ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 27/19

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Ühendkuningriik) 13. novembril 2015 – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs versus British Film Institute

(Kohtuasi C-592/15)

(2016/C 027/23)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Vastustaja: British Film Institute

Eelotsuse küsimused

1. Kas kuuenda direktiivi (1) artikli 13 A osa lõike 1 punkti n tingimused, sealhulgas sõnad „teatavad kultuuriteenused” on piisavalt selged ja täpsed, et artikli 13 A osa lõike 1 punktil n oleks vahetu õigusmõju, mille tõttu on siseriiklike rakendusaktide puudumisel maksust vabastatud nende kultuuriteenuste osutamine avalik-õiguslike organisatsioonide või teiste tunnustatud kultuuriasutuste poolt, nagu vastustaja poolt käesoleval juhul osutatud teenused?

2. Kas kuuenda direktiivi artikli 13 A osa lõike 1 punkti n tingimused, sealhulgas sõnad „teatavad kultuuriteenused” annavad liikmesriikidele kaalutlusruumi nende rakendamisel rakendusaktide kaudu ja kui, siis millise?

3. Kas samad järeldused on kohaldatavad uue käibemaksudirektiivi (2) artikli 132 lõike 1 punkti n suhtes?

(1) Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuues direktiiv 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (ELT L 145, lk 1, ELT eriväljaanne 09/01, lk 23).

(2) Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1).
1.

Kas autoriõiguse direktiivi (1) artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et toiming, mille raames müüb isik toodet (meediamängija), millesse ta on installeerinud sellistele veebisaitidele suunavaid hüperlinke sisaldavad lisad (add-ons), millel on õiguste omajate loata üldsusele vahetult kättesaadavaks tehtud autoriõigusega kaitstavad teosed, nagu filmid, seriaalid ja otsesaated, on „üldsusele edastamine” viidatud sätte tähenduses?
1.

Kas 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/114/EÜ (1) artikli 4 punkte a ja c, mille kohaselt „[v]õrdlev reklaam on lubatud, kui see ei ole eksitav […] võrreldakse objektiivselt kõnealuste kaupade või teenuste ühte või mitut peamist, asjakohast, kontrollitavat ja tüüpilist omadust”, tuleb tõlgendada nii, et jaemüügiettevõtete müüdavate toodete hinna võrdlus on lubatud vaid siis, kui tooteid müüakse kauplustes, mis on vormilt või suuruselt ühesugused;
ET Euroopa Liidu Teataja C 27/16

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Rechtbank Amsterdam (Madalmaad) 11. novembril 2015 – Openbaar Ministerie versus Gerrit van Vemde

(Kohtuasi C-582/15)

(2016/C 027/20)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Rechtbank Amsterdam

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Openbaar Ministerie (Staatsanwaltschaft)

Vastustaja: Gerrit van Vemde

Eelotsuse küsimus

Kas raamotsuse 2008/909/JSK (1) artikli 28 lõike 2 esimest lauset tuleb tõlgendada nii, et seal nimetatud avaldus puudutab ainult otsuseid, mis on tehtud enne 5. detsembrit 2011, olenemata sellest, millal need otsused jõustusid, või tuleb seda sätet mõista nii, et avaldus puudutab ainult otsuseid, mis on jõustunud enne 5. detsembrit 2011?

(1) Euroopa Liidu Nõukogu 27. novembri 2008. aasta raamotsus 2008/909/JSK vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta kriminaalasjades tehtud otsuste suhtes, millega määratakse vabadusekaotuslikud karistused või vabadust piiravad meetmed, nende Euroopa Liidus täideviimise eesmärgil (ELT L 327, lk 27).
2.

Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, kas nõukogu määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 96 lõiget 2 tuleb tõlgendada selliselt, et sellise juhtumi puhul, nagu käesolevas asjas, on allvedajale kehtestatud selline kohustus, mille kohaselt allvedaja on kohustatud enne kauba edasivedu tõendatult kindlaks tegema, et põhivedaja on kauba sihtkohariigi tolliasutusele tõepoolest nõuetekohaselt esitanud?
ET Euroopa Liidu Teataja C 38/37

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksamaa) 23. novembril 2015 – Hummel Holding A/S versus Nike Inc. ja Nike Retail B.V.

(Kohtuasi C-617/15)

(2016/C 038/50)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht Düsseldorf

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Hummel Holding A/S

Vastustajad: Nike Inc., Nike Retail B.V.

Eelotsuse küsimus

Millistel asjaoludel tuleb pidada sellise ettevõtja, kelle enda asukoht ei ole Euroopa Liidus, tütarettevõtja juriidiliselt iseseisvat, liidu liikmesriigis asuvat tütarettevõtjat selle ettevõtja „ettevõtteks” (Niederlassung) nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 207/2009 (1) ühenduse kaubamärgi kohta (ELT L 78, lk 1) artikli 97 lõike 1 tähenduses?

(1) ELT L 78, lk 1.
5.

Üldkohus leidis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 33, et asjaolu, et Inditexi frantsiisivõtjad järgivad frantsiisiandja kaubanduslikku süsteemi kaubanduslikult lõimitud ärimudelit, tähendab, et frantsiisivõtjad kaotavad oma staatuse iseseisvate majandusüksustena ehk kolmandate isikutena, kes ei ole frantsiisiandja sisemise organisatsiooniga seotud. See hinnang ei ole apellandi arvates õige, kuna see on õigusnormidega vastuolus.
ET Euroopa Liidu Teataja C 38/27

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour d'appel de Liège (Belgia) 9. novembril 2015 – Belgia riik versus Oxycure Belgium SA

(Kohtuasi C-573/15)

(2016/C 038/39)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour d'appel de Liège

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Belgia riik

Vastustaja apellatsioonimenetluses: Oxycure Belgium SA

Eelotsuse küsimused

Kas nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (1), mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 98 lõigetega 1 ja 2, koostoimes käibemaksudirektiivi III lisa punktidega 3 ja 4, arvestades eelkõige neutraalsuse põhimõtet, on vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mis näeb ette, et hapnikuballoonide abil teostatava hapnikravi suhtes on kohaldatav vähendatud käibemaksumäär, kuid hapnikukontsentraatoriga teostatava hapnikravi suhtes kehtib tavaline käibemaksumäär?

(1) ELT L 347, lk 1.
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiiviga 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ebaausate kaubandustavade direktiiv, edaspidi „direktiiv 2005/29”) (1) on vastuolus sellise siseriikliku õigusnormi kohaldamine, mis piirab tanklakäitajate mootorikütuse hindade muutmise võimalust ajaliselt selliselt, et müügihinda on lubatud tõsta ainult üks kord päevas?
ET Euroopa Liidu Teataja C 38/37

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour de cassation (Prantsusmaa) 23. novembril 2015 – Concurrence Sàrl versus Samsung Electronics France SAS, Amazon Services Europe Sàrl

(Kohtuasi C-618/15)

(2016/C 038/51)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour de cassation

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: Concurrence Sàrl

Vastustajad kassatsioonimenetluses: Samsung Electronics France SAS, Amazon Services Europe Sàrl

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 5 punkti 3 (1) tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui väidetavalt rikutakse edasimüügikeeldu väljaspool valikturustusvõrku ja e-turu kaudu, kasutades selleks mitmel erinevates liikmesriikides käitataval veebisaidil tehtud müügipakkumisi, on volitatud turustajal, kes leiab, et talle on kahju tekitatud, õigus esitada kaebus sellest tuleneva õigusvastase kahjustamise lõpetamiseks selle riigi kohtule, kus on või oli juurdepääs Internetti laaditud andmesisule; või peab ilmnema mõni muu seos?

(1) ELT L 12, lk 1, ELT eriväljaanne 19/4, lk 42.
b.

Kas seoses eeltooduga omab veel tähtsust see, et asjaomane isik töötas järgmisel aastal kahel korral ja igal sellele järgneval kolmel aastal veel ühel korral umbes üks kuni kaks nädalat palgatöötajana kõnesolevas teises liikmesriigis, ilma et ta oleks võtnud tasustamata puhkust Madalmaades?
ET Euroopa Liidu Teataja C 38/22

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 3. novembril 2015 – Onix Asigurări SA versus Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (Ivass)

(Kohtuasi C-559/15)

(2016/C 038/33)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Onix Asigurări SA

Vastustaja: Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (Ivass)

Eelotsuse küsimus

Kas ühenduse õigusega, eriti direktiivi 92/49/EMÜ (1) artikli 40 lõikega 6, komisjoni tõlgendava teatise 2000/C/43/03 punktiga 5 ja ühenduse põhimõttega, et järelevalve on päritoluriigi pädevuses (home country control), on vastuolus selline tõlgendussuund (nagu see, mis puudutab 7. septembri 2005. aasta seadusandliku dekreediga nr 209 kinnitatud erakindlustuse seadustiku (Codice delle assicurazioni private) artikli 193 lõiget 4 ning millega nõustub ka siinne kolleegium), mis lubab teenuste osutamise vabaduse alusel üht kindlustusseltsi vastu võtva riigi järelevalveasutusel võtta kiireloomulises olukorras kindlustatute ja kindlustushüvitiste saamise õigusega isikute huvide kaitseks meetmeid, mis takistavad sõlmida vastuvõtva riigi territooriumil uusi lepinguid, põhjendusega, et üks kindlustusega tegelemiseks tegevusloa andmise subjektiivne tingimus, nimelt mainetingimus, on järelevalveameti kaalutlusõigusel antud hinnangu kohaselt algusest peale täitmata olnud või hiljem ära langenud?

(1) Nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiiv 92/49/EMÜ otsekindlustustegevusega, välja arvatud elukindlustustegevusega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta, millega muudetakse direktiive 73/239/EMÜ ja 88/357/EMÜ (kolmas kahjukindlustuse direktiiv) (EÜT L 228, lk 1; ELT eriväljaanne 06/01/346).
ET Euroopa Liidu Teataja C 27/28

Ungari 2. detsembril 2015 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda) 15. septembri 2015. aasta otsuse peale kohtuasjas T-346/12: Ungari versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-644/15 P)

(2016/C 027/32)

Kohtumenetluse keel: ungari

Pooled

Apellant: Ungari (esindaja: Z. Fehér)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

Ungari palub oma apellatsioonkaebuses Euroopa Kohtul

— tühistada Üldkohtu otsus kohtuasjas T-346/12;

— teha kodukorra artiklis 61 antud võimaluse kohaselt asjas sisuline otsus;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Ungari valitsuse seisukohal on Üldkohus õigust valesti kohaldanud, kui ta tegi kindlaks, et komisjoni otsus siduda puu- ja köögiviljatootjate organisatsioonidele määruse nr 1234/2007 artikli 103e alusel antud riikliku finantsabi ühendusepoolse osalise hüvitamise kohta otsuse tegemise käigus liidu poolt hüvitatavad summad teatatud abisummadega on õiguspärane.

Ungari valitsuse seisukohal ei olnud komisjonil määruse (EÜ) nr 1234/2007 ja määruse (EÜ) nr 1234/2007 (1) asjassepuutuvate sätete kooskõlalise tõlgendamise alusel õigust lubada tootjaorganisatsioonidele antud riikliku finantsabi ühendusepoolse osalise hüvitamise kohta otsuse tegemise käigus hüvitamist ainult nende summade ulatuses, mida Ungari valitsus oli riigiabi heakskiitmise taotluse esitamisel märkinud hinnanguliste, esialgsete või teoreetiliste summadena.

Määruse nr 1234/2007 artikli 103e alusel riigiabi komisjonipoolne heakskiitmine puudutab abi andmist, mitte seda, et komisjon määrab kindlaks antava abi ülempiiri. Määruses nr 1234/2007 on selline ülempiir selgesõnaliselt ette nähtud selles osas, et riigiabi ei või ületada 80 % tootjaorganisatsiooni enda liikmete poolt rakendusfondi makstud rahalisest toetusest. Ka riigiabi ühendusepoolset osalist hüvitamist käsitlevad õigusnormid ei võimalda komisjonil selle osalise hüvitamise heakskiitmise käigus siduda hüvitatava summa ülempiir selle summaga, millest liikmesriik on komisjonile heakskiitmise taotluse esitamisel kas abi kogusummana või teatavatele tootjaorganisatsioonidele antava abi summana teatanud.

Määruse nr 1580/2007 artikli 94 lõike 1 teise lõigu tekstis on väljendiga „summa” – arvestades määruse nr 1234/2007 artiklis 103e viidatud 80 %-list abi ülempiiri ning määruse nr 1580/2007 artiklis 67 viidatud rakendusfondi kuni 25 % ulatuses suurendamist – kasutamisega silmas peetud, et komisjon saaks heakskiitmise käigus juba ette arvestada potentsiaalselt väljamakstavate riigiabi summadega ning seega ka võimalike hüvitatavate summade ulatusega. Seega ei ole summadest teatamise eesmärk tingimata teatatud summade heakskiitmine, vaid see, et komisjoni jaoks oleks alusmääruses ja komisjoni määruses kehtestatud õigusnormide kohaselt üheselt selge võimalikult väljamakstavate abisummade suurus.

(1) Komisjoni 21. detsembri 2007. aasta määrus (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse nõukogu määruste (EÜ) nr 2200/96, (EÜ) nr 2201/96 ja (EÜ) nr 1182/2007 rakenduseeskirjad puu- ja köögiviljasektoris (ELT L 350, lk 1).
—

Tuvastada, et kuna Tšehhi Vabariik: — andis uurimisorganile raudteetaristu järelevalve funktsiooni, siis on ta rikkunud direktiivi 2004/49/EÜ artikli 19 lõikest 1 tulenevaid kohustusi; — kuna ta ei ole taganud, et uurimisorgan alustaks uurimist hiljemalt üks nädal pärast õnnetus- või vahejuhtumit käsitleva aruande kättesaamist, siis on ta rikkunud direktiivi 2004/49/EÜ artikli 21 lõikest 3 tulenevaid kohustusi; — kuna ta ei ole taganud, et uurimisorgani uurimisaruanne saadetakse 2004/49/EÜ artikli 22 lõikes 3 nimetatud pooltele, siis on ta rikkunud direktiivi 2004/49/EÜ artikli 23 lõikest 2 tulenevaid kohustusi; — kuna ta ei ole taganud, et uurimisorgan saadaks ohutusasutusele ohutussoovitused, siis on ta rikkunud direktiivi 2004/49/EÜ artikli 25 lõikest 2 tulenevaid kohustusi; — kuna ta ei ole sätestanud ohutusasutuse kohustust tagada, et ohutussoovitused võetakse nõuetekohaselt arvesse ja tegutsetakse vastavalt, siis on ta rikkunud direktiivi 2004/49/EÜ artikli 25 lõikest 2 tulenevaid kohustusi; — kuna ta ei ole sätestanud ohutusasutuse kohustust anda uurimisorganile aru soovituse tagajärjel võetud või kavandatavatest meetmetest vähemalt kord aastas, siis on ta rikkunud direktiivi 2004/49/EÜ artikli 25 lõikest 3 tulenevaid kohustusi;
ET Euroopa Liidu Teataja C 27/21

Slovaki Vabariigi 13. novembril 2015 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kolmas koda) 14. septembri 2015. aasta otsuse peale kohtuasjas T-779/14: Slovaki Vabariik versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-594/15 P)

(2016/C 027/25)

Kohtumenetluse keel: slovaki

Pooled

Apellant: Slovaki Vabariik (esindaja: B. Ricziová)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

Slovaki Vabariik palub Euroopa Kohtul:

i. tühistada täies ulatuses Üldkohtu 14. septembri 2015. aasta määrus kohtuasjas T-779/14: Slovaki Vabariik vs. Euroopa Komisjon, millega Üldkohus jättis vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata tühistamishagi, mille Slovaki Vabariik oli esitanud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 263 alusel Euroopa Komisjoni otsuse peale, mis sisaldub 24. septembri 2014. aasta kirjas, milles Euroopa Komisjon käsib Slovaki Vabariigil anda tema käsutusse traditsiooniliste omavahendite kaotusele vastav summa;

ii. teha ise otsus Slovaki Vabariigi hagi vastuvõetavuse kohta ja saata kohtuasi tagasi Üldkohtule hagi põhjendatuse üle otsustamiseks ja

iii. mõista kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Teise võimalusena, juhuks kui Euroopa Kohus on seisukohal, et tal puudub piisav teave selleks, et teha lõplik otsus komisjoni esitatud vastuvõetamatuse vastuväite kohta, palub Slovaki Vabariik Euroopa Kohtul:

i. tühistada täies ulatuses Üldkohtu 14. septembri 2015. aasta määrus kohtuasjas T-779/14: Slovaki Vabariik vs. Euroopa Komisjon, millega Üldkohus jättis vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata tühistamishagi, mille Slovaki Vabariik oli esitanud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 263 alusel Euroopa Komisjoni otsuse peale, mis sisaldub 24. septembri 2014. aasta kirjas, milles Euroopa Komisjon käsib Slovaki Vabariigil anda tema käsutusse traditsiooniliste omavahendite kaotusele vastav summa;

ii. saata kohtuasi tagasi Üldkohtule Slovaki Vabariigi hagi vastuvõetavuse ja põhjendatuse üle otsustamiseks ja

iii. mõista kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Slovaki Vabariik esitab oma apellatsioonkaebuse põhjendamiseks kaks väidet.

1. Esimese väitega heidab Slovaki Vabariik Üldkohtule ette väära õiguslikku hinnangut seoses järgmiste asjaoludega: i) nõutud vahendite laad ja omavahendeid reguleerivate õigusnormide ja vastava kohtupraktika kohaldatavus, ii) kriteerium, mille kohaselt institutsioon on pädev hindama vaidlustatud akti vaidlustatavust, ja iii) õigus pöörduda kohtusse ja olukorra kiireloomulisus.
ET Euroopa Liidu Teataja C 27/20

Slovaki Vabariigi 13. novembril 2015 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kolmas koda) 14. septembri 2015. aasta otsuse peale kohtuasjas T-678/14: Slovaki Vabariik versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-593/15 P)

(2016/C 027/24)

Kohtumenetluse keel: slovaki

Pooled

Apellant: Slovaki Vabariik (esindaja: B. Ricziová)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

Slovaki Vabariik palub Euroopa Kohtul:

i. tühistada täies ulatuses Üldkohtu 14. septembri 2015. aasta määrus kohtuasjas T-678/14: Slovaki Vabariik vs. Euroopa Komisjon, millega Üldkohus jättis vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata tühistamishagi, mille Slovaki Vabariik oli esitanud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 263 alusel Euroopa Komisjoni otsuse peale, mis sisaldub 15. juuli 2014. aasta kirjas, milles Euroopa Komisjon käsib Slovaki Vabariigil anda tema käsutusse traditsiooniliste omavahendite kaotusele vastav summa;

ii. teha ise otsus Slovaki Vabariigi hagi vastuvõetavuse kohta ja saata kohtuasi tagasi Üldkohtule hagi põhjendatuse üle otsustamiseks ja

iii. mõista kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Teise võimalusena, juhuks kui Euroopa Kohus on seisukohal, et tal puudub piisav teave selleks, et teha lõplik otsus komisjoni esitatud vastuvõetamatuse vastuväite kohta, palub Slovaki Vabariik Euroopa Kohtul:

i. tühistada täies ulatuses Üldkohtu 14. septembri 2015. aasta määrus kohtuasjas T-678/14: Slovaki Vabariik vs. Euroopa Komisjon, millega Üldkohus jättis vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata tühistamishagi, mille Slovaki Vabariik oli esitanud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 263 alusel Euroopa Komisjoni otsuse peale, mis sisaldub 15. juuli 2014. aasta kirjas, milles Euroopa Komisjon käsib Slovaki Vabariigil anda tema käsutusse traditsiooniliste omavahendite kaotusele vastav summa;

ii. saata kohtuasi tagasi Üldkohtule Slovaki Vabariigi hagi vastuvõetavuse ja põhjendatuse üle otsustamiseks ja

iii. mõista kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Slovaki Vabariik esitab oma apellatsioonkaebuse põhjendamiseks kaks väidet.

1. Esimese väitega heidab Slovaki Vabariik Üldkohtule ette väära õiguslikku hinnangut seoses järgmiste asjaoludega: i) nõutud vahendite laad ja omavahendeid reguleerivate õigusnormide ja vastava kohtupraktika kohaldatavus, ii) kriteerium, mille kohaselt institutsioon on pädev hindama vaidlustatud akti vaidlustatavust, ja iii) õigus pöörduda kohtusse ja olukorra kiireloomulisus.
ET Euroopa Liidu Teataja C 27/19

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Ühendkuningriik) 13. novembril 2015 – The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited versus Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury

(Kohtuasi C-591/15)

(2016/C 027/22)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited

Vastustajad: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Ühendkuningriigi maksuhaldur), Her Majesty’s Treasury (Ühendkuningriigi majandus- ja rahandusministeerium)

Eelotsuse küsimused

1. ELTL artikli 56 kohaldamisel ning arvestades Gibraltari ja Ühendkuningriigi vahelist konstitutsioonilist suhet: 1.1. Kas Gibraltarit ja Ühendkuningriiki tuleb pidada liidu õiguse kohaldamisel ühe ja sama liikmesriigi osaks nii, et ELTL artikkel 56 ei kohaldu, välja arvatud niivõrd, kui seda saab kohaldada siseriikliku meetme suhtes? Teise võimalusena: 1.2. Kas Gibraltar on ELTL artikli 355 lõiget 3 arvestades oma konstitutsioonilise staatuse poolest Ühendkuningriigist eraldiseisev territoorium Euroopa Liidus, mistõttu teenuste osutamist Gibraltari ja Ühendkuningriigi vahel tuleb pidada liidusiseseks kaubanduseks ELTL artikli 56 tähenduses? Kolmanda võimalusena: 1.3. Kas Gibraltarit tuleb pidada kolmandaks riigiks või territooriumiks nii, et liidu õigus kohaldub nende kahe vahelises kaubanduses üksnes asjaoludel, mil liidu õigus toimib liikmesriigi ja kolmanda riigi vahelistes suhetes? Neljanda võimalusena: 1.4. Kas Gibraltari ja Ühendkuningriigi vahelist konstitutsioonilist suhet tuleb ELTL artikli 56 kohaldamisel käsitada mingil muul viisil?

2. Kas siseriiklikud maksustamismeetmed, millel on niisugused tunnused nagu uuel maksukorraldusel, kujutavad endast teenuste vaba liikumise piirangut ELTL artikli 56 tähenduses?
Esimene väide: Ungari valitsus on seisukohal, et ELTL artikli 78 lõige 3 ei ole piisav õiguslik alus nõukogu poolt vaidlustatud otsuse vastuvõtmiseks. ELTL artikli 78 lõige 3 ei sisalda nõukogu jaoks volitust seadusandliku akti vastuvõtmiseks ja selliste meetmete võtmiseks, mida vaidlustatud otsus sisaldab, täpsemalt selliste meetmete võtmiseks, mis kujutavad endast kohustuslikku erandit seadusandlikust aktist – käesoleval juhul määrusest (EL) nr 604/2013. (2) Vaidlustatud otsuse puhul on sisuliselt tegemist seadusandliku aktiga, võttes arvesse, et selles on kehtestatud erand määrusest nr 604/2013, mistõttu seda ei oleks tohtinud vastu võtta ELTL artikli 78 lõike 3 alusel, mis volitab nõukogu võtma ainult meetmeid, mis ei ole vastu võetud seadusandlikus menetluses ehk mis ei ole seadusandlikud aktid. Juhul kui ELTL artikli 78 lõike 3 alusel on siiski võimalik vastu võtta sellist õigusakti, milles on kehtestatud erand seadusandlikust aktist, ei saa see erand Ungari valitsuse seisukohal olla sellise ulatusega, mis puudutab seadusandliku akti põhisisu ja mis muudab tühiseks selle peamised sätted, nagu seda teeb vaidlustatud otsus.
3.

Kolmas väide puudutab seadusandliku menetluse suhtes kohaldatavate normide, nagu ELL artikli 10 lõiked 1 ja 2 ning ELL artikli 13 lõike 2 rikkumist; samuti on väidetavalt rikutud esindusdemokraatia, institutsioonilise tasakaalu ja hea halduse põhimõtet. Kui Euroopa Kohus peaks olenemata Slovaki Vabariigi poolt hagiavalduse teise väite raames esititatud argumentidest jõudma järeldusele, et vaidlustatud otsus võeti vastu seadusandlikus menetluses (quod non), väidab Slovaki Vabariik teise võimalusena, et rikutud on kohaldatavaid olulisi menetlusnorme, mis on sätestatud ELL artikli 16 lõikes 8, ELTL artikli 15 lõikes 2, ELTL artikli 78 lõikes 3, protokolli nr 1 artiklites 3 ja 4, protokolli nr 2 artiklis 6 ja artikli 7 lõigetes 1 ja 2; samuti on rikutud ELL artikli 10 lõikeid 1 ja 2 ning ELL artikli 13 lõiget 2 ning esindusdemokraatia, institutsioonilise tasakaalu ja hea halduse põhimõtet. Konkreetselt rikuti nõukogu arutelude ja hääletamiste avalikkuse nõuet, millega piirati siseriiklike parlamentide osalemist vaidlustatud otsuse vastuvõtmise menetluses, rikkudes Euroopa Parlamendiga konsulteerimise tingimust.