22

Neil asjaoludel otsustas Consiglio di Stato menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas [direktiivi 92/43] artiklitega 9 ja [11] on vastuolus liikmesriigi õigusnorm (Vabariigi Presidendi dekreedi nr 357/97 artikli 3 lõige 4 bis), mis näeb ette maakondade ja autonoomsete provintside pädevuse teha omal algatusel ettepanekuid ühenduse tähtsusega alade muutmiseks, sätestamata samas neile ametiasutustele kohustust teha selle kohta otsus juhul, kui ühenduse tähtsusega alade koosseisu kuuluvate alade eraomanikud nõuavad põhjendatult selle pädevuse kasutamist, vähemalt siis, kui need eraõiguslikud isikud väidavad, et ala keskkonnaseisund on halvenenud? 2. Kas [direktiivi 92/43] artiklitega 9 ja [11] on vastuolus liikmesriigi õigusnorm (Vabariigi Presidendi dekreedi nr 357/97 artikli 3 lõige 4 bis), mis näeb ette maakondade ja autonoomsete provintside pädevuse teha omal algatusel ettepanekuid ühenduse tähtsusega alade muutmiseks perioodilise hindamise järel, sätestamata hindamise täpset sagedust (nt iga kahe, kolme aasta tagant vms) ning sätestamata, et maakondadelt ja autonoomsetelt provintsidelt nõutavast perioodilisest hindamisest teatataks avalike teabevahendite kaudu, et huvitatud isikud saaksid esitada oma märkused või ettepanekud? 3. Kas [direktiivi 92/43] artiklitega 9 ja [11] on vastuolus liikmesriigi õigusnorm (Vabariigi Presidendi dekreedi nr 357/97 artikli 3 lõige 4 bis), mis annab ühenduse tähtsusega alade muutmise algatusõiguse maakondadele ja autonoomsetele provintsidele, ilma et nähtaks ette algatusõigust ka riigile, kes kasutaks seda maakondade või autonoomsete provintside asemel vähemalt juhul, kui ilmneb nende tegevusetus? 4. Kas [direktiivi 92/43] artiklitega 9 ja [11] on vastuolus liikmesriigi õigusnorm (Vabariigi Presidendi dekreedi nr 357/97 artikli 3 lõige 4 bis), mis näeb ette maakondade ja autonoomsete provintside pädevuse teha omal algatusel ettepanekuid ühenduse tähtsusega alade muutmiseks, kusjuures see pädevus on täiesti kaalutlusõiguslik, mitte kohustuslik, isegi siis, kui ilmneb – ning on ametlikult tuvastatud – keskkonnareostus või keskkonnaseisundi halvenemine? 5. Kas direktiivi [92/43] artiklis 9 sätestatud menetlust, mida liikmesriigi seadusandja on reguleerinud Vabariigi Presidendi dekreedi nr 357/97 artikli 3 lõikega 4 bis, tuleb käsitada menetlusena, mis peab tingimata päädima haldusaktiga, või menetlusena, mille tulemus on puhtfakultatiivne? Kas menetluse all, mis „peab tingimata päädima haldusaktiga” tuleb mõista menetlust, mis „juhul, kui tingimused on täidetud, seisneb selles, et keskkonna- ja maastikukaitseministeerium edastab maakonna ettepaneku […] komisjonile,” ilma et mängu tuleksid kaalutlused, kas seda tuleb pidada menetluseks, mis käivitatakse ainult omal algatusel, või menetluseks, mida võib algatada ka huvitatud poole taotluse alusel[?] 6. Kas liikmesriigi õigusnormid, mis nõuavad ühenduse tähtsusega alade hulgast väljaarvamise menetluse algatamist ning edasiste seire- ja kaitsemeetmete võtmist eraisiku teate alusel ala seisundi halvenemise kohta, on [liidu] õiguskorraga, eelkõige direktiiviga [92/43] vastuolus? 7. Kas liikmesriigi õigusnormid, mis nõuavad Natura 2000 võrgustikku kuuluva ala võrgustikust väljaarvamise menetluse algatamist üksnes majanduslike erahuvide kaitseks, on [liidu] õiguskorraga, eelkõige direktiiviga [92/43] vastuolus? 8. Kas liikmesriigi õigusnormid, mis sätestavad üldist sotsiaalset ja majandushuvi esindavate ning Euroopa Liidu tunnustatud infrastruktuuriprojektide puhul, mis võivad põhjustada direktiivi tähenduses tunnustatud loodusliku elupaiga kahjustamist, et algatatakse väljaarvamismenetlus, selle asemel, et võtta tasakaalustusmeetmeid, mis tagaksid kogu Natura 2000 võrgustiku terviklikkuse, on [liidu] õiguskorraga, eelkõige direktiiviga [92/43] vastuolus? 9. Kas liikmesriigi õigusnormid, mis omistavad looduslike elupaikade puhul tähtsuse eraomanike majandushuvidele, võimaldades neil omanikel saada liikmesriigi kohtult otsuse, mis kohustab ala piire muutma, on [liidu] õiguskorraga, eelkõige direktiiviga [92/43] vastuolus? 10. Kas liikmesriigi õigusnormid, mis juhul, kui ala seisund halveneb inimtekkelistel, mitte looduslikel põhjustel, näevad ette ala väljaarvamise ühenduse tähtsusega alade hulgast, on [liidu] õiguskorraga, eelkõige direktiiviga [92/43] vastuolus?”