Kohtuasi C-85/11

Euroopa Komisjon

versus

Iirimaa

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Maksustamine — Direktiiv 2006/112/EÜ — Artiklid 9 ja 11 — Siseriiklikud õigusnormid, mis lubavad mittemaksukohustuslastel kuuluda selliste isikute gruppi, keda võib käsitada ühe käibemaksukohustuslasena”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (suurkoda), 9. aprill 2013

Maksualaste õigusaktide ühtlustamine – Ühine käibemaksusüsteem – Maksukohustuslased – Mõiste – Liikmesriikide õigus käsitada isikuid, kes on omavahel tihedalt seotud, ühe maksukohustuslasena – Siseriiklikud õigusnormid, mis lubavad mittemaksukohustuslastel kuuluda selliste isikute gruppi, keda võib käsitada ühe maksukohustuslasena – Kohustuste rikkumine – Puudumine

(Nõukogu direktiiv 2006/112, artikkel 11)

Liikmesriik, mis lubab mittemaksukohustuslastel kuuluda selliste isikute gruppi, keda võib käsitada ühe käibemaksukohustuslasena, ei riku direktiivi 2006/112, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artiklist 11 tulenevaid kohustusi.

Sõnastusest „ühe maksukohustuslasena” ei saa tuletada, et käibemaksudirektiivi artikli 11 ainus eesmärk on lubada käsitada mitut maksukohustuslast ühe üksusena, kuna need mõisted ei seondu mitte selle artikli kohaldamise tingimusega, vaid selle tagajärjega, mis seisneb mitme isiku käsitamises ühe maksukohustuslasena. Samuti ei anna selle artikli sõnastus alust arvata, et see kujutab endast erandit üldreeglist, mis näeb ette, et iga maksukohustuslast tuleb käsitada eraldi üksusena, mistõttu tuleb seda artiklit tõlgendada kitsalt, või et grupi mõiste tähendab, et sinna kuuluvad isikud on kõik ühest kategooriast, kuna mõistele „grupp” selles artiklis ei viidata.

Mis puudutab käibemaksudirektiivi artikli 11 eesmärke, siis liidu seadusandja soov oli halduse lihtsustamise ja teatavate kuritarvituste – nt ühe ettevõtja jagamine mitmeks maksukohustuslaseks nii, et igaüks neist võiks teatavast eriskeemist kasu saada – ärahoidmise huvides see, et liikmesriigid ei oleks kohustatud käsitama maksukohustuslastena neid, kelle iseseisvus on puhtalt õiguslik formaalsus. Seega ei ilmne, et liikmesriikidele antud võimalus käsitada ühe maksukohustuslasena isikute gruppi, kuhu kuulub üks või mitu isikut, kes ei pruugi üksikult olla maksukohustuslased, läheb vastuollu nimetatud eesmärkidega. Küll aga ei saa välistada, et selliste isikute osalemine grupis aitab kaasa halduse lihtsustamisele nii selle grupi kui ka maksuhalduri jaoks ja võimaldab ära hoida teatavaid kuritarvitusi, et nende osalemine selles võib isegi olla nimetatud eesmärkidel vältimatult vajalik, kui see ainsana loob tiheda seose, mis peab olema rahalises, majanduslikus ja organisatsioonilises mõttes sinna gruppi kuuluvate isikute vahel selleks, et neid saaks käsitada ühe maksukohustuslasena.

(vt punktid 40, 47 ja 48)

Kohtuasi C-85/11

Euroopa Komisjon

versus

Iirimaa

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Maksustamine — Direktiiv 2006/112/EÜ — Artiklid 9 ja 11 — Siseriiklikud õigusnormid, mis lubavad mittemaksukohustuslastel kuuluda selliste isikute gruppi, keda võib käsitada ühe käibemaksukohustuslasena”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (suurkoda), 9. aprill 2013

Maksualaste õigusaktide ühtlustamine — Ühine käibemaksusüsteem — Maksukohustuslased — Mõiste — Liikmesriikide õigus käsitada isikuid, kes on omavahel tihedalt seotud, ühe maksukohustuslasena — Siseriiklikud õigusnormid, mis lubavad mittemaksukohustuslastel kuuluda selliste isikute gruppi, keda võib käsitada ühe maksukohustuslasena — Kohustuste rikkumine — Puudumine

(Nõukogu direktiiv 2006/112, artikkel 11)

Liikmesriik, mis lubab mittemaksukohustuslastel kuuluda selliste isikute gruppi, keda võib käsitada ühe käibemaksukohustuslasena, ei riku direktiivi 2006/112, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artiklist 11 tulenevaid kohustusi.

Sõnastusest „ühe maksukohustuslasena” ei saa tuletada, et käibemaksudirektiivi artikli 11 ainus eesmärk on lubada käsitada mitut maksukohustuslast ühe üksusena, kuna need mõisted ei seondu mitte selle artikli kohaldamise tingimusega, vaid selle tagajärjega, mis seisneb mitme isiku käsitamises ühe maksukohustuslasena. Samuti ei anna selle artikli sõnastus alust arvata, et see kujutab endast erandit üldreeglist, mis näeb ette, et iga maksukohustuslast tuleb käsitada eraldi üksusena, mistõttu tuleb seda artiklit tõlgendada kitsalt, või et grupi mõiste tähendab, et sinna kuuluvad isikud on kõik ühest kategooriast, kuna mõistele „grupp” selles artiklis ei viidata.

Mis puudutab käibemaksudirektiivi artikli 11 eesmärke, siis liidu seadusandja soov oli halduse lihtsustamise ja teatavate kuritarvituste – nt ühe ettevõtja jagamine mitmeks maksukohustuslaseks nii, et igaüks neist võiks teatavast eriskeemist kasu saada – ärahoidmise huvides see, et liikmesriigid ei oleks kohustatud käsitama maksukohustuslastena neid, kelle iseseisvus on puhtalt õiguslik formaalsus. Seega ei ilmne, et liikmesriikidele antud võimalus käsitada ühe maksukohustuslasena isikute gruppi, kuhu kuulub üks või mitu isikut, kes ei pruugi üksikult olla maksukohustuslased, läheb vastuollu nimetatud eesmärkidega. Küll aga ei saa välistada, et selliste isikute osalemine grupis aitab kaasa halduse lihtsustamisele nii selle grupi kui ka maksuhalduri jaoks ja võimaldab ära hoida teatavaid kuritarvitusi, et nende osalemine selles võib isegi olla nimetatud eesmärkidel vältimatult vajalik, kui see ainsana loob tiheda seose, mis peab olema rahalises, majanduslikus ja organisatsioonilises mõttes sinna gruppi kuuluvate isikute vahel selleks, et neid saaks käsitada ühe maksukohustuslasena.

(vt punktid 40, 47 ja 48)