51.

Pärast kohtuasja uueks arutamiseks tagasisaatmist on asi jälle Ülemkohtu menetluses, kes esitab Euroopa Kohtule järgmised küsimused: „1. Kas liidu õigus (eelkõige ELTL-i artikkel 267) kohustab liikmesriigi ülemkohut või annab talle õiguse esitada omal algatusel Euroopa Liidu Kohtule eelotsusetaotlus isegi juhul, kui põhikohtumenetluses on niisugune olukord: konstitutsioonikohus tühistas ülemkohtu otsuse, mis põhines peamiselt liidu keskkonnaõiguse normi kohaldamisel, ning tegi sellele kohtule ülesandeks järgida konstitutsioonikohtu õiguslikke hinnanguid ühe kohtumenetluse poole menetlusõiguste ja põhiõiguste rikkumise osas, kuid milles ei olnud arvesse võetud, et kohtuvaidlus on liidu õiguse kohaldamisalas? Teisisõnu: kui konstitutsioonikohus, kes on käesolevas menetluses viimase astme kohus, ei jõudnud järeldusele, et Euroopa Liidu Kohtule tuleks esitada eelotsuse küsimused ja jättis põhikohtumenetluses ajutiselt kohaldamata õiguse vastuvõetavale keskkonnale ja keskkonnakaitsele. 2. Kas saastuse kompleksse vältimise eesmärki –, mis tuleneb eelkõige saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli direktiivi põhjendustest 8, 9 ja 23 ning artiklitest 1 ja 15 – vältida ja vähendada saastust, sh üldsuse osalusel, et saavutada keskkonna kui terviku kaitse kõrge tase, on võimalik saavutada keskkonnakaitse ühenduse raamistikus niisuguses menetluses, milles asjaomasel üldsusel ei ole kompleksse vältimise menetluse algatamise kuupäevaks tehtud kättesaadavaks kogu asjassepuutuvat dokumentatsiooni (saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli direktiivi artikkel 6 koosmõjus artikliga 15), eriti otsust prügila asukoha kohta, ning millele järgnevas esimese astme menetluses esitab taotleja puuduva dokumendi tingimusel, et seda ei esitataks teistele menetlusosalistele, kuna tegemist on ärisaladusega kaetud dokumendiga? Teisisõnu: kas saab põhjendatult väita, et otsus prügila asukoha kohta (eriti selle otsuse põhjendus) mõjutab oluliselt argumentide, märkuste ja muude soovituste esitamist? 3. Kas niisugusel juhul, kui selle hinnangu kehtivust, mille keskkonnaministeerium 1999. aastal ühe keskkonnamõju hindamise menetluse kokkuvõttena andis, pikendatakse mitme aasta pärast pelga otsusega, ilma uut keskkonnamõju hindamist läbi viimata, on täidetud keskkonnamõju hindamise direktiivi eesmärgid, eelkõige liidu keskkonnaõiguse seisukohast, ning täpsemalt: kas on täidetud artiklis 2 sätestatud tingimus, mille kohaselt tuleb enne teatavatele projektidele loa andmist hinnata nende keskkonnamõju? Teisisõnu: kas saab väita, et kui keskkonnamõju hindamise direktiivi tähenduses on otsus korra vastu võetud, siis on see määramata kestusega? 4. Kas saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli direktiivist (eelkõige selle preambulist ning artiklitest 1 ja 16) üldiselt tulenev nõue – mille kohaselt tagab iga liikmesriik saastuse vältimise ja vähendamise ka sellega, et annab üldsusele erapooletud, õiglased ja õigeaegsed õiguskaitsevahendid vastavalt keskkonnamõju hindamise direktiivi artiklile 10a ning Århusi konventsiooni artiklile 6 ja artikli 9 lõigetele 2 ja 4 – hõlmab ka võimalust, et nimetatud üldsus saaks taotleda, et võetaks vastu siseriikliku õigusega kooskõlas olev niisugune ajutine haldus- või kohtulik meede (näiteks kohtu korraldus peatada kompleksse otsuse täitmine), mis lubab ajutiselt – kuni sisulise otsuse tegemiseni – katkestada kavandatud prügila rajamise? 5. Kas on võimalik, et kohtuotsusega – millega täidetakse saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli direktiivis, keskkonnamõju hindamise direktiivis või Århusi konventsiooni artikli 9 lõigetes 2 ja 4 sätestatud tingimust ehk kohaldatakse seal üldsuse jaoks ettenähtud õigust kohtulikule kaitsele Euroopa Liidu keskkonnapoliitikat reguleeriva ELTL-i artikli 191 lõigete 1 ja 2 tähenduses – rikutakse ebaseaduslikult käitaja omandiõigust, mille tagab inimõiguste ja põhivabaduste kaitse Euroopa konventsiooni lisaprotokolli artikkel 1, näiteks sellega, et kohtumenetluses tühistatakse taotlejale uue käitise rajamiseks antud kompleksne lõplik luba?”