Keywords

Summary



Keywords

1. Asutamisvabadus – Piirangud

(EÜ artiklid 43 ja 46)

2. Teenuste osutamise vabadus – Asutamisvabadus – Mänguasutuste käitamise kontsessioone käsitlevad siseriiklikud õigusnormid

(EÜ artiklid 43 ja 49)

Summary

1. EÜ artiklit 43 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt tohivad mänguasutustes hasartmänge käitada üksnes ettevõtjad, kes asuvad selle liikmesriigi territooriumil. Mänguasutuste käitamise kontsessiooni omanikele seatud kohustus omada asukohta siseriiklikul territooriumil, kujutab endast asutamisvabaduse piirangut kõnealuse artikli tähenduses, kuna see diskrimineerib teistes liikmesriikides asuvaid äriühinguid ja takistab neil äriühinguil esinduse, filiaali või tütarettevõtja kaudu käitada mänguasutusi asjaomases liikmesriigis.

Ilma et oleks vaja kindlaks teha, kas eesmärk võimaldada kontrollida hasartmängusektoris tegutsevaid ettevõtjaid, et välistada selliste tegevuste ärakasutamine kuritegelikul või petturlikul ajendil, on – selleks et kõnealune piirang oleks liidu õigusega kooskõlas – avaliku korra mõistega hõlmatud, piisab, kui selle kohta nentida, et teises liikmesriigis asuvate ettevõtjate kategooriline välistamine on ebaproportsionaalne, sest see läheb kaugemale sellest, mis on kuritegevusega võitlemiseks vajalik. Tegelikult on olemas palju vahendeid nende ettevõtjate tegevuse ja raamatupidamise kontrollimiseks, nagu näiteks võimalus nõuda, et sama ettevõtja iga mänguasutuse kohta peetaks eraldi raamatupidamist, mida kontrollib väline raamatupidaja, võimalus saada süstemaatiliselt kontsessiooniomanike organite otsuseid ja võimalus koguda nende juhtide või peamiste aktsionäride kohta andmeid. Lisaks saab kontrolli teostada iga ettevõtja üle, kes on liikmesriigis asutatud ning talle saab määrata karistusi sõltumata sellest, kus on tema juhtide elukoht.

(vt punktid 32, 34–38, 40, resolutsiooni punkt 1)

2. Liikmesriigi territooriumil mänguasutuste käitamise kõikide kontsessioonide andmine ilma igasuguse läbipaistvuseta on vastuolus läbipaistvuse tagamise kohustusega, mis tuleneb EÜ artiklitest 43 ja 49 ning võrdse kohtlemise ja kodakondsuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõtetest.

Esiteks, kuigi ükski direktiiv, millega liidu seadusandja on reguleerinud riigihangete valdkonda, ei reguleeri – liidu õiguse hetkeseisuga – teenuste kontsessioonilepinguid, peavad niisuguseid kontsessioone andvad ametiasutused siiski järgima asutamislepingu aluspõhimõtteid, eeskätt EÜ artikleid 43 ja 49, ning neist tulenevat läbipaistvuse tagamise kohustust. Ilma et see tingimata tähendaks kohustust viia läbi pakkumismenetlus, paneb nimetatud läbipaistvuskohustus, mida kohaldatakse siis, kui asjaomasest teenuste kontsessioonist võib olla huvitatud mõnes muus liikmesriigis kui see, kus kontsessioon antakse, asuv ettevõtja, kontsessioonilepingut sõlmivatele ametiasutustele kohustuse tagada kõigile potentsiaalsetele pakkujatele adekvaatsel tasemel avalikustatus, mis võimaldab avada teenuste kontsessioonilepingu sõlmimise konkurentsile ning kontrollida kontsessiooni andmise erapooletust.

Teiseks, asjaolu, et mänguasutuste käitamise lubade väljastamine ei ole võrdsustatav teenuste kontsessioonilepinguga, ei õigusta iseenesest EÜ artiklist 49 tulenevate nõuete, eeskätt võrdse kohtlemise põhimõtte ja läbipaistvuse tagamise kohustuse eiramist. Läbipaistvuse tagamise kohustus on kohustuslik eeltingimus liikmesriigi õigusele anda mänguasutuste käitamiseks lube, olenemata sellest, milline on ettevõtja väljavalimise viis, sest selliste lubade andmise tagajärjed teistes liikmesriikides asuvatele ettevõtjatele, kes võivad olla sellest tegevusest huvitatud, on samasugused nagu teenuste kontsessioonilepingu tagajärjed.

(vt punktid 49, 50, 52, 53, 58, resolutsiooni punkt 2)