ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Võimalus viidata ELTL artikli 277 alusel üldakti kohaldamatusele ei kujuta endast autonoomset hagi esitamise õigust ja sellele saab tugineda üksnes kaasnevas nõudes. Seega ei võimalda institutsiooni kehtestatud määruse vastu üksnes õigusvastasuse vastuväitele viitamine kaasata seda institutsiooni liidu kohtu menetlusse. Mis tahes muu tõlgendus seaks kahtluse alla asjaolu, et võimalus viidata ELTL artikli 277 alusel üldakti kohaldamatusele ei kujuta endast autonoomset hagi esitamise õigust. Pealegi määratakse õiguslik raamistik kindlaks hagiavalduses ja õigusvastasuse väide on menetluse hilisemas staadiumis vastuvõetamatu. Selles osas olgu märgitud, et vastuvõetamatuse vastuväite kohta märkuste esitamise etapis hageja esitatud õigusvastasuse vastuväide on vastuvõetamatu, kui hagiavalduse toetuseks ei ole viidatud ELTL artiklile 277 ja see ei põhine ühelgi õigus- või faktiväitel, mis on tulnud ilmsiks menetluse käigus.

Eelkõige peab Euroopa Kemikaaliamet talle pandud eelarvetäitmise ülesannete raames tagama, et laekuvad kõik talle eraldatud tulud, mille hulgas on ettevõtjate makstud tasud. Selles osas ilmneb määruse nr 340/2008 Euroopa Kemikaaliametile vastavalt määrusele nr 1907/2006 (mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist) makstavate tasude kohta artikli 13 lõikest 3 otsesõnu, et kemikaaliamet võib igal ajal nõuda tõendit selle kohta, et vähendatud tasumäära kohaldamise või tasu maksmisest vabastamise tingimused on täidetud. Pealegi nõuab kemikaaliamet määruse nr 340/2008 artikli 13 lõike 4 alusel tasu ning haldustasu maksmist täies ulatuses, kui füüsiline või juriidiline isik, kes väidab, et tal on õigus vähendatud tasumäärale või tasu maksmisest vabastamisele, ei suuda tõendada oma õigust niisugusele vähendatud määrale või vabastamisele. Sellest tuleneb, et kemikaaliametil on pädevus, mida on vaja kontrollimaks kas registreerimistaotluse esitanud ettevõtja suhtes vähendatud tasumäära kohaldamise või tasu maksmisest vabastamise tingimused on täidetud.

Määruse nr 1907/2006 artikli 20 lõige 2, ei muuda seda järeldust, kuna sellel artiklil on teistsugune eesmärk: tagada, et ettevõtjate esitatud registreerimistoimikud on täielikud.

(vt punktid 74 ja 75)
Euroopa Kemikaaliamet ei saa õigusliku alusena tulemuslikult kasutada soovituse 2003/361 mikroettevõtjate, väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate määratlemise kohta lisa artikli 6 lõike 3 esimest lõiku, et nõuda aine registreerimisel taotluse esitajalt, kes soovib väikeettevõtjatele ette nähtud vähendatud tasumäära kohaldamist, andmete esitamist ettevõtja kohta, kes ei ole soovituse lisa artikli 3 lõike 2 tähenduses taotluse esitaja partnerettevõtja. Nimelt nähtub sellest sättest selgelt, et see on kohaldatav asjaomase ettevõtja ehk ettevõtja, kes on soovituse 2003/361 raames uurimise esemeks, et tema suurus kindlaks määrata, partnerettevõtjate andmete hindamiseks. Soovituses ei ole „kaudse“ partnerettevõtja mõistet.

Mõistet „asjaomane ettevõtja“ ei saa ka tõlgendada kui mõistet, mis hõlmab kõiki ettevõtjaid, kelle andmeid on vaja koguda. Peale selle, et see tõlgendus ei ole kooskõlas soovituse 2003/361 eesmärgiga, milleks on määrata kindlaks asjaomane ettevõtja, mitte nende ettevõtjate suurus, kellel on esimesega seoseid, võib see teatavatel juhtudel viia asjaomasest ettevõtjast tootmisahelas ees- või tagapool asuvate ettevõtjate andmete piiramatu arvessevõtmiseni.

(vt punktid 44 ja 47)
Komisjon on selleks, et mitte jätta direktiivi 2010/30 (energiamõjuga toodete energia- ja muude ressursside tarbimise näitamise kohta märgistuses ja ühtses tootekirjelduses) üht olulist elementi tähelepanuta, kohustatud kasutama delegeeritud määruses nr 665/2013 (millega täiendatakse direktiivi 2010/30 seoses tolmuimejate energiamärgistusega) arvutusmeetodit, mis võimaldab mõõta tolmuimeja energiatõhusust tegelikele kasutamistingimustele võimalikult sarnastes tingimustes, mis eeldab, et tolmuimeja tolmukogumisanum on teatud tasemeni täis, võttes siiski arvesse saadud tulemuste teadusliku kehtivuse ja tarbijale esitatava teabe täpsusega seonduvaid nõudeid, mida on muu hulgas silmas peetud direktiivi põhjenduses 5 ja artikli 5 punktis b.

Selleks et komisjoni kasutatud meetod oleks direktiivi 2010/30 oluliste elementidega kooskõlas, peab olema täidetud kaks kumulatiivset tingimust. Esiteks peab tolmuimeja energiatõhususe mõõtmiseks tegelikele kasutamistingimustele võimalikult sarnastes tingimustes olema tolmuimeja kogumisanum teatud tasemeni täis. Teiseks peab kasutatav meetod vastama teatud nõuetele, mis seonduvad saadud tulemuste teadusliku kehtivuse ja tarbijale esitatava teabe täpsusega.

(vt punktid 68–71)
Kohtuasi T‑350/13

Jordi Nogues, SL

versus

Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet

Euroopa Liidu kaubamärk – Vastulausemenetlus – Euroopa Liidu kujutismärgi BADTORO taotlus – Varasemad Euroopa Liidu sõnamärgid ja varasem siseriiklik kujutismärk TORO – Suhteline keeldumispõhjus – Segiajamise tõenäosus – Tähiste sarnasus – Kaupade ja teenuste sarnasus – Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b

Kokkuvõte – Üldkohtu (seitsmes koda) 20. septembri 2017. aasta otsus

Vt otsuse tekst. (vt punktid 19–21, 68–70)

Segiajamise tõenäosuse igakülgne hindamine peab vastandatud tähiste visuaalse, foneetilise ja kontseptuaalse sarnasuse osas rajanema neist jääval tervikmuljel, võttes eelkõige arvesse nende eristavaid ja domineerivaid osi. Segiajamise tõenäosuse igakülgsel hindamisel on otsustav roll sellel, kuidas asjaomaste kaupade või teenuste keskmine tarbija kaubamärke tajub. Keskmine tarbija aga tajub kaubamärki tervikuna ega uuri selle eri detaile. Lisaks ei saa kahe kaubamärgi sarnasuse hindamine piirduda kombineeritud kaubamärgi ainult ühe osa arvesse võtmisega ja selle osa teise kaubamärgiga võrdlemisega. Selle asemel tuleb võrdlemisel uurida iga vastandatud kaubamärki tervikuna, mis ei välista, et asjaomase avalikkuse mällu jäänud tervikmuljes võib kombineeritud kaubamärgi puhul mõnel juhul domineerida üks või mitu selle koostisosa. Üksnes siis, kui kaubamärgi kõik teised koostisosad on tähtsusetud, võib hinnata sarnasust ainult domineeriva osa põhjal. Sellise juhtumiga võib olla tegemist siis, kui kõnealune koostisosa võib asjaomase avalikkuse mällu jäänud kaubamärgi kujutises üksi domineerima hakata, mistõttu selle kaubamärgi kõik teised koostisosad on kaubamärgist jäävas tervikmuljes tähtsusetud. (vt punktid 23 ja 24)

Kuigi juhul, kui kaubamärk koosneb sõnalistest ja kujutisosadest, on esimesed põhimõtteliselt eristavamad kui teised, kuna keskmisel tarbijal on asjaomasele kaubale lihtsam viidata kaubamärgi nime välja öeldes, kui selle kujutisosa kirjeldades, ei tähenda see, et kaubamärgi sõnalisi osi tuleb alati pidada eristavamateks kui kujutisosi. Kombineeritud kaubamärgis võib kujutisosal olla sõnalise osaga võrdväärne tähtsus. Seetõttu tuleb analüüsida vaidlusaluse kaubamärgi kujutisosa ja sõnalise osa eriomaseid omadusi ning nende vastavat tähtsust kaubamärgis, et teha kindlaks domineeriv osa. (vt punkt 29)
82

Teiseks on oluline täheldada, et direktiiviga 2009/29 2013. aastast algava kauplemisperioodi jaoks kehtestatud normid muutsid põhjalikult saastekvootide eraldamise meetodeid, luues esimese ja teise kauplemisperioodi jooksul, st ajavahemikel 2005‐2007 ja 2008‐2012 saadud kogemusi arvestades saastekvootidega kauplemise ühtlustatuma süsteemi, et paremini ära kasutada saastekvootidega kauplemise eeliseid, vältida siseturu moonutusi ning hõlbustada saastekvootidega kauplemise süsteemide sidumist, nagu märgitud direktiivi 2009/29 põhjenduses 8 (eespool punktis 63 viidatud kohtuotsus Poola vs. komisjon, EU:T:2013:113, punkt 53). Lisaks nähtub direktiivi 2003/87 artikli 1 teisest lõigust ja põhjendusest 3, et pärast muutmist direktiiviga 2009/29, näeb direktiiv 2003/87 ette tõsta kasvuhoonegaaside heitkoguste vähendamise taset, et aidata kaasa sellise vähendamise taseme saavutamisele, mis on teaduslikult vajalik tõsiste kliimamuutuste vältimiseks (eespool punktis 63 viidatud kohtuotsus Poola vs. komisjon, EU:T:2013:113, punkt 68). Kolmanda kauplemisperioodi suhtes on direktiivi 2003/87 artiklis 9 sätestatud, et alates 2013. aastast vähendatakse igal aastal eraldatavat liidu saastekvootide üldkogust lineaarselt, tehes arvutusi alates ajavahemiku 2008–2012 keskelt. Direktiivi 2003/87 artikli 10 lõikes 1 ja põhjenduses 15 on märgitud, et alates 2013. aastast on saastekvootide eraldamise peamiseks meetodiks enampakkumised. Vastavalt direktiivi 2003/87 artikli 10a lõikele 3 ei eraldata enam tasuta saastekvoote elektritootjatele. Vastavalt direktiivi 2003/87 artikli 10a lõike 11 teisele lausele vähendatakse pärast 2013. aastat tasuta saastekvoote igal aastal võrdse koguse võrra, nii et 2020. aastal on tasuta saastekvoote 30%, kuni 2027. aastal enam tasuta saastekvoote ei eraldata.
22

Kuigi osalise kasutamise mõiste mõte on tagada, et kaubamärgid, mida antud kaupade kategooria kohta kasutatud ei ole, ei muutuks kättesaamatuks, ei tohi varasema kaubamärgi omanik selle tagajärjel siiski jääda ilma igasugusest kaitsest kaupade osas, mis küll ei ole rangelt identsed nendega, mille tegelikku kasutamist ta tõendas, kuid mis ei erine oluliselt kaupadest, mis kuuluvad samasse rühma, mida ei saa mõistlikult jagada. Selles suhtes tuleb täheldada, et praktikas on kaubamärgi omanikul võimatu tõendada, et kaubamärki on kasutatud kõikide mõeldavate registreeringu esemeks olevate kaupade teisendite jaoks. Järelikult ei saa mõistet „osa kaupadest või teenustest” mõista nii, et see tähendab kõiki analoogiliste kaupade või teenuste kaubanduslikke teisendeid, vaid seda tuleb mõista nii, et see tähendab ainult neid kaupu või teenuseid, mis on piisavalt eristuvad, selleks et moodustada sidusaid kategooriaid või alamkategooriaid (eespool punktis 21 viidatud kohtuotsused ALADIN, EU:T:2005:288, punkt 46, ja RESPICUR, EU:T:2007:46, punkt 24).
26

Apellatsioonikoda rõhutab vaidlustatud otsuse punktis 13, et kuigi varasem sõnamärk ALDI, mis on registreeritud numbri all 870896, on rahvusvaheline kaubamärk, on hageja esitanud väljavõtte vaid ühtlustamisameti andmebaasist. Seega väljendab ta samas punktis seisukohta, et niisugune väljavõte ei ole asjakohase registreerimistõendi koopia või samaväärne dokument, mille on väljastanud kaubamärgi registreerinud asutus, käesolevas asjas Ülemaailmne Intellektuaalse Omandi Organisatsioon (WIPO).
12

Tuleb meenutada, et nagu kohtupraktikast nähtub, peavad ühtlustamisameti kontrollijad ja apellatsioonikojad määruse nr 207/2009 artikli 76 lõike 1 alusel kontrollima fakte omal algatusel. Sellest tulenevalt võivad ühtlustamisameti pädevad organid oma otsused põhistada faktiliste asjaoludega, millele taotluse esitaja ei ole tuginenud (kohtuotsus, 23.1.2014, Novartis vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (CARE TO CARE), T‑68/13, EU:T:2014:29, punkt 22; vt selle kohta ka kohtuotsus, 22.6.2006, Storck vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑25/05 P, EKL, EU:C:2006:422, punktid 50, 51 ja 54). Peale selle nähtub väljakujunenud kohtupraktikast, et ühtlustamisamet rikub määruse nr 207/2009 artiklit 76, kui keeldub võtmast arvesse argumente või tõendeid, mille pooled on talle õigeaegselt esitanud (vt selle kohta kohtuotsused, 9.11.2005, Focus Magazin Verlag vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – ECI Telecom (Hi‑FOCuS), T‑275/03, EKL, EU:T:2005:385, punkt 43, ja 10.7.2006, La Baronia de Turis vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Baron Philippe de Rothschild (LA BARONNIE), T‑323/03, EKL, EU:T:2006:197, punkt 68).
85

Käesolevas kohtuasjas nähtub 10. jaanuaril 2012 EASA vormil 37 esitatud lennutingimuste kinnitamise taotlusest (hagiavalduse lisa 6), et selle vormi lahtris 4.3, mis on selgitava juhendi kohaselt kõige olulisem lahter, sest käsitleb kohalduvatele lennukõlblikkusnõuetele mittevastavuse kirjeldust, on hageja piirdunud märkusega, et FAA oli õhusõidukile väljastanud sertifikaadi, nagu seda on öeldud ka apellatsiooninõukogu otsuse punktis 4, ja et tüübisertifikaadi taotlus on veel EASA‑s läbivaatamisel. Selles osas tuleb märkida, et hageja andis kõnealuse vormi lahtris 3.4 EASA‑le väärat teavet, märkides, et taotlus ei ole seotud käimasoleva sertifitseerimisprotsessiga. Igal juhul ei nimetanud hageja ühtegi ohutusega seotud probleemi. Ka 10. jaanuari 2012. aasta lennutingimuste kinnitamise taotluse lisa lahtris 7 „Tingimused/piirangud” on märgitud, et lähtuda tuleb Robinson R66 tüüpi helikopteri lenduri käsiraamatust, selle sõiduki hooldusjuhistest ja jätkuva lennukõlblikkuse juhenditest.
54

On tõsi, et kohtupraktikast tuleneb, et asjassepuutuva turu määratlemine on oluline selleks, et kindlaks teha, kas ettevõtjal on turgu valitsev seisund, sest konkurentsi võimalikkust saab hinnata ainult asjassepuutuvate toodete või teenuste alusel, mis oma iseloomulikelt tunnustelt on eriti sobivad pidevat nõudlust rahuldama ja mis on minimaalselt äravahetatavad teiste toodete või teenustega (kohtuotsused, 21.2.1973, Europemballage ja Continental Can vs. komisjon, 6/72, EKL, EU:C:1973:22, punkt 32, ja 30.1.2007, France Télécom vs. komisjon, T‑340/03, EKL, EU:T:2007:22, punkt 78). Lisaks, väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tõendab turgu valitsevat seisundit asjaolu, et asjassepuutuval ettevõtjal on majanduslik võimsus, mis lubab tal takistada tõhusa konkurentsi säilimist asjaomasel kaubaturul, võimaldades tal tegutseda arvestataval määral sõltumatult konkurentidest, klientidest ja lõpuks ka tarbijatest (kohtuotsused, 14.2.1978, United Brands ja United Brands Continentaal vs. komisjon, 27/76, EKL, EU:C:1978:22, punkt 65; 13.2.1979, Hoffmann-La Roche vs. komisjon, 85/76, EKL, EU:C:1979:36, punkt 38, ja eespool viidatud France Télécom vs. komisjon, EU:T:2007:22, punkt 99).
70

Mis aga puutub väitesse, et apellatsioonikoda on rikkunud võrdse kohtlemise, hea halduse ja õiguskindluse põhimõtet, siis tuleb see mis tahes aluse puudumise tõttu tagasi lükata, kuna toimikusse lisatud tõendid selle väite õigsust ei kinnita. Asjaolu, et apellatsioonikoda on jaotanud kaupu ja teenuseid ükshaaval selleks, et uurida seost nende ja kõnealuse kaubamärgi vahel, annab tunnistust üksikasjaliku ja tähelepaneliku uurimise läbiviimisest, milles on järgitud hea halduse ja õiguskindluse põhimõtet. Mis puutub võrdse kohtlemise põhimõttesse, siis tuleb rõhutada, et seda ei saa eirata ainuüksi põhjusel, et teatavad kõnealuse kaubamärgiga hõlmatud kaubad ja teenused on võetud kaitse alla ja muud mitte, vaid nimetatud asjaolu üksnes illustreerib seda, et võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumine erineva kohtlemise tõttu eeldab, et kõnealused olukorrad sarnanevad kõigi neid iseloomustavate asjaolude poolest. Käesoleval juhul see nii aga ei ole.
115

Lõpuks tähendab tõhus kohtulik kontroll seda, et asjaomane liidu asutus on kohustatud puudutatud üksusele teatama piirava meetme põhjendustest võimaluse korral kas meetme võtmise ajal või vähemalt nii kiiresti kui võimalik pärast meetme võtmist, et puudutatud üksus saaks tähtaegselt teostada oma kaebeõigust. Nimetatud põhjendustest teatamise kohustuse täitmist on tegelikult vaja nii selleks, et võimaldada piiravate meetmete adressaatidel kaitsta oma õigusi parimates võimalikes tingimustes ja otsustada täielikult informeerituna, kas on tarvis pöörduda liidu kohtusse, kui ka selleks, et liidu kohus saaks täiel määral teostada oma pädevusse kuuluvat kontrolli akti õiguspärasuse üle (vt selle kohta analoogia alusel kohtuotsus, 3.9.2008, Kadi ja Al Barakaat International Foundation vs. nõukogu ja komisjon, C‑402/05 P ja C‑415/05 P, EKL, EU:C:2008:461, punktid 335–337 ja seal viidatud kohtupraktika).
99

Hagejad väidavad, et kemikaaliamet rikkus nende kaitseõigusi. Esiteks ei olnud neil endi sõnul võimalust ennast täielikult kaitsta seetõttu, et puudusid objektiivsed kriteeriumid selle kindlakstegemiseks, kas just hingamisteid sensibiliseeriv aine põhjustab määruse nr 1907/2006 artikli 57 punkti f tähenduses samaväärset ohtu kui määruse nr 1907/2006 artikli 57 punktides a–e loetletud ainete kasutamine. Madalmaade Kuningriigi väljatöötatud kriteeriumid ei võimalda üksikjuhtumipõhiselt kindlaks teha, kas aine vastab selles sättes ette nähtud tingimustele, sest need on üldised, neid on võimalik kohaldada piiramata hulgale hingamisteid sensibiliseerivatele ainetele ja need on meelevaldsed, sest ametivõimud ei ole neid heaks kiitnud ja puudusid avalikud arutelud. Teiseks on nende kaitseõigusi rikutud seetõttu, et kemikaaliamet ei võtnud arvesse kogu esitatud teavet. Kolmandaks väidavad hagejad, et nende kaitseõigusi on rikutud seetõttu, et kemikaalikaaliamet ei andnud MHHPA‑le hinnangut määruse nr 1907/2006 VI jaotises ette nähtud korra kohaselt, mis on kõige sobivam menetlus. Kõnealuse korra kohaldamine oleks neil võimaldanud selle hinnangu üle vaielda ja esitada asjakohased teaduslikud andmed.
44

Asjaolu, et uurimine algatatakse liikmesriigi avalik-õigusliku asutuse ja mitte institutsiooni poolt, ei muuda seda, et dokumendid kuuluvad määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 kolmanda taande kohaldamisalasse (vt selle kohta kohtuotsus, 6.7.2006, Franchet ja Byk vs. komisjon, T‑391/03 ja T‑70/04, EKL, EU:T:2006:190, punktid 121–124). Nimelt ei nähtu selle sätte sõnastusest, et nimetatud kontrollimiste, uurimise ja audiitorkontrolli puhul oleks tegemist üksnes liidu institutsioonide vastava tegevusega, vastupidi sellele, mida on silmas peetud sama määruse artikli 4 lõikes 3, mille eesmärk on kaitsta „institutsiooni” otsustamisprotsessi. Lisaks on Euroopa Kohus otsustanud, et liikmesriigist pärit dokumentide puhul on määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõikes 5 ette nähtud otsustamisprotsessis nõutav, et institutsioon ja asjaomane liikmesriik jääksid sama määruse artikli 4 lõigetes 1–3 ette nähtud erandlike aluste juurde. Euroopa Kohus lisas, et liikmesriikide seaduslike huvide kaitset on võimalik tagada nende erandite alusel (kohtuotsus, 18.12.2007, Rootsi vs. komisjon, C‑64/05 P, EKL, EU:C:2007:802, punkt 83). Neid erandeid tuleb seega mõista nii, et nende eesmärk ei ole kaitsta mitte ainult liidu institutsioonide tegevust, vaid ka liikmesriigile iseloomulikke huve, näiteks liikmesriigi talituse kontrollimist, uurimist või audiitorkontrolli.
92

Mis lisaks puutub hageja argumenti, et siseriiklikud kaubamärgiametid liidus ja täpsemalt Saksamaa föderaalne patendiamet „asjas 32 W (pat) 6/01”, millele on viidatud kohtuotsuses KNUT, punkt 41 eespool (EU:T:2013:448), on seisukohal, et need kaubad on sarnased, siis olgu meelde tuletatud, et ühenduse kaubamärgikord on iseseisev süsteem, mis koosneb normide kogumist ja edendab sellele ainuomaseid eesmärke ning seda kohaldatakse lahus, mis tahes liikmesriigi süsteemist (kohtuotsus, 5.12.2000, Messe München vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (electronica), T‑32/00, EKL, EU:T:2000:283, punkt 47). Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on liikmesriigis tehtud varasem registreering üksnes asjaolu, mida võib ühenduse kaubamärgi registreerimisel arvesse võtta, ilma et see oleks määrav (kohtuotsused, 16.2.2000, Procter & Gamble vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (seebi kuju), T‑122/99, EKL, EU:T:2000:39, punkt 61, ja 19.9.2001, Henkel vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (ümar punavalge tablett), T‑337/99, EKL, EU:T:2001:221, punkt 58).
133

Lisaks ei ole tõendatud ja ka hagejad ega Itaalia Vabariik ei väida, et kahjujuhtumite puudumisest enne vaidlusaluse kindlustuskaitse andmist 5. juunil 2009 oleks komisjonile haldusmenetluses teada antud, et põhjendada teise meetme võtmist. Kohtupraktika kohaselt (vt kohtuotsus, 25.6.2008, Olympiaki Aeroporia Ypiresies vs. komisjon, punkt 83 eespool, EU:T:2008:222, punkt 56; vt selle kohta ka kohtuotsus 1.7.2008, Chronopost ja La Poste vs. UFEX jt, C‑341/06 P ja C‑342/06 P, EKL, EU:C:2008:375, punkt 144, ja kohtuotsus komisjon vs. Scott, punkt 95 eespool, EU:C:2010:480, punkt 91) tuleb otsuse õiguspärasust aga hinnata lähtudes teabest, mis oli komisjonile otsuse tegemise ajal kättesaadav. Järelikult, kuna hagejad ja Itaalia Vabariik neid andmeid komisjonile haldusmenetluses teatavaks ei teinud, ei saa nad vaidlustatud otsuse vaidlustamiseks tugineda sellele, et Sace BT‑le vaidlusaluse edasikindlustuskaitse andmisele eelnenud viiel kuul ei olnud ühtegi kahjujuhtumit registreeritud, mistõttu olid riskid, mille SACE võttis, väiksemad (vt selle kohta kohtuotsus, 13.6.2002, Madalmaad vs. komisjon, C‑382/99, EKL, EU:C:2002:363, punkt 76). Lisaks märkis komisjon kohtuistungil igal juhul õigesti, et uus väide, et 2009. aasta esimesel viiel kuul kahjujuhtumeid ei esinenud, mis toodi esimest korda välja kohtuistungil, on Euroopa Kohtu põhikirja artikli 48 lõike 2 alusel vastuvõetamatu. Nimelt ei saa seda väidet pidada hagejate poolt hagiavalduses esitatud ähmase ja põhjendamata seisukoha, et Sace BT portfell on „aja möödudes muutunud edasikindlustajatele soodsamaks”, edasiarenduseks (vt punkt 104 eespool).
61

Iseäranis juhul, kui rikkumine, mis komisjoni hinnangul on aset leidnud, on seotud uue abi andmisega, on Euroopa Kohus leidnud, et komisjonil on õigus rakendada oma pädevusi, mille talle annab ELTL artikkel 108 selleks, et kontrollida abi kokkusobivust siseturuga. Selle raames peab komisjon võtma arvesse kõiki asjassepuutuvaid tegureid, sealhulgas vajaduse korral varasemas otsuses juba hinnatud konteksti ning tingimusi, mida see otsus võis asjaomasele liikmesriigile kehtestada. Lisaks, komisjon võib arvesse võtta mis tahes uusi asjaolusid, mis võivad muuta varasemat analüüsi. Selliste asjaolude puudumisel on tal õigus tugineda uues otsuses hinnangutele, mis on varasemas otsuses välja toodud, ning asjaolule, et tema kehtestatud tingimused on jäetud täitmata (kohtuotsus, 3.10.1991, Itaalia vs. komisjon, C‑261/89, EKL, EU:C:1991:367, punktid 2–4, 17 ja 20–23, ning eespool punktis 57 viidatud kohtuotsus British Aerospace ja Rover vs. komisjon, EU:C:1992:55, punktid 11–14; vt selle kohta ka kohtuotsus 13.9.1995, TWD vs. komisjon, T‑244/93 ja T‑486/93, EKL, EU:T:1995:160, punktid 51, 52, 56, 59 ja 60, ja apellatsioonkaebuse kohta kohtuotsus 15.5.1997, TWD vs. komisjon, C‑355/95 P, EKL, EU:C:1997:241, punktid 25–27).