 2004/33/EÜ, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2002/98/EÜ seoses teatavate tehniliste nõuetega vere ja verekomponentide osas (ELT L 91, lk 25; ELT eriväljaanne 15/8, lk 272).
2.

Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav: a) Kas liidu õiguse üldpõhimõtteks olevat proportsionaalsuse põhimõtet arvestades on lubatav selline siseriiklik õigusnorm nagu käibemaksuseaduse artikkel 18, mis näeb muu hulgas ette, et käibemaksu, millega maksustatakse sundtäitmise käigus nende kinnisasjade võõrandamine, mis on võlgniku omandis või kehtivate õigusnormide vastaselt tema valduses, arvestab, peab kinni ja tasub maksuhaldurile sundtäitmist läbiviiv kohtutäitur, kes vastutab käibemaksu kinnipidajana selle kohustuse täitmata jätmise eest? b) Kas direktiivi 2006/112 artikleid 206, 250 ja 252 ja nendest tulenevat neutraalse maksustamise põhimõtet arvestades on lubatav selline siseriiklik õigusnorm nagu käibemaksuseaduse artikkel 18, mis toob kaasa selle, et viidatud artiklis nimetatud käibemaksu kinnipidajat kohustatakse arvestama, kinni pidama ja tasuma käibemaksu sundtäitmise käigus võõrandatavalt varalt, mis on maksukohustuslase omandis või kehtivate õigusnormide vastaselt tema valduses, ja nimelt maksukohustuslase suhtes kehtival maksustamisperioodil summalt, milleks on vara müügist saadud tulem, mida on vähendatud käibemaksu ja vastava maksumäära võrra, ilma et sellest summast arvataks maha maksukohustuslase poolt maksustamisperioodi algusest kuni käibemaksu kinnipidamise kuupäevani tasutud sisendkäibemaksu?
1.

Kas liikmesriigil on võimalik kehtestada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ (1) ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta artiklis 45 loetletud kriteeriumidest erinevaid kriteeriume — mida loetakse eelkõige avaliku huvi kaitse, hankija põhjendatud huvi või ausa ja puhta konkurentsi säilitamise seisukohast põhjendatuks — ettevõtjate hankemenetlusest kõrvaldamise kohta ning jaatava vastuse korral, kas sellise ettevõtja kõrvaldamine hankemenetlusest, kelle suhtes on mitte rohkem kui 5 aastat varasemas jõustunud kohtuotsuses kindlaks tehtud, et ta on seoses kutse- ja ametialase tegevusega toime pannud õigusrikkumise, on kooskõlas nimetatud direktiivi preambuli põhjendusega 2 ja Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 18, 34, 49 ja 56?
2.

a) Millisest asjakohasest eesmärgist lähtudes tuleb anda hinnang küsimuses, kas mustad taksod ja minitaksod on sarnases õiguslikus ja faktilises olukorras, tuvastades, kas mustade taksode, kuid mitte minitaksode lubamine avalikul teel olevale bussirajale selle bussiraja käigusoleku kellaaegadel on ELTL artikli 107 lõike 1 mõttes valikuline? b) Kas juhul, kui saab tõendada, et teise küsimuse punkti a tähenduses asjakohane eesmärk on vähemalt osaliselt luua turvaline ja tõhus transpordisüsteem ja et on olemas turvalisuse ja/või tõhususega seotud kaalutlused, mis õigustavad mustade taksode lubamist bussiradadele ja mis ei ole samamoodi kohaldatavad minitaksodele, saab öelda, et kõnealune meede ei ole ELTL artikli 107 lõike 1 mõttes valikuline? c) Kas teise küsimuse punktile b vastates on vaja kaaluda, kas sellele õigustusele tuginev liikmesriik on lisaks tõendanud, et mustade taksode soodustamine võrreldes minitaksodega on proportsionaalne ja ei lähe vajalikust kaugemale?
ET Euroopa Liidu Teataja C 367/25

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Karlsruhe (Saksamaa) 3. oktoobril 2013 — Eycke Braun versus Land Baden-Württemberg

(Kohtuasi C-524/13)

2013/C 367/45

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Amtsgericht Karlsruhe

Põhikohtuasja pooled

Taotleja: Eycke Braun

Vastustaja: Land Baden-Württemberg

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 17. juuli 1969. aasta direktiivi 69/335/EMÜ kapitali suurendamise [kapitali koondumise] kaudse maksustamise kohta (1) [täpsustatud tõlge], mida on muudetud nõukogu 10. juuni 1985. aasta (2) direktiiviga 85/303/EMÜ, tuleb tõlgendada nii, et tasud, mida ametnikust notar võtab sellise tehingu notariaalse tõestamise eest, mille ese on kapitaliühingu ümberkujundamine teist liiki kapitaliühinguks, on maksud direktiivi tähenduses, kui sellise ümberkujundamise tagajärjel ülevõtva või vormi muutva äriühingu kapital ei suurene?

(1) EÜT L 249, lk 25; ELT eriväljaanne 09/01, lk 11.

(2) Nõukogu 10. juuni 1985. aasta direktiiv, millega muudetakse direktiivi 69/335/EMÜ kapitali suurendamise [kapitali koondumise] kaudse maksustamise kohta [täpsustatud tõlge] (EÜT L 156, lk 23; ELT eriväljaanne 09/01, lk 122).
2.

Kas ELTL artikliga 107 on kooskõlas, et liikmesriik (Hispaania) võib kehtestada maksuvabastuse sellise maatüki (kinnistu katastritunnusega 2825201QA5422N0001YG) suhtes, mille omanik ta on ja mille ta on üle andnud täielikult riigi omandis olevale eraõiguslikule äriühingule (NAVANTIA S.L.), kes tarnib seal kaupu ja osutab teenuseid, mis võivad olla liikmesriikidevahelise kaubanduse esemeks?
ET Euroopa Liidu Teataja C 15/9

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Arbitral (Portugal) 28. oktoobril 2013 — Merck Canada Inc. versus Accord Healthcare Limited jt

(Kohtuasi C-555/13)

2014/C 15/11

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Arbitral

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Merck Canada Inc.

Kostjad: Accord Healthcare Limited, Alter SA, Labochem Ltd, Synthon BV ja Ranbaxy Portugal — Comércio e Desenvolvimento de Produtos Farmacêuticos, Unipessoal L.da.

Eelotsuse küsimus

Kas määruse (EÜ) nr 469/2009 (1) artiklit 13 võib tõlgendada nii, et selle kohaselt on lubatud, et ravimite täiendava kaitse tunnistuse najal võib patenteeritud leiutise kasutamise ainuõiguse kehtimise ajavahemik olla pikem kui 15 aastat, alates kõnealuse ravimi ühenduses turuleviimiseks esmase müügiloa andmisest (arvestamata viidatud artikli 13 lõikes 3 ettenähtud kehtivusaja pikendamise võimalust)?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. mai 2009. aasta määrus ravimite täiendava kaitse tunnistuse kohta (kodifitseeritud versioon) (ELT L 152, lk 1).
1)

Kas inimtervishoius kasutatav retseptiravim, mida kasutatakse vaid erakorralise arstiabi andmisel ja millel puudub liikmesriigi pädeva asutuse või määruse (EMÜ) nr 2309/93 (1) kohane müügiluba ning mida valmistab Stockholms tingsrätt’i menetluses osalev ettevõtja ja mida tervishoiuasutused tellivad Stockholms tingsrätti menetluses kõne all olevatel tingimustel, kuulub mõne direktiivi 2001/83 (2) inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta artikli 3 lõikes 1 või 2 sätestatud erandi kohaldamisalasse, eriti kui on olemas teine müügiloaga ravim, millel on sama toimeaine, sama annustamiskord ja sama ravimvorm?
4)

Kas Euroopa Ühenduse ja Maroko Kuningriigi vaheline kalandusalane partnerlusleping tähendab seda, et paralleelselt selle lepinguga on Maroko Kuningriigil õigus arendada ja viia läbi oma tööstuslikku pelaagilist kalapüüki 29. põhjaparalleelist lõunas? Kui see on nii, siis kas leping annab Maroko Kuningriigile õiguse siseriikliku kalapüügi osas prahtida ühenduse kalalaevu või anda neile litsentse otse, ilma et oleks vaja Euroopa Ühenduse luba?
1)

Kas maagaasi ajaliselt ja koguseliselt piiratud proovikaevandamisel, mis viiakse läbi geoloogilise uuringu eesmärgil tehtavate puurimistööde raames, et uurida maagaasi püsiva tootmise majanduslikku tasuvust, on tegemist „maagaasi tootmi(sega) kaubanduslikul otstarbel” vastavalt nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (1) I lisa punktile 14, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2009/31/EÜ (direktiiv 85/337) (2)? Juhul kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, esitatakse järgmised küsimused:
3)

Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas uutele ametnikele mittediskrimineeriva korra kehtestamisel edasikestev õiguslikul positsioonil põhinev vahetegemine ühelt poolt eelisseisundisse seatud juba teenistuses olevatel ametnikel, kes ei soovinud minna üle uuele korrale, ja teiselt poolt juba teenistuses olevatel ametnikel, kes on hoolimata uuele korrale üleminekust seatud endiselt ebasoodsamasse olukorda, on üleminekumeetmena halduskoormuse vähendamise ja omandatud õiguste säilitamise ja/või õiguspärase ootuse kaitse kaalutlustel põhiõiguste harta artikli 52 lõike 1 ja/või direktiivi 2000/78/EÜ artikli 6 tähenduses õigustatud, isegi kui a) siseriiklikul seadusandjal ei pea ametialase edasijõudmise korra kehtestamisel olema kollektiivlepingu poolte nõusolekut ja ta peab jääma vaid õiguspärase ootuse kaitse põhiõiguslikesse piiridesse, mis ei nõua eelisseisundisse seatud juba teenistuses olevate ametnike osas, kes ei soovinud minna üle uuele korrale, omandatud õiguste täielikku säilitamist varasema korra tervikuna kehtima jätmise kujul; b) siseriiklikul seadusandjal oleks sellega seoses olnud ka võimalus tagada juba teenistuses olevate ametnike võrdne kohtlemine 18. eluaasta täitumisele eelnenud perioodide arvessevõtmisega, jättes seni diskrimineeritud juba teenistuses olevate ametnike suhtes kehtima varasemad ametialase edasijõudmise eeskirjad; c) sellega seotud halduskoormus oleks oodatavate taotluste suurt hulka arvestades küll märkimisväärne, kuid kulude poolest ei oleks see ligilähedaseltki võrreldav töötasu kogusummaga, mis on ebasoodsamasse olukorda seatud ametnikel jäänud saamata ja jääb ka edaspidi saamata võrreldes eelisseisundisse seatud ametnikega; d) üleminekuperiood, mille vältel jätkub juba teenistuses olevate ametnike erinev kohtlemine, kestab mitukümmend aastat ja puudutab pikka aega (tulenevalt uute ametnike põhimõttelisest „teenistusse võtmise peatamisest” avalik-õiguslikus teenistuses) valdavat osa kõikidest ametnikest; e) kord kehtestati tagasiulatuvalt, millega riivati ametniku kahjuks ametniku suhtes soodsamat õiguslikku olukorda, mida tuli liidu õiguse ülimuslikkust arvestades kohaldada vähemasti ajavahemikul 1. jaanuarist 2004 kuni 30. augustini 2010 ja mille kohaldamist oli ametnik enda suhtes taotlenud juba enne seadusemuudatuse avaldamist? Kui vastus esimesele või teisele küsimusele on eitav või kui vastus kolmandale küsimusele on jaatav:
3)

Kui vastus on jaatav, siis kas kõnealune ebavõrdne kohtlemine on põhiõiguste harta artikli 52 lõike 1 ja/või direktiivi 2000/78/EÜ artikli 6 lõike 1 ja/või lõike 2 tähenduses a) õigustatud, et kehtestada isikutele, kelle sünnikuupäev on pärast kooli alustamise aasta koolialguse kuupäeva, või isikutele, kes õppisid pikendatud keskastmega koolis ja pidid seetõttu käima õpingute lõpetamiseks koolis ka pärast 18. eluaasta täitumist, samad tingimused kui nendele isikutele, kes lõpetasid põhi- või keskkooli juba enne 18. eluaasta täitumist, isegi kui pärast 18. eluaasta täitumist läbitud õpingute perioodi arvessevõtmine ei piirdu ainult nimetatud juhtudega; b) õigustatud, et välistada pensioniõigust andvatest perioodidest aeg, mil isik ei käinud põhimõtteliselt tööl ja ei teinud seega ka sissemakseid pensioniskeemi; kas selline õigustus eksisteerib hoolimata asjaolust, et ka põhi- või keskkoolis käimise perioodi eest ei tule pärast 18. eluaasta täitumist alguses kõigepealt sissemakseid teha ning selliste õppeperioodide hilisema arvessevõtmise korral tuleb niikuinii teha spetsiaalne sissemakse pensioniskeemi; c) õigustatud, sest enne 18. eluaasta täitumist möödunud eelnevate perioodide arvessevõtmise välistamist tuleb käsitada samaväärsena „kutsealases sotsiaalkindlustuskavas osalemise vanusepiiriga” direktiivi 2000/78/EÜ artikli 6 lõike 2 tähenduses?
2)

Kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas Euroopa Liidu nõukogu direktiivi 2008/118/EÜ artikli 1 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on kooskõlas siseriiklikus õiguses sellise kaudse maksu ettenägemine, mida makstakse aktsiisikauba lõpptarbijale müügilt ja mida kasutatakse üksnes ühistranspordi korraldamiseks, kui ühistranspordi korraldamine on maksu saajaks oleva kohaliku omavalitsuse kohustus, mida tuleb täita sõltumata sellise kaudse maksu olemasolust, ning kogutava maksu suurusest lõpptulemusena ühistranspordi korraldamise rahastamise tase automaatselt ei sõltu, sest ühistranspordi korraldamiseks eraldatava summa suurus on täpselt kindlaks määratud nii, et kui kogutavat kaudset maksu laekub rohkem, väheneb selle võrra avaliku võimu poolt muude rahaliste vahendite eraldamine ühistranspordi korraldamiseks ning vastupidi, kui müügimaksu laekub vähem, tuleb kohaliku omavalitsuse muid rahalisi vahendeid ühistranspordi korraldamiseks selle võrra suurendada, maksu prognoositust erineva laekumise korral on aga võimalik ühistranspordi korraldamiseks tehtavate kulutuste suuruse muutmine kohaliku omavalitsuse eelarve muutmise teel?
4)

Juhul kui tegemist on 2003. aasta direktiivi artikli 25 lõike 6 kohaldamisalasse kuuluva juhtumiga, kas siis võib lugeda „mõjutatud osaliseks” tegevusloa omanikku, kellel esineb otsuse, millega kinnitatakse võrgueeskirjad ja määratakse kindlaks nende sisu, vaidlustamise käigus selline majanduslik huvi, nagu on kõne all vaidlusaluses asjas, või on otsusest mõjutatud osalisena kvalifitseeritav ainult süsteemihaldur, kellel on õigus esitada eeskirjad kinnitamiseks?
1)

Üldkohus rikkus õigusnormi ja jõudis nõuetega kokkusobimatule järeldusele, kui ta leidis, et EIH möönis, et ta on teinud tehinguid, millele nõukogu tema loetellu kandmisel tugines. — EIH ei möönnud, et ta on teinud tehinguid, millele on viidatud nõukogu esitatud põhjendustes. — EIH väide, et ta ei ole teinud tehinguid, millele on põhjendustes viidatud, oli tema esitatud menetlusdokumentides piisavalt tõendatud ja oli seega vastuvõetav.
2)

Juhul kui mõistega „tuleb maksta” on mõeldud tagasiulatuvalt määratud pensioni alguse kuupäeva: Kas sellega on kooskõlas, et määruse (EMÜ) nr 1408/71 artikli 27 kohaldamisalasse kuuluv pensioniõiguslik isik ei saa Madalmaade õigusaktide kohaselt sõlmida samasuguse tagasiulatuva jõuga ravikindlustust?
1.

Kas direktiive 2004/83/EÜ (1), 2005/85/EÜ (2) ja 2003/9/EÜ (3) tuleb tõlgendada nii, et nendega kohustatakse liikmesriiki, mis näeb ette, et välismaalasel, kes „kannatab niisuguse haiguse all, et see kujutab reaalset ohtu tema elule või kehalisele puutumatusele või reaalset ohtu, et talle saab osaks ebainimlik või väärikust alandav kohtlemine, kui tema päritoluriigis ei osutata mingit sobivat arstiabi”, on direktiivi 2004/83/EÜ artikli 15 punkti b alusel õigus täiendavale kaitsele, — nägema ette võimaluse esitada peatava toimega kaebus haldusotsuse peale, millega jäeti rahuldamata välismaalase elamisloa taotlus ja/või keelduti andmast talle täiendavat kaitset ning tehti ettekirjutus riigist lahkumiseks; — rahuldama oma sotsiaalabi või vastuvõtusüsteemi raames lisaks arstiabile kaebaja muud esmavajadused seni, kuni tehakse otsus selle haldusotsuse peale esitatud kaebuse kohta?
1.

Kas riigihankeid käsitlevaid Euroopa Liidu õiguse sätteid – direktiivi [89/665, mida on muudetud direktiiviga] 2007/66 (1) artikli 1 lõike 1 kolmandat lõiku, kus on sätestatud pakkujate õiguste, mida on rikutud, kaitsmise tõhususe ja kiiruse põhimõtted, direktiivi 2004/18 artiklit 2, mis näeb ette pakkujate võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtted, ning direktiivi 2004/18 (2) artikli 44 lõiget 1 ja artikli 53 lõike 1 punkti a, millega on ette nähtud majanduslikult soodsaima pakkumuse esitajaga lepingu sõlmimise kord – tuleb tõlgendada koos või eraldi (kuid ilma, et see nimetatud sätteid piiraks) nii, et: a) kui pakkuja on saanud teada, et mõnel teisel pakkujal võib olla märkimisväärne seos hankija ekspertidega, kes pakkumusi hindasid, ja (või) ta on saanud teada, et see pakkuja võib olla erandlikus olukorras põhjusel, et ta on varem teinud vaidlusaluse hankemenetlusega seoses ettevalmistustöid, ning kui hankija ei ole neid asjaolusid silmas pidades mingeid meetmeid rakendanud, siis kas ainuüksi sellest teabest piisab, et esitada mõnele läbivaatavale asutusele nõue tunnistada hankija tegevus seadusevastaseks, kuna hankija ei ole hankemenetluses taganud läbipaistvust ja objektiivsust, ning kaebuse esitaja ei ole lisaks kohustatud konkreetselt tõendama, et kõnealused eksperdid toimisid erapoolikult? b) läbivaatav asutus ei ole pärast seda, kui ta on tuvastanud, et kaebuse esitaja eespool kirjeldatud nõue on põhjendatud, kohustatud selle üle otsustamisel, mis tagajärjed võivad kaebuse põhjustel olla hankemenetluse tulemustele, võtma arvesse asjaolu, et pakkujate esitatud pakkumuste hindamine oleks sisuliselt andnud sama tulemuse, kui pakkumusi hinnanud ekspertide seas ei oleks olnud erapoolikuid hindajaid? c) pakkuja saab majanduslikult soodsaimaile pakkumusele esitatavate kriteeriumide sisu, mis oli hanketingimustes määratletud kvalitatiivselt ja abstraktselt (nagu näiteks täielikkus ja vastavus hankija vajadustele) ja millele vastava pakkumuse sai pakkuja esitada, (lõplikult) teada alles siis, kui hankija hindas nende kriteeriumide alusel esitatud pakkumusi ning andis huvitatud isikutele põhjalikku teavet tehtud otsuste põhjuste kohta, ning siseriiklikus õiguses läbivaatamismenetluse kohta ette nähtud aegumisperioodi saab pakkuja suhtes kohaldada alles sellest hetkest alates?
1.

Kas liikmesriigi territooriumil ebaseaduslikult viibiv kolmanda riigi kodanik kujutab endast ohtu avalikule korrale Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel (ELT L 348, lk 98; edaspidi „tagasisaatmisdirektiiv”) artikli 7 lõike 4 tähenduses juba seetõttu, et teda siseriikliku õiguse alusel kuriteona karistatava teo toimepanekus kahtlustatakse, või eeldab tema käsitamine avalikku korda ohustavana, et ta on sellise teo toimepaneku eest kohtuotsusega süüdi mõistetud, ja kas sellisel juhul peab kohtuotsus olema muutunud lõplikuks?
ET Euroopa Liidu Teataja C 9/20

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Finanzgericht Hamburg (Saksamaa) 16. oktoobril 2013 — Douane Advies Bureau Rietveld versus Hauptzollamt Hannover

(Kohtuasi C-541/13)

2014/C 9/30

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Hamburg

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Douane Advies Bureau Rietveld

Vastustaja: Hauptzollamt Hannover

Eelotsuse küsimus

Kas KN-i (1) rubriigi 3822 väljendis „diagnostilised ja laboratoorsed reaktiivid” kasutatud mõistet „reaktiivid” tuleb mõista nii, et tegemist on ainega, mis koostoimes uuritava ainega tekkiva keemilise reaktsiooni käigus keemiliselt muundub, et näidata uuritava aine olekut või omadust?

(1) Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määrus (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (EÜT L 256, lk 1; ELT eriväljaanne 02/02, lk 382), mida on muudetud komisjoni 9. oktoobri 2012. aasta rakendusmäärusega (EL) nr 927/2012 (ELT L 304, lk 1).