9

Järgmisena võttis Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 81-91 vaatluse alla argumendid, mis Lenzing oli esitanud oma turupositsiooni kahjustamise tõendamiseks. Need punktid on sõnastatud järgmiselt: „81 Käesolevas asjas tuleb sedastada, et hagiavalduses rõhutas [Lenzing] asjaolu, et väidetav abi kahjustas tema konkurentsialast positsiooni viskooskiuturul, kuna see võimaldas Sniacel kunstlikult oma tegevust jätkata, samas kui turgu iseloomustas väga väike tootjate arv, tugev konkurents ja oluline ülevõimsus. 82 Selle ülevõimsuse tõendamiseks viitas [Lenzing] otseselt mitmele leheküljele oma 27. märtsi 1998. aasta märkustest, mis esitati pärast [ametliku uurimismenetluse] algatamist ja mis on lisatud ka hagiavaldusele. Nendel lehekülgedel on andmed viskooskiu tarbimise, toomise ja tootmisvõimsuse kohta ühenduses aastatel 1992–1997, mis on pärit tehis- ja sünteetiliste kiudude rahvusvaheliselt komiteelt (CIRFS). 83 Lisaks viitas [Lenzing] kohtuistungi ajal teatavatele andmetele, mis esinesid tema 4. juuli 1996. aasta kaebuses, mis on samuti hagiavaldusele lisatud. Selles kaebuses esitas ta selgitusi viskooskiuturu kohta, täpsustas tollel hetkel turul tegutsevad viskoositootjad koos hinnanguga nende tootmisvõimsuse kohta ja täpsustas Sniace poolt 1991–1995 müüdud viskooskiu kogused, eristades eeskätt Hispaanias müüdud kogused Itaaliasse eksporditud kogustest. 84 Komisjon ei esitanud ühtegi asjaolu, mis [Lenzingi] esitatud andmete õigsust kahtluse alla seaks. Vastupidi, komisjon tunnistab nii vastuvõetamatuse vastuväites kui ka 28. oktoobri 1998. aasta otsuses, et viskooskiuturul oli ülevõimsus. Komisjon märgib seega selle otsuse põhjenduses 74, et „Sniace tegutseb allakäivas sektoris, mille tagajärjel on osa tema konkurente oma võimsust vähendanud”; et „[k]iu tootmine Euroopa Majanduspiirkonnas vähenes 1992. aasta 760000 tonnilt 1997. aasta 684000 tonnile (10% vähenemine) ja tarbimine samal ajavahemikul vähenes 11% võrra”; ja et „sellel ajavahemikul oli keskmine võimsuse kasutamise tase umbes 84%, mis sellise kapitalimahuka sektori puhul on väga vähe”. 85 Lisaks tuleb rõhutada, et komisjon tunnistas nii 28. oktoobri 1998. aasta otsuses (põhjendus 80) kui ka [vaidlustatud otsuses] (põhjendus 29), et Sniace tõsised rahalised raskused kahjustasid oluliselt tema võimalust püsima jääda ja et kui keskkassa oleks oma võlanõudeid hakanud sundtäitmisele pöörama, oleks see kaasa toonud nimetatud äriühingu sulgemise. Arvestades väga väikest tootjate hulka turul ja seal esinevat ületootmist, oleks Sniace kadumisel olnud tuntav mõju allesjäävate tootjate konkurentsiolukorrale, tuues kaasa nende ülevõimsuse vähenemise ja kaubandusliku olukorra paranemise. Kuigi Sniace ei ole ühenduse üks peamisi viskooskiutootjaid, ei ole ta positsioon turul sellegipoolest vähetähtis. Seega tuleb tõdeda, et komisjon märkis . aasta otsuse põhjenduses 9, et Sniace viskooskiu tootmisvõimsus „[oli] 32000 tonni (ligi 9% koguvõimsusest ühenduse tasemel)”. 86 Tuleb sedastada, et need asjaolud kinnitavad, et [vaidlusalune] otsus puudutab oluliselt [Lenzingi] konkurentsialast positsiooni turul. 87 Lisaks rõhutas [Lenzing] asjaolu, et väidetav abi võimaldas Sniacel müüa oma tooteid ühenduses ligi 20% odavamalt, võrreldes tema konkurentide keskmiste hindadega. Selle argumendi kinnituseks viitas [Lenzing] äriühingute Courtauld plc ja Säteri avaldustele, mida mainitakse 28. oktoobri 1998. aasta otsuse põhjendustes 15 ja 17. Oma repliigis täiendas [Lenzing] seda kinnitust viitega tema . aasta kirjale, mis on lisatud hagiavaldusele ja milles ta esitas komisjonile täiendavaid andmeid Euroopa viskooskiuturu kohta. Selles kirjas esinevates tabelites märgitakse eeskätt 1989.–1996. aasta kohta viskoos- ja modaalkiu kogused, mida Sniace ja [Lenzing] tarnisid Hispaanias ning mida Sniace ja Austria tootjad tarnisid Prantsusmaal ja Itaalias. Selles kirjas on ka andmed Sniace ja teiste tootjate impordihindade kohta Prantsusmaal ja Itaalias 1989.–1996. aastal. Peale selle lisas [Lenzing] oma repliigile tabelid samade andmete kohta 1997. aastast kuni 2001. aasta keskpaigani. Nendest erinevatest andmetest ilmneb, et suures osas, ja jättes arvestamata Ida-Euroopa tootjad, olid Sniace hinnad teiste Euroopa tootjate hindadest madalamad. 88 Komisjon ei vaidle vastu, et Sniace müüs oma tooteid madalamate hindadega kui tema Euroopa konkurendid. Komisjon märgib üksnes, et üldine, enam kui 30% hinnalangus turul 1990.–1996. aastal ei tulene Sniacele antud väidetavast abist, vaid välistest teguritest, sh Aasiast pärinevast impordist. Tuleb ka märkida, et erialases väljaandes European Chemical News avaldatud artiklis, mille komisjon vastuvõetamatuse vastuväitele lisas, märgitakse, et „[t]uruvaatlejad kinnitavad, et Sniacel on endiselt negatiivne mõju hindadele, mis ületab tema turupositsioonist lähtuvat nõrka võimsust”. 89 Seega ei saa välistada, et väidetav abi, millest komisjon osa koguni „arvestatavaks eeliseks” luges (28. oktoobri 1998. aasta otsuse põhjendus 80), võimaldas Sniacel enda tooteid müüa madalama hinnaga, võrreldes oma konkurentide, sh [Lenzingiga]. 90 Lõpuks on täiesti asjakohatu komisjoni argument, mille kohaselt kõnealuste aastate jooksul olid [Lenzingil] head majandustulemused ja ta suurendas tootmist. Huvitatud isiku turupositsiooni oluline mõjutatus ei pea tingimata kajastuma kasumlikkuse languses, turuosa vähenemises või tegevusega seotud kahjumi tekkes. Selles kontekstis tuleb vastata küsimusele, kas huvitatud isik oleks soodsamas olukorras, kui otsust, mille tühistamist ta taotleb, ei oleks olemas. Nagu [Lenzing] õigustatult rõhutab, võib see kehtivalt hõlmata olukorda, kus ta kaotab võimaluse kasumit teenida, kuna ametiasutused on ühele tema konkurendile eelise andnud. 91 Eelnevatest kaalutlustest tuleneb, et [Lenzing] on asjakohaselt esitanud põhjused, miks [vaidlusalune] otsus kõnealusel turul oluliselt tema positsiooni kahjustades võis rikkuda tema seaduslikke huve. Seega tuleb järeldada, et [vaidlusalune] otsus puudutab [Lenzingit] isiklikult.”