Komisjonil on õigus adresseerida äriühingute kontserni emaettevõtjale otsus, millega määratakse trahv ühe tema tütarettevõtja toimepandud konkurentsieeskirjade rikkumise eest mitte seetõttu, et emaettevõtja ja tema tütarettevõtja vahel on ässitav side, ega ka seda enam emaettevõtja seotuse tõttu nimetatud rikkumisega, vaid seetõttu, et need äriühingud kujutavad endast ühte majanduslikku üksust ja seega ettevõtjat EÜ artiklite 81 ja 82 tähenduses, kui nad ei määra oma tegevust turul kindlaks iseseisvalt.

Juhul kui emaettevõtja omab rikkumise toime pannud tütarettevõtja aktsia- või osakapitalis 100% osalust, võib lihtsalt eeldada, et mainitud emaettevõtja mõjutab otsustavalt oma tütarettevõtja tegevust ja et nad moodustavad ühe ettevõtja nimetatud artikli tähenduses. Seega peab emaettevõtja, kes vaidlustab ühenduse kohtus komisjoni otsuse talle tema tütarettevõtja tegevuse eest trahv määrata, selle eelduse ümber lükkama, esitades tütarettevõtja iseseisvust kinnitavaid tõendeid. Seega on piisav, kui komisjon tõendab, et emaettevõtja omab tütarettevõtja kogu aktsia- või osakapitali, et järeldada, et emaettevõtja mõjutab otsustavalt tütarettevõtja turunduspoliitikat. Seega võib komisjon pidada tütarettevõtjale määratud trahvi maksmise eest solidaarselt vastutavaks emaettevõtjat, välja arvatud juhul, kui viimati mainitu tõendab, et tema tütarettevõtja ei rakenda kehtestatud juhiseid olulisel määral ja tegutseb seetõttu turul iseseisvalt.

Kuigi on tõsi, et mitme kontserni kuuluva äriühingu vahel ühe majandusüksuse olemasolu analüüsimise raames on ühenduse kohus uurinud, kas emaettevõtja võis mõjutada hinnapoliitikat, tootmis- ja turustustegevust, müügieesmärke, brutomarginaale, müügikulu, cash flow’d, laoseisu ja turustamist, ei saa sellest siiski järeldada, et vaid need aspektid kuuluvad tütarettevõtja turunduspoliitika mõiste alla, et kohaldada EÜ artikleid 81 ja 82 tema emaettevõtja suhtes. Hoopis emaettevõtja kohustus on esitada Esimese Astme Kohtule hindamiseks kõik asjaolud, mis puudutavad organisatsioonilisi, majanduslikke ja juriidilisi seoseid tütarettevõtja ja tema enda vahel, ning ta peab tõendama, et nad ei ole üks majanduslik üksus. Esimese Astme Kohus peab hindamisel arvesse võtma kõiki tõendeid, mis pooled on talle esitanud ja mille iseloom ning tähtsus võivad sõltuvalt igast konkreetsest juhtumist olla erinevad.

Seega, mis puudutab ettevõtjat, kes omab 100% osalust oma tütarettevõtjate aktsia- või osakapitalis ja kes sekkub märkimisväärselt mitmesse nende strateegia peamisse aspekti, jättes endale õiguse teha mitmes valdkonnas lõplik otsus, millega määratakse kindlaks tütarettevõtjate tegevus turul, siis eeldust, et emaettevõtja avaldab oma tütarettevõtjate poliitikale otsustavat mõju, ei saa ümber lükata ei sellega, et rikkumise esemeks olevat konkreetset valdkonda puudutavaid otsuseid võtavad põhimõtteliselt vastu tütarettevõtjad, ega sellega, et kontsern on üles ehitatud kahetasandiliselt, mille eesmärk on vältida emaettevõtja kontrolli turunduspoliitika üle stricto sensu. Tütarettevõtja rikkuva tegevuse eest vastutuse panemiseks emaettevõtjale ei ole vaja tõendada seda, et emaettevõtja mõjutab tütarettevõtja poliitikat konkreetses valdkonnas, kus rikkumine aset leidis. Emaettevõtja ja tema tütarettevõtja vahelised organisatsioonilised, majanduslikud ja juriidilised sidemed võivad hoopis tõendada emaettevõtja mõju tütarettevõtja strateegiale ja seega õigustada nende kahe käsitlemist ühe majandusüksusena, ilma et oleks vaja kontrollida, kas emaettevõtja kõnealust konkurentsivastast tegevust mõjutas.

(vt punktid 58, 60, 62, 64, 65, 82, 83 ja 85)