ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Maksu tasumise eest vastutavad isikud

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 21 lõige 3)

2. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Maksu tasumise eest vastutavate isikute kohustused

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 21 lõige 3 ja artikli 22 lõige 8)

Summary

1. Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mida on muudetud direktiiviga 2000/65 ja direktiiviga 2001/115, artikli 21 lõige 3 lubab liikmesriikidel tasumisele kuuluva käibemaksusumma tasumise osas võtta meetmeid, mille kohaselt on isik solidaarselt vastutav teise isiku poolt, kes on nimetatud artikli lõigete 1 ja 2 sätetest ühe kohaselt määratud tasumise eest vastutavaks.

Seda sätet tuleb tõlgendada nii, et see lubab liikmesriikidel vastu võtta selliseid õigusnorme, mis näevad ette, et maksukohustuslane, kelle huvides kauba- või teenusetarnet teostati ja kes teadis, või kellel oli piisavalt alust kahtlustada, et selle tarne või teenuse või varasema või hilisema tarne eest tasumisele kuuluv maks on jäetud täies ulatuses või osaliselt tasumata, võib selle maksu tasumise eest olla solidaarselt vastutav koos tasumise eest vastutava isikuga.

Sellised õigusnormid peavad siiski järgima õiguse üldpõhimõtteid, mis on osa ühenduse õiguskorrast, s.h eelkõige õiguskindluse ja proportsionaalsuse põhimõtteid. Kui kuuenda direktiivi artikli 21 lõige 3 lubab tugineda eeldustele seoses asjaoluga, et asjaomane isik teadis, või oleks pidanud teadma, et maks jääb tasumata, ei või selliseid eeldusi sellegipoolest sõnastada viisil, mis teeb sel isikul vastupidise tõendamise praktiliselt võimatuks või ületamatult raskeks.

(vt punktid 28, 32 ja 35 ning resolutiivosa punkt 1)

2. Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mida on muudetud direktiiviga 2000/65 ja direktiiviga 2001/115, artikli 22 lõiget 8 tuleb tõlgendada nii, et see ei luba liikmesriikidel vastu võtta selliseid õigusnorme, mis näevad ette, et maksukohustuslane, kelle huvides kauba- või teenusetarnet teostati ja kes teadis, või kellel oli piisavalt alust kahtlustada, et sellelt või mis tahes varasemalt või hilisemalt tarnelt või teenuselt tasumisele kuuluv käibemaks jääb täies ulatuses või osaliselt tasumata, võib olla nimetatud maksu tasumise eest solidaarselt vastutav koos tasumise eest vastutava isikuga, ega õigusnorme, mis näevad ette, et maksukohustuslaselt, kellele ta nimetatud kaupu või teenuseid tarnib, või kes neid temale tarnib, võib nõuda tagatise andmist selle maksu tasumise kohta, mis on või mis võib muutuda maksukohustuslaselt sissenõutavaks.

Seevastu ei ole selle sättega vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis panevad igale isikule, kes on kooskõlas kuuenda direktiivi artikli 21 lõike 3 alusel võetud siseriikliku meetmega käibemaksu tasumise eest solidaarselt vastutav, kohustuse anda tasumisele kuuluva käibemaksu kohta tagatis.

(vt punktid 47 ja 48 ning resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

1. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Kuuenda direktiiviga ette nähtud maksuvabastused

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 13 B osa punkti d alapunkt 6)

2. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Kuuenda direktiiviga ette nähtud maksuvabastused

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 13 B osa punkti d alapunkt 6)

Summary

1. Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 13 B osa punkti d alapunktis 6 nimetatud eriotstarbeliste investeerimisfondide „haldamise” mõiste on ühenduse õiguse autonoomne mõiste ja selle sisu ei või liikmesriigid muuta.

Kui selle sätte inglis- ja hollandikeelsed versioonid on kahemõttelised küsimuse osas, kas see säte jätab nii „eriotstarbelise investeerimisfondi” kui ka nende fondide „haldamise” mõiste määratlemise liikmesriikide hooleks, siis tuleneb eelkõige taani-, saksa-, prantsus- ja itaaliakeelsetest versioonidest, et see säte viitab liikmesriikide antud määratlustele üksnes selles osas, mis puudutab esimest nendest mõistetest. Siseriiklikule õigusele tehtud viite piiratud ulatust, nagu see tuleneb mainitud keeleversioonidest, kinnitab selle kontekst, kuuenda direktiivi ülesehitus ja eesmärk välistada käibemaksusüsteemi liikmesriigiti erinev kohaldamine.

(vt punktid 40–43 ja resolutiivosa punkt 1)

2. Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 13 B osa punkti d alapunkti 6 tuleb tõlgendada nii, et fondide haldamis- ja raamatupidamisteenused, mida osutab kolmandaks isikuks olev fondivalitseja, kuuluvad selles sättes nimetatud „eriotstarbeliste investeerimisfondide haldamise” mõiste alla siis, kui nad igakülgselt hinnates moodustavad eraldi terviku ja kui nad on nende fondide haldamisele omased ja olulised. Seevastu ei kuulu selle mõiste alla sellised depoopanga ülesannetele vastavad teenused, mis on märgitud direktiivi 85/611 avatud investeerimisfonde käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta artikli 7 lõigetes 1 ja 3 ning artikli 14 lõigetes 1 ja 3. Need ülesanded ei kuulu avatud investeerimisfondide haldamise, vaid viimaste tegevuse kontrollimise ja järelevalve alla, mille eesmärk on tagada, et avatud investeerimisfondi haldamine oleks seadusega kooskõlas.

Selleks et fondide haldamis- ja raamatupidamisteenuseid, mida osutab kolmandaks isikuks olev fondivalitseja, saaks käsitleda maksust vabastatud tehingutena kuuenda direktiivi artikli 13 B osa punkti d alapunkti 6 mõttes, peavad nad igakülgselt hinnates moodustama eraldi terviku, mis täidab samas alapunktis 6 kirjeldatud teenusele omaseid ja olulisi ülesandeid, samas kui üksnes materiaalsed või tehnilised teenused, nagu arvutivõrgu paigaldamine, ei kuulu selle direktiivi artikli 13 B osa punkti d alapunkti 6 alla.

(vt punktid 65, 70, 71 ja 74 ning resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

1. Õigusaktide ühtlustamine – Ühtsed õigusaktid – Tööstus- ja kaubandusomand – Patendiõigus – Ravimite täiendava kaitse tunnistus

(Nõukogu määrus nr 1768/92, artikli 1 punkt b)

2. Õigusaktide ühtlustamine – Ühtsed õigusaktid – Tööstus- ja kaubandusomand – Patendiõigus – Ravimite täiendava kaitse tunnistus

(Nõukogu määrus nr 1768/92, artikli 1 punkt b)

Summary

1. Ravimi puhul mõiste „toimeaine” igasuguse määratluse puudumisel määruses nr 1768/92 ravimite täiendava kaitse tunnistuse kasutuselevõtu kohta tuleb selle termini tähenduse ja ulatuse kindlaksmääramisel võtta arvesse üldist konteksti, milles seda terminit kasutatakse, ning selle tavapärast tähendust igapäevases kõnes.

(vt punkt 17)

2. Määruse nr 1768/92 ravimite täiendava kaitse tunnistuse kasutuselevõtu kohta artikli 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et mõiste „ravimi toimeainete kombinatsioon” ei hõlma kahest sellisest ainest koosnevat kombinatsiooni, millest ainult üks on ise ravitoimega kindla näidustuse puhuks ning teine võimaldab saada ravimi sellises ravimvormis, mis on vajalik esimese aine ravitõhususeks sama näidustuse puhul.

(vt punkt 31 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Liikmesriigi kohustuse rikkumine – Vaidlusese – Kindlaksmääramine kohtueelses menetluses

(EÜ artikkel 226)

Summary

EÜ artiklis 226 märgitud põhjendatud arvamus peab sisaldama terviklikku ja üksikasjalikku kirjeldust põhjustest, mille tõttu on komisjon jõudnud veendumuseni, et asjaomane liikmesriik on rikkunud mõnda asutamislepingust tulenevat kohustust. Põhjendatud arvamuses ja seetõttu ka hagiavalduses võib tugineda üksnes selles arvamuses juba esitatud väidetele ja argumentidele, etteheited tuleb seega esitada terviklikult ja täpselt, et liikmesriik ja Euroopa Kohus saaksid täpselt aru ühenduse õiguse väidetava rikkumise ulatusest; see on aga vajalik tingimus, et nimetatud riik saaks tõhusalt esitada oma vastuväited ja et Euroopa Kohus saaks väidetud rikkumise olemasolu hinnata.

Vastuvõetamatuse tõttu tuleb tagasi lükata liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi, milles esitatakse Euroopa Kohtule üksnes üks osa õiguslikust mehhanismist, mis tegelikult koosneb aga kahest üksteisest lahutamatust osast, kuna see ei vasta mainitud terviklikkuse ja täpsuse nõuetele.

(vt punktid 17, 18, 21, 23 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Tühistamishagi – Füüsilised ja juriidilised isikud – Piirkondliku ametiasutuse hagi

(EÜ artikli 230 lõiked 2 ja 4)

2. Tühistamishagi – Füüsilised ja juriidilised isikud – Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid

(EÜ artikli 230 lõik 4; Esimese Astme Kohtu kodukord, artikkel 113)

Summary

1. Piirkondliku või kohaliku omavalitsusüksuse hagi ei saa samastada liikmesriigi hagiga, kuna mõiste „liikmesriik” hõlmab EÜ artikli 230 teise lõigu tähenduses üksnes liikmesriikide valitsusasutusi. Seda mõistet ei saa laiendada piirkondade või muude riigisiseste üksuste valitsustele ilma, et sellega kahjustataks asutamislepinguga ettenähtud institutsioonilist tasakaalu. Siiski võib piirkondlik või kohalik omavalitsusüksus EÜ artikli 230 neljanda lõigu alusel, kui tal on liikmesriigi õiguse alusel juriidilise isiku staatus, esitada hagi temale adresseeritud otsuse peale ja sellise vormiliselt määruse või teisele isikule adresseeritud otsusena tehtud otsuse peale, mis puudutab teda otseselt ja isiklikult.

Ei saa asuda seisukohale, et Euroopa Regionaalarengu Fondist antavat rahalist abi käsitlev komisjoni otsus, mis on adresseeritud asjaomasele liikmesriigile ning millega jäeti rahuldamata liikmesriigi taotlus pikendada selle abi kohta käivate lõplike maksetaotluste esitamiseks ette nähtud tähtaega ning otsustati abi andmine lõpetada, puudutaks otseselt piirkondlikku ametiasutust, kes määrati Euroopa Regionaalarengu Fondi projekti elluviimise eest vastutavaks ametiasutuseks.

(vt punktid 21, 24 ja 30)

2. Asja läbivaatamist takistav asjaolu, mis on tuletatud EÜ artikli 230 neljandas lõigus seatud tingimusest, mille kohaselt füüsilise või juriidilise isiku esitatud hagi otsuse vastu, mis ei ole temale adresseeritud, on vastuvõetav, kui see teda otseselt ja isiklikult puudutab ning tuleneb avalikust korrast, mistõttu ühenduse kohtud võivad selle tõstatada igal ajal ja samuti omal algatusel. Järelikult võib Esimese Astme Kohus oma kodukorra artikli 113 alusel tunnistada hagi sel põhjusel vastuvõetamatuks ka siis, kui ükski pooltest ei ole esitanud eraldi dokumendiga vastuvõetamatuse vastuväidet.

(vt punkt 36)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühtne käibemaksusüsteem – Kuuenda direktiiviga ette nähtud maksuvabastused

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 13 A osa lõike 1 punkt c)

Summary

Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 13 A osa lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et sellega antakse liikmesriikidele kaalutlusõigus määratleda selline abipersonal ja neile ametitele kohase meditsiinilise abi andmine, mis kuuluvad selle sättega ette nähtud maksuvabastuse kohaldamisalasse. Liikmesriigid peavad kaalutlusõiguse kasutamisel siiski kinni pidama nimetatud sätte eesmärgist, milleks on tagada maksuvabastuse kohaldamine üksnes teenustele, mida osutavatel isikutel on nõutav erialane kvalifikatsioon, ja maksustamise neutraalsuse põhimõttest.

Siseriiklikud õigusnormid, mis jätavad abipersonali määratlusest välja psühhoterapeudi, on nimetatud eesmärkide ja põhimõttega vastuolus üksnes selles osas, milles psühhoterapeutiline ravi, kui seda osutasid psühhiaatrid, psühholoogid või mis tahes muu meditsiini- või abipersonal, oli käibemaksust vabastatud, kuigi seda osutavate psühhoterapeutide ravi võib viimaste erialast kvalifikatsiooni arvestades käsitleda samaväärse kvaliteediga ravina, kusjuures eelotsusetaotluse esitanud kohtu kohustus on seda kontrollida.

Siseriiklikud õigusnormid, mis jätavad abipersonali määratlusest välja teatud spetsiifilised tervishoiualased toimingud, nagu tervisehäirete diagnostika abil määratud ravi, mida osutavad füsioterapeudid, on nimetatud eesmärkide ja põhimõttega vastuolus üksnes selles osas, milles nimetatud toimingud, kui neid osutavad arstid või hambaarstid, oleksid käibemaksust vabastatud, kuigi füsioterapeutide poolt ravi andmist võib viimaste erialast kvalifikatsiooni arvestades käsitleda samaväärse kvaliteediga ravina, kusjuures eelotsusetaotluse esitanud kohtu kohustus on seda kontrollida.

(vt punkt 51 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Sotsiaalpoliitika – Meeste ja naiste võrdne kohtlemine sotsiaalkindlustuse valdkonnas – Direktiiv 79/7

(Nõukogu direktiiv 79/7, artikli 4 lõige 1)

2. Eelotsuse küsimused – Tõlgendamine – Tõlgendatavate kohtuotsuste ajaline mõju

(EÜ artikkel 234)

Summary

1. Direktiivi 79/7 meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte järkjärgulise rakendamise kohta sotsiaalkindlustuse valdkonnas artikli 4 lõikega 1 on vastuolus õigusnorm, mis keelab vanaduspensioni andmise siseriiklikus õiguses ette nähtud nõuete kohaselt mehest naiseks saanud isikule põhjusel, et ta ei ole saanud 65-aastaseks, samas kui tal oleks olnud õigus sellisele pensionile 60 aasta vanuselt, kui sama isikut oleks siseriikliku õiguse kohaselt naiseks loetud.

Direktiivi 79/7 reguleerimisala ei saa taandada ainult diskrimineerimisele ühte või teise soosse kuuluvuse tõttu. Arvestades direktiivi eesmärki ja sellega kaitstavate õiguste olemust, on nimetatud direktiiv kohaldatav ka diskrimineerimise suhtes, mis tuleneb huvitatud isiku soovahetusest.

(vt punktid 24, 38, resolutiivosa punkt 1)

2. Vastavalt ühenduse õiguskorra lahutamatuks osaks olevale õiguskindluse põhimõttele võib Euroopa Kohus erandlikult otsustada piirata huvitatud isikute võimalust tugineda sättele, mida kohus on tõlgendanud selliselt, et heas usus rajatud õigussuhted on muutunud kaheldavaks.

Peale selle ei õigusta eelotsusena tehtud otsusest liikmesriigile tulenevad majanduslikud tagajärjed iseenesest selle otsuse mõju ajalist piiramist.

(vt punktid 40 ja 41)
Keywords

Summary



Keywords

Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtusse pöördumine – Liikmesriigi kohus EÜ artikli 234 tähenduses – Mõiste

(EÜ artikkel 234)

Summary

EÜ artiklist 234 tuleneb, et siseriiklikul kohtul on õigus pöörduda Euroopa Kohtu poole üksnes juhul, kui vaidlus on selles kohtus pooleli ja kui tema ülesanne on teha otsus menetluses, mille lõpptulemus peab olema kohtuotsus.

Saksa Amtsgericht perekonnaasju lahendava kohtuna ( Familiengericht ) ei saa seega oma halduspädevust teostades pöörduda Euroopa Kohtusse ilma samal ajal vaidlust lahendamata.

Nii on see asjas, milles perekonnaasju lahendav kohus on pädev kandma lapse sünnijärgse perekonnanime otsustusõiguse üle ühele vanemale, juhul kui vanematel ei ole ühist perekonnanime, aga neile kuulub ühine hooldusõigus lapse üle ning nad ei ole perekonnaseisuametnikule esitatava avaldusega valinud lapse sünnijärgseks perekonnanimeks kas isa või ema perekonnanime, ja perekonnaasju lahendav kohus peab tegema otsuse ilma, et perekonnaseisuametnik oleks vastava otsuse enne teinud või seda teha saanud, ja milles vaidlevad ühelt poolt lapse vanemad ja teiselt poolt haldusasutus selle üle, kas on võimalik registreerida topeltnime, mis koosneb mõlema vanema perekonnanimest, kuid samas lahendas selle vaidluse viimase astmena teine kohus ning see ei ole Amtsgericht’is menetletava kohtuasja ese ning põhikohtuasjas ei ole vaidlust ka lapse vanemate vahel, sest nemad soovivad üksmeelselt anda oma lapsele mõlema vanema perekonnanimedest moodustatud topeltnime.

(vt punktid 13–19)
Keywords

Summary



Keywords

Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Eksporditoetused

(Komisjoni määrus nr 3665/87, artikli 11 lõike 1 esimene lõik ja lõike 3 esimene lõik)

Summary

Määruse nr 3665/87, milles sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad (muudetud määrusega nr 2945/94) artikli 11 lõike 1 esimest lõiku tuleb tõlgendada selliselt, et nimetatud sätte alusel tehtud otsusega määratud sanktsiooni peale esitatud kaebusega seotud menetluse raames on siseriiklike ametiasutuste ja kohtute pädevuses kontrollida, kas eksportija taotles eksporditoetuse saamiseks kohaldatavast suuremat toetust, olenemata asjaolust, et nimetatud artikli lõike 3 esimeses lõigus ette nähtud sissenõudmise otsus jõustus lõplikult enne sanktsiooni määramise otsuse tegemist.

Seaduslikkuse ja õiguskindluse põhimõtted nõuavad, et selle sätte alusel tehtud sanktsiooni määramise otsuse seaduspärasuse kontrollimise raames peavad siseriiklikud ametiasutused ja kohtud kontrollima seda, kas eksportija on taotlenud ettenähtust suuremat eksporditoetust nimetatud sätte tähenduses, ning seda sõltumatult asjaolust, et varasem sama artikli lõike 3 esimese lõigu alusel tehtud sissenõudmise otsus on lõplikult jõustunud.

(vt punktid 18, 19 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Teenuste osutamise vabadus

(EÜ artiklid 43, 49 ja 86)

Summary

Siseriiklik õigusakt, mille kohaselt avalik-õiguslik asutus võib sõlmida avaliku teenuse lepingu otse äriühinguga, mille ainuosanik ta on tingimusel, et avalik-õiguslikul asutusel on äriühingu üle samasugune kontroll nagu oma struktuuriüksuste üle ning et äriühingu põhiline tegevus toimub koos osalust teostava avalik-õigusliku asutusega, ei ole vastuolus EÜ artiklitega 43, 49 ja 86 ega võrdse kohtlemise, kodakondsuse alusel mittediskrimineerimise ja läbipaistvuse põhimõtetega.

(vt punkt 33 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Transport – Meretransport – Teenuste osutamise vabadus – Merekabotaaž

(Nõukogu määrus nr 3577/92, artikli 3 lõiked 2 ja 3)

Summary

Määruse nr 3577/92 teenuste osutamise vabaduse põhimõtte kohaldamise kohta merevedudel liikmesriikides (merekabotaaž) artikli 3 lõige 3 näeb seoses üle 650 tonni kogumahutavusega saarekabotaaži teostavate kaubalaevadega ette, et juhul, kui kõnesolevale merereisile eelneb või järgneb merereis teise liikmesriiki või teisest liikmesriigist, vastutab laevaperega seotud küsimuste eest lipuriik. Sellega seoses hõlmab nimetatud sättes toodud mõiste kabotaažireisile „järgnev või eelnev merereis” põhimõtteliselt iga merereisi teise riiki või teisest riigist, sõltumata lasti olemasolust pardal. Siiski ei saa lubada ilma lastita reise, mida korraldatakse kuritarvitades, et hiilida kõrvale määruses nr 3577/92 ette nähtud normidest. Kuritarvituse tuvastamiseks on esiteks nõutav, et vaatamata nimetatud määruse artikli 3 lõikes 3 ette nähtud tingimuste formaalsele kohaldumisele on rahvusvahelise ballastreisi tulemuseks soodustus, mille reeder laevaperega seonduvates küsimustes lipuriigi õigusnormide kohaldumisest saab, eirates määruse artikli 3 lõike 2 eesmärki – võimaldada kõigis laevaperega seonduvates küsimustes vastuvõtva riigi õigusnormide kohaldumist, kui tegemist on saarekabotaažiga. Teiseks peab objektiivsetest asjaoludest järelduma, et rahvusvahelise ballastreisi põhieesmärk on vältida määruse nr 3577/92 artikli 3 lõike 2 kohaldumist, et kohalduks sama artikli lõige 3.

(vt punkt 25 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Kapitali suurendamise kaudne maksustamine – Kapitaliühingute maksustamine kapitalimaksuga

(Nõukogu direktiiv 69/335, artiklid 4 ja 7)

Summary

Direktiivi 69/335 kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta, muudetud direktiiviga 73/80 ühtsete kapitalimaksu määrade kehtestamise kohta ja nõukogu direktiiviga 85/303, artikli 4 lõike 2 punkt b sätestab, et liikmesriigid võivad kapitalimaksuga maksustada kapitaliühingu vara suurendamise, mis seisneb ühingu liikme poolt teenuste osutamises ja mis ei too kaasa äriühingu kapitali suurenemist, kuid toob kaasa õiguste muutumise äriühingus või võib suurendada äriühingu osade või aktsiate väärtust.

Nimetatud direktiivi artikli 7 lõige 1 vabastab kapitalimaksust siiski teatud tehingud, mis vastavad kolmele tingimusele: i) kui ühe või mitme kapitaliühingu kogu vara ja kohustused või osa äritegevusest anti üle ühele või mitmele loodavale või juba olemasolevale kapitaliühingule, ii) sissemaksed tasuti üksnes osade või aktsiatega ja iii) tehingu osapoolteks olevate äriühingute juhtimise tegelik keskus või registrijärgne asukoht oli liikmesriigi territooriumil.

Kui need tingimused on täidetud, on direktiiviga 69/335 vastuolus see, kui nn emaühingu ühendamine, st ühinemine ühendamise teel, kui ühendatavale äriühingule kuuluvad kõik ühendava äriühingu aktsiad või osad, maksustatakse proportsionaalse riigilõivuga, mis moodustab 1% niisuguse tehingu väärtusest. Kuna niisugune ühinemine on nimetatud direktiivi artikli 4 tähenduses kapitali sissemakse tegemine, vabastab direktiivi artikli 7 lõige 1 selle kapitalimaksust.

(vt punktid 32, 40–42, 46, 47 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Liikmesriikidevahelise kaubanduse maksustamise üleminekukord

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 28c A osa punkti a esimene lõik)

2. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Kaubatarne

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 8 lõike 1 punktid a ja b)

Summary

1. Kui kaks sama kaubaga seotud järjestikust kaubatarnet, mida teostavad tasu eest maksukohustuslased, kes sellena tegutsevad, toovad kaasa üheainsa ühendusesisese kaubalähetuse või üheainsa ühendusesisese kaubaveo, saab üksnes ühte nendest kahest kaubatarnest käsitleda lähetamise või veona, mis on kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mida on muudetud direktiiviga 95/7, artikli 28c A osa punkti a esimese lõigu alusel ainsana maksust vabastatud.

See tõlgendus on kehtiv, hoolimata sellest, kellel maksukohustuslastest, kas müüjal, vahendajal või teisel omandajal, on nimetatud lähetamise või veo ajal kauba käsutusõigus.

Esiteks, isegi kui kaks järjestikust kaubatarnet toovad kaasa üksnes kaupade üheainsa liikumise, tuleb neid käsitleda ajalises järjestuses olevatena. Vahendaja ei või teisele omandajale üle anda kauba omanikuna käsutamise õigust enne, kui ta on selle eelnevalt saanud esimeselt ostjalt, ja järelikult saab teine kaubatarne toimuda alles pärast esimese teostamist. Kuna vahendaja poolt kauba omandamise koht on kauba lähetamise või veo sihtliikmesriik, oleks igasuguse loogika vastane käsitleda seda maksukohustuslast nii, nagu ta oleks teostanud sama kauba järgmist tarnet alates nimetatud lähetamise või veo lähteliikmesriigist.

Teiseks, selline tõlgendamine võimaldab kergesti saavutada selle direktiivi XVIa jaotises ette nähtud üleminekukorra eesmärgi, milleks on maksutulude ülekandmine liikmesriiki, kus toimus tarnitava kauba lõpptarbimine.

(vt punktid 38–40, 45, resolutiivosa punkt 1)

2. Kui kaks sama kaubaga seotud järjestikust kaubatarnet, mida teostavad tasu eest maksukohustuslased, kes sellena tegutsevad, toovad kaasa üheainsa ühendusesisese kaubalähetuse või üheainsa ühendusesisese kaubaveo, on vastavalt kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mida on muudetud direktiiviga 95/7, artikli 8 lõike 1 punktile a kindlaks määratud üksnes kaubatarne koht, mis toob kaasa kauba ühendusesisese lähetamise või vedamise; selleks kohaks on selle lähetamise või vedamise lähteliikmesriik. Teise kaubatarne koht on kindlaks määratud vastavalt selle direktiivi artikli 8 lõike 1 punktile b; selleks kohaks loetakse kas nimetatud lähetamise või vedamise lähte- või sihtliikmesriiki sõltuvalt sellest, kas see kaubatarne on kahest järjestikusest tarnest esimene või teine.

(vt punkt 51, resolutiivosa punkt 2)