ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 13/20

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale di Firenze (Itaalia) 25. oktoobril 2010 — Denise Bernardi, kelle seaduslik esindaja on Katia Mecacci versus Fabio Bernardi

(Kohtuasi C-507/10)

()

2011/C 13/36

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale di Firenze

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Denise Bernardi, kelle seaduslik esindaja on Katia Mecacci

Kostja: Fabio Bernardi

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu raamotsuse 2001/220/JSK ohvrite seisundi kohta kriminaalmenetluses (1) artikleid 2, 3 ja 8 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole kooskõlas sellised siseriiklikud normid nagu Itaalia kriminaalmenetluse seadustiku artikli 392 lõige 1 bis osas, milles see ei sätesta Pubblico Ministero kohustust nõuda, et alaealine kannatanu ja ohver kuulataks üle ning teda küsitletaks enne kohtulikku arutamist tõendite tagamise menetluse teel, ning kriminaalmenetluse seadustiku artikkel 394, mis ei sätesta alaealisele kannatanule ja ohvrile võimalust esitada kaebust tagasilükkava otsuse peale, mille Pubblico Ministero on teinud tema taotluse kohta, et ta kuulataks üle tõendite kogumise menetluse sobivas vormis?

(1) EÜT L 82, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 72.
ET Euroopa Liidu Teataja C 13/19

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Belgia) 19. oktoobril 2010 — Vlaamse Oliemaatschappij versus F.O.D. Financiën

(Kohtuasi C-499/10)

()

2011/C 13/34

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Rechtbank van eerste aanleg te Brugge

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Vlaamse Oliemaatschappij

Vastustaja: F.O.D. Financiën

Eelotsuse küsimus

Kas liikmesriikidel on endise kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ (1) artikli 21 lõike 3 alusel, mis sisaldub nüüdse nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (2), artiklis 205 koosmõjus sama direktiivi artikliga 202 ja artikli 157 lõike 1 punktiga b, õigus määrata, et muu lao kui tollilao pidaja vastutab isegi siis tingimata solidaarselt maksude tasumise eest, mida kauba maksukohustuslasest omanik peab tasuma tasulise kaubatarne pealt, kui laopidaja on heauskne või kui talle ei saa ette heita eksimust ega lohakust ( WBTW artikli 51a § 3 )?

(1) Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuues direktiiv 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23).

(2) ELT L 347, lk 1.
ET Euroopa Liidu Teataja C 13/16

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Court of Appeal in Northern Ireland (Ühendkuningriik) 29. septembril 2010 — Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts, Creagh Concrete Products Ltd versus Department of the Environment for Northern Ireland

(Kohtuasi C-474/10)

()

2011/C 13/27

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Appeal in Northern Ireland

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts, Creagh Concrete Products Ltd.

Vastustaja: Department of the Environment for Northern Ireland

Eelotsuse küsimused

1. Kui riigiasutus, kes koostab artiklis 3 kirjeldatud kava, on ise see asutus, kellel lasub asjaomases liikmesriigis üldine vastutus keskkonnaküsimustes, siis kas liikmesriigil on direktiivi [2001/42] (1) õige tõlgenduse kohaselt õigus keelduda artikli 6 lõike 3 alusel määramast asutust, kellega tuleb artiklite 5 ja 6 tähenduses konsulteerida?

2. Kui asutus, kes koostab artiklis 3 kirjeldatud kava, on ise see asutus, kellel lasub asjaomases liikmesriigis üldine vastutus keskkonnaküsimustes, siis kas liikmesriik on direktiivi õige tõlgenduse kohaselt kohustatud tagama, et on olemas konsulteeriv asutus, mis määratakse ja mis on esimesena nimetatud asutusest eraldiseisev?

3. Kas direktiivi artikli 6 lõikes 2 sätestatud nõude, mille kohaselt tuleb anda artikli 6 lõikes 3 osutatud asutustele ja artikli 6 lõikes 4 osutatud avalikkusele varakult tõhus võimalus avaldada „kohase aja jooksul” oma arvamus, võib direktiivi õige tõlgenduse kohaselt üle võtta õigusnormidega, mis sätestavad, et kava koostamise eest vastutav asutus määrab igal korral eraldi tähtaja arvamuste avaldamiseks, või tuleb direktiivi üle võtvates õigusnormides endis ette näha tähtaeg või eri olukordade tarvis eri tähtajad niisuguste arvamuste avaldamiseks?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2001. direktiiv 2001/42/EÜ teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta (EÜT L 197, lk 30; ELT eriväljaanne 15/06, lk 157).
3.

kas 390 250 000 liiri, so praegu 201 547,30 euro (kahesaja ühe tuhande viiesaja neljakümne seitsme euro ja 30 sendi) suuruse trahvi kohaldamine selle eest, et kohustuslikule destilleerimisele jäeti veiniaastal 1993/94 toomata 7 084,87 hektoliitrit lauaveini — kogus, mis saadi toodetud sademega veini koguse põhjal, milleks on 15 155 (tootlikkusega 126 hl/ha veinide kohustuslikule destilleerimisele toomise määra 51,5 % põhjal, nagu on nähtud ette määruses (EMÜ) nr 610/94 (3)), on faktilisi asjaolusid arvestades ebaproportsionaalne ning kas sellega rikutakse karistuste õigluse põhimõtet, mida Euroopa Kohus ise on mitmeid kordi kinnitanud.
2.

Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav ja kui tuvastatakse, et vastuvõttev liikmesriik ei täida ühte või mitut eespool nimetatud õigusakti, siis kas üleandev liikmesriik on kohustatud võtma nõukogu määruse (EÜ) nr 343/2003 alusel vastutuse taotluse läbivaatamise eest?
ET Euroopa Liidu Teataja C 13/17

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sąd Najwyższy (Poola Vabariik) 12. oktoobril 2010 — Kriminaalasi Łukasz Marcin Bonda süüdistuses

(Kohtuasi C-489/10)

()

2011/C 13/29

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Najwyższy

Kriminaalmenetluse pool siseriiklikus kohtus

Łukasz Marcin Bonda

Eelotsuse küsimused

Milline on komisjoni 29. oktoobri 2004. aasta määruse (EÜ) nr 1973/2004, millega sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad nõukogu määruse (EÜ) nr 1782/2003 IV ja IVa jaotises sätestatud toetuskavade rakendamiseks ja tootmisest kõrvaldatud maa kasutamine tooraine tootmiseks (ELT L 345, lk 1), artiklis 138 sisalduva sanktsiooni õiguslik olemus, millega on ette nähtud, et põllumajandustootjale ei maksta otsetoetusi kalendriaastatel, mis järgnevad kalendriaastale, mil ta deklareeris valeandmed otsetoetuste aluseks oleva maa pindala suuruse kohta?
ET Euroopa Liidu Teataja C 13/20

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Højesteret (Taani) 21. oktoobril 2010 — Partrederiet Sea Fighter versus Skatteministeriet

(Kohtuasi C-505/10)

()

2011/C 13/35

Kohtumenetluse keel: taani

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Højesteret

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Partrederiet Sea Fighter

Vastustaja: Skatteministeriet

Eelotsuse küsimuse

Kas nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiivi 92/81/EMÜ (1) mineraalõlidele kehtestatud aktsiisimaksude struktuuri ühtlustamise kohta artikli 8 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et mineraalõlid, mida tarnitakse kasutamiseks ekskavaatoris, mis on küll laevale kinnitatud, kuid mis töötab oma mootori ja kütusepaagiga laeva mootorist eraldi, on maksust vabastatud sellistel asjaoludel nagu käesolevas asjas?

(1) ELT, L 316, 1992, lk 12.
ET Euroopa Liidu Teataja C 13/21

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) 2. novembril 2010 — Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc versus Comptroller-General of Patents

(Kohtuasi C-518/10)

()

2011/C 13/39

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc

Vastustaja: Comptroller General of Patents

Eelotsuse küsimus

Kui kriteerium otsustamaks, kas toodet „kaitseb kehtiv aluspatent” vastavalt [TKT] määruse (1) artikli 3 punktile a, hõlmab hinnangu andmist või seisneb hinnangu andmises sellele, kas toote tarnimisega rikutaks aluspatenti, siis kas seda analüüsi mõjutab see, kui rikkumine seisneb selles, et kaudselt või kaasaaitavalt rikutakse ühenduse patendikonventsiooni artiklit 26, mis on Ühendkuningriigis rakendatud seaduse Patents Act 1977 paragrahvi 60 lõikega 2, ja teiste ühenduse liikmesriikide vastavaid õigusnorme?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. mai 2009. aasta määrus (EÜ) nr 469/2009 ravimite täiendava kaitse tunnistuse kohta (ELT L 152, lk 1).
f)

Kui selline eriline seos liikmesriigiga on vajalik: Milliste kriteeriumide alusel selline seos määratakse? Kas oluline on see, et vaidlustatud veebileht on haldaja poolt teadlikult suunatud (ka) kohturiigi Internetikasutajatele või piisab sellest, et veebilehel päringuga leitav teave on objektiivselt seotud kohturiigiga selles mõttes, et vastuoluliste huvide — hageja huvi oma isikuõiguste kaitsmiseks ja kostja huvi oma veebilehe kujundamiseks — konflikt võib konkreetse asja asjaolude kohaselt, eriti vaidlustatud veebilehe sisu tõttu, kohturiigis tegelikult tekkida või on tekkinud seeläbi, et üks või mitu hageja tuttavat said tema isikuõigusi rikkuvat teavet veebilehe sisust?
ET Euroopa Liidu Teataja C 346/26

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Itaalia) 5. juulil 2010 — E.On Energy Trading Spa versus Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas

(Kohtuasi C-333/10)

()

2010/C 346/44

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: E.On Energy Trading Spa

Vastustaja: Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas

Eelotsuse küsimus

Kas asutamislepingu artiklid 23, 43, 49 ja 56 ning direktiivi 2003/54/EÜ (1) artikli 11 lõiked 2 ja 6 on takistuseks siseriiklikele õigusnormidele, millest ei ole teatatud Euroopa Komisjonile ja mis kohustavad püsivalt teatavaid elektrienergia tootjaid, kes on konkreetsetes olukordades võrguteenuste nõudluse rahuldamisel põhilised, tegema pakkumisi elektribörsi turgudel kavade kohaselt, mille on heteronoomselt kindlaks määranud võrguhaldur, ning mis puudutab nende pakkumiste tasu, siis tootja ei saa hinda vabalt määrata, vaid tasu seotakse kriteeriumitega, mida ei ole eelnevalt kindlaks määratud läbipaistvate mittediskrimineerivate ja turupõhiste menetlustega?

(1) ELT L 176, lk 37; ELT eriväljaanne 12/02, lk 211.
ET Euroopa Liidu Teataja C 346/25

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Itaalia) 5. juulil 2010 — ENI SpA versus Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas

(Kohtuasi C-329/10)

()

2010/C 346/40

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: ENI SpA

Vastustaja: Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas

Eelotsuse küsimus

Kas asutamislepingu artiklid 23, 43, 49 ja 56 ning direktiivi 2003/54/EÜ (1) artikli 11 lõiked 2 ja 6 on takistuseks siseriiklikele õigusnormidele, millest ei ole teatatud Euroopa Komisjonile ja mis kohustavad püsivalt teatavaid elektrienergia tootjaid, kes on konkreetsetes olukordades võrguteenuste nõudluse rahuldamisel põhilised, tegema pakkumisi elektribörsi turgudel kavade kohaselt, mille on heteronoomselt kindlaks määranud võrguhaldur, ning mis puudutab nende pakkumiste tasu, siis tootja ei saa hinda vabalt määrata, vaid tasu seotakse kriteeriumitega, mida ei ole eelnevalt kindlaks määratud läbipaistvate mittediskrimineerivate ja turupõhiste menetlustega?

(1) ELT L 176, lk 37; ELT eriväljaanne 12/02, lk 211.
—

sedastada, et hageja tühistamishagi Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) otsuse (kohtuasi T-51/10) peale on vastuvõetav, ja seega saata asi tagasi Üldkohtule, et see teeks tühistamishagi kohta sisulise otsuse;
ET Euroopa Liidu Teataja C 346/25

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Itaalia) 5. juulil 2010 — E.On Produzione SpA versus Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas

(Kohtuasi C-331/10)

()

2010/C 346/42

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: E.On Produzione SpA

Vastustaja: Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas

Eelotsuse küsimus

Kas asutamislepingu artiklid 23, 43, 49 ja 56 ning direktiivi 2003/54/EÜ (1) artikli 11 lõiked 2 ja 6 on takistuseks siseriiklikele õigusnormidele, millest ei ole teatatud Euroopa Komisjonile ja mis kohustavad püsivalt teatavaid elektrienergia tootjaid, kes on konkreetsetes olukordades võrguteenuste nõudluse rahuldamisel põhilised, tegema pakkumisi elektribörsi turgudel kavade kohaselt, mille on heteronoomselt kindlaks määranud võrguhaldur, ning mis puudutab nende pakkumiste tasu, siis tootja ei saa hinda vabalt määrata, vaid tasu seotakse kriteeriumitega, mida ei ole eelnevalt kindlaks määratud läbipaistvate mittediskrimineerivate ja turupõhiste menetlustega?

(1) ELT L 176, lk 37; ELT eriväljaanne 12/02, lk 211.
ET Euroopa Liidu Teataja C 30/27

26. novembril 2010 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Austria Vabariik

(Kohtuasi C-555/10)

()

2011/C 30/45

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: G. Braun ja H. Støvlbæk)

Kostja: Austria Vabariik

Nõuded

— tuvastada, et Austria Vabariik on esimese raudteepaketi rakendamisel rikkunud kohustusi, mis tulenevad muudetud direktiivi 91/440/EMÜ artikli 6 lõikest 3 ja II lisast ning direktiivi 2001/14/EÜ artikli 4 lõikest 2 ja artikli 14 lõikest 2;

— mõista kohtukulud välja Austria Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon leiab, et raudteeinfrastruktuuri kasutaja sõltumatust, mida nõuab direktiiv, ei ole Austria õiguses kohaselt rakendatud.

See, et organisatsioon, mis ühendab Austrias valdusühinguna ühelt poolt tingimata vajalikke raudteeinfrastruktuuri ülesandeid täitva ettevõtja ja teiselt poolt raudteeteenuseid pakkuva ettevõtja, on küll põhimõtteliselt lubatud. Siiski tuleb tagada, et need ettevõtjad oleks majanduslikult teineteisest sõltumatud.

Valdusühing ei tohi eelkõige kuidagi kontrollida tütarettevõtjat, kes täidab tingimata vajalikke raudteeinfrastruktuuri ülesandeid. See ei ole Austrias tagatud. Infrastruktuuri kasutaja sõltumatust ei kontrolli ükski sõltumatu asutus ja konkurentidel ei ole mingit tõhusat kaebevõimalust teatud ettevõtja eelistatud kohtlemise korral.

Puuduvad ka piisavad seaduslikud või lepingulised sätted, mis reguleeriks suhteid valdusühingu ja tema tingimata vajalikke raudteeinfrastruktuuri ülesandeid täitva tütarettevõtja vahel.

Komisjoni väitel tekitavad majandusliku sõltumatuse osas kahtlust ka mitmed isikutega seotud sidemed valdusühingu ja tütarettevõtja vahel, nagu vastavates juhtkondades ametiülesannete kattumine. Komisjoni väitel tuleb mõneks aastaks välistada, et ühe ettevõtja juhtkond täidaks teise ettevõtja juhtkonna ülesandeid. Lisaks tuleb tingimata vajalikke raudteeinfrastruktuuri ülesandeid täitva ettevõtja juhtkond määrata sõltumatu asutuse järelevalvel.

Lisaks on komisjoni arvates vaja füüsiliselt ja isikuid puudutavalt eraldada ka vastavad informatsioonisüsteemid, selleks et tagada tingimata vajalikke raudteeinfrastruktuuri ülesandeid täitva ettevõtja vajalik sõltumatus.
2.

Kas sõltumata vastusest eelmisele küsimusele on olemas ühenduse huvi, mille tõttu liikmesriigid peaksid nägema ette sobivad vahendid maksustamise vältimise vastu ühtlustamata maksude valdkonnas; kas see, kui maksuamnestia andmise meetme raames ei kohaldata õiguse kuritarvitamise keelu põhimõtet, mida tunnustatakse ka siseriikliku õiguspõhimõttena, on vastuolus selle huviga ning kas niisugusel juhul on tegemist Euroopa Liidu lepingu artikli 4 lõikest 3 tulenevate põhimõtete rikkumisega?
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 987/2009, milles sätestatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 (sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta) rakendamise kord (1), artikli 44 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklik õigusnorm, mille kohaselt tuleb lapse kasvatamise perioodi, mis on täitunud Euroopa Liidu mõnes teises liikmesriigis, lugeda samaväärseks lapse kasvatamise ajaga Saksamaal ainult juhul, kui last kasvatav vanem elas koos lapsega alaliselt välismaal ja tegi lapse kasvatamise ajal või vahetult enne lapse sündi kohustuslikke sissemakseid seal töötajana või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemisel või kui abikaasade või kooselupartnerite ühise välismaal viibimise ajal tegi last kasvatava vanema abikaasa või kooselupartner selliseid kohustuslikke sissemakseid või ei teinud neid ainult seetõttu, et ta kuulus SGB VI § 5 lõigetes 1 ja 4 loetletud isikute hulka või oli SGB VI § 6 kohaselt kohustuslikust kindlustusest vabastatud (SGB VI § 56 lõike 3 teine ja kolmas lause, § 57 ning § 249)?
1.

Kas 25. juuli 1985. aasta (1) direktiivi 85/374/EMÜ artikli 13 sätteid arvestades lubab see direktiiv rakendada patsientidel avalik-õiguslikes tervishoiuasutustes olevale erilisele seisundile tuginevat vastutuse korda osas, milles sellega tunnustatakse eelkõige nende õigust saada viidatud tervishoiuasutustelt ka viimaste süü puudumise korral hüvitist kahju eest, mis tekkis tervishoiuasutuste poolt kasutatud puudusega toodete või aparaatide tõttu, ilma et see mõjutaks viidatud tervishoiuasutuse võimalust esitada garantiinõue tootja vastu?
ET Euroopa Liidu Teataja C 30/14

25. oktoobril 2010 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Madalmaade Kuningriik

(Kohtuasi C-508/10)

()

2011/C 30/23

Kohtumenetluse keel: hollandi

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: M. Condou–Durande ja R. Troosters)

Kostja: Madalmaade Kuningriik

Hageja nõuded

— tuvastada, et kuna Madalmaade Kuningriik nõuab kolmandate riikide kodanikelt ning nende pereliikmetelt, kes taotlevad pikaajalise elaniku staatust, suurte ja ebaproportsionaalsete lõivude tasumist, on Madalmaade Kuningriik rikkunud talle direktiivist 2003/109/EÜ (1) tulenevaid kohustusi ja järelikult ka ELTL artiklist 258 tulenevaid kohustusi;

— mõista kohtukulud välja Madalmaade Kuningriigilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon peab ebaproportsionaalseks summat, mida küsitakse pikaajalise elaniku staatuse saamiseks esitatud taotluse menetlemise eest ja mille suurus on olenevalt juhtumist 201 kuni 830 eurot, seda võrreldes 30 euroga, mida peavad liidu kodanikud tasuma elamisloa eest. Komisjoni arvates võivad nii suured lõivud, olenemata küsimusest, kas see on tasu tegelikult tehtud kulutuste eest, kujutada endast vahendit, „millega takistada elamise õiguse kasutamist” direktiivi põhjenduse 10 tähenduses ning selliselt omada pärssivat mõju kolmandate riikide kodanikele, kes soovivad kasutada neile direktiiviga antud õigusi. Seda näitab ka asjaolu, et komisjonile on saabunud kodanikelt vastavasisulisi kaebusi.

(1) Nõukogu 25. novembri 2003. aasta direktiiv 2003/109/EÜ pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta (ELT L 16, lk 44, ELT eriväljaanne 19/06, lk 272).
1.

Üldkohus tõlgendas ja kohaldas valesti määruse nr 2408/92 artikli 9 lõiget 1, kui ta leidis, et nimetatud määruse kohaldamisalasse kuuluvad vaid lennuliiklusõiguse teostamise piirangud. Lisaks ei võtnud Üldkohus arvesse, et isegi kui see oleks EL-is võimalik, siis ei saa sellist määruse nr 2408/92 artikli 9 lõike 1 tõlgendust kohaldada apellandi suhtes õhutranspordialase kokkuleppe artikli 1 lõike 2 alusel.
1.

Kas määruse (EÜ) nr 44/2001 (1) artikli 5 punkti 3 sõnastust „paiga […], kus kahjustav sündmus on toimunud või võib toimuda” tuleb kohtu asukohariigis registreeritud kaubamärgi väidetava rikkumise korral teises liikmesriigis asuva isiku poolt, kes kasutab kõnealuse kaubamärgiga identset märksõna (AdWord) veebipõhises otsingumootoris, mis pakub oma teenuseid eri riikide tippdomeenidega (top-level domain) veebisaitide kaudu, tõlgendada nii, et 1.1. kohus on pädev vaidlust lahendama ainult siis, kui kõnealust märksõna kasutatakse sellel Interneti otsingumootori veebisaidil, millel on kohtu asukohariigi tippdomeen; 1.2. kohus on pädev vaidlust lahendama ainult seetõttu, et see Interneti otsingumootori veebisait, kus kõnealust märksõna kasutatakse, on kättesaadav kohtu asukohariigis; 1.3. kohtu pädevus vaidluse lahendamisel sõltub sellest, kas lisaks veebisaidi ligipääsetavusele peavad olema täidetud lisatingimused?
ET Euroopa Liidu Teataja C 30/17

29. oktoobril 2010 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Prantsuse Vabariik

(Kohtuasi C-515/10)

()

2011/C 30/27

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: G. Rozet ja A. Marghelis)

Kostja: Prantsuse Vabariik

Hageja nõuded

— tuvastada, et kuna Prantsuse Vabariik ei ole vastu võtnud vajalikke õigus- ja haldusnorme, et tagada asbesttsemendi jäätmete töötlemine sobivates prügilates, siis on Prantsuse Vabariik rikkunud nõukogu 26. aprilli 1999. aasta direktiivi 1999/31/EÜ prügilate kohta (1) artikli 2 punktist e, artikli 3 lõikest 1 ja artikli 6 punktist d ning nõukogu 19. detsembri 2002. aasta otsuse 2003/33/EÜ, millega kehtestatakse jäätmete prügilatesse vastuvõtmise kriteeriumid ja kord direktiivi 1999/31/EÜ artikli 16 ja II lisa kohaselt (2), lisa sätetest tulenevaid kohustusi;

— mõista kohtukulud välja Prantsuse Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon esitab oma hagi põhjendamiseks üheainsa väite, mis tuleneb direktiivi 1999/31/EÜ sätete ning eelkõige mõiste „jäätmed” ebaõigest tõlgendamisest.

Nimelt ei ole hageja nõus Prantsuse ametiasutuste tõlgendusega, mille kohaselt võivad jäätmed olla samal ajal nii püsijäätmed kui ohtlikud jäätmed. Komisjon on seisukohal, et direktiivis tunnustatakse — vastupidi — kolme eri kategooria jäätmete olemasolu, s.o „ohtlikud”, „tavajäätmed” ja „püsijäätmed”, mis väljendub eri kohustustes ja eri jäätmete täpses eristamises prügilasse vastuvõtmise tingimuste osas. Niisiis tuleb asbesttsemendi jäätmeid otsuses 2000/532/EÜ (3) (muudetud otsusega 2001/573/EÜ (4)) kehtestatud jäätmete nimistu kohaselt pidada „ohtlikeks jäätmeteks” ja nende kõrvaldamiseks tuleb tarvitusele võtta erilised ettevaatusabinõud. Siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt kvalifitseeritakse asbesttsemendi jäätmed püsijäätmeteks ja mille kohaselt on lubatud need vastu võtta püsijäätmete prügilasse, ei ole seega kooskõlas direktiivi nõuetega.

(1) EÜT L 182, lk 1, ELT eriväljaanne 15/04, lk 228.

(2) EÜT L 11, lk 27, ELT eriväljaanne 15/07, lk 314.

(3) Komisjoni 3. mai 2000. aasta otsus 2000/532/EÜ, millega asendatakse otsus 94/3/EÜ (millega kehtestatakse jäätmeid käsitleva nõukogu direktiivi 75/442/EMÜ artikli 1 punkti a kohaselt jäätmete nimistu) ja nõukogu otsus 94/904/EÜ (millega kehtestatakse ohtlikke jäätmeid käsitleva nõukogu direktiivi 91/689/EMÜ artikli 1 lõike 4 kohaselt ohtlike jäätmete nimistu) (EÜT L 226, lk 3, ELT eriväljaanne 15/05, lk 151).

(4) Nõukogu 23. juuli 2001. aasta otsus 2001/573/EÜ, millega muudetakse otsust 2000/532/EÜ jäätmete nimistu osas (EÜT L 203, lk 18, ELT eriväljaanne 15/06, lk 165).