ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
b)

Kas juhul, kui kolmanda küsimuse alaküsimusele a tuleb vastata jaatavalt, tuleb määruse (EÜ) nr 44/2001 artikli 5 punktis 3 sisalduvat mõistet „[koht], kus kahjustav sündmus on toimunud või võib toimuda” tõlgendada nii, et sellega on mõeldud kohta, kus juhatuse liige täitis või pidi täitma talle äriühinguõigusest tulenevaid ülesandeid ning mis on tavaliselt asjaomase äriühingu juhatuse asukoht või peamise äritegevuse koht viidatud määruse artikli 60 lõike 1 punkti b või c tähenduses?
ET Euroopa Liidu Teataja C 102/19

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour de cassation (Prantsusmaa) 27. jaanuaril 2014 – Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon versus Utopia SARL, kaubandusliku nimega Marshall Bioresources

(Kohtuasi C-40/14)

2014/C 102/27

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour de cassation

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitajad: Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon

Vastustaja kassatsioonimenetluses: Utopia SARL, kaubandusliku nimega Marshall Bioresources

Eelotsuse küsimused

1. Kas laboratooriumis kasutamiseks ette valmistatud loomade importija võib saada imporditollimaksu vabastust, mis on sedalaadi kaubale ette nähtud nõukogu 28. märtsi 1983. aasta määruse (EMÜ) nr 918/83 (millega kehtestatakse ühenduse tollimaksuvabastuse süsteem (1)) artikliga 60, kui see importija ei ole ise avalik või avalikes huvides tegutsev asutus või loa saanud eraõiguslik asutus, kes tegeleb peamiselt hariduse või teadusuuringutega, kuid kelle kliendid on neid tingimusi täitvad asutused?

2. Kas kombineeritud nomenklatuuri klassifitseerimise üldreegli 5 punkti b tuleb tõlgendada nii, et laboratooriumiuuringuteks ette nähtud elusloomade vedamiseks kasutatavad puurid kuuluvad selle reegli tähenduses pakkematerjalide või pakendite kategooriasse? Kui vastus on jaatav, siis kas nende pakkematerjalide või pakendite suhtes kohaldatavat lauseosa „ilmselt sobivad mitmekordseks kasutamiseks” tuleb hinnata üldiselt või üksnes liidu territooriumil uuesti kasutamist arvestades?

(1) EÜT L 105, lk 1.
—

on õigus pääseda igal hetkel nendesse rajatistesse, ilma kasutus- ja käitamisõiguse saaja eelneva nõusolekuta, eelkõige selleks, et kontrollida, kas neid rajatisi kasutatakse nõuetekohaselt, ja hoida ära igasugune kahju, ainsal tingimusel, et ta ei sega spordivõistluste head läbiviimist;
1.

Kas liidu riigihankeõigusega — käesoleval juhul on tegemist selle kohaldamisalast välja jäetud lepingute, konkurentsivabaduse, diskrimineerimiskeelu, läbipaistvuse ja proportsionaalsuse põhimõtetega — on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis lubavad sõlmida tervishoiualaste veoteenuste lepingu otse vabatahtlike ühendustega, mille korraldus põhineb peamiselt tasustamata tööl, ja nii, et sellisele ühendusele hüvitatakse tõepoolest ainult kulud?
4.

Esiteks, võttes vastu vaidlustatud otsuse, rikkus komisjon ELL artikli 13 lõikes 2 sätestatud volituste jaotamise põhimõtet ja sellest tulenevalt institutsionaalse tasakaalu põhimõtet (esimene väide). Selle väite esimese osa raames väidab nõukogu, et Rahvusvaheline Mereõiguse Kohus on Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni mereõiguse konventsiooniga loodud asutus, mis võtab vastu õiguslike tagajärgedega akte, ja et seega oleks Rahvusvahelisele Mereõiguse Kohtule liidu nimel esitatud seisukoha pidanud kujundama nõukogu vastavalt ELTL artikli 218 lõikele 9. Esimese väite teise osa raames väidab nõukogu, et igal juhul on komisjon rikkunud ELL artikli 16 lõiget 1, võttes endale poliitika kujundamise ülesanded, mis aluslepingu viidatud sätte kohaselt kuuluvad ainult nõukogule.
ET Euroopa Liidu Teataja C 93/20

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Hispaania) 27. jaanuaril 2014 — Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa — Extranjería versus Samir Zaizoune

(Kohtuasi C-38/14)

2014/C 93/32

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa — Extranjería

Vastustaja: Samir Zaizoune

Eelotsuse küsimus

Kas lojaalse koostöö ja direktiivi kasuliku mõju põhimõtete seisukohast tuleb direktiivi 2008/115/EÜ (1) artikli 4 lõikeid 2 ja 3 ning artikli 6 lõiget 1 tõlgendada nii, et nendega on vastuolus selline õigusnorm nagu põhikohtuasjas vaidlustatud siseriiklik õigusnorm ja seda tõlgendav kohtupraktika, mis lubab karistada ebaseaduslikult [riigis] viibivat välismaalast üksnes rahalise karistusega, mis on pealegi kokkusobimatu väljasaatmisega?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiiv 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel (ELT L 348, lk 98).
c)

vaidlustatud akti II lisa need sätted, mille kohaselt on nõutav Ühendkuningriigi osalemine tema territooriumil Põhjamere–Vahemere kaubaveokoridori loomisel (i) Londonist kaugemale (st Glasgow’sse, Edinburghi, Felixstowe’i ja Southamptoni) või (ii) üldse, on eraldatavad II lisa muust osast. Lisaks on igal juhul kogu vaidlustatud akti II lisa (ja artikkel 29) eraldiseisev ja eraldatav määruse ülejäänud osast.
3.

Kas juhul, kui esimesele küsimusele antakse jaatav vastus, tuleb küsimuse hindamisel, kas väidetavalt diskrimineeriva kinnipeetava maksu õiguslikult kehtivaks tasakaalustamiseks maksu kinni pidanud riigi sõlmitud topeltmaksustamise vältimise lepingu alusel piisab, kui i) nimetatud topeltmaksustamise vältimise leping näeb elukohariigis ette maksu vähendamise kinnipeetud maksu arvesse võtmise kaudu ja ii) konkreetsel juhul, ehkki see võimalus ei ole piiramatu, kaasneb maksu vähendamisega see, et Madalmaade maksukoormus ei ole mitteresidendi puhul kõrgem kui residendi puhul? Kas juhul, kui dividendide jaotamise aastal ei tagata piisavat kompensatsiooni, omab tasakaalustamise hindamisel tähendust see, et see osa maksust, mida ei võetud tulumaksu arvutamisel arvesse, kantakse üle ja arvessevõtmise võimalust saab kasutada järgnevatel aastatel?
Teine väide. Tõendite ilmselgelt ebaõige hindamine ja põhjenduse puudumine. EMA leiab, et mitmes kohtuotsuse lõigus on rikutud olulisi menetlusnorme osas, milles need ei sisalda põhjendusi või milles nendes sisalduvad põhjendused on ebapiisavad või vasturääkivad. Lisaks jättis Üldkohus hindamata kohtuasjas esitatud tõendid või tegi nende tõendite hindamisel ilmse hindamisvea. Kohtuotsusest ilmneb, et Üldkohus jättis mitmel korral hindamata EMA esitatud tõendid, jättes de facto otsustamata väidete üle, mis hageja hagiavalduses ja repliigis esitas. Mitmel juhul on Üldkohus tuginenud tingimusteta lepingute Cocoon ja Dicoems kohta komisjoni koostatud auditi lõpparuande järeldustele, kuigi EMA oli need järeldused oma hagiavalduses vaidlustanud.
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 785/2004 kindlustusnõuete kohta lennuettevõtjatele ja õhusõiduki käitajatele (1) artikli 3 punkti g tuleb tõlgendada nii, et ühenduse lennuettevõtja käitatavas helikopteris viibinud isik, — kelle õhuvedu põhineb küll lepingul (täpsemalt: lennuettevõtja ja kõnealuse isiku tööandja vahel sõlmitud leping), — kuid toimub siiski konkreetse tööülesande täitmise eesmärgil (täpsemalt: laviinide kontrollitud vallandamine lõhkelaengute toimel), ja — kelle osalemine nimetatud tööülesande täitmises seisneb selles, et „kohalikke olusid tundva teenäitajana” tegutsedes peab ta piloodi korraldusel avama helikopteri ukse ja hoidma seda teataval viisil ja teatava aja jooksul avatuna, a) on „reisija” või b) kuulub „lennukis töötava meeskonna liikmete ja salongitöötajate” hulka?
ET Euroopa Liidu Teataja C 129/11

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundespatentgericht (Saksamaa) 17. jaanuaril 2014 – BGW Marketing- & Management-Service GmbH versus Bodo Scholz

(Kohtuasi C-20/14)

2014/C 129/14

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundespatentgericht

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: BGW Marketing- & Management-Service GmbH

Vastustaja: Bodo Scholz

Eelotsuse küsimus

Kas direktiivi 2008/95/EÜ (1) artikli 4 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et identsete ja sarnaste kaupade ja teenuste puhul on tõenäoline, et üldsus võib kaubamärgid omavahel segi ajada, kui eristusvõimeline tähekombinatsioon, mis loob varasema, tavalise eristusvõimega kombineeritud kaubamärgi tervikmuljet, võetakse üle kolmanda isiku hilisemasse sõnalisse tähisesse nii, et sellele tähekombinatsioonile lisatakse kirjeldav sõnakombinatsioon, mis selgitab tähekombinatsiooni kui sõnakombinatsiooni lühendit?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiiv 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (ELT L 299, lk 25).
ET Euroopa Liidu Teataja C 129/15

10. märtsil 2014 esitatud hagi – Saksamaa Liitvabariik versus Euroopa Parlament, Euroopa Liidu Nõukogu

(Kohtuasi C-113/14)

2014/C 129/19

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Saksamaa Liitvabariik (esindajad: T. Henze, A. Wiedmann)

Kostjad: Euroopa Parlament, Euroopa Liidu Nõukogu

Hageja nõuded

— tühistada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1308/2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 922/72, (EMÜ) nr 234/79, (EÜ) nr 1037/2001 ja (EÜ) nr 1234/2007 (1), artikkel 7;

— tühistada nõukogu 16. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1370/2013, millega määratakse kindlaks põllumajandustoodete ühise turukorraldusega seotud teatavate toetuste kehtestamise meetmed (2), artikkel 2, milles viidatakse määruse (EÜ) nr 1308/2013 artiklile 7;

— tuvastada, et kehtima jääb eespool viidatud õigusnormide mõju kuni kohasel õiguslikul alusel vastu võetud määrused jõustuvad;

— mõista Euroopa Parlamendilt ja Euroopa Liidu Nõukogult välja kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Saksamaa Liitvabariik palub tühistada määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 7. Määrus (EL) nr 1308/2013 võeti tervikuna vastu põllumajandusturgude ühise korraldusena ELTL artikli 43 lõike 2 alusel.

Liitvabariigi valitsuse arvates on määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 7 sätete puhul siiski tegemist „meetmega hindade kehtestamise kohta” ELTL artikli 43 lõike 3 tähenduses. Seetõttu on liitvabariigi valitsus seisukohal, et määruse (EL) nr 1308/2013 artikkel 7 ei oleks tulnud vastu võtta ELTL artikli 43 lõike 2 alusel, vaid ELTL artikli 43 lõike 3 alusel. Valitsus leiab, et määruse (EL) nr 1308/2013 artikkel 7 põhineb seega valel õiguslikul alusel.

Liitvabariigi valitsuse hinnangul tuleb õiguskindluse ja õigusselguse põhjustel tühistada ka määruse (EL) nr 1370/2013 artikkel 2, milles viidatakse määruse (EL) nr 1308/2013 artiklile 7. Kuna artiklis 2 viidatakse määruse (EL) nr 1308/2013 artikli 7 sätetele, mis tuleb valitsuse arvates tühistada, luuakse selle viitega vale õiguslik mulje, et artikli 7 sätted põhinevad kohasel õiguslikul alusel ja on õiguspärased.

Liitvabariigi valitsuse arvates tuleb samuti lähtudes ülekaalukate huvide kaitsmisest, põllumajanduskäitiste õiguspärase ootuse kaitse kaalutlustest, samuti üldiselt õiguskindluse kaalutlustest ELTL artikli 264 teise lõigu alusel tuvastada, et kehtima jääb eespool viidatud õigusnormide mõju kuni kohasel õiguslikul alusel vastu võetud määrused jõustuvad.

(1) ELT L 347, lk 671.

(2) ELT L 346, lk 12.
ET Euroopa Liidu Teataja C 129/14

Forgital Italy SpA 18. veebruaril 2014 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kuues koda) 4. detsembri 2013. aasta määruse peale kohtuasjas T-438/10: Forgital Italy SpA versus Euroopa Liidu Nõukogu

(Kohtuasi C-84/14 P)

2014/C 129/17

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Apellant: Forgital Italy SpA (esindajad: advokaadid R. Mastroianni ja V. Turinetti di Priero)

Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

— tühistada 4. detsembri 2013. aasta määrus kohtuasjas T-438/10, millega Üldkohus jättis vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata hagi nõukogu 29. juuni 2010. aasta määruse (EL) nr 566/2010, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1255/96, millega ajutiselt peatatakse teatavatele tööstus-, põllumajandus- ja kalatoodetele kehtestatud ühise tollitariifistiku ühepoolsed tollimaksud (ELT 2010, L 163, lk 4), tühistamise nõudes, kuna sellega on muudetud teatavate toodete kirjeldusi, mille puhul ühise tollitariifistiku ühepoolsed maksumäärad peatatakse;

— saata kohtuasi T-438/10 sisuliseks lahendamiseks tagasi Euroopa Liidu Üldkohtule vastavalt Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artiklile 61;

— mõista Euroopa Liidu Nõukogult ja Euroopa Komisjonilt välja kõik esimese astme ja apellatsioonimenetluse kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Apellant väidab, et on rikutud Üldkohtu kodukorra artiklit 113, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47 sätestatud õigust tõhusale õiguskaitsevahendile, õiguste tõhusa kohtuliku kaitse üldpõhimõtet ja kaitseõigust. Ta märgib, et Euroopa Liidu Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta omal algatusel tõstatas väite, et apellandi poolt kohtuasjas T-438/10 esitatud hagi on vastuvõetamatu, esitamata faktilisi ja õiguslikke põhjusi, millel see väide põhineb, ja lubamata pooltel selle kohta arvamust avaldada, nagu näeb ette Üldkohtu kodukorra artikkel 113. Selles osas ei oma tähtsust, et Üldkohus saatis pooltele küsimuse selle kohta, milline mõju on 5. veebruari 2013. aasta kohtumäärusel (kohtuasi T-551/11, BSI vs. nõukogu) kohtuasjas T-438/10, kuna vastupidi sellele, mida kinnitab Üldkohus, ei oleks pooled pidanud sellest järeldama, et kohus kavatseb omal algatusel tõstatada vastuvõetamatuse väite.

Teiseks rikkus Üldkohus õigusnormi ELTL artikli 263 lõike 4 viimase lause tõlgendamisel koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47 sätestatud tõhusa kohtuliku kaitse üldpõhimõttega. Nõukogu 29. juuni 2010. aasta määrus (EL) nr 566/2010 ei ole üldkohaldatav akt, mis sisaldab rakendusmeetmeid.
1.

a) Kas Euroopa Keskpanga nõukogu 6. septembri 2012. aasta otsus rahapoliitiliste otsetehingute tehniliste üksikasjade kohta (Technical features of Outright Monetary Transactions) on vastuolus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 119 ja artikli 127 lõigetega 1 ja 2 ning protokolli Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja kohta artiklitega 17–24, kuna see ületab nimetatud normidega reguleeritud Euroopa Keskpanga volitusi rahapoliitika teostamisel ning sekkub liikmesriikide pädevusse? Kas Euroopa Keskpanga volituste ületamine tuleneb eelkõige sellest, et Euroopa Keskpanga nõukogu 6. septembri 2012. aasta otsus aa) on seotud Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi või Euroopa stabiilsusmehhanismi majanduspoliitiliste abiprogrammidega (tingimuslikkus)? bb) näeb ette ainult konkreetsete liikmesriikide riigivõlakirjade ostmise (selektiivsus)? cc) näeb kohandamisprogrammi kohaldavate riikide riigivõlakirjade ostmise ette lisaks Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi või Euroopa stabiilsusmehhanismi abiprogrammidele (paralleelsus)? dd) võib õõnestada Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi või Euroopa stabiilsusmehhanismi abiprogrammide piiranguid ja tingimusi (möödahiilimine)? b) Kas Euroopa Keskpanga nõukogu 6. septembri 2012. aasta otsus rahapoliitiliste otsetehingute tehniliste üksikasjade kohta on vastuolus Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 123 sätestatud eelarve monetaarse rahastamise keeluga? Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 123 on vastuolus eelkõige see, et Euroopa Keskpanga nõukogu 6. septembri 2012. aasta otsus aa) ei näe ette koguselist piirangut riigivõlakirjade ostmisele (maht)? bb) ei näe ette viitaega riigivõlakirjade esmasturul emiteerimise ja nende Euroopa Keskpankade Süsteemi poolt järelturul ostmise vahel (turuhinna kujunemine)? cc) lubab kõikide omandatud riigivõlakirjade hoidmist kuni nende lunastustähtpäevani (turuloogikasse sekkumine)? dd) ei sisalda spetsiifilisi nõudeid omandatavate riigivõlakirjade krediidikvaliteedile (kohustuste täitmata jätmise risk)? ee) näeb ette Euroopa Keskpankade Süsteemi võrdse kohtlemise riigivõlakirjade eraisikust ja teiste omanikega (võlausaldajate nõuete väärtuskärbe)?
1.

Kas pädeval asutusel on kavandatavat omandamist direktiivi 2007/44 (1) artikli 15a tähenduses sõnaselgelt heaks kiites lubatud seda heakskiitmist siseriiklike õigusnormide alusel piirata või selle suhtes tingimusi kehtestada? Kas seejuures on oluline, et kõnealused piirangud või tingimused põhinevad kavandava omandaja poolt antud lubadustel direktiivi põhjenduse 3 tähenduses?
—

tuvastada, et kuna Prantsuse Vabariik ei ole ettenähtud tähtaja jooksul võtnud kõiki vajalikke meetmeid, et nõuda tagasi riigiabi, mis on tunnistatud ebaseaduslikuks ja siseturuga kokkusobimatuks komisjoni 28. jaanuari 2009. aasta otsusega 2009/402/EÜ Prantsusmaa puu- ja köögiviljasektori situatsiooniplaanide kohta (1), ega määratud tähtaja jooksul teatanud komisjonile selle otsuse täitmiseks võetud meetmetest, siis on Prantsuse Vabariik rikkunud ELTL artikli 288 neljandast lõigust ja selle otsuse artiklitest 2, 3 ja 4 tulenevaid kohustusi;
2.

Kas direktiivi artikli 5 lõikega 2 ja artikliga 6 on kooskõlas see, kui liikmesriik näeb oma õiguses ette, et ametiasutus võib keskkonnateabe andmise eest võtta tasu, mis „ei ületa summat, mida ametiasutus peab mõistlikuks”, kui ametiasutuse otsus selle kohta, mis on „mõistlik summa”, allub Inglise õiguse kohaselt halduslikule ja kohtulikule kontrollile?
2.

Kui esimesele küsimusele vastatakse, et aegumistähtaega hakatakse arvestama alles kahju tekkimisest, siis kas seoses lõplikult antud eksporditoetuse tagasinõudmisega on kahju määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 artikli 1 lõike 2 tähenduses tekkinud juba siis, kui eksportijale on makstud eksporditoetusega võrdne summa määruse (EMÜ) nr 565/80 artikli 5 lõike 1 tähenduses, ilma et määruse (EMÜ) nr 565/80 artiklis 6 viidatud tagatist oleks veel vabastatud, või tekib kahju alles tagatise vabastamise ja/või eksporditoetuse lõpliku andmise ajal?
4.

Kas nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi sellised õigusnormid nagu vana tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikkel 372 jj, mis lubab võlausaldajal nõuda ebaõiglastest lepingutingimustest tuleneva kohustuse täitmist kinnisvaratagatiseks antud kinnisasja müügiga, vaatamata sellele, et tarbija on selle vaidlustanud, ja ilma, et sõltumatu kohtunik oleks lepingutingimusi kontrollinud?
1.

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 101 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et olukorras, kus ettevõtjad osalevad käesolevas asjas kirjeldatud ühises elektroonilises teabesüsteemis ja konkurentsinõukogu on tõendanud, et kõnealuses süsteemis avaldati süsteemiteade allahindluste tegemise piiramise kohta ja nähti ette tehniline piirang allahindlusmäära sisestamiseks, saab eeldada, et elektroonilises teabesüsteemis avaldatud süsteemiteade oli või oleks pidanud olema asjaomastele ettevõtjatele teada, ja kuna asjaomased ettevõtjad ei olnud piirangu kohaldamise vastu, siis kiitsid nad allahindluste tegemise piiramise vaikimisi heaks, ning seetõttu võib neid pidada vastutavaks ELTL artikli 101 lõike 1 kohase kooskõlastatud tegevusega tegelemise eest?
ET Euroopa Liidu Teataja C 142/10

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Rüsselsheim (Saksamaa) 28. jaanuaril 2014 – Jürgen Kaiser versus Condor Flugdienst GmbH

(Kohtuasi C-46/14)

2014/C 142/13

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Amtsgericht Rüsselsheim

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Jürgen Kaiser

Kostja: Condor Flugdienst GmbH

Eelotsuse küsimus

Kas määruse (1) artikli 5 lõikes 3 sätestatud vastutusest vabastamise võimaluse kasutamiseks peab lennuettevõtja üksikasjalikult selgitama ja tõendama, et ta on võtnud kõik sobivad meetmed, et vältida erakorralise asjaolu eeldatavaid tagajärgi, mis seisnevad lennu tühistamises või märkimisväärses hilinemises, või et tema käsutuses ei olnud selliseid sobivaid meetmeid?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrus (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (ELT L 46, lk 1; ELT eriväljaanne 07/08, lk 10).
1.

Euroopa Liidu vanade ja uute liikmesriikide otsetoetuste taseme hindamine määruse nr 73/2009 (1) artikli 10 lõike 1 alusel koostoimes artiklitega 7 ja 121: a. Kas määruse nr 73/2009 artikli 7 lõiget 1 koostoimes artikli 10 lõikega 1 ja artikliga 121 tuleb tõlgendada nii, et 2012. aastal on liidu vanades liikmesriikides 5 000 eurot ületavate otsetoetuste tase 90%? b. Juhul kui esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt, siis kas see tähendab, et 2012. aastal ei ole otsetoetuste tase liidu uutes ja vanades liikmesriikides määruse nr 73/2009 artikli 10 lõike 1 ja artikli 121 sisu ja eesmärkide kohaselt võrdsustunud? c. Kas määruse nr 73/2009 artikli 10 lõike 1 lõpuosa („võttes arvesse artikli 7 lõike 1 alusel kohaldatavaid vähendusi”) ja komisjoni töödokument DS/2011/14/REV 2, milles on otsetoetuste võrdluseks kasutusel erinevad alused – liidu uutes liikmesriikides hinnatakse otsetoetuste taset nii, et ümbersuunamist ei ole kohaldatud (90% artikli 121 kohaselt), samas kui liidu vanades liikmesriikides on ümbersuunamist kohaldatud (100% vähendatuna 10% võrra artikli 7 lõike 1 kohaselt) – on vastuolus ühinemisaktiga ja Euroopa Liidu õiguse põhimõtetega, sh õiguspäraste ootuste kaitse, hea halduse, ausa konkurentsi ja diskrimineerimiskeelu põhimõtetega, ning ELTL artiklis 39 sätestatud ühise põllumajanduspoliitika eesmärkidega?
ET Euroopa Liidu Teataja C 135/27

10. märtsil 2014 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Portugali Vabariik

(Kohtuasi C-116/14)

2014/C 135/32

Kohtumenetluse keel: portugali

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: N. Yerrell ja P. Guerra e Andrade)

Kostja: Portugali Vabariik

Hageja nõuded

— tuvastada, et kuna Portugali Vabariik ei kehtestanud nõutud suuniseid ega teavitanud neist, siis on Portugali Vabariik rikkunud talle Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2008/96/EÜ (maanteede infrastruktuuri ohutuse korraldamise kohta) (1) artikli 8 lõigetest 1 ja 2 tulenevaid kohustusi;

— mõista kohtukulud välja Portugali Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Direktiivi 2008/96 artikli 8 lõikes 1 on sätestatud, et liikmesriigid tagavad, et suunised, kui neid veel ei ole, võetakse vastu hiljemalt 19. detsembril 2011, et abistada pädevaid asutusi selle direktiivi kohaldamisel.

Rohkem kui kaks aastat pärast kõnealuste suuniste vastuvõtmiseks antud tähtaja möödumist ei ole Portugali riik neid ikka veel kehtestanud.

Vastavalt direktiivi 2008/96 artikli 8 lõikele 2 teavitavad liikmesriigid nendest suunistest komisjoni kolme kuu jooksul alates suuniste vastuvõtmisest.

Portugali riik ei ole suuniseid vastu võtnud ja on seega rikkunud eespool nimetatud teavitamiskohustust.

(1) ELT L 319, lk 59.
2.

Kui vastus eelmisele küsimusele on eitav, siis kas direktiivi 93/13/EMÜ artikli 3 lõiget 1 koostoimes selle artikli 6 lõikega 1 tuleb seoses lepingutingimuse ebaõiglase olemusega tõlgendada nii, et arvestades panga ja kindlustuse vahelise kokkuleppe eesmärki ja eset on keelatud selline kokkulepe nagu kirjeldatud eelmises küsimuses?
1)

Kas vastavalt nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivile 93/13/EMÜ (1) ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes ja eeskätt direktiivi artikli 6 lõikele 1 ning selleks, et tagada tarbijate ja kasutajate kaitse kooskõlas võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtetega, peab liikmesriigi kohus, kes tuvastab, et hüpoteeklaenu lepingu viivist käsitlev lepingutingimus on ebaõiglane, tuvastama selle lepingutingimuse tühisuse ja lugema selle mittesiduvaks, või vastupidi, ta peab viivist käsitleva lepingutingimuse tasakaalustama, andes sissenõudjale või võlausaldajale korralduse viivis ümber arvutada?