ET Euroopa Liidu Teataja C 44/34

Kahla/Thüringen Porzellan GmbH poolt 3. detsembril 2008 esitatud apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (viies koda laiendatud koosseisus) 24. septembri 2008. aasta otsuse peale kohtuasjas T-20/03: Kahla/Thüringen Porzellan GmbH, keda toetavad Freistaat Thüringen (Saksamaa) ja Saksamaa Liitvabariik versus Euroopa Ühenduste Komisjon

(Kohtuasi C-537/08 P)

(2009/C 44/56)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellant: Kahla/Thüringen Porzellan GmbH (esindajad: advokaadid M. Schütte, S. Zühlke ja P. Werner)

Teised menetluspooled: Freistaat Thüringen, Saksamaa Liitvabariik, Euroopa Ühenduste Komisjon

Apellandi nõuded

— Tühistada Esimese Astme Kohtu 24. septembri 2008. aasta otsus kohtuasjas T-20/03: Kahla/Thüringen Porzellan GmbH vs. Euroopa Ühenduste Komisjon meetmete 15 ja 26 ning kohtukulude jaotuse osas;

— tühistada komisjoni 13. mai 2003. aasta otsuse 2003/643/EÜ riigiabi kohta, mida Saksamaa andis Kahla Porzellan GmbH-le ja Kahla/Thüringen Porzellan GmbH-le (1) artikli 1 lõike 2 punktid d ja g ning artikkel 2 osas, milles see puudutab meetmeid 15 ja 26, igatahes aga selles osas, millega selle alusel nõutakse meetmete 15 ning 26 tagastamist;

— alternatiivselt tühistada vaidlustatud otsus osas, milles tuvastatakse, et saadud AMB-toetused on täies ulatuses vaadeldavad hagejale eeliseid andvatena, mistõttu tuleb need tagasi nõuda;

— mõista kohtukulud välja vastustajalt.

Väited ja peamised argumendid

Käesoleva apellatsioonkaebuse esemeks on Esimese Astme Kohtu otsus, millega jäeti rahuldamata apellandi nõue tühistada komisjoni 13. mai 2003. aasta otsus 2003/643/EÜ riigiabi kohta, mida Saksamaa andis Kahla Porzellan GmbH-le ja Kahla/Thüringen Porzellan GmbH-le Kahla/Thüringen Porzellan GmbH-le antud abi puudutavas osas.

Apellant tugineb oma kaebuses kahele peamisele väitele ning lisaks alternatiivselt veel ühele väitele. Ta leiab, et otsuse tegemisel on rikutud ühenduse õigust, sest vääralt on kohaldatud õiguskindluse ja õiguspärase ootuse aluspõhimõtteid. Kui Euroopa Kohus ei nõustu selle apellatsioonkaebuse põhjendusega, rikuvad osad otsuses tehtud tuvastused igatahes EÜ artikli 87 lõiget 1.

Esimese apellatsioonkaebuse väite kohaselt on õiguskindluse põhimõttega vastuolus Esimese Astme Kohtu otsustus, et komisjoni poolt heakskiidetud investeerimistegevuse toetuseks loodud programm väikese ja keskmise suurusega ettevõtjatele (edaspidi „VKE”) sisaldas juba algusest peale piirangut raskustes olevatele ettevõtjatele ning komisjoni poolt heakskiidetud Arbeitsförderungsgesetz'i (tööhõive edendamise seadus, edaspidi „AFG”) § 249h välistas alguses peale oma kohaldamisalast eraõiguslikud isikud.

Teise apellatsioonkaebuse väite kohaselt rikkus Esimese Astme Kohus õiguspärase ootuse põhimõtet, leides, et konkreetsete piirangute puudumine komisjoni otsuses VKE-de investeerimistegevuse toetuseks loodud programmi kohta ning selle kohta, et AFG § 249h ei kujuta endast riigiabi, nagu see avaldati Euroopa Ühenduste Teatajas või oli muul moel avalikult kättesaadav, ei tähenda, et hagejal võis tekkida õiguspärane ootus meetmete õiguspärasuse suhtes, ning seega ei saa ka hagejalt nõuda, et ta peaks ennast lisaks avalikult kättesaadavatele dokumentidele kursis hoidma toetuse õiguspärasusega.

Viimasena esitatud kolmanda, alternatiivse apellatsioonkaebuse väite kohaselt on Esimese Astme Kohus rikkunud EÜ artiklit 87 tuvastades ilma hageja poolt tegelikult säästetule hinnangut andmata, et viimane on saanud vaidluse all oleva meetmega talle antud toetuse suuruses riigiabiõiguse seisukohast olulise eelise.

(1) ELT L 227, lk 12.