ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 168/15

Euroopa Kohtu (viies koda) 22. märtsi 2017. aasta otsus (Amtsgericht Müncheni ja Landgericht München I eelotsusetaotlused – Saksamaa) – kriminaalasjad Ianos Tranca (C-124/16), Tanja Reiteri (C-213/16) ja Ionel Opria (C-188/16) süüdistuses

(Liidetud kohtuasjad C-124/16, C-188/16 ja C-213/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö kriminaalasjades - Direktiiv 2012/13/EL - Õigus saada kriminaalmenetluses teavet - Õigus saada teavet süüdistuse kohta - Käskmenetluses tehtud otsuse kättetoimetamine - Üksikasjalikud eeskirjad - Kohustus nimetada volitatud isik - Mitteresidendist kahtlustatav või süüdistatav, kellel puudub alaline elukoht - Vastuväite esitamise tähtaeg, mis hakkab kulgema alates käskotsuse kättetoimetamisest volitatud isikule))

(2017/C 168/19)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotlused esitanud kohtud

Amtsgericht München, Landgericht München I

Põhikohtuasjade menetluste pooled

Ianos Tranca (C-124/16), Tanja Reiter (C-213/16) ja Ionel Opria (C-188/16)

Menetluses osales: Staatsanwaltschaft München I

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta direktiivi 2012/13/EL (milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet) artiklit 2, artikli 3 lõike 1 punkti c ning artikli 6 lõikeid 1 ja 3 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjades ja mille kohaselt peab kriminaalmenetluses kahtlustatav süüdistatav, kes ei ela selles liikmesriigis ja kellel puudub nii selles riigis kui ka oma päritoluriigis alaline elu- ja viibimiskoht, nimetama tema suhtes tehtud käskotsuse vastuvõtmiseks volitatud isiku, ning et vastuväite esitamise tähtaeg selle otsuse peale, enne kui see kuulub täitmisele, hakkab kulgema alates käskotsuse kättetoimetamisest volitatud isikule.

Direktiivi 2012/13 artikkel 6 nõuab siiski, et käskotsuse täitmisel – niipea, kui süüdistatav sai sellest tegelikult teada – oleks tema puhul tulnud lähtuda sellisest olukorrast nagu see, kui asjaomane otsus oleks talle kätte toimetatud isiklikult, ning eelkõige peab tal olema õigus esitada vastuväide kogu selleks ette nähtud tähtaja jooksul ja nõuda vajaduse korral tähtaja ennistamist.

Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on tagada, et siseriiklikku tähtaja ennistamise menetlust ja tingimusi, millele selle menetluse läbiviimine peab vastama, kohaldatakse nende nõuetega kooskõlas ning et see menetlus võimaldaks tõhusalt kasutada artiklis 6 sätestatud õigusi.

(1) ELT C 260, 18.7.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 161/5

Euroopa Kohtu (kuues koda) 30. märtsi 2017. aasta otsus (Općinski sud u Velikoj Gorici eelotsusetaotlus – Horvaatia) – VG Čistoća d.o.o. versus Đuro Vladika, Ljubica Vladika

(Kohtuasi C-335/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Keskkond - Jäätmed - Direktiiv 2008/98/EÜ - Jäätmekäitluse kulude tagasinõudmine - „Saastaja maksab“ põhimõte - Mõiste „jäätmevaldajad“ - Jäätmekäitluse eest nõutav hind - Eritasu, mille eesmärk on rahastada kapitaliinvesteeringuid))

(2017/C 161/06)

Kohtumenetluse keel: horvaadi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Općinski sud u Velikoj Gorici

Põhikohtuasja pooled

Hageja: VG Čistoća d.o.o.

Kostjad: Đuro Vladika, Ljubica Vladika

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. novembri 2008. aasta direktiivi 2008/98/EÜ – mis käsitleb jäätmeid ja millega tunnistatakse kehtetuks teatud direktiivid – artiklit 14 ja artikli 15 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et liidu õiguse hetkeseisus ei ole liidu õigusega vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis sätestavad olmejäätmete käitluse ja kõrvaldamise kulude rahastamiseks hinna, mis on arvutatud selle teenuse kasutajate tekitatud jäätmete mahu hindamise alusel, mitte tegelikult nende poolt tekitatud ja kogumiseks üleantud jäätmete koguse alusel, ning mis samuti sätestavad, et kasutajad kui jäätmete valdajad peavad maksma lisatasu, mille eesmärk on rahastada jäätmete käitlemiseks (k.a ringlussevõtt) vajalikke kapitaliinvesteeringuid. Liikmesriigi kohus peab talle esitatud faktiliste ja õiguslike asjaolude alusel siiski kontrollima, kas see ei vii selleni, et teatud „valdajate“ kanda jäetakse ilmselgelt ebaproportsionaalne kulu võrreldes nende jäätmete koguse või liigiga, mida nad tekitavad. Selleks peab liikmesriigi kohus võtma eelkõige arvesse kriteeriumeid, mis on seotud kasutajate kasutatava kinnisvara liigi, pindala ja kasutusotstarbega, jäätmete kogusega, mida „valdajad“ suudavad tekitada, kasutajate kasutusse antud konteinerite mahu ning nende tühjendamise sagedusega juhul, kui need parameetrid mõjutavad otseselt jäätmekäitluse ja -kõrvaldamise kulude summat.

(1) ELT C 296, 16.8.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 161/4

Euroopa Kohtu (kümnes koda) 30. märtsi 2017. aasta otsus (Bundesgerichtshofi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Verband Sozialer Wettbewerb eV versus DHL Paket GmbH

(Kohtuasi C-146/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Ebaausad kaubandustavad - Trükimeedias sisalduv reklaam - Olulise teabe esitamata jätmine - Ligipääs sellele teabele veebilehe kaudu, kus asjaomaseid kaupu müüakse - Kaubad, mida müüb reklaamteate avaldanud isik või kolmas isik))

(2017/C 161/04)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Verband Sozialer Wettbewerb eV

Kostja: DHL Paket GmbH

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004, artikli 7 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et selline reklaamteadaanne, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mille suhtes on kohaldatav mõiste „ostukutse“ selle direktiivi tähenduses, võib olla kooskõlas kõnealuses sättes ette nähtud teavitamiskohustusega. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab igal konkreetsel juhul kontrollima esiteks, kas ruumilised piirangud reklaamtekstis õigustavad tarnija kohta teabe esitamist üksnes interneti müügiportaali tasandil, ja teiseks vajaduse korral, kas kõnealuse direktiivi artikli 7 lõike 4 punktis b nõutud teave interneti müügiportaali kohta on esitatud lihtsalt ja kiirelt.

(1) ELT C 243, 4.7.2016.
3.

ELTL artikli 267 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et viimase astme kohus võib jätta Euroopa Kohtule eelotsuseküsimuse esitamata, kui kassatsioonkaebus tuleb jätta läbi vaatamata, sest see on selle kohtu menetluseeskirjadest tulenevalt vastuvõetamatu, ent sealjuures tuleb järgida võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid.
ET Euroopa Liidu Teataja C 151/13

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 16. märtsi 2017. aasta otsus (Commissione Tributaria Provinciale di Torino eelotsusetaotlus – Itaalia) – Bimotor SpA versus Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale II di Torino

(Kohtuasi C-211/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Käibemaks - Neutraalse maksustamise põhimõte - Siseriiklikud õigusnormid, mis määravad kindlaks piirmäära, mille ulatuses saab käibemaksu ette- või enammakse tagastada või selle arvelt maksu tasuda))

(2017/C 151/17)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Commissione Tributaria Provinciale di Torino

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Bimotor SpA

Vastustaja: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale II di Torino

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (muudetud nõukogu 13. juuli 2010. aasta direktiiviga 2010/45/EL), artikli 183 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu on arutusel põhikohtuasjas, mis piiravad teatavate maksuvõlgade tasumist käibemaksu enammakse arvelt iga maksustamisperioodi kohta kindlaksmääratud piirmääraga, tingimusel et siseriiklikus õiguskorras on maksukohustuslasele igal juhul ette nähtud võimalus saada enammakstud käibemaks tagasi mõistliku tähtaja jooksul.

(1) ELT C 251, 11.7.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 151/13

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 15. märtsi 2017. aasta otsus (Cour d’appel de Bruxelles’i eelotsusetaotlus – Belgia) – FlibTravel International SA, Leonard Travel International SA versus AAL Renting SA jt

(Kohtuasi C-253/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - ELTL artikkel 96 - Kohaldatavus - Siseriiklikud õigusnormid, millega keelatakse taksoettevõtjatel anda kliendi käsutusse üksikud istekohad - Siseriiklikud õigusnormid, millega keelatakse taksoettevõtjatel sihtkohta eelnevalt kindlaks määrata - Siseriiklikud õigusnormid, millega keelatakse taksoettevõtjatel end ise klientidele välja pakkuda))

(2017/C 151/18)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour d'appel de Bruxelles

Põhikohtuasja pooled

Apellandid: FlibTravel International SA, Leonard Travel International SA

Vastustajad apellatsioonimenetluses: AAL Renting SA, Haroune Tax SPRL, Saratax SCS, Ryad SCRI, Taxis Bachir & Cie SCS, Abdelhamid El Barjraji, Abdelouahab Ben Bachir, Sotax SCRI, Mostapha El Hammouchi, Boughaz SPRL, Sahbaz SPRL, Jamal El Jelali, Mohamed Chakir Ben Kadour, Taxis Chalkis SCRL, Mohammed Gheris, Les délices de Fes SPRL, Abderrahmane Belyazid, E.A.R. SCS, Sotrans SPRL, B.M.A. SCS, Taxis Amri et Cie SCS, Aramak SCS, Rachid El Amrani, Mourad Bakkour, Mohamed Agharbiou, Omar Amri, Jmili Zouhair, Mustapha Ben Abderrahman, Mohamed Zahyani, Miltotax SPRL, Lextra SA, Ismael El Amrani, Farid Benazzouz, Imad Zoufri, Abdel-Ilah Bokhamy, Ismail Al Bouhali, Bahri Messaoud & Cie SCS, Mostafa Bouzid, BKN Star SPRL, M.V.S. SPRL, A.B.M.B. SCS, Imatrans SPRL, Reda Bouyaknouden, Ayoub Tahri, Moulay Adil El Khatir, Redouan El Abboudi, Mohamed El Abboudi, Bilal El Abboudi, Sofian El Abboudi, Karim Bensbih, Hadel Bensbih, Mimoun Mallouk, Abdellah El Ghaffouli, Said El Aazzoui

Resolutsioon

ELTL artikli 96 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav taksoettevõtjatele seatud selliste piirangute suhtes, nagu on põhikohtuasjas käsitletavad piirangud.

(1) ELT C 260, 18.7.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 151/12

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 16. märtsi 2017. aasta otsus (Handelsgericht Wien’i eelotsusetaotlus – Austria) – Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger registrierte Genossenschaft mbH (AKM) versus Zürs.net Betriebs GmbH

(Kohtuasi C-138/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Intellektuaalomand - Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused infoühiskonnas - Direktiiv 2001/29/EÜ - Õigus teoseid üldsusele edastada - Artikli 3 lõige 1 - Erandid ja piirangud - Artikli 5 lõike 3 punkt o - Telesaadete levitamine kohaliku kaabelvõrgu kaudu - Liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette erandid seadmete jaoks, mida saavad kasutada kuni 500 abonenti, ning avalik-õigusliku ringhäälingu saadete liikmesriigi territooriumil kordusülekande jaoks))

(2017/C 151/16)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Handelsgericht Wien

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger registrierte Genossenschaft mbH (AKM)

Kostja: Zürs.net Betriebs GmbH

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 3 lõiget 1 ja 9. septembri 1886. aasta Berni kirjandus- ja kunstiteoste kaitse konventsiooni, Pariisi 24. juuli 1971. aasta lepingust tuleneva redaktsiooni, mida on muudetud 28. septembril 1979, artiklit 11bis tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid nagu põhikohtuasjas käsitlusel, mis näevad ette, et üldsusele edastamise ainuõigusest tulenevat nõuet saada autori luba, ei kohaldata riikliku ringhäälinguorganisatsiooni saadete samaaegsele, täielikule ja muutmatul kujul ülekandmisele kaabli abil liikmesriigi territooriumil, tingimusel, et tegemist on lihtsa tehnilise edastamisvahendiga ning et teose autor võttis seda algse edastamise loa andmisel arvesse, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

Direktiivi 2001/29 artiklit 5 ja eeskätt selle lõike 3 punkti o tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid nagu põhikohtuasjas käsitlusel, mis näevad ette, et üldsusele edastamise ainuõigusest tulenevat nõuet saada autori luba, ei kohaldata ringhäälingule ühisantennisüsteemi abil, kui selle antenniga liitunud abonentide arv ei ole suurem kui 500, ning neid õigusnorme tuleb seetõttu kohaldada kooskõlas selle direktiivi artikli 3 lõikega 1, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

(1) ELT C 222, 20.6.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 144/13

Euroopa Kohtu (suurkoda) 7. märtsi 2017. aasta otsus (Conseil du Contentieux des Étrangers’ eelotsusetaotlus – Belgia) – X, X versus Belgia riik

(Kohtuasi C-638/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Määrus (EÜ) nr 810/2009 - Artikli 25 lõike 1 punkt a - Piiratud territoriaalse kehtivusega viisa - Niisuguse viisa väljastamine humanitaarkaalutlustel või rahvusvaheliste kohustuste täitmiseks - Mõiste „rahvusvahelised kohustused“ - Euroopa Liidu põhiõiguste harta - Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon - Genfi konventsioon - Viisa väljastamine juhul, kui esineb tõendatud oht, et rikutakse põhiõiguste harta artiklit 4 ja/või artiklit 18 - Kohustuse puudumine))

(2017/C 144/18)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil du Contentieux des Étrangers

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: X, X

Vastustaja: Belgia riik

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määruse (EÜ) nr 810/2009, millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri (viisaeeskiri), (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrusega (EL) nr 610/2013) artiklit 1 tuleb tõlgendada nii, et piiratud territoriaalse kehtivusega viisa taotlus, mille kolmanda riigi kodanik on selle eeskirja artikli 25 alusel humanitaarkaalutlustel esitanud vastuvõtva liikmesriigi välisesindusele kolmanda riigi territooriumil eesmärgiga esitada sellesse liikmesriiki saabumisel rahvusvahelise kaitse taotlus ja seega viibida selles liikmesriigis kauem kui 90 päeva 180-päevase ajavahemiku jooksul, ei kuulu selle eeskirja kohaldamisalasse, vaid käesoleval hetkel kehtiva liidu õiguse kohaselt kuulub see üksnes siseriikliku õiguse kohaldamisalasse.

(1) ELT C 38, 6.2.2017.
ET Euroopa Liidu Teataja C 249/10

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 8. juuni 2017. aasta otsus (Tribunal Supremo eelotsusetaotlus – Hispaania) – Sharda Europe B.V.B.A. versus Administración del Estado, Syngenta Agro, SA

(Kohtuasi C-293/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Põllumajandus - Taimekaitsevahendite turuleviimine - Direktiiv 2008/69/EÜ - Artikli 3 lõige 2 - Loa saanud taimekaitsevahendite uue hindamise menetlus, mida viivad läbi liikmesriigid - Tähtaeg - Lahknevus keeleversioonide vahel))

(2017/C 249/13)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Supremo

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Sharda Europe B.V.B.A.

Vastustajad: Administración del Estado, Syngenta Agro, SA

Resolutsioon

Komisjoni 1. juuli 2008. aasta direktiivi 2008/69/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ toimeainete klofentesiin, dikamba, difenokonasool, diflubensuroon, imasakviin, lenatsiil, oksadiasoon, pikloraam ja püriproksüfeen lisamisega, artikli 3 lõike 2 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et selles sätestatud kuupäev 31. detsember 2008 vastab juba loa saanud taimekaitsevahendi puhul, mis sisaldab ühte selle direktiivi lisas nimetatud toimeainetest, lõpptähtpäevale, mil nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta I lisa loetellu peavad olema kantud kõik taimekaitsevahendis sisalduvad niisugused toimeained, mis ei ole nimetatud direktiivi 2008/69 lisas, et tekiks kohustus viia läbi kõnealuse toote uus hindamine, mis on ette nähtud artikli 3 lõike 2 esimeses lõigus.

(1) ELT C 305, 22.8.2016.
1.

Nõukogu 29. mai 2000. aasta määruse (EÜ) nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta artiklit 13 tuleb tõlgendada nii, et vormi ja tähtaega, mida kõiki võlausaldajaid kahjustanud toimingust kasu saanud isik peab selle artikli alusel vastuväite esitamiseks järgima, et vaielda vastu selle toimingu tagasivõitmiseks lex fori concursus’e sätete alusel esitatud hagile, nagu ka küsimust, kas pädev kohus saab seda artiklit kohaldada omal algatusel ning ka pärast asjassepuutuvale poolele selleks ette nähtud tähtaja möödumist, reguleerib selle liikmesriigi menetlusõigus, kelle territooriumil on kohtuasjas menetlus pooleli. See õigus ei tohi siiski olla vähem soodne kui siseriikliku õiguse kohaldamisalasse kuuluvaid sarnaseid olukordi reguleerivad eeskirjad (võrdväärsuse põhimõte) ja see ei või muuta liidu õigusega antud õiguste teostamist tegelikult võimatuks või ülemäära keeruliseks (tõhususe põhimõte) – neid asjaolusid peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/17/EÜ (millega kooskõlastatakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate ostjate hankemenetlused) artiklis 10 sätestatud ettevõtjate võrdse kohtlemise põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui hankija palub hankemenetluses pakkujal esitada hankedokumentides nõutud avaldusi või dokumente, mida ei ole pakkumuste esitamiseks ette nähtud tähtaja jooksul esitatud. Samas ei ole selle artikliga vastuolus, kui hankija palub pakkujal oma pakkumust selgitada või parandada selles sisalduv ilmne tehniline viga, kuid seda siiski tingimusel, et selline ettepanek saadetakse kõigile samas olukorras olevatele pakkujatele ning kui kõiki pakkujaid koheldakse võrdselt ja lojaalselt nii, et seda selgitamist või parandamist ei saaks samastada uue pakkumuse esitamisega, mida tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.
ET Euroopa Liidu Teataja C 239/16

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 11. mai 2017. aasta otsus (Rechtbank Noord-Nederland’i eelotsusetaotlus – Madalmaad) – Bas Jacob Adriaan Krijgsman versus Surinaamse Luchtvaart Maatschappij NV

(Kohtuasi C-302/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Lennutransport - Määrus (EÜ) nr 261/2004 - Artikli 5 lõike 1 punkt c - Reisijatele lendude tühistamise eest antav hüvitis ja abi - Hüvitise maksmise kohustusest vabastamine - Veebipõhise reisibüroo vahendusel sõlmitud veoleping - Lennuettevõtja, kes teatas reisibüroole lennu kellaaja muutusest õigeaegselt - Reisibüroo, kes edastas reisijale selle teabe e-kirjaga kümme päeva enne lendu))

(2017/C 239/20)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Rechtbank Noord-Nederland

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Bas Jacob Adriaan Krijgsman

Kostja: Surinaamse Luchtvaart Maatschappij NV

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004 (millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91) artikli 5 lõike 1 punkti c ja artiklit 7 tuleb tõlgendada nii, et lendu teenindav lennuettevõtja on lennu tühistamise korral kohustatud maksma neis sätetes ette nähtud hüvitist, kui lennu tühistamisest ei ole reisijale teatatud vähemalt kaks nädalat enne kavandatud väljumisaega, kaasa arvatud juhul, kui lennuettevõtja on vähemalt kaks nädalat enne lennu väljumisaega teatanud tühistamisest reisibüroole, kelle vahendusel veoleping asjaomase reisijaga sõlmiti, ja kui reisibüroo ei ole reisijale vastava tähtaja jooksul tühistamisest teatanud.

(1) ELT C 326, 5.9.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 239/18

Euroopa Kohtu (esimene koda) 17. mai 2017. aasta otsus (Conseil d’État’ eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – Association française des entreprises versus Ministre des finances et des comptes publics

(Kohtuasi C-365/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Eri liikmesriikide emaettevõtjate ja tütarettevõtjate suhtes kohaldatav ühine maksustamissüsteem - Direktiiv 2011/96/EL - Topeltmaksustamise vältimine - Äriühingu tulumaksu 3 % suurune lisamakse))

(2017/C 239/24)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’État

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Association française des entreprises privées (AFEP), Axa, Compagnie générale des établissements Michelin, Danone, ENGIE, varem GDF Suez, Eutelsat Communications, LVMH Moët Hennessy-Louis Vuitton SA, Orange SA, Sanofi SA, Suez Environnement Company, Technip, Total SA, Vivendi, Eurazeo, Safran, Scor SE, Unibail-Rodamco SE, Zodiac Aerospace

Kostja: Ministre des finances et des comptes publics

Resolutsioon

Nõukogu 30. novembri 2011. aasta direktiivi 2011/96/EL eri liikmesriikide ema- ja tütarettevõtjate suhtes kohaldatava ühise maksustamissüsteemi kohta, mida on muudetud nõukogu 8. juuli 2014. aasta direktiiviga 2014/86/EL, artikli 4 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et selle sättega on vastuolus emaettevõtja liikmesriigi kehtestatud maksumeede, nagu kõne all põhikohtuasjas, mille kohaselt tuleb emaettevõtja jaotatud dividendilt tasuda maksu, mille baasi moodustavad jaotatud dividendi summad, sealhulgas need, mis pärinevad selle äriühingu mitteresidendist tütarettevõtjatelt.

(1) ELT C 335, 12.9.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 239/12

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 18. mai 2017. aasta otsus (Tribunal de grande instance de Lyoni eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – Jean-Philippe Lahorgue versus Ordre des avocats du barreau de Lyon, Conseil national des barreaux „CNB“, Conseil des barreaux européens „CCBE“, Ordre des avocats du barreau de Luxembourg

(Kohtuasi C-99/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Teenuste osutamise vabadus - Direktiiv 77/249/EMÜ - Artikkel 4 - Advokaadi kutsealal tegutsemine - Ruuter pääsemaks réseau privé virtuel des avocats’sse (advokaatide privaatne virtuaalvõrk) (RPVA) - RPVA ruuter - Teise liikmesriigi advokatuuri kuuluvale advokaadile ruuteri väljastamisest keeldumine - Diskrimineeriv meede))

(2017/C 239/16)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal de grande instance de Lyon

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Jean-Philippe Lahorgue

Kostjad: Ordre des avocats du barreau de Lyon, Conseil national des barreaux „CNB“, Conseil des barreaux européens „CCBE“, Ordre des avocats du barreau de Luxembourg

Menetluses osales: Ministère public

Resolutsioon

Otsus, millega keeldutakse väljastamast ruuterit, millega pääseda réseau privé virtuel des avocats’sse (advokaatide privaatne virtuaalvõrk), ning mille on liikmesriigi pädev asutus advokaadi suhtes, kes nõuetekohaselt kuulub teise liikmesriigi advokatuuri, teinud üksnes põhjusel, et see advokaat ei kuulu advokatuuri esimeses liikmesriigis, kus ta soovib oma kutsealal teenuseid vabalt osutava isikuna tegutseda, kujutab – juhul kui seaduses ei ole sätestatud kohustust tegutseda koos teise advokaadiga – endast teenuste osutamise vabaduse piirangut nõukogu 22. märtsi 1977. aasta direktiivi 77/249/EMÜ õigusteenuste osutamise vabaduse tulemuslikuma elluviimise kohta artikli 4 tähenduses koostoimes ELTL artikli 56 ja artikli 57 kolmanda lõiguga. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas vastav keeldumisotsus, arvestades selle tegemise konteksti, tegelikult vastab tarbijakaitse ja hea õigusemõistmise eesmärkidele, millega võib keeldumine olla põhjendatud, ning kas sellega kaasnevad piirangud ei ole neid eesmärke arvestades ebaproportsionaalsed.

(1) ELT C 165, 10.5.2016.