ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
100

Käesoleval juhul tugineb hageja esiteks EUIPO suunistele, mille kohaselt: „kui taotletakse värvide kui selliste kombinatsiooni registreerimist, peab graafiline kujutis, nagu see on esitatud, neid värve ruumis piiritlema, et määrata kindaks taotletud õiguse ulatus (what you see is what you get – mida näed, selle saad). Graafiline kujutis peab selgelt ära näitama eri värvide proportsiooni ja asukohta ning seega hõlmama süstemaatilist paigutust, mis kombineerib asjaomaseid värve ette kindlaks määratud ja alalisel viisil“ [mitteametlik tõlge]. Ta järeldab sellest, et EUIPO praktika nägi ette värvist kui sellisest koosnevate kaubamärkide registreerimistaotluste analüüsi eeskirja „mida näed, selle saad“ alusel.
21

CPVO sõnul oli kandidaatsort selgelt eristatav kõigist teistest üldiselt tuntud suhkrupeedi sortidest ja seda mitme omaduse poolest. CPVO tuletas sellega seoses esiteks meelde, et eristatavuse võrdlusaruande 14. mai 2013. aasta ajakohastatud versioon kinnitas järeldust, et sort M 02205 on võrdlussordist KW 043 eristatav nelja muu omaduse poolest. Ta väitis järgmiseks, et asjaolu, et eristatavuse võrdlusaruandes oli esialgu ära nimetatud omadus „idanevus“, ehkki see ei olnud kandidaatsordi eristatavuse põhistamiseks asjakohane, on küll kahetsetav, kuid ei mõjutanud lõppjäreldust. See on tema arvates tõsi seda enam, et eristatavuse võrdlusaruande esitavad kontrolliasutused omal äranägemisel ning ainult teabe eesmärgil. Lõpuks täpsustas CPVO, et kui ta sai aru, et omadus „idanevus“ ei kujutanud endast asjaomast omadust, mis tuleb aruandes ära märkida, ei palunud ta kontrolliasutuselt mitte „täiendavate“ ega „uute“ omaduste esitamist, nagu seda väidab hageja, vaid et viimane valiks mingi muu omaduse, mida ta oli täheldanud sortide võrdlevate kasvatuskatsete raames ning mis võimaldab asjakohaselt näitlikustada kandidaatsordi eristatavust.
67

Siiski on parlamendi kodukorra artiklis 22 antud selle institutsiooni presidendile vajalikud volitused, et tagada parlamendi hoonetes vajalik julgeolek selleks, et ennetada ja lõpetada parlamendi normaalse töökorralduse mis tahes häirimine ning kaitsta institutsiooni väärikust. Peale selle väidab parlament põhjendatult, et ta ei pea oma hoonetes edendama kolmanda riigi partei poliitilist tegevust. Hagejad nõustuvad sellega enda menetlusdokumentides. Seega ei ole parlament kohustatud lubama niisuguse partei liikmete või toetajate külaskäike, selleks et nad võiksid väljendada oma arvamusi parlamendi hoonetes. Üldisemalt nähtub ELL artiklist 14, et õigus osaleda parlamendi seadusandlike, eelarveliste, poliitilise kontrolli ja konsulteerimisega seotud funktsioonide täitmisel on jäetud üksnes liidu kodanikele, kes on valitud otsestel ja üldistel valimistel vaba ja salajase hääletuse teel, samas kui erisätetes – nagu ELL artikli 15 lõike 6 punkt d ja ELTL artikli 230 esimene lõik – on konkreetselt tagatud Euroopa Ülemkogu eesistuja ja Euroopa Komisjoni ärakuulamise õigus. Ja kuigi parlamendi kodukorra artiklis 115 on sätestatud, et parlamendis toimuvad arutelud on avalikud ja parlamendikomisjonide koosolekud on avalikud üldjuhul, on kodukorra artiklis 157 täpsustatud, et rõdule lubatud külastajad peavad istuma ja olema vaikselt. Aluslepingute ja nende rakendamiseks vastu võetud tekstide ülesehituse, samuti vajaduse tagada parlamendile antud volituste vaba kasutamine tagajärg on, et parlament ei ole koht, kus kõigil külastajatel on täielik õigus end vabalt väljendada.
112

Siiski on parlamendi kodukorra artiklis 22 antud selle institutsiooni presidendile vajalikud volitused, et tagada parlamendi hoonetes üldine julgeolek, selleks et ennetada ja lõpetada parlamendi normaalse töökorralduse mis tahes häirimine ning kaitsta institutsiooni väärikust. Peale selle väidab parlament põhjendatult, et ta ei pea oma hoonetes edendama kolmanda riigi partei poliitilist tegevust. Seega ei ole parlament kohustatud lubama niisuguse partei liikmete või toetajate külaskäike, et nad võiksid väljendada oma arvamusi parlamendi hoonetes. Üldisemalt nähtub ELL artiklist 14, et õigus osaleda parlamendi seadusandlike, eelarveliste, poliitilise kontrolli ja konsulteerimisega seotud funktsioonide täitmisel on jäetud üksnes liidu kodanikele, kes on valitud otsestel ja üldistel valimistel vaba ja salajase hääletuse teel, samas kui erisätetes – nagu ELL artikli 15 lõike 6 punkt d ja ELTL artikli 230 esimene lõik – on konkreetselt tagatud Euroopa Ülemkogu eesistujale ja Euroopa Komisjonile õigus olla ära kuulatud. Ja kuigi parlamendi kodukorra artiklis 115 on sätestatud, et parlamendis toimuvad arutelud on avalikud ja parlamendikomisjonide koosolekud on avalikud üldjuhul, on kodukorra artiklis 157 täpsustatud, et rõdule lubatud külastajad peavad istuma ja olema vaikselt. Aluslepingute ja nende rakendamiseks vastu võetud tekstide ülesehituse, samuti vajaduse tagada parlamendile antud volituste vaba kasutamine tagajärg on, et parlament ei ole koht, kus kõigil külastajatel on täielik õigus end vabalt väljendada.
90

Tuvastatud rikkumise ulatuse küsimuses olgu märgitud, et kuigi vaidlusalune abi koosnes tegelikult kahte liiki rahastamisest, nimelt investeerimisabist ja tegevusabist, on komisjon neid erinevaid rahastamisliike üldiselt analüüsides leidnud, et tegemist on riigiabiga. Eelkõige on komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 191 järeldanud, et „[äriühingusse PLGK] tehtud kapitalisüstid kujutavad endast riigiabi“. Seda järeldust tehes on komisjon kohaldanud turumajanduse tingimustes tegutseva erainvestori kriteeriumi, tegemata vahet erinevate rahastamisliikide vahel. See üldine analüüs kajastub ka vaidlustatud otsuse resolutiivosas, kuna komisjon on selle otsuse artikli 2 lõikes 1 leidnud, et „28. augustist 2007 kuni 17. juunini 2013 äriühingusse [PLGK] tehtud kapitalisüstid kujutavad endast riigiabi, mida Poola [Vabariik] andis ebaseaduslikult“. Need 28. augustist 2007 kuni 17. juunini 2013 tehtud rahasüstid on ära näidatud vaidlustatud otsuse põhjenduse 57 tabelis, ilma et komisjon oleks teinud vahet tegevusabi või investeerimisabina antud summade vahel. Lisaks on vaidlustatud otsuse artikli 3 lõikes 1 ette nähtud, et „Poola [Vabariik] nõuab artikli 2 lõikes 1 osutatud abi abisaajalt sisse“, tegemata ka siin vahet investeeringute ja tegevuse rahastamise vahel. Lõpetuseks on investeerimisabi kokkusobivuse analüüs tihedalt seotud tegevusabi kokkusobivuse analüüsiga, nagu kinnitas komisjon vastuses menetlust korraldavate meetmete raames. Neil asjaoludel ei saa vaidlustatud otsuse resolutiivosa tõlgendada nii, et see käsitleb investeerimisabi ja tegevusabi lahutatult. Mis puutub argumenti, mille komisjon esitas kohtuistungil ja mille kohaselt vaidlustatud otsuse artiklite 2–5 täielik tühistamine läheks kaugemale, kui ulatub hagejate esitatud väide, mis seab kahtluse alla ainult tegevusabi, siis piisab sellest, kui esiteks märkida, et hagejad paluvad need aktid tühistada, teiseks, et see väide põhineb avalikul huvil, ja kolmandaks, et komisjoni selle argumendiga ei saa seada kahtluse alla asjaolu, et vaidlustatud otsuse artiklites 2–5 on investeerimisabi ja tegevusabi käsitletud lahutamatult.
112

Komisjon on seisukohal, et vaidlustatud otsuse põhjendused 214–221 tõendavad õiguslikult piisavalt, et Icap oli teadlik või oleks pidanud olema teadlik sellest, et tema teod aitasid konkurentsi piiravatele rikkumistele kaasa. Kõigi kuue rikkumise puhul andis UBS ja hiljem Citi Icapile teada, milline on see teine JPY LIBORi rühma kuuluv pank, kellega ta konkurentsivastaselt suhtles. See oli nii UBS/RBSi 2007. aasta rikkumise kui ka UBS/RBSi 2008. aasta rikkumise puhul. Mis puudutab neid viimati nimetatud rikkumisi, siis täheldab komisjon, et üheks tõendiks selle kohta, et Icap oli teadlik pankadevahelisest salajasest koostööst, oli kinnitus UBSi kokkuleppe sõlmimise taotluses, et Icap täitis hõlbustaja rolli, nagu seda kirjeldati vaidlustatud otsuse põhjendustes 115 ja 126, ning hagejad sellele seisukohale vastu ei vaielnud. Toonitamaks, et selle salajase koostöö konkurentsivastasest laadist ei saadud mitte teadlik olla, viitab ta ka asjaolule, et Icap tundis Jaapani jeeni intressimäära tuletisinstrumentide turgu, ja asjaolule, et ta oli peamine maakler turul. Citi/DB rikkumise ja Citi/UBSi rikkumise kohta märgib ta, et hagejad ei vaidle vastu mitte asjaolule, et Icap oli nende pankade vahelisest salajasest koostööst teadlik, vaid ainult selle koostöö ajalisele kestusele. Ta meenutab selle kohta, et rikkumise algusaeg on kokkuleppe sõlmimise, mitte selle täitmisele asumise aeg.
94

Käesolevas asjas ei ole Poola Vabariik konkreetselt tõendanud ega ka väitnud, et ei olnud välistatud, et haldusmenetlus oleks võinud lõppeda teistsuguse tulemusega, kui see oleks läbi viidud määruse nr 1083/2006 artikli 41 lõikes 2 ette nähtud kolmekuulise tähtaja jooksul. Kuna Poola Vabariik ei ole tõendanud, et selle tähtaja ületamata jätmisel oleks projekti hindamismenetlus võinud anda teistsuguse tulemi, ei saa käesoleva kohtuasja asjaoludel viia tähtaja ületamine vaidlustatud otsuse tühistamiseni.
27

Hageja vaidleb komisjoni argumentidele vastu ja väidab, et tema hagi on vastuvõetav. Ta väidab selles osas esiteks, et komisjon ei ole hagi vastuvõetamatust tõendanud, kuigi see on tema ülesanne. Teiseks märgib ta, et hagi eesmärk ei ole tühistada otsus tunnistada edukaks selle konsortsiumi pakkumus, kuhu äriühing A kuulub, vaid tuvastada, et see otsus on talle kahju põhjustanud. Kolmandaks rõhutab hageja, et kohtuotsusel, milles tuvastatakse liidu lepinguväline vastutus ja mõistakse tema kasuks välja kahjuhüvitis, ei ole selle konsortsiumi suhtes, kuhu äriühing A kuulub, mingisuguseid õiguslikke tagajärgi, kuna see kohtuotsus ei sea kahtluse alla hankelepingu sõlmimist ega tühista pakkumuse edukaks tunnistamise otsust de facto. Neljandaks väidab ta, et igal isikul, kes väidab, et ta on kahju kandnud, peab olema võimalus esitada vastutuse tuvastamise hagi, ning käesoleval juhul on hagi asjaolude tõsidust ja väärhalduse ilmselgust arvestades vastuvõetav. Viiendaks väidab hageja, et kahjuhüvitis ei vasta täpselt summale, mille ta oleks võinud saada, kui hankeleping oleks sõlmitud temaga, vaid see vastab nendele kuludele ja eeldatavale summale, mille ta oleks võinud saada, kui leping oleks sõlmitud temaga.
93

On oluline märkida, et lisas D 7 sisalduv dokument ei kujuta endast ainult ühelt isikult teisele saadetud elektronkirja, vaid hõlmab ka hagejale veebipõhise müügi ettevõtja Alibaba.com poolt saadetud teabekirja. Asjaomase kesta avalikustamise tuvastamiseks tuleb võtta arvesse elektronkirja sisu, mitte vormi. Teabekirja ei saa pidada „erakirjavahetuseks“. Teabekiri on oma olemusest tulenevalt adresseeritud arvukatele isikutele, kes selle endale tellivad, ja selle eesmärk on toodete reklaam. Nagu märkis hageja, ilma et EUIPO oleks sellele vastu vaielnud, saadab veebipõhise müügi platvorm Alibaba.com oma teabekirjad tuhandetele adressaatidele, mitte ainult hagejale. Lisaks sellele on üldteada, et veebisait Alibaba.com on maailma tasandil oluline toodete müügiplatvorm. Nende kaalutlustega arvestades ei nähtu vaidlustatud otsusest selgelt kriteeriumid, mille alusel apellatsioonikoda väitis, et lisas D 7 toodud elektronkiri tõendas kõige enam erakirjavahetuse olemasolu kahe isiku vahel.
248

Kuigi on tõsi, nagu leiab ka nõukogu, et piiravad meetmed ei kuulu karistusõiguse valdkonda, tuleb käesoleval juhul samamoodi tähele panna, et vajalikuks tingimuseks isiku nime loetellu jätmisel on see, et isik on tuvastatud eelkõige riigivara seadusvastase omastamise eest vastutavana, kusjuures sellisena käsitatakse isikut, kelle suhtes on Ukraina võimud algatanud kriminaalmenetluse. Sellest tuleneb, et kui nõukogul on teave, et liidu liikmesriigi prokuratuuril on tõsiseid kahtlusi nagu käesoleval juhul seoses sellega, kas nõukogu poolt hageja nime loetellu jätmise otsuse aluseks olevat Ukraina asutuste algatatud kriminaalmenetlust õigustavad tõendid on piisavalt kaalukad, siis peab nõukogu nende asutuste tegevust täiendavalt kontrollima või vähemalt nõudma neilt selgitusi, et tuvastada, kas tema käsutuses olevad tõendid, see tähendab võrdlemisi ebamäärane teave üksnes selle kohta, et hagejat puudutav kriminaalmenetlus on käimas, on piisav faktiline alus, mis õigustab hageja nime loetellu jätmist.
81

Kolmandaks ei saa nõustuda hagejate argumentidega, mille kohaselt moodustavad osa 1 uuringuaruanded kohtupraktika kohaselt, mis tuleneb 25. juuli 2014. aasta kohtumäärusest Deza vs. ECHA (T‑189/14 R, ei avaldata, EU:T:2014:686) ja 23. mai 2016. aasta kohtumäärusest Pari Pharma vs. EMA (T‑235/15 R, ei avaldata, EU:T:2016:309), lahutamatu terviku, millel on majanduslik väärtus, ja need väärivad seega tervikuna konfidentsiaalsena käsitlemist. Esiteks ei ole vaidlustatud, et need aruanded sisaldavad teatud hulka teavet, mis on avaldatud. Nimelt on Bravectot puudutav Euroopa avalik hindamisaruanne üldsusele kättesaadav ja sisaldab andmeid, mis on otseselt pärit osa 1 uuringuaruannetest, mis tähendab tingimata, et vähemalt üks osa nendes aruannetes sisalduvatest andmetest on üldsusele kättesaadav. Järelikult selleks, et saaks nõuda aruannete tervikuna konfidentsiaalselt käsitlemist, peavad hagejad tõendama, et üldsusele kättesaadavate andmete terviklik kokkupanek nende andmetega, mis ei ole kättesaadavad, moodustab tundliku äriteabe, mille avalikustamine kahjustaks nende ärihuve. Hagejate väidetud asjaolu, et Euroopa avalik hindamisaruanne on vähem üksikasjalik ega sisalda selgitusi Bravectot puudutavate tulemustele jõudmiseks järgitud viisi kohta, ei oma selles suhtes tähtsust. Hagejad esitasid vaid ebamääraseid ja üldisi selgitusi, et tõendada, et see vaidlustatud teabe kokkupanek võib kaasa tuua väidetavad tagajärjed nende oskusteabe ja ärisaladuste kahjustamise küsimuses. Täpsed ja konkreetsed selgitused oleksid olnud seda enam vajalikud, et nagu meenutatud eespool punktis 64, kuna määruse nr 1049/2001 artiklis 4 ette nähtud eranditega tehakse erand põhimõttest, et üldsusel peab olema võimalikult laiaulatuslik dokumentidega tutvumise õigus, tuleb neid erandeid tõlgendada ja kohaldada kitsalt.
26

Samas aruandes analüüsis EMA muud teavet, mis ei ole üldsusele kättesaadav. Mis puudutab turu-uuringut, mille hageja tegi selleks, et vastata inimravimite komitee esitatud esimesele küsimusele, siis kuigi ta on nõus sellega, et viide [konfidentsiaalne] tuleb välja jätta, ei ole ta seevastu nõus sellega, et jäetakse välja muu hageja osutatud teave, kuna see puudutab TOBI Podhaleri talumatuse kirjeldusi ja kuna see teave on osa andmetest, mida inimravimite komitee hindas selle järeldamiseks, et Vantobra on TOBI Podhalerist kliiniliselt parem. Ta rõhutab, et viited aruandele, mis sisaldab Vantobra kliinilise paremuse hinnangut ja TOBI Podhaleri turustamise ainuõigusest erandi tegemist, sisalduvad Euroopa avalikus hindamisaruandes. Mis puudutab muud avaldamata teavet, siis on ta seisukohal, et hageja ei ole tõendanud, kuidas arvestades asjaolu, et enamus teavet on üldsusele kättesaadav, kahjustaks selle mõningase muu teabe avalikustamine tema ärihuvi ja konkurentsipositsiooni. EMA lisab, et isegi kui eeldada, et seda teavet saab pidada äriliselt konfidentsiaalseks, on teaduslikud tõendid Vantobra kliinilisest kasust asjaomase populatsiooni ühe osa jaoks ning tõend selle kohta, et täidetud on TOBI Podhaleri turustamise ainuõigusest tehtava erandi tingimused, teave, millele inimravimite komitee tugineb Vantobra kliinilise paremuse hindamise aruandes. Ta leiab seega, et selline teave tuleb avaldada, et oleks võimalik mõista, kuidas inimravimite komitee sellisele järeldusele jõudis. Ta järeldab sellest, et avalikustamiseks on ülekaalukas avalik huvi.
89

Sellega seoses ei saa olla tulemuslik esiteks hageja argument, mille kohaselt vastavalt kohtupraktikale, mis tuleneb 25. juuli 2014. aasta kohtumäärusest Deza vs. ECHA (T‑189/14 R, ei avaldata, EU:T:2014:686) ja 1. septembri 2015. aasta kohtumäärusest Pari Pharma vs. EMA (T‑235/15 R, EU:T:2015:587), moodustab vaidlusalune aruanne „majandusliku väärtusega lahutatamatu terviku“, mis väärib tervikuna konfidentsiaalsena käsitlemist. Väljendit „majandusliku väärtusega lahutatamatu tervik“, mis ilmneb pealegi vaid 1. septembri 2015. aasta kohtumääruses Pari Pharma vs. EMA (T‑235/15 R, EU:T:2015:587), kasutati üldise konfidentsiaalsuse eelduse olemasolu käsitleva väite analüüsimisel. Ent nagu nähtub esimese väite analüüsist, ei tunnustatud nendes kohtumäärustes mingit üldist konfidentsiaalsuse eeldust dokumentide puhul, mis on EMA valduses inimravimite müügiloa menetlustes. Lisaks ei ole vaidlust selles, et vaidlusalune aruanne sisaldab teatud hulka teavet, mis on avalikustatud Euroopa avalikus hindamisaruandes, kusjuures viimane on üldsusele kättesaadav ja sisaldab andmeid, mis on otseselt sellest aruandest pärit. Järelikult peab selleks, et nõuda kogu vaidlusaluse aruande konfidentsiaalsena käsitlemist, hageja tõendama, et üldsusele kättesaadavate ja mittekättesaadavate andmete terviklik kokkupanu moodustab tundliku äriteabe, mille avalikustamine kahjustaks tema ärihuve. Ent kinnitus, mille kohaselt „tervik on enamat kui osade summa“, on liiga ebamäärane, et tõendada, et see teabe kokkupanu võib tekitada väidetud tagajärgi. Täpsed ja konkreetsed selgitused oleks olnud seda enam vajalikud, et nagu meenutatud eespool punktis 80, tehakse määruse nr 1049/2001 artiklis 4 ette nähtud eranditega erand põhimõttest, et üldsusel peab olema võimalikult laiaulatuslik dokumentidega tutvumise õigus, ning neid erandeid tuleb seega tõlgendada ja kohaldada kitsalt.
27

Hageja põhjendab oma hagi üheksa väitega, mis sisuliselt on järgmised: esimene väide, et on rikutud põhjendamiskohustust; teine väide, et on rikutud kohustust teavitada teda tema käsutuses olevatest õiguskaitsevahenditest; kolmas väide, et on rikutud määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 kolmandat taanet; neljas väide, et on rikutud määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 esimest taanet; viies väide, et on rikutud määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 3 esimest lõiku; kuues väide, et on rikutud määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 3 teist lõiku; seitsmes väide, et on rikutud õigust dokumentidega tutvuda, mis on põhiõigus; kaheksas väide, et on rikutud õigust dokumentidega tutvuda, mis on põhiõigus, ja proportsionaalsuse põhimõtet; üheksas väide, et on rikutud ELTL artiklit 101.
90

Kõigepealt olgu märgitud, et suunised kindla suurusega korrektsioonide kohaldamiseks on kindlaks määratud dokumendis VI/5330/97. Dokumendi VI/5330/97 II lisas „Suunised kindla suurusega korrektsioonide kohaldamiseks“ on ette nähtud järgmised erinevad kindlamääralised finantskorrektsiooni määrad: „Juhul kui üks või mitu põhikontrolli on jäänud teostamata või on nii halvasti või harva läbi viidud, et need ei ole taotluse kõlblikkuse kindlaks tegemiseks või eeskirjade rikkumise ärahoidmiseks tõhusad, kohaldatakse 10 protsendi korrektsioonimäära, niivõrd kui EAGGFi jaoks on suur oht saada olulist kahju. Kui kõik põhikontrollid on teostatud, kuid kinni ei ole peetud määrustega ette nähtud arvust, sagedusest või põhjalikkusest, tuleb kohaldada viieprotsendilist korrektsioonimäära, kuna võib põhjendatult järeldada, et need kontrollid ei taga piisavalt taotluste nõuetekohasust ja et EAGGFi jaoks oli kahju tekkimise oht märkimisväärne. Kui liikmesriik on põhikontrollid nõuetekohaselt läbi viinud, aga ei ole läbi viinud ühte või mitut teisest kontrolli, tuleb kohaldada kaheprotsendilist korrektsioonimäära, arvestades EAGGFi jaoks kahju tekkimise väiksemat tõenäosust ning rikkumiste väiksemat tähtsust. […]“
48

Hagejad, keda toetavad Malta Vabariik ja Stiftung Universität Lüneburg, väidavad, et oma hinnanguga läksid EIT volitatud sõltumatud eksperdid kaugemale lihtsa nõustaja rollist, mis oli neile samuti antud. Nimelt anti hagejate sõnul nendele ekspertidele ülesanne teha taotluste seast eelvalik ning seetõttu said nad konsortsiumi Kenup taotluse tagasi lükata, ilma et juhatus võtaks vastu otsuse ja ilma et juhatus nende taotluse läbi vaataks. Ent kuigi ekspertidel on oluline roll CCI taotluste hindamisel, on CCIde valimiskord ja nimetamine ainult juhatuse pädevuses, mida ei saa delegeerida, arvestades muu hulgas selle otsuse suurt tähtsust. Ekspertide eelvaliku otsust ei saa seda enam omistada juhatusele, et viimane ei nimetanud määrust nr 1290/2013 rikkudes eksperte, kellele oleks antud juhiseid või suuniseid või kelle üle oleks juhatus teostanud järelevalvet, sest neid ülesandeid täitis käesolevas asjas korralduse andja, st EIT direktor. Hagejad märgivad selle kohta, et EIT direktor mõjutas nõuetevastaselt hindamismenetlust. Lõpuks väidavad hagejad, et kuigi ekspertidel oli suur kaalutlusõigus, ei saanud juhatus nende hinnangule tugineda ilma seda kontrollimata.
116

[Parandatud 3. oktoobri 2018. aasta kohtumäärusega] Lõpetuseks on audiitori eri eelarveridades tehtud korrektsioonide tulemusena tuvastatud abikõlbmatuid kulusid summas 80988,96 eurot, kuivõrd need kulutused on suurenenud või nende tõttu on ületatud teatavaid eelarve alamrubriike (eelarveread 250000, 320000, 340000, 350000, 370000, 112000 ja 172000). Mis aga puutub muudesse eelarve alamrubriikidesse, siis on audiitori läbiviidud ümberjaotamise tulemusel eelarve ületamine vähenenud (eelarveread 154000, 174000 ja 360000) või on see isegi kadunud (eelarveread 152000, 156000, 177000 ja 39000).
87

Sellega seoses tuleb märkida, et kohtupraktika kohaselt on Üldkohtul küll muutmispädevus, kuid selle pädevuse teostamine on piiratud olukordadega, kus ta on pärast apellatsioonikoja antud hinnangu kontrollimist võimeline faktiliste ja õiguslike asjaolude alusel – nii nagu need on tuvastatud – kindlaks tegema, millise otsuse oleks apellatsioonikoda pidanud tegema. Üldkohus ei või asendada apellatsioonikoja hinnangut enda omaga ega anda hinnangut, millega seoses apellatsioonikoda ei ole veel seisukohta võtnud (vt selle kohta 5. juuli 2011. aasta kohtuotsus Edwin vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑263/09 P, EU:C:2011:452, punkt 72).
63

Selle kohta tuleb lisada, et ECHA hindab kõnealuste kohanduste kooskõla määruse nr 1907/2006 XI lisas ette nähtud tingimustega sõltumata küsimusest, kas need kohandused tuginevad uutele ja olulistele asjaoludele, mis ei olnud teada sel hetkel, kui tehti esimene otsus toimiku vastavusse viimise kohta sama määruse artikli 41 lõike 3 alusel. Määruse nr 1907/2006 artikli 13 lõigetest 1 ja 2 ilmneb nimelt, et selgroogsetel loomadel tehtavate katsete ja katsetes kasutatavate loomade arvu vähendamise eesmärgil on õigustatud alternatiivsete meetodite kasutamine määruse nr 1907/2006 VII–X lisas ette nähtud standardandmete asemel, eeldusel et täidetud on XI lisas sätestatud tingimused ja et välja pakutud kohandused teenivad tõepoolest eesmärki vähendada seda liiki katseid. Siinkohal tuleb märkida, et määruse nr 1907/2006 XI lisas ei tehta vahet sellel, kas kohandus, mis pakutakse välja toimiku vastavusse viimiseks kohustava esimese otsuse täitmiseks, tugineb või ei tugine asjaoludele, mis olid või võisid olla registreerijale selle otsuse tegemise ajal teada. Asjaolu, et määruses nr 1907/2006 puuduvad viited sellele, et teaduslikud tõendid, millele tuginevad kohandused, mis pakutakse välja vastusena esimesele toimiku vastavusse viimise otsusele, peavad olema uued, selleks et ECHA oleks kohustatud need läbi vaatama, tähendab, et kehtiva õiguse kohaselt on ECHA tulenevalt kõnealuse määruse artikli 42 lõikest 1 kohustatud neid hindama olenema sellest, kas need on uued või mitte.