ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 328/24

5. oktoobril 2010 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Rootsi Kuningriik

(Kohtuasi C-479/10)

()

2010/C 328/40

Kohtumenetluse keel: rootsi

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: K. Simonsson ja A. Alcover San Pedro)

Kostja: Rootsi Kuningriik

Hageja nõuded

— tuvastada, et PM10 piirtasemete välisõhus ületamisega aastatel 2005, 2006 ja 2007 piirkondades SW 2 ja SW 4 ning aastatel 2005 ja 2006 piirkonnas SW 5 on Rootsi Kuningriik rikkunud nõukogu 22. aprilli 1999. aasta direktiivi 1999/30/EÜ (vääveldioksiidi, lämmastikdioksiidi ning lämmastikoksiidide, tahkete osakeste ja plii piirtasemete kohta välisõhus) (1) artikli 5 lõikest 1 tulenevaid kohustusi;

— mõista kohtukulud välja Rootsi Kuningriigilt.

Väited ja peamised argumendid

Direktiivi 1999/30 artikli 5 lõige 1 sätestab, et liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid selle tagamiseks, et PM10 sisaldus välisõhus ei ületaks III lisa I jaos ettenähtud piirtasemeid alates selles lisas märgitud tähtaegadest. Käesoleval juhul on asjakohaseks kuupäevaks 1. jaanuar 2005.

Aruannetest, mis Rootsi aastate 2005–2007 kohta komisjonile on saatnud, nähtub, et PM10 piirtasemeid on ületatud piirkondades SW 2 ja SW 4 kogu nimetatud perioodi jooksul ja piirkonnas SW 5 aastatel 2005 ja 2006.

Järelikult on Rootsi nimetatud piirkondade ja aastate osas direktiivi 1999/30 artikli 5 lõikest 1 tulenevaid kohustusi rikkunud.

(1) EÜT L 163, lk 41; ELT eriväljaanne 05/04, lk 164.
ET Euroopa Liidu Teataja C 328/24

5. oktoobril 2010 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Rootsi Kuningriik

(Kohtuasi C-480/10)

()

2010/C 328/41

Kohtumenetluse keel: rootsi

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: R. Lyal ja K. Simonsson)

Kostja: Rootsi Kuningriik

Hageja nõuded

— tuvastada, et kuna Rootsi Kuningriik piiras käibemaksugrupikorda finants- ja kindlustusteenuste osutajatega, siis on Rootsi Kuningriik rikkunud nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivist 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1; edaspidi „käibemaksudirektiiv”) tulenevaid kohustusi;

— mõista kohtukulud välja Rootsi Kuningriigilt.

Väited ja peamised argumendid

Rootsi õigusnormid käibemaksugruppide kohta on vastuolus käibemaksudirektiivi artikliga 11, kuna nende normide kohaldamine piirdub ettevõtjatega, kes tegutsevad finantssektoris. Komisjoni arvates tuleb käibemaksugrupikorda kohaldada kõigi korda rakendavas liikmesriigis asutatud ettevõtjate suhtes, vaatamata sellele, millise tegevusega ettevõtja tegeleb.

Ühine käibemaksusüsteem on ühtne süsteem. Selles süsteemis erisüsteemi loomine peab seetõttu põhimõtteliselt tehtama nii, et see süsteem oleks üldiselt rakendatav.

Käibemaksudirektiivi artikli 11 sõnastuses ei viita miski sellele, et liikmesriik võiks piirata käibemaksugrupikorra teatavate ettevõtjatega, kes on tegevad teatavas sektoris.

Käibemaksudirektiivi artikli 11 eesmärgist tulenevalt tuleb seda sätet mõista ka nii, et see on kohaldatav kõigi ettevõtjate suhtes kõigis sektorites.

Lisaks on Rootsi õigusnormid käibemaksugruppide kohta on vastuolus Euroopa Liidu õiguses kehtiva võrdse kohtlemise põhimõttega.
—

tuvastada, et kuna Prantsuse Vabariik ei ole vastu võtnud kõiki õigus- ja haldusnorme, mis on vajalikud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. juuli 2007. aasta direktiivi 2007/36/EÜ noteeritud äriühingute aktsionäride teatavate õiguste kasutamise kohta (1) täitmiseks, või vähemalt ei ole neist komisjonile teatanud, siis on ta rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi;
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (1) artikli 7 punkti f tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis lisaks sellele, et ei tohi rikkuda andmesubjekti põhiõigusi ja -vabadusi, nõuab, et andmed oleksid avalikkusele kättesaadavates allikates, selleks et ilma andmesubjekti nõusolekut küsimata võiks tema isikuandmeid töödelda, mis on vajalik vastutava töötleja või andmeid saavate kolmandate isikute õigustatud huvides?
3.

Kui esimesele ja teisele küsimusele antud vastustele tuginedes tuleb lähtuda sellest, et kõnealuse toote või selle asjaomase osa puhul on tegemist bioetanooliga, siis millise nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas, mida on muudetud komisjoni 26. juuli 1991. aasta määrusega (EMÜ) nr 2587/91 (2), sisalduva kombineeritud nomenklatuuri (edaspidi ka „KN”) koodi alla tuleb kõnealune toode klassifitseerida: 3.1. Kas kombineeritud nomenklatuuri grupi 22 ja konkreetselt rubriigi 2207 sätteid tuleb tõlgendada nii, et need hõlmavad sellise toote nagu bioetanool klassifitseerimist? 3.2. Kas juhul, kui vastus kolmanda küsimuse punktile 1 on jaatav, tuleb bioetanooli ja konkreetselt kõnealuse toote klassifitseerimisel arvesse võtta, kas toode on denatureeritud (kasutades menetlusi, mis on esitatud komisjoni 22. novembri 1993. aasta määruses (EÜ) nr 3199/93 aktsiisivabastuse eesmärgil alkoholi täieliku denatureerimise menetluste vastastikuse tunnustamise kohta (3), või teisi lubatud menetlusi)? 3.3. Kas juhul, kui vastus kolmanda küsimuse punktile 2 on jaatav, tuleb kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 2207 puudutavaid sätteid tõlgendada nii, et KN-koodi 2207 20 000 alla saab klassifitseerida vaid denatureeritud bioetanooli? 3.4. Kas juhul, kui vastus kolmanda küsimuse punktile 3 on jaatav, tuleb kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 2207 puudutavaid sätteid tõlgendada nii, et denatureerimata bioetanool tuleb klassifitseerida KN-koodi 2207 10 000 alla? 3.5. Kui vastus kolmanda küsimuse punktile 1 on jaatav ja vastus kolmanda küsimuse punktile 2 on eitav, siis kumba kahest alamrubriigist — 2207 10 000 või 2207 20 000 — tuleb kõnealune toode klassifitseerida? 3.6. Kas juhul, kui vastus kolmanda küsimuse punktile 1 on eitav, tuleb bioetanool klassifitseerida selle mõiste alusel teatava KN-koodi alla, mis on nimetatud nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergiamaksustamise ühenduse raamistik (4), artikli 2 lõikes 1, ja kui vastus on jaatav, siis millise KN-koodi alla?
Kas tingimus, et salvestus peab olema tehtud „ringhäälinguorganisatsiooni nimel [ja/või] vastutusel”, on täidetud siis, kui ringhäälinguorganisatsioon on tellinud tootjalt salvestuse tegemise selleks, et ringhäälinguorganisatsioon saaks kõnealust salvestust üle kanda, tingimusel et ringhäälinguorganisatsioonil on kõnealuse salvestuse edastamise õigus?

Kas kolmanda küsimuse punktile b vastamisel võib arvesse võtta järgmisi asjaolusid, või peab nendega arvestama, ning kui see nii on, siis millist tähtsust need omavad:

i) Kas lõpliku ja määrava kunstilist külge/toimetamist puudutava otsuse tellitud saate kohta teeb pooltevahelise kokkuleppe põhjal ringhäälinguorganisatsioon või tootja.

ii) Kas salvestust puudutavate tootja kohustustega seoses lasub vastutus suhetes kolmandate isikutega ringhäälinguorganisatsioonil nii, nagu siis, kui tegemist oleks ringhäälinguorganisatsiooni enda toimingutega.

iii) Kas tootjal on ringhäälinguorganisatsiooniga sõlmitud kokkuleppe alusel lepinguline kohustus anda kõnealune saade ringhäälinguorganisatsioonile üle kokkulepitud hinna eest ja katta selle hinna arvelt kõik salvestuse tegemisega seotud kulud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 346/30

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour d'appel de Mons (Belgia) 24. septembril 2010 — Belgia riik versus Me Pierre Henfling, Me Raphaël Davin, Me Koenraad Tanghe (Tiercé Franco-Belge SA pankrotihaldurid)

(Kohtuasi C-464/10)

()

2010/C 346/49

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour d'appel de Mons

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Belgia riik

Vastustaja: Me Pierre Henfling, Me Raphaël Davin, Me Koenraad Tanghe (Tiercé Franco-Belge SA pankrotihaldurid)

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Ühenduste Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (1) artikli 6 lõiget 4 ja artikli 13 B osa punkti f tuleb tõlgendada nii, et nende sätete alusel ei ole käibemaksust vabastatud teenused, mida osutab komisjonär, kes tegutseb vahendajana oma nimel, kuid sellise komitendi arvel, kes korraldab artikli 13 B osa punktis f nimetatud teenuste osutamist?

(1) ELT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23.
1.

Kas 2009. aasta direktiivi artikli 12 lõiget 1 ja artikli 13 lõiget 1 (1) tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, millega siseriikliku õiguse kohaselt jäetakse kindlustuse alt välja liiklusõnnetuses kannatanu, kui a) liiklusõnnetuse põhjustas kindlustamata juht; ja b) see kindlustamata juht oli saanud kannatanult loa sõidukit juhtida; ning c) kannatanu oli selles sõidukis kaassõitja liiklusõnnetuse ajal; ja d) kannatanu oli asjaomase sõiduki juhtimiseks kindlustatud? Eelkõige: i) kas niisuguse siseriikliku õigusnormiga „jäetakse kindlustuse alt välja” 2009. aasta direktiivi artikli 13 lõike 1 tähenduses? ii) kas sellises olukorras nagu käesolevas asjas käsitletu on kindlustusandja poolt kindlustamata isikule antud luba „otsene või kaudne volitus” 2009. aasta direktiivi artikli 13 lõike 1 punkti a tähenduses? iii) kas vastust sellele küsimusele mõjutab asjaolu, et 2009. aasta direktiivi artikli 10 kohaselt võib siseriikliku organi, kelle ülesandeks on maksta hüvitist kahju eest, mille on põhjustanud tundmatu või kindlustamata sõiduk, vabastada hüvitise maksmisest isikule, kes on vabatahtlikult sisenenud vara- või isikukahju põhjustanud sõidukisse, kui organ tõendab, et see isik teadis, et sõiduk on kindlustamata?
ET Euroopa Liidu Teataja C 346/32

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo (Hispaania) 7. oktoobril 2010 — Asociación para la Calidad de los Forjados (ASCAFOR), Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (ASIDAC) versus Administración del Estado, Calidad Siderúrgica SL, Colegio de Ingenieros Técnicos Industriales, Asociación Española de Normalización y Certificación (AENOR), Consejo General de Colegios Oficiales de Aparejadores y Arquitectos Técnicos, Asociación de Investigación de las Industrias de la Construcción (AIDICO) Instituto Tecnológico de la Construcción, Asociación Nacional Española de Fabricantes de Hormigón Preparado (ANEFHOP), Ferrovial Agromán SA, Agrupación de Fabricantes de Cemento de España (OFICEMEN), Asociación de Aceros Corrugados Reglamentarios y su Tecnología y Calidad (ACERTEQ)

(Kohtuasi C-484/10)

()

2010/C 346/54

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Supremo (Hispaania).

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: Asociación para la Calidad de los Forjados (ASCAFOR), Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (ASIDAC).

Vastustajad: Administración del Estado, Calidad Siderúrgica SL, Colegio de Ingenieros Técnicos Industriales, Asociación Española de Normalización y Certificación (AENOR), Consejo General de Colegios Oficiales de Aparejadores y Arquitectos Técnicos, Asociación de Investigación de las Industrias de la Construcción (AIDICO) Instituto Tecnológico de la Construcción, Asociación Nacional Española de Fabricantes de Hormigón Preparado (ANEFHOP), Ferrovial Agromán SA, Agrupación de Fabricantes de Cemento de España (OFICEMEN), Asociación de Aceros Corrugados Reglamentarios y su Tecnología y Calidad (ACERTEQ).

Eelotsuse küsimus

Kas võib mõista, et kuninga 18. juuli 2008. aasta dekreedi 1247/08 19. lisas sisalduv kvaliteedimärgiste ametliku tunnustamise ammendav eeskiri koostoimes artikliga 81 on ülemäärane, taotletava eesmärgiga ebaproportsionaalne ja tähendab põhjendamatut piirangut, mis raskendab sertifikaatide võrdväärsuse tunnustamist, ja siseriiklike või imporditud toodete turustamise takistust või piirangut, mis on vastuolus EÜ artiklitega 28 ja 30?
ET Euroopa Liidu Teataja C 346/29

17. septembril 2010 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Luksemburgi Suurhertsogiriik

(Kohtuasi C-458/10)

()

2010/C 346/48

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: S. Pardo Quintillán ja O. Beynet)

Kostja: Luksemburgi Suurhertsogiriik

Hageja nõuded

— tuvastada, et kuna Luksemburgi Suurhertsogiriik ei ole võtnud direktiivi 98/83/EÜ (1) artikli 9 lõike 3 punkte b, c ja e täielikult ja õigesti üle, siis on Luksemburgi Suurhertsogiriik rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 98/83/EÜ artikli 9 lõike 3 punktidest b, c ja e;

— mõista kohtukulud välja Luksemburgi Suurhertsogiriigilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon esitab oma hagi toetuseks kaks väidet.

Esimese väitega viitab komisjon sellele, et direktiivi 98/83 artikli 9 lõike 3 punkte b, c ja e ei ole täielikult üle võetud. Nimelt ei näe siseriiklikud õigusnormid komisjoni arvates ette, et otsus erandi tegemise kohta peab sisaldama „eelneva[i]d asjaomase[i]d järelevalvetulemus[i]” ning ei täpsusta „ööpäevas tarbimiseks antava vee kogu[st]”, „asjassepuutuva elanikkonna arv[u]” ja seda, „kas mõjutatud on mõni asjassepuutuv toiduainetetööstuse ettevõte”.

Teise väitega viitab komisjon sellele, et direktiivi 98/83 artikli 9 lõike 3 punkt e on üle võetud ebatäielikul ning vääral viisil, kuivõrd luksemburgi ametiasutused väidavad eeskätt seda, et arvestades asjaoluga, et erandi tegemise taotluse esitaja peab määratlema ja rakendama parandusmeetmeid, siis peab ka „kava lühikokkuvõt[t]e”, „tööde ajakava” ja „maksumuse prognoos[i]” esitama see sama taotluse esitaja ja mitte isik, kes teeb otsuse erandi tegemise kohta, nagu seda nõuab direktiiv.

(1) Nõukogu 3. novembri 1998. aasta direktiivi 98/83/EÜ olmevee kvaliteedi kohta (EÜT L 330, lk 32; ELT eriväljaanne 15/04, lk 90).
7.

Kas artikli 5 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et esimese programmi funktsioneerimise jälgimise, katsetamise või uurimise eesmärgiks tuleb pidada esimese programmi elementide aluseks olevate ideede ja põhimõtete kindlaksmääramist, kui nimetatud toiminguid tehakse selleks, et: a) teha kindlaks esimese programmi toimimise viis, eeskätt käsiraamatus mitte kirjeldatud üksikasjad, selleks et kirjutada eespool 1. küsimuses osutatud viisil teine programm; b) teha kindlaks, kuidas esimene programm tõlgendab ja täidab selles programmeerimiskeeles kirjutatud lauseid, mida see tõlgendab ja täidab (vt 3. küsimus eespool); c) teha kindlaks andmefailide vormingud, mida esimene programm loeb või kirjutab (vt 4. küsimus eespool); d) võrrelda teise programmi jõudlust esimese programmi jõudlusega, et uurida nende jõudluses esinevate erinevuste põhjuseid ning parandada teise programmi jõudlust; e) katsetada paralleelselt esimest ja teist programmi, et võrrelda teise programmi väljatöötamise käigus nende kahe programmi väljundeid, eelkõige käivitades nii esimeses kui ka teises programmis samu testiskripte; f) teha kindlaks esimese programmi koostatud logifaili väljundi, et saavutada samasugune või sarnase esitlusega logifail; g) esimene programm väljastaks andmeid (täpsemalt USA osariikide suunakoodide korrelatsiooniandmeid), et teha kindlaks, kas need vastavad kõnealuseid andmeid sisaldavatele ametlikele andmebaasidele, ning juhul kui see ei ole nii, siis programmeerida teine programm sellisel viisil, et samade sisendandmete puhul reageeriks see samamoodi kui esimene programm.
ET Euroopa Liidu Teataja C 346/24

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Itaalia) 5. juulil 2010 — Enipower SpA versus Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas

(Kohtuasi C-328/10)

()

2010/C 346/39

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Enipower SpA

Vastustaja: Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas

Eelotsuse küsimus

Kas asutamislepingu artiklid 23, 43, 49 ja 56 ning direktiivi 2003/54/EÜ (1) artikli 11 lõiked 2 ja 6 on takistuseks siseriiklikele õigusnormidele, millest ei ole teatatud Euroopa Komisjonile ja mis kohustavad püsivalt teatavaid elektrienergia tootjaid, kes on konkreetsetes olukordades võrguteenuste nõudluse rahuldamisel põhilised, tegema pakkumisi elektribörsi turgudel kavade kohaselt, mille on heteronoomselt kindlaks määranud võrguhaldur, ning mis puudutab nende pakkumiste tasu, siis tootja ei saa hinda vabalt määrata, vaid tasu seotakse kriteeriumitega, mida ei ole eelnevalt kindlaks määratud läbipaistvate mittediskrimineerivate ja turupõhiste menetlustega?

(1) ELT L 176, lk 37; ELT eriväljaanne 12/02, lk 211.
2.

Kas direktiivi 93/13/EMÜ artikli 3 lõige 1, arvestades lõike 3 alusel kohaldatava lisa punkti l alapunkti j ja punkti 2 alapunkti d, on tõlgendatav selliselt, et kui müüja või teenuste osutaja muudab lepingutingimusi ühepoolselt, hindade muutmist täpselt kirjeldamata, ilma mõjuva, lepingus kindlaksmääratud põhjuseta, on see ipso iure ebaõiglane lepingutingimus?
ET Euroopa Liidu Teataja C 346/34

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Commissione Tributaria Centrale — Sezione di Bologna (Itaalia) 19. oktoobril 2010 — Ufficio IVA di Piacenza versus Belvedere Costruzioni Srl

(Kohtuasi C-500/10)

()

2010/C 346/59

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Commissione Tributaria Centrale

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Ufficio IVA di Piacenza

Vastustaja: Belvedere Costruzioni Srl

Eelotsuse küsimus

Kas EÜ asutamislepingu artikliga 10 (nüüd Euroopa Liidu lepingu artikkel 4) ja artiklitega 2 ja 22 nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuendast direktiivist 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta on vastuolus Itaalia riigi õigusnormid, mis sisalduvad 25. märtsi 2010. aasta seadusandliku dekreedi nr 40 (muudetud seaduseks 22. mai 2010. aasta seadusega nr 73) artikli 3 lõikes 2 bis ning mis takistavad maksukohtul otsustada maksunõude üle, mille maksuasutus on talle ebasoodsat otsust puudutava kassatsioonkaebuse raames õigeaegselt esitanud, ning seega sätestavad sisuliselt täieliku loobumise vaidlusaluse käibemaksuvõla sissenõudmisest, kui see on kahes kohtuastmes põhjendamatuks tunnistatud, ilma et maksukohustuslane, kellele see loobumine on kasulik, peaks vaidlusalust võlga isegi vähendatud ulatuses tasuma
2.

Kas kohtuotsuse täitmise liikmesriigi kohus on kohustatud täitmise läbi viima hoolimata sellest, et toimikust nähtuvalt on kohtuotsuse päritoluliikmesriigi kohus andnud tõendi määruse nr 2201/2003 alusel ilmselt ebaõigesti?
ET Euroopa Liidu Teataja C 346/26

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Itaalia) 5. juulil 2010 — Edipower SpA versus Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas

(Kohtuasi C-332/10)

()

2010/C 346/43

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Edipower SpA

Vastustaja: Autorità per l’Energia Elettrica e il Gas

Eelotsuse küsimus

Kas asutamislepingu artiklid 23, 43, 49 ja 56 ning direktiivi 2003/54/EÜ (1) artikli 11 lõiked 2 ja 6 on takistuseks siseriiklikele õigusnormidele, millest ei ole teatatud Euroopa Komisjonile ja mis kohustavad püsivalt teatavaid elektrienergia tootjaid, kes on konkreetsetes olukordades võrguteenuste nõudluse rahuldamisel põhilised, tegema pakkumisi elektribörsi turgudel kavade kohaselt, mille on heteronoomselt kindlaks määranud võrguhaldur, ning mis puudutab nende pakkumiste tasu, siis tootja ei saa hinda vabalt määrata, vaid tasu seotakse kriteeriumitega, mida ei ole eelnevalt kindlaks määratud läbipaistvate mittediskrimineerivate ja turupõhiste menetlustega?

(1) ELT L 176, lk 37; ELT eriväljaanne 12/02, lk 211.
2.

Kas vastus eelmisele küsimusele on sõltumatu kolmanda isiku kavatsustest või oleneb tema käitumisest, nii et on määrav, et see kolmas isik on taotlenud ja registreerinud ühenduse disainilahenduse hiljem, pärast seda, kui varasema ühenduse disainilahenduse omanik on temalt kohtuväliselt nõudnud toote turustamise lõpetamist sellest varasemast disainilahendusest tulenevate õiguste rikkumise tõttu?
ET Euroopa Liidu Teataja C 13/18

12. oktoobril 2010 esitatud hagi — Euroopa Parlament versus Euroopa Liidu Nõukogu

(Kohtuasi C-490/10)

()

2011/C 13/30

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Euroopa Parlament (esindajad: M. Gómez-Leal, J. Rodrigues, L. Visaggio)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Hageja nõuded

— tühistada nõukogu 24. juuni 2010. aasta määrus (EL, Euratom) nr 617/2010, mis käsitleb komisjoni teavitamist Euroopa Ühenduse energeetika infrastruktuuri investeerimisprojektidest ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 736/96 (1);

— mõista kohtukulud välja Euroopa Liidu Nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Euroopa Parlament palub oma hagis tühistada nõukogu 24. juuni 2010. aasta määruse (EL, Euratom) nr 617/2010, millega nõukogu kehtestas komisjonile energeetika infrastruktuuri investeerimisprojektide kohta teabe edastamise ühise raamistiku. Nõukogu võttis selle määruse vastu kahel õiguslikul alusel, milleks on ELTL artikkel 337 ja EA artikkel 187. Parlamendi hinnangul on nõukogu valinud vale õigusliku aluse, kuna vaidlustatud määruse reguleeritavad meetmed kuuluvad pädevusse, mis liidul on energeetika valdkonnas ja mida konkreetselt reguleerib ELTL artikkel 194. Seega oleks need meetmed tulnud võtta selle artikli 194 lõike 2 alusel selles sätestatud tavapärase õigusloomemenetluse kohaselt, mitte ELTL artikli 337 alusel, milles ei ole ette nähtud parlamendi kaasamist. Lisaks on parlament seisukohal, et kõnealuste meetmete vastuvõtmiseks ei olnud vaja tugineda ka EA artiklile 187.

(1) ELT L 180, lk 7.
2.

Teiseks väidab apellant, teise võimalusena, et Üldkohus kohaldas vääralt mõistet „ettevõtja” EÜ artikli 81 mõttes, kuna ta lükkas vastuolulise ja õigusvastase põhjenduse alusel tagasi apellandi väite, mis puudutas keeldumist vähendada Taesi ja Deltafina ühiselt esitatud leebema kohtlemise taotluse alusel (mille nad esitasid emaettevõtja Universal egiidi all) Deltafina trahvi samavõrra kui tema sõsaräriühingu oma. Selle väite toetuseks väidab apellant, et Üldkohus kohaldas vääralt mõistet „ettevõtja” EÜ artikli 81 mõttes, kaldudes kõrvale Euroopa Liidu kohtute vastava valdkonna kohtupraktikast — eelkõige Euroopa Kohtu otsusel kohtuasjas C-97/08 P: Akzo Nobel jt vs. komisjon rajanevast kohtupraktikast. Komisjoni teatist, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul (EÜT 1996 C 207, lk 4), oleks tulnud kohaldada ettevõtjale Taes/Deltafina ühiselt, mitte kahele äriühingule eraldi, kuna seda teatist kohaldatakse „ettevõtjatele”, mitte igale juriidilisele isikule eraldivõetult. Viimaks väidab apellant, et komisjoni väited, mille alusel ta keeldus vähendamast Deltafinale määratud trahvi samavõrra Taesi omaga, on põhjendamatud. Apellant kinnitab, et neid argumente arvestades moodustasid Deltafina ja Taes ühe ettevõtja ning seega oleks Deltafina trahvi tulnud vähendada samavõrra, kui Taesile määratud trahvi.
2b.

Kas käesoleval juhul on oluline see, et asjakohast sätet on hiljem selliste asjaolude osas nagu käesolevate asjas, muudetud nii, et loobutud on ühepoolsest maksu sissenõudmisest, kuna see ei olnud lihtsalt ja tõhusalt teostatav?