KOHTUJURISTI ETTEPANEK

JÁN MAZÁK

esitatud 20. novembril 2008 ( 1 )

Kohtuasi C-489/06

Euroopa Ühenduste Komisjon

versus

Kreeka Vabariik

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Direktiivid 93/36/EMÜ ja 93/42/EMÜ — Riigihange — Asjade riigihankemenetlus — Tarned haiglatele”

1. Käesolevas hagis palub komisjon Euroopa Kohtul tuvastada, et lükates tagasi CE-vastavusmärgisega meditsiiniseadmete pakkumused ilma, et Kreeka haiglate pädevad hankeüksused oleks üldse järginud nõukogu direktiivis 93/42/EMÜ (meditsiiniseadmete direktiiv) ( 2 ) sätestatud korda, on Kreeka rikkunud oma kohustusi, mis tulenevad nõukogu direktiivi 93/36/EMÜ (asjade riigihangete direktiiv) ( 3 ) artikli 8 lõikest 2 ning direktiivi 93/42 artiklitest 17 ja 18.

I. Õiguslik raamistik

A. Ühenduse õigusnormid

2. Nagu selgitan käesoleva ettepaneku punktis 33, on Euroopa Kohus kohtuasjas Medipac-Kazantzidis ( 4 ) – milles tehtud otsus kuulutati pärast käesolevas asjas kirjaliku menetluse lõppemist – minu arvates lahendanud direktiiviga 93/42 seotud küsimuse, mis puudutas hankijate kohustusi riigihankemenetlustes ning korda, mida nad peavad järgima sellistel juhtudel nagu käesolevas menetluses vaidluse all olev. Sellepärast ei pea ma vajalikuks kirjeldada direktiivi 93/42 kogu õiguslikku raamistikku, kuivõrd seda on kohtuasjas Medipac-Kazantzidis ammendavalt tehtud.

3. Direktiivi 93/36 artikli 8 lõigetes 1-4 on vastavalt sätestatud: „1. III lisas määratletud tehnilised kirjeldused esitatakse üldistes dokumentides või iga lepinguga seotud lepingudokumentides. 2. Ilma et see piiraks riigisiseseid juriidiliselt siduvaid tehnilisi eeskirju, ja kui need on ühenduse õigusega kooskõlas, määratlevad tellijad [lõikes 1 viidatud] tehnilised kirjeldused [viidates] Euroopa standarditele vastavate[le] siseriiklike[le] standardite[le], Euroopa tehniliste[le] kinnituste[le] või ühiste[le] tehniliste[le] kirjelduste[le] […]. 3. Tellija võib teha lõike 2 sätetest erandi, kui: a) standardid, Euroopa tehnilised kinnitused või ühised tehnilised kirjeldused ei sisalda sätteid vastavuse tagamiseks või kui puuduvad tehnilised vahendid toote piisava vastavuse tagamiseks standarditele, Euroopa tehnilistele kinnitustele või ühistele tehnilistele kirjeldustele; b) lõike 2 kohaldamine piiraks nõukogu […] direktiivi 86/361/EMÜ[ ( 5 )] […] või nõukogu […] otsuse 87/95/EMÜ[ ( 6 )] […] või muude konkreetseid teenuste või toodete valdkondi reguleerivate ühenduse õigusaktide kohaldamist; c) nimetatud standardid, Euroopa tehnilised kinnitused või ühised tehnilised kirjeldused kohustaksid tellijat hankima juba kasutatava varustusega kokkusobimatuid tooteid või materjale, või tooksid kaasa ebaproportsionaalseid kulusid või ebaproportsionaalseid tehnilisi raskusi, kuid üksnes selgelt määratletud ja kinnitatud strateegia raames, mille eesmärk on teatud aja jooksul üle minna Euroopa standarditele, Euroopa tehnilistele kinnitustele või ühistele tehnilistele kirjeldustele; d) kõnealuse projekti puhul on tegemist tõelise uuendusega, mille puhul ei saa kasutada olemasolevaid Euroopa standardeid, Euroopa tehnilisi kinnitusi või ühiseid tehnilisi kirjeldusi. 4. Lõiget 3 kohaldades esitavad tellijad võimaluse korral põhjenduse Euroopa Ühenduste Teatajas avaldatavas teates või lepingudokumentides ja igal juhul asutusesisestes dokumentides ning annavad kõnealust teavet asjakohase taotluse korral liikmesriikidele ja komisjonile.” [Tsitaati on parandatud Euroopa Kohtus, kuna direktiivi eestikeelne tõlge on ekslik.]

4. Direktiivi 93/36 III lisas pealkirjaga „Teatavate tehniliste kirjelduste määratlused” on sätestatud: „Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid: 1. Tehniline kirjeldus – eelkõige pakkumisdokumentides sisalduvad kõik tehnilised ettekirjutused, mis määratlevad tööle, materjalile, tootele või tarnele esitatavad nõuded ning võimaldavad tööd, materjali, toodet või tarnet kirjeldada sellisel viisil, et see vastab tellija soovitud kasutusele. Tehnilised ettekirjutused hõlmavad kvaliteeti ja jõudlust, ohutust, mõõtmeid, sealhulgas materjalile, tootele või tarnele esitatavaid nõudeid seoses kvaliteedi tagamisega, terminitega, tunnustega, katsetamise ja katsetusmeetodite, pakendamise, märgistamise või etikettimisega. 2. Standard – tunnustatud standardimisorgani poolt korduvaks ja pidevaks kasutuseks kinnitatud tehniline kirjeldus, mille järgimine ei ole üldjuhul kohustuslik. 3. Euroopa standard – Euroopa Standardikomitee (CEN) või Euroopa Elektrotehnika Standardikomitee (CENELEC) poolt nende organisatsioonide ühiste eeskirjade kohaselt „Euroopa standardi (EN)” või „ühtlustamisdokumendina (HD)” kinnitatud standard. 4. Euroopa tehniline kinnitus – toote kasutuskõlblikkuse kohta ehitustööde oluliste nõuete täitmise alusel antud positiivne tehniline hinnang, mis põhineb toote omadustel ja kehtestatud kasutustingimustel. Euroopa tehnilise kinnituse annab liikmesriigi määratud asutus. 5. Ühine tehniline kirjeldus – liimesriikide poolt ühtse kohaldamise tagamiseks tunnustatud korras kõikides liikmesriikides sätestatud tehniline kirjeldus, mis on avaldatud Euroopa Ühenduste Teatajas.”

B. Siseriiklikud õigusnormid

5. Direktiiv 93/36 võeti Kreeka õigusesse üle peamiselt presidendi dekreediga nr 370 (FEK [Kreeka ametlik väljaanne] A’ 199/1995). Nimetatud dekreedi artikkel 16 sisuliselt kordab direktiivi 93/36 artikli 8 sõnastust.

6. Direktiiv 93/42 võeti Kreeka õigusesse üle ministrite 19. augusti 1994. aasta ühise dekreediga DY7/oik.2480 (FEK B’ 679), millega ühtlustati Kreeka õigusaktid nimetatud direktiiviga.

7. Lisaks määrati seaduse nr 2889/2001 artikliga 19 Ethnikos Organismos Farmakon (Kreeka tervishoiuministeeriumi valitsemisalas tegutsev ametiasutus, mis vastutab meditsiiniseadmeid käsitlevate ühenduse direktiivide rakendamise eest; edaspidi „EOF”) pädevaks asutuseks meditsiiniseadmete valdkonnas.

II. Asjaolud, kohtueelne menetlus ja poolte nõuded

8. Komisjonile esitati kaebus seoses meditsiiniseadmete – täpsemalt kirurgilise õmblusmaterjali – tagasilükkamisega Kreeka avalik-õiguslike haiglate asjade riigihankemenetluste käigus alustel, mis puudutasid selliste seadmete „üldist sobivust ja kasutamisohutust”, hoolimata sellest, et neil oli CE-märgis, ( 7 ) ning üldse järgimata direktiivis 93/42 sätestatud kaitsemeetmete menetlust.

9. Kreeka ametiasutused edastasid komisjonile 20. aprillil 2004 seoses komisjoni uurimisega EOF-i . aasta ringkirja 19384 (edaspidi „ringkiri nr 19384”). Selles ringkirjas tõdeti, et „haiglatele tehtavate hangete eest vastutavad teatud komisjonid […] on mittevastavuse tõttu tagasi lükanud äriühingute tehtud pakkumusi, mis puudutasid mitmesuguseid CE-märgisega meditsiiniseadmeid, ilma et EOF oleks neid eelnevalt hinnanud” ning et „teatud juhtudel oli kõnealune mittevastavus seotud haiglate poolt meelevaldselt määratud kirjeldustega”. Edasi oli ringkirjas märgitud, et „sellepärast on asjaomased äriühingud esitanud kaebuse Kreeka kohtutesse ja pädevatele Euroopa ametiasutustele, kes on teinud otsuse nende äriühingute kasuks.” Kreeka ametiasutuste sõnutsi oli ringkiri nr 19384 meeldetuletus kõnealustele komisjonidele kohustusliku õigusmenetluse ja selle üksikasjade kohta.

10. Arvestades eespool kirjeldatud asjade käiku, teatasid komisjoni talitused kaebuse esitajale, et kavatsevad juhtumi menetlemise lõpetada. Kaebuse esitaja andis oma 8. novembri 2004. aasta kirjas siiski lisateavet, nentides, et ringkirja levitamisest hoolimata jätkavad teatavate haiglate (teiste seas Komotiní üldhaigla, Messolongi üldhaigla, Kreetal asuva Agios Nikolaose üldhaigla ja Kreetal Irákleios asuva Venizelio-Pananio üldhaigla) pädevad komisjonid eeskirjade rikkumist.

11. Näiteks ühe hanketeate puhul lükkas Komotiní üldhaigla suures osas tagasi kaebuse esitaja pakkumuse, lähtudes sellest, et vastavad seadmed ei olnud nõuetekohased, hoolimata sellest, et neil oli CE-märgis ja need olid toodetud kooskõlas Euroopa farmakopöaga. Olles küll saanud EOF-i ringkirja, keeldus nimetatud haigla siiski täitmast selles olevat juhist saata seadmed EOF-ile kontrollimiseks.

12. Samamoodi lükkas Messolongi üldhaigla tagasi kaebuse esitaja pakkumuse ja tunnistas hankemenetluse kehtetuks, teatamata EOF-ile ja saatmata kontrollimiseks näidiseid. Samalaadselt arenesid sündmused hankemenetluses, mille viis läbi Kreetal asuv Agios Nikolaose üldhaigla.

13. Kreetal Irákleios asuva üldhaigla hankemenetluses jättis nimetatud haigla, ehkki teatades sellest ringkirja kohaselt EOF-ile ette, siiski täitmata EOF-i otsuse, mille kohaselt kõnealused meditsiiniseadmed olid ohutud.

14. Selle teabe põhjal saatis komisjon Kreeka Vabariigile 21. märtsil 2005 ametliku märgukirja ja algatas EÜ artikli 226 alusel ametliku menetluse kõnealuse liikmesriigi vastu seoses tema kohustuste täitmata jätmisega.

15. Oma 24. mai 2005. aasta vastuses ei vaidlustanud Kreeka ametivõimud asjaolu, et Kreeka haiglad ei tegutse vastavalt asjakohastele ühenduse õigusnormidele, vaid pelgalt rõhutasid komisjonile esitatud juhtumite erandlikkust. Nende arvates ei andnud kõnealused juhtumid tunnistust ühenduse õigusnormide laiaulatusliku horisontaalse rikkumise esinemisest.

16. Komisjon andis 19. detsembril 2005 põhjendatud arvamuse, milles märkis, et Kreeka Vabariik on jätnud täitmata direktiivi 93/36 artikli 8 lõikest 2 ning direktiivi 93/42 artiklitest 17 ja 18 tulenevad kohustused seoses meditsiiniseadmete riigihankelepingute sõlmimisega, ning kutsus nimetatud liikmesriiki võtma põhjendatud arvamuse järgimiseks vajalikke meetmeid kahe kuu jooksul arvamuse kättesaamisest.

17. Oma 9. veebruari 2006. aasta vastuses väitis Kreeka, et ta on võtnud vajalikud meetmed ühenduse õigusnormide nõuetekohase kohaldamise tagamiseks ning et komisjoni põhjendatud arvamuses loetletud juhtumid on pelgalt erandid, võrreldes üldise olukorraga. Samuti märkis Kreeka, et Kreeka õigusnormid kui sellised on vastavuses ühenduse õigusega. Lisaks ringkirjale nr 19384 ja . aasta meeldetuletusele viitas Kreeka ka sellele, et asjaomaste haiglate taotlusel teostab EOF regulaarset kontrolli haiglate hangete üle. Lõpuks toonitas Kreeka, et EOF-i juhiste järgimine riigi haiglate poolt on järjest süstemaatilisem.

18. Komisjon sai aga siiski uut teavet selle kohta, et käsitletavad rikkumised jätkuvad. Kõnealune teave viitas sellele, et mainitud juhtumid on kõike muud kui üksikud ja erandlikud, ning liiati ei karistatud hankijaid õigusvastase tegevuse eest kuidagi. Kaebuse esitaja sõnade kohaselt oli hoopis eeskirjade täitmine haiglates üsna haruldane. Peale selle selgus komisjonile kättesaadavaks tehtud teabest üha enam, et EOF-il ei olnud üldse haiglate haldusjärelevalve ega ka neile sanktsioonide määramise pädevust, ning seni ei ole ükski (kohtulik ega muu) organ Kreeka õiguskorras selles valdkonnas mingit pädevust teostanud. Oma väidete põhjenduseks viitab komisjon mitmele kõrgeima halduskohtu, Symvoulio Epikrateiase (riiginõukogu), täpsemalt selle kohtu loakogu otsusele kui näidetele kõnealuse kohtu üldisest kalduvusest lükata tagasi edasikaebused hankijate otsuste peale, millega on rikutud kõnealuses valdkonnas kohaldatavaid direktiive ja ringkirju.

19. Sellest tulenevalt asus komisjon seisukohale, et kõnealune rikkumine, mille asjaolusid Kreeka ametiasutused vaidlustanud ei ole, jätkub ning siseriiklike ametiasutuste poolt selle lõpetamiseks võetud meetmed ei ole piisavad ega tõhusad. Sellepärast esitas komisjon Euroopa Kohtule käesoleva hagi.

20. Kumbki pool, olles esitanud kirjalikud menetlusdokumendid, ei nõudnud kohtuistungit.

21. Komisjon palub Euroopa Kohtul: „– tuvastada, et lükates tagasi CE-vastavusmärgisega meditsiiniseadmete pakkumused ilma, et Kreeka haiglate pädevad hankeüksused oleks üldse järginud direktiivis 93/42 sätestatud korda, on Kreeka rikkunud oma kohustusi, mis tulenevad direktiivi 93/36 artikli 8 lõikest 2 ning direktiivi 93/42 artiklitest 17 ja 18; – mõista kohtukulud välja Kreeka Vabariigilt.”

22. Kreeka valitsus palub Euroopa Kohtul jätta hagi rahuldamata ja mõista kohtukulud välja komisjonilt.

III. Hinnang

A. Poolte argumendid

23. Komisjon märgib, et direktiiviga 93/36, millega kooskõlastatakse riigihankelepingute sõlmimise kord, kehtestatakse täpne raamistik selle kohta, kuidas kõik hankijad peavad määratlema pakutavate seadmete tehnilised kirjeldused. Nimetatud direktiivi artikli 8 lõike 2 kohaselt tuleb nii hanketeates kui ka pakkumuses nimetatud toodete vastavuse hindamise menetluses viidata Euroopa standardeid ülevõtvatele siseriiklikele standarditele või Euroopa tehnilistele kinnitustele või ühistele tehnilistele kirjeldustele. Komisjon toonitab, et erandid artikli 8 lõikes 2 sätestatud põhimõttest on ammendavalt loetletud artikli 8 lõikes 3.

24. Veel märgib komisjon, et Kreeka haiglate avaldatud hanketeadetes viidati direktiivi 93/36 artikli 8 lõikes 2 sisalduvale nõudele, mille kohaselt meditsiiniseadmetel peab olema konkreetne Euroopa tehniline kinnitus, s.o CE-vastavusmärgis, mis on ette nähtud ka direktiiviga 93/42. Sellest hoolimata jätkasid hankijad CE-märgisega meditsiiniseadmete pakkumuste tagasilükkamist, ehkki selline tagasilükkamine ei kuulu kindlasti direktiivi 93/36 artikli 8 lõikega 3 ette nähtud erandite hulka.

25. Seoses direktiiviga 93/42, mis puudutab meditsiiniseadmeid, märgib komisjon, et konkreetsed ja teisi välistavad menetlused – selliste seadmete sertifitseerimiseks ja turuleviimiseks, aga ka nende sobivuse vaidlustamiseks – on ette nähtud nii üksikasjalikult, et ei jää kahtlusi kinnitatud kvaliteeditingimuste või siseriiklike ametivõimude kaalutlusõiguse osas väljaspool direktiiviga ette nähtud raamistikku.

26. Komisjon märgib, et meditsiiniseadmete suhtes kohaldatavad peamised sobivus- ja ohutusnõuded on loetletud direktiivi 93/42 I lisas ning CE-märgisega varustatud tooted vastavad kõikidele nendele nõuetele. Direktiivi 93/42 artiklis 3 koostoimes artikliga 17 on sätestatud alus tunnustamaks, et kõnesolevad seadmed on nõuetele vastavad ja võivad olla siseturul vabas ringluses.

27. Komisjon möönab, et arstid võivad pidada teatud meditsiiniseadmeid patsientide tervisele ja turvalisusele ohtlikuks hoolimata sellest, et need seadmed kannavad CE-märgist. Komisjon selgitab, et niisugustel juhtudel võib hankija sellised seadmed tagasi lükata siiski üksnes järgides kaitsemenetlust, mis on ette nähtud direktiivi 93/42 artiklitega 8 ja 18 ning mida on kirjeldatud ringkirjas nr 19384.

28. Komisjoni sõnade kohaselt lükkasid Kreeka hankijad CE-märgist kandvate meditsiiniseadmete pakkumused lihtsalt tagasi, selle asemel et kohaldada kõnealust kaitsemenetlust.

29. Komisjon märgib, et väljakujunenud kohtupraktikast tulenevalt loovad liikmesriikide õigusakte ühtlustava direktiivi – nagu direktiivide 93/36 ja 93/42 – olemasolu ning kinnitus, et pakkumustesse hõlmatud toodete vastavus kõikidele direktiivis sätestatud tehnilistele nõuetele on tingimata tõendatud CE-märgisega, liikmesriigile kohustuse pidada märgistuse kehtivuse vaidlustamisel kinni vastava direktiiviga ette nähtud erimenetlustest. ( 8 )

30. Komisjon jääb seisukohale, et ringkirja nr 19384 väljaandmisest ja kaks aastat hiljem meeldetuletuse saatmisest hoolimata on jätkunud nii hankijate õigusvastane tegevus kui ka Kreeka ametiasutuste suutmatus seda tegevust ohjata või selle eest karistada.

31. Kreeka valitsus märgib, et haiglad hankijatena täidavad riigihangete valdkonnas asjakohaseid ühenduse ja siseriiklikke õigusnorme. Ta asub seisukohale, et see, et teatavad haiglad ei tegutsenud asjakohaste ühenduse õigusnormide kohaselt, kujutab endast pelgalt erandjuhtumit, millest ei tohiks järeldada, et kõnealuses valdkonnas esineb laiaulatuslik horisontaalne ühenduse õigusnormide rikkumine.

32. Veel jääb Kreeka valitsus seisukohale, et igal juhul levitas EOF ringkirja nr 19384 ja 19. jaanuaril 2006 ringkirja nr 4051, mille mõlema eesmärk oli tuletada meelde, kuidas seadmeid nende hankimisel õigesti hinnata. Järelikult võttis EOF vajalikud meetmed selleks, et tagada ühenduse õiguse nõuetekohane kohaldamine. Lisaks selgitab Kreeka valitsus, et põhjus, miks ta ei ole veel määranud sanktsioone haiglatele, kes ei tegutse kooskõlas asjakohaste ühenduse õigusnormidega, on see, et Soma Epitheoriton Ipiresion Igieias kai Pronoiase (tervisekaitseinspektsioon) inspektorid alles viivad läbi uurimist.

B. Hinnang

33. Kõigepealt tahaksin seoses direktiiviga 93/42 viidata hiljutisele kohtuotsusele Medipac-Kazantzidis, ( 9 ) mis langetati pärast käesolevas kohtuasjas kirjaliku menetluse lõppemist ja milles Euroopa Kohus sedastas, et „hankija, kes on välja kuulutanud meditsiiniseadmete riigihanke ning täpsustanud, et seadmed peavad vastama Euroopa farmakopöa nõuetele ja olema varustatud CE-märgisega, [ei tohi lükata] pakutud materjal[e] tagasi – otse ja väljaspool direktiivi 93/42 artiklites 8 ja 18 nähtud kaitsemenetlust – rahvatervise kaitsega seonduvatel põhjustel, kuigi need seadmed vastavad nõutud tehnilistele tingimustele. Kui hankija on seisukohal, et need materjalid võivad ohustada rahvatervist, peab ta teavitama pädevat siseriiklikku asutust viidatud kaitsemenetluse algatamiseks”.

34. Et see osa käesolevast kohtuasjast on seega lahendatud, jääb analüüsida peamiselt tõendamiskohustuse küsimus.

35. Selles suhtes püüab komisjon teatavate üksikjuhtumite põhjal tõendada, et Kreeka haiglate hankeüksused kohaldavad järjepidevat õigusvastast haldustava, mille üle pädevad asutused ei teosta järelevalvet ja mille eest nad ei ole neid vastutusele võtnud. Seetõttu taotleb komisjon tuvastamist, et Kreeka on üldiselt rikkunud oma kohustusi, mis tulenevad ühenduse õigusest.

36. Kohtuasjas komisjon vs. Saksamaa ( 10 ) sedastas Euroopa Kohus, et „isegi siis, kui kohaldatav siseriiklik õigus on iseenesest ühenduse õigusega kooskõlas, võib kohustuste rikkumine tuleneda ühenduse õigust rikkuvast haldustavast”.

37. Sellega seoses märkis Euroopa Kohus teises kohtuasjas, nimelt oma otsuses komisjon vs. Kreeka, ( 11 ) et „kohus on juba määratlenud liikmesriigi haldustava alusel liikmesriigi kohustuste rikkumise tuvastamisel kohaldatavad tingimused. Tegelikult saab sellisel juhul liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastada ainult juhul, kui on esitatud piisavalt dokumenteeritud ning üksikasjalikke tõendeid viidatud tava kohta, selline haldustava peab olema teatud määral juurdunud ning üldine, ja üldise ja juurdunud tava olemasolu ei saa komisjon järeldada tuginedes suvalisele oletusele”.

38. Käesolevas asjas andis komisjon põhjendatud arvamuse 19. detsembril 2005, märkides selles, et Kreeka on jätnud täitmata direktiivi 93/36 artikli 8 lõikest 2 ning direktiivi 93/42 artiklitest 17 ja 18 tulenevad kohustused seoses meditsiiniseadmete riigihankelepingute sõlmimisega, ning kutsudes asjaomast liikmesriiki järgima seda põhjendatud arvamust kahe kuu jooksul alates selle edastamisest.

39. Kreeka vastas sellele põhjendatud arvamusele 9. veebruaril 2006 ja märkis, et ta on võtnud vajalikud meetmed ühenduse õiguse nõuetekohaseks kohaldamiseks, muu hulgas saates välja ringkirja nr 19384 ning kõnealuse meeldetuletuse, juhtides haiglate tähelepanu nende kohustustele, mis tulenevad ühenduse õigusest. Minu arvates nähtub sellest lähenemisviisist, et Kreeka valitsus i) nõustus põhjendatud arvamuses esitatud väidete aluseks oleva faktilise olukorra olemasoluga; ii) võttis lisameetmeid (. aasta meeldetuletus) eesmärgiga probleem lahendada; ja iii) ei andnud vaidlusaluse tegevuse kohta ühtegi sisulist vastust.

40. Hagiavalduses märgib komisjon, et hoolimata ringkirja nr 19384 väljaandmisest ja kaks aastat hiljem meeldetuletuse saatmisest, jätkub hankijate õigusvastane tegevus ning Kreeka ametiasutuste suutmatus selle üle järelevalvet teostada. Komisjoni arvates viitavad talle teatatud juhtumid toimimisviisile, mis näib olevat Kreeka haiglate puhul tavaline, ning sellele, et kõnealune rikkumine on kõike muud kui üksikjuhtum ja erand ning vastutavate hankijate tegevust ei kontrollita jätkuvalt.

41. Enne komisjoni kaebuse põhjendatuse kaalumist käsitlen kõigepealt Kreeka valitsuse väidet, et komisjon ei ole õigustatud tuletama konkreetsete – ja asjaomase riigi poolt „erandlikuks” peetavate – juhtumite uurimisest üldisi järeldusi ühenduse õigusnormide laiaulatusliku horisontaalse rikkumise kohta, eeldades väidetavat pidevat kohustuste rikkumist Kreeka poolt.

42. Järgnevates punktides püüan põhjendada, miks võib väidetavat rikkumist pidada minu hinnangul üldiseks ja kestvaks.

43. Sellega seoses oleks minu arvates abi kohtuotsuse komisjon vs. Iirimaa („Irish Waste’i kohtuotsuse”) asjakohaste punktide ulatuslikust meenutamisest. ( 12 ) Nimetatud kohtuasjas sedastas Euroopa Kohus, et kuigi komisjon on kohustatud tõendama kohustuse täitmata jätmise, ( 13 )„on liikmesriigid EÜ artikli 10 kohaselt kohustatud komisjoni ülesannete täitmisele kaasa aitama, mis EÜ artikli 211 kohaselt tähendab eelkõige kohustust tagada, et asutamislepingu sätteid ja institutsioonide poolt selle alusel võetud meetmeid rakendatakse [ ( 14 )] […] Sellise lähenemise puhul tuleb juhul, kui tegemist on selle kontrollimisega, kas siseriiklikke sätteid, mille eesmärk on tagada direktiivi tõhus rakendamine, on õigesti kohaldatud, arvesse võtta, et komisjon, kellel [puudub] selles valdkonnas uurimispädevus, on suuresti sõltuv teabest, mille võimalikud kaebuste esitajad ja asjaomane liikmesriik talle esitavad [ ( 15 )] […] Sellest tuleneb eelkõige, et kui komisjon on esitanud piisavalt tõendeid asjaolude kohta, mis esinevad kostja liikmesriigi territooriumil, peab liikmesriik sisuliselt ja üksikasjalikult vaidlustama selliselt esitatud asjaolud ja nende tagajärjed [ ( 16 )] […] Sellises olukorras on just siseriiklike ametiasutuste ülesandeks lojaalse koostöö vaimus teostada vajalikku kohapealset järelevalvet, järgides […] liikmesriigi kohustust aidata kaasa komisjoni üldise ülesande täitmisele [ ( 17 )] […] Kui komisjon tugineb üksikasjalikele kaebustele, mis viitavad direktiivi sätete korduvatele rikkumistele, siis peab asjaomane liikmesriik neis kaebustes väidetud asjaolud konkreetselt vaidlustama [ ( 18 )] […] Kui komisjon on esitanud piisavalt tõendeid selle kohta, et liikmesriigi ametiasutustel on välja kujunenud korduva ja kestva iseloomuga toimimistava, mis on vastuolus direktiivi sätetega, on esitatud asjaolude ja nende tagajärgede sisuline ja üksikasjalik vaidlustamine asjaomase liikmesriigi ülesanne”. ( 19 )

44. Peale selle sedastas Euroopa Kohus otsuses komisjon vs. Itaalia, ( 20 ) et „see kohustus tuleneb EÜ artiklis 10 sätestatud liikmesriikide lojaalse koostöö kohustusest kogu EÜ artiklis 226 ette nähtud menetluse vältel”.

45. Käsitlen käesoleva hagi põhjendatust selles kontekstis.

46. Kõigepealt, nagu Euroopa Kohus otsuses komisjon vs. Iirimaa ( 21 ) märkis, võib komisjon „paluda Euroopa Kohtul tuvastada direktiivi sätetest tulenevate liikmesriigi kohustuste rikkumine seetõttu, et liikmesriigi ametiasutustel on üldiselt tavaks tegutseda nendega vastuolus, kusjuures selle tava kohta tuuakse näiteks konkreetsed juhtumid”.

47. Käesolevas asjas olen seisukohal, et Euroopa Kohtule esitatud dokumentidest nähtuvalt on esinenud vähemalt 14 – komisjonile teada olevat – juhtumit, mil haiglad on hankija ülesannetes tegutsenud eespool kirjeldatud viisil nõuete- ja õigusvastaselt.

48. Need 14 juhtumit, mil väidetavalt on rikutud ühenduse õigusnorme, puudutavad järgmisi haiglaid: Atika haigla, Ateenas asuv haigla Agios Savvas, Elpise haigla, Árgose haigla, Ateenas asuv Kreeka Punase Risti Korgialenio-Benakio haigla, Kalamáta üldhaigla (Peloponnesose poolsaarel), Náfplio üldhaigla, Ateenas asuv P. & A. Kiriaku üldlastehaigla, Sýrose haigla (Küklaadidel), Sparta üldhaigla, Trípolis asuv Panarkadiko üldhaigla, Elena Venizelu üld- ja sünnitushaigla, Asklipios asuv Vula Attiki üldhaigla ja Kosi haigla.

49. Euroopa Kohtule esitatud dokumentidest ilmneb, et selles loetelus on mõned Kreeka suurimad haiglad, nimelt Atika, Agios Savvas (tuntud onkoloogiahaigla), Korgialenio-Benakio, Kiriaku ja Elena Venizelu.

50. Olen seisukohal, et lisaks näivad need juhtumid andvat tunnistust nii laialdasest territoriaalsest levikust kui ka mitmest spetsialiseerumisalast, mida esindavad üldhaiglad, lastehaigla, onkoloogiahaigla ja sünnitushaigla. ( 22 )

51. Selles suhtes nõustun kohtujurist Geelhoediga, kes väljendas kohtuasjas komisjon vs. Iirimaa ( 23 ) esitatud ettepanekus seisukohta, et „ehkki eraldiseisev juhtum võib iseenesest olla piisav rikkumise tuvastamiseks […], osutab struktuurne rikkumine sellele, et nõuete täitmata jätmine on olnud üldisem või pidev ning jääb tõenäoliselt korduma. Direktiivi puhul viitab see sellele, et liikmesriigis ei ole direktiivi materiaalõiguslikku sisu mingil põhjusel rakendatud ning ei ole saavutatud direktiivi eesmärki. Sellest võib tunnistust anda näiteks tõsiasi, et selline tava ei piirdu kindla kohaga liikmesriigi territooriumil, vaid on levinud laiemalt viisil, et liikmesriigi territooriumil esineb samaaegselt rohkem direktiiviga vastuolus olevaid olukordi”. Sellise olukorraga on tegu ka käesolevas asjas.

52. Lõpuks tuleb selles suhtes meeles pidada, et käesolevas menetluses on kõne all toode, mida haiglatel on vaja osta korduvalt ja korrapäraselt. Seega, arvestades käesolevas asjas käsitletava toote laadi – vastandatult sellisele tootele, mille ostmine on ühekordne –, olen arvamusel, et üldine toimimistava, mille üle komisjon kurdab, jääb tõenäoliselt korduma.

53. Sellepärast olen eespool punktides 45–51 kirjeldatud kaalutlusi ning kõnealuste olukordade sarnasust ja korduvat laadi arvestades seisukohal, et hankijad ja Kreeka Vabariik on üldiselt ja pidevalt jätnud täitmata direktiivid 93/36 ja 93/42. ( 24 )

54. Eespool kirjutatut arvestades tuleks märkida, et kui komisjon on esitanud piisavalt tõendeid selle kohta, et liikmesriigi ametiasutustel on välja kujunenud korduva ja kestva iseloomuga toimimistava, mis on vastuolus direktiivide 93/36 ja 93/42 sätetega, on esitatud asjaolude ja nende tagajärgede sisuline ja üksikasjalik vaidlustamine asjaomase liikmesriigi ülesanne.

55. Käesolevas kohtuasjas on määrav asjaolu see, et Kreeka valitsus ei ole vaidlustanud ühegi nimetatud haigla kohta esitatud väiteid. ( 25 ) Samuti ei ole Kreeka esitanud argumente ega konkreetseid tõendeid, et sisuliselt ja üksikasjalikult vaidlustada komisjoni väiteid.

56. Tegelikult on Kreeka valitsus nii ringkirjas nr 19384, kohtueelses menetluses kui ka käesolevas menetluses esitatud kostja vastuses hoopis tunnistanud, et „teatavad haiglad rikkusid ühenduse õigusnorme”.

57. Kuna Kreeka valitsus ei ole komisjoni väiteid vaidlustanud ega esitanud piisavalt tõendeid nende kummutamiseks, tuleb need väited seega põhjendatuks lugeda. ( 26 )

58. Olen seisukohal, et komisjon on piisavalt tõendanud ühenduse õigusnormide rikkumist Kreeka poolt. Nendele tõenditele annab veelgi jõudu Euroopa Kohtule esitatud dokumentidest ilmnev ja Kreeka valitsuse poolt vaidlustamata asjaolu, et Kreeka ei teosta hankijate õigusvastase käitumise üle järelevalvet ega võta rikkumiste eest vastutusele.

59. Käesoleva ettepaneku punktis 43 viidatud kohtupraktikast tulenevalt oli Kreekal EÜ artikli 10 kohaselt kohustus aidata kaasa komisjoni ülesannete täitmisele EÜ artikli 226 alusel algatatud menetluses.

60. Seega oleks Kreeka pidanud – selle asemel, et pelgalt eitada ( 27 ) seda, et üksikjuhtumite põhjal (mida ta igal juhul ei vaidlustanud) on võimalik tuvastada tema kohustuste täitmata jätmine – esitama tõendeid olukordade kohta, kus on kõnealust kaht direktiivi nõuetekohaselt kohaldatud. Selleks oleks ta pidanud esitama hinnangu ühe haigla poolt aastas avaldatavate hanketeadete keskmise arvu kohta tõendamaks, et komisjonile teada olevad juhtumid on nende arvu, territoriaalset levikut ja spetsialiseerumisalasid arvestades tõepoolest erandid ning muudel juhtudel puudusi ei esine. Siiski on selge, et nii kohtumenetluse-eelselt kui ka käesolevas menetluses esitatud dokumentides ei ole Kreeka valitsus kumbagi nimetatut teinud.

61. Ainus Kreeka valitsuse esitatud argument on see, et komisjon ei ole tõendanud, et talle teada olevad näited ei ole üksik- ega erandjuhtumid.

62. Arvestades ühelt poolt asjaomaste haiglate arvu, territoriaalset paiknevust ja spetsialiseerumisalasid ning teiselt poolt seda, et nende seas on mõned Kreeka suurimad haiglad, olen seisukohal, et Kreeka haiglate tegevus kujutab endast üldist rikkumist ning seda ei saa käsitleda kui sellist, mis piirdub komisjonile teada olevate 14 juhtumiga.

63. Nagu komisjon on tõendanud, viivad hankijate rikkumiste arv ning suutmatus sellist tegevuse üle haldus- ja kohtulikku järelevalvet teostada ja selle eest vastutusele võtta – nii üldiselt kui ka üksikjuhtudel – järelduseni, mis erineb Kreeka esitatust. Sellepärast olen seisukohal, et nii hankijate tegevusest kui ka asjaomaste järelevalveorganite toimimisviisidest tulenevalt on õigusaktidega ette nähtud korra kõnealune rikkumine pidevat laadi.

64. Komisjon on tõendanud, et kaebusaluste eri juhtumitega seotud faktiliste olukordade arvu ja laadi silmas pidades saab nende esinemist seletada üksnes ühenduse õigusest tulenevate kohustuste süstemaatilise ja ulatusliku täitmata jätmisega. Kaebuses osutatud tegevuse näiteid ei saa sellises olukorras kokkuvõtlikult ja kontekstis vaadeldult käsitleda kui pelgalt üksikjuhtumeid, vaid kui selliseid, mis annavad tunnistust asjaomase liikmesriigi kohustustega vastuolus olevast halduspoliitikast. ( 28 )

65. Direktiivi 93/36 rikkuv riigihankemenetluste läbiviimine paljude haiglate poolt on tõepoolest vastuolus Kreeka ametiasutuste kohustustega, mis tulenevad nimetatud direktiivi artikli 8 lõikest 2.

66. Komisjon märgib õigesti, et meetmed, mida Kreeka valitsus võttis nende rikkumiste heastamiseks pärast komisjoni sellekohast teadet, seisnesid kõigest selles, et EOF andis välja õigustloova akti, s.o ringkirja nr 19384, ja saatis kaks aastat hiljem meeldetuletuse. Tuleb märkida, et see meeldetuletus saadeti 19. jaanuaril 2006 ehk üks kuu pärast seda, kui komisjon oli saatnud Kreeka ametiasutustele põhjendatud arvamuse.

67. Euroopa Kohtule esitatud dokumentide järgi jätkub nii hankijate õigusvastane tegevus kui ka Kreeka ametiasutuste suutmatus selle üle järelevalvet teostada ja selle eest vastutusele võtta.

68. Eespool esitatud kaalutlustest lähtudes nõustun komisjoniga, et talle teatatud juhtumid kujutavad endast näiteid, mis annavad tunnistust Kreeka haiglate üldistest toimimistavadest meditsiiniseadmete hankimisel.

69. Kreeka ametiasutuste argument – mis põhineb sellel, et iga riigihangetega seotud rikkumise lahendamiseks on ette nähtud siseriiklikud (vaidlustamis)menetlused – ei õigusta asjakohaste ühenduse õigusnormide rikkumist liikmesriigi poolt.

70. Nagu Euroopa Kohus oma otsuses Brasserie du Pêcheur ja Factortame ( 29 ) märkis, „on ta järjepidevalt sedastanud, et üksikisikute õigus tugineda siseriiklikes kohtutes asutamislepingu vahetu õigusmõjuga sätetele on ainult minimaalne tagatis ning sellest üksi ei piisa, et tagada asutamislepingu täielik rakendamine”.

71. Kohustuste täitmata jätmise esinemine liikmesriigi haldustavas eeldab, et kostjaks oleva liikmesriigi ametiasutuste tegevuses saab eristada teatavat toimimisviisi. ( 30 )

72. Olen seisukohal, et käesolevas asjas on olukord just selline. Nagu ilmneb Euroopa Kohtule esitatud dokumentidest, on vaidlustatud haldustava, mida illustreerivad arvukad näited, vähemalt teatavas ulatuses selgelt järjepidevat ja üldist laadi ning sellega kaasneb samaaegne järelevalve, jõustamise ja sanktsioonide puudumine. ( 31 ) Liiati ilmneb komisjoni märkustest, mida on kirjeldatud käesoleva ettepaneku punktis 18, et – nagu ka selgelt nähtub üldisest kalduvusest lükata tagasi hankijate otsuste peale esitatud vaidlustused – Symvoulio Epikrateias ei ole kaugeltki mitte tauninud kohaldatavate õigusnormide väära ja õigusvastast tõlgendamist hankijate poolt, vaid on seda hoopis kinnitanud. ( 32 )

73. Sellest lähtudes olen seisukohal, et eespool kirjeldatud haldustava, mida komisjon kritiseerib, tõenäoliselt jätkub. Lisaks tulenevad sedalaadi Kreeka Vabariigi toime pandavast rikkumisest ebasoodsad tagajärjed mitte ainult direktiividega 93/36 ja 93/42 kaitstud huvidele, vaid ka nende direktiividega edendatavatele eesmärkidele üldisemalt.

74. Käesolevas asjas ei piisa olukorra heastamiseks pelgalt meetmetest, millega lahendada mitmed üksikjuhtumid, mille puhul ei peeta kinni ühenduse õigusest tulenevast kohustusest, vaid tuleb muuta asjaomase liikmesriigi üldist poliitikat ja haldustava. ( 33 )

75. Lisaks kinnitab Kreeka valitsuse argument, mille kohaselt sanktsioone ei ole saadud (veel) määrata, sest kostja vasturepliigi esitamise ajal oli tervisekaitseinspektsiooni uurimine alles käimas, paradoksaalsel kombel lõppjäreldust, et vaidlusalune haldustava on teatavas ulatuses selgelt järjepidevat ja üldist laadi ning sellega kaasneb samal ajal järelevalve, jõustamise ja sanktsioonide puudumine. Tegelikult – suuresti sellepärast, et EÜ artikli 226 alusel algatatud haldusmenetluse käigus ilmnenud teabe põhjal oleksid Kreeka ametiasutused saanud oma uurimist edasi viia – näib prima facie, et see uurimine on põhjendamatult veninud. Nimelt nähtub Euroopa Kohtule esitatud dokumentidest, et komisjon teatas hankijate kõnealusest tegevusest Kreekale esmakordselt 26. septembril 2003 ning Kreeka esitas kostja vasturepliigi . Seega oli kuupäevast, mil Kreekale kõnealusest tegevusest esmakordselt teatati, möödunud vähemalt kolm ja pool aastat.

76. Minu arvates tuleks siinkohal märkida, et käesolevas kohtuasjas on selgelt täidetud aja kriteerium (see, et nõuete rikkumine on kestnud pikemat aega) ja tõsiduse kriteerium (see, mil määral lahkneb tegelik olukord liikmesriigis sellest tulemusest, mida sooviti saavutada ühenduse õiguses sätestatava kohustusega). ( 34 )

77. Lõpuks tuleb tõdeda, et käesolev liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi on objektiivne ning siseriiklike ametiasutuste poolt korraldatud uurimise kauakestvus ei saa õigustada Kreeka kohustuste täitmata jätmist. Kohtuasjas komisjon vs. Belgia ( 35 ) märkis Euroopa Kohus, et ta „on järjepidevalt sedastanud, et liikmesriik ei saa õigustada ühenduse direktiividest tulenevate kohustuste täitmata jätmist enda siseriikliku õiguskorra sätete, tavade ega asjaoludega”.

78. Seega tuleneb eespool viidatud kohtupraktikast, et kuna Kreeka valitsus ei ole esitanud tõendeid vastupidise kohta, tuleb järeldada, et komisjon on nõuetekohaselt tõendanud selle, et lükates tagasi CE-märgisega meditsiiniseadmete pakkumused ilma, et Kreeka haiglate pädevad hankeüksused oleks üldse järginud direktiivis 93/42 sätestatud korda, on Kreeka rikkunud oma kohustusi, mis tulenevad direktiividest 93/36 ja 93/42. ( 36 )

IV. Kohtukulud

79. Kodukorra artikli 69 lõike 2 kohaselt on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Komisjon on nõudnud kohtukulude hüvitamist Kreekalt.

V. Ettepanek

80. Sellepärast teen Euroopa Kohtule ettepaneku: — tuvastada, et lükates tagasi CE-vastavusmärgisega meditsiiniseadmete pakkumused ilma, et Kreeka haiglate pädevad hankeüksused oleks üldse järginud nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivis 93/42/EMÜ (meditsiiniseadmete kohta, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu . aasta määrusega (EÜ) nr 1882/2003) sätestatud korda, on Kreeka Vabariik rikkunud oma kohustusi, mis tulenevad nõukogu . aasta direktiivi 93/36/EMÜ (millega kooskõlastatakse riiklike tarnelepingute sõlmimise kord) artikli 8 lõikest 2 ning nimetatud direktiivi 93/42 artiklitest 17 ja 18; — mõista kohtukulud välja Kreeka Vabariigilt.

( 1 ) Algkeel: inglise.

( 2 ) 14. juuni 1993. aasta direktiiv meditsiiniseadmete kohta (EÜT 1993, L 169, lk 1; ELT eriväljaanne 13/12, lk 82), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu . aasta määrusega (EÜ) nr 1882/2003 (ELT 2003, L 284, lk 1; ELT eriväljaanne 01/04, lk 447) (edaspidi „direktiiv 93/42”).

( 3 ) 14. juuni 1993. aasta direktiiv, millega kooskõlastatakse riiklike tarnelepingute sõlmimise kord (EÜT 1993, L 199, lk 1; ELT eriväljaanne 06/02, lk 110), muudetud komisjoni . aasta direktiiviga 2001/78/EÜ (EÜT 2001, L 285, lk 1; ELT eriväljaanne 06/04, lk 94) (edaspidi „direktiiv 93/36”). Direktiiv 93/36 tunnistati kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu . aasta direktiiviga 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (ELT 2004, L 134, lk 114; ELT eriväljaanne 06/07, lk 132), käesoleva kohtuasja asjaolud kuuluvad siiski direktiivi 93/36 kohaldamisalasse.

( 4 ) 14. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C-6/05 (EKL 2007, lk I-4557).

( 5 ) 24. juuli 1986. aasta direktiiv telekommunikatsioonivõrgu lõppseadmete tüübikinnituse tunnustamise algjärgu kohta (EÜT 1986, L 217, lk 21).

( 6 ) 22. detsembri 1986. aasta otsus standardimise kohta infotehnoloogia ja telekommunikatsiooni valdkonnas (EÜT 1987, L 36, lk 31; ELT eriväljaanne 13/08, lk 236).

( 7 ) Kaebuses on märgitud, et pädevad hankekomisjonid, mis harilikult koosnevad haiglates töötavatest arstidest, väidavad endal olevat õiguse kontrollida kõnesolevate meditsiiniseadmete üldist sobivust ja kasutamisohutust ning, asudes seisukohale, et CE-märgis ei ole nõuetekohane ega siduv tagatis, avastavad sageli puudusi standardites, mis nende komisjonide arvates piirab ametlikku CE-sertifikaati või isegi muudab selle tühiseks.

( 8 ) Komisjon viitab Euroopa Kohtu 8. mai 2003. aasta otsusele kohtuasjas C-14/02: ATRAL (EKL 2003, lk I-4431, punktid 50–53); . aasta otsusele kohtuasjas C-103/01: komisjon vs. Saksamaa (EKL 2003, lk I-5369, punktid 28 ja 29); . aasta otsusele kohtuasjas C-40/04: Yonemoto (EKL 2005, lk I-7755, punktid 31 ja 32) ning kohtujurist Sharpstoni . aasta ettepanekule eespool 4. joonealuses märkuses viidatud kohtuasjas Medipac-Kazantzidis, ettepaneku punktid 83–87.

( 9 ) Viidatud eespool 4. joonealuses märkuses, punkt 55.

( 10 ) 27. aprilli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-441/02 (EKL 2006, lk I-3449, punkt 47, milles viidatakse kohtuasjas C-278/03: komisjon vs. Itaalia tehtud otsuse punktile 13). Vt samuti . aasta otsus kohtuasjas C-342/05: komisjon vs. Soome (EKL 2007, lk I-4713, punkt 22).

( 11 ) 7. juuni 2007. aasta otsus kohtuasjas C-156/04 (EKL 2007, lk I-4129, punkt 50 – milles viidatakse eespool 10. joonealuses märkuses viidatud kohtuasjas komisjon vs. Saksamaa tehtud otsuse punktidele 49, 50 ja 99 – ning seal viidatud kohtupraktika). Juhtumi kohta, mil komisjon ei tõendanud Euroopa Kohtu praktika kohaselt nõutavate tunnustega haldustava olemasolu, vt . aasta otsus kohtuasjas C-287/03: komisjon vs. Belgia (EKL 2005, lk I-3761, punkt 28).

( 12 ) 26. aprilli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-494/01 (EKL 2005, lk I-3331, punktid 41-47). Vt samuti . aasta otsus kohtuasjas C-135/05: komisjon vs. Itaalia (EKL 2007, lk I-3475, punktid 26-32). Vt Lenaerts, K., „The Rule of Law and the Coherence of the Judicial System of the European Union”, CML Rev., nr 44, 2007, lk 1636, joonealune märkus 70, kus omakorda viidatakse artiklile Wennerås, P., „A New Dawn for Commission Enforcement under Articles 226 and 228 EC: General and Persistent (GAP) Infringements, Lump Sums and Penalty Payments”, CML Rev., nr 43, 2007, lk 31, ja artiklile Schrauwen, A., „Fishery, waste management and persistent and general failure to fulfil control obligations: The role of lump sums and penalty payments in enforcement actions under Community law”, Journal of Environmental Law, nr 18, 2006, lk 289.

( 13 ) Vt eelkõige 25. mai 1982. aasta otsus kohtuasjas 96/81: komisjon vs. Madalmaad (EKL 1982, lk 1791, punkt 6) ja . aasta otsus kohtuasjas C-408/97: komisjon vs. Madalmaad (EKL 2000, lk I-6417, punkt 15). Vt . aasta otsus kohtuasjas 272/86: komisjon vs. Kreeka (EKL 1988, lk 4875, punkt 21).

( 14 ) Eespool 13. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas 96/81: komisjon vs. Madalmaad, punkt 7; samas joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas C-408/97: komisjon vs. Madalmaad, punkt 16.

( 15 ) Vt analoogia alusel eespool 13. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas C-408/97: komisjon vs. Madalmaad, punkt 17.

( 16 ) Vt selle kohta 9. novembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-365/97: komisjon vs. Itaalia (EKL 1999, lk I-7773, (edaspidi „San Rocco kohtuotsus”) punktid 84 ja 86).

( 17 ) Eespool 16. joonealuses märkuses viidatud San Rocco kohtuotsus, punkt 85.

( 18 ) Vt analoogia alusel eespool 13. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas 272/86: komisjon vs. Kreeka, punkt 19.

( 19 ) Vt analoogia alusel eespool 13. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas 272/86: komisjon vs. Kreeka, punkt 21; eespool 16. joonealuses märkuses viidatud San Rocco kohtuotsus, punktid 84 ja 86.

( 20 ) Eespool 12. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas C-135/05, punkt 32.

( 21 ) 25. oktoobri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-248/05 (EKL 2007, lk I-9261, punkt 64 ja viidatud kohtupraktika).

( 22 ) Euroopa Kohtu käsutuses olevatest dokumentidest ilmneb, et kurdetav tegevus ulatub mitmesse teisegi haiglasse, nende seas Thessaloníkis asuv Ippokratio haigla („riigi üks suurimaid”), Tríkala üldhaigla, Thessaloníkis asuv G. Papanikolau üldhaigla („riigi üks suurimaid”), Pátra ülikoolihaigla, Ateenas asuv Kreeka meremeeste haigla, Ateenas asuv Agia Sofia haigla („riigi suurim lastehaigla”), Kifisia kiirabihaigla (KAT, „Ateena üks tähtsamaid haiglaid”) ja Tzanio haigla („Pireuse tähtsaim haigla”).

( 23 ) Eespool 12. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas C-494/01, punkt 44.

( 24 ) Vastupidi nt 12. juuni 2003. aasta otsusele C-229/00: komisjon vs. Soome (EKL 2003, lk I-5727, punkt 53).

( 25 ) Vt eespool 12. joonealuses märkuses viidatud kohtuasi C-494/01: komisjon vs. Iirimaa, kus Iirimaa vaidlustas enamiku komisjoni väidete tõepärasuse. Vt samuti 27. aprilli 1993. aasta otsus kohtuasjas C-375/90: komisjon vs. Kreeka (EKL 1993, lk I-2055, lk 34), kus – kuna „Kreeka Vabariik esitas menetlusdokumentides ja kohtuistungil üksikasjalikku teavet tõendamaks, et ta oli tegelikult täitnud III lisa nõuded ning komisjon ei vaidlustanud selle teabe õigsust” – Euroopa Kohus järeldas, et komisjon ei ole tõendanud oma väidet vastava määruse sätete rikkumise kohta.

( 26 ) Vt eespool 13. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas 272/86: komisjon vs. Kreeka, punkt 21. Vt samuti 4. mai 2006. aasta otsus kohtuasjas C-508/03: komisjon vs. Ühendkuningriik (EKL 2006, lk I-3969, punkt 80).

( 27 ) Vt eespool 13. joonealuses märkuses viidatud kohtuasjas 272/86: komisjon vs. Kreeka Euroopa Kohtu poolt sedastatu, et ehkki komisjon on kohustatud oma väidet tõendama, ei ole liikmesriigil siis, kui komisjon on esitanud piisavalt tõendeid kohustuse täitmata jätmise kohta, õigust seda pelgalt eitada. Liikmesriigil tuleb esitatud teave ja selle tagajärjed sisuliselt ja üksikasjalikult vaidlustada. Kui ta seda ei tee, tuleb lugeda väited põhjendatuks.

( 28 ) Vt selle kohta kohtujurist Geelhoedi 23. septembri 2004. aasta ettepanek eespool 12. joonealuses märkuses viidatud kohtuasjas C-494/01: komisjon vs. Iirimaa, ettepaneku punkt 55.

( 29 ) 5. märtsi 1996. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-46/93 ja C-48/93 (EKL 1996, lk I-1029, punkt 20).

( 30 ) Lenaerts, K., Arts, D., Maselis, I., Procedural Law of the European Union, 2nd edition, London, 2006, lk 133, jagu 5-008, milles viidatakse nt 9. mai 1985. aasta otsusele kohtuasjas 21/84: komisjon vs. Prantsusmaa (EKL 1985, lk 1355); . aasta otsusele kohtuasjas 35/84: komisjon vs. Itaalia (EKL 1986, lk 545); . aasta otsusele kohtuasjas C-150/00: komisjon vs. Austria (EKL 2004, lk I-3887) ja . aasta otsusele kohtuasjas C-41/02: komisjon vs. Madalmaad (EKL 2004, lk I-11375).

( 31 ) Samamoodi nagu eespool 12. joonealuses märkuses viidatud kohtuasjas C-494/01: komisjon vs. Iirimaa, on Kreeka i) jätnud üldiselt loomata ja jõustamata vajaliku õigus- ja haldusraamistiku direktiivide 93/36 ja 93/42 sätete nõuetekohaseks kohaldamiseks ja nende täitmise tagamiseks ning ii) jätnud vastavad sätted konkreetsetele juhtumitele kohaldamata ja ei ole taganud nende täitmist. Objektiivselt võttes on Kreeka ametiasutused kaldunud üldiselt sallima olukordi, kus neid sätteid ei ole täidetud (vt eespool 12. joonealuses märkuses viidatud otsus kohtuasjas C-494/01: komisjon vs. Iirimaa, punkt 132).

( 32 ) „Neutraalse” siseriikliku õigussättega seotud toimimisviisi ühenduse õigusele vastavuse kohta kohtuliku tegevuse kontekstis vt 9. detsembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-129/00: komisjon vs. Itaalia (EKL 2003, lk I-4637). Seal märkis Euroopa Kohus ära asjaolud, mille puhul siseriiklike kohtute tegevus võib kujutada endast EÜ artiklist 226 tulenevate liikmesriigi kohustuste täitmata jätmist.

( 33 ) Vt kohtujurist Geelhoedi ettepanek eespool 12. joonealuses märkuses viidatud kohtuasjas C-494/01: komisjon vs. Iirimaa, ettepaneku punkt 48, kus ta nendib: „Lõppude lõpuks, kui heastavates meetmetes piirdutakse vaid tuvastatud rikkumisjuhtudega, jääksid alles muud rikkumisolukorrad, kuni need tuvastatakse ja vaidlustatakse komisjoni poolt uutes liikmesriigi kohustuste rikkumise menetlustes […]. Vahepeal aga säilib olukord, mis ei vasta ühenduse meetmega ettenähtule.”

( 34 ) Ibidem, punktid 45 ja 46.

( 35 ) 1. märtsi 1983. aasta otsus kohtuasjas 301/81 (EKL 1983, lk 467, punkt 6).

( 36 ) Vt selle kohta eespool 16. joonealuses märkuses viidatud San Rocco kohtuotsus, punkt 91.