ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Üldkohtu (ainukohtunik) 19. veebruari 2016. aasta otsus – Infinite Cycle Works vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Chance Good Ent. (INFINITY)

(kohtuasi T‑30/15)

„Ühenduse kaubamärk — Vastulausemenetlus — Ühenduse sõnamärgi INFINITY taotlus — Varasem ühenduse sõnamärk INFINI — Suhteline keeldumispõhjus — Segiajamise tõenäosus — Määruse (EÜ) nr 207/2209 artikli 8 lõike 1 punkt b”

1. Ühenduse kaubamärk — Kaebemenetlus — Liidu kohtusse esitatud hagi — Üldkohtu pädevus — Faktiliste asjaolude kontrollimine esimest korda Üldkohtus esitatud tõendite alusel — Väljajätmine (nõukogu määrus nr 207/2009, artikkel 65) (vt punkt 16)

2. Ühenduse kaubamärk — Kaebemenetlus — Liidu kohtusse esitatud hagi — Üldkohtu pädevus — Apellatsioonikodade otsuste õiguspärasuse kontrollimine (nõukogu määrus nr 207/2009, artikkel 65) (vt punktid 23 ja 60)

3. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause — Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus — Hindamiskriteeriumid (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 27–31 ja 54)

4. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause — Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus — Sõnamärgid INFINITY ja INFINI (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 33, 34, 55 ja 56)

5. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause — Asjaomaste kaupade või teenuste sarnasus — Hindamiskriteeriumid (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punkt 38)

6. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause — Asjaomaste kaubamärkide sarnasus — Hindamiskriteeriumid (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 46 ja 47)

7. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause — Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus — Varasema kaubamärgi nõrk eristusvõime — Mõju (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punkt 58)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 30. oktoobri 2014. aasta otsuse (asi R 2308/2013‑2) peale, mis käsitleb vastulausemenetlust Chance Good Ent. Co., Ltd ja Infinite Cycle Works Ltd vahel.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
ÜLDKOHTU OTSUS (apellatsioonikoda)

14. jaanuar 2016

Ángel Coedo Suárez

versus

Euroopa Liidu Nõukogu

„Apellatsioonkaebus — Avalik teenistus — Ametnikud — Distsiplinaarmeetmed — Ametist kõrvaldamine koos invaliidsustoetuse vähendamisega — Hagi rahuldamata jätmine esimeses kohtuastmes — Õigusnormi rikkumine — Põhjendamiskohustus”

Ese:

Apellatsioonkaebus Avaliku Teenistuse Kohtu (esimene koda) 26. märtsi 2015. aasta otsuse Coedo Suárez vs. nõukogu (F‑38/14, EKL AT, EU:F:2015:25) peale selle kohtuotsuse tühistamise nõudes.

Otsus:

Tühistada Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu (esimene koda) 26. märtsi 2015. aasta otsus Coedo Suárez vs. nõukogu (F‑38/14), osas, milles jäetakse rahuldamata esimeses kohtuastmes esitatud esimese väite teine etteheide, mis puudutab kergendavate asjaolude hindamist. Jätta Ángel Coedo Suárez’i poolt Avaliku Teenistuse Kohtule kohtuasjas F‑38/14 esitatud kaebus rahuldamata. Mõista kohtukulud Avaliku Teenistuse Kohtus välja A. Coedo Suárez’ilt ja jätta tema kanda lisaks tema enda kohtukuludele ka pool Euroopa Liidu Nõukogu kohtukuludest käesolevas kohtuastmes. Jätta pool nõukogu kohtukuludest käesolevas kohtuastmes tema enda kanda.

Kokkuvõte

Ametnikud — Distsiplinaarmeetmed — Karistus — Kergendav asjaolu– Ametniku tervislik seisund — Ravi saav ametnik, kes samal ajal on töövõimeline — Tervisliku seisundi arvestamata jätmine sanktsiooni kindlaksmääramisel — Lubamatus

(Personalieeskirjad, IX lisa artikkel 10)

Distsiplinaarvaldkonnas ei võimalda töövõimetuskomitee järeldustest tulenev pelk tõdemus, et asjaomane ametnik on töövõimeline, teha kindlaks, kas isiku tervislik seisund ja ravi, mida ta saab, võivad endast kujutada kergendavaid asjaolusid, mida distsiplinaarnõukogu ja seejärel ametisse nimetav asutus peavad arvesse võtma selleks, et määrata kindlaks määratav karistus teda puudutavas distsiplinaarmenetluses.

Nimelt asjaolu, et ametnik on põhimõtteliselt võimeline töötama, ei võimalda välistada, et tema töökohas viibimisel võib tema sooritusi mõjutada haigus ja sellega seotud ravi. See asjaolu ei võimalda samuti välistada, et asjaomase ametniku saab saata haiguspuhkusele, mistõttu ei saa ta olla töökohas ja ta ei ole võimeline täitma talle usaldatud ülesandeid.

(vt punktid 29 ja 30)
Määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses puudub eristusvõime kujutismärgil Mark1, mis koosneb musta ja punase värvi kombinatsioonist, mille registreerimist taotletakse tubakast valmistatud toodete, elektrooniliste sigarettide ning nendega seotud kaupade jaoks, mis kuuluvad Nizza kokkuleppe klassidesse 9 ja 34, kuivõrd taotletava tähise ülistav või reklaamiv tähendus, mida asjaomane avalikkus sellisena vahetult tajub ja mõistab, varjutab kaupade kaubandusliku päritolu tähise, mistõttu asjaomasel avalikkusel ei jää kaubamärk päritolu tähisena meelde.

Määrav ei ole asjaolu, et sõnal „mark“ võib olla mitu tähendust. Üks neist tähendustest on kaubamärgi tähendus, millega ilmselgelt ja peamiselt ülistatakse ja reklaamitakse vastavaid kaupu, kuna see annab asjaomasele avalikkusele peamiselt mõista, et tegemist on taotlusega hõlmatud kaupade „kaubamärgiga nr 1“. Asjaomane avalikkus ei taju kaubamärgiga kokkupuutumisel selles lisaks reklaamteabe esitamisele, et taotletav kaubamärk on „number 1“, mis tahes asjaomaste kaupade kaubandusliku päritolu tähist.

Mis puutub kujutisosadesse, siis sõna jaoks kasutatud musta värvi ja arvu jaoks kasutatud punase värvi, vähe eristuva kirjastiili ning sõna ja arvu kirjasuuruse erinevuse kombinatsioon on niivõrd vähe omapärane, et see ei muuda taotletavat kaubamärki tervikuna mingilgi viisil eristavaks. Fantaasia või koostisosade omavahelise kombineerimise seisukohalt ei ole nimetatud elementidel ühtegi aspekti, mis võimaldaks kõnealusel kaubamärgil täita oma peamist ülesannet seoses kaubamärgi registreerimise taotlusega hõlmatud kaupadega.

(vt punktid 40, 41, 43 ja 44)
Neist sätetest tulenevatele põhjendamisnõuetele ei vasta seega apellatsioonkaebus, mis piirdub Avaliku Teenistuse Kohtule esitatud väidete ja argumentide – kaasa arvatud need, mis põhinesid selle kohtu poolt sõnaselgelt tagasi lükatud asjaoludel – sõnastuse kordamisega. Selline apellatsioonkaebus kujutab endast tegelikult vaid nõuet, mille eesmärk on lihtsalt saavutada Avaliku Teenistuse Kohtule esitatud hagiavalduse uuesti läbivaatamine, mis aga väljub Üldkohtu pädevuse piirest.

Üldkohtu kodukorra artikli 195 lõikest 2 tuleneb, et apellatsioonkaebuses tuleb täpselt ära näidata kohtuotsuse, mille tühistamist nõutakse, kritiseeritavad osad ning samuti seda nõuet konkreetselt toetavad õiguslikud argumendid.

Ainult esimese astme kohus on pädev ühelt poolt tuvastama fakte, välja arvatud juhul, kui tema järelduste sisuline ebatäpsus on tingitud talle esitatud kohtutoimiku dokumentidest, ja teiselt poolt neid fakte hindama. Seni, kuni pole tegemist esimese astme kohtule esitatud tõendite moonutamisega, ei kujuta faktiliste asjaolude hindamine endast Üldkohtu kontrollile alluvat õigusküsimust kui sellist. Selline moonutamine peab ilmselgelt nähtuma toimikus olevatest tõenditest, ilma et oleks vaja asjaolusid ja tõendeid uuesti hinnata.

(vt punktid 26 ja 35)

Viide:

Üldkohus: kohtuotsus, 8.9.2009, ETF vs. Landgren, T‑404/06 P, EU:T:2009:313, punktid 191‑193 ja seal viidatud kohtupraktika.
Dokumendi tõendsusliku väärtuse hindamiseks peab kõigepealt kontrollima selles esitatud andmete tõepärasust. Seejuures tuleb arvesse võtta dokumendi päritolu, koostamise asjaolusid, dokumendi adressaati ja seda, kas dokumendi sisu arvestades näib see mõistlik ja usaldusväärne. Vande all antud seletus üksi ei ole määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 78 lõike 1 punkti f tähenduses piisav ning selle puhul on tegemist kaudse tõendiga, mida peavad muud tõendid toetama.

(vt punkt 37)
Täidetud peab olema neli tingimust, et hakkaks kulgema varasema kaubamärgiga identse või segiaetavalt sarnase hilisema kaubamärgi kasutamisega nõustumisest tulenev õigust lõpetav tähtaeg. Esiteks peab hilisem kaubamärk olema registreeritud, teiseks peab selle registreerimistaotlus olema selle omaniku poolt esitatud heauskselt, kolmandaks peab seda olema kasutatud liikmesriigis, kus varasem kaubamärk on kaitstud ning lõpuks neljandaks peab varasema kaubamärgi omanik olema selle kaubamärgi kasutamisest pärast selle registreerimist teadlik.

Määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 54 lõike 2 eesmärk on näha ette sanktsioonid nende varasemate kaubamärkide omanike suhtes, kes on nõustunud hilisema ELi kaubamärgi kasutamisega viie järjestikuse aasta vältel, olles sellisest kasutamisest teadlik, sellega, et nad kaotavad õiguse esitada asjaomase kaubamärgi kehtetuks tunnistamise taotluse või vastuväiteid kaubamärgi kasutamisele. Nimetatud sättega soovitakse seega tasakaalustada ühelt poolt kaubamärgiomaniku huvi kaitsta kaubamärgi peamist ülesannet ja teiselt poolt teiste ettevõtjate huvi nende kaupu ja teenuseid tähistada võivaid kaubamärke vabalt kasutada. Nimetatud eesmärk tähendab, et kaubamärgi peamise ülesande kaitsmiseks peab varasema kaubamärgi omanikul olema võimalik identse või sarnase hilisema kaubamärgi kasutamisele vastu seista. Alles siis, kui varasema kaubamärgi omanik on hilisema ELi kaubamärgi kasutamisest teadlik, on tal võimalik selle kasutamisega mitte nõustuda ning seega sellele vastu seista või taotleda hilisema kaubamärgi kehtetuks tunnistamist, ning siis hakkab kaubamärgi kasutamisega nõustumisest tulenev õigust lõpetav tähtaeg kulgema.

Määruse nr 207/2009 artikli 54 lõike 2 teleoloogilisest tõlgendusest nähtub seega, et õigust lõpetava tähtaja alguse väljaselgitamiseks tuleb võtta aluseks aeg, mil saadi hilisema kaubamärgi kasutamisest teadlikuks.

Selline tõlgendus nõuab, et hilisema kaubamärgi omanik peab esitama tõendi selle kohta, et varasema kaubamärgi omanik on kõnealuse kaubamärgi kasutamisest olnud tegelikult teadlik; tõendi esitamata jätmise korral ei ole viimasel võimalik hilisema kaubamärgi kasutamisele vastu seista. Selles osas tuleb võtta arvesse normi, mis on analoogne kasutamisega nõustumisest tuleneva õiguse lõppemise normiga, mida käsitletakse direktiivi 89/104 kaubamärkide kohta artikli 9 lõikes 1, mis on asendatud direktiivi 2008/95 kaubamärkide kohta artikli 9 lõikega 1, mille kohta selle direktiivi põhjenduses 11 (direktiivi 2008/95 põhjendus 12) on täpsustatud, et kõnealune õiguse lõppemise põhjus on kohaldatav siis, kui varasema kaubamärgi omanik „on teadlikult lubanud hilisema kaubamärgi kasutamist märkimisväärse aja jooksul“, mis tähendab „tahtlikult“ või „informeeritult“. Tuleb nentida, et nimetatud hinnang on mutatis mutandis kohaldatav määruse nr 207/2009 artikli 54 lõikele 2, mille sõnastus vastab direktiivi 89/104 ja direktiivi 2008/95 artikli 9 lõike 1 sõnastusele.

(vt punktid 30–33)
Määruse nr 2868/95, millega rakendatakse nõukogu määrus nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta eeskirja 15 lõike 2 punkti f enamikust muudest keeleversioonidest kui prantsuse keel nähtub, et vastulauses peab olema märgitud kaubad ja teenused, millel vastulause põhineb. Neil asjaoludel, arvestades vastulausemenetlust reguleerivate õigusnormide üldist ülesehitust ja vastulause sisu reguleerivate õigusnormide eesmärke, ei võimalda see, et viide neile kaupadele ja teenustele, millel vastulause põhineb, kõnealuse sätte prantsuskeelses versioonis puudub – kusjuures selle väljajätmine näib ilmselgelt olevat üksnes kirjaviga –, tõlgendada vastavat sätet nii, et selles ei ole nõutud asjaomaste kaupade ja teenuste nimetamist vastulauses.

Kaubamärgitaotleja, kes kasutab taotletava kaubamärgiga kaitstud kaupade ja teenuste identifitseerimiseks Nizza klassifikatsiooni teatava klassipäise kõiki nimetusi, on selguse ja täpsuse nõude järgimiseks, et pädevatel ametiasutustel ja ettevõtjatel oleks võimalik teha kindlaks, milline on taotletava kaitse ulatus, kohustatud täpsustama, kas tema registreerimistaotlus hõlmab kõiki vastava klassi alfabeetilises loendis nimetatud kaupu või teenuseid või üksnes teatavaid selle loendi kaupu või teenuseid. Juhul, kui taotlus puudutab üksnes teatavaid kaupu ja teenuseid, on taotleja kohustatud täpsustama, millised asjaomasesse klassi kuuluvad kaubad või teenused on hõlmatud.

Selline selguse ja täpsuse nõue kehtib ka vastulause esitaja suhtes ning ta peab märkima ära kaubad ja teenused, millel vastulause põhineb, et võimaldada Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ametil teha esitatud vastulause suhtes otsus ja kaubamärgi taotlejal esitada kaitseargumendid.

Juhul, kui vastulause esitaja märgib, et ta põhistab oma vastulauset teatava osaga talle kuuluva kaubamärgiga hõlmatud kaupadest ja teenustest, peab ta selgesti ja täpselt märkima need kaubad ja teenused, millel tema vastulause põhineb. Nii ei saa apellatsioonikojalt nõuda, et ta arvestaks vastulause analüüsimisel kaupade ja teenustega, mis ei ole vastulauses märgitud.

(vt punktid 29, 30 ja 32)
7.

Euroopa Liidu kaubamärk–Kolmandate isikute vastuväited ja vastulause–Vastulause menetlemine–Varasema kaubamärgi kasutamise tõendamine–Kui kaubamärgi taotleja on selle küsimuse tõstatanud, on vaja see lahendada enne vastulause kohta otsuse tegemist (Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 42 lõige 2) (vt punkt 112)
Põhimõtteid, mida on meenutatud kokkuleppemenetluse teatise punktis 41 ja mis tulenevad Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklist 47 koosmõjus esiteks ELTL artikliga 263 ning teiseks ELTL artikli 261 ja määruse nr 1/2003 artikliga 31, tuleb kohaldada mutatis mutandis ELTL artikli 296 teises lõigus sätestatud komisjoni kohustusele põhjendada otsust, millega määratakse niisuguse kokkuleppemenetluse lõpus tema poolt kinnitatavad trahvid, mille käigus asjassepuutuv ettevõtja peab nõustuma vaid väljapakutud maksimaalse trahvisummaga. Nimelt toonitas Euroopa Kohus, et eespool viidatud esmase ja teisese õiguse sätteid arvestades on eriti oluline komisjoni kohustus põhjendada konkurentsi valdkonnas trahve määravaid otsuseid ja eelkõige selgitada, kuidas ta kaalus ja hindas trahvide summa kindlaksmääramisel arvesse võetud erinevaid asjaolusid, ning ka kohtu kohustus kontrollida omal algatusel selle põhjenduse olemasolu.

Põhjendamise nõudeid tuleb eriti hoolsalt järgida juhul, kui komisjon otsustab loobuda suunistes määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 punkti a kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta – millega ta ise piirab oma kaalutlusõigust trahvisummade kindlaksmääramisel – kehtestatud üldmeetodist nende suuniste punkti 37 alusel. Suunistega kehtestatakse käitumisnormid, mis väljendavad järgimisele kuuluvat praktikat ja millest komisjon ei või konkreetses asjas kõrvale kalduda, ilma et ta esitaks muu hulgas võrdse kohtlemise põhimõttega kooskõlas olevaid põhjendusi. Põhjendus peab olema täpne seda enam, et suuniste punktis 37 on tehtud vaid üldsõnaline viide „konkreetse juhtumi eripäradele“, jättes seega komisjonile suure kaalutlusruumi asjassepuutuvate ettevõtjate põhisummade erakorraliseks kohandamiseks. Nimelt on sellisel juhul veelgi tähtsam, et komisjon järgiks liidu õiguskorraga haldusmenetlustes antud tagatisi, mille hulka kuulub põhjendamiskohustus.

Sellest tuleneb, et kui komisjon määrab kokkuleppemenetluses osalevatele ettevõtjatele trahvi suuniste punkti 37 alusel, on ta kohustatud selgitama piisavalt selgelt ja täpselt viisi, kuidas ta kavatseb oma kaalutlusõigust kasutada, selgitades sealhulgas erinevaid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, mida ta arvesse võttis. Täpsemalt, arvestades tema kohustust järgida trahvisummade kindlaksmääramisel võrdse kohtlemise põhimõtet, hõlmab põhjendamiskohustus kõiki asjassepuutuvaid asjaolusid, mis tuleb ära näidata selleks, et saaks hinnata, kas asjassepuutuvad ettevõtjad, kelle trahvi põhisummasid kohandati, olid sarnases olukorras, kas neid olukordi koheldi võrdselt või ebavõrdselt ja kas nende olukordade võimalik võrdne või ebavõrdne kohtlemine oli objektiivselt põhjendatud.

Komisjon rikub oma põhjendamiskohustust ka siis, kui ta ei esita põhjuseid, miks ta kohaldas asjassepuutuvate ettevõtjate suhtes erinevaid vähendamise määrasid, eriti kui need määrad on iga ettevõtja kogukäivet arvestades selgelt erinevad ja seda erinevust ei saa selgitada vaid sellega, et komisjon kavatses juba selles trahvide arvutamise vaheetapis vähendada kõigi nimetatud ettevõtjate põhisummasid protsendini, mis jääb alla ülemmära 10% kogukäibest.

(vt punktid 48, 49 ja 52)
Üldkohtu (kuues koda) 6. detsembri 2016. aasta otsus – Groupe Go Sport vs. EUIPO – Design Go (GO SPORT)

(kohtuasi T‑703/15)

Euroopa Liidu kaubamärk – Vastulausemenetlus – Euroopa Liidu sõnamärgi GO SPORT taotlus – Varasemad siseriiklikud sõnamärgid GO – Vastulausete osakonna osaline registreerimisest keeldumine – Kaebuse põhjenduste esitamisega hilinemine – Apellatsioonikojale esitatud kaebuse vastuvõetamatus – Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikkel 60 – Määruse (EÜ) nr 2868/95 eeskirja 49 lõige 1

1. Euroopa Liidu kaubamärk – Ühtlustamisameti üksuste menetlused – Teadete edastamine ühtlustamisametile – Edastamine faksi teel – Mittetäielik või loetamatu teade (komisjoni määrus nr 2868/95, artikli 1 eeskirja 80 lõige 2) (vt punktid 61–63)

2. Euroopa Liidu kaubamärk – Menetlusnormid – Tähtaeg – Õigust lõpetav tähtaeg – Erandid – Valvsus‑ ja hoolsuskohustus (nõukogu määrus nr 207/2009, artikkel 60; komisjoni määrus nr 2868/95, artikli 1 eeskirja 49 lõige 3) (vt punkt 68)

Ese

Hagi EUIPO teise apellatsioonikoja 22. septembri 2015. aasta otsuse (asi R 569/2015‑2) peale, mis käsitleb Design Go ja Groupe Go Sporti vahelist vastulausemenetlust.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
ELTL artiklid 256 ja 263 näevad ette, et Üldkohus kontrollib liidu organite või asutuste selliste õigusaktide seaduslikkust, mille eesmärk on tekitada õiguslikke tagajärgi kolmandatele isikutele, tingimusel et need vastavad vastuvõetavuse tingimustele, arvestades eelkõige asjaolu, et hagi peab olema esitatud kahe kuu jooksul alates vastavalt olukorrale ajast, mil akt avaldati, see tehti hagejale teatavaks või kui seda ei ole tehtud, ajal, mil viimane sai sellest teada. Vastuvõetavus on üks hagi hindamise asjaolu, mis kuulub kohtu pädevusse, seda enam, et ta peab seda analüüsima omal algatusel.

Määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikkel 81, mis käsitleb tähtaja ennistamist, ei ole kohaldatav juhul, kui kohus võib pidada Üldkohtule EUIPO apellatsioonikoja otsuse peale esitatud hagi hilinenuks, vaid asjakohased on need sätted, mis on kohaldatavad kohtu suhtes, see tähendab lisaks ELTL artiklile 263 ka Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 45 teine lõik, mille kohaselt „[t]ähtaja möödumise tagajärjel ei piirata kellegi õigusi, kui asjaomane pool tõestab ettenägematute asjaolude või vääramatu jõu olemasolu“.

Kohtumenetlus ei jagune pealegi kohe alguses kaheks, nagu see on ette nähtud määruse nr 207/2009 artiklis 81, kus esiteks on hagi esitamine ja teiseks tähtaja ennistamise taotluse esitamine, mille kohta teeb kohus otsuse eraldi, hinnates hagi vastuvõetavust ning seda, kas hagi esitamise tähtaega on järgitud. Põhimõtteliselt analüüsitakse hagi vastuvõetavust sama – pärast hagi esitamist algatatud – menetluse raames, ning üksnes juhul, kui kohtule on esitatud vastuvõetamatuse väide, milles on palutud, et ta teeks selle kohta lahendi ilma asja sisuliselt läbi vaatamata või tugineks omal algatusel avalikul huvil põhineva läbivaatamist takistava asjaolu olemasolule, võib ta teha eraldi lahendi vastuvõetavuse kohta, ning teha seejärel otsuse sisuliste küsimuste kohta, kui ta peab hagi siiski vastuvõetavaks.

(vt punktid 45 ja 46)
Kohtuasi T‑26/15 P

Euroopa Komisjon

versus

Emil Hristov

„Apellatsioonkaebus — Avalik teenistus — Ametisse nimetamine — Reguleeriva ameti tegevdirektori ametisse nimetamiseks algatatud valiku- ja ametisse nimetamise menetlus — EMA — Eelvalik eelvalikukomisjoni poolt — Ametisse nimetamine EMA haldusnõukogu poolt — Eelvalikukomisjoni koosseis — Eelvalikukomisjoni liikme ja EMA haldusnõukogu liikme ülesannete samaaegne täitmine — Erapooletus”

Kokkuvõte – Üldkohtu (apellatsioonikoda) 5. juuli 2016. aasta otsus

Ametnikud – Töölevõtmine – Direktori ametikoha täitmise menetlus – Eelvalikukomisjon – Erapooletuse põhimõte – Koosseis – Eelvalikukomisjoni liikme ja ametisse nimetava organi liikme ülesannete samaaegne täitmine – Lubatavus (Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 726/2004, artiklid 64–66)

Liidu ameti direktori ametikoha täitmise menetluses ei saa asjaolu, et eelvalikukomisjoni kuuluv isik on samuti ameti haldusnõukogu liige, iseenesest seada kahtluse alla tema erapooletuse eelvalikukomisjoni liikmena. Pelk kuulumine eelvalikukomisjoni ja haldusnõukogusse ei saa per se olla eelvalikukomisjoni liikmete erapoolikuse eelduse alus selles osas, mis puudutab menetlust eelvalikukomisjonis.

(vt punkt 52)