Kohtuasi T-290/18: 4. mail 2018 esitatud hagi – Agmin Italy versus komisjon

4. mail 2018 esitatud hagi – Agmin Italy versus komisjon

(Kohtuasi T-290/18)

Pooled

Hageja: Agmin Italy SpA (Verona, Itaalia) (esindaja: advokaat F. Guardascione)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— esiteks tuvastada ja kinnitada, et õigusvastasuse, uurimis- ja otsuse tegemise pädevuste lahususe põhimõtte ja võistlevuse põhimõtte rikkumise tõttu, faktide moonutamise ja väära hindamise vormis pädevuse ületamise tõttu, loogika puudumise ja ilmse vastuolu tõttu, ebapiisava uurimise ja ebavõrdse kohtlemise tõttu on vaidlustatud otsus tühine, kehtetu, tagajärgedeta või tühine algusest peale ning et kõigist loetletud põhjustest tulenevalt on seda ka kõigi õiguslike tagajärgedega kõik varasemad või hilisemad aktid, mis igal juhul koordineerivad või on seotud eespool nimetatud aktiga;

— igal juhul tühistada DG NEAR’i 7. märtsi 2018. aasta otsus (ARES – 2018 – 1288022), mis on teatavaks tehtud 9. märtsil 2018, hagiavalduse esemeks olevas osas, ja seetõttu tühistada määratud karistus;

— teise võimalusena välistada Agminile määratud karistus või seda vähendada, sest see on liigne või ebaproportsionaalne võrreldes Agmini tegeliku käitumisega;

— kolmanda võimalusena tuvastada, et kirjeldatud asjaolud on piisavad Agamini usaldusväärsuse taastamiseks määruse nr 966/2012 artikli 106 lõike 9 tähenduses;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolev hagi on esitatud Euroopa Komisjoni 7. märtsi 2018. aasta otsuse (ARES – 2018 – 1288022) peale, millega määruse nr 966/2012 ( 1 ) artikli 106 lõike 14 punkti c alusel jäeti hageja kõrvale hankemenetlusest rahalise toetuste saamiseks Euroopa Liidu eelarvest ja Euroopa Arengufondist maksimaalselt kolmeks aastaks, ja kohustab avaldama teatise komisjoni veebilehel seoses tellitud kauba tarnimata jätmisega (osad 9 ja 10) tingimustel, mis on ette nähtud tarnelepingus ENPI/2014/351-804, ja seoses Agmini poolt hankijale 19. novembril 2014 esitatud garantii asendamata jätmisega (eelfinantseerimisgarantii summas 89430,71 eurot). Nimelt oli selle garantii väljastanud asutus, kes Banca d’Italia teabe kohaselt võis garantiisid väljastada ainult niisuguste pankade ja krediidiasutuste kasuks, kellel on õigus laenu anda, kuid mitte muude isikute või üksuste kasuks, nagu hankija.

Hagi põhjenduseks esitab hageja kolm väidet.

1. Esimene väide, mis käsitleb pädevuse ületamist, eelkõige uurimis- ja otsuse tegemise pädevuste lahususe ning võistlevuse põhimõtte rikkumise, loogika ilmse puudumise ja põhjenduse puudumise tõttu;

2. Teise väite kohaselt on rikutud või vääralt kohaldatud väljaannet „Euroopa lepinguõiguse põhimõtted 2002“, mis on kohaldatav vastavalt lepingu üldtingimuste artiklile 41;

3. Kolmas väide, et rikutud on karistuste proportsionaalsuse põhimõtet, mis tuleneb EL lepingu artiklist 5, sest komisjon määras Agminile maksimaalse kohaldatava karistuse, st kolme aasta pikkuse keelu.

Hageja väidab eelkõige, et vaidlustatud otsus rikub tema õigusi, sest komisjon võttis selle vastu ilma, et ta oleks nõuetekohaselt arvesse võtnud asjaolu, et tarne jäi ära peamiselt või samuti hankija süü tõttu, kuivõrd viimane keeldus omavoliliselt ja põhjendamata asendama kaupade tootjat teise tootjaga, kes oli valmis tootma kaupa, mis oleks sama või kõrgema kvaliteediga kui see, mis oli ette nähtud hanke tehnilises kirjelduses.

( 1 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määrus (EL, Euratom) nr 966/2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju ning millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (ELT 2012, L 298, lk 1).