Kõnealuse kaubaturu määratlus ühenduse konkurentsiõiguse tähenduses, mis hõlmab komisjoni keerukaid majandushinnanguid, kuulub see ühenduste kohtu poolt kontrollimisele ainult piiratud ulatuses. Siiski ei takista see ühenduste kohut läbi vaatamast komisjoni hinnanguid majandusandmete kohta. Ühenduste kohtu ülesanne on kontrollida, kas komisjon rajas oma hinnangu tegelikkusele vastavatele, usaldusväärsetele ja sidusatele tõenditele, mis sisaldavad kogu asjakohast teavet, mida tuleb keerulise olukorra hindamisel arvesse võtta, ja kas kõnealused tõendid suudavad toetada järeldusi, mis nende pinnalt on tehtud.

Ettevõtja seisundi – võimaliku turgu valitseva seisundi – kontrollimiseks konkreetsel sektori turul tuleb konkurentsi võimalikkust hinnata just selle turu seisukohast, arvates ühte kategooriasse tooted või teenused, mis oma iseloomulikelt tunnustelt on eriti sobivad pidevat nõudlust rahuldama ja mis on minimaalselt teiste toodete või teenustega asendatavad.

Arvestades ka seda, et kõnealuse turu määratlemine on vajalik selleks, et hinnata, kas asjassepuutuv ettevõtja saab takistada tõhusa konkurentsi säilimist ja käituda olulisel määral sõltumatult tema konkurentidest ja teenuse osutajatest, ei saa piirduda vaid asjakohast toodet või teenust iseloomustavate objektiivsete tunnuste hindamisega, vaid arvesse tuleb võtta ka konkurentsitingimusi ning nõudluse ja pakkumise vahekorda sellel turul.

Nagu nähtub komisjoni teatisest asjaomase turu mõiste kohta ühenduse konkurentsiõiguses, et „[a]sjaomane tooteturg hõlmab kõiki neid tooteid ja/või teenuseid, mis tarbijate seisukohast on oma iseloomulike tunnuste, hindade ja otstarbekohase kasutuse põhjal omavahel vahetatavad ja asendatavad”. Lisaks võib pakkumise asendatavust samuti arvesse võtta kõnealuse turu määratlemisel olukorras, kus selle mõju on vahetu mõju ja tõhususe osas samaväärne nõudluse asendatavusega. See tähendab, et tarnijatel on vastukaaluks suhteliste hindade väikestele ja püsivatele muudatustele võimalik lühikese aja jooksul asuda tootma asjaomaseid tooteid ning neid turustada, ilma et see tooks kaasa olulisi täiendavaid kulutusi või riske.

Selles osas ei tee komisjon ilmset hindamisviga, kui ta tuvastab järelturu kliiringu- ja arveldusteenuste turust eraldiseisva spetsiifilise turu olemasolu, kus osutatakse Saksa õigusnormide alusel emiteeritud väärtpaberitega seoses esmasturu kliiringu- ja arveldusteenuseid, kuna tulenevalt asjaolust, et ettevõtjal on sellel turul tegelik monopol ja seetõttu on ta nende esmasturu teenuste osas vältimatu äripartner, ei ole kõnealuste teenuste nõudlus ega pakkumine asendatavad.

Alamturgu, millel on nõudluse ja pakkumise seisukohast spetsiifilised tunnused ning kus pakutakse tooteid või teenuseid, millel on oluline ja asendamatu tähendus üldisemal turul, mille osaks on alamturg, tuleb lugeda eraldiseisvate toodete või teenuste turuks. Selles kontekstis piisab, kui potentsiaalset või isegi hüpoteetilist turgu on võimalik määratleda, nagu juhul, kui tooted või teenused on vajalikud konkreetse tegevusega tegelemiseks ning kui neid tooteid või teenuseid vajavad tegelikult ettevõtjad, kes kavatsevad tegeleda selle tegevusega. Seega on otsustava tähtsusega kindlaks teha kaks eri tootmisetappi, mis on omavahel seotud seeläbi, et tootmisahela eelneva etapi toode on hädavajalik järgmise etapi toote tootmiseks.

(vt punktid 50, 51, 57, 62, 64–68 ja 73)