ET Euroopa Liidu Teataja C 274/19

Euroopa Komisjoni 10. augustil 2010 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kuues koda) 9. juuni 2010. aasta otsuse peale kohtuasjas T-237/05: Éditions Odile Jacob SAS versus komisjon

(Kohtuasi C-404/10 P)

()

2010/C 274/30

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellant: Euroopa Komisjon (esindajad: B. Smulders, O. Beynet ja P. Costa de Oliveira)

Teine menetlusosaline: Éditions Odile Jacob SAS, Lagardère SCA

Apellandi nõuded

— Tühistada Üldkohtu 9. juuni 2010. aasta otsus T-237/05: Éditions Odile Jacob SAS vs. komisjon osas, milles see tühistas komisjoni 7. aprilli 2005. aasta otsuse, millega keelati juurdepääs koondumist käsitleva menetlusega nr COMP/M.2978 seotud dokumentidele;

— jätta rahuldamata hagi, mille hageja esitas Üldkohtusse, ning teha lõplik otsus apellatsioonkaebuse esemeks olevates küsimustes;

— mõista komisjoni esimese astme ning apellatsioonimenetlusega seotud kohtukulud välja hagejalt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon esitab oma apellatsioonkaebuse põhjenduseks kaks väidet.

Esimese väitega väidab apellant, et Üldkohus tegi vea, kui ta tõlgendas määrust (EÜ) nr 1049/2001 (1), kuna ta ei võtnud dokumentidele juurdepääsu erandeid tõlgendades arvesse nõukogu määruse nr 4064/89 (2) sätteid ettevõtjate koondumiste kohta. Juurdepääsuõiguse üldnormid peavad võtma arvesse konkurentsialaste menetluste ning koondumisega seotud ettevõtjatele pakutud konfidentsiaalsustagatiste eripärasid.

Teise väitega, millel on viis osa, väidab komisjon, et Üldkohus tõlgendas valesti eespool viidatud määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõikeid 2 ja 3 osas, milles ta leidis, et apellandil on kohustus konkreetselt ja individuaalselt hinnata iga juurdepääsutaotluses viidatud dokumenti, isegi siis, kui see on ilmselgelt erandiga hõlmatud (esimene osa). Komisjon vaidlustab samuti Üldkohtu kitsa tõlgenduse erandile, mis puudutab kontrollimiste, uurimise või audiitorkontrolli eesmärkide kaitset; selle tõlgenduse kohaselt ei saa seda erandit kohaldada siis, kui komisjon on teinud otsuse, mis lõpetab koondumise kontrolli haldusmenetluse (teine osa). Apellant väidab muu hulgas, et Üldkohus rikkus ilmselgelt õigusnormi, kui ta nõudis, et komisjon peab konkreetselt ja individuaalselt hindama dokumente ning esitama iga dokumendi sisu kirjelduse ning teiseks, kui ta nõudis, et kolmandate isikutega peab konsulteerima, hoolimata sellest, et ilmselgelt peab kohaldama ärihuvide kaitsega seotud erandit (kolmas osa). Lisaks toob komisjon välja, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta tühistas tema otsuse, millega keelduti juurdepääsu lubamisest asutusesisestele dokumentidele, samas kui need dokumendid on hõlmatud artikli 4 lõike 3 teises lõigus viidatud otsustamisprotsessi kaitsega seotud erandiga (neljas osa). Lõpuks viitab apellant eespool viidatud määruse artikli 4 lõike 6 ekslikule tõlgendusele (viies osa).

(1) 30. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT L 145, lk 43; ELT eriväljaanne 01/03, lk 331).

(2) 21. detsembri 1989. aasta määrus (EMÜ) nr 4064/89 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (EÜT L 395, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 31).