ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1

Euroopa Ühenduste Komisjon palub oma hagis Euroopa Kohtul tuvastada, et kuna Itaalia Vabariik: — ei võtnud enne 28. detsembrit 1998 ehk enne „Valloni e steppe pedegarganiche” erikaitsealaks määramist vajalikke meetmeid, et vältida elupaikade saastamist või kahjustamist või lindude mis tahes olulist häirimist „piirkondliku kokkuleppe” kavaga ja sellega seotud projektidega, mis võisid mõjutada elupaiku ja liike rahvusvahelise tähtsusega linnualal (ka Important Bird Area; edaspidi „IBA”), mis esineb IBA-de 1989. aasta nimekirjas kui „Promontorio del Gargano” numbri 94 all või IBA-de 1998. aasta nimekirjas kui „Promontorio del Gargano” numbri 129 all, ning mis ka tegelikult kahjustasid elupaiku ja häirisid linde nendel aladel, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenesid nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (EÜT L 103, lk 1; ELT eriväljaanne 15/01, lk 98; edaspidi „linnudirektiiv”) artikli 4 lõikest 4; — ei võtnud pärast 28. detsembrit 1998 ehk pärast „Valloni e steppe pedegarganiche” erikaitsealaks määramist: — vastuolus kõnesoleva direktiivi artikli 6 lõikega 2 vajalikke meetmeid, et vältida erikaitsealal „Valloni e steppe pedegarganiche” looduslike elupaikade ja liikide elupaikade halvenemist ning selliste liikide häirimist, mille kaitseks alad on määratud, seoses „piirkondlikus kokkuleppes” ette nähtud ja juba teostatud projektidega, mis on tinginud sellel alal looduslike elupaikade ja liikide elupaikade halvenemise ning liikide häirimise; — ei korraldanud vastuolus selle direktiivi artikli 6 lõikega 3 „piirkondlikus kokkuleppes” ette nähtud projektide puhul, mis on juba ellu viidud ja mis tõenäoliselt avaldasid erikaitsealale „Valloni e steppe pedegarganiche” olulist mõju, ex ante mõjude hindamist vastavalt selles artiklis sätestatud nõuetele; — ei kohaldanud vastuolus osutatud direktiivi artikli 6 lõikega 4 „piirkondlikus kokkuleppes” nimetatud projektide puhul, mis hoolimata nende mõjust erikaitsealale„Valloni e steppe pedegarganiche” kiideti heaks, et võidelda Manfredonia piirkonda tabanud sotsiaalse ja majandusliku kriisi ning tööpuudusega, menetlust, mis lubab projekti ellu viia hoolimata negatiivsest hinnangust ala suhtes avalduvale mõjule ja alternatiivsete lahenduste puudumisel üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel, sealhulgas sotsiaalsetel või majanduslikel põhjustel või seoses rahva tervise, avaliku julgeoleku või esmatähtsate soodsate tagajärgedega keskkonnale või komisjoni arvamuse kohaselt muude üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvate põhjustega, ega teavitanud komisjoni kõigist vajalikest asendusmeetmetest, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse, siis on ta rikkunud nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT L 206, lk 7; ELT eriväljaanne 15/02, lk 102) artikli 6 lõikeist 2–4 ja artiklist 7 tulenevaid kohustusi.
105

Esitatud väite põhjendatuse tuvastamiseks tuleb rõhutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on komisjonil kohustus tõendada, et väidetav rikkumine on aset leidnud. Just komisjon peab Euroopa Kohtule esitama vajalikud tõendid, et Euroopa Kohus saaks kontrollida, kas liikmesriigi kohustusi on rikutud, ilma et komisjon võiks tugineda mis tahes oletusele (vt eelkõige 6. novembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-434/01: komisjon vs. Ühendkuningriik, EKL 2003, lk I-13239, punkt 21; 29. aprilli 2004. aasta otsus kohtuasjas C-117/02: komisjon vs. Portugal, EKL 2004, lk I-5517, punkt 80, ja 26. aprilli 2007. aasta otsus kohtuasjas C-135/05: komisjon vs. Itaalia, EKL 2007, lk I-3475, punkt 20).
18

Eelotsusetaotluse esitanud kohtu hinnangul on käesolevas asjas tegemist ettevõtte ülemineku toimumise kontrolli erijuhtumiga, kuna see hõlmab ajutist tööjõudu vahendavat ettevõtjat. Ta rõhutab nimelt, et sellistel ettevõtjatel on nende olemusest tulenevalt organisatsioonilises mõttes vähe „oma töötajaid”, sest töötajad suunatakse just teiste tööandjate, ajutist tööjõudu kasutavate ettevõtjate alluvusse. Viimased kaasavad asjaomased töötajad oma struktuuri vastavalt vajadustele. Enamik ajutist tööjõudu vahendavate ettevõtjate töötajaid ei tööta seega mitte nende ettevõtjate endi, vaid teiste tööandjate heaks.
69

Selles osas tuleb meenutada, et EStG § 10 lõike 1 punkt 9 käsitleb koolituskulude maksualast kohtlemist. Kindlalt väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on nii, et kuigi otsesed maksud kuuluvad liikmesriikide pädevusse, peavad liikmesriigid nende kehtestamisel siiski arvestama ühenduse õigusega (vt eelkõige eespool viidatud kohtuotsus Danner, punkt 28; 12. detsembri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-374/04: Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, EKL 2006, lk I-11673, punkt 36, ja 13. märtsi 2007. aasta otsus kohtuasjas C-524/04: Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, EKL 2007, lk I-2107, punkt 25).
1.

Kuna Itaalia Vabariik sätestas avalikku julgeolekut käsitlevate seaduste terviktekstis (Testo unico delle leggi di pubblica sicurezza), mis on heaks kiidetud 18. juuni 1931. aasta kuningliku dekreediga nr 773 ja mida on muudetud, et: — et eraturvatöötajana võib tegutseda vaid Itaalia Vabariigile eelnevalt ustavusvande andmise korral, on Itaalia Vabariik rikkunud EÜ artiklitest 43 ja 49 tulenevaid kohustusi, — et teises liikmesriigis asuvad teenuseosutajad võivad eraturvavaldkonnas tegutseda vaid pärast Prefettolt territoriaalse kehtivusega loa saamist, ilma et võetaks arvesse kohustusi, mis lasuvad teenuseosutajatel juba nende päritoluliikmesriigis, on Itaalia Vabariik rikkunud EÜ artiklist 49 tulenevaid kohustusi, — et nimetatud loa territoriaalne kehtivus on piiratud ja selle andmine sõltub vastaval territooriumil juba tegutsevate eraturvaettevõtjate arvust ja suurusest, on Itaalia Vabariik rikkunud EÜ artiklitest 43 ja 49 tulenevaid kohustusi, — et eraturvaettevõtjatel peab olema tegevuskoht igas provintsis, kus nad tegutsevad, on Itaalia Vabariik rikkunud EÜ artiklist 49 tulenevaid kohustusi, — et ettevõtjate töötajatel peab olema isiklik luba turvavaldkonnas tegutsemiseks, ilma et võetaks arvesse päritoluliikmesriigis juba teostatud kontrolli ega järelevalvet, on Itaalia Vabariik rikkunud EÜ artiklist 49 tulenevaid kohustusi, — et eraturvaettevõtjatel peab loa saamiseks olema minimaalne ja/või maksimaalne arv töötajaid, on Itaalia Vabariik rikkunud EÜ artiklitest 43 ja 49 tulenevaid kohustusi, — et samad ettevõtjad peavad deponeerima tagatise hoiukassas, on Itaalia Vabariik rikkunud EÜ artiklitest 43 ja 49 tulenevaid kohustusi, — et eraturvateenuste hinnad kehtestatakse kindlaksmääratud hinnavahemikus Prefetto loal, on Itaalia Vabariik rikkunud EÜ artiklist 49 tulenevaid kohustusi.
11

AStG § 8 lõigetes 1 ja 3 on sätestatud: „1. Välismaine äriühing on vahelülist äriühing, kui see saab tulu, mis on maksustatud madala maksumääraga […]. […] 3. Maksumäär on lõike 1 tähenduses madal, kui tulu ei maksustata riigis, kus on juhatuse asukoht, ega riigis, kus asub välismaise äriühingu asukoht, kasumilt võetava maksuga vähemalt 30 protsendi ulatuses, ilma et see oleks muudest allikatest saadud tuludega tasaarvestamise tulemus, või kui selliselt arvessevõetavat maksu on vähendatud asjaomase riigi õigusaktide alusel maksu võrra, mida on kohustatud maksma äriühing, kust tulu pärineb […].”
Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Komisjoni 30. märtsi 2004. aasta otsuse 2004/800/EÜ, millega kuulutatakse ühisturuga kokkusobimatuks abikord, mille Itaalia on ellu viinud ja millega nähakse ette kiireloomulised tööhõive meetmed seoses selliste raskustes olevate ettevõtjatega, kelle suhtes on algatatud pankrotimenetlus ja kes on tööandjaks enam kui tuhandele töötajale (riigiabi nr CR 62/2003, ex NN 7/2003 – Itaalia) (ELT L 352, lk 10), artiklite 2, 3 ja 4 rikkumine – Ühisturuga kokkusobimatuks tunnistatud riigiabi tagasisaamiseks kõigi vajalike meetmete ettenähtud tähtaja jooksul võtmata jätmine.
59

See arutluskäik on analoogia korras kohaldatav oma asutamisvabadust kasutanud isikutele. Kuna üleminekusätted seavad Saksamaal asuvad psühhoterapeudid, kes asusid viiteperioodil väljaspool kõnealust liikmesriiki ja pöördusid tagasi enne 1. jaanuari 1999, ebasoodsamasse olukorda võrreldes nende psühhoterapeutidega, kes jäid samaks ajavahemikuks kõnealusesse liikmesriiki, tuleb otsustada, et need üleminekusätted on vastuolus asutamisvabadust käsitlevate asutamislepingu sätetega – seda välja arvatud juhul, kui üleminekusätetele leidub põhjendus.
55

Siinkohal tuleb meenutada, et määrus nr 2092/91 kehtestab eraõiguslike kontrolliasutuste üle teostatava järelevalve miinimumnõuded. Need nõuded on kohaldatavad kõigile liikmesriikidele, mis tagab, et teises liikmesriigis tegevusloa saanud eraõiguslik kontrolliasutus, mis osutab Austrias kontrolliteenust, vastab määruses ette nähtud erinevatele nõuetele, ja seega on tagatud ka tarbijate kaitse.
53

Siinkohal tuleb meenutada, et määrus nr 2092/91 kehtestab eraõiguslike kontrolliasutuste üle teostatava järelevalve miinimumnõuded. Need nõuded on kohaldatavad kõigile liikmesriikidele, mis tagab, et teises liiikmesriigis tegevusloa saanud eraõiguslik kontrolliasutus, mis osutab Saksamaal kontrolliteenust, vastab määruses ette nähtud erinevatele nõuetele, ja seega on tagatud ka tarbijate kaitse.
65

See kinnitus on seda asjakohasem toodete puhul, mis on lisaks sellele, et nad on toiduained, tuntud kasuliku mõju poolest tervisele. Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 60 märkis, leidub palju tooteid, mis on tavaarusaama alusel toiduained ja mida saab objektiivselt ravieesmärgil kasutada. Nimetatud asjaolu ei saa siiski olla piisav, et neid lugeda ravimiks direktiivi 2001/83 tähenduses.
18

Neil asjaoludel otsustas Hovrätten för Övre Norrland menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas [direktiivi] artikli 9 lõige 3 võimaldab liikmesriikidel jätta kütteõli suhtes üldiselt kohaldamata nimetatud direktiivi artikli 8 nii, et liikmesriigi[ õigusaktide]s võib ette näha, et füüsiline isik, kes soetab ise kütteõli enda tarbeks teises liikmesriigis, kus kütteõli on tarbimiseks ringlusse lubatud, ning veab selle ise sihtliikmesriiki, peab tasuma aktsiisi viimati mainitud liikmesriigis, olenemata kütteõli veoviisist? 2. Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas [direktiivi] artikli 9 lõige 3 on kooskõlas EÜ asutamislepingu kaupade vaba liikumise ja proportsionaalsuse aluspõhimõtetega, arvestades asjaolu, et direktiivi artikli 9 lõike 3 eesmärk näib olevat ajendada füüsilisi isikuid loobuma mineraalõli vedamisest, nähes ette erandi üldpõhimõttest, et kui kauba soetavad füüsilised isikud enda tarbeks ja veavad seda ise, siis tuleb aktsiis tasuda liikmesriigis, kus kaup soetati? Kas selline eesmärk on kooskõlas [Euroopa Ühenduste N]õukogu esitatud direktiivi õigusliku alusega või on direktiivi artikli 9 lõige 3 õigusvastane? 3. Kui vastus esimesele küsimusele on eitav, siis kas see, kui füüsiline isik veab 3000 l kütteõli kaubikus asuvates kolmes IBC-konteineris, mida sellistena võib lubada kasutada ohtlike ainete, sh vedelike, professionaalseks vedamiseks, on [direktiivi] artikli 9 lõike 3 tähenduses vedu ebaharilikke veoliike kasutades? 4. Kas [direktiivi] artikli 7 lõikega 4 on kooskõlas, kui liikmesriik kehtestab õigusnormi, mille kohaselt füüsiline isik, kes soetab ise kütteõli enda tarbeks teises liikmesriigis, kus kütteõli on tarbimiseks ringlusse lubatud, ning veab selle ise sihtliikmesriiki direktiivi artikli 9 lõike 3 tähenduses ebaharilikku veoliiki kasutades, peab andma aktsiisi tasumise tagatise ning kas tal peab vedamise ajal olema kaasas lihtsustatud saatedokument ning tõend aktsiisi tasumiseks antud tagatise kohta?”
7

Direktiivi 2001/83 artikkel 90 sätestab: „Ravimi reklaam üldsusele ei tohi sisaldada materjali, mis: a) jätab mulje, et meditsiinilist konsultatsiooni ega kirurgilist operatsiooni ei ole vaja, pakkudes eelkõige diagnoosi või ravi posti teel; b) kinnitab, et ravimi kasutamisel on tagatud selle toime, sellega ei kaasne kõrvaltoimeid ning et kõnealuse ravimi toime on parem või sama hea kui mõne teise ravi või ravimi toime; c) kinnitab, et inimese tervist saab parandada ravimi manustamisega; d) kinnitab, et inimese tervis võib halveneda ravimi võtmata jätmise korral; seda keeldu ei kohaldata artikli 88 lõikes 4 nimetatud vaktsineerimiskampaaniate suhtes; e) on mõeldud ainult või peamiselt lastele; f) viitab soovitustele, mida on andnud teadlased, tervishoiutöötajad või sellised isikud, kes ei kuulu kumbagi eespool nimetatud rühma, kuid kes oma tuntuse tõttu võivad soodustada ravimite tarbimist; g) kinnitab, et ravim on toiduaine, kosmeetikatoode või mõni muu tarbekaup; h) kinnitab, et ravimi ohutus või tõhusus on tingitud selle looduslikkusest; i) võib haigusloo kirjeldamisel või üksikasjalikul esitamisel viia eksliku isediagnoosimiseni; j) viitab sobimatul, hirmutaval või eksitaval viisil väidetavale paranemisele; k) kasutab sobimatuid, hirmutavaid või eksitavaid piltkujutisi, mis käsitlevad inimorganismis haigusest või vigastusest tingitud muutusi või ravimi toimet inimorganismile või mõnele selle osale.”
64

Peab meelde tuletama, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt eeldatakse, et ühenduse õiguse tõlgendamist puudutavad küsimused, mis siseriiklik kohus on esitanud õiguslikus ja faktilises raamistikus, mille ta on määratlenud omal vastutusel ja mille täpsust Euroopa Kohus ei pea kontrollima, on asjakohased (vt 15. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C-300/01: Salzmann, EKL 2003, lk I-4899, punktid 29 ja 31). Siseriikliku kohtu esitatud eelotsusetaotlusele saab Euroopa Kohus vastamata jätta vaid siis, kui on ilmne, et taotletud ühenduse õiguse tõlgendamine ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, või ka juhul, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele (vt eelkõige . aasta otsus kohtuasjas C-379/98: PreussenElektra, EKL 2001, lk I-2099, punkt 39; . aasta otsus liidetud kohtuasjades C-94/04 ja C-202/04: Cipolla jt, EKL 2006, lk I-11421, punkt 25, ja . aasta otsus liidetud kohtuasjades C-222/05–C-225/05: van der Weerd jt, EKL 2007, lk I-4233, punkt 22).
27

Eelotsusetaotluse esitanud kohtu selgitused, mis puudutavad põhikohtuasja faktilisi asjaolusid, ei võimalda siiski kindlaks määrata kõnesolevate laserplaatide tootmise kohta ega teha kindlaks, et need tõepoolest Itaaliasse imporditi. Siseriiklikke õigusnorme puudutava teabe osas ei võimalda need selgitused Euroopa Kohtul saada piisavalt selgust „SIAE” eritähise omandamise maksumuse kohta, et määrata kindlaks, kas on tegemist tollimaksuga või samaväärse toimega maksuga asutamislepingu eespool viidatud artiklite mõttes. Samuti ei võimalda need selgitused hinnata, kas sellised siseriiklikud õigusnormid on vastuolus direktiiviga 92/100.
99

Mis puutub viiteperioodi valikusse, siis on Euroopa Kohus juba sedastanud, et nõukogul on siinkohal teatav paindlikkus (vt selle kohta 25. oktoobri 2001. aasta otsus kohtuasjas C-120/99: Itaalia vs. nõukogu, EKL 2001, lk I-7997, punkt 42). Viieaastane periood, mis kestis 1999-2003, on hiljutine ja piisavalt pikk periood selleks, et seda arvustada.
13

Tuleb märkida, et Euroopa Kohus on juba teinud otsuse määruse nr 4253/88 artikli 21 lõike 3 teise lõigu ulatuse kohta seoses Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EPATF) arendusrahastust abina eraldatud summadega. Euroopa Kohus leidis nimelt, et selles sättes kehtestatud mahaarvamise keeldu ei tohi tõlgendada pelgalt formaalselt, kohaldades seda ainult väljamaksete tegemise ajal tehtavatele mahaarvamistele ning et seega peab keeld teha mis tahes mahaarvamisi ilmtingimata laienema kõikidele kuludele, mis on otseselt ja lahutamatult väljamakstavate summadega seotud (5. oktoobri 2006. aasta otsus kohtuasjas C-84/04: komisjon vs. Portugal, EKL 2006, lk I-9842, punkt 35).
98

Nende meetmete hulgas on Kerry krahvkonna volikogu algatusel koostatud Lough Leane’i veevõtuala kui Killarney järvede kõige tähtsama veevõtuala valitsemise ja järelevalve kava, mille väljatöötamiseks kulus kolm aastat 1998. aasta juulist kuni 2001. aasta juulini. Selle kava raames koostati mitu aruannet (vahearuanded ja lõpparuanne, A Catchment based approach for reducing nutrient inputs from all sources to the lakes of Killarney, detsember 2000 ja november 2003).
80

Lõpetuseks, kuigi Saksamaa Liitvabariik väidab, et nii olulise ettevõtja nagu Volkswagen tegevus võib mõjutada üldist huvi nii, et see õigustab äriõiguse üldnormist tulenevast kontrollist kaugemale ulatuvama õigusliku tagatise olemasolu, tuleb märkida, et isegi eeldades, et see argument on põhjendatud, ei ole liikmesriik selgitanud, millised – lisaks üldistele kaalutustele riski suhtes, et aktsionärid eelistavad oma isiklikke huvisid äriühingu töötajate huvidele – on põhjused, miks VW seaduse komisjon poolt vaidlustatud sätted on Volkswageni tegevusest tekkivate töökohtade säilitamiseks sobivad ja vajalikud.
40

Euroopa Parlament juhib tähelepanu sellele, et raamotsus 2005/667 on täielikult vastavuses asjaoludega, mis olid kõne all eespool viidatud kohtuotsuses komisjon vs. nõukogu. Esiteks on see raamotsus sisu ja eesmärgi osas analoogne Euroopa Kohtu poolt viidatud kohtuotsuses tühistatud raamotsusega. Raamotsuse 2005/667 preambulist selgub, et reostuse vastu võitlemine ja keskkonnakaitse ei kujuta endast selle raamotsuse kõrval- või teiseseid eesmärke. Samuti sarnaneb kõnesolev raamotsus sisuliselt raamotsusega 2003/80, arvestades seda, et mõlemal juhul on kriminaliseeritud tegevuseks saasteainete merre heitmine. Loomulikult erinevad need kaks raamotsust kohaldatavate kriminaalkaristuste raskuse ja liigi täpse määratluse osas, ent see erinevus ei saa käesolevas asjas õigustada kõrvalekaldumist lahendist eespool viidatud kohtuotsuses komisjon vs. nõukogu. Nimelt leidis Euroopa Kohus mainitud otsuses, et ühenduse seadusandja pädevus kriminaalõiguse valdkonnas laieneb sellistele sätetele nagu raamotsuse 2003/80 artikli 5 lõige 1, mis puudutab kriminaalkaristuste raskust ja liiki.
15

Vastavalt kirjeldava lisa punktile 3.2 pealkirjaga „Expected results and main activities” on projekti ülesanne abistada Filipiinide ametiasutusi järgmiste eesmärkide saavutamisel: „1. Promotion of best international border management standards through review/validation of ongoing national policies and practices. 2. Intelligence information is efficiently shared among agencies involved in BM [border management] through a linked and secured IT system […] (analysing and processing the information). 3. Circulation of false identity documents is prevented through increased capacity to detect false documents and public awareness on the importance of holding correct identity documents. 4. Capacity of Border Management senior and technical staff is increased through appropriate training activities (gender and culturally-sensitive).”
57

Kohtupraktika kohaselt tuleb erandeid reeglist, mille eesmärk on tagada asutamislepinguga tunnustatud riigihankelepingute sektorit puudutavate õiguste efektiivsus, tõlgendada kitsalt (vt 18. mai 1995. aasta otsus kohtuasjas C-57/94: komisjon vs. Itaalia, EKL 1995, lk I-1249, punkt 23; 28. märtsi 1996. aasta otsus kohtuasjas C-318/94: komisjon vs. Saksamaa, EKL 1996, lk I-1949, punkt 13, ja 2. juuni 2005. aasta otsus kohtuasjas C-394/02: komisjon vs. Kreeka, EKL 2005, lk I-4713, punkt 33). Et mitte võtta direktiivilt 93/36 tema kasulikku mõju, ei tohi liikmesriigid näha ette uusi läbirääkimistega menetluse kasutamise juhtusid, mida ei ole selles direktiivis ette nähtud, või lisada direktiivis sõnaselgelt ette nähtud juhtudele uusi tingimusi, mille tulemusena nimetatud menetluse kasutamine on lihtsam (vt selle kohta eespool viidatud 13. jaanuari 2005. aasta kohtuotsus komisjon vs. Hispaania, punkt 48).
43

Kohtupraktika kohaselt võimaldab asjaolu, et vein ja õlu võivad teatud osas rahuldada samu vajadusi, järeldada, et need on omavahel teataval määral asendatavad, kusjuures Euroopa Kohus on siiski täpsustanud, et veinide suure kvaliteedi- ja ka hinnaerinevuse tõttu tuleb õlle — mis on populaarne ja laialdaselt tarbitav jook — ja veini vahelise konkurentsi kindlaksmääramisel võtta arvesse üldsusele kõige kättesaadavamaid veine, mis on üldiselt ka kõige lahjemad ja odavamad, ning seega tuleb ka maksuvõrdlused teha sellelt aluselt (vt eespool viidatud otsus komisjon vs. Belgia, punkt 10 ja viidatud kohtupraktika).
31

Kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 5 kolmandast lõigust tuleneb, et nähes ette, et avalik-õiguslikud organisatsioonid on igal juhul maksukohustuslased seoses D lisas loetletud tegevusaladega, välja arvatud juhul, kui tegevuse mahu võib hinnata tühiseks, seab nimetatud säte nende organisatsioonide maksukohustuse kohaldamatajätmisele piiri, mis lisandub neile piirangutele, mis tulenevad esimeses lõikes kehtestatud tingimusest, et tegevus peab olema tehtud ametivõimuna tegutsedes, ja sama artikli teises lõigus ettenähtud erandist juhuks, kui maksukohustuse kohaldamatajätmine vaadeldavale tegevusele tooks kaasa olulist konkurentsi moonutamist. Nimetatud artikli kolmanda lõike eesmärk on seega tagada, et teatavaid majandustegevuse kategooriaid, mille tähtsus tuleneb nende eesmärgist, ei vabastataks käibemaksust põhjusel, et nendega tegelejateks on avalik-õiguslikud organisatsioonid, kes tegutsevad ametivõimuna (vt 17. oktoobri 1989. aasta otsus liidetud kohtuasjades 231/87 ja 129/88: Comune di Carpaneto Piacentino jt, EKL 1989, lk 3233, punkt 26).
16

Tuleb hoopis märkida, et eelotsusetaotluses on määratletud esitatud küsimuse faktiline ja siseriiklik õiguslik raamistik. Lisaks on eelotsusetaotluse esitanud kohus märkinud täpsed põhjused, mille tõttu tal on tekkinud küsimus ühenduse õiguse tõlgenduse osas ja miks ta on pidanud vajalikuks Euroopa Kohtule eelotsuse küsimus esitada.
51

Ühenduse institutsioonid ei jätnud põhikohtuasjas arvestamata sellise teadaoleva teguriga nagu sulami hinnalisa süsteemi kohaldamine. Asjaomased institutsioonid uurisid sulami hinnalisa kohaldamise tegurit ja otsustasid, et sellel on lõpliku hinna seisukohalt vaid vähene osakaal. Sellises olukorras peab pool, kes väidab, et määrus on kehtetu, esitama tõendid selle kohta, et sulami hinnalisa kooskõlastatud kohaldamine lehttoodete tootjate poolt võis olla nii olulise mõjuga, et roostevaba terastraadi lõplikku hinda ei saanud enam kasutada ühenduse tööstusharule tekkinud kahju ning selle kahju ja subsideeritud impordi vahelise põhjusliku seose tuvastamiseks.
41

Oma väite kinnituseks viitab Saksamaa Liitvabariik esiteks 8. augusti 1997. aasta määruse kohtuasjas C-317/95: Canadane Cheese Trading ja Kouri (EKL 1997, lk I-4681) aluseks olnud kohtuasjas kohtujurist Ruiz-Jarabo Colomeri ettepaneku punktile 35 ning teiseks eespool viidatud kohtuotsusele Bigi, milles Euroopa Kohus jättis otsesõnu lahtiseks selle küsimuse, kas mõiste „parmesan” kujutab endast üldnimetust, ning kolmandaks asjaolule, et ei piisa sedastamisest, et toote nimetus on päritolunimetuse tõlge. Igal asjaomasel juhul tuleb kontrollida, kas nimetatud tõlge tekitab tõesti asjaomase nimetusega seoseid. See ei ole nii juhul, kui hoolimata sellest, et vaidlusalune nimetus oli algselt tõlge, on see aja jooksul saanud tarbijate ühiskeeles teise tähenduse ning muutunud seeläbi üldnimetuseks. Neljandaks tugineb kõnealune liikmesriik asjaolule, et Saksamaal, s.o ainsas liikmesriigis, kus mõiste „parmesan” üldise laadi hindamine on käesoleva rikkumismenetluse raames oluline, on sõna „parmesan” alati tajutud riivitud või riivimiseks ette nähtud kõvade juustude üldnimetusena. Pealegi vastab see tõele ka teistes liikmesriikides, kaasa arvatud Itaalias.
45

Nimetatud põhjenduses on tõepoolest kirjas, et „[k]ui riigi reguleeriv asutus teeb otsuse, peab kõigil isikutel, keda see puudutab, olema õigus kaevata see otsus edasi asjaomastest isikutest sõltumatule organile. See organ võib olla kohus”. See põhjendus sätestab aga üksnes võimaluse igal isikul, keda riigi reguleeriva asutuse otsus puudutab, esitada selle otsuse peale kaebus. Pelk asjaolu, et põhjenduses mainitakse niisuguse otsuse adressaadi võimalust kaebus esitada, ei tähenda aga mingil juhul, et selline kaebus on välistatud teiste ettevõtjate puhul, nagu otsuse adressaadiga konkureerivad ettevõtjad.