ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
8.

Selle määruse artiklis 28, mis käsitleb üleminekumeetmeid, on sätestatud: „1. Enne käesoleva määruse kohaldamise kuupäeva turule viidud või märgistatud toitu, mis ei vasta käesoleva määruse sätetele, võib turustada kuni selle säilimisaja lõppemiseni, kuid mitte hiljem kui 31. juuli 2009. Artikli 4 lõike 1 sätete osas võib toitu turustada kuni kakskümmend neli kuud pärast asjaomaste toitaineliste põhijoonte ning nende kasutustingimuste vastuvõtmist. 2. Toodete, mis kannavad käesoleva määruse sätetele mittevastavaid enne 1. jaanuari 2005 olemas olnud kaubamärke või marginimetusi, turustamist võib jätkata kuni 19. jaanuarini 2022, mille möödudes kohaldatakse käesoleva määruse sätteid. 3. Toitumisalaste väidete, mida liikmesriikides on kasutatud enne 1. jaanuari 2006 vastavalt nende suhtes kohaldatavatele liikmesriigi õigusaktide sätetele ning mis ei sisaldu lisas, kasutamist tohib jätkata kuni 19. jaanuarini 2010 toidukäitlejate vastutusel ja ilma et see piiraks artiklis 24 osutatud kaitsemeetmete vastuvõtmist. 4. Pildilises, graafilises või sümbolilises esituses toitumisalaste väidete suhtes, mis vastavad käesoleva määruse üldpõhimõtetele ja mis ei sisaldu lisas ning mida kasutatakse vastavalt liikmesriigi sätete või eeskirjadega välja töötatud eritingimustele ning -kriteeriumidele, kohaldatakse alljärgnevaid sätteid: a) liikmesriigid edastavad komisjonile hiljemalt 31. jaanuariks 2008 teabe selliste toitumisalaste väidete ja nende suhtes kohaldatavate liikmesriigi sätete või eeskirjade kohta koos nende aluseks olevate teaduslike andmetega; b) komisjon võtab vastavalt artikli 25 lõikes 3 osutatud kontrolliga regulatiivmenetlusele vastu otsuse kõnealuste väidete kasutamise kohta. Selliste otsuste eesmärk on muuta käesoleva määruse vähem olulisi sätteid. Kõnealuse korra kohaselt mittelubatud toitumisalaste väidete kasutamist võib jätkata 12 kuud pärast otsuse vastuvõtmist. 5. Artikli 13 lõike 1 punktis a osutatud tervisealaseid väiteid võib esitada toidukäitlejate vastutusel alates käesoleva määruse jõustumiskuupäevast kuni artikli 13 lõikes 3 osutatud nimekirja vastuvõtmiseni tingimusel, et need väited on kooskõlas käesoleva määrusega ning nende suhtes kohaldatavate olemasolevate liikmesriigi sätetega ja ilma et see piiraks artiklis 24 osutatud kaitsemeetmete vastuvõtmist. [...]”.
17.

Kohtuvaidlus on pooleli Fövárosi Törvényszékis (Budapesti kohus). Fövárosi Törvényszék esitab Euroopa Kohtule kuus eelotsuse küsimust: „1. Kas raamdirektiivi artikli 2 punkti c võib tõlgendada nii, et elektroonilise side teenuseks loetakse sellist teenust, mille raames teenuseosutaja tagab vastutasu eest tingimusliku juurdepääsu satelliidi kaudu edastatavale programmipaketile, mis hõlmab raadio- ja teleprogrammide edastamise teenuseid? 2. Kas Euroopa Liidu toimimise lepingut võib tõlgendada nii, et esimeses küsimuses nimetatud teenusele laieneb liikmesriikidevahelise teenuste vaba liikumise põhimõte selles osas, milles tegemist on teenuse osutamisega Luksemburgist Ungari territooriumile? 3. Kas Euroopa Liidu toimimise lepingut võib tõlgendada nii, et esimeses küsimuses nimetatud teenuse puhul on sihtriigil, kuhu teenus on suunatud, õigus kehtestada sellise teenuse osutamisele piiranguid, nähes ette teenuse kohustusliku kandmise liikmesriigi registrisse ja filiaali või iseseisva õigussubjekti asukoha nõude ning nõudes, et sellist teenust on võimalik osutada ainult siis, kui asutatakse filiaal või iseseisev õigussubjekt? 4. Kas Euroopa Liidu toimimise lepingut võib tõlgendada nii, et esimeses küsimuses nimetatud teenustega seotud menetlustes on territoriaalse pädevuse alusel pädev selle liikmesriigi asutus, kus teenuseid osutatakse, olenemata sellest, millises liikmesriigis neid teenuseid osutav äriühing tegutseb või on registrisse kantud? 5. Kas raamdirektiivi artikli 2 punkti c võib tõlgendada nii, et esimeses küsimuses nimetatud teenus on kvalifitseeritav elektroonilise sideteenusena või on esimeses küsimuses kirjeldatud teenus vaadeldav raamdirektiivi artikli 2 punktis f määratletud tingimusjuurdepääsusüsteemi kasutamise kaudu osutatava tingimusjuurdepääsu teenusena? 6. Kas asjaomaseid eeskirju võib eespool esitatut arvestades tõlgendada nii, et esimeses küsimuses nimetatud teenust osutav teenuseosutaja on ühenduse õigusnormide alusel vaadeldav elektroonilise sideteenuse osutajana?”
86.

Lõpuks leiab komisjon, et siseriiklike ja välismaiste tütarettevõtjate olukord ei ole sarnane, kuna välismaist päritolu dividendid on kahepoolsete lepingute alusel Saksamaal juriidilise isiku tulumaksust vabastatud, samas kui siseriiklikku päritolu dividende maksustatakse Saksamaal juriidilise isiku tulumaksuga. See, et residendist emaettevõtjale tagastatakse juriidilise isiku tulumaks, mille dividende maksnud residendist tütarettevõtja on dividendidelt tasunud, kujutab endast mehhanismi osa, mille eesmärk on vältida või leevendada emaettevõtja majanduslikku topeltmaksustamist. Välismaist päritolu dividendide ja siseriiklikku päritolu dividendide erinev maksustamine on seega olukordade erinevusega objektiivselt põhjendatud. Igal juhul on see põhjendatud ülekaaluka üldise huviga tagada siseriikliku maksustamissüsteemi ühtsus.
32.

Siiski soovin veel kord rõhutada, et minu seisukoht põhineb asjaolul, et asjassepuutuvaid teenuseid tarbis fond omaenda sellise tegevuse tarbeks, mis on eraldiseisev PPG majandustegevusest, ning et fond on õiguslikult ja maksunduslikult PPG-st eraldiseisev. Ma nõustun, et tööandja poolt oma töötajate pensioni korraldamisega seotud kulud on otseselt ja vahetult seotud tema majandustegevusega üldiselt (mis tähendab, et vastavatel asjaoludel kuuluks nendelt kuludelt arvestatud käibemaks mahaarvamisele), kui kulud on seotud tööandja poolt tarbitavate kaupade ja teenustega. Nõustun seega Ühendkuningriigi täiendava väitega, et PPG-l võib olla õigus arvata käibemaksu maha kuludelt, mis on tehtud seoses fondi asutamise, töötajate fondi liikmeks registreerimise ning selle tagamisega, et tema enda sissemaksed on tehtud õigeaegselt jne. Sellised tegevused kuuluvad PPG, mitte eraldiseisva fondi tegevuse hulka.
46.

Seevastu prantsuse keeles on kasutatud sõnastust „percevoir une contrepartie provenant essentiellement de l’entrée d’autres consommateurs dans le système plutôt que de la vente ou de la consommation de produits” ja hispaania keeles „la oportunidad de recibir una compensación derivada fundamentalmente de la entrada de otros consumidores en el plan, y no de la venta o el consumo de productos”. Ingliskeelne sõnastus on nende versioonidega kooskõlas, kuivõrd selles mainitakse võimalust: „receive compensation that is derived primarily from the introduction of other consumers into the scheme rather than from the sale or consumption of products” [eestikeelne versioon: „saada kompensatsiooni pigem teiste tarbijate skeemi kaasamisest, kui toodete müügist või tarbimisest”]. Nimetan need versioonid tinglikult „relatiivse tingimusega” versioonideks ( 21 ).
76.

On olemas liidu õigusnormid, milles on sätestatud nõuded ametiasutustele, kellele on tehtud ülesandeks nende õigusnormide rakendamine. ( 32 ) Kui aga vastavaid nõudeid ei ole direktiivis sätestatud, tähendab see, et direktiiv on vastavalt ELTL artikli 288 kolmandale lõigule saavutava tulemuse osas siduv iga liikmesriigi suhtes, kellele see on adresseeritud, kuid jätab vormi ja meetodite valiku selle riigi ametiasutustele. ( 33 ) See puudutab eeskätt pädevate ametiasutuste kindlaksmääramist. Liidu õigus nõuab ainult seda, et direktiivi rakendamine, sealhulgas pädevate ametiasutuste kindlaksmääramine, tagaks tegelikkuses piisavalt selgelt ja täpselt liidu õiguse sätete täieliku kohaldamise. ( 34 )
97.

On kindel, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 52 kinnitatakse, et „selline eeskirjade eiramise olemasolu [on] piisav finantskorrektsiooni määramiseks, ilma et oleks vajalik, et ühenduse eelarvele on tekitatud konkreetset finantskahju”. See ei tähenda tingimata, et Üldkohus oleks leidnud, et sel juhul ei ole konkreetset kahju tekitatud. Tegelikult väidab ta punktis 50, et teatud projekt (Tralag Landmaschinen) sai alusetult täiendavalt rahalist abi 15% ulatuses. Ja veel nelja teist projekti oleks saanud toetada, kui need oleks loetud meetme 1.1 alla kuuluvaks, aga neid ei võinud toetada meetme 2.1 raames, mille alusel neile siiski toetust anti. Selle eeskirjade eiramise tõttu anti toetust projektidele, mis üldiselt abikõlblikena võisid konkreetselt toetust saada ainult siis, kui oleksid olnud täidetud liidu kehtestatud teatud tingimused ja mille täitmist oli liikmesriik kohustatud nõudma. Minu arvates tingib see ilmselge kahju tekkimise ühenduse eelarvele, mille arvelt anti toetust projektidele, mis ei vastanud selleks seatud tingimustele.
30.

Teine juhtum on niisugune, et välistransiidiprotseduur kulgeb muidu nõuetekohaselt, välja arvatud asjaolu, et kaup esitatakse sihttolliasutusele peale tähtaja lõppu. Rakendusmääruse artikli 356 lõikes 3 on siiski ette nähtud, et kui on tõendatud, et „hilinemine on tingitud veoettevõtjast või printsipaalist olenematutest asjaoludest, mida on sihttolliasutusele rahuldavalt selgitatud, loetakse, et veoettevõtja või printsipaal on ettenähtud tähtajast kinni pidanud”. ( 14 ) Kui see on nii, lõpeb välistransiidiprotseduur seega normaalselt, see lõpetatakse ja ei teki ka mingit tollivõlga.
96.

Nimelt, nagu direktiivi põhjenduses 4 on märgitud, kehtestati selles õigusaktis ühised miinimumreeglid liikmesriikides asuvatele eurofondidele tegevusloa (mis kehtib kõigis neis riikides) andmise, nende järelevalve, struktuuri, tegevuse ja teabe kohta, mida need fondid peavad avaldama. Eurofondidele ei või tegevusluba anda, kui fondivalitseja (kui fond on asutatud lepinguõiguse alusel) või investeerimisühing (kui fond on asutatud põhikirja alusel) ei vasta nimetatud direktiivi III ja IV jaos – mis käsitlevad sellel tegevusalal tegutsema asumist ja tegutsemist – määratletud eeltingimustele. Eurofondide üle teostatava järelevalve kohta on direktiivi 85/611 IX jaos ette nähtud, et liikmesriikide pädevad asutused, kellele peavad olema antud kõik järelevalve teostamiseks vajalikud volitused, teevad oma ülesannete täitmisel omavahel tihedat koostööd, ning sellega on neile pandud kohustus edastada üksteisele kogu nõutav teave. Direktiivis on samuti märgitud, et teabevahetust reguleerivad sätted ei takista teatud tingimustel ei liikmesriigis ega liikmesriikide vahel teabe edastamist pädevatelt asutustelt asutustele, kellele on antud avalikes huvides olev ülesanne teostada finantsasutuste ja ‑turgude üle järelevalvet, eurofondide ja viimase tegevusele kaasaaitavate äriühingute likvideerimise, pankroti või muude sarnaste menetlustega seotud organitele ning isikutele, kes seadusest tulenevalt vastutavad finantseerimisasutuste kontrollimise eest. Lisaks on direktiivi 85/611 artiklis 50a sätestatud tingimustel ette nähtud pädevate asutuste kiire hoiatamise mehhanism, mis on seotud vähemalt mis tahes teo või otsusega, mis võib endast kujutada niisuguste õigus‑ või haldusnormide olulist rikkumist, mis puudutavad eurofondidele või nende tegevusele kaasaaitavatele ettevõtjatele tegevusloa andmist või tegevust reguleerivaid tingimusi või eurofondi või viimase tegevusele kaasaaitava ettevõtja tegevuse jätkumise ohustamist või raamatupidamisaruannete kinnitamata jätmiseni või märkustega kinnitamiseni viimist.
20.

Vastus küsimusele, kas maksukohustuslasel, kes on teenuste saaja – käesoleval juhul Küprose äriühing –, on selles riigis püsiv tegevuskoht, määrab esmalt liikmesriigi, kellel on õigus maksustada need teenused käibemaksuga. Nimelt on kohaks, kus teenused maksustatakse, vastavalt käibemaksudirektiivi artiklile 44 koht, kus on teenuseid saava maksukohustuslase asukoht või püsiv tegevuskoht. Seega, kui põhikohtuasjas on Küprose äriühingul Poolas püsiv tegevuskoht, on Poola Vabariigil õigus koguda käibemaksu, vastasel juhul on see õigus Küprose Vabariigil, kus on Küprose äriühingu asukoht.
84.

Kui eeldada, et VREG‑i jt argumente tuleb tõlgendada nii, et need seavad kahtluse alla selle, et teistest liikmesriikidest imporditud roheline elekter, mille päritolu on tõendatud päritolutagatisega, on samasugune kui Flandria piirkonnas toodetud roheline elekter, mille päritolu on tagatud rohelise sertifikaadiga, siis tuleb rõhutada, et VREG jt ei väida, et Flandria rohelised sertifikaadid annavad lisatagatise toodetud elektrienergia rohelise päritolu tõendamise kohta. Flandria õigusnormid, mis määratlevad rohelise sertifikaadina dokumendi, mis näitab, et tootja tootis märgitud aastal märgitud hulga keskkonnasäästlikku elektrit ( 26 ), lubavad, et sertifikaate võib kasutada päritolutagatistena. VREG jt tunnistasid ise kohtuistungil, et ainus erinevus roheliste sertifikaatide ja päritolutagatiste vahel seisneb selles, et rohelisi sertifikaate väljastatakse tootjatele, kes toodavad Flandria piirkonnas. Teisisõnu, rohelise sertifikaadiga tagatud elekter ei ole „rohelisem” kui päritolutagatisega kinnitatud elekter, kuna ainus erinevus nende vahel on elektri geograafiline päritolu.
26.

Euroopa Kohus on selle kohta sedastanud, et see erand maksuvabastusest ei kehti juhul, kui asjaomane liikmesriik ei ole kasutanud kuuenda direktiivi artikli 5 lõike 3 punktis c sätestatud võimalust. ( 12 ) Sellest järeldub, et teises taandes sätestatud erandis nimetatud õigused võivad põhimõtteliselt samuti olla kuuenda direktiivi artikli 13 B osa punkti d alapunkti 5 kohaselt maksust vabastatud väärtpaberi esemeks. Kuna teises taandes sätestatud erand ei osuta siiski mitte üksnes punktile c, vaid artikli 5 lõikele 3 tervikuna, peaksid seetõttu kõik seal nimetatud õigused kuuluma väärtpaberi mõiste alla. Artikli 5 lõige 3 ei sisalda mitte ainult selle punktis c kirjeldatud äriühingus osaluse õiguse juhtumeid, mis annavad omandiõiguse kinnisasjale. Punktid a ja b kirjeldavad peale selle õigusi kinnisasjadele ning asjaõigusi, mis annavad nende omajale kinnisasjade kasutamise õiguse, ilma et neid õigusi annaks alles osalus äriühingus.
77.

Teiseks tuleb märkida, et kui Minister for Justice, Equality and Law Reform hakkab täiendava kaitse taotlust läbi vaatama, ei ole ta veel teinud asjaomase isiku suhtes väljasaatmisotsust. Vastavalt 1999. aasta sisserändeseaduse artikli 3 lõikele 3 on Minister for Justice, Equality and Law Reform ainult teatanud oma kavatsusest teha niisugune otsus. See teade peab võimaldama asjaomasele isikule selgitada, et pagulasseisundi taotluse rahuldamata jätmise tulemusena ei ole tal enam õiguspärast alust jääda riigi territooriumile – tagajärg, mille see rahuldamata jätmine toob kaasa kõikides liikmesriikides. Selle teatega informeeritakse teda ka õigustest, mis tal menetluse selles etapis on. Vastavalt 2006. aasta määruse artikli 4 lõikele 1 informeerib see teade asjaomast isikut, et ta võib taotleda täiendava kaitse seisundit ja ajutist luba jääda riigi territooriumile. Sellega on niisiis kaasas täiendavat kaitset käsitlev teabeleht ning vorm, millel vastav taotlus esitada. Taotlejal palutakse lisaks isikuandmetele esitada täiendavaid dokumente ning täpsustada põhjusi, mis seonduvad just nimelt täiendava kaitse aluseks olevate asjaoludega, tuues eelkõige välja tõsise kahju, mida ta võib oma päritoluriiki naastes kannatada. Eelneva põhjal näib mulle, et Minister for Justice, Equality and Law Reformile ei saa seega ette heita, et ta oli „meelestatud väljasaatmisele soodsalt”, sest täiendava kaitse andmine võimaldab asjaomasel isikul saada õiguspärase elamisloa, tänu millele ta saab jääda riigi territooriumile.
75.

Eeldusel, et seda kontrollib eelotsusetaotluse esitanud kohus, on Luksemburgi sotsiaalkindlustusseadustiku artikli 299 lõikes 1 ette nähtud lapsekasvatustoetuse eesmärk, nagu ka Elterngeldil, kompenseerida vähemalt osaliselt sissetuleku kaotust, mille tingib see, et lapsevanem tegeleb peamiselt kodus laste kasvatamisega ning ei tööta kutsealaselt ega saa hüvitist töölt eemalolemise eest. Üksnes allapoole pere sissetuleku teatud määra võib erandina lõikes 1 ette nähtud põhimõttest isik, kes töötab või saab töölt eemalolemise eest hüvitist, lapsekasvatustoetust taotleda ( 32 ). Lisaks on sama artikli 299 lõikes 3 ette nähtud, et isikul on õigus poolele lapsekasvatustoetusele, kui ta tegeleb sisuliselt kutsetegevusega osalise tööajaga ning tegeleb vähemalt poole normaaltööaja kestusega peamiselt kodus laste kasvatamisega, kusjuures see on just see, mis kinnitab, et Luksemburgi lapsekasvatustoetus on seotud tööalase sissetuleku kaotuse kompenseerimisega või selle asendamisega.
81.

Seejärel tuleb seoses ELTL artikliga 106 rõhutada, et Euroopa Kohus on hiljuti taas kord kinnitanud oma kohtupraktikat selle kohta, et liikmesriik rikub keelde, mis on kehtestatud ELTL artikli 106 lõikes 1 tõlgendatuna koostoimes ELTL artikliga 102, kui ta võtab vastu seadusandliku või haldusmeetme, mis loob olukorra, kus riigi osalusega äriühingut või ettevõtjat, kellele riik on andnud eri- või ainuõigused, ajendatakse temale antud eelisõiguste pelga kasutamisega oma turgu valitsevat seisundit kuritarvitama, või juhul, kui need õigused võivad tekitada olukorra, milles see ettevõtja viiakse sellise kuritarvituse toimepanemiseni. Samuti on Euroopa Kohus selgitanud, et tuvastamaks ELTL artikli 106 lõike 1 rikkumist tõlgendatuna koostoimes ELTL artikliga 102, on vaja kindlaks teha võimalik või tegelik konkurentsivastane tagajärg, mis võib olla tingitud asjaolust, et riik on andnud mõnele ettevõtjale eri- või ainuõigused. ( 58 )
72.

Kuigi on tõsi, et Üldkohus eksis alusmääruse artiklit 76 tõlgendades ning tema kirjeldus tõendamiskoormise esinemise ja olulisuse kohta tühistamise menetlustes on ebaõige, ei põhine vaidlustatud kohtuotsus nendel vigadel. Loeb see, et Üldkohus tõlgendas määruse artikleid 7 ja 20 õigesti. Ta järeldas, et apellatsiooninõukogu on õigesti otsustanud, et vastupidi R. Schräderi argumentidele on „LEMON SYMPHONY” eristatav sort, sest see eristub genotüübist, mitte mehaanilisest või keemilisest sekkumisest tulenevate tunnuste väljendumise põhjal. Kohtupraktikas on välja kujunenud, et Euroopa Kohus ei ole pädev tuvastama faktilisi asjaolusid ega uurima tõendeid, mida Üldkohus on nende faktiliste asjaolude põhjenduseks vastu võtnud, välja arvatud juhul, kui tõendeid on moonutatud. Käesolevas asjas seda tehtud ei ole. ( 72 )
51.

Siinkohal osutaksin, et ülejäänud osa selles sättes ette nähtud määratlusest („milles esitatakse piisavalt teavet pakkumistingimuste ja pakutavate väärtpaberite kohta, et investor saaks otsustada nende väärtpaberite ostmise või märkimise üle”) näib olevat parimal juhul ringmääratlus. Kui pakkumine juba annaks selles mõttes „piisavalt teavet”, ei oleks lisaks sellele vaja avaldada prospekti – mis on mõeldud selle teabe andmiseks; ( 13 ) ja vaevalt saab kujutleda, et pakkumine võiks olla prospekti avaldamise kohustusest vabastatud selle alusel, et see ei sisalda investorile otsustamiseks piisavalt teavet. Sellepärast käsitan seda määratluse osa nii, et pakkumises tuleb identifitseerida kõnealused väärtpaberid ja anda teavet, mis võimaldab investoril need omandada, kui ta otsustab seda teha, kuid mitte nii, et see peab sisaldama kogu vajalikku teavet, et ta saaks teha teadliku otsuse.
122.

Kõikidest eespool toodud kaalutlustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Verwaltungsgericht Berlinile järgmiselt: 1. Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, artikli 3 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et see on ametnike töötasu tingimustele kohaldatav. 2. Direktiivi 2000/78 artiklit 2 ja artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid, nagu on põhikohtuasjades kõne all, mille kohaselt ametniku põhipalga suurus avalikku teenistusse astumisel sõltub määravas osas ametniku vanusest ja tõuseb seejärel eelkõige vastavalt ametniku teenistusstaažile. 3. Direktiivi 2000/78 artiklit 2 ja artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugune üleminekusüsteem, nagu on põhikohtuasjades kõne all, mis 31. juulil 2011 juba ametis olevatele ametnikele uues töötasusüsteemis palgajärgu määramisel lähtub üksnes varasemast põhipalgast ning mille kohaselt tõus palgajärkudes sõltub üksnes töökogemusest, mis on omandatud alates üleminekusüsteemi jõustumisest, olenemata ametniku töökogemuse kogukestusest. 4. Kuna on tuvastatud liidu õigusega vastuolus olev diskrimineerimine ja kuni ei ole võetud võrdset kohtlemist tagavaid meetmeid, saab võrdse kohtlemise põhimõtte järgimist tagada üksnes sellega, et diskrimineeritud ametnikud määratakse samasse palgajärku, millesse on määratud võrdse töökogemusega vanem ametnik. 5. Liidu õigusega, täpsemalt võrdväärsuse ja tõhususe põhimõttega ning harta artikliga 47 ei ole vastuolus niisugune siseriiklik õigusnorm, nagu on põhikohtuasjades kõne all, milles on ette nähtud ametniku kohustus nõuda, et järgitaks tema õigust selliste summade saamiseks, mis ei tulene otse seadusest, enne jooksva eelarveaasta lõppu, tingimusel et õiguskaitsevahendeid, mis on mõeldud selleks, et tagada isikutele liidu õigusest tulenevate õiguste kaitse, ei pea kasutama vähem soodsatel tingimustel kui õiguskaitsevahendeid, mis on mõeldud siseriiklikust õigusest tulenevate rahaliste õiguste kaitseks, ning et niisugune siseriiklik õigusnorm ei põhjusta isikutele seoses aegumistähtajaga menetluslikke ebamugavusi, mis muudavad liidu õigusest tulenevate õiguste teostamise ülemäära raskeks – mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
47.

Lõpuks sooviksin välja tuua, et Euroopa Kohtu poolt kohtuotsuses Eman ja Sevinger kaalutud olukord on eristatav käesolevast asjast. Kohtuasjas Eman ja Sevinger kaaluti seda, millise kohaldamisalaga on liidu kodanike õigused, mis on acquis communautaire’i osa, kuid mille territoriaalset kohaldamist ei ole piiritletud EL aluslepingutes ega mujal. ( 36 ) Näiteks puudub sõnaselge reegel, mis kohustaks liikmesriike välistama oma ÜMT‑de residentidest kodanikud EL kodakondsusõiguse kohaldamisalast ning sellega kaasnevatest õigustest ja kohustustest. Euroopa Kohus asus seisukohale, et „isikud, kellel on mõne liikmesriigi kodakondsus ja kes elavad või kelle alaline elukoht on EÜ artikli 299 lõikes 3 osundatud ülemeremaade ja ‑territooriumide hulka kuuluval territooriumil, võivad tugineda õigustele, mis on liidu kodanikele antud asutamislepingu teises osas”. ( 37 )
23.

Kui vaatame artiklis 12 toodud kohustuste loetelu, on tõsi, nagu seda TDC on käesolevas menetluses väitnud, et see ei hõlma konkureeriva operaatori taotlusel ühenduskaabli paigaldamist ehk võrgu laiendamist kuni lõppkasutaja asukohani. Siiski – nagu seda on just märgitud – asjaolu, et kõnealust kohustust seal ei esine, ei tähenda kuidagi, et tegemist oleks kohustusega, mis ei vasta direktiiviga 2002/19 riigi reguleerivatele asutustele antud volitustele. Vastupidi, kuna juurdepääsu kohustuse – olgu see tegutsemisest hoidumise või tegutsemise kohustus – eesmärk on vastavalt artikli 2 punktile a „pakkuda elektroonilisi sideteenuseid”, tuleb järeldada, et see kohustus kuulub artikli 8 ja eelkõige artikli 12 kohaldamisalasse.
45.

Ma olen ka teadlik sellest, et siseturg on andnud õigusliku ajendi määruse nr 1775/2005 vastuvõtmiseks ja määruse eesmärk on maagaasi siseturu loomine. Juhin ühtlasi tähelepanu, et määruse nr 715/2009 põhjenduses 12 on märgitud, et „[m]aagaasi siseturu väljakujundamiseks tuleks saavutada piisav gaasivõrkude piiriülese ühendusvõimsuse tase ja edendada turgude integreerimist”. Kuid määruse nr 1775/2005 preambulis sellist põhjendust ei olnud ja seepärast ei saa seda Bulgaaria Vabariigi väidetava rikkumise hindamisel asjaomasel kuupäeval 2010. aasta augustis arvesse võtta (vt eespool punkt 22). Samuti tuleb tähele panna, et määruse nr 715/2009 artikli 16 lõike 2 punkti a lõpuosas ette nähtud ülekandesüsteemi halduri kohustust „hõlbustada piiriülest maagaasikaubandust” ei olnud määruse nr 1775/2005 vastavas sättes, s.o artikli 5 lõike 2 punktis a.