40

Neil asjaoludel otsustas Amtsgericht Sonthofen (Sonthofeni esimese astme kohus, Saksamaa) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „[I. Esimese süüdistuse kohta (2012. aasta jaanuar) ja teise süüdistuse kohta (kuni 2012. aasta juuni lõpuni):] 1. a) Kas ELTL artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et õiguskaitseasutused ei või määrata karistust selle eest, kui ilma Saksamaal väljastatud loata vahendatakse spordikihlvedusid liidu teistes liikmesriikides väljastatud litsentsi omavatele kihlveokorraldajatele, kui vahendamine eeldab, et korraldajal oleks ka Saksamaal väljastatud luba, kuid siseriiklikel asutustel on liidu õigusega vastuolus oleva õigusliku olukorra tõttu (edaspidi „spordikihlvedude korraldamise monopol“) keelatud anda luba eraõiguslikele korraldajatele? b) Kas esimese küsimuse punktile a tuleb vastata teisiti, kui ühel Saksamaa 15 liidumaast, kes on ühiselt kehtestanud riikliku spordikihlvedude monopoli ja käitavad seda ühiselt, väidavad riigiasutused loa väljastamisest keeldumise menetluses või kriminaalmenetluses, et seadusest tulenev keeld anda luba eraõiguslikele korraldajatele ei ole juhul, kui esitatakse taotlus kihlvedude korraldamise või vahendamise loa saamiseks, sellel liidumaal kohaldatav? c) Kas liidu õiguse põhimõtteid, muu hulgas teenuste osutamise vabadust, ja Euroopa Kohtu otsust Stanleybet International jt (C‑186/11 ja C‑209/11, EU:C:2013:33) tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus alaline ja „ennetavana“ käsitatud keeld vahendada piiriüleselt spordikihlvedusid või määrata selle eest karistusi, kui selle põhjenduseks märgitakse, et loa väljastamisest keeldunud asutusele ei olnud otsuse tegemise ajal „ilmselgelt, see tähendab ilma täiendava uurimiseta“ arusaadav, et vahendustegevus vastab kõigile loa andmise sisulistele tingimustele (välja arvatud riiklik monopol)? 2. Kas direktiivi 98/34 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus karistuse määramine selle eest, kui ilma Saksamaal väljastatud loata vahendatakse totalisaatori kaudu spordikihlvedusid teises liikmesriigis väljastatud litsentsi omavale kihlveokorraldajale, kui riiklik sekkumine põhineb üheainsa liidumaa seadusel, millest ei ole Euroopa Komisjonile teatatud ja mis käsitleb liidumaade kokkulepet hasartmängude valdkonnas [GlüStV], mis on vahepeal kehtetuks tunnistatud? [II. Teise süüdistuse kohta alates 2012. aasta juulist:] 3. Kas ELTL artiklit 56 ja liidu õiguses ette nähtud läbipaistvuse nõuet, võrdse kohtlemise põhimõtet ja sooduskohtlemise keeldu tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus karistuse määramine selle eest, et ilma Saksamaal väljastatud loata vahendatakse spordikihlvedusid [liidu] teises liikmesriigis väljastatud litsentsi omavale kihlveokorraldajale, juhul kui on kohaldatav „eksperimenteerimisklauslit spordikihlvedude kohta“ sisaldav üheksaks aastaks kehtestatud [GlüÄndStV], mis näeb seitsmeks aastaks ette teoreetilise võimaluse anda maksimaalselt 20 kontsessiooni ka eraõiguslikele kihlveokorraldajatele, millel on legaliseeriv mõju kõigile Saksamaa liidumaadele kui vajalik eeltingimus vahendusloa saamiseks, kui: a) kontsessiooni andmise menetlust korraldas ja seoses sellega toimunud õigusvaidlustes osales kontsessioone andev asutus koos advokaadibürooga, kes on enamikku liidumaadest ja nende loteriiettevõtjaid seoses liidu õigusega vastuolus oleva spordikihlvedude monopoliga korrapäraselt nõustanud ja esindanud neid siseriiklikes kohtutes eraõiguslike kihlveokorraldajate vastu ja kellele oli tehtud ülesandeks esindada riigiasutusi eelotsusemenetlustes kohtuasjades Stoß jt (liidetud kohtuasjad C‑316/07, C‑358/07, C‑359/07, C‑360/07, C‑409/07 ja C‑410/07, EU:C:2010:504), Carmen Media Group (C‑46/08, EU:C:2010:505) ja Winner Wetten (C‑409/06, EU:C:2010:503); b) Euroopa Liidu Teatajas 8. augustil 2012 avaldatud kontsessioonimenetluse algatamise teadaandest ei nähtunud detaile miinimumnõuete kohta, mida edaspidi nõutakse esitatavate programmide, selgituste ja tõendite sisu kohta ning maksimaalselt 20 kontsessionääri valiku suhtes, vaid pigem esitati detailid alles pärast taotluste esitamise tähtpäeva nn teabekirjas ja arvukates muudes dokumentides ainult taotlejatele, kes olid pääsenud kontsessioonimenetluse „teise vooru“; c) kontsessioone andev asutus kutsus kaheksa kuud pärast menetluse algust erinevalt kontsessioonimenetluse väljakuulutamisel esitatud teabest ainult 14 kontsessioonitaotlejat esitlema isiklikult oma sotsiaal- ja turvameetmete programmi, kuna need taotlejad vastasid kõigile kontsessiooni saamise miinimumnõuetele, 15 kuud pärast menetluse algust teatas kontsessioone andevasutus aga, et ükski taotleja ei tõendanud „kontrollitaval kujul“ oma vastavust miinimumnõuetele; d) avalik-õiguslike loteriiettevõtjate ühendusest koosnev riigi kontrolli all olev kontsessioonitaotleja [...] kuulub nende 14 taotleja hulka, kes kutsuti oma programmi esitlemiseks kontsessioone andvasse asutusse, kuid kes tõenäoliselt ei ole oma tugeva seotuse tõttu spordiürituste korraldajatega kontsessiooni saamiseks kõlblik, kuna õiguslik olukord [...] nõuab, et aktiivne sporditegevus ja seda korraldavad ühendused oleksid rangelt lahus spordikihlvedude korraldamisest ja vahendamisest; e) kontsessiooni saamiseks on muu hulgas nõutav „kavandatud spordikihlvedude korraldamiseks vajalike vahendite õiguspärase päritolu“ tõendamine; f) kontsessioone andev asutus ja hasartmängude korraldamise lubade väljastamise üle otsustav kolleegium [(„Glücksspielkollegium“)], mis koosneb liidumaade esindajatest, jätavad kasutamata võimaluse väljastada kontsessioone eraõiguslikele kihlveokorraldajatele, samal ajal kui avalik-õiguslikud loteriiettevõtjad korraldavad ühe aasta jooksul pärast võimalikku kontsessiooniandmist spordikihlvedusid, loteriisid ja muid hasartmänge ilma loata ja võivad neid turustada kogu Saksamaa territooriumi katva kihlveopanuste vastuvõtmisega tegelevate kontorite võrgustike kaudu?“