ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
73.

Lisaks ei tohi see, et karistusmeetmeid on mitu, viia asjaomaste meetmete tõhususe vähenemiseni, mis muudab need liidu õigusega vastuolus olevaks. Liikmesriigid on kohustatud tagama tulemuse, mida liidu õigus nõuab. Igal juhul tuleb tagada tõhususe põhimõtte ja – kui liikmesriigi õiguses on olemas sobiv võrdlus – võrdväärsuse põhimõtte järgimine. Liikmesriikidele jäetud kaalutlusõigust tuleb kasutada ka nii, et järgitakse liidu õigust ja selle üldpõhimõtteid, ( 51 ) eelkõige tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet, kui küsimuse all on kaebeõigus. Sellest järeldub, et hoolimata asjaolust, et karistusmeetmeid on mitu, ei saa sümboolset karistust juhul, kui liikmesriik on kehtestanud karistusmeetmeid, kunagi pidada raamkokkuleppe õigeks ja tõhusaks elluviimiseks, sest väike hüvitis ei saa kujutada endast sobivat hüvitusmeedet. Samadel põhjustel ei saa kindlasummaline hüvitis asendada – ehkki küll selle on võib-olla kehtestanud liikmesriigi seadusandja – täielikult kogu kantud kahju hüvitamist. ( 52 )
81.

Selle seletuse lükkab aga ümber see, et see maksustamise vältimise vastane eesmärk ei puuduta residendist äriühinguid, kes on valinud maksustamise maksude koondamise korra alusel. Maksupettuse vastane võitlus võib seletada küll õigusnormi olemasolu, kuid on raske mõista, miks on kontserni äriühingute vahelistele suhetele ette nähtud nii tasakaalust väljas olev kohtlemine selle järgi, kas nad on kasutanud ühist maksustamise korda või mitte. Kui kontsernisiseseid laenuintressi ei ole üldjuhul lubatud maha arvata, olenemata äriühingute asukohast, siis konsolideerimisgrupi puhul on see lubatud.
75.

Esmalt tuleb märkida, et ei ole vahet, et viidatud kohtuotsuses oli tegemist tapatoetusega ja käesolevas asjas on tegemist ammlehmatoetusega. Euroopa Kohtu otsus tugineb nimelt määruse nr 1254/1999 ( 38 ) artikli 21 sõnastusele. ( 39 ) Viidatud sätte sõnastus on peaaegu identne määruse nr 73/2009 artikli 117 esimese lõigu sõnastusega, nähes ette, et toetuskõlblikkus sõltub praegu kehtiva määruse nr 1760/2000 sätete järgimisest. ( 40 ) Nimetatud sätted ei näe kõnealust tingimust pealegi ette eriomaselt tapa- või ammlehmatoetuse jaoks, vaid tegemist on üldnormidega, mis on kohaldatavad kõikide asjaomases jaos nimetatud toetuste suhtes. Nende hulka kuuluvad nii ammlehma- kui ka tapatoetus. ( 41 )
34.

Euroopa Kohtu otsuses Leidseplein Beheer ja de Vries, mis puudutab kaubamärgidirektiivi artikli 5 lõiget 2, on kehtestatud mõned põhimõtted, mida on kasulik määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 5 analüüsimisel arvesse võtta. Selles asjas leidis Euroopa Kohus, et mainekate kaubamärkide kaitse on ulatuslikum. Käesoleval juhul on Kenzo tõendanud teatud tüüpi kahju tekkimist varasemale kaubamärgile, kuivõrd kohus on tuvastanud, et K. Tsujimoto kaubamärk asuks selle kaubamärgi kiiluvette. ( 27 ) Seega peab K. Tsujimoto tõendama, et tal on sellegipoolest tungiv põhjus kaubamärgi KENZO ESTATE registreerimiseks. ( 28 ) Mõistet „tungiv põhjus“ ei tohi mõista ainult kui objektiivselt mõjuvat põhjust, vaid selle puhul võib arvestada maineka kaubamärgiga identset või sarnast tähist kasutava kolmanda isiku subjektiivseid huve. See mõiste ei saa kaasa tuua tunnustatakse K. Tsujimoto õigust kasutada registreeritud kaubamärgiga seotud õigusi kasuks. Pigem on nii, et kui tungiv põhjus on tõendatud, kohustab see maineka kaubamärgi (praegusel juhul Kenzo) omanikku taluma sarnase tähise kasutamist. ( 29 )
83.

Üldkohus otsustas vaidlustatud kohtuotsuses sisuliselt, et vaatamata sellele, et kõnealused maksusoodustused on – tema hinnangul kaudselt – seotud Hiina valitsuse poolt vastu võetud viisaastakuplaanidega, ei saa neid maksusoodustusi lugeda endisest mitteturumajanduslikust süsteemist üle kandunuks, kuna on üldteada, et ka turumajanduslikud riigid annavad ettevõtjatele analoogseid maksusoodustusi ( 47 ). Üldkohus leidis, et komisjoni argument seose kohta viisaastakuplaanidega on ülemäära formaalne lähenemisviis, kuna nende plaanide jätkuv kasutamine ei tähenda tingimata, et need maksustamiskorrad on üle kandunud endisest mitteturumajanduslikust süsteemist Hiinas, kui just ei arvata, et kõik Hiinas võetud meetmed, mis on seostatavad plaaniga, on üle kandunud selle riigi endisest mitteturumajanduslikust süsteemist – mis on seisukoht, mis jätaks algmääruse artikli 2 lõike 7 punktid b ja c ilma igasugusest kasulikust mõjust ( 48 ).
67.

Eeltoodust tuleneb, et „müüja või teenuste osutaja“ direktiivi 93/13 tähenduses on füüsiline või juriidiline isik, olenemata sellest, kas viimane on era- või avalik-õiguslik ning olenemata tema õiguslikust staatusest või omadustest, kes: i) pakub mis tahes kaupu või teenuseid; ii) sõlmib lepingu tarbijaga, kui iii) see leping on seotud tema kutsealase tegevusega. Asjasse ei puutu ei laad (avalik või era), ese (avalik või eraülesanne, üldhuviteenus) ega tulemus (tulunduslik või mittetulunduslik). Samuti ei ole oluline lepingu eesmärk, piisab sellest, et see on sõlmitud tarbija ning müüja või teenuste osutaja vahel ning on seotud viimatinimetatu kaubandus-, majandus- või kutsetegevusega.
75.

Üldkohus märkis, et arukas ettevõtja oleks võtnud arvesse riski, mis võib tal tekkida seoses kapitalisüstiga ja garantiiga sellisele äriühingule, keda võivad edaspidi tabada finantsraskused, ning oleks ette näinud meetmed, et hoida ära selle riski realiseerumine (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 63). Üldkohus leidis, et ettevõtja jaoks, kellel on osalus sellise äriühingu kapitalis, kellele ta on andnud garantii, võib olla mõistlik võtta teatavat kulu hõlmavaid meetmeid, kui need meetmed võimaldavad märgatavalt vähendada või isegi kõrvaldada kapitalikahjumi ja garantii täitmisele pööramise riski (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 65) ning järelikult võib Taani Kuningriigi jaoks olla majanduslikult mõttekas lubada selliseid 2012. aasta meetmeid, nagu langenud väärtusega varade üleandmine, kui meetmetega kaasneb vaid piiratud kulu ja need hõlmavad vähendatud riski ning kui meetmete puudumisel oleks tunduvalt tõenäolisem, et tal tuleb kanda kahjum nimetatud kulust oluliselt suuremas summas (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 66).
116.

Euroopa Kohus otsustas muide 21. septembri 2010. aasta kohtuotsuses Rootsi jt vs. API ja komisjon ( 55 ), et „komisjon [võib] tugineda eeldusele, et pooleliolevas kohtumenetluses esitatud seisukohtade avalikustamine kahjustab menetlust nimetatud [määruse nr 1049/2001] artikli 4 lõike 2 teise taande tähenduses, ning et ta võib seega kogu selle menetluse kestel keelduda rahuldamast juurdepääsutaotlusi, mis puudutavad selliseid dokumente, olemata kohustatud neid konkreetselt hindama“ ( 56 ). Samamoodi otsustas Euroopa Kohus 14. juuli 2016. aasta kohtuotsuses Sea Handling vs. komisjon ( 57 ) riigiabi kontrollimise menetlust puudutavate dokumentide kohta, et „käesoleval juhul ei ole Üldkohtu ülesanne analüüsida küsimust, kas nende dokumentide sisu avalikustamine, mida Sea Handling taotles, võib kahjustada kaitstud huve, kuna Üldkohus on kohustatud ainult kontrollima, kas komisjon võis põhjendatult arvestada, et need dokumendid puudutavad riigiabi kontrollimise menetluses toimuvat uurimist“ ( 58 ). Ta leidis, et „[n]agu nimelt Üldkohus [oma] [25. märtsi 2015. aasta kohtuotsuse Sea Handling vs. komisjon (T‑456/13, ei avaldata, EU:T:2015:185)] punktis 65 õigesti märkis, ei saa nõuet kontrollida, kas niisugune üldine eeldus on käesoleval juhul konkreetselt kohaldatav, tõlgendada nii, et institutsioon peaks kõiki dokumente, mille avalikustamist taotletakse, eraldi analüüsima, kuna niisugune nõue kaotaks selle üldise eelduse kasuliku mõju“ ( 59 ).
48.

Käesolevas asjas see loogika siiski ei kehti. Esiteks on kaheldav, et käibemaksudirektiivi artikli 213 lõikes 1 sätestatud tegevuse alustamisest teatamise kohustuse täitmata jätmist saab alati pidada vähetähtsaks menetlusveaks: see kohustus võib olla oluline, et tagada nõuetekohane käibemaksuga maksustamine ja käibemaksu kogumine ning pettuste ärahoidmine. ( 14 ) Tegu on kindlasti formaalse nõudega, kuid võib väita, et see ei ole formalistlik nõue.
104.

Ümardatult on põhisumma kokku 600000 eurot. See summa on küll väiksem kui 939000 euro suurune minimaalne põhisumma, mille komisjon Slovakkia jaoks kindlaks määras, aga sellest hoolimata leian ma, et see on proportsionaalne. Eelkõige ei ole tegemist pelgalt sümboolse summaga, mille määramist komisjon soovib miinimumsumma abil vältida. ( 37 )
49.

Ma arvan nagu ka EUIPO ja Baieri liidumaa, et kuna BSGE heidab Üldkohtule ette, et viimane põhjendas tähise „NEUSCHWANSTEIN“ eristusvõimet nii, et see tähistab mitte üksnes lossi kui muuseumi, vaid ka vaidlusalust kaubamärki ennast, siis soovib ta saavutada, et Euroopa Kohus hindaks uuesti seda tähist, millel ei ole BSCE meelest eristusvõimet ja mida asjaomane avalikkus ei tohiks tajuda nii, et see viitab lossile. Nagu ilmneb Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikast ( 9 ), ei saa niisuguste argumentidele tuginedes apellatsioonkaebust esitada, välja arvatud juhul, kui faktilisi asjaolusid ja tõendeid on moonutatud – mida ei ole käsitletaval juhul väidetud.
58.

Siiski on tähtajalise töölepinguga töötajal võimalik töökoha kaotust selle tõttu, et kokkulepitud lepingu tähtaeg on möödunud, kokkulepitud tööülesanne on täidetud või kokkulepitud sündmus on toimunud, algusest saadik oodata ja see ei tule talle mingil juhul üllatusena. Töötaja ise on osalenud sellise lepingu sõlmimisel, mis toob varem või hiljem möödapääsmatult kaasa tema töösuhte lõppemise, isegi kui ta lootis, et tööandja võtab ta hiljem tööle tähtajatu töölepingu alusel. Käesoleval juhul oli töölepingu lõppemine seotud koguni kindla kuupäevaga – kuupäevaga, mil osalise ajaga töötav ja osalise ajaga pensionile jäänud töötaja jääb lõplikult vanaduspensionile – ja seega eriti selgesti ette nähtav.
53.

Siiski on tähtajalise töölepingu alusel töötaval töötajal võimalik töökoha kaotust selle tõttu, et kokkulepitud lepingu tähtaeg on möödunud, kokkulepitud tööülesanne on täidetud või kokkulepitud sündmus on toimunud, algusest saadik oodata ja see ei tule talle mingil juhul üllatusena. Töötaja ise on osalenud sellise lepingu sõlmimisel, mis toob varem või hiljem möödapääsmatult kaasa tema töösuhte lõppemise, isegi kui ta võis oma tähtajalise töö pikka kestust arvestades loota, et tema töösuhe muutub samamoodi püsivaks nagu tähtajatu töölepingu alusel töötaja oma.
30.

Seda spetsiifilist ja pigem erandlikku olukorda kõrvale jättes tahan rõhutada, et käibemaksudirektiivi ei saa tõlgendada nii, et see pikendab või lühendab liikmesriikide õiguses kehtestatud tähtaegu, või seda nendel eesmärkidel kasutada. Kui on tõendatud, et tähtaeg, mille jooksul oleks Leedu maksuinspektsioon saanud SEB bankase maksukohustuse täitmist nõuda, on lõppenud, ei muuda selle maksukohustuse liigitamine käibemaksudirektiivi ühe või teise sätte all tõsiasja, et see nõue on tähtajaline. Kui tähtaeg on läbi, siis on ta lihtsalt läbi.
47.

Seepärast tuleb seda teavet koguda ja vahetada salastatult, kui see on järelevalvetegevuseks vajalik ja selle tegevusega otseselt seotud. Järelevalveasutustel on oma ülesande täitmiseks tarvis täielikku, õiget ja usaldusväärset teavet. Et järelevalvetegevus oleks tegelik ja tõhus, on vaja, et ettevõtjad, mille üle järelevalvet teostatakse, oleksid pädevatele asutustele täiesti läbipaistvad. See eeldab, et neid ettevõtjaid puudutavat teavet käsitatakse konfidentsiaalsena, et mitte võtta ametisaladust käsitletavatelt õigusnormidelt nende toimet. Need põhjused võivadki õigustada pädevate asutuste käsutuses olevate dokumentidega tutvumise põhiõiguse õiguspärast rikkumist, ( 35 ) et tagada finantsturgude järelevalve süsteemi nõuetekohane toimimine ja stabiilsus. Selles mõttes peab nende asutuste tunnustel, ülesannetel ja rollidel olema mõju dokumentidega tutvumisele ja teabele, mis on nende käsutuses.
72.

Käesolevas kohtuasjas olen komisjoniga samal arvamusel, et ükski eelotsusetaotluse esitanud kohtu nimetatud asjaolu ei anna selliseks paranduseks alust, vaid pigem kinnitab üldmuljet, et lapse parimad huvid on kõige paremal moel kaitstud. Seda, et vanemliku vastutuse kandjate kokkulepe võib olla alalisest elukohast tähtsam, on märgitud isegi Brüsseli IIa määruse põhjenduses 12. Lisaks osaleb kokkuleppes (vaikimisi) ka prokuratuur, kes on Kreeka põhiseaduse artikli 21 lõike 1 kohaselt kohustatud kaitsma lapse huve. Ka asjaolu, et menetluses arutusel olev lapse vara asub Kreekas, on tegur, mis tavaliselt tugevdab lapse erilist sidet selle liikmesriigiga. ( 33 ) Lõpetuseks, juhul kui Michaïl Xylina pärandiasja menetlus toimub Kreekas, tähendab see täiendavat seost selle liikmesriigi kohtutega, kellel on sel juhul paremad võimalused, et hinnata Clio Margoti nimel pärandist loobumise konteksti.
81.

See paneb mind järeldama, et pediaatriline pikendamine kuulub erimehhanismi kohaldamisalasse, kuna see on pelk täiendava kaitse tunnistuse tähtaja pikendus ning aktsepteerida tuleb muudatust, mida see põhjustab ühinemisaktide sõlmimise ajal kehtinud acquis communautaire’is.
20.

Mulle näib seega, et käsitletaval juhul ei ole tegemist täiesti abstraktse kuju ega kujuga, mille tähtsus on nii väike, et õigustaks tõdemust, et vaidlusaluse kaubamärgiga taotletakse kaitset teatavale kindlale värvusele kui niisugusele, ilma et see oleks kuidagi ruumis piiratud. Sellel, et jalatsitalla kuju võib olenevalt jalatsite erinevatest mudelitest varieeruda, on vähe tähtsust. Alati on tegemist mitte jalatsi muu osaga, vaid jalatsitalla kujuga. Selles olukorras ei saa unustada esiteks põhimõtet, et kaubamärki tuleb käsitada tervikuna, ja teiseks et kaitse, mis kaubamärgi omanikule on tagatud, ei puuduta mitte ainult tähiseid, mis on identsed tähisega, mille registreerimist taotletakse, vaid ka tähiseid, mis on sellega sarnased.
115.

Kolmas kaalutlus on seotud aluslepingutele lisatud protokollis (nr 36) üleminekusätete kohta ette nähtud üleminekuperioodi lõpul kujuneva õigusliku raamistiku arenguga. Selle protokolli artikli 10 lõike 3 kohaselt kaotab artikli 10 lõikes 1 sisalduv üleminekusäte kehtivuse viie aasta pärast alates Lissaboni lepingu jõustumisest, see on 30. novembril 2014. Kolmanda samba lõpliku sulandumise tõttu EL toimimise lepingu kolmanda osa V jaotisse, mis käsitleb vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanevat ala, on vajalik „ühenduse tõlgendamine“. ( 77 ) Selles osas on vaja eelkõige juhtida tähelepanu, et kui Euroopa Kohtu pädevus vastavalt EL artiklile 35 peegeldas seda, et kolmanda samba raames tehtav koostöö on valitsustevaheline, on Euroopa Kohtul alates sellest kuupäevast automaatne ja kohustuslik eelotsuse tegemise pädevus, sest see ei sõltu enam avaldusest, mille kohaselt tunnustas iga liikmesriik seda pädevust ja näitas ära siseriiklikud kohtud, kes võivad Euroopa Kohtu poole pöörduda. Selles küsimuses tuleb märkida, et 16. juuni 2005. aasta kohtuotsuses Pupino ( 78 ) tugines Euroopa Kohus sellele, et „Euroopa Kohtu pädevus teha eelotsuseid EL artikli 35 alusel evib olulist tähtsust“, põhjendamaks seda, et eraõiguslikel isikutel on õigus tugineda raamotsustele, et saavutada liikmesriigi kohtus siseriikliku õiguse kooskõlaline tõlgendamine. ( 79 ) Samasuguse pädevuse tunnustamine, nagu Euroopa Kohtul oli esimese samba raames, näitab tugevat konvergentsi nende kahe samba vahel, mis õigustab seda, et raamotsustele antakse sama mõju nagu direktiividele, välja arvatud muidugi vahetu õigusmõju, mis on sõnaselgelt välistatud.
58.

Teiseks tuleb samuti meelde tuletada, et kui olemasoleva metalaksüüli sisaldava taimekaitsevahendi loa omanik ei suuda nimetatud tähtaja lõpuks tõendada, et ta vastab direktiivi 2010/28 artikli 3 lõike 1 tingimustele, nimelt, et tal on II lisale vastav toimik või õigus sellega tutvuda, tuleb seetõttu seda luba muuta või see tühistada. Kui liikmesriigid võiksid 31. detsembri 2010 tähtaega pikendada, rikuks see raskelt direktiivi 2010/28 selle sättega kogu liidus kehtestatud ühtset korda, mis hõlmab tingimusi, mille alusel tuleb liikmesriikidel metalaksüüli sisaldavate taimekaitsevahendite lube muuta või need tühistada, nagu ka nende lubade valdajatele kehtestatud kohustusi seoses nende toodete kohta toimikute esitamisega.
46.

Nagu Soome ja Rootsi valitsus oma kirjalikes seisukohtades märkisid, ei saa puudega inimestele osutatavate teenuste seaduses ette nähtud isiklikku abi minu arvates käsitada nii, et see on mõeldud puudest tingitud seisundi parandamiseks, ega ka nii, et see on mõeldud hüvitisesaaja tervise parandamiseks. Tegelikult on kõigepealt puudega inimestele osutatavate teenuste seaduse artiklis 1 sätestatud, et selle seaduse eesmärk on „luua tingimused, mis võimaldavad puuetega inimestel elada ja tegutseda teistega võrdsete ühiskonnaliikmetena, ning ennetada ja kõrvaldada puudest tingitud piirangud ja takistused“. Nagu järgmiseks on märgitud puuetega inimestele osutatavate teenuste seaduse artiklis 8c, on isikliku abi eesmärk aidata raske puudega inimesel teostada oma valikuid selles artiklis loetletud tegevuste raames, milleks on nimelt igapäevane tegevus, töö ja õppimine, vaba aeg, osalemine kogukonna elus või sotsiaalsete suhete hoidmine. Lõpuks kinnitavad Soome valitsuse sõnul puudega inimestele osutatavate teenuste seaduse ettevalmistavad materjalid, et abivajadus seoses hoolduse, ravi või järelevalvega on sõnaselgelt isikliku abi kohaldamisalast välja jäetud.
32.

See järeldus näib tulenevat Euroopa Kohtu praktikast ning eeskätt kohtuotsustest Bonik ( 6 ) ja FIRIN ( 7 ). Neis kohtuasjades rõhutas Euroopa Kohus, et õigussubjektid ei saa pettuse või kuritarvituse eesmärgil tugineda liidu õigusnormidele ning et pettuste, maksustamise vältimise ja võimalike kuritarvituste vastu võitlemine on eesmärk, mida käibemaksudirektiiviga kinnitatakse ja edendatakse. Järelikult on Euroopa Kohus leidnud, et liikmesriigi ametiasutusel tuleks mahaarvamisõiguse kasutamine keelata, kui objektiivseid asjaolusid arvestades on tuvastatud, et seda õigust kasutatakse pettuse või kuritarvituse eesmärgil. ( 8 ) Sellise juhtumiga on tegemist siis, kui maksupettuse paneb toime maksukohustuslane ise. ( 9 ) Seevastu ei ole käibemaksudirektiivi sätetega kooskõlas, kui mahaarvamisõigust ei lubata kasutada maksukohustuslasel, kes ei teadnud ega võinud teada, et asjaomase tehinguga on seotud pettus, mille pani toime tarnija, või et muu tehing tarneahelas, mis tehti enne või pärast kõnealuse maksukohustuslase tehtud tehingut, on seotud käibemaksupettusega. ( 10 )
Sama määruse artiklis 11 „Liidu keskkonnaalastest õigusaktidest tulenevate kohustuste täitmiseks vajalikud kaitsemeetmed“ on sätestatud:

„1. Liikmesriikidel on õigus võtta vastu kaitsemeetmeid, mis ei mõjuta teiste liikmesriikide kalalaevu ja mida kohaldatakse nende suveräänsete õiguste või jurisdiktsiooni alla kuuluvates vetes ja mis on vajalikud, et täita nende kohustused, mis tulenevad direktiivi 2008/56/EÜ artikli 13 lõikest 4, direktiivi 2009/147/EÜ artiklist 4 või direktiivi 92/43/EMÜ artiklist 6, eeldusel et kõnealused meetmed on kooskõlas käesoleva määruse artiklis 2 sätestatud eesmärkidega, täidavad asjaomaste liidu õigusaktide, mida meetmetega on kavas rakendada, eesmärki, ning on vähemalt sama ranged kui liidu õigusest tulenevad meetmed.

2. Kui liikmesriik („algatav liikmesriik“) leiab, et lõikes 1 osutatud kohustuste täitmiseks tuleb vastu võtta meetmeid ja teistel liikmesriikidel on otsene majandamisalane huvi selliste meetmetega mõjutatud kalapüügi suhtes, on komisjonil õigus taotluse korral võtta vastu sellised meetmed artikli 46 kohaste delegeeritud õigusaktidega. Sel eesmärgil kohaldatakse artikli 18 lõikeid 1–4 ja 6 mutatis mutandis.

[…]“
21.

Meetmetele, mis on osa regulatsioonide hierarhiast, on iseloomulik see, et nad loovad raamistiku järgnevatele otsustele. Seejuures täpsustatakse nõudeid seda rohkem, mida lähemal on üksikjuhtumi üle lõpliku otsuse tegemine, näiteks ehitusloa andmine. Samal ajal on teatud kaalutlusruum üksikjuhtumi üle otsustamisel siiski reeglina piiratud juba hierarhias eespool olevate meetmetega, ehitusloa puhul näiteks teatud alade hoonestamise või kasutamise eeskirjadega. Sellises hierarhilises mudelis peab keskkonnamõju strateegilise hindamise direktiiv tagama, et kriteeriumid ja tingimused, millel on tõenäoliselt oluline keskkonnamõju, kehtestatakse alles siis, kui seda mõju on hinnatud. ( 10 )
89.

Olulisemgi on vahest see, nagu kohtuistungil tõendati, et PKBWK otsuseid saab ministeeriumi teatajas avaldada alles pärast seda, kui minister on dokumendile alla kirjutanud. Seega on minister selgelt asjasse kaasatud, vahest küll rangelt võttes mitte otsustamisprotsessi, kuid kindlasti otsuse avalikustamisse. Järgnenud ja ka kohtuistungil kajastunud arutelu küsimuses, mil määral on see allkiri „pelgalt formaalsus“ ja kas hüpoteetiliselt võib minister alla kirjutamast keelduda ja seega avaldamist takistada, ei saa selle faktilise asjaolu tähtsust ebamäärastada: nagu juba korduvalt mainitud, on info läbipaistvus ja avalikustamine, sealhulgas võimalike järelduste vaba ringlus asjaomase avalikkuse hulgas raudteede ohutuse direktiivis sõnaselgelt ette nähtud uurimissõltumatuse oluline tunnus. ( 33 ) Lihtsalt väljendudes: see, kelle kontrolli all on info levik, on selle info omanik.
35.

Apellant esitab oma apellatsioonkaebuse põhjenduseks kolm väidet. Esiteks on Üldkohus rikkunud õigusnormi otsustusega, et hagi on vastuvõetamatu, kuna see on esitatud komisjoni vastu, kes ei ole vaidlustatud akti andja. Teiseks on Üldkohus rikkunud õigusnormi otsustusega, et hagi on vastuvõetamatu, kuna vaidlustatud akt ei kujuta endast lõplikku otsust. Kolmandaks on Üldkohus rikkunud õigusnormi keeldumisega käsitamast tühistamishagi nii, et see on esitatud 31. juuli 2015. aasta rakendusotsuse peale.
70.

Peale selle on määruses nr 139/2004 sõnaselgelt ette nähtud, millistel asjaoludel on see kohaldatav isegi enne koondumise tegelikku asetleidmist. Näiteks on määruse nr 139/2004 artikli 4 lõikes 1 ette nähtud, et harilikult eeldab koondumine kokkuleppe sõlmimist, avaliku pakkumise väljakuulutamist või aktsiate kontrollpaki omandamist. Artikli 4 lõike 1 teine lõik aga lubab pooltel koondumisest teatada ka enne selle asetleidmist, kui kavatsus ühineda on ühemõtteline, näiteks kui pakkumise avalik väljakuulutamine tooks kaasa koondumise (edaspidi „kavandatavad koondumised“). Määruse artikli 4 lõike 1 kolmandas lõigus on ette nähtud need konkreetsed asjaolud, mille esinemisel on määrus nr 139/2004 kohaldatav juba enne koondumise asetleidmist ja see säte eristab „teatatud koondumisi“ ja „koondumisi“ (jutumärgistatud on need ka selles sättes endas). Artikli 4 lõike 1 kolmanda lõigu esimese lause kohaselt hõlmab mõiste „teatatud koondumine“ selle määruse kohaldamisel ka kavandatavaid koondumisi. Sama lõigu teise lause kohaselt tuleb kavandatav koondumine samuti võrdsustada „koondumisega“, kuid ainult seoses selle määruse artikli 4 lõigetes 4 ja 5 ette nähtud menetlusega.
55.

Neid asjaolusid arvestades tuleb seega käsitada mööndustega 12. juuni 2014. aasta kohtuotsuse Bollacke ( 35 ) lõiku, milles Euroopa Kohus märkis, et „direktiivi 2003/88 artikli 7 lõige 2, nagu seda on tõlgendanud Euroopa Kohus, ei esita rahalise hüvitise nõude tekkimisele muid tingimusi kui see, et ühest küljest on töösuhe lõppenud ning teisest küljest ei ole töötaja kasutanud kogu põhipuhkust, mida tal oli õigus saada töösuhte lõppemise hetkel“. ( 36 ) Selleks et täita tasustatud põhipuhkuse mõlemat eesmärki, see tähendab esiteks võimaldada töötajal puhata ning teiseks anda talle aega lõõgastumiseks ja huvialadega tegelemiseks, ning samuti järgida reeglit, et töötaja peab üldiselt saama kasutada tegelikku puhkeaega, tuleb direktiivi 2003/88 artikli 7 lõikega 2 seatud teist tingimust, mille kohaselt „töötaja ei ole kasutanud kogu tasustatud põhipuhkust, mida tal oli õigus saada [tema] töösuhte lõppemise hetkel“, ( 37 ) tingimata mõista nii, et see tähendab, et töötajal „ei olnud võimalik enne töösuhte lõppu kasutada kogu oma õigust tasustatavale põhipuhkusele“. ( 38 ) Töötajal, kelle töösuhe on lõppenud, on direktiivi 2003/88 artikli 7 lõike 2 alusel õigus saada kasutamata tasustatud põhipuhkuse eest rahalist hüvitist ainuüksi juhul, kui on täidetud esimene tingimus, see tähendab töösuhte lõppemine, ning teine tingimus, mida tuleb mõista nii, nagu ma eespool kirjeldasin.