ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Direktiivi 2002/22, mida on muudetud direktiiviga 2009/136, artikli 26 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et see annab liikmesriikidele Euroopa ühtsele hädaabinumbrile 112 helistaja asukoha kohta pakutava teabe täpsuse ja usaldusväärsuse kriteeriumide kehtestamisel hindamisruumi, samas tuleb täpsustada, et nende kehtestatud kriteeriumid peavad tagama, kui see on tehniliselt teostatav, helistaja asukoha kindlakstegemise nii usaldusväärselt ja täpselt, et hädaabiteenistused saaksid talle kasulikul moel abi anda; seda peab hindama eelotsusetaotluse esitanud kohus.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 10. septembri 2019. aasta otsus (High Courti eelotsusetaotlus - Iirimaa) – Nalini Chenchooliah versus Minister for Justice and Equality

(kohtuasi C-94/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Liidu kodakondsus - ELTL artikkel 21 - Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigus liikuda ja elada vabalt liikmesriigi territooriumil - Direktiiv 2004/38/EÜ - Artikli 3 lõige 1 ning artiklid 15, 27, 28, 30 ja 31 - Mõiste „soodustatud isik“ - Kolmanda riigi kodanik, kes on oma liikumisvabadust kasutanud liidu kodaniku abikaasa - Liidu kodaniku tagasipöördumine kodakondsusliikmesriiki, kus ta kannab vangistust - Nõuded, mis direktiivi 2004/38/EÜ alusel kehtivad vastuvõtva liikmesriigi suhtes selle kolmanda riigi kodaniku väljasaatmise otsuse tegemisel)

(2019/C 383/18)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Nalini Chenchooliah

Vastustaja: Minister for Justice and Equality

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ, artiklit 15 tuleb tõlgendada nii, et see on kohaldatav väljasaatmisotsusele, mis on tehtud kolmanda riigi kodaniku suhtes põhjusel, et tal ei ole enam selle direktiivi alusel elamisõigust, sellises olukorras nagu põhikohtuasjas, kus see kolmanda riigi kodanik on abiellunud liidu kodanikuga ajal, mil viimane kasutas oma liikumisvabadust, liikudes vastuvõtvasse liikmesriiki ja elades seal, kusjuures hiljem pöördus see kodanik tagasi oma kodakondsusliikmesriiki. Järelikult tuleb sellise väljasaatmisotsuse vastuvõtmisel järgida direktiivi 2004/38 artiklites 30 ja 31 ette nähtud tagatisi ning selle vastuvõtmisega seoses ei tohi mingil juhul kehtestada sisenemiskeeldu.

(1) ELT C 152, 30.4.2018.
2.

Direktiivi 2000/78 artikli 2 lõike 2 punkti b alapunkti ii tuleb tõlgendada nii, et puudega töötaja töölepingu „objektiivsetel põhjustel“ ülesütlemine põhjendusega, et see töötaja vastab koondatavate isikute valikul tööandja poolt kasutatud kriteeriumidele, nimelt et tal on teatud määrast madalam tootlikkus, väiksem mitmeti sobivus ettevõtte erinevatel töökohtadel töötamiseks ning kõrge töölt puudumise määr, kujutab endast kaudset diskrimineerimist puude alusel selle sätte tähenduses, välja arvatud juhul, kui tööandja on selle töötaja suhtes võtnud eelnevalt tarvitusele mõistlikud abinõud nimetatud direktiivi artikli 5 tähenduses, et tagada puuetega inimeste võrdse kohtlemise põhimõtte järgimine; seda peab kontrollima liikmesriigi kohus.
3.

15. oktoobri 2009. aasta otsuse nr H3 punkti 2 tuleb tõlgendada nii, et niisuguses olukorras, nagu on kõne all põhikohtuasjas, on väljendiga „päev, mil asutus tehingu teeb“ selle sätte mõttes silmas peetud päeva, mil töökohariigi pädev asutus maksab välja kõnealuse perehüvitise.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 5. septembri 2019. aasta otsus (Judecătoria Constanța eelotsusetaotlus - Rumeenia) – R versus P

(kohtuasi C-468/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Kohtualluvus, kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine ülalpidamiskohustuste küsimustes - Määrus (EÜ) nr 4/2009 - Artikli 3 punktid a ja d ning artikkel 5 - Kohus, millele on esitatud kolm ühistaotlust, mis puudutavad alaealise lapse vanemate abielu lahutamist, vanemlikku vastutust ja lapse ülalpidamise kohustust - Kohtualluvuse olemasolu tunnistamine abielu lahutamiseks ja kohtualluvuse puudumise tunnistamine vanemliku vastutuse küsimuses - Kohtualluvus ülalpidamiskohustust puudutava taotluse osas - Selle riigi kohtud, kus on kostja harilik viibimiskoht ja kuhu ta ilmub)

(2019/C 383/34)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Judecătoria Constanța

Põhikohtuasja pooled

Hageja: R

Kostja: P

Resolutsioon

Nõukogu 18. detsembri 2008. aasta määruse (EÜ) nr 4/2009 kohtualluvuse, kohaldatava õiguse, kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise ning koostöö kohta ülalpidamiskohustuste küsimustes artikli 3 punkte a ja d ning artiklit 5 tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriigi kohtule on esitatud hagi, mis sisaldab kolme nõuet, mis puudutavad vastavalt alaealise lapse vanemate abielu lahutamist, vanemlikku vastutust selle lapse suhtes ja lapse ülalpidamise kohustust, siis kuulub abielulahutust arutava kohtu, kes leiab, et tema alluvusse ei kuulu vanemlikku vastutust puudutav nõue, pädevusse siiski selle lapse ülalpidamise kohustust puudutav nõue, kui tegemist on ka kostja hariliku viibimiskoha riigi kohtuga või kohtuga, kuhu kostja on ilmunud kohtualluvusele vastu vaidlemata.

(1) ELT C 381, 22.10.2018.
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 5. septembri 2019. aasta otsus (Consiglio di Stato eelotsusetaotlus - Itaalia) – Lombardi Srl versus Comune di Auletta, Delta Lavori SpA, Msm Ingegneria Srl

(kohtuasi C-333/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Asjade ja ehitustööde riigihangete vaidlustusmenetlus - Direktiiv 89/665/EMÜ - Edutu pakkuja kaebus, milles nõutakse pakkumuse edukaks tunnistamise otsuse tühistamist - Eduka pakkuja vastukaebus - Põhikaebuse vastuvõetavus vastukaebuse põhjendatuse korral)

(2019/C 383/27)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Lombardi Srl

Vastustajad: Comune di Auletta, Delta Lavori SpA, Msm Ingegneria Srl

Menetluses osales: Robertazzi Costruzioni Srl

Resolutsioon

Nõukogu 21. detsembri 1989. aasta direktiivi 89/665/EMÜ riiklike tarne- ja ehitustöölepingute sõlmimise läbivaatamise korra kohaldamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2007. aasta direktiiviga 2007/66/EÜ) artikli 1 lõike 1 kolmandat lõiku ja lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus, kui põhikaebus, mille on esitanud pakkuja, kellel on huvi konkreetse lepingu vastu ning kes on riigihankeid käsitlevate liidu õigusaktide või neid rakendavate siseriiklike eeskirjade väidetava rikkumise tõttu kahju kannatanud või võib kahju kannatada, ja mis taotleb teise pakkuja hankemenetlusest kõrvalejätmise eesmärki, tunnistatakse vastuvõetamatuks riigisiseste menetluseeskirjade alusel, mis puudutavad vastastikuste välistavate kaebuste käsitlemist, olenemata hankemenetluses osalejate arvust ja sellest, kui paljud on esitanud kaebuse.

(1) ELT C 285, 13.8.2018.
Euroopa Kohtu (teine koda) 5. septembri 2019. aasta otsus (Spetsializiran nakazatelen sadi eelotsusetaotlus – Bulgaaria) – kriminaalasjas järgmiste isikute suhtes: AH, PB, CX, KM, PH

(kohtuasi C-377/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö kriminaalasjades - Direktiiv (EL) 2016/343 - Artikli 4 lõige 1 - Süütuse presumptsioon - Avalikud seisukohavõtud süü kohta - Prokuröri ja kuriteo toimepanija vahel sõlmitud kokkulepe - Riigisisene kohtupraktika, mis näeb ette nende süüdistatavate identifitseerimise, kes sellist kokkulepet sõlminud ei ole - Põhiõiguste harta - Artikkel 48)

(2019/C 383/29)

Kohtumenetluse keel: bulgaaria

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Spetsializiran nakazatelen sad

Põhikohtuasja kriminaalmenetluse pooled

AH, PB, CX, KM, PH

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2016. aasta direktiivi (EL) 2016/343, millega tugevdatakse süütuse presumptsiooni teatavaid aspekte ja õigust viibida kriminaalmenetluses kohtulikul arutelul, artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus see, kui kokkuleppes, milles süüdistatav tunnistab oma süüd ja saab selle eest kergema karistuse ning mille peab kinnitama kohus, osutatakse sõnaselgelt asjaomase kuriteo kaastäideviijatena mitte ainult sellele isikule, vaid ka teistele süüdistatavatele, kes ei ole oma süüd tunnistanud ning kelle suhtes jätkatakse kriminaalmenetlust üldkorras, tingimusel, et ühelt poolt on see osutamine vajalik selle isiku õigusliku vastutuse kvalifitseerimiseks, kes kokkuleppe sõlmis, ja teiselt poolt märgitakse kokkuleppes selgelt, et nende teiste isikute suhtes jätkatakse kriminaalmenetlust üldkorras ja nende süü pole seaduse kohaselt tõendatud.

(1) ELT C 294, 20.8.2018.
1.

Nõukogu 28. detsembri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 3950/92, millega piima- ja piimatootesektoris kehtestatakse lisamaks, muudetud nõukogu 17. mai 1999. aasta määrusega (EÜ) nr 1256/1999, artiklit 2 tuleb tõlgendada nii, et kui tuvastatakse, et selle õigusnormiga on vastuolus riigisisene õigusnorm, mis reguleerib ostja poolt tootjatelt lisamaksu kinnipidamist, siis ei tähenda see seda, et tootjatel, kelle suhtes seda riigisisest õigusnormi kohaldatakse, ei ole enam kohustust lisamaksu tasuda.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 882/2004 ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks, artiklit 27 tuleb tõlgendada nii, et selles on ette nähtud, et liikmesriikidel on kohustus kehtestada selle määruse IV lisa A jaos ja V lisa A jaos nimetatud tegevuste ametlike kontrollidega seotud lõivu tasumise nõue ka sööda- ja toidukäitlemisettevõtjatele, kes oma peamisele tegevusele, loomakasvatusele, lisaks tegelevad loomade tapmise ja liha tükeldamisega.
2.

Direktiivi 2008/48 artikli 10 lõige 2 ja artikli 22 lõige 1, nagu neid on tõlgendatud 9. novembri 2016. aasta kohtuotsuses Home Credit Slovakia (C-42/15, EU:C:2016:842), on kohaldatavad sellisele krediidilepingule, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis on sõlmitud enne selle kohtuotsuse kuulutamist ja enne, kui riigisisestesse õigusnormidesse tehti muudatus nende normide kooskõlla viimiseks nimetatud kohtuotsuses antud tõlgendusega.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 5. septembri 2019. aasta otsus (Finanzgericht Baden-Württembergi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – TDK-Lambda Germany GmbH versus Hauptzollamt Lörrach

(kohtuasi C-559/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Määrus (EMÜ) nr 2658/87 - Tolliliit ja ühine tollitariifistik - Tariifne klassifitseerimine - Kombineeritud nomenklatuur - Alamrubriik 85044030 - Staatilised muundurid - Klassifitseerimise kriteeriumid - Peamine otstarve)

(2019/C 383/38)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Baden-Württemberg

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: TDK-Lambda Germany GmbH

Vastustaja: Hauptzollamt Lörrach

Resolutsioon

Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas sisalduva kombineeritud nomenklatuuri komisjoni 9. oktoobri 2012. aasta rakendusmäärusest (EL) nr 927/2012 ja komisjoni 4. oktoobri 2013. aasta rakendusmäärusest (EL) nr 1001/2013 järjestikku tulenevates versioonides alamrubriiki 85 044 030 tuleb tõlgendada nii, et sellised staatilised muundurid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, saavad kuuluda nimetatud alamrubriiki vaid siis, kui nende peamine otstarve on olla kasutatud „telekommunikatsiooniseadmetega, arvutitega ja nende plokkidega“ selle alamrubriigi tähenduses; kas see nii on, tuleb välja selgitada eelotsusetaotluse esitanud kohtul.

(1) ELT C 436, 3.12.2018.
C 383/34

ET

Euroopa Kohtu (viies koda) 12. septembri 2019. aasta otsus (Bundesgerichtshofi eelotsusetaotlus - Saksamaa) – AS versus Deutsches Patent- und Markenamt

(kohtuasi C-541/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Kaubamärgid - Direktiiv 2008/95/EÜ - Artikli 3 lõike 1 punkt b - Eristusvõime - Hindamiskriteeriumid - Teemaviitega (hashtag) tähis)

(2019/C 383/37)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: AS

Kostja: Deutsches Patent- und Markenamt

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 3 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et selle tähise eristusvõimet, mille registreerimist kaubamärgina taotletakse, tuleb hinnata, võttes arvesse kõiki asjakohaseid fakte ja asjaolusid, sealhulgas taotletava kaubamärgi kõiki tõenäolisi kasutusviise. Muude tõendite puudumisel on need kasutusviisid sellised, mis asjaomase majandussektori tava arvestades omavad tõenäoliselt praktilist tähtsust.

(1) ELT C 436, 3.12.2018.
2.

Direktiivi 2006/112 artikli 103 lõiget 1 ja lõike 2 punkti a koostoimes sama direktiivi artikli 311 lõike 1 punktiga 2 ja IX lisa A osa punktiga 7 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis näevad ette, et vähendatud käibemaksumäära kohaldatakse üksnes fotodele, milles avaldub kunstilisus, kui viimase olemasolu sõltub hinnangust, mille annab riigi pädev maksuhaldur, kes ei ole tegutsenud liikmesriigi õigusnormidega ette nähtud objektiivsete, selgete ja täpsete kriteeriumide piires, mis võimaldaks täpselt kindlaks määrata fotod, mille puhul need õigusnormid võimaldavad kohaldada vähendatud maksumäära, et ära hoida neutraalse maksustamise põhimõtte rikkumist.
Euroopa Kohtu (viies koda) 5. septembri 2019. aasta otsus (Oberster Gerichtshofi eelotsusetaotlus – Austria) – Verein für Konsumenteninformation versus Deutsche Bahn AG

(kohtuasi C-28/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tehnilised ja ärilised nõuded eurodes tehtavatele kreedit- ja otsekorraldustele - Määrus (EL) nr 260/2012 - Ühtne euromaksete piirkond (SEPA) - Otsekorraldus - Artikli 9 lõige 2 - Maksete kättesaadavus - Elukoha tingimus)

(2019/C 383/14)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberster Gerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Verein für Konsumenteninformation

Kostja: Deutsche Bahn AG

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. märtsi 2012. aasta määruse (EL) nr 260/2012, millega kehtestatakse eurodes tehtavatele kreedit- ja otsekorraldustele tehnilised ja ärilised nõuded ning muudetakse määrust (EÜ) nr 924/2009, artikli 9 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugune lepingutingimus, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mis välistab maksmise eurodes tehtava otsekorraldusega Euroopa Liidu tasandil kehtestatud otsekorralduste skeemi kaudu (SEPA otsekorraldus) juhul, kui maksja elu- või asukoht ei ole samas liikmesriigis, kus asub makse saaja tegevuskoht.

(1) ELT C 104, 19.3.2018.
2.

Direktiivi 2002/65 artikli 5 lõiget 1 koostoimes selle direktiivi artikli 3 lõike 1 punkti 3 alapunktiga a ja artikli 6 lõike 2 punktiga c tuleb tõlgendada nii, et kohustust, mis lasub tarbijaga sidevahendi teel finantsteenust puudutava lepingu sõlminud teenuse osutajal ja mille kohaselt tal tuleb edastada – enne seda, kui tarbija ennast sidevahendi abil sõlmitud lepingu või tehtud pakkumisega seob – sellele tarbijale vastavalt liidu õiguse nõuetele taganemisõiguse olemasolu kohta teave, mis on esitatud selgelt ja on arusaadav keskmisele tarbijale, kes on informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas, ei ole rikutud siis, kui see teenuse osutaja teavitab tarbijat, et taganemisõigust ei kohaldata lepingule, mille on tarbija sõnaselge taotluse alusel mõlemad lepingupooled täielikult täitnud enne seda, kui tarbija oma taganemisõigust rakendab, isegi kui see teave ei vasta liikmesriigi õigusnormidele, nagu neid on riigisiseses kohtupraktikas tõlgendatud, milles nähakse ette, et sellises olukorras on võimalik taganemisõigust rakendada.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 3. oktoobri 2019. aasta otsus (Curtea de Apel București eelotsusetaotlus - Rumeenia) – Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 SA versus Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA

(kohtuasi C-267/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Riigihange - Riigihankemenetlus - Direktiiv 2014/24/EL - Artikli 57 lõige 4 - Fakultatiivsed kõrvaldamise alused - Ettevõtja kõrvalejätmine riigihankemenetlusest - Varasema hankelepingu ennetähtaegne lõpetamine osalise alltöövõtu tõttu - Mõiste „tõsised või pidevad puudujäägid“ - Ulatus)

(2019/C 413/13)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel București

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 SA

Vastustaja: Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta artikli 57 lõike 4 punkti g tuleb tõlgendada nii, et kui ettevõtja otsustas varasema hankelepingu raames ilma hankija nõusolekuta lasta ühe osa ehitustöid teostada alltöövõtjal, mille tõttu leping lõpetati, siis kujutab see endast nimetatud sätte tähenduses tõsist või pidevat puudujääki varasema riigihankelepingu olulise nõude täitmisel ja seega õigustab see asjaomase ettevõtja kõrvalejätmist hilisemast hankemenetlusest, kui selle hilisema hankemenetluse korraldanud hankija asub pärast seda, kui ta on ise hinnanud selle ettevõtja ausust ja usaldusväärsust, kellega sõlmitud varasem riigihankeleping oli enne tähtaega lõpetatud, seisukohale, et selline alltöövõtt katkestab asjaomase ettevõtjaga usaldussuhte. Enne sellisele kõrvalejätmisele osutamist peab hankija vastavalt selle direktiivi artikli 57 lõikele 6 koostoimes põhjendusega 102 siiski jätma ettevõtjale võimaluse anda teada, milliseid parandusmeetmeid on ta varasema hankelepingu ennetähtaegse lõpetamise tõttu võtnud.

(1) ELT C 249, 16.7.2018.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 3. oktoobri 2019. aasta otsus (Nejvyšší soud České republiky eelotsusetaotlus - Tšehhi Vabariik) – Jana Petruchová versus FIBO Group Holdings Limited

(kohtuasi C-208/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EL) nr 1215/2012 - Artikli 17 lõige 1 - Kohtualluvus tarbijalepingute puhul - Mõiste „tarbija“ - Füüsiline isik, kes teeb rahvusvahelisel valuutaturul maaklerifirma vahendusel tehinguid - Määrus (EÜ) nr 593/2008 (Rooma I) - Direktiiv 2004/39/EÜ - Mõiste „mittekutseline klient“)

(2019/C 413/11)

Kohtumenetluse keel: tšehhi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Nejvyšší soud České republiky

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Jana Petruchová

Vastustaja: FIBO Group Holdings Limited

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 17 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et füüsilist isikut, kes teeb rahvusvahelisel valuutaturul FOREX (Foreign Exchange) sellise lepingu nagu maaklerifirmaga sõlmitud hinnavahelepingu alusel selle maaklerifirma vahendusel tehinguid, tuleb pidada selle sätte tähenduses „tarbijaks“, kui selle lepingu sõlmimine ei kuulu selle isiku majandus- või kutsetegevuse alla; kas see nii on, tuleb välja selgitada eelotsusetaotluse esitanud kohtul. Selle liigitamise jaoks ei ole ühest küljest põhimõtteliselt iseenesest asjakohasteks teguriteks selliste lepingute nagu hinnavahelepingute alusel tehtud tehingute väärtus, selliste lepingute sõlmimisega seotud finantskahju riski suurus, nimetatud isiku võimalikud teadmised ja asjatundlikkus finantsinstrumentide valdkonnas ega ka tema aktiivne tegevus selliste tehingute raames, ning teisest küljest ei ole põhimõtteliselt iseenesest mõju asjaolul, et finantsinstrumendid ei ole hõlmatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta määruse (EÜ) nr 593/2008 lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta (Rooma I) artikliga 6, või et see isik on „mittekutseline klient“ Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/39/EÜ (finantsinstrumentide turgude kohta, millega muudetakse nõukogu direktiive 85/611/EMÜ ja 93/6/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2000/12/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 93/22/EMÜ) artikli 4 lõike 1 punkti 12 tähenduses.

(1) ELT C 200, 11.6.2018.
2.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes artikli 2 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline riigisisene õigusnorm, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mis kehtestab selles osutatud tähtajalistele töötajatele osalise tööajaga töötajate puhul pikema töösuhete maksimaalse kestuse kui võrreldavate täistööajaga töötajate puhul, juhul kui tuvastatakse, et sellisel õigusnormil on protsentuaalselt oluliselt suurem ebasoodne mõju naissoost töötajatele kui meessoost töötajatele, ning kui nendel õigusnormidel ei ole objektiivselt põhjendatav õiguspärane eesmärk või kui selle eesmärgi saavutamise vahendid ei ole asjakohased ega vajalikud. Selle direktiivi artikli 19 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selle kohaselt ei pea pool, kes leiab, et talle on niisuguse diskrimineerimise tõttu kahju tekitatud, esitama selle tõendamiseks, et esmapilgul on tegemist diskrimineerimisega, täpseid statistilisi või faktilisi andmeid nende töötajate kohta, keda kõnealused riigisisesed õigusnormid puudutavad, kui need andmed ei ole poolele kättesaadavad või on raskesti kättesaadavad.
C 413/17

ET

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 3. oktoobri 2019. aasta otsus (Bundesverwaltungsgerichti eelotsusetaotlus - Saksamaa) – Landwirtschaftskammer Niedersachsen versus Reinhard Westphal

(kohtuasi C-378/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Määrus (EÜ, Euratom) nr 2988/95 - Euroopa Liidu finantshuvide kaitse - Artikli 3 lõige 1 - Aegumistähtaeg - Määrused (EMÜ) nr 3887/92 ja (EÜ) nr 2419/2001 - Teatavate ühenduse toetuskavade ühtne haldus- ja kontrollisüsteem - Alusetult saadu tagastamine - Kergema aegumisnormi kohaldamine)

(2019/C 413/19)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesverwaltungsgericht

Põhikohtuasja pooled

Vastustaja, apellatsioonkaebuse esitaja ja kassatsioonkaebuse esitaja: Landwirtschaftskammer Niedersachsen

Kaebuse esitaja, vastustaja apellatsioonimenetluses ja vastustaja kassatsioonimenetluses: Reinhard Westphal

Resolutsioon

Komisjoni 11. detsembri 2001. aasta määruse (EÜ) nr 2419/2001, millega sätestatakse nõukogu määrusega (EMÜ) nr 3508/92 kehtestatud teatavate ühenduse toetuskavade ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi üksikasjalikud rakenduseeskirjad, mida on muudetud komisjoni 23. jaanuari 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 118/2004, artikli 49 lõiget 6 tuleb tõlgendada nii, et selles ette nähtud aegumistähtaja alguspunkt määratakse kindlaks vastavalt nõukogu 18. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta artikli 3 lõikele 1 ja see vastab jätkuvate või korduvate eeskirjade eiramiste korral päevale, mil eeskirjade eiramine lõppes.

(1) ELT C 301, 27.8.2018.
1.

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (muudetud nõukogu 13. juuli 2010. aasta direktiiviga 2010/45/EL), artikli 168 punkti a tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui sisendkäibemaksu mahaarvamise õigust ei anta toiduahelasse kuuluvale maksukohustuslasele üksnes põhjendusel, et see maksukohustuslane ei ole täitnud – eeldusel, et see asjaolu osutub tõeks, mida tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul – toiduainete jälgitavuse tagamiseks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused, artikli 18 lõikest 2 tulenevaid kohustusi seoses oma tarnijate identifitseerimisega. Nende kohustuste täitmata jätmine võib siiski olla üks mitmest tegurist, mis võivad kogumis ja ühemõtteliselt tõendada, et maksukohustuslane teadis või oleks pidanud teadma, et ta osaleb tehingus, mis on seotud käibemaksust kõrvalehoidmisega, viimati nimetatud asjaolu tuleb aga kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.