ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Kas nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/96/EÜ (1), millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik ja mida on viimati muudetud nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiviga 2004/75/EÜ (2), artikli 14 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et niisugustel asjaoludel nagu käesolevas asjas, kui energiatooteid tarnitakse kasutamiseks laevakütusena [Euroopa Liidu] territoriaalvetes sõitmiseks, et laev saaks omal jõul liikuda – ilma et selle eest saadaks otsest tasu – kohast, kus ta ehitati, teise liikmesriigi sadamasse, et võtta seal peale esimene kaubanduslik last, ei saa seda energiatoote tarnet aktsiisiga maksustada?
ET Euroopa Liidu Teataja C 191/12

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Commissione Tributaria Regionale di Milano (Itaalia) 2. märtsil 2016 – Stanleybet Malta Ltd, Mario Stoppani versus Agenzia delle dogane e dei Monopoli

(Kohtuasi C-141/16)

(2016/C 191/15)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Commissione Tributaria Regionale di Milano

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Stanleybet Malta Ltd, Mario Stoppani

Kostja: Agenzia delle dogane e dei Monopoli

Eelotsuse küsimus

Kas ELTL artiklitega 52 ja 56 – arvestades Euroopa Kohtu praktikat seoses hasartmängudega, mis on välja kujunenud kohtuotsustes Gambelli, Placanica ja Costa ning Cifone, seoses diskrimineerivaga maksustamisega, mis on välja kujunenud kohtuotsustes Lindman, Commissione vs. Hispaania ning Bianco ja Fabretti ning arvestades Euroopa Liidu õiguses ette nähtud diskrimineerimise keelu ja õiguspärase ootuse põhimõtteid – on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid nagu käesolevas asjas käsitletavad Itaalia õigusnormid, mis on ette nähtud 23. detsembri 1998. aasta dekreetseaduse nr 504 (mida on muudetud 2011. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõike 66 punktiga b) artiklites 1–3, mille kohaselt maksustatakse ühekordselt, ka tagasiulatuvalt, kihlvedude ja ennustusvõistluste siseriiklikke vahendajate tegevus, kes vahendavad teises Euroopa Liidu liikmesriigis asutatud kihlveoettevõtjate arvel nende hasartmängu andmeid, sealhulgas eelkõige selliste omadustega ettevõtjate andmeid nagu on äriühing Stanleybet Malta Ltd., ja teatavatel juhtudel ka hasartmärguettevõtjate eneste tegevus siseriiklike vahendajatega solidaarselt?
ET Euroopa Liidu Teataja C 191/20

Proforec Srl-i 23. märtsil 2016 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (esimene koda) 21. jaanuari 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas T-120/15: Proforec Srl versus komisjon

(Kohtuasi C-176/16 P)

(2016/C 191/25)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Apellant: Proforec Srl (esindajad: advokaadid G. Durazzo, M. Mencoboni, G. Pescatore)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

— tühistada 21. jaanuari 2016. aastal kohtuasjas T-120/15 vastuvõetamatuse kohta tehtud määrus nr 704600 väidete alusel, millele hagis tugineti ja millele apellant täielikult uuesti tugineb;

— tunnistada hagi vastuvõetavaks ja põhjendatuks ning saata asi tagasi lahendamiseks Euroopa Liidu Üldkohtule, kes peab võtma vajadusel sobivaid meetmeid;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt. Kui käesolev apellatsioonkaebus jäetakse rahuldamata (quod non), jätta poolte kohtukulud nende endi kanda.

Väited ja peamised argumendid

Apellatsioonkaebuse põhjendamiseks esitab apellant kolm väidet vastuvõetamatuse vastuväite kohta:

ESIMENE VÄIDE: põhjendatud huvi puudumisega seotud põhjendus on õiguslikult ja faktiliselt väär. Kohtumääruse punktides 28-31 järeldas Euroopa Liidu Kohus – ebaloogilise põhjenduskäigu lõpus, milles määratleti ainsate isikutena, kellel on õigus nõuda vaidlustatud määruse tühistamist, kaubamärkide muud edasimüüjad, mitte otse Proforec – ebaõigelt, et hagejal puudub põhjendatud huvi määruse tühistamise nõude esitamiseks.

TEINE VÄIDE: Üldkohus ei ole kohaldanud ELTL artikli 263 lõiget 4, sest ta keeldus tunnustamast apellandi hagi esitamise õigust.

KOLMAS VÄIDE: Euroopa Liidu Üldkohus ei põhjendanud vastuvõetamatuse kohta tehtud määruse punktides 32–35 apellandi põhjendatud huvi puudumist piisavalt, esitades vääralt faktilised asjaolud seoses sellega, et puudub risk, et Proforeci vastu võidakse esitada hagi, leides, et see risk ei ole hagi esitamise seisuga juba tekkinud ja reaalne, ning jättes lahendamata küsimuse seoses määruse ilmselge ebaseaduslikkusega, kuna see ei näe ette mingit üleminekuperioodi laojäägi ja pakendite elimineerimiseks.
3.

Kas ametiasutusel või kohtul on sellise asja läbivaatamisel, mis puudutab riigi osalusega äriühingu klientidele/äripartneritele diskrimineerivate hindade kohaldamises avalduvat konkurentsi rikkumist, lubatud tuvastada, et ettevõtja tegevus rikub Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 102, kui rikkumine on tingitud riigiabi andmisest, milles ei ole järgitud ELTL artikli 108 lõikes 3 kehtestatud eelneva kontrolli menetlust?
2.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivi 2005/36/EÜ (1), tuntud kui kutsekvalifikatsioonide direktiiv, tuleks kohaldada kliiniliste hambatehnikute suhtes arvestades asjaolu, et kui protees osutub defektseks, on ainus tagajärg see, et defektne hambaseade tuleks ümber teha või asendada, ilma et see kujutaks endast patsiendile mingit ohtu?
ET Euroopa Liidu Teataja C 191/21

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d'État (Belgia) 31. märtsil 2016 – Sadikou Gnandi versus Belgia riik

(Kohtuasi C-181/16)

(2016/C 191/26)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d'État

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Sadikou Gnandi

Vastustaja: Belgia riik

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ (1) (ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel) artiklit 5, mis kehtestab liikmesriikidele kohustuse selle direktiivi rakendamisel järgida mittetagasisaatmise põhimõtet ja õigust tõhusale õiguskaitsevahendile, mis on ette nähtud sama direktiivi artikli 13 lõikes 1 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47, tuleb tõlgendada selliselt, et nendega on vastuolus sellise tagasisaatmisotsuse vastuvõtmine, mis on ette nähtud eelnimetatud direktiivi 2008/115/EÜ artiklis 6, 15. detsembri 1980. aasta seaduse (välismaalaste riigi territooriumile sisenemise, elama asumise, viibimise ja väljasaatmise kohta) artikli 52/3 lõikes 1 ja 8. oktoobri 1981. aasta kuningliku dekreedi (välismaalaste riigis viibimise, elama asumise ja väljasaatmise kohta) artikli 75 lõikes 2, juba alates sellest kuupäevast, kui kodakondsuseta isikute üldvolinik lükkab varjupaigataotluse tagasi, ja seega enne, kui selle tagasilükkamise otsuse kohtuliku vaidlustamise kõik võimalused on ammendatud ning enne kui varjupaigamenetlus võidakse lõplikult lõpetada?

(1) ELT L 348, lk 98.
2.

Kui vastus esimesele küsimusele on eitav, kas pädev asutus võib põhipensioniõigust arvutades arvesse võtta pensioni, mida kindlustatu saab teisest liikmesriigist, ilma et see läheks vastuollu määruse nr 1408/71 sätetega?
1.

Kas nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivile 1999/70/EÜ (1) tähtajalise töö kohta lisatud raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta klauslis 4 kasutatud mõistet „töötingimused” tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab juriidilist olukorda, mis võimaldab tähtajalise töösuhtega töötajal sarnaselt tähtajatu töösuhtega töötajaga taotleda ja saavutada oma teenistussuhte peatamist juhul, kui ta on valitud rahvaesindajaks, nii et tal on võimalik pöörduda tagasi oma ametikohale, kui tema parlamendisaadiku volitused on lõppenud?
1)

Kas Euroopa Parlamendi ja Nõukogu 12. detsembri 2012. a määruse (EÜ) nr 1215/2012 (1) kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades art 7 p 2 tuleb tõlgendada selliselt, et kui isiku õigusi on väidetavalt rikutud tema kohta internetis ebaõigete andmete avaldamisega ning tema kohta käivate kommentaaride eemaldamata jätmisega, võib isik esitada ebaõigete andmete ümberlükkamise ja tema õigusi rikkuvate kommentaaride eemaldamise hagi iga liikmesriigi kohtusse, mille territooriumil on või oli internetis avaldatud teave kättesaadav, selle liikmesriigi territooriumil tekkinud kahju osas?
C 211/31

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Düsseldorf (Saksamaa) 25. märtsil 2016 – Ljiljana Kammerer, Frank Kammerer versus Swiss International Air Lines AG

(Kohtuasi C-172/16)

(2016/C 211/40)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Amtsgericht Düsseldorf

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Ljiljana Kammerer, Frank Kammerer

Kostja: Swiss International Air Lines AG

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelist 21. juuni 1999. aasta õhutranspordialast kokkulepet, mida on muudetud ühenduse/Šveitsi õhutranspordi ühiskomitee 26. novembri 2010. aasta otsusega nr 2/2010, tuleb tõlgendada nii, et määrus (EÜ) nr 261/2004 (1) on vastavalt selle artikli 3 lõike 1 punktile a kohaldatav ka lennureisijatele, kes kavatsevad saabuda mõnda Šveitsi lennujaama kolmandast riigist väljuva lennuga?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrus (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (ELT L 46, lk 1, ELT eriväljaanne 07/08, lk 10).
C 211/36

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d’État (Belgia) 11. aprillil 2016 – Belgia riik versus Max-Manuel Nianga

(Kohtuasi C-199/16)

(2016/C 211/46)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’État

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Belgia riik

Vastustaja kassatsioonimenetluses: Max-Manuel Nianga

Eelotsuse küsimused

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ (1) ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel artiklit 5, koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 ja võttes arvesse õigust olla igas menetluses ära kuulatud – mis on liidu õiguse üldpõhimõtteks oleva kaitseõiguste järgimise lahutamatu osa –, kohaldatuna selle direktiivi raames, tuleb tõlgendada nii, et see kohustab liikmesriigi ametiasutust võtma direktiivi artikli 3 punktis 4 ja artikli 6 lõikes 1 osutatud tagasisaatmisotsuse tegemisel või sama direktiivi artikli 3 punkti 5 ja artikli 8 tähenduses väljasaatmisel arvesse lapse parimaid huve, perekonnaelu ja kolmanda riigi kodaniku tervislikku seisundit?

(1) ELT L 348, lk 98.
2.

Kas nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92 (2), millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. novembri 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 2700/2000 (3), artikliga 78 on vastuolus, kui toll keeldub kontrolli raames dumpinguvastase tollimaksu tagasimaksmisest, põhjendades oma otsust sellega, et deklarant esitas nõuetekohase faktuurarve alles pärast tollideklaratsiooni esitamist?
1.

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 49 ja 63 on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid nagu põhikohtuasjas, milles põllumaa suhtes seatud kasutusvalduse ja kasutusõiguse kehtimajäämise tingimuseks tuleb tõendada, et õigustatud isik on selle kasutusvalduse või kasutusõiguse seadnud isikuga sugulussuhetes, ning juhul kui kasutusvalduse või kasutusõiguse omanik ei tõenda sugulussuhte olemasolu, siis tema kasutusvaldus või kasutusõigus lõppeb seaduses sätestatud viisil, ilma et selle eest oleks ette nähtud kompensatsiooni?
1.

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 191 ja direktiiviga 2004/35/EÜ (1) keskkonnavastutusest keskkonnakahjustuste ärahoidmise ja parandamise kohta on vastuolus siseriiklik õigusnorm, millega on – „saastaja maksab” põhimõttest kaugemale minnes – lubatud keskkonnakaitse haldusasutusel omistada keskkonnakahju hüvitamise vastutust konkreetselt omanikule, ilma et tal oleks vaja eelnevalt sisuliselt tõendada, et selle isiku (äriühing) tegevuse ja saastuse põhjustanud sündmuse vahel on olemas põhjuslik seos?
c)

Arvestades, et Euroopa Komisjonile ei ole edastatud ühtegi viidatud liikmesriigi õigusnormidest vastavalt tehnilistest standarditest ja eeskirjadest teatamise korrale, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivis 98/34/EÜ (1), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiiviga 98/48/EÜ ja mis on liikmesriigi õigusesse üle võetud 18. aprilli 2000. aasta dekreetseadusega nr 58/2000, siis: 1) Kas liikmesriigi kohus peab jätma kohaldamata liikmesriigi õigusakti, millega kehtestatakse tehnilised standardid ja millest direktiivi 98/34/EÜ rikkudes ei teatatud Euroopa Komisjonile, või piirama mittekohaldamise otsuse uute tehniliste sätetega, mis lisati liikmesriigi õigusaktiga? või 2) Kas tuleb tunnistada täielikult mittekohaldatavaks liikmesriigi õigusakt, millega kehtestatakse tehnilised standardid ja millest direktiivi 98/34/EÜ rikkudes ei teatatud Euroopa Komisjonile, või piirata mittekohaldamise otsus uute tehniliste sätetega, mis lisati liikmesriigi õigusaktiga? või 3) Kas on mittekohaldatavad kõik tehnilised standardid, mis on esitatud viidatud määruses, või üksnes need tehnilised standardid, mida 19. mai 2009. aasta dekreetseadusega nr 119/2009 muudeti või lisati?
1)

ilmselge õigusnormi rikkumine ja põhjenduste puudumine seoses järeldusega, et kohtuasjas T-639/14 on hagi alus ära langenud, sest see järeldus põhineb vaidlusaluse akti eeldataval „asendamisel” komisjoni 25. märtsi 2015. aasta aktiga;
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Saksamaa) 7. märtsil 2016 – Georgsmarienhütte GmbH jt versus Saksamaa Liitvabariik

(Kohtuasi C-135/16)

(2016/C 211/34)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: Georgsmarienhütte GmbH, Stahlwerk Bous GmbH, Schmiedag GmbH, Harz Guss Zorge GmbH

Vastustaja: Saksamaa Liitvabariik

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Komisjoni 25. novembri 2014. aasta otsus (Commission Decision of 25.11.2014 on the aid scheme SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) [implemented by Germany for the support of renewable electricity and of energy-intensive users], C(2014)8786 final) (1) on vastuolus Euroopa Liidu toimimise lepinguga, kuivõrd komisjon on taastuvenergia lisatasu piiramise kvalifitseerinud abiks ELTL artikli 107 tähenduses?

(1) ELT 2015, L 250, lk 122.
3.

Kas raamotsuse 2008/675/ÜVJP artikli 3 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, et riik, kes viib läbi uut kriminaalmenetlust, muudab varasema kohtuotsuse teinud liikmesriigi mõistetud karistuse täideviimise viisi, ja seda ka juhtudel, mil teise liikmesriigi siseriikliku õiguse kohaselt loetakse muu karistus varasema kohtuotsusega mõistetud karistusega ärakantuks või arvatakse varasema kohtuotsusega mõistetud karistus muust karistusest maha või siis tuleb määrata selle eraldi ärakandmine?
ET Euroopa Liidu Teataja C 200/10

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo regionale per il Molise (Itaalia) 18. märtsil 2016 – Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl versus Comune di Monteroduni

(Kohtuasi C-162/16)

(2016/C 200/15)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo regionale per il Molise

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: Spinosa Costruzioni Generali SpA, Melfi Srl

Vastustaja: Comune di Monteroduni

Eelotsuse küsimus

Kas selliste ühenduse põhimõtetega nagu õiguspärase ootuse kaitse ja õiguskindlus koos kaupade vaba liikumise, asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse põhimõtetega, mis on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingus (ELTL), ning neist tulenevate põhimõtetega, näiteks võrdse kohtlemise, diskrimineerimiskeelu, vastastikuse tunnustamise proportsionaalsuse ja läbipaistvuse põhimõtetega, mis on (viimati) sätestatud direktiivis 2014/24/EL (1), on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu need Itaalia normid, mis on sätestatud 2006. aasta seadusandliku dekreedi nr 163 artikli 87 lõikes 4 ja artikli 86 lõikes 3bis koostoimes 2008. aasta seadusandliku dekreedi nr 81 artikli 26 lõikega 6 sellises tõlgenduses, nagu neile on andnud halduskohtumenetluse seadustiku artikli 99 kohaselt õigusnormide ühetaolise tõlgendamise tagamise ülesannet täites Consiglio di Stato (Itaalia kõrgeim halduskohus) oma 2015. aasta otsustes nr 3 ja 9, ja mille kohaselt tingib see, kui ehitustööde hankemenetluses esitatud hinnapakkumuses on ohutusega seotud ettevõtluskulud eraldi märkimata, igal juhul pakkujast ettevõtja kõrvaldamise menetlusest isegi juhul, kui nende andmete eraldi väljatoomise kohustust ei ole täpsustatud ei hankedokumentides ega neile lisatud vormis, mis tuleb pakkumuse esitamiseks täita, ning ka olenemata sellest, et pakkumuses on minimaalseid tööohutuskulusid sisuliselt arvesse võetud?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 94, lk 65).
ET Euroopa Liidu Teataja C 200/7

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itaalia) 7. märtsil 2016 – Edra Costruzioni Soc. coop., Edilfac Srl versus Comune di Maiolati Spontini

(Kohtuasi C-140/16)

(2016/C 200/10)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: Edra Costruzioni Soc. coop., Edilfac Srl

Vastustaja: Comune di Maiolati Spontini

Eelotsuse küsimus

Kas selliste ühenduse põhimõtetega nagu õiguspärase ootuse kaitse ja õiguskindlus koos kaupade vaba liikumise, asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse põhimõtetega, mis on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingus (ELTL), ning neist tulenevate põhimõtetega, näiteks võrdse kohtlemise, diskrimineerimiskeelu, vastastikuse tunnustamise proportsionaalsuse ja läbipaistvuse põhimõtetega, mis on (viimati) sätestatud direktiivis 2014/24/EL (1), on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu need Itaalia normid, mis on sätestatud 2006. aasta seadusandliku dekreedi nr 163 artikli 87 lõikes 4 ja artikli 86 lõikes 3bis koostoimes 2008. aasta seadusandliku dekreedi nr 81 artikli 26 lõikega 6 sellises tõlgenduses, nagu neile on andnud halduskohtumenetluse seadustiku artikli 99 kohaselt õigusnormide ühetaolise tõlgendamise tagamise ülesannet täites Consiglio di Stato (Itaalia kõrgeim halduskohus) oma 2015. aasta otsustes nr 3 ja 9, ja mille kohaselt tingib see, kui ehitustööde hankemenetluses esitatud hinnapakkumuses on ohutusega seotud ettevõtluskulud eraldi märkimata, igal juhul pakkujast ettevõtja kõrvaldamise menetlusest – ilma täiendava teabevahetuse ja võistleva menetluseta – isegi juhul, kui nende andmete eraldi väljatoomise kohustust ei ole täpsustatud ei hankedokumentides ega neile lisatud vormis, mis tuleb pakkumuse esitamiseks täita, ning ka olenemata sellest, et pakkumuses on minimaalseid tööohutuskulusid sisuliselt arvesse võetud?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 94, lk 65).
1.

Kas nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivile 93/13/EMÜ (1) ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõikega 1 ja artikli 7 lõikega 1 on kooskõlas see, et kohtumenetluses, milles tuvastatakse, et lepingu ennetähtaegse lõpetamise tingimus, mis on hüpoteegi realiseerimise menetluse aluseks, on ebaõiglane, ei kaasne tingimuse selliseks tunnistamisega mingisuguseid õiguslikke tagajärgi?
2.

Kas tagasisaatmisdirektiivi artikli 11 lõiget 2 tuleb üleminekukorra kohaldamist silmas pidades tõlgendada nii, et sellest sättest tulenevalt ei ole enne direktiivi jõustumist tehtud otsustel, mille õigusliku tagajärjena peab otsuse adressaat viibima kümme järjestikust aastat väljaspool Madalmaid, samal ajal kui sisenemiskeeld väljastatakse konkreetse juhu asjaomaseid asjaolusid arvestades ja on edasikaevatav, enam õigusmõju, kui viidatud kohustuse täitmise kestus on direktiivi ülevõtmise tähtajaks või kuupäevaks, mil tuvastati, et otsuse adressaat viibib Madalmaades, ületanud viidatud sättes nimetatud kestuse?
1.

Kas nõukogu 8. märtsi 2010. aasta direktiivi 2010/18/EL, millega rakendatakse Euroopa Tööstuse ja Tööandjate Keskliitude Ühenduse, Euroopa Käsitööga Tegelevate Väikeste ja Keskmise Suurusega Ettevõtete Keskliidu, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt vanemapuhkuse kohta sõlmitud muudetud raamkokkulepet ja tunnistatakse kehtetuks direktiiv 96/34/EÜ (1), sätteid ning direktiivi lisas avaldatud raamkokkuleppe sätteid tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt lõpeb katseaeg, mille kestuse ajaks on ametnikule antud katseajaga juhtiv ametikoht, seaduse alusel ja ilma pikendamise võimaluseta ka siis, kui ametnik oli enamus katseajast ja on ka edaspidi vanemapuhkusel?
2.

Kas töötaja, kes jätab täielikult või osaliselt kasutamata põhipuhkuse, millele tal on õigus, puhkuse arvestamise aluseks oleval puhkuseaastal, mil seda õigust tuleb kasutada – kuigi ta oleks seda puhkust kasutanud, kui tööandja ei keelduks talle võetud puhkuse eest tasu maksmast –, saab väita, et tal ei olnud võimalik kasutada õigust tasulisele puhkusele, nii et see õigus kandub üle seni, kui tal on võimalik seda õigust kasutada?
—

Üldkohus leidis ekslikult, et viitesüsteemi osa on KStG § 8c lõige 1a erinorm, mille kohaselt osaluse omandamise teatud juhtudel kaob edasikantav kahjum kui selline. Tegelikult kaldub see norm viitesüsteemist kõrvale. Viitesüsteem seisneb üldises võimaluses kanda kahjum edasi hilisemasse maksustamisperioodi.
1.

Mis liiki on Euroopa Komisjoni aktid, kui ta teostab oma pädevust määruste nr 2052/88 (1), nr 4253/88 (2) ja nr 4256/88 (3) alusel, ning täpsemalt, kas need komisjoni aktid on avalik-õiguslikud ja nende alusel tekkivad vaidlused on igal juhul sisu poolest haldusvaidlused, eelkõige kui Euroopa Komisjoni poolt määratud kolmanda isiku valduses oleva vara aresti ese on erasektori laen ja kui selle esialgse nõude aluseks, mille rahuldamiseks täitemenetlust läbi viiakse, on avaliku õiguse valdkonda kuuluv õigussuhe, mis on tekkinud eespool viidatud Euroopa Komisjoni aktidest, või on tegemist eraõiguslike aktidega, mille alusel tekkivad vaidlused on tsiviilvaidlused?
—

Nn saneerimisklausel on põhjendatud ka maksusüsteemi laadi ja sisemise ülesehitusega. Saneerimisklausel on põhjendatud esiteks põhimõttega, et maksustamine lähtub majanduslikust võimest makse maksta, teiseks kuritarvitamise vastase võitlusega, nimelt kuritarvitavate skeemide ärahoidmisega, ning kolmandaks objektiivsete erinevustega kahju kaasa toova tegevuse ja saneerimise eesmärgil osaluse omandamise vahel.
4.

Kas ELTL artikli 101 tähenduses asjaomase turu piiritlemisel on lisaks sellele, et ravimid on nõudluse seisukohalt vabalt asendatavad, oluline kindlaks teha, kas nende pakkumine turul on või ei ole kooskõlas õigusraamistikuga, mis reguleerib ravimite turustamist?
—

tuvastada, et kuna Sloveenia Vabariik on jätkuvalt lasknud valitseda püsivalt ebakindlal olukorral, mis ohustab keskkonda ja inimeste tervist, sest nõuetevastaselt on ladestatud suurtes kogustes kasutatud rehve segamini muude – ka ohtlike – jäätmetega ja nende kõrvaldamine toimub vastuolus prügiladirektiivi nõuetega, siis on ta rikkunud jäätmete raamdirektiivi jäätmete kõrvaldamist käsitlevat artiklit 12, artiklit 13 jäätmekäitluse osas, mis ei ohusta inimeste tervist ega kahjusta keskkonda, ning jõustamist ja karistusi käsitleva artikli 36 lõiget 1, samuti prügilaid käsitleva direktiivi artikli 5 lõike 3 punkti d;