ET Euroopa Liidu Teataja C 5/18

Poola Vabariigi 22. septembril 2017 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 13. juuni 2017. aasta otsuse peale kohtuasjas T-137/16: Uniwersytet Wrocławski versus Teadusuuringute Rakendusamet (REA)

(Kohtuasi C-561/17 P)

(2018/C 005/26)

Kohtumenetluse keel: poola

Pooled

Apellant: Poola Vabariik (esindaja: B. Majczyna)

Teised menetlusosalised: Uniwersytet Wrocławski, Teadusuuringute Rakendusamet (REA)

Apellandi nõuded

— täies ulatuses tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu (kaheksas koda) 13. juuni 2017. aasta määrus kohtuasjas T-137/16: Uniwersytet Wrocławski vs. Teadusuuringute Rakendusamet (REA);

— saata kohtuasi uueks läbivaatamiseks tagasi Üldkohtusse;

— jätta poolte kohtukulud nende endi kanda;

— saata põhikirja artikli 16 lõike 3 alusel kohtuasi suurkojale läbi vaatamiseks.

Väited ja peamised argumendid

Poola Vabariik leiab esiteks, et vaidlustatud kohtumääruses on põhikirja artikli 19 lõigete 3 ja 4 valesti tõlgendamise tõttu seda sätet rikutud. Vaidlustatud kohtumäärus põhineb liidu kohtute praktikal, mille kohaselt on põhikirja artiklist 19 tuletatud advokaadi sõltumatuse nõue vaieldamatult seotud mis tahes töösuhte puudumisega advokaadi ja tema kliendi vahel. Poola Vabariigi hinnangul on see kohtupraktika põhimõtteliselt vale ning seda tuleb muuta.

Lisaks väljub vaidlustatud kohtumäärus, kuigi see põhineb liidu kohtute senisel praktikal, samas selles kohtupraktikas kindlaks määratud piiridest. Sõltumatuse nõue ei ole vaidlustatud kohtumääruses nimelt seotud mitte üksnes töösuhte puudumisega, vaid ka tsiviilõigussuhte puudumisega ja selle riski puudumisega, et advokaadi töökeskkond mingil viisil mõjutab tema väljendatud õiguslikku seisukohta.

Sellise käsitluse tõttu on ulatuslikult piiratud õigust kaitsta end liidu kohtutes. Seejuures on tegemist piiranguga, mis põhineb väga ebaselgetel ja diskretsioonil põhinevatel kriteeriumitel, millel ei ole liidu õiguses selget alust ning millel puudub mõistetav eesmärk.

Teiseks leiab Poola Vabariik, et vaidlustatud kohtumäärus rikub õiguskindluse põhimõtet. Vaidlustatud kohtumäärusega kehtestatakse uus, määratlemata eeldus esindaja sõltumatuse suhtes menetluses, nimelt et esineda ei tohi töökeskkonna tõttu mõjutamise oht, samas ei esitata selle olemuse hindamise kohta ühtki lähtepunkti. Seetõttu ei suuda pool kindlaks teha, kas tema valitud esindaja menetluses täidab sõltumatuse eelduse ning kas tema hagiavaldus loetakse vastuvõetavaks.

Poola Vabariik väidab kolmandaks, et vaidlustatud kohtumääruses puuduvad piisavad põhjendused, mis võimaldaksid mõista põhjusi, miks Üldkohus on seisukohal, et esindaja menetluses ei täida sõltumatuse tingimust, ning miks tema allkirjastatud hagiavaldus jäeti läbi vaatamata.

Eelkõige ei ole Üldkohus selgitanud, miks tuleb selline suhe, nagu esindaja menetluses ja Uniwersytet Wrocławski vahel, lugeda vaatamata alluvuse puudumisele võrdväärseks töösuhtega. Lisaks ei ole Üldkohus märkinud, millistel põhjustel kohus üleüldse arvestades muid asjaolusid kui selliseid, mis puudutasid menetluses esindaja poolt õigusabiteenuse osutamist. Üldkohus ei ole ka täpsustanud, kuidas tsiviilõiguslikus lepingus tuleb töökeskkonna mõistet tõlgendada ning millist liiki mõju see avaldab esindajale menetluses. Pealegi ei selgu vaidlustatud kohtumäärusest, millist liiki risk on selle lepinguliigiga seotud ning milles seisneb sõltumatuse piirang, mille tõttu oli esindaja menetluses vajalik välistada.