KOHTUJURISTI ETTEPANEK

HENRIK SAUGMANDSGAARD ØE

esitatud 3. juunil 2021 ( 1 )

Kohtuasi C‑938/19

Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG

versus

Bundesrepublik Deutschland

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Verwaltungsgericht Berlin (Berliini halduskohus, Saksamaa))

Eelotsusetaotlus – Keskkond – Direktiiv 2003/87/EÜ – Kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem – Artikli 2 lõige 1 – Reguleerimisala – Artikli 3 punkt e – „Käitise“ mõiste – Kõrvalüksused, mis ei tekita kasvuhoonegaase – Artikkel 10a – Üleminekueeskirjad lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamiseks – Korrigeeritud lubatud kogus – Arvutusmeetod – Otsus 2011/278/EL – Artikli 6 lõike 1 kolmas lõik – Külma vee eksportimine üksuse suunas, mis on osa sektorist, mille puhul peetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks

I. Sissejuhatus

1. Kõnesolev Verwaltungsgericht Berlini (Berliini halduskohus, Saksamaa) esitatud eelotsusetaotlus käsitleb seda, kuidas tõlgendada direktiivi 2003/87/EÜ, ( 2 ) millega luuakse liidus kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem, artikli 2 lõiget 1 ja artikli 3 punkti e ning otsuse 2011/278/EL, ( 3 ) millega määratakse kindlaks üleminekueeskirjad tasuta saastekvootide ühtlustatud eraldamiseks, artikli 6 lõike 1 kolmandat lõiku.

2. See taotlus on esitatud kohtuvaidluses Energieversorgungscenter Dresden-Wilschdorf GmbH & Co. KG (edaspidi „EDW“ või „põhikohtuasja kaebaja“) ja Saksamaa Liitvabariigi vahel, keda esindab Umweltbundesamt (Föderaalne Keskkonnaamet, Saksamaa, edaspidi „keskkonnaamet“), ning see kohtuvaidlus käsitleb keeldumist eraldada üht osa lubatud tasuta heitkoguse ühikutest, mida EDW taotles suure tõhususega koostootmiskäitise tarbeks kolmandaks kauplemisperioodiks (2013–2020). Eelotsusetaotluse esitanud kohtus käib poolte vahel vaidlus EDW käitise piiride üle, eelkõige küsimuse üle, kas see käitis hõlmab kõrvalüksusi (täpsemalt neeldumisjahuteid ( 4 )), mis kasvuhoonegaaside teket ei põhjusta, ning selle üle, mis on selle tagajärjed tasuta heitkoguse ühikute eraldamise jaoks.

3. Peale nende tehniliste üksikasjade annab käesolev kohtuasi Euroopa Kohtule eelkõige võimaluse täpsustada direktiivi 2003/87 reguleerimisala, mis on määratletud selle direktiivi artikli 2 lõikes 1, ning artikli 3 punktis e käsitletud mõiste „käitis“ tõlgendamist, täpsemalt „heitkogus[te] ja saastus[e] [mõjutamist]“ käsitleva kriteeriumi osas.

4. Selle kohta teen Euroopa Kohtule ettepaneku otsustada, et nende sätetega ei ole vastuolus see, kui liikmesriik näeb haldusalase kooskõlastamise eesmärgil oma riigisiseses õiguses ette, et käitis on piiritletud samamoodi kõikides lubades, mida käitaja võib saada ühelt poolt kasvuhoonegaaside heite ja teiselt poolt saastuse ( 5 ) osas. Samadest sätetest koostoimes kõnealuse direktiivi artikli 3 punktiga b tuleneb aga, et kõrvalüksuseid saab eelkõige tasuta heitkoguse ühikute esialgseks eraldamiseks arvesse võtta üksnes tingimusel, et nende tegevus võib mõjutada kasvuhoonegaaside heitkoguseid, olles samas otseselt ja tehniliselt seotud peakäitise tegevusega.

II. Õiguslik raamistik

A. Liidu õigus

1. Direktiiv 2003/87

5. Direktiivi 2003/87 artikli 2 „Reguleerimisala“ lõikes 1 on sätestatud: „Käesolevat direktiivi kohaldatakse I lisas loetletud tegevusaladest tulenevate heitkoguste ja II lisas loetletud kasvuhoonegaaside suhtes.“

6. Selle direktiivi artikkel 3 „Mõisted“ sätestab: „Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid: […] b) heitkogus – käitise allikatest pärinevate kasvuhoonegaaside heide atmosfääri või I lisas nimetatud lennutegevust sooritava õhusõiduki selliste gaaside heide, mis on nimetatud tegevuse osas täpsustatud; […] e) käitis – paikne tehniline üksus, kus tegeldakse ühe või mitme I lisas loetletud tegevusega ja muu tegevusega, mis on tehniliselt otseselt seotud kõnealuses tegevuskohas teostatava tegevusega, mis võivad mõjutada heitkoguseid ja saastust; […]“.

7. Kõnealuse direktiivi artikkel 8 „Kooskõlastamine [direktiiviga 96/61]“ näeb ette: „Liikmesriigid võtavad vajalikke meetmeid tagamaks, et kui käitises toimub [direktiivi 96/61] I lisas nimetatud tegevus, kooskõlastatakse kasvuhoonegaaside heiteloa väljaandmise tingimusi ja korda kõnealuses direktiivis sätestatud loa väljaandmise tingimuste ja korraga. Käesoleva direktiivi artiklites 5, 6 ja 7 sätestatud nõuded võib integreerida [direktiivis 96/61] sätestatud menetlustesse.“

8. Sama direktiivi artikli 10a „Ühenduse üleminekueeskirjad saastekvootide tasuta eraldamiseks ühtlustatud viisil“ lõige 12 sätestab: „Kui artiklist 10b ei tulene teisiti, eraldatakse 2013. aastal ja igal järgneval aastal kuni 2020. aastani lõike 1 kohaselt käitistele sektorites või allsektorites, mille puhul esineb märkimisväärne süsinikdioksiidi lekke oht, tasuta saastekvoote 100% ulatuses lõikes 1 osutatud meetmete kohaselt kindlaks määratud kogusest.“

2. Otsus 2011/278

9. Otsuse 2011/278 artikli 6 „Käitiseosadeks jagamine“ lõige 1 on sõnastatud järgmiselt: „Käesoleva otsuse kohaldamisel jagavad liikmesriigid direktiivi [2003/87] artikli 10a alusel tasuta saastekvootide saamise õigusega käitised nõuetekohaselt üheks või mitmeks järgmiseks käitiseosaks: a) tootepõhise võrdlusaluse käitiseosa; b) soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa; c) kütusepõhise võrdlusaluse käitiseosa; d) protsessiheite käitiseosa. Käitiseosad vastavad võimalikult suurel määral käitise füüsilistele osadele. Soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa, kütusepõhise võrdlusaluse käitiseosa ja protsessiheite käitiseosa suhtes teevad liikmesriigid selgesti vahet, näidates NACE ( 6 ) ja Prodcomi koodidega, kas asjaomane protsess toimub sellises sektoris või allsektoris, mille puhul otsusega 2010/2/EL peetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks. ( 7 ) Kui ELi süsteemi kuuluv käitis on tootnud ja eksportinud mõõdetavat soojust teisele käitisele või muule üksusele, mis ei kuulu ELi süsteemi, siis peavad liikmesriigid selle soojusega seotud soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa vastavat protsessi otsuse [2010/2] kohaselt kasvuhoonegaaside heite märkimisväärsest ülekandumisest ohustatud sektorisse või allsektorisse kuuluvaks vaid siis, kui pädev asutus on veendunud, et mõõdetava soojuse tarbija kuulub sektorisse või allsektorisse, mille puhul eelnimetatud otsusega 2010/2 peetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks.“

3. Otsus 2010/2 ja otsus 2014/746/EL

10. Otsuse 2010/2 lisa punkt 1.4 nimetab sektorite hulgas, mille puhul peetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks, elektronelementide tootmist, mis vastab NACE koodile 3210.

11. Otsuse 2014/746/EL, ( 8 ) millega tunnistati kehtetuks otsus 2010/2, lisa punkt 1.1 nimetab sellise ohuga sektorite hulgas samuti elektronkomponentide tootmist, mis kuulub edaspidi NACE koodi 2611 alla.

4. Direktiiv 96/61

12. Direktiivi 96/61 artikkel 2 „Mõisted“ sätestab: „Käesoleva direktiivi kohaldamisel kasutatakse järgmisi mõisteid: […] 2. saastus – inimtegevusest tulenev ainete, vibratsiooni, soojuse või müra otsene või kaudne väljutamine õhku, vette või pinnasesse, mis võib ohustada inimeste tervist või keskkonna kvaliteeti, põhjustada varalist kahju või raskendada või takistada keskkonna puhkeotstarbelist või muud õiguspärast kasutamist; 3. käitis – paikne tehniline üksus, kus tegeldakse ühe või mitme I lisas loetletud tegevusega ja muu tegevusega, mis on tehniliselt otseselt seotud kõnealuses tegevuskohas teostatava tegevusega, mis võivad mõjutada heitkoguseid ja saastust; […] 5. „heide“ – ainete, vibratsiooni, soojuse või müra otsene või kaudne väljutamine käitise punkt- või hajaallikatest õhku, vette või pinnasesse; […]“.

5. Direktiiv 2010/75

13. Direktiivi 2010/75 artikkel 3 „Mõisted“ sätestab: „Käesoleva direktiivi kohaldamisel kasutatakse järgmisi mõisteid: […] 2. „saastus“ – inimtegevusest tulenev ainete, vibratsiooni, soojuse või müra otsene või kaudne väljutamine õhku, vette või pinnasesse, mis võib ohustada inimeste tervist või keskkonna kvaliteeti, põhjustada varalist kahju või kahjustada või häirida keskkonna puhkeotstarbelist või muud õiguspärast kasutamist; 3. „käitis“ – paikne tehniline üksus, kus viiakse läbi üht või mitut I lisas või VII lisa 1. osas loetletud tegevusvaldkonda kuuluvat tegevust ja muud samas tegevuskohas toimuvat tegevust, mis on tehniliselt otseselt seotud kõnealustes lisades loetletud tegevusvaldkondadega ja mis võib mõjutada heidet ja saastust; 4. „heide“ – ainete, vibratsiooni, soojuse või müra otsene või kaudne väljutamine käitise punkt- või hajaallikatest õhku, vette või pinnasesse; […]“.

B. Saksa õigus

14. 15. märtsi 1974. aasta heite vältimise föderaalse seaduse (Bundes-Immissionsschutzgesetz, BGBl. 1974 I, lk 721, edaspidi „BImSchG“) 17. mai 2013. aasta redaktsiooni (BGBl. 2013 I, lk 1274) § 4 lõige 1 on sõnastatud järgmiselt: „Selliste käitiste ehitamiseks ja käitamiseks, mis oma omaduste või käitamise tõttu võivad tekitada iseäranis kahjulikku mõju keskkonnale, seada ohtu, tekitada märkimisväärset kahju või häirida oluliselt kogukonda või naabruskonda […], tuleb saada luba […]“.

15. 21. juuli 2011. aasta kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise seaduse (Treibhausgas-Emissionshandelsgesetz) (BGBl. 2011 I, lk 1475; edaspidi „TEHG“) § 2 „Kohaldamisala“ sätestab: „(1) Käesolevat seadust kohaldatakse 1. lisa 2. osas nimetatud kasvuhoonegaaside heitele, mis tekib seal nimetatud tegevusaladel. Käesolevat seadust kohaldatakse 1. lisa 2. osas nimetatud käitiste suhtes, ning seda ka juhul, kui need on 1. lisa 2. osas loetlemata käitise osad või kõrvalrajatised. (2) 1. lisa 2. osa punktides 2–31 nimetatud käitiste puhul hõlmab kohaldamisala kõiki 1. käitamiseks vajalikke käitise osi ja protsessietappe ning 2. kõrvalrajatisi, millel on ruumiline ja toimimisalane side punktis 1 viidatud käitiseosade ja protsessietappidega ning mis võivad aidata kaasa 1. lisa 2. osas viidatud kasvuhoonegaaside tekkimisele. Esimene lause on mutatis mutandis kohaldatav 1. lisa 2. osa punktis 1 nimetatud põletusseadmete suhtes. […] (4) Kui 1. lisa 2. osa punktides 2–30 nimetatud käitiste jaoks peab vastavalt BImSchG § 4 lõike 1 kolmandale lausele olema antud luba, määrab BImSchG kohaselt käitisele antud loas sisalduv tehniline kirjeldus kindlaks lõigetes 2 ja 3 käsitletud käitiste piirid. Esimene lause on mutatis mutandis kohaldatav 1. lisa 2. osa punktis 1 nimetatud põletusseadmete suhtes. Lõike 1 teises lauses käsitletud juhtudel on mutatis mutandis kohaldatav esimene lause BImSchG kohaselt antud loas sisalduva tehnilise kirjelduse kohta, mis käsitleb käitise osi ja kõrvalrajatisi.“

16. TEHG § 4 „Heitkoguste load“ sätestab: „(1) Käitise käitajal on vaja luba 1. lisa 2. osa punktides 1–32 nimetatud tegevusala tõttu tekkivate kasvuhoonegaaside heitkoguste jaoks. Loa peab andma pädev ametiasutus käitise käitaja taotluse alusel, kui sellel ametiasutusel on taotlusega esitatud dokumentide alusel võimalik tuvastada lõikes 3 nimetatud näitajaid. […] (4) Käitiste puhul, millele on vastavalt BImSchG sätetele antud luba enne 1. jaanuari 2013, on heite vältimist käsitlevate õigusnormide kohaselt antud loaks see luba, mis anti vastavalt lõikele 1. Esimeses lauses käsitletud juhul võib käitise käitaja siiski taotleda vastavalt lõikele 1 ka eraldi luba. Sellisel juhul on esimene lause kohaldatav üksnes kuni eraldi loa andmiseni.“

17. TEHG § 9 „Käitiste käitajatele heitkoguse ühikute tasuta eraldamine“ lõige 2 näeb ette: „Lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamiseks tuleb esitada taotlus pädevale ametiasutusele. […]“.

III. Põhikohtuasi, eelotsuse küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus

18. Põhikohtuasja kaebaja EDW käitab Dresdenis (Saksamaa) tööstuslikku gaasimootoritel toimivat koostootmisjaama (edaspidi „EDW koostootmisjaam“ või „põhikäitis“). Kasvuhoonegaaside heiteluba, mis EDW‑l selle käitise jaoks on, puudutab kõrvalüksustena ka külmutusseadmeid, eelkõige neeldumisjahuteid, mis jahutavad soojust ilma kasvuhoonegaase eraldamata. ( 9 )

19. EDW koostootmisjaam varustab ainuüksi pooljuhtide tootmise tehast, mis kuulub kolmandale isikule, nimelt Global Foundries’ile, keda HKS ei hõlma (edaspidi „Global Foundries’i tehas“). Poolte vahel ei ole vaidlust selles, et Global Foundries’i tehase tegevusala kuulub sektorisse, milles on vastavalt otsustele 2010/2 ja 2014/746 suur kasvuhoonegaaside heite ülekandumise oht ( 10 ).

20. Konkreetselt on EDW käitise (kaasa arvatud neeldumisjahutid) tegevus korraldatud kolmes etapis, mille eesmärk on sooja, külma ja leige vee edastamine Global Foundries’i tehasele: – 1. etapp: EDW koostootmisjaam toodab eelkõige sooja vett temperatuuriga 80 °C. Üks osa sellest soojast veest tarnitakse otse Global Foundries’i tehasele ning teise osaga varustatakse neeldumisjahuteid; – 2. etapp: soojast veest ja sellest jaamast pärit veeaurust toodavad neeldumisjahutid jahutusprotsessi teel külma vett (mille temperatuur on 5 °C või 11 °C), mida nad tarnivad Global Foundries’i tehasele; – 3. etapp: neeldumisjahutid toodavad samuti leiget vett temperatuuriga 32 °C, kasutades selleks esiteks vett, mis tuleb (temperatuuril 11 °C või 17 °C) Global Foundries’i tehasest nendesse seadmetesse tagasi, ning teiseks soojust, mida need seadmed eraldavad jahutusprotsessi vältel. See leige vesi tarnitakse samuti Global Foundries’i tehasele. ( 11 )

21. Põhikohtuasja kaebaja esitas 19. jaanuaril 2012 Deutsche Emissionshandelsstelle’le (Saksamaa lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise amet, edaspidi „DEHSt“) taotluse lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamiseks. ( 12 )17. veebruari 2014. aasta otsusega keeldus DEHSt eraldamast talle kõiki taotletud heitkoguse ühikuid. Selle keeldumise järel esitas EDW vaide lisaühikute eraldamiseks. 28. aprillil 2017 rahuldas DEHSt osaliselt selle vaide.

22. DEHSt leidis sellega seoses, et neeldumisjahutid ja EDW põhikäitis moodustasid ühe ja sama käitise, mida hõlmab HKS ning mille suhtes tuli kohaldada soojuspõhist võrdlusalust. ( 13 ) Selle hinnangu põhjal arvas ta tasuta eraldatavate lubatud heitkoguse ühikute hulga arvutamiseks kaebaja väidetud mõõdetava soojuse kogusest ( 14 ) maha HKSiga hõlmamata Global Foundries’i tehasest imporditud soojuse (see tähendab soojuse koguse, mis vastab sellest tehasest pärit soojusvoo kogusele, mille temperatuur on 11 °C või 17 °C ja mis suunatakse edasi neeldumisjahutitesse leige vee tootmiseks 3. etapi raames). Lisaks keeldus ta EDW suhtes selle soojakoguse osas, millega selle käitise koostootmisjaam varustab neeldumisjahuteid 1. etapi raames, kohaldamast korda, mis on ette nähtud sektorite või allsektorite suhtes, mille puhul peetakse „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks“. Selles osas leidis ta, et nende seadmetega (2. etapi käigus) toodetud külm vesi ei kuulunud sektorisse või allsektorisse, mille puhul peetakse vastavalt otsusele 2010/2 „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks“.

23. EDW esitas 1. juunil 2017 eelotsusetaotluse esitanud kohtule kaebuse otsuse peale lükata tema vaie osaliselt tagasi.

24. See kohus leiab, et talle esitatud kohtuvaidluse lahendamine sõltub kõigepealt küsimusest, kas direktiiviga 2003/87 ja iseäranis selle artikli 2 lõikega 1 ja artikli 3 punktiga e on kooskõlas liikmesriigi õigusnorm, mille tulemusena arvataks HKSi alla kuuluvate käitiste piiride sisse niisugused kõrvalüksused, mis ei eralda kasvuhoonegaase – nagu põhikohtuasjas käsitletavad jahutusseadmed. Nimelt märgib kõnealune kohus, et küsimus, kas need jahutusseadmed kuuluvad EDW käitise piiridesse või jäävad nendest väljapoole, mõjutab lubatud heitkoguse ühikute hulka, mida EDW võib esialgu tasuta saada. ( 15 )

25. Järgmisena küsib nimetatud kohus vajaduse korral, kas Data Collection Template’is (andmekogumisvorm) ( 16 ) nimetatud „corrected eligibility ratio’t“ („korrigeeritud lubatud kogus“), mis võimaldaks põhikohtuasja asjaoludel võtta arvesse asjaolu, et Global Foundries’i tehasest imporditud soojuse eest „ei ole lubatud“ saada tasuta ühikuid, tuleb kohaldada kogu selle käitise toodetava soojuse suhtes, või on vastupidi võimalik seda kohaldada üksnes imporditud soojusega seostatava soojusvoo suhtes. ( 17 )

26. Viimaseks tõstatab eelotsusetaotluse esitanud kohus küsimuse selle korra rakendamise tingimuste kohta, mis on kohaldatav sektorite või allsektorite suhtes, mille puhul peetakse vastavalt otsuse 2011/278 artikli 6 lõike 1 kolmandale lõigule „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks“. Kohus soovib eelkõige teada, kas juhul, kui neeldumisjahuteid peaks lugema EDW käitise osaks, võib (2. etapi raames) jahutusenergia Global Foundries’ile tarnimise suhtes rakendada „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise“ mõistet, kuigi selle rakendamine eeldab põhimõtteliselt soojuse eksportimist.

27. Neil asjaoludel otsustas Verwaltungsgericht Berlin (Berliini halduskohus, Saksamaa) 16. detsembri 2019. aasta otsusega, mis saabus Euroopa Kohtusse 24. detsembril 2019, menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas [direktiivi 2003/87] artikli 2 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on kooskõlas selline õigusnorm nagu [TEHG] § 2 lõike 4 esimene lause, mis näeb ette, et käitisel, millele on antud [BImSchg] alusel luba, on [HKSi rakendamise] kohustus ka juhul, kui kõnealune luba hõlmab ka kõrvalrajatisi, mis kasvuhoonegaaside teket ei põhjusta? 2. Juhul kui esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt: Kas Euroopa Komisjoni väljatöötatud [andmekogumisvormil] ette nähtud kriteeriumidest, mis on liikmesriikidele siduvad heitkogustega kauplemise kohustuseta käitistest imporditud soojuse korrigeeritud koguse […] arvutamisel, tuleneb, et kõnealust kogust tuleb [HKSi rakendamise] kohustusega käitises toodetud soojuse üldkogusele kohaldada ka siis, kui imporditud soojust saab selgelt seostada ühega mitmest identifitseeritavast ja eraldi arvestatavast soojusvoost ja/või käitisesiseselt tarbitud soojusest? 3. Kas [otsuse 2011/278] artikli 6 lõike 1 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa määrava tähtsusega soojusprotsess puudutab sektorit või allsektorit, mille puhul peetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu vastavalt [otsusele 2010/2] märkimisväärseks, juhul, kui seda soojust kasutatakse jahutusenergia tootmiseks ja jahutusenergiat tarbib heitkogustega kauplemise kohustuseta käitis sektoris või allsektoris, milles esineb märkimisväärne kasvuhoonegaaside heite ülekandumise oht? Kas [otsuse 2011/278] artikli 6 lõike 1 kolmanda lõigu kohaldatavus oleneb sellest, kas jahutusenergiat toodetakse [HKSi rakendamise] kohustusega käitise piirides?“

28. EDW, keskkonnaamet, Saksamaa valitsus ja Euroopa Komisjon esitasid Euroopa Kohtule kirjalikud seisukohad.

IV. Analüüs

29. Direktiiv 2003/87 kehtestas kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemi, mille eesmärk on vähendada kasvuhoonegaaside heidet atmosfääri tasemeni, mis võimaldab vältida inimtegevusest tulenevaid ohtlikke kliimahäireid, ning mille lõppeesmärk on keskkonnakaitse. ( 18 ) Üleminekuperioodiks näeb direktiivi 2003/87 artikkel 10a ette lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamise. ( 19 )

30. Põhikohtuasjas käsitletaksegi just esialgset heitkoguse ühikute tasuta eraldamist. Nimelt nõuab kaebaja oma kaebuses eelotsusetaotluse esitanud kohtus suuremat hulka tasuta lubatud heitkoguse ühikuid, kui DEHSt on talle esialgu eraldanud. Ta ei nõustu esiteks vähendamisega, mida oli tehtud põhjendusel, et Global Foundries’i tehasest (käesoleva ettepaneku punktis 20 kirjeldatud 3. etapi käigus) imporditud soojuse eest „ei ole lubatud“ tasuta ühikuid saada, ning teiseks asjaoluga, et soojuse suhtes, mida ei tarnita Global Foundries’i tehasele, vaid mis viiakse EDW koostootmisjaamast neeldumisjahutitesse (1. etapi raames) jahutusenergia tootmiseks (2. etapi raames), ei saa rakendada eeliskohtlemist, mis on ette nähtud sektorite ja allsektorite suhtes, milles esineb „märkimisväärne kasvuhoonegaaside heite ülekandumise oht“.

31. Neil asjaoludel puudutab eelotsusetaotluse esitanud kohtu esimene küsimus seda, kas direktiivi 2003/87 artikli 2 lõike 1 kohaldamisalaga on vastuolus niisugune liikmesriigi õigusnorm, mis näeb ette, et käitis on piiritletud ühtemoodi kõikide eri lubade puhul, mida selle käitaja võib saada kasvuhoonegaaside heite ja saaste kohta.

32. Selle küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt kindlaks teha, kas niisuguses kohtuasjas nagu põhikohtuasjas tuleb direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti e alusel leida, et neeldumisjahutid moodustavad osa EDW käitisest. ( 20 )

33. Teine ja kolmas küsimus omakorda puudutavad kaht asjaolu, mis on seotud selle heitkoguste ühikute hulga arvutamisega, mida EDW‑l on õigus esialgu tasuta saada, see tähendab esiteks korrigeeritud lubatud koguse kindlaksmääramiseks asjakohast vahe tegemist selliste soojuse koguste, mille eest „ei ole nende päritolu tõttu lubatud“ tasuta ühikuid saada, ja selliste koguste vahel, „mille eest on nende päritolu tõttu lubatud“ neid ühikuid saada, ( 21 ) ning teiseks „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu“ tegurit.

34. „Kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu“ mõiste kohta tuletan meelde, et see viitab ohule, et rohket kasvuhoonegaaside heidet põhjustavad tegevusalad viiakse heitkogustega kauplemise süsteemi kohaldamisega seotud kulude tõttu üle kolmandatesse riikidesse, kus selliseid nõudeid ei ole kehtestatud, mis suurendaks maailmas heitkoguseid ning läheks vastuollu HKSiga taotletavate kliimakaitse eesmärkidega. ( 22 ) Vastavalt direktiivi 2003/87 artikli 10a lõikele 12 toob asjaolu, et käitis kuulub sektorisse või allsektorisse, mille puhul on „märkimisväärne kasvuhoonegaaside heite ülekandumise oht“, selle artikli alusel ühikute eraldamise osas kaasa selle, et varasemate andmete suhtes, mida tuleb lubatud heitkoguste esialgse tasuta eraldamise arvutamiseks arvesse võtta, kohaldatakse „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu“ tegurit, mis lubab eraldada esialgu suuremat hulka ühikuid. ( 23 )

35. Nimelt kui käitise suhtes kehtib „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu“ tegur, ei kohaldata talle esialgu eraldatud lubatud heitkoguse ühikute suhtes selle direktiivi artikli 10a lõikega 11 ette nähtud iga-aastast vähendamist. Lõpptulemusena on seega talle esialgu tasuta eraldatud lubatud heitkoguse ühikute hulk suurem.

36. Niisamuti mõjutab otseselt nende heitkoguse ühikute arvu, mida asjaomase käitise jaoks saab esialgu tasuta eraldada, küsimus, kas niisuguses asjas nagu põhikohtuasjas tuleb põhikohtuasja kaebaja väidetud soojuse kogustest maha arvata niisugusest tehasest nagu Global Foundries’i tehasest imporditud soojus, ( 24 ) põhjendusel, et selle soojuse eest „ei ole lubatud“ ühikuid saada, kuna see on pärit käitisest, mille suhtes ei kehti HKSi rakendamise kohustus.

37. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu teises küsimuses nimetatud korrigeeritud lubatud kogus, mis vastab „soojuse koguste, mille eest on nende päritolu tõttu lubatud ühikuid saada“ ja „kogu mõõdetava soojuse“ suhtarvule ( 25 ), on käitajale seda soodsam, et ühikute saamiseks sobivad soojuse kogused (mille hulka ei kuulu need kogused, mis imporditakse HKSiga hõlmamata käitistest) moodustavad kogu mõõdetava soojusega (total measurable heat) võrreldes suure osa.

38. Käesolevas asjas märgib keskkonnaamet, et võrdlusperioodil 2005–2008 moodustas EDW käitise kogu mõõdetav soojus (kaasa arvatud neeldumisjahutid) poole Global Foundries’i tehasest imporditud soojusest. Kui oletada, et need seadmed kuuluvad tõepoolest EDW käitise alla, peaks selle soojuse arvama käitise „kogu mõõdetava soojuse“ hulka, mitte nende „soojakoguste hulka, mille eest on lubatud ühikuid saada“. Kohaldatav korrigeeritud lubatud kogus oleks seega selgelt väiksem kui juhul, kui seda soojust üldse arvesse ei võetaks (st juhul, kui neeldumisjahutid ei moodusta osa EDW käitisest). Kokkuvõttes saaks EDW seega vähem lubatud esialgseid tasuta heitkoguse ühikuid.

39. Käesolevas ettepanekus analüüsin järgnevalt üksteise järel iga eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud küsimust. Kõigepealt märgin esimese küsimuse kohta, et direktiivi 2003/87 reguleerimisalaga, mis on määratletud selle direktiivi artikli 2 lõikes 1, ei ole minu arvates vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mille kohaselt on käitise piirid samad kõikide eri lubade puhul, mida käitaja võib kasvuhoonegaaside heite ja saaste kohta saada. Seletan, et selle võimaluse tingimuseks on siiski see, et HKSiga ette nähtud õiguste ja kohustuste kindlaksmääramisel võetaks (lisaks põhikäitisele) arvesse ainuüksi neid kõrvalüksuseid, mille tegevus võib neid heitkoguseid mõjutada. Täpsustan samuti selle direktiivi artikli 3 punktis e esitatud „käitise“ mõistega ette nähtud erinevaid kriteeriume, rõhutades samas, et seda, kas põhikohtasja asjaoludel moodustavad neeldumisjahutid osa EDW käitisest või mitte, tuleb hinnata eelotsusetaotluse esitanud kohtul.

40. Seejärel märgin teise küsimuse kohta, mis käsitleb korrigeeritud lubatud koguse rakendamise viisi, et minu arvates tuleb seda kogust rakendada tervikuna käitises tarbitud mõõdetava soojuse koguhulga suhtes, mille eest on lubatud tasuta ühikuid eraldada, ning mõõdetava soojuse suhtes, mida eksporditakse käitistele või üksustele, mis ei kuulu HKSi alla, ning seega ei ole seda võimalik seostada ainult ühega erinevatest asjaomase käitise soojusvoogudest.

41. Viimasena vastan kolmandale küsimusele nii, et niisuguse käitise suhtes nagu EDW‑l ei saa minu arvates kehtida „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu“ tegur nende soojuse koguste suhtes, mida kasutatakse külma vee tootmiseks käitisele, mis ei kuulu HKSi ja mis kuulub sektorisse, mille puhul peetakse „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks“ (antud juhul Global Foundries’i tehas).

A. Võimalus arvata HKSiga hõlmatud käitise sisse kõrvalüksused, mis kasvuhoonegaaside teket ei põhjusta (esimene küsimus)

42. Nagu ma märkisin käesoleva ettepaneku punktis 31, on esimese eelotsuse küsimuse eesmärk sisuliselt teha selgeks, kas direktiivi 2003/87 artikli 2 lõikega 1 on vastuolus see, et liikmesriigi õigusnormide kohaselt hõlmab kasvuhoonegaaside heiteluba ka kõrvalüksuseid, mis – nagu EDW neeldumisjahutid – neid gaase ei tekita.

43. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu andmete kohaselt käsitles DEHSt EDW kasvuhoonegaaside heitkoguste loas selle käitaja koostootmisjaama ja neeldumisjahuteid nende jahutite müraemissiooni tõttu ühe ja sama käitisena. See tuleneb Saksa õiguses ette nähtud ühtsest lähenemisest ( 26 ) esiteks saastuse vältimist ja vähendamist käsitlevate direktiivide 96/61 ja 2010/75 (mis võeti Saksa õigusesse üle BImSchG‑ga) ning teiseks direktiivi 2003/87 rakendamisel, kusjuures nendes direktiivides on ühesugune „käitise“ mõiste määratlus. ( 27 )

44. Saksamaa valitsus, kellega ühineb keskkonnaamet, järeldab sellest ühtsest määratlusest, et selleks, et kõrvalüksus kuuluks HKSiga hõlmatud käitise piiridesse, piisab, kui see käitis tekitab mis tahes tüüpi heiteid või saastust. Asjaolu, et niisuguse käitise nagu see käitis, mida EDW põhikohtuasja asjaoludel käitab, piirid on kindlaks määratud nii, et nendesse kuuluvad ka tegevusalad, mis üksnes võivad mõjutada muud tüüpi heiteid või saastust, või lausa need tegevusalad, millel on lihtsalt mõju keskkonnale laias tähenduses, ei kahjusta tema sõnul mitte kuidagi direktiivi 2003/87 artikli 2 lõike 1 eesmärke.

45. Selle tõlgendusega ei saa minu arvates aga nõustuda.

46. Selle kohta nendin esiteks, et kui direktiivi 2010/75 artikli 3 punktis 4 on kasutatud mõiste „heide“ suhteliselt laia tõlgendust, ( 28 ) on sama mõiste HKSi kontekstis piiratud rangelt kasvuhoonegaaside heitega. ( 29 ) Pealegi, ehkki direktiivi 2003/87 artikli 3 punktis e on viidatud „saastusele“, ei sisalda see direktiiv selle mõiste ühtegi sõltumatut määratlust. ( 30 )

47. Sellest järeldub, et kuigi „käitise“ mõiste on nendes kolmes direktiivis (nimelt ühelt poolt direktiivis 2003/87 ja teiselt poolt direktiivides 96/61 ja 2010/75) määratletud ühtemoodi, ei ilmne, et selles määratluses kasutatud mõistetel „heide“ („heitkogused“) ja „saastus“ peaks igas nimetatud õigusaktis olema sama tähendus.

48. Teiseks märgin selle kohta, et direktiivi 2003/87 reguleerimisala puhul, mis on määratletud selle direktiivi artikli 2 lõikes 1, on viidatud üksnes I ja II lisas käsitletud „heitkogustele“ ja „kasvuhoonegaasidele“. Minu arvates on selge, et seda reguleerimisala tuleb hinnata sama direktiivi artikli 3 punktis b määratletud mõistet „heitkogused“ silmas pidades ning seega ei ole võimalik selle alla arvata muid heiteid peale kasvuhoonegaaside heite (näiteks müraemissiooni).

49. Kolmandaks pean tarvilikuks rõhutada, et kuigi mõiste „käitis“ on direktiivis 2003/87 ning direktiivides 96/61 ja 2010/75 ühtemoodi sõnastatud, on nendel kolmel direktiivil selgelt erinevad eesmärgid. Direktiivi 2003/87 eesmärk on konkreetselt kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamine, ( 31 ) samas kui direktiiviga 2010/75 soovitakse direktiivi 96/61 eesmärke jätkates vähendada heidet õhku, vette ja pinnasesse. ( 32 ) See direktiivi 2003/87 kitsam ja spetsiifilisem eesmärk põhjendab seda, et HKSiga ette nähtud õiguste ja kohustuste kindlaksmääramisel ning eelkõige lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamisel võetakse arvesse üksnes kasvuhoonegaaside heidet.

50. Selle kohta tuletan meelde, et HKSi majanduslik loogika on innustada igat süsteemiosalist tekitama talle esialgu eraldatud lubatud heitkoguse ühikutest väiksemat kasvuhoonegaaside heitkogust, et ülejäägi saaks võõrandada teisele osalisele. ( 33 ) Selle heitkoguse ühikute enampakkumise põhimõtte puhul, mis sõltub süsteemiosaliste võimest hoida oma kasvuhoonegaaside heide kontrolli all, ei ole mitte sugugi vaja võtta arvesse muid heitkoguseid või saastuse liike. ( 34 )

51. Neljandaks märgin, et kui ühelt poolt direktiivide 96/61 ja 2010/75 ning teiselt poolt direktiivi 2003/87 rakendamiseks peaks kasutama mõiste „käitis“ ühtset määratlust, võiks see tuua kaasa selle, et käitised kuuluvad HKSi alla, samas kui need ei põhjusta üldse kasvuhoonegaaside heidet.

52. Niisugune tulemus on minu arvates aga vastuvõetamatu, arvestades Euroopa Kohtu otsust kohtuasjas Trinseo Deutschland, ( 35 ) milles Euroopa Kohus märkis, et vastavalt direktiivi 2003/87 artikli 2 lõike 1 sõnastusele endale kuuluvad I lisas osutatud tegevused selle direktiivi reguleerimisalasse ja seega HKSi ainult siis, kui need tekitavad selle direktiivi II lisas loetletud kasvuhoonegaaside „heitkoguseid“.

53. Tuletan meelde, et selles kohtuotsuses leidis Euroopa Kohus, et CO2 heite puudumisel ei saa tegevus, mis on küll direktiivi 2003/87 I lisas ette nähtud, siiski kuuluda selle direktiivi kohaldamisalasse ega seetõttu selle direktiiviga loodud HKSi. ( 36 ) Sellise käitise käitajat, mis ei tekita ise otsest CO2 heidet, ei saa nimelt saastekvootide andmisega innustada kasvuhoonegaaside heidet vähendama. Niisuguse käitise arvamine HKSi alla kahjustaks kõnealuse direktiiviga taotletud eesmärki, mida ma meenutasin käesoleva ettepaneku punktis 50. ( 37 )

54. Kõiki neid kaalutlusi arvestades leian, et, nagu komisjon sisuliselt märkis, tuleb direktiivi 2003/87 artikli 2 lõiget 1 tõlgendada nii, et HKSiga ette nähtud õiguste ja kohustuste ulatust saab kindlaks määrata ainuüksi selle direktiivi artikli 3 punktis b viidatud „kasvuhoonegaaside heite“ alusel.

55. Minu arvates tuleb nendest sätetest järeldada, et nimetatud direktiivi artikli 3 punktis e („käitise“ mõiste määratluse puhul) kasutatud sõnastust „mõjutada heitkoguseid ja saastust“ tuleb mõista nii, et see viitab ainuüksi kasvuhoonegaasi heitkogustele. Järelikult saab HKSi rakendamiseks kõrvalüksuseid arvesse võtta üksnes tingimusel, et nende tegevus võib mõjutada kõnealuseid heitkoguseid, kusjuures see peab vastama ka teistele kõnealuses sättes esitatud kriteeriumidele.

56. Nüüd, kus see on täpsustatud, tuleb möönda, et esiteks, nagu komisjon õigesti märgib, ei ole asjaomase Saksa õigusnormi (st TEHG § 2 lõike 4 esimese lause) tagajärjeks igal juhul see, et HKSist jäävad välja need käitise osad, mis eespool nimetatud sätete kohaselt selle alla kuuluvad. Selle eesmärk on vastupidi lisada kasvuhoonegaaside heiteloa alla teisi kõrvalüksuseid lisaks nendele üksustele, mis võivad mõjutada kõnealuseid heitkoguseid. Kokkuvõttes on sellega tahetud piiritleda käitist laiemalt ja mitte kitsamalt, kui on nõutud HKSiga.

57. Teiseks on minu arusaamist mööda selle sätte ainus tagajärg see, et selles loas on käitis füüsiliselt piiritletud samamoodi kui saastust käsitlevas loas. See iseenesest ei nõua, et kõiki niiviisi tuvastatud käitise osi võetaks seejärel arvesse nende õiguste ja kohustuste kindlaksmääramiseks, mis käitajal võivad HKSi alusel olla. ( 38 ) Selle kohta näeb TEHG (seadus, mille eesmärk on võtta Saksa õigusesse üle direktiiv 2003/87) § 2 lõige 2 ( 39 ) lisaks ette, et selle kohaldamisalasse kuuluvad ainult need kõrvalüksused, millel on ruumiline ja toimimisalane side teiste käitise osadega ning mis võivad aidata kaasa kasvuhoonegaaside tekkimisele. ( 40 )

58. Koostoimes vaadelduna ei takista need sätted seega minu arvates mitte kuidagi seda, et HKSiga ette nähtud õigused ja kohustused määratakse kindlaks (lisaks põhikäitisele) ainult neid kõrvalüksuseid arvesse võttes, mille tegevus võib käesoleva ettepaneku punktis 55 kehtestatud kriteeriumi kohaselt mõjutada kasvuhoonegaaside heitkoguseid.

59. Neil asjaoludel olen arvamusel, et direktiivi 2003/87 artikli 2 lõiget 1 koostoimes selle direktiivi artikli 3 punktidega b ja e tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus niisugune liikmesriigi õigusnorm nagu TEHG § 2 lõike 4 esimese lause, mille tagajärjel hõlmab HKSi alla kuuluva käitise luba kõrvalüksuseid, mis ise kasvuhoonegaase ei tekita. Niisuguseid kõrvalüksuseid saab seevastu HKSiga ette nähtud õiguste ja kohustuste kindlaksmääramiseks, eelkõige lubatud heitkoguste tasuta esialgse eraldamise osas, arvesse võtta üksnes tingimusel, et nende tegevus võib mõjutada kasvuhoonegaaside heitkoguseid, vastates ühtlasi ka teistele selle direktiivi artikli 3 punktis e ette nähtud kriteeriumidele.

60. Käesoleva ettepaneku järgmises jaos esitan mõned märkused küsimuse kohta, kas põhikohtasja asjaoludel on see viimane tingimus täidetud. Samuti täpsustan teisi selle sättega ette nähtud kriteeriume, et võimaldada eelotsusetaotluse esitanud kohtul kindlaks teha, kas neeldumisjahuteid ja EDW koostootmisjaama võib käsitleda ühe ja sama käitisena.

B. Direktiivi 2003/87 artikli 3 punktis e käitise piiritlemiseks ette nähtud kriteeriumid

61. Tuletan meelde, et kuigi põhikohtuasja asjaoludel ei tekita asjaomased neeldumisjahutid ise kasvuhoonegaaside heidet, vaid üksnes mõjutavad EDW koostootmisjaama CO2 heitkoguseid, toob asjaolu, et need seadmed moodustavad osa põhikäitisest, kaasa selle, et tasuta heitkoguse ühikute arv, mida EDW võib esialgu saada, on väiksem kui nende seadmete arvestamata jätmise korral. ( 41 )

62. Kõrvalüksuste hõlmamise kohta näeb direktiivi 2003/87 artikli 3 punkt e sisuliselt ette kolm kriteeriumi: – kõrvalüksuse tegevus on otseselt seotud põhikäitise tegevusega, mis kuulub selle direktiivi I lisa alla ( 42 ) (esimene kriteerium); – see on tehniliselt seotud kõnealuses tegevuskohas teostatava tegevusega (teine kriteerium), ning – see võib mõjutada heitkoguseid ja saastust (kolmas kriteerium).

63. Kolmanda kriteeriumi kohta täpsustan, et vastavalt käesoleva ettepaneku punktile 59 peab seda tõlgendama nii, et kõrvalüksuse tegevus peab olema niisugune, et see võib mõjutada kasvuhoonegaaside heitkoguseid.

64. Põhikohtuasja kaebaja väidab, et põhikohtuasja asjaoludel ei mõjuta neeldumisjahutite tegevus tema koostootmisjaama kasvuhoonegaaside heitkoguseid. Saksamaa valitsus, keskkonnaamet ja komisjon väidavad vastupidi, et nende seadmete kasutamine võib mõjutada kõnealuse jaama heitkoguseid. See jaam põhjustab seda enam kasvuhoonegaaside heidet, et nende seadmete toimimiseks ja Global Foundries’i tehase jaoks (2. etapi raames) külma vee tootmiseks on tarvis suuremat kogust soojusenergiat.

65. Käesoleval juhul on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne hinnata, kas põhikohtuasja asjaoludel on tõesti tegemist sellise olukorraga. Mulle tundub, et sellele küsimusele jaatavalt vastamiseks võib eelkõige piisata üksnes sellest, et see kohus teeb kindlaks, et neeldumisjahutite soojusvajaduse suurenemine või vähenemine toob kaasa EDW jaamas teostatava „kütuse põletamise“ tegevuse suurenemise või vähenemise ning seega CO2 heitkoguse suurenemise või vähenemise. Mida rohkem neeldumisjahutid külma vett toodavad, seda rohkem on neil tarvis soojusenergiat ning seda rohkem on neil vaja kasutada koostootmisjaamas kütust selle soojuse tootmiseks.

66. „Otsese seotuse“ kriteeriumi (esimene kriteerium) ja „tehnilise seose“ (teine kriteerium) kohta nendin, et kohtuotsuses Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ ( 43 ) leidis Euroopa Kohus eelkõige, et otsest seotust söe põletamise tegevuse ja asjaomase söe ladustamise tegevuse vahel kinnitab nende kahe tegevuse vaheline tehniline seotus. Järeldan sellest, et Euroopa Kohus leiab, et need kaks kriteeriumi on teatud määral kattuvad.

67. Täpsustan selle kohta, et minu arvates puudutab teine kriteerium üksnes neid tehnilisi seoseid, mis võivad esineda põhikäitise ja kõrvalüksuse vahel, see tähendab küsimust, kas mõni seal teostatav tegevus on integreeritud teise rajatise üldisesse tehnilisse protsessi, ( 44 ) arvestades eelkõige viisi, kuidas põhikäitis ja kõrvalüksus on omavahel tehniliselt ühendatud ning konkreetselt korraldatud, ( 45 ) ning nende tehnilist toimimist. Esimene kriteerium (mis puudutab „otsest seotust“) võimaldab minu arvates võtta arvesse laiemat seost põhikäitise ja kõrvalüksuse vahel. Küsimus, kas esimene kriteerium on täidetud, ei piirdu minu arusaamise järgi tehnilise hinnanguga, ( 46 ) vaid arvesse võib võtta ka eelkõige asjaolu, et asjaomastel tegevustel on ühine eesmärk, mille saavutamises kumbki osaleb, ning mis eeldab, et need kuuluvad sama käitise alla. ( 47 )

68. Põhikohtuasja kaebaja leiab, et kohtuasjas Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ ( 48 ) järeldas Euroopa Kohus, et otsene seos oli olemas siis, kui arvesse võetav käitise osa (söeladu) oli põhikäitise (söeküttel töötava elektrijaama) toimimiseks hädavajalik. Põhikohtuasjas käsitletavate neeldumisjahutite kohta tuleb tema arvates leida, et nende seadmete ja EDW koostootmisjaama tegevus ei ole otseselt seotud, sest nende seadmetega külma vee tootmine ei ole kõnealuse jaama „kütuste põletamise“ tegevuse jaoks ei vajalik ega kasulik.

69. Rõhutan selle kohta, et kohtuotsusest Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ ei tulene, et otsest seotust saab järeldada üksnes juhul, kui kõrvalüksuse tegevus on põhikäitise tegevuse jaoks hädavajalik, ja mitte vastupidisel juhul (nimelt kui põhikäitise tegevus on kõrvalüksuse tegevuse jaoks hädavajalik). Pealegi tundub mulle, et Euroopa Kohus ei arva selles kohtuotsuses, et „otsese seotuse“ kriteeriumile vastavaks saab lugeda ainuüksi tegevust, mis on teise tegevuse jaoks „hädavajalik“. ( 49 )

70. Käesoleval juhul leian, et eelotsusetaotluse esitanud kohus võib EDW koostootmisjaama tegevuste ja neeldumisjahutite tegevuste vahelise „otsese seotuse“ tuvastamiseks seega täiesti vabalt lähtuda mitmest asjaolust, sealhulgas sellest, et asjaomase jaama toodetav soojus aitab kaasa (või on lausa vajalik) nende seadmete toimimiseks. Ta võib samuti leida, nagu väidab komisjon, et need seadmed „on osa EDW tootmisprotsessist“, või võtta arvesse keskkonnaameti rõhutatud asjaolu, et EDW käitise eesmärk on tarnida Global Foundries’i tehasele vajalikku sooja, külma ja leiget vett, ning leida, et seda eesmärki saab täita ainuüksi juhul, kui töötavad kõik selle käitise osad, sealhulgas kõnealused seadmed.

71. Kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu tehtavast hindamisest ei tulene teisiti, tundub mulle kõiki neid kaalutlusi arvestades, et asjaomaste neeldumisjahutite tegevus on otseselt seotud EDW koostootmisjaama tegevusega. Kui nende tegevuste vahel on olemas ka tehniline seos ( 50 ) ja kui need seadmed võivad mõjutada CO2 heitkoguseid, võib see kohus minu arvates leida, et need seadmed moodustavad kõnealuse jaamaga ühe ja sama käitise direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti e tähenduses.

72. Sellisel juhul peaks neid seadmeid võtma arvesse eelkõige lubatud heitkoguse ühikute esialgsel tasuta eraldamisel. Selle lähenemisviisi tagajärjeks on, et, nagu ma märkisin käesoleva ettepaneku punktis 61, EDW‑le esialgu eraldatud tasuta ühikute hulk on väiksem, kui ta nõuab, ning see vastab HKSi üldeesmärgile saavutada kasvuhoonegaaside heitkoguse üldine vähenemine. ( 51 )

73. Järgmises jaos, mille eesmärk on vastata teisele eelotsuse küsimusele, lähtun eeldusest, et EDW käitab ühtainust ja ühtset käitist, mille alla kuuluvad tema koostootmisjaam ja põhikohtuasjas käsitletavad neeldumisjahutid. Eelotsusetaotlusest tuleneb, et vastasel juhul, nimelt siis, kui eeldada, et need seadmed ei kuulu EDW käitise alla, ei oleks sellele küsimusele tarvis vastata.

C. Andmekogumisvormi korrigeeritud lubatud kogus (teine küsimus)

74. Teine eelotsuse küsimus puudutab sisuliselt küsimust, kas korrigeeritud lubatud kogust, mis võimaldab põhikohtuasja asjaoludel võtta arvesse asjaolu, et soojuse kogused, mida EDW neeldumisjahutid impordivad Global Foundries’i tehasest leige vee tootmiseks 3. etapi raames (mida on kirjeldatud käesoleva ettepaneku punktis 20), „imporditakse käitisest, mis ei kuulu HKSi“ ning nende eest ei ole seega lubatud ühikuid saada, ( 52 ) saab – nagu väidab põhikohtuasja kaebaja – kohaldada üksnes leige vee voo suhtes, mille temperatuur on 32 °C.

75. Selle kohta märgin esiteks, et kui eeldada, et neeldumisjahutid moodustavad osa EDW käitisest, siis ei ole mingit kahtlust, et see käitis impordib soojust käitisest, mis ei kuulu HKSi, kuna need seadmed kasutavad Global Foundries’i tehasest pärit soojust leige vee tootmiseks. Pooled ei vaidle sellele hinnangule vastu. ( 53 )

76. Teiseks tuletan meelde, et ei komisjoni andmekogumisvorm ega komisjoni juhenddokument, mille komisjon selle vormiga seoses vastu võttis, ( 54 ) mis mõlemad viitavad korrigeeritud lubatud kogusele, ei ole õiguslikult siduvad. ( 55 )

77. Liikmesriikidel on sellegipoolest täielik õigus kasutada kõnealust vormi kasvuhoonegaaside heitkoguse ühikute esialgseks tasuta eraldamiseks. Täpsustan selle kohta, et otsuse 2011/278 artikli 7 lõike 5 teisest lõigust tuleneb, et kui liikmesriik nõuab käitajalt muu elektroonilise vormi kasutamist või määrab andmete esitamiseks failivormingu, on ta üldiselt ( 56 ) kohustatud nõustuma, et käitaja kasutab ka sedasama vormi. Komisjoni andmekogumisvormil võib seega selgelt olla õiguslik mõju.

78. Kolmandaks märgin, et selleks et määrata kindlaks esialgne aastane lubatud heitkoguse ühikute kogus, mida võib tasuta eraldada soojuspõhise võrdlusaluse käitisele, tuleb see võrdlusosa korrutada „varasema soojuspõhise tootmistasemega“ ( 57 ). See tootmistase vastab mõõdetava soojuse mediaansele aastasele varasemale tootmisele või selle impordile HKSi süsteemis osalevast käitisest (või tootmisele ja impordile mõlemale) võrdlusperioodi jooksul. ( 58 ) Selle kindlaksmääramisel võetakse seega lähtepunktiks teiste HKSi kuuluvate käitiste imporditud soojuse kogused ja/või need kogused, mida toodab asjaomane käitis võrdlusperioodi jooksul. ( 59 )

79. Järeldan, et selleks, et määrata kindlaks esialgne aastane lubatud heitkoguse ühikute kogus, mida võib tasuta eraldada soojuspõhise võrdlusaluse käitisele, ei ole need soojuse kogused, mida imporditakse käitistest, mis ei kuulu HKSi, lihtsalt asjakohased.

80. Seega on põhikohtuasjas põhjendatud DEHSt eesmärk jätta Global Foundries’i tehasest imporditud soojuse kogus välja nende EDW käitise soojuse koguste alt, mille eest on „lubatud“ ühikuid saada. Igasugune muu tõlgendus võib, nagu keskkonnaamet rõhutab, tingida selle soojuse koguse ülehindamise, mille eest on õigus esialgu saada tasuta lubatud heitkoguse ühikuid.

81. Lisan selle kohta, et andmekogumisvormil viidatud korrigeeritud lubatud koguse eesmärk ongi just niisugust probleemi vältida: nagu ma selgitasin käesoleva ettepaneku punktis 37, vastab see „soojuse koguste, mille eest on nende päritolu tõttu lubatud ühikuid saada“ ja „kogu mõõdetava soojuse“ suhtarvule. Soojuse kogused, mille eest nende päritolu tõttu ei ole lubatud ühikuid saada, on need, mis – sarnaselt Global Foundries’i tehasest pärit soojuse kogusega – on imporditud käitistest, mis ei kuulu HKSi.

82. Küsimuse kohta, kas seda korrigeeritud kogust saab kohaldada asjaomases käitises ainult ühe soojusvoo suhtes, nendin, et andmekogumisvormist nähtub sõnaselgelt, et kõnealust kogust tuleb kohaldada total amount of heat potentially part of the heat benchmark sub-installations'i suhtes, mis vastab ühelt poolt käitises tarbitud mõõdetava soojuse, mille eest on lubatud tasuta ühikuid saada, ja teiselt poolt HKSi mittekuuluvatele käitistele või üksustele eksporditud mõõdetava soojuse summale. ( 60 ) Vastupidi sellele, mida pakub välja põhikohtuasja kaebaja, on seega välistatud sama korrigeeritud koguse kohaldamine ainult ühe soojusvoo suhtes (käesolevas asjas leige vee voo suhtes, mille temperatuur on 32 °C).

83. Täpsustan, et andmekogumisvormist nähtub samuti, et korrigeeritud lubatud koguse arvutamine eeldab juba iseenesest integreeritud lähenemist, mis tähendab kõikide soojusvoogude arvessevõtmist. ( 61 )

84. Viimasena pean tarvilikuks rõhutada, et nagu keskkonnaamet õigesti märgib, on korrigeeritud lubatud koguse kõikide soojusvoogude suhtes kohaldamise eeliseks see, et sellega tagatakse, et kõikides liikmesriikides võetakse käitise tasandil (ja mitte ainult selle teatud osade tasandil) arvesse, millisel määral selles soojust toodetakse (mis seega annab õiguse saada lubatud tasuta heitkoguse ühikuid) ja millisel määral seda imporditakse HKSiga hõlmamata käitisest (mis seega ei anna õigust neid ühikuid saada).

85. Seega teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata teisele eelotsuse küsimusele nii, et korrigeeritud lubatud kogust tuleb kohaldada asjaomases käitises tarbitud mõõdetava soojuse, mille eest on lubatud saada tasuta heitkoguse ühikuid, ja HKSiga hõlmamata käitistele või üksustele eksporditud mõõdetava soojuse summa suhtes, ilma et oleks võimalik eri soojusvoogude vahel vahet teha.

D. „Kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu“ teguri kohaldamine (kolmas küsimus)

86. Kolmanda eelotsuse küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtult sisuliselt teada, kas niisuguse käitise nagu EDW käitise suhtes võib rakendada „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise“ mõistet selle soojuse osa puhul, mida ta ei ekspordi otse käitisele, mis kuulub sektorisse, mille puhul peetakse „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks“, vaid mis muudetakse neeldumisjahutite teel enne sellesse käitisesse tarnimist jahutusenergiaks (täpsemalt külmaks veeks).

87. Tuletan meelde et, nagu ma juba märkisin käesoleva ettepaneku punktis 34, seadusandja nägi direktiivi 2003/87 artikli 10a lõikes 12 ette erieeskirja lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamiseks nende sektorite või allsektorite käitistele, mille puhul esineb „märkimisväärne kasvuhoonegaaside heite ülekandumise oht“. ( 62 ) Kõnealune eeskiri kehtestati selleks, et vältida majanduslikult ebasoodsat olukorda energiamahukates liidu sektorites ja allsektorites, mis tegutsevad rahvusvahelise konkurentsi tingimustes, kus ei kehti sarnased kasvuhoonegaaside heite piirangud.

88. Otsuse 2011/278 artikli 6 lõike 1 kolmas lõik näeb ette, et „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise“ tegurit kohaldatakse ka käitiste suhtes, mis küll ise ei kuulu sektorisse, mille puhul peetakse „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks“, aga mis ekspordivad mõõdetavat soojust niisuguse sektori käitisele, mis ei osale HKSis.

89. Käesolevas asjas ei ole poolte vahel vaidlust selles, et EDW käitis ise ei kuulu sektorisse, mille puhul peetakse „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks“. Käesoleva ettepaneku punktis 20 kirjeldatud 2. etapi raames aga ekspordib EDW Global Foundries’i tehasele külma vett, mida toodetakse EDW koostootmisjaamast pärit soojast veest ja veeaurust. See tehas, mis ei osale HKSis, kuulub kõnealusesse sektorisse.

90. Komisjon ja keskkonnaamet väidavad sisuliselt, et vastavalt otsuse 2011/278 artikli 6 lõike 1 kolmanda lõigu sõnastusele ei saa igal juhul rakendada „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise“ tegurit niisuguse käitise nagu EDW käitise toodetavate soojuse koguste suhtes 2. etapi teostamise käigus (mis toimub neeldumisjahutites). Nimelt ei tarbita seda soojust HKSiga hõlmamata käitises, mis kuulub sektorisse, mille puhul peetakse „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks“ (st Global Foundries’i tehases), vaid seda tarbivad kõnealused jahutid.

91. Põhikohtuasja kaebaja omakorda leiab, et neeldumisjahutid ei katkesta seost EDW koostootmisjaama (mis toodab soojust) ja Global Foundries’i tehase vahel (mis tarbib seda soojust jahutusenergia kujul). Sellele tehasele tarnitav jahutusenergia on tema sõnul igal juhul samaväärne selle tootmiseks kasutatud soojusenergiaga.

92. Leian, et eelmises punktis esitatud tõlgendusega ei saa nõustuda.

93. Nendin selle kohta, et otsuse 2011/278 artikli 6 lõike 1 kolmas lõik määratleb selgelt, et „mõõdetava soojuse tarbija“ on käitis, mis esiteks kuulub sektorisse või allsektorisse, mille puhul peetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks, ning mis teiseks ei osale HKSis.

94. Sellest tuleneb, et – nagu komisjon ja keskkonnaamet õigesti väidavad – selleks, et niisuguse käitise nagu EDW käitise suhtes saaks kohaldada „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise“ tegurit, peab see käitis esiteks soojust eksportima ja teiseks peab seda soojust tarbima käitises, mis vastab mõlemale eelmises punktis märgitud kriteeriumile. Selle teguri kohaldamine ei saa laieneda niisugusele käitisele tarnitavale külmale veele, sest see tähendab, et soojus on juba ära tarbitud.

95. Teistsuguse tõlgenduseni ei vii ka väljavõte komisjoni dokumendist „Frequently Asked Questions on Free Allocation Rules for the EU ETS post 2020“ („Korduma kippuvad küsimused lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamise kohta Euroopa Liidus pärast 2020. aastat“), ( 63 ) millele põhikohtuasja kaebaja oma seisukohas tugineb.

96. Esiteks võttis komisjon selle dokumendi, millel ei ole mingit siduvat jõudu, vastu neljanda kauplemisperioodi raames (nimelt ajavahemikul, mis hakkas kulgema 2021. aastal), samas kui põhikohtuasi puudutab kolmanda kauplemisperioodi (2013–2020) eest tasuta eraldatavaid lubatud heitkoguse ühikuid.

97. Teiseks viitab kõnealuse dokumendi väljavõte, millele põhikohtuasja kaebaja tugines, komisjoni delegeeritud määruse (EL) 2019/331 ( 64 ) VII lisa punkti 7 „Mõõdetava soojuse netokoguse kindlaksmääramise eeskirjad“ alapunktile 7.1. Selle alapunkti viimasest lausest nähtub aga, et kui soojusenergiat kasutatakse jahutamiseks absorptsioonjahutusprotsessi kaudu (nagu see protsess, mis toimub EDW käitise neeldumisjahutites), tuleb seda jahutusprotsessi käsitada soojust tarbiva protsessina. Järeldan sellest, et sama dokumendi kohaselt peab soojuse tarbimise toimumise kohaks lugema igal juhul just käitist või käitise osa, kus toimub jahutusprotsess (käesoleval juhul EDW neeldumisjahutid), mitte seda käitist või käitise osa, kuhu nõnda toodetud jahutusenergia tarnitakse (käesoleval juhul Global Foundries’i tehas).

98. Neid kaalutlusi arvestades leian, et põhikohtuasja asjaoludel ei saa Global Foundries’i tehast pidada käitiseks, kus tarbitakse soojust, mis pärineb EDW koostootmisjaamast ja mida kasutavad neeldumisjahutid külma vee tootmiseks (2. etapi raames). Kuivõrd seda tingimust ei ole täidetud (kuigi see tuleneb selgelt otsuse 2011/278 artikli 6 lõike 1 kolmanda lõigu sõnastusest), ei saa EDW puhul selle soojuse osas kohaldada „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu“ tegurit.

99. Lõpetuseks lisan, et direktiivi 2003/87 artikli 10a lõige 12 kehtestab erandi selle direktiivi artikli 10a lõikega 11 ette nähtud üldnormist, mille kohaselt peab tasuta eraldatavate lubatud heitkoguse ühikute kogust ajavahemikul 2013–2020 järk-järgult vähendama eesmärgiga kaotada need lubatud heitkoguse ühikud täielikult 2027. aastaks. Selles kontekstis tundub mulle ilmselge, et „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu“ teguri kohaldamise tingimusi tuleb tõlgendada kitsalt, et mitte kahjustada HKSi eesmärki, milleks on kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamine. ( 65 )

100. Seega teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata kolmandale eelotsuse küsimusele nii, et sellise käitise nagu EDW käitise suhtes ei saa kohaldada „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu“ tegurit nende soojuse koguste osas, mida ta toodab külma vee eksportimiseks käitisse, mis ei osale HKSis, kuid kuulub sektorisse, mille puhul peetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks. Täieliku selguse huvides täpsustan, et minu arvates ei saa vastus sellele küsimusele erineda olenevalt sellest, kas põhikohtuasjas käsitletavad neeldumisjahutid kuuluvad selle käitise alla või mitte. Nii ühel kui ka teisel juhul ei ole Global Foundries’i tehas selle soojuse tarbimise koht.

V. Ettepanek

101. Kõiki eespool esitatud kaalutlusi arvestades teen ettepaneku vastata Verwaltungsgericht Berlini (Berliini halduskohus, Saksamaa) esitatud eelotsuse küsimusele järgmiselt. 1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiviga 2009/29/EÜ), artikli 2 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mille kohaselt on käitise piirid samad kõikide eri lubade puhul, mida käitaja võib kasvuhoonegaaside heite ja saaste kohta saada. Sellest sättest koostoimes nimetatud direktiivi muudetud redaktsiooni artikli 3 punktidega b ja e tuleneb siiski, et kõrvalüksusi saab eelkõige lubatud heitkoguse ühikute esialgseks tasuta eraldamiseks arvesse võtta üksnes tingimusel, et nende tegevus võib mõjutada kasvuhoonegaaside heitkoguseid, olles sealjuures otseselt ja tehniliselt seotud põhikäitise tegevusega. 2. Euroopa Komisjoni Data Collection Template’is ette nähtud korrigeeritud lubatud kogust (corrected eligibility ratio) tuleb kohaldada asjaomases käitises tarbitud mõõdetava soojuse, mille eest on lubatud saada tasuta heitkoguse ühikuid, ja sellest käitisest heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemiga hõlmamata käitistele või üksustele eksporditud mõõdetava soojuse summa suhtes. Isegi kui käitisesiseselt saab tuvastada eri soojusvooge, ei ole selle koguse kohaldamist võimalik piirata ainult ühega nendest voogudest. 3. Komisjoni 27. aprilli 2011. aasta otsus 2011/278/EL, millega määratakse kindlaks kogu liitu hõlmavad üleminekueeskirjad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a kohaste tasuta saastekvootide ühtlustatud eraldamiseks, artikli 6 lõike 1 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et käitise suhtes, mis ei kuulu sektorisse, mille puhul peetakse kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu märkimisväärseks, ei saa kohaldada „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu“ tegurit nende soojuse koguste osas, mida ta toodab külma vee eksportimiseks käitisse, mis ei osale kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemis, kuid kuulub kõnealusesse sektorisse.

( 1 ) Algkeel: prantsuse.

( 2 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiiv, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ (ELT 2003, L 275, lk 32; ELT eriväljaanne 15/07, lk 631; edaspidi „direktiiv 2003/87“), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiviga 2009/29/EÜ (ELT 2009, L 140, lk 63). Käesolevas ettepanekus on selle direktiiviga kehtestatud „kasvuhoonegaaside saastekvootidega (lubatud heitkoguse ühikutega) kauplemise süsteemi“ tähistamiseks edaspidi kasutatud lühendit „HKS“.

( 3 ) Komisjoni 27. aprilli 2011. aasta otsus, millega määratakse kindlaks kogu liitu hõlmavad üleminekueeskirjad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a kohaste tasuta saastekvootide ühtlustatud eraldamiseks (ELT 2011, L 130, lk 1).

( 4 ) Neeldumisjahutid võimaldavad eri temperatuuritasemeid kasutades jahutada ainuüksi soojuse abil. Need toimivad tänu teatud vedelike võimele neelata ja desorbeerida auru: nimelt kasutavad need seadmed kahekomponentset segu, millest üks komponent (külmaaine, näiteks külm vesi) on lenduvam kui teine („absorbent“).

( 5 ) Vt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta direktiiv 2010/75/EL tööstusheidete kohta (saastuse kompleksne vältimine ja kontroll) (ELT 2010, L 334, lk 17). Selle direktiiviga tunnistati kehtetuks ja asendati nõukogu 24. septembri 1996. aasta direktiiv 96/61/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta (EÜT 1996, L 257, lk 26).

( 6 ) Euroopa Ühenduse majanduse tegevusalade klassifikaator (NACE).

( 7 ) Komisjoni 24. detsembri 2009. aasta otsus, millega määratakse kindlaks vastavalt [direktiivile 2003/87] selliste sektorite ja allsektorite loetelu, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks (ELT 2010, L 1, lk 10).

( 8 ) Komisjoni 27. oktoobri 2014. aasta otsus, millega määratakse ajavahemikuks 2015–2019 kindlaks vastavalt [direktiivile 2003/87] selliste sektorite ja allsektorite loetelu, mille puhul kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohtu peetakse märkimisväärseks (ELT 2014, L 308, lk 114).

( 9 ) Eelotsusetaotlusest nähtub, et direktiivi 2003/87 I lisaga hõlmatud tegevusala, millega tegeletakse EDW põhikäitises ja mille tagajärjel kehtib selle käitise suhtes (nimetatud direktiivi artikli 2 lõike 1 ja artikli 3 punkti e alusel) HKS, on „kütuse põletamine“ eelkõige soojuse tootmiseks. Selle tegevuse tulemusena eraldub süsinikdioksiidi.

( 10 ) Mõiste „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise oht“ osas viitan käesoleva ettepaneku punktile 34.

( 11 ) Täpsustan, et, nagu ma neeldumisjahutite ja EDW koostootmisjaama toimimisest aru saan, toodetakse Global Foundries’i tehase toimimiseks vajalikke külma, sooja ja leige vee koguseid pideva vooluna, mis tähendab, et 1., 2. ja 3. etapp toimuvad tegelikult samal ajal.

( 12 ) Direktiivi 2003/87 artikli 10a lõige 4 näeb ette, et „[t]asuta eraldatakse lubatud heitkoguse ühikuid kaugküttele ning […] tõhusale koostootmisele majanduslikult õigustatud nõudluse osas seoses soojus- või jahutusenergia tootmisega“.

( 13 ) Tuletan meelde, et esialgse aastase tasuta eraldatavate ühikute hulga arvutamiseks peavad liikmesriigid vastavalt otsuse 2011/278 artiklile 6 tegema käitiste või käitiseosade vahel vahet nende tegevusala alusel, et oleks võimalik teha kindlaks, kas tuleb kohaldada „tootepõhist võrdlusalust“, „soojuspõhist võrdlusalust“, „kütusepõhist võrdlusalust“ või „protsessiheite“ käitisele või käitiseosale spetsiifilist tegurit (vt selle kohta 8. septembri 2016. aasta kohtuotsus Borealis jt (C‑180/15, EU:C:2016:647, punkt 61) ning 18. jaanuari 2018. aasta kohtuotsus INEOS (C‑58/17, EU:C:2018:19, punkt 28)).

( 14 ) Otsuse 2011/278 artikli 10 lõike 2 punkti b alapunktist i tuleneb, et soojuspõhise võrdlusaluse käitiste või käitiseosade puhul saadakse antud aastaks tasuta eraldatav esialgne aastane heitkoguse ühikute arv mõõdetava soojuse jaoks kehtestatud soojuspõhise võrdlusaluse väärtuse korrutamisel mõõdetava soojuse tarbimise varasema soojuspõhise tootmistasemega. Vastavalt selle otsuse artikli 7 lõikele 1 koostoimes selle IV lisaga tuleb käitajal esitada eelkõige kogu asjakohane teave ja andmed tema käitise (või käitiseosa) tarbitud, imporditud ja eksporditud mõõdetava soojuse kohta.

( 15 ) Põhikohtuasja konkreetse huviküsimuse selgemaks kirjeldamiseks olgu täpsustatud, et oma vaide järel sai EDW DEHSt‑lt kokku 78267 tasuta eraldatavat lubatud heitkoguse ühikut, samas kui, lähtudes põhimõttest, et neeldumisjahutid ei moodusta osa põhikäitisest, nõuab ta 199280 ühikut (st 121013 ühikut rohkem, kui talle eraldati). Järelikult võib ühikute hulk, mida EDW‑le võidakse eraldada, oluliselt erineda, olenevalt sellest, kas neeldumisjahuteid loetakse käitise osaks või mitte.

( 16 ) See andmekogumisvorm, mida on viimati uuendatud 25. mail 2011, on kättesaadav komisjoni veebilehel aadressil https://ec.europa.eu/clima/policies/ets/allowances_en#tab-0-1 (ainult inglise keeles).

( 17 ) Põhikohtuasja pooled olid selles küsimuses eelotsusetaotluse esitanud kohtus eriarvamusel. Põhikohtuasja kaebaja leiab, et Global Foundries’i tehasest imporditud soojuse kogust mitte üksnes ei tuleks maha arvata (kuna jahutusseadmed ei ole nende arvates osa EDW käitisest), vaid ka, juhul, kui selle soojuse peaks kõigele vaatamata maha arvama, tuleks seda seostada üksnes 32‑kraadise leige vee vooga. DEHSt leiab vastupidi, et andmekogumisvorm ei võimalda erinevate soojusvoogude vahel vahet teha.

( 18 ) Vt direktiivi 2003/87 artikkel 1 ja 22. veebruari 2018. aasta kohtuotsus INEOS Köln (C‑572/16, EU:C:2018:100, punkt 26).

( 19 ) See eraldamine toimub kahes etapis: kõigepealt arvutavad liikmesriigid igale nende territooriumil asuvale käitisele esialgu eraldatud tasuta heitkoguste ühikute aastase koguse ning seejärel määrab komisjon järgmises etapis kindlaks lõpliku eraldamise.

( 20 ) Nendin, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei esita oma eelotsusetaotluses Euroopa Kohtule sõnaselgelt küsimust direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti e kohta. See kohus märgib siiski, et teine eelotsuse küsimus esitatakse üksnes juhul, kui tulenevalt vastusest esimesele eelotsuse küsimusele moodustavad jahutusseadmed osa EDW käitisest. Seega leian, et selleks, et teisele küsimusele saaks vastata, tuleb enne täpsustada selles sättes ette nähtud kriteeriume. Meenutan selle kohta, et isegi kui eelotsusetaotluse esitanud kohus on oma esimeses küsimuses formaalselt piirdunud kõnealuse direktiivi artikli 2 lõike 1 tõlgenduse palumisega, ei takista see asjaolu Euroopa Kohtul esitada talle kõiki liidu õiguse tõlgendamise juhiseid, mis võivad olla eelotsusetaotluse esitanud kohtu menetluses oleva kohtuasja lahendamisel tarvilikud, olenemata sellest, kas see kohus on neile oma küsimustes viidanud või mitte (vt 9. juuli 2020. aasta kohtuotsus Santen, C‑673/18, EU:C:2020:531, punkt 35 ja seal viidatud kohtupraktika).

( 21 ) Täpsustan korrigeeritud lubatud koguse asjakohasust arvutamise jaoks käesoleva ettepaneku C jaos.

( 22 ) Vt selle kohta direktiivi 2009/29 24. ja 25. põhjendus. Viitan ka 49. joonealusele märkusele minu ettepanekus kohtuasjas ExxonMobil Production Deutschland (C‑682/17, EU:C:2019:167) ning punktile 60 minu ettepanekus kohtuasjas INEOS Köln (C‑572/16, EU:C:2017:896).

( 23 ) „Kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu“ teguri konkreetset kohaldamist selle arvutuse raames on eelkõige kirjeldatud ettepaneku, mille ma tegin kohtuasjas ExxonMobil Production Deutschland (C‑682/17, EU:C:2019:167), 53. joonealuses märkuses (C‑682/17, EU:C:2019:167).

( 24 ) Tuletan meelde, et seda soojust kasutatakse leige vee tootmiseks eespool, käesoleva ettepaneku punktis 20 kirjeldatud 3. etapi raames.

( 25 ) Vt andmekogumisvormi E lehe „„EnergyFlows“ – Data on energy input, measurable heat and electricity“ II jao 2. osa punktid i ja j. „Mõõdetav soojus“ on otsuse 2011/278 artikli 3 punktis e määratletud kui „netosoojusvoog, mida transporditakse mööda kindlaks tehtavaid torusid või kanaleid […] aur[u], kuum[a] [õhu], [vee], õli, sulametallid[e] ja soolad[e] [abil], mille jaoks on võimalik paigaldada soojusarvesti“.

( 26 ) Saksa õiguses väljendub see ühtne lähenemine asjaolus, et TEHG § 4 lõike 4 kohaselt kehtib enne 2013. aastat loa saanud käitiste puhul vastavalt BImSchG‑le antud luba ka direktiivis 2003/87 nimetatud kasvuhoonegaaside heitkoguste suhtes (vt käesoleva ettepaneku punkt 16).

( 27 ) Vt direktiivi 2003/87 artikli 3 punkt e, direktiivi 96/61 artikli 2 punkt 1 ja direktiivi 2010/75 artikli 3 lõige 3. Peale selle näeb direktiivi 2003/87 artikkel 8 ette, et liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed tagamaks, et kasvuhoonegaaside heiteloa väljaandmise tingimused ja kord viiakse kooskõlla direktiivi 96/61 raames loa väljaandmise tingimuste ja korraga.

( 28 ) Nimetatud sätte kohaselt on „heide“ ainete, vibratsiooni, soojuse või müra otsene või kaudne väljutamine käitise punkt- või hajaallikatest õhku, vette või pinnasesse.

( 29 ) Vt direktiivi 2003/87 artikli 3 punkt b. Vt ka 19. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus Schaefer Kalk (C‑460/15, EU:C:2017:29, punkt 32) ja 28. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Trinseo Deutschland (C‑577/16, EU:C:2018:127, punkt 45), kus Euroopa Kohus toonitas, et selle sätte sõnastusest endast nähtub, et „heitkogus“ selle sätte tähenduses eeldab, et käitisest toimub kasvuhoonegaasi heide atmosfääri.

( 30 ) Asi on teisiti direktiivi 96/61 artikli 2 punkti 2 ja direktiivi 2010/75 artikli 3 punkti 2 puhul, sest nendes on mõistet „saastus“ määratletud nii, et see hõlmab muu hulgas vibratsiooni ja müra.

( 31 ) Vt direktiivi 2003/87 artikkel 1 ja 22. veebruari 2018. aasta kohtuotsus INEOS Köln (C‑572/16, EU:C:2018:100, punkt 26).

( 32 ) Vt direktiivi 96/61 artikkel 1.

( 33 ) Vt selle kohta 20. juuni 2019. aasta kohtuotsus ExxonMobil Production Deutschland (C‑682/17, EU:C:2019:518, punktid 62 ja 63 ning seal viidatud kohtupraktika).

( 34 ) Pealegi, nagu põhikohtuasja kaebaja õigesti rõhutab, vastaks direktiivi 2003/87 kontekstis „saastus“ igal juhul ainuüksi kasvuhoonegaasi atmosfääri eraldumisele ja sellest tulenevale kliimamuutusele.

( 35 ) Vt 28. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Trinseo Deutschland (C‑577/16, EU:C:2018:127, punkt 45). Vt ka minu ettepanek selles kohtuasjas (EU:C:2017:975).

( 36 ) Vt 28. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Trinseo Deutschland (C‑577/16, EU:C:2018:127, punkt 51).

( 37 ) Vt selle kohta 28. veebruari 2018. aasta kohtuotsus Trinseo Deutschland (C‑577/16, EU:C:2018:127, punkt 52).

( 38 ) Konkreetsemalt on selline minu tõlgendus – mille hindamine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne – TEHG § 2 lõike 4 esimesest lausest, mis sätestab, et „BImSchG kohaselt käitisele antud loas sisalduv tehniline kirjeldus [määrab] kindlaks [selle artikli] lõigetes 2 ja 3 käsitletud käitiste piirid“. Täpsustan, et minu arvates on see säte kooskõlas direktiivi 2003/87 mõttega. Olgu meenutatud, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse [direktiivi 96/61] (KOM(2001) 581 (lõplik)), ettepanekus toonitas komisjon (seletuskirja punkt 9), et ettepanek lubab liikmesriikidel „lähtuda [direktiivis 96/61] ette nähtud loamenetlustest“, et „anda välja teistsugust liiki luba – kasvuhoonegaaside heiteluba –, mille saamiseks tuleb esitada rohkem teavet, kui [viimati nimetatud] direktiiv praegu nõuab“ (kohtujuristi kursiiv).

( 39 ) Vt käesoleva ettepaneku punkt 15.

( 40 ) Juhin tähelepanu sellele, et vastuseks Euroopa Kohtu küsimusele märkis keskkonnaamet, et kasvuhoonegaaside heiteloas ette nähtud käitise piirid (mis on samasugused kui saastust käsitlevas loas ette nähtud piirid) on lubatud tasuta heitkoguse ühikute eraldamisel siduvad. Kui selline on TEHG § 2 lõike 4 esimeses lauses ette nähtud lähenemisviis, siis küsin ma endalt, kuidas on see ühitatav sama paragrahvi lõikes 2 määratletud kohaldamisalaga. Selles küsimuses peab seisukoha võtma eelotsusetaotluse esitanud kohus.

( 41 ) Vt käesoleva ettepaneku punktid 36 ja 37.

( 42 ) Olgu märgitud, et direktiivi 2003/87 saksa-, inglis-, prantsus- ja itaaliakeelses versioonis ei ole täpselt märgitud, mille kohta see „otsene seotus“ käib. Näiteks prantsuskeelses versioonis on kasutatud sõnastust „toute autre activité s’y rapportant directement“ (kohtujuristi kursiiv), samas kui saksa-, inglis- ja itaaliakeelses versioonis on kasutatud sõnastust „andere unmittelbar damit verbundene Tätigkeiten“, „directly associated activities“ ja „attività direttamente associate“ ilma mingi muu täpsustuseta. Hispaaniakeelsest versioonist nähtub siiski, et see otsene seotus peab olema kõrvalkäitise tegevuse ja ühe või mitme I lisas märgitud tegevusega, millega tegeletakse põhikäitises (viimati nimetatud keeleversioonis on „käitise“ mõiste määratletud kui „una unidad técnica fija donde se lleven a cabo una o varias actividades de las enumeradas en el anexo I, así como cualesquiera otras actividades directamente relacionadas con aquéllas“ (kohtujuristi kursiiv)). Seda tõlgendust paistab olevat kasutanud ka Euroopa Kohus 9. juuni 2016. aasta kohtuotsuses Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ (C‑158/15, edaspidi „kohtuotsus Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ, EU:C:2016:422, punkt 29) ning 29. aprilli 2021. aasta kohtuotsuses Granarolo (C‑617/19, EU:C:2021:338, punkt 39).

( 43 ) Vt selle kohtuotsuse punkt 30.

( 44 ) Tuletan sellega seoses meelde, et ma märkisin oma ettepanekus kohtuasjas Granarolo (C‑617/19, EU:C:2020:1016, punkt 63), et vastavalt kriteeriumile, mida Euroopa Kohus kasutas kohtuotsuses Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ (punkt 29), ei piisa selleks, et pidada tegevusi „tehniliselt seotuks“, sellest, et need on mingil moel ühendatud, vaid peab olema tuvastatud, et üks tegevus on integreeritud teise üldisesse tehnilisse protsessi. 29. aprilli 2021. aasta kohtuotsuses Granarolo (C‑617/19, EU:C:2021:338, punkt 46) täpsustas Euroopa Kohus, et see kriteerium nõuab „konkreetses ja erilises“ vormis integreeritust teisele tegevusele omase tehnilise protsessi juurde.

( 45 ) Mulle tundub, et kõik need asjaolud olid asjakohased kohtuasjas Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ. Selles kohtuasjas nentis Euroopa Kohus (punktis 31), et tegevuskoha konkreetsest korraldusest ning söelao ja elektrijaama vahelise konveierilindi olemasolust võib piisata selleks, et tuvastada asjaomase söe ladustamise tegevuse ja kütuste põletamise tegevuse tehniline seotus.

( 46 ) Tehniline hinnang on loomulikult asjakohane selle otsese seotuse tuvastamiseks ning see võib teatud juhtudel olla otsustava tähtsusega. Kohtuotsuses Elektriciteits Produktiemaatschappij Zuid-Nederland EPZ (punkt 30) leidis Euroopa Kohus nimelt, et piisab üksnes asjaolust, et (söelattu) ladustatud süsi on söeküttel töötava elektrijaama tööks hädavajalik, et leida, et ladustamine on otseselt seotud elektrijaama tegevusega.

( 47 ) Muu hulgas leidis Euroopa Kohus 29. aprilli 2021. aasta kohtuotsuses Granarolo (C‑617/19, EU:C:2021:338, punkt 43) sisuliselt, et otsene seos tuleb tuvastada ka siis, kui üks tegevus toimub teise tegevuse sooritamiseks.

( 48 ) Vt selle kohtuotsuse punkt 30.

( 49 ) Minu ettepanekus kohtuasjas Granarolo (C‑617/19, EU:C:2020:1016, punkt 57) järeldasin sellest, et Euroopa Kohus ei soovinud nimetatud kohtuotsuses ka väljendada seda, et „tehnilist seotust“ käsitleva kriteeriumi võib lugeda täidetuks ainuüksi juhul, kui tegevus on teise tegevuse jaoks „hädavajalik“.

( 50 ) Euroopa Kohus leidis selle kohta oma kohtuotsuses Granarolo (C‑617/19, EU:C:2021:338, punkt 47), et koostootmisjaama ja piimatoodete tootmisüksuse tegevused ei olnud tehniliselt seotud, vaatamata sellele, et need on ühendatud jaotusvõrgu kaudu. Kuigi käitajate vahelise lepingu tingimused tagasid tootmisüksusele privilegeeritud juurdepääsu koostootmisjaama toodetud energiale, võis see tootmisüksus vabalt toimida ilma selle energiata. Põhikohtuasi tundub mulle eespool kirjeldatud kohtuasjast erinev, sest, nagu nähtub käesoleva ettepaneku punktist 20, neeldumisjahutid toodavad jahutusprotsessi teel Global Foundries’i tehasele tarnitavat külma vett EDW koostootmisjaamast pärinevast soojast veest ja veeaurust. Kui eeldada, et see on tõesti nii, siis võib eelotsusetaotluse esitanud kohus minu arvates leida, et koostootmisjaama sooja vee tootmise tegevus kuulub nende seadmete külma vee tootmise tegevuse üldise tehnilise protsessi alla, ning seega, et need tegevused on tehniliselt seotud.

( 51 ) Olgu täpsustatud, et isegi kui neeldumisjahutid ei ole osa EDW käitisest, tuleb selle käitise „kogu mõõdetava soojuse“ hulka arvata koostootmisjaama toodetud soojus, mida on nende jahutite jaoks kasutatud (mis on otsuse 2011/278 artikli 9 lõike 3 kohaselt „soojus, mida eksporditakse teise, [HKS]välisesse käitisesse või muusse üksusesse“). Minu meelest ei saa nende jahutite arvamine käitise hulka viia mingil juhul selleni, et võetakse arvesse rohkem soojust ja selle põhjal eraldatakse rohkem heitkoguse ühikuid, vaid kõigest selleni – nagu olen selgitanud käesoleva ettepaneku punktides 36 ja 37 –, et võidakse vähendada esialgu eraldatud tasuta heitkoguse ühikuid, sest Global Foundries’i tehasest imporditud soojuse eest ei ole lubatud tasuta ühikuid saada.

( 52 ) Vt minu selgitused käesoleva ettepaneku punktides 36 ja 37.

( 53 ) Põhikohtuasja kaebaja ei nõustu, et kõnealused neeldumisjahutid kuuluvad sama käitise alla kui tema koostootmisjaam. Seevastu ei vaidle ta mitte kuidagi vastu asjaolule, et need seadmed impordivad soojust Global Founries’i tehasest.

( 54 ) Guidance Document no 3 on the harmonised free allocation methodology for the EU-ETS post 2012 (Data collection guidance) (juhenddokument nr 3 Euroopa Liidus pärast 2012. aastat tasuta vahendite eraldamise ühtlustatud metoodika kohta (andmekogumisjuhend)), 14. aprill ja 29. juuni 2011, kättesaadav komisjoni veebilehel aadressil https://ec.europa.eu/clima/sites/default/files/ets/allowances/docs/gd3_data_collection_en.pdf (lk 46).

( 55 ) Komisjoni juhenddokumendis (lk 4) sisalduva sõnaselge märkuse kohaselt ei ole see dokument õiguslikult siduv ega väljenda komisjoni ametlikku seisukohta: „[t]his guidance document […] does not represent an official position of the Commission and is not legally binding“. Olgu siiski märgitud, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt ei takista see, kui ühenduse õiguse akt ei ole siduv (st seostub „pehme õigusega“), Euroopa Kohut tegemast eelotsust selle akti tõlgendamise kohta artikli 267 alusel algatatud eelotsusemenetluses (vt 13. detsembri 1989. aasta kohtuotsus Grimaldi (C‑322/88, EU:C:1989:646, punkt 9) ja 21. jaanuari 1993. aasta kohtuotsus Deutsche Shell (C‑188/91, EU:C:1993:24, punkt 18 ja seal viidatud kohtupraktika)).

( 56 ) „Üldiselt“ all pean silmas, et nimetatud sättes on kasutatud sõnastust „kui liikmesriigi vorm või määratud failivorming ei nõua vähemalt samade andmete sisestamist“.

( 57 ) Vt otsuse 2011/278 artikli 10 lõike 2 punkti b alapunkt i.

( 58 ) Vt otsuse 2011/278 artikli 9 lõige 3.

( 59 ) Vt selle kohta ka mõiste „soojuspõhise võrdlusaluse käitiseosa“ määratlus otsuse 2011/278 artikli 3 punktis c.

( 60 ) Nimelt tuleb korrigeeritud lubatud kogust andmekogumisvormi kohaselt kohaldada total amount of heat potentially part of the heat benchmark sub-installations'i suhtes, see tähendab, et see tuleb korrutada net amount measurable heat consumed in the installation and eligible under the heat benchmark’i ja heat exported to installations or entities not covered by the EU ETS summaga (vt selle vormi E lehe „„EnergyFlows“ – Data on energy input, measurable heat and electricity“ II jao 2. osa punktid o, n, l ja k).

( 61 ) Selleks, et arvutada ühe käitise kogu mõõdetava soojuse hulka, tuleb teha kindlaks käitises olemasoleva mõõdetava soojuse koguhulk ning seejärel lahutada sellest see soojus, mida tarbitakse käitisesiseselt elektri tootmiseks või tootepõhise võrdlusaluse käitiseosades toodete valmistamiseks, ning see soojus, mis eksporditakse HKSi kuuluvatele käitistele (vt andmekogumismudeli E lehe „„EnergyFlows“ – Data on energy input, measurable heat and electricity“ II jao 2. osa punktid i, d, f, g ja h). Ülejäänud osas, arvestades, et andmekogumisvormi jao E.II.2 (kus on eelkõige üksikasjalikult kirjeldatud selle koguse arvutamisviisi) pealkiri on „Complete balance of measurable heat at the installation“ („Kogu mõõdetava soojuse saldo käitises“), on minu arvates selge, et see eeldab kõikide soojusvoogude arvessevõtmist.

( 62 ) See eeskiri näeb konkreetselt ette, et käitised, mille kohta kehtib „kasvuhoonegaaside heite ülekandumise ohu“ tegur, pidid alates 2013. aastast igal aastal kuni 2020. aastani tasuta saama lubatud heitkoguse ühikuid, mille hulk moodustab 100% selle direktiivi artikli 10a lõikes 1 nimetatud meetmete kohaselt kindlaks määratud kogusest.

( 63 ) See dokument on kättesaadav veebilehel aadressil https://ec.europa.eu/clima/sites/clima/files/events/docs/0134/far_faq_2_en.pdf. Põhikohtuasja kaebaja viitab punktile 2.4 „How should the production of cooling be treated?“ (dokumendi lk 5).

( 64 ) Komisjoni 19. detsembri 2018. aasta delegeeritud määrus, millega määratakse kindlaks üleliidulised üleminekueeskirjad [direktiivi 2003/87] artikli 10a kohaste lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamiseks ühtlustatud viisil (ELT 2019, L 59, lk 8). Olgu täpsustatud, et see delegeeritud määrus on kohaldatav üksnes neljanda kauplemisperioodi suhtes (2021–2030) ega ole seega käesolevas kohtuasjas kohaldatav.

( 65 ) Vt minu 3. detsembri 2020. aasta ettepanek kohtuasjas Ingredion Germany (C‑320/19, EU:C:2020:983, punkt 73).