ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Määrusega nr 118/97 muudetud ja ajakohastatud määruse nr 1408/71 (muudetud määrusega nr 307/1999) artikli 22 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et selle sättega on vastuolus see, kui pädeva liikmesriigi õigusaktidega seatakse niisuguse toetuse, nagu on kõne all põhikohtuasjas, saamiseks selles liikmesriigis elamise ja viibimise tingimus. Määrusega nr 118/97 muudetud ja ajakohastatud määruse nr 1408/71 (muudetud määrusega nr 307/1999) artikli 22 lõike 1 punkti b ja artikli 22 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et isik, kes on sellises olukorras, nagu on kõne all põhikohtuasjas, säilitab õiguse saada artikli 22 lõike 1 punktis b nimetatud hüvitisi pärast muusse liikmesriiki kui pädev riik elama asumist, tingimusel et ta on saanud vastava loa.
ET Euroopa Liidu Teataja C 104/19

Euroopa Kohtu (teine koda) 8. veebruari 2017. aasta otsus (Cour d’appel de Paris’ eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – Carrefour Hypermarchés SAS versus ITM Alimentaire International SASU

(Kohtuasi C-562/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Võrdlev reklaam - Direktiiv 2006/114/EÜ - Artikkel 4 - Direktiiv 2005/29/EÜ - Artikkel 7 - Objektiivne hinnavõrdlus - Eksitav tegevusetus - Eri suurusega või eri tüüpi kauplustes müüdavate toodete hindu võrdlev reklaam - Lubatavus - Oluline teave - Teabe ulatus ja -kandja))

(2017/C 104/28)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour d’appel de Paris

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Carrefour Hypermarchés SAS

Vastustaja apellatsioonimenetluses: ITM Alimentaire International SASU

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/114/EÜ eksitava ja võrdleva reklaami kohta artikli 4 punkte a ja c koostoimes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ebaausate kaubandustavade direktiiv), artikli 7 lõigetega 1–3 tuleb tõlgendada nii, et neist sätetest esimese mõttes lubamatuks võib osutuda selline reklaam, nagu käsitletakse põhikohtuasjas ning mis võrdleb eri suurusega või eri tüüpi kauplustes müüdavate toodete hindu olukorras, kus kauplused kuuluvad kaubakettidesse, millele kõigile kuulub eri suurusega ja eri tüüpi kauplusi ning kus reklaamija võrdleb oma kaubaketi suuremates või suuremat tüüpi kauplustes käibivaid hindu ja konkureerivate kaubakettide väiksemates või väiksemat tüüpi kauplustes käibivaid hindu, välja arvatud juhul, kui tarbijaid on reklaamis endas selgelt teavitatud, et võrreldi reklaamija kaubaketi suuremates või suuremat tüüpi kauplustes käibivaid hindu ja konkureerivate kaubakettide väiksemates või väiksemat tüüpi kauplustes käibivaid hindu.

Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab niisuguse reklaami lubatavuse väljaselgitamiseks kontrollima, kas põhikohtuasja asjaolusid arvesse võttes ei täida põhikohtuasjas vaidluse all olev reklaam objektiivse võrdlemise nõuet ja/või on oma laadilt eksitav, arvestades esiteks seda, kuidas keskmine tarbija, kes on piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas, tajub asjassepuutuvaid tooteid, ja arvestades teiseks selles reklaamis sisalduvat teavet, iseäranis teavet, mis puudutab reklaamija kaubaketi kauplusi ja konkureerivate kaubakettide kauplusi, mille hindu võrreldi, ja üldisemalt kõiki selle reklaami tunnusjooni.

(1) ELT C 27, 25.1.2016.
1.

ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, et liikmesriik, mille maksuõigusnormid lubavad maha arvata eluasemega seotud „negatiivse tulemi“, ei luba seda mahaarvamist teha mitteresidendil, kes on füüsilisest isikust ettevõtja, kui ta saab selle liikmesriigi territooriumil 60 % oma kogutulust ning ei saa selle liikmesriigi territooriumil, kus asub tema eluase, tulu, mis võimaldaks tal seal teostada õigust sama suurele mahaarvamisele.
ET Euroopa Liidu Teataja C 151/7

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 16. märtsi 2017. aasta otsus (Corte suprema di cassazione eelotsusetaotlus – Itaalia) – Agenzia delle Entrate versus Marco Identi

(Kohtuasi C-493/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Käibemaks - ELL artikli 4 lõige 3 - Kuues direktiiv - Riigiabi - Füüsilisest isikust pankrotivõlgniku kohustustest vabastamise menetlus (esdebitazione) - Käibemaksuvõla sissenõudmise võimatus))

(2017/C 151/10)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte suprema di cassazione

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Agenzia delle Entrate

Vastustaja: Marco Identi

Resolutsioon

Liidu õigust, täpsemalt ELL artikli 4 lõiget 3, nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikleid 2 ja 22 ning riigiabieeskirju tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus käibemaksuvõla sissenõutamatuks tunnistamine selliste siseriiklike õigusnormide alusel, nagu on arutusel põhikohtuasjas, mis näevad ette kohustustest vabastamise menetluse, mille käigus kohus võib teatavatel tingimustel tunnistada sissenõutamatuks füüsilise isiku võlad, mis on jäänud rahuldamata selle isiku suhtes läbiviidud pankrotimenetluse käigus.

(1) ELT C 406, 7.12.2015.
1.

Nõukogu 22. märtsi 1977. aasta direktiivi 77/249/EMÜ õigusteenuste osutamise vabaduse tulemuslikuma elluviimise kohta artikli 1 lõike 1 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav liikmesriigi niisuguste õigusnormide suhtes nagu need, mida käsitletakse põhikohtuasjas ja mis reserveerivad notaritele õiguse tõestada allkirja õigsust kinnisasjaga seotud asjaõiguste loomiseks või üleandmiseks nõutavatel dokumentidel, mis välistab seega võimaluse, et selles liikmesriigis tunnustataks niisugust tõestamist mõne teise liikmesriigi advokaadi poolt.
ET Euroopa Liidu Teataja C 144/6

Euroopa Kohtu (teine koda) 9. märtsi 2017. aasta otsus (Corte suprema di cassazione eelotsusetaotlus – Itaalia) – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce versus Salvatore Manni

(Kohtuasi C-398/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Isikuandmed - Füüsiliste isikute kaitse nende andmete töötlemisel - Direktiiv 95/46/EÜ - Artikli 6 lõike 1 punkt e - Äriühingute registris avalikustamisele kuuluvad andmed - Esimene direktiiv 68/151/EMÜ - Artikkel 3 - Asjaomase äriühingu lõpetamine - Andmete kolmandatele isikutele kättesaadavuse piiramine))

(2017/C 144/07)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte suprema di cassazione

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce

Vastustaja: Salvatore Manni

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta artikli 6 lõike 1 punkti e, artikli 12 punkti b ja artikli 14 esimese lõigu punkti a koostoimes nõukogu 9. märtsi 1968. aasta esimese direktiivi 68/151/EMÜ tagatiste kooskõlastamise kohta, mida liikmesriigid äriühingu liikmete ja kolmandate isikute huvide kaitseks EMÜ asutamislepingu artikli 58 teises lõigus tähendatud äriühingutelt nõuavad, et muuta sellised tagatised ühenduse kõigis osades võrdväärseteks (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2003. aasta direktiiviga 2003/58/EÜ) artikliga 3 tuleb tõlgendada nii, et kehtivate ELi õigusaktide kohaselt tuleb liikmesriikidel kindlaks määrata, kas viimati nimetatud direktiivi artikli 2 lõike 1 punktides d ja j nimetatud füüsilised isikud võivad keskregistrit, äriregistrit või äriühingute registrit pidavalt ametiasutuselt paluda juhtumispõhiselt kontrollida, kas nende isikute konkreetse olukorraga seotud õigustatud ja veenvatel põhjustel erandkorras õigustatud pärast asjaomase äriühingu lõpetamisest piisavalt pika aja möödumist piirata asjaomasesse registrisse kantud vastavate isikuandmete kättesaadavust kolmandatele isikutele, kellel on erihuvi asjaomaste andmetega tutvuda.

(1) ELT C 354, 26.10.2015.
1.

Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, artikli 7 lõiget 2 tuleb koostoimes Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni puuetega inimeste õiguste konventsiooniga, mis on Euroopa Ühenduse nimel heaks kiidetud nõukogu 26. novembri 2009. aasta otsusega 2010/48/EÜ, ja võrdse kohtlemise põhimõttega, millele on pühendatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklid 20 ja 21, tõlgendada nii, et selle alusel on lubatud niisugused liikmesriigi õigusnormid nagu põhikohtuasjas käsitlusel, mis annavad teatava puudega töötajatele eelneva erikaitse koondamise eest, jättes samasuguse puudega ametnike suhtes niisuguse kaitse kohaldamata, välja arvatud juhul, kui on tuvastatud võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumine, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus. Selle kontrollimise käigus peab olukordade võrdlemine tuginema analüüsil, mis keskendub kõigile liikmesriigi õigusnormidele, mis reguleerivad ühelt poolt konkreetse puudega töötajate positsiooni ja teiselt poolt sama puudega ametnike positsiooni, võttes arvesse põhikohtuasjas käsitletava koondamise vastase kaitse eesmärki.
1.

Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, (muudetud nõukogu 20. novembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1791/2006) artikli 32 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et ühelt poolt ei nõua see, et kasutus- ja litsentsitasu summa oleks kindlaks määratud litsentsilepingu sõlmimise või tollivõla tekkimise hetkel, selleks et lugeda, et asjaomane kasutus- või litsentsitasu on seotud kaubaga, mille väärtust määratakse, ja teiselt poolt võimaldab see asuda seisukohale, et selline kasutus- ja litsentsitasu on „seotud kaubaga, mille väärtust hinnatakse“, isegi kui asjaomane kasutus- ja litsentsitasu on vaid osaliselt seotud kõnealuse kaubaga.
ET Euroopa Liidu Teataja C 144/10

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 9. märtsi 2017. aasta otsus – Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI (Malaysia) Bhd versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-615/15 P) (1)

((Apellatsioonkaebus - Kartellid - Telerite ja arvutikuvarite kineskoopide ülemaailmne turg - Hindasid, turgude ja klientide jagamist ning tootmise piiramist puudutavad kokkulepped ja kooskõlastatud tegevus - Trahvid - Suunised trahvide arvutamise meetodi kohta (2006) - Punkt 13 - Rikkumisega seotud müügi väärtuse kindlaksmääramine))

(2017/C 144/13)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: Samsung SDI Co. Ltd, Samsung SDI (Malaysia) Bhd (esindajad: advokaadid M. Struys, A. Fall, L. Eskenazi ja C. Erol)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon (esindajad: A. Biolan, G. Meessen ja H. van Vliet)

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Samsung SDI Co. Ltd-lt ja Samsung SDI (Malaysia) Bhd-lt.

(1) ELT C 27, 25.1.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 144/8

Euroopa Kohtu (viies koda) 8. märtsi 2017. aasta otsus (Hof van beroep te Brussel’i eelotsusetaotlus – Belgia) – Belgische Staat versus Wereldhave Belgium Comm. VA, Wereldhave International NV, Wereldhave NV

(Kohtuasi C-448/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Eri liikmesriikides asuvad ema- ja tütarettevõtjad - Kohaldatav ühine maksusüsteem - Ettevõtte tulumaks - Direktiiv 90/435/EMÜ - Kohaldamisala - Artikli 2 punkt c - Ilma valiku- või vabastamisvõimaluseta maksustamisele kuuluv ettevõtja - Maksustamine nullmääraga))

(2017/C 144/09)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hof van beroep te Brussel

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Belgische Staat

Kostjad: Wereldhave Belgium Comm. VA, Wereldhave International NV, Wereldhave NV

Resolutsioon

Nõukogu 23. juuli 1990. aasta direktiivi 90/435/EMÜ eri liikmesriikide emaettevõtjate ja tütarettevõtjate suhtes kohaldatava ühise maksustamissüsteemi kohta artikli 5 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt selles liikmesriigis asuva tütarettevõtja poolt teises liikmesriigis asuvale fiskaalsele ühisinvesteerimisettevõtjale, kes on maksustatud juriidilise isiku tulumaksu nullmääraga tingimusel, et tema kasum jaotatakse täies ulatuses osanikele, makstud dividendidelt tuleb tasuda vallasvaratulult kinnipeetav maks, kuna tema puhul ei ole tegemist „liikmesriigi äriühinguga“ selle direktiivi tähenduses.

(1) ELT C 363, 3.11.2015.
2.

Komisjoni 7. juuli 2009. aasta määruse (EÜ) nr 612/2009, milles sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad (muudetud komisjoni 23. veebruari 2011. aasta määrusega (EL) nr 173/2011) artikli 28 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et külmutatud või sügavkülmutatud kanad, mille veesisaldus ületab määruse nr 543/2008 (muudetud rakendusmäärusega nr 1239/2012) piirmäärasid, ei ole normaalsetes tingimustes liidu territooriumil turustatavad ning need ei vasta veatu ja standardse turustuskvaliteedi nõudele, isegi kui neile on lisatud pädeva asutuse väljastatud terviseohutuse sertifikaat.
ET Euroopa Liidu Teataja C 144/10

Euroopa Kohtu (kuues koda) 9. märtsi 2017. aasta otsus (Cour d’appel de Liège’i eelotsusetaotlus – Belgia) – Belgia riik versus Oxycure Belgium SA

(Kohtuasi C-573/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikli 98 lõige 2 - III lisa punktid 3 ja 4 - Neutraalse maksustamise põhimõte - Meditsiiniline hapnikuravi - Vähendatud käibemaksumäär - Hapnikuballoonid - Harilik käibemaksumäär - Hapnikukontsentraatorid))

(2017/C 144/12)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour d’appel de Liège

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Belgia riik

Kostja: Oxycure Belgium SA

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 98 lõigetega 1 ja 2 ning selle direktiivi III lisa punktidega 3 ja 4 ei ole neutraalse maksustamise põhimõtet arvestades vastuolus selline siseriiklik õigusnorm, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis näeb ette, et hapnikukontsentraatorite tarnimisele või rendileandmisele kohaldatakse harilikku käibemaksumäära, samas kui hapnikuballoonide tarnimisele näeb see säte ette vähendatud maksumäära kohaldamise.

(1) ELT C 38, 1.2.2016.
2.

Määrust nr 1393/2007 tuleb tõlgendada nii, et menetluse algatusdokumendi kättetoimetamine postiteenuste vahendusel on kehtiv, isegi kui: — adressaadile kättetoimetatavat dokumenti sisaldav vastuvõtuteatisega tähtkiri asendati muu dokumendiga, tingimusel et see dokument pakub esitatava teabe ja tõendi küsimuses võrdväärseid tagatisi. Edastava liikmesriigi kohus peab kontrollima, et adressaat on dokumendi kätte saanud asjaoludel, mis tagavad tema kaitseõigused; — kättetoimetatavat dokumenti ei antud adressaadile üle isiklikult, tingimusel et see anti üle adressaadi tavapärases elu- või asukohas viibinud täisealisele isikule, kes on tema pereliige või tema heaks töötav isik. Vajaduse korral peab adressaat tõendama kõikide tõenditega, mida on lubatud kasutada edastava liikmesriigi kohtus, et tal ei olnud tegelikult võimalik teada saada, et tema suhtes on teises liikmesriigis algatatud kohtumenetlus, või nõude eset ja alust kindlaks teha või tal ei olnud piisavalt aega oma kaitse ettevalmistamiseks.
ET Euroopa Liidu Teataja C 121/5

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 2. märtsi 2017. aasta otsus (Landgericht Stuttgarti eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV versus comtech GmbH

(Kohtuasi C-568/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Tarbijakaitse - Direktiiv 2011/83/EL - Artikkel 21 - Telefonikõne - Telefoniliini haldamine kaupleja poolt selleks, et tarbija saaks temaga seoses sõlmitud lepinguga ühendust võtta - Keeld kohaldada põhitariifist suuremat tariifi - Mõiste „põhitariif“))

(2017/C 121/06)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landgericht Stuttgart

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

Kostja: comtech GmbH

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta direktiivi 2011/83/EL tarbija õiguste kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/44/EÜ ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 85/577/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/7/EÜ, artiklis 21 osutatud mõistet „põhitariif“ tuleb tõlgendada nii, et tasu kõne eest, mis on seotud sõlmitud lepinguga ja mis on tehtud kaupleja hallatud abitelefoniliinile, ei tohi olla suurem tavalisele geograafilisele laua- või mobiiltelefoninumbrile helistamise tasust. Kui sellest piirangust on kinni peetud, ei oma tähtsust asjaolu, kas kaupleja teenib mittegeograafilist abitelefoniliini kasutades kasumit või mitte.

(1) ELT C 38, 1.2.2016.
2.

Määruse nr 2988/95 artikli 3 lõike 1 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et see, kui ettevõtja on võlgnik niisuguste intressinõuete puhul, nagu on kõne all põhikohtuasjas, ei kujuta endast „jätkuvat või korduvat eeskirjade eiramist“ kõnealuse sätte tähenduses. Niisuguseid nõudeid tuleb käsitada määruse nr 2988/95 artikli 1 lõike 1 tähenduses ühe ja sama rikkumise tagajärjena, nagu rikkumine, millega kaasneb põhinõudeks olevate, põhjendamatult saadud toetuste ja summade sissenõudmine.
ET Euroopa Liidu Teataja C 121/4

Euroopa Kohtu (teine koda) 2. märtsi 2017. aasta otsus (Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz’i eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Alphonse Eschenbrenner versus Bundesagentur für Arbeit

(Kohtuasi C-496/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Töötajate vaba liikumine - ELTL artikkel 45 - Määrus (EL) nr 492/2011 - Artikkel 7 - Võrdne kohtlemine - Piirialatöötaja, kellel tuleb tasuda tulumaksu oma elukoha liikmesriigis - Hüvitis, mida töökoha liikmesriik maksab töötajale tööandja pankroti korral - Pankrotihüvitise arvutamise meetod - Töökoha liikmesriigi tulumaksu arvestuslik arvessevõtmine - Pankrotihüvitis, mis on varasemast netotöötasust madalam - Kahepoolne topeltmaksustamise vältimise leping))

(2017/C 121/05)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landessozialgericht Rheinland-Pfalz, Mainz

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Alphonse Eschenbrenner

Vastustaja: Bundesagentur für Arbeit

Resolutsioon

ELTL artiklit 45 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2011. aasta määruse (EL) nr 492/2011 töötajate liikumisvabaduse kohta liidu piires artiklit 7 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus, kui sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas arvutatakse pankrotihüvitis, mida liikmesriik maksab piirialatöötajale, kes ei maksa selles riigis tulumaksu ning kellele makstav pankrotihüvitis on tema suhtes kehtivate õigusnormide alusel maksuvaba, nii, et pankrotihüvitise aluseks olevast töötasust arvatakse maha tema suhtes selles riigis kehtiv tulumaks, mille tulemusel ei saa piirialatöötaja erinevalt selles riigis elavatest ja töötavatest isikutest hüvitist, mis vastab tema varasemale netotöötasule. Asjaolul, et töötajal ei ole oma tööandja vastu nõuet tasuda varasema brutotöötasu see osa, mida talle mahaarvamise tõttu ei makstud, ei ole selles osas tähtsust.

(1) ELT C 429, 21.12.2015.
2.

Niisuguse hankelepingu puhul tuleb võrdse kohtlemise ja diskrimineerimiskeelu põhimõtet ning läbipaistvuskohustust, mis tulenevad eelkõige ELTL artiklitest 49 ja 56, tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus, kui hankija muudab pärast hanketeate avaldamist tehnilise kirjelduse punkti kutsealase suutlikkuse kumuleerumise tingimuste ja korra kohta, nagu põhikohtuasjas kõne all olev punkt 4.3, eeldusel et esiteks ei ole tehtud muudatused niivõrd olulised, et need ärataksid huvi potentsiaalsetes pakkujates, kes nende muudatusteta ei oleks pakkumust suutnud esitada, teiseks on need muudatused nõuetekohaselt avaldatud ning kolmandaks on muudatused tehtud enne pakkujate poolt pakkumuste esitamist, pakkumuste esitamise tähtaega on pikendatud, kui muudatused on olulised, tähtaega on pikendatud vastavalt muudatuste olulisusele ning pikendatud tähtaeg on piisav, et huvitatud ettevõtjatel oleks võimalik oma pakkumust vastavalt kohandada, ning seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
2)

Direktiivi 1999/62 (muudetud direktiiviga 2011/76) artiklit 9a tuleb tõlgendada nii, et selles esitatud proportsionaalsuse nõudega ei ole vastuolus selline karistuste süsteem, nagu on käsitletud põhikohtuasjas ja milles nähakse õigusrikkujate suhtes ette objektiivne vastutus. See-eest tuleb seda tõlgendada nii, et sellega on vastuolus asjaomase süsteemiga ette nähtud karistuse määr.
1.

Kuna Bulgaaria Vabariik: — on alates 2007. aastast kuni 2014. aasta lõpuni süstemaatiliselt ja pidevalt ületanud PM10 sisalduse 24tunnist ja aastast piirtaset järgmistes piirkondades ja linnastutes: BG0001 AG Sofia linnastu, BG0002 AG Plovdivi linnastu, BG0004 Põhja-Bulgaaria, BG0005 Edela-Bulgaaria ja BG0006 Kagu-Bulgaaria; — on alates 2007. aastast kuni 2014. aasta lõpuni süstemaatiliselt ja pidevalt ületanud PM10 24tunnist piirtaset ning aastatel 2007, 2008 ja 2010-2014 (kaasa arvatud) aastast piirtaset BG0003 AG Varna linnastus, siis on Bulgaaria Vabariik rikkunud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2008. aasta direktiivi 2008/50/EÜ välisõhu kvaliteedi ja Euroopa õhu puhtamaks muutmise kohta artikli 13 lõikest 1 koostoimes XI lisaga tulenevaid kohustusi, ning — kuna PM10 sisalduse 24tunnist ja aastast piirtaset ületatakse endiselt kõigis ülalnimetatud piirkondades ja linnastutes, siis on Bulgaaria Vabariik rikkunud selle direktiivi artikli 23 lõike 1 teisest lõigust tulenevaid kohustusi ja eelkõige kohustust tagada, et piirtasemete ületamise ajavahemik oleks võimalikult lühike, mis puudutab ajavahemikku alates 11. juunist 2010 kuni 2014. aasta lõpuni.
ET Euroopa Liidu Teataja C 168/13

Euroopa Kohtu (kuues koda) 6. aprilli 2017. aasta otsus (Nejvyšší správní soud‘i eelotsusetaotlus – Tšehhi Vabariik) – Eko-Tabak s.r.o. versus Generální ředitelství cel

(Kohtuasi C-638/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Direktiiv 2011/64/EL - Artikli 2 lõike 1 punkt c - Artikli 5 lõike 1 punkt a - Mõisted „suitsetamistubakas“, „peeneks lõigatud või muul viisil purustatud valmistubakas“ ja „tööstuslik töötlemine“))

(2017/C 168/15)

Kohtumenetluse keel: tšehhi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Nejvyšší správní soud

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Eko-Tabak s.r.o.

Vastustaja: Generální ředitelství cel

Resolutsioon

Nõukogu 21. juuni 2011. aasta direktiivi 2011/64/EL tubakatoodetele kohaldatava aktsiisi struktuuri ja määrade kohta artikli 2 lõike 1 punkti c ja artikli 5 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kuivatatud, rullimata, ebastandardsed, osaliselt rebitud varrega tubakalehed, mis on läbinud esmase kuivatamise ja kontrollitud niisutamise ja mis sisaldavad glütseriini ning mis on suitsetamiskõlblikud pärast lihtsat töötlemist nende purustamise või käsitsi lõikamise näol, kuuluvad mõiste „suitsetamistubakas“ alla nende sätete tähenduses.

(1) ELT C 98, 14.3.2016.