Ei saa siiski väita, et selleks et hinnata, kas õiguspärased on dokumendiga tutvuda võimaldamast keeldumise põhjendused, mis institutsioon on esitanud lähtuvalt erandist, mille kohaldatavust ei ole vaidlustatud, oleks Üldkohus kohustatud süstemaatiliselt nõudma, et esitataks kogu dokument, millega tutvumise võimalust taotletakse. Nimelt võib Üldkohus kasutada kaalutlusruumi, mis tal on tõendite hindamisel, et otsustada, kas konkreetsel juhul on vaja, et tema menetluses see dokument esitataks, ning seda eesmärgiga analüüsida nende põhjenduste paikapidavust, mille alusel institutsioon keeldus kõnealuse dokumendiga tutvumise võimaldamisest.

Kui hageja seab kahtluse alla sellise otsuse õiguspärasuse, millega määruse nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele) artiklis 4 ette nähtud mõne erandi alusel keelduti võimaldamast tal dokumendiga tutvuda, ja väidab selleks, et asjaomase institutsiooni viidatud erand ei olnud taotletavale dokumendile kohaldatav, on liidu kohus kohustatud nõudma selle dokumendi esitamist ja dokumenti analüüsima, järgides hageja õigust kohtulikule kaitsele. Nimelt, kui liidu kohus ise ei ole kõnealuse dokumendiga tutvunud, ei ole tal võimalik konkreetselt hinnata, kas asjaomane institutsioon võis viidatud erandi alusel õiguspäraselt keelduda dokumendiga tutvumise võimaldamisest, ning seega kontrollida selle otsuse õiguspärasust, millega keelduti võimaldamast kõnealuse dokumendiga tutvuda.

Ei määruse nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele) artiklist 4 ega artiklist 9 ei tulene, et see, kui dokumenti ei ole vastavalt artikli 9 lõikele 1 eelnevalt liigitatud, välistab institutsiooni võimaluse keelduda artikli 4 alusel sellega tutvumise võimaldamisest.

Nimelt esiteks on selle määruse artikli 9 eesmärk üksnes näha ette eelkõige isikutele, kelle ülesanne on institutsioonide dokumentide tutvumise taotlusi läbi vaadata, erirežiim dokumentide jaoks, mis on määratletud tundliku sisuga dokumentidena ja liigitatud kui väga salajane/top secret, salajane või konfidentsiaalne vastavalt asjaomase institutsiooni eeskirjadele, mis kaitsevad liidu või selle ühe või mitme liikmesriigi olulisi huve määruse artikli 4 lõike 1 punktis a osutatud valdkondades. Teiseks on määruse artikli 4 kohaselt institutsioonidel lubatud dokumendiga tutvumist keelata, et vältida olukorda, kus dokumendi avalikustamine kahjustaks mõnd selle sättega kaitstud huvi, kusjuures kahjustamise ohtu peab olema võimalik mõistlikult ette näha ja see ei tohi olla puht oletuslik ning asjaomane institutsioon on kohustatud selgitama küsimust, kuidas selle dokumendiga tutvumine võib konkreetselt ja tegelikult kahjustada huve, mida selline erand kaitseb.

Selles kontekstis ei saa asjaolu, et institutsioon leiab, et dokument on määruse artikli 9 tähenduses tundliku sisuga, iseenesest põhjendada määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 1 punktis a ette nähtud erandite kohaldamist sellele dokumendile. Samamoodi ja ümberpöördult ei saa pelk asjaolu, et dokumenti ei ole määratletud artikli 9 tähenduses tundliku sisuga dokumendina, välistada määruse artikli 4 lõike 1 punktis a ette nähtud erandite kohaldamist, ilma et viimati nimetatud sättelt võetaks selle kasulik mõju.

(vt punktid 41 ja 43–47)