Seoses sellega ei oma tähtsust, et see konsolideerimismenetlus on varem raamdirektiivi artikli 16 kohase turuanalüüsi käigus juba läbi viidud ja et selle lõpus võidi puudutatud operaatorile kohustused juba kehtestada, kuna nähes artikli 16 lõikes 2 ette, et riigi reguleeriv asutus võib küll olla kohustatud tegema otsuse selle kohta, kas „kehtima jätta, muuta või tühistada“ eelkõige juurdepääsu käsitleva direktiivi artiklis 8 sätestatud ja ettevõtja suhtes kehtestatud kohustusi, on raamdirektiivis sõnaselgelt ette nähtud, et samasuguse kohustuse suhtes võidakse läbi viia mitu konsolideerimismenetlust, mis viivad vastavalt juhtumi asjaoludele selle kohustuse kehtestamise, kehtimajätmise, muutmise või tühistamiseni.

Seega tuleneb direktiivi 2002/21 elektrooniliste sidevõrkude ja ‑teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv) artikli 7 lõike 3 ja artikli 16 lõike 4 ning direktiivi 2002/19 elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta (juurdepääsu käsitlev direktiiv) artikli 8 lõike 2 ja artikli 13 lõike 1 koostoimest, et kui riigi reguleeriv asutus kavatseb kohaldada sellise operaatori suhtes, keda peetakse konkreetsel turul märkimisväärset turujõudu omavaks ettevõtjaks, meetme, mis kehtestab „kulude katmise ja hinnakontrolliga seotud kohustusi, sealhulgas kuludele orienteeritud hindade kohustusi ja kuluarvestussüsteeme käsitlevaid kohustusi teatavat liiki vastastikuse sidumise ja/või juurdepääsu pakkumise puhul” ja mis võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust, siis on riigi reguleerival asutusel kohustus läbi viia selle artikli 7 lõikes 3 ette nähtud konsolideerimismenetlus.

Direktiivi 2002/21 elektrooniliste sidevõrkude ja teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv) artikli 7 lõiget 3 tuleb tõlgendada selliselt, et kui riigi reguleeriv asutus on seadnud märkimisväärse turujõuga operaatorile kohustuseks osutada mobiiltelefonivõrgus kõne lõpetamise teenuseid ja kehtestanud selles sättes ette nähtud menetlust järgides nõude taotleda osutatud teenuste eest võetava tasu kehtestamiseks luba, on see riigi reguleeriv asutus kohustatud selle menetluse läbi viima iga kord enne operaatori konkreetse taotletud tasu kehtestamiseks loa andmist, kui see loa andmine võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust selle sätte tähenduses.

Nimelt nähtub direktiivi 2002/19 elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta (juurdepääsu käsitlev direktiiv) artikli 13 lõike 1 sõnastusest samuti, et sellise loa andmine kuulub hinnakontrolliga seotud kohustuste hulka, mida riigi reguleerivatel asutustel on nimetatud direktiivi artikli 8 lõike 2 alusel õigus kehtestada märkimisväärse turujõuga mobiilsideoperaatorile ja mida juhul, kui need on ette nähtud ja kui need võivad mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust, võidakse kehtestada vastavalt selle artikli 8 lõikele 4 ainult pärast raamdirektiivi artiklis 7 ette nähtud menetlust. Sellist tõlgendust ei saa lugeda subsidiaarsuse ja proportsionaalsuse põhimõttega vastuolus olevaks põhjendusel, et see annab Euroopa Komisjonile pädevuse kehtestada omal algatusel elektroonilise side teenuste eest võetavaid tasusid, ja seda toetab nii selle sätte kontekst kui ka raamdirektiivi ja juurdepääsu käsitleva direktiiviga taotletavad eesmärgid. Nimelt kahjustaks see, kui loa andmisele tasu kehtestamiseks mobiiltelefonivõrgus kõne lõpetamise eest ei kohaldata raamdirektiivi artikli 7 lõikes 3 ette nähtud menetlust, raamdirektiivis ja juurdepääsu käsitlevas direktiivis taotletavaid kõiki ühtlustamise, koordineerimise, koostöö ja läbipaistvuse eesmärke.

Lisaks, ei asjaomaste sätete sõnastusest, juurdepääsu käsitleva direktiivi või raamdirektiivi üldisest ülesehitusest ega nende eesmärkidest ei ole võimalik välja lugeda, et liidu seadusandja soovis teha vahet ühelt poolt juurdepääsu käsitleva direktiivi artikli 13 lõikes 1 ette nähtud hinnakontrolli puudutavate kohustuste ja meetmete vahel, mille kohta öeldakse, et need on „alusmeetmed“, „põhimeetmed“ või „reguleerivad meetmed“, ning mille suhtes tuleks kasutada raamdirektiivi artikli 7 lõikes 3 ette nähtud menetlust, ning teiselt poolt nende meetmete vahel, mida peetakse nende eelmiste „rakendusmeetmeteks“, mille suhtes võib nimetatud menetluse jätta kohaldamata.

Mis puutub sellesse, kas loa andmine tasu kehtestamiseks mobiiltelefonivõrgus kõne lõpetamise eest võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust raamdirektiivi artikli 7 lõike 3 punkti b tähenduses, siis mõjutab riigi reguleeriva asutuse poolt kavatsetav meede liikmesriikidevahelist kaubandust selle sätte tähenduses siis, kui see võib mõjutada seda kaubandust otseselt või kaudselt, tegelikult või tõenäoliselt, kusjuures see mõju ei tohi olla nõrk.

(vt punktid 44, 45, 47, 48, 50, 51, 54, 55 ja 58 ning resolutsioon)