ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Kas on lubatav, et süüdistatava õigus viibida teda puudutaval kohtulikul arutamisel, mis on sätestatud direktiivi 2016/343 artikli 8 lõikes 1, muudetakse riigisiseste õigusnormidega süüdistatava menetlusõiguslikuks kohustuseks? Täpsemalt: Kas liikmesriigid tagavad sel viisil kaitse kõrgema taseme direktiivi põhjenduse 48 tähenduses või on selline toimimine pigem vastuolus direktiivi põhjendusega 35, milles on märgitud, et süüdistatava õigus ei ole absoluutne ja süüdistatav peab saama sellest loobuda?
1.

Kas Euroopa Liidu lepingu artikli K.3 alusel koostatud Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse konventsiooni artikli 1 lõike 1 punktis a kasutatud mõiste „[Euroopa Liidu] finantshuve kahjustav pettus“ all mõeldakse rikkumist, mis on pandud toime eesmärgiga jätta mulje, et on järgitud määruse (EÜ) nr 1083/2006 (1) artikli 57 lõiget 1, vältimaks seda, et liikmesriik kohaldab selle artikli lõiget 3 koostoimes selle määruse artikliga 98, või ainult rikkumist, mis on pandud toime kuni elluviimise etapi lõpuni, välistades jätkusuutlikkuse saavutamise etapis toime pandud teod?
1.

Kas lennureisijal on „kinnitatud broneering“ määruse (EÜ) nr 261/2004 (1) artikli 3 lõike 2 punkti a tähenduses, kui ta on saanud reisikorraldajalt, kellega ta on lepingulises suhtes, „muu tõendi“ määruse nr 261/2004 artikli 2 punkti g tähenduses, millega antakse talle kinnitus tema paigutamise kohta konkreetsele kindlaksmääratud väljumis- ja saabumiskoha, väljumis- ja saabumisaja ning lennunumbriga lennule, olgugi et reisikorraldaja ei ole reserveerinud asjaomase lennuettevõtja juures sellele lennule istekohta ega ole saanud lennuettevõtjalt asjaomast kinnitust?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaaria) 4. septembril 2020 – kriminaalmenetlus MMi suhtes

(Kohtuasi C-414/20)

(2020/C 390/31)

Kohtumenetluse keel: bulgaaria

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Spetsializiran nakazatelen sad

Põhikohtuasja kriminaalmenetluse pool

MM

Eelotsuse küsimus

Kas raamotsuse 2002/584 artikli 6 lõikega 1 on kooskõlas riigisisene seadus, mille kohaselt võtab Euroopa vahistamismääruse ja riigisisese otsuse, mille alusel see tehti, vastu üksnes prokurör, ilma et esimese astme kohus saaks selles osaleda, et teostada eel- või järelkontrolli?

Kas raamotsuse 2002/584 artikli 8 lõike 1 punktiga c on kooskõlas Euroopa vahistamismäärus, mis on tehtud tagaotsitava suhtes eeluurimise määruse alusel, ilma et see määrus puudutaks isiku vahi alla võtmist?

Eitava vastuse korral: kas juhul, kui – kuigi kohus ei osalenud Euroopa vahistamismääruse tegemisel ega selle seaduslikkuse kontrollimisel ning vahistamismäärus on tehtud riigisisese otsustuse alusel, mis ei näe ette tagaotsitava vahi alla võtmist – see Euroopa vahistamismäärus on tõesti täidetud ja tagaotsitav üle antud, tuleb tagaotsitavale tagada õigus tõhusale õiguskaitsevahendile sama kriminaalmenetluse raames, mille käigus see vahistamismäärus tehti? Kas õigus tõhusale õiguskaitsevahendile tähendab seda, et tagaotsitav tuleks asetada olukorda, kus ta oleks olnud, kui rikkumist ei oleks toimunud?
3.

Kas liikmesriigi õiguskorras kehtivad sätted, mis näevad ette pikaajalisest elanikust kolmanda riigi kodaniku staatuse kaotamise, kui asjaomane kolmanda riigi kodanik on küll 12 järjestikuse kuu jooksul ühenduse territooriumil viibinud, kuid seal ei olnud tema harilik viibimiskoht ega tema huvide peamine kese, on kooskõlas direktiivi 2003/109/EÜ artikli 9 lõike 1 punktiga c?
1.

Kas turuleviimise mõiste direktiivi 2014/40/EL (1) artikli 8 lõike 3 esimese lause tähenduses hõlmab tubakatoodete müüki müügiautomaatidest sel viisil, et neis asuvatele sigaretipakenditele on küll kantud õigusnormides ette nähtud hoiatused, aga sigaretipakendeid hoitakse müügiautomaadis nii, et need ei ole algul tarbijale nähtavad, ja neile kantud hoiatusi on näha alles pärast seda, kui klient on vajutanud automaadil, millele kassapidaja on kõigepealt juurdepääsu võimaldanud, valikunuppu, mille tulemusel suunatakse sigaretipakend veel enne maksmist kassalindile?
1.

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELTL) artikli 63 lõiget 1 ja artiklit 65 tuleb tõlgendada nii, et viidatud sätetega on vastuolus pärandimaksu reguleerivad liikmesriigi õigusnormid, mis näevad seoses kõnealuse maksu arvutamisega ette, et kui pärandaja surma ajal on pärandaja ja pärija elukoht või harilik viibimiskoht muus liikmesriigis, siis on Saksamaal asuvate kinnisasjade omandamise korral maksustatavast summast mahaarvatav maksuvaba summa väiksem kui maksuvaba summa, mida kohaldataks olukorras, kus vähemasti ühe eespool nimetatud isiku elukoht või harilik viibimiskoht on pärandaja surma ajal Saksamaal?
2.

Kas meeste ja naiste võrdse kohtlemise nõuet (ELTL artikkel 157 koostoimes direktiivi 2006/54/EÜ artikliga 5) tuleb tõlgendada nii, et selline kaudne diskrimineerimine nagu see, mis võib tuleneda põhikohtuasjades kohaldatavast 2018. aasta pensionide korrigeerimise korrast, on põhjendatud ka siis, kui võtta arvesse juba varem kehtestatud sarnaseid meetmeid ja nende kumulatiivsest mõjust tingitud märkimisväärset kahju võrreldes pensionide reaalväärtuse kohandamisega inflatsiooni tõttu (käesoleval juhul 25 %), ja seda eelkõige — seepärast, et takistada (korrapärasel ühtse määraga korrigeerimisel tekkivat) „lõhet“ suuremate ja väiksemate pensionide vahel, olgugi et see on pelgalt nominaalne ega muuda väärtuste suhet; — seepärast, et rakendada üldist „sotsiaalset aspekti“ väiksemate pensionide saajate ostujõu suurendamiseks, olgugi et a) seda eesmärki saaks saavutada ka ilma suuremate pensionide korrigeerimise piiramiseta ja b) seadusandja ei kehtesta sellist meedet samal viisil ka ostujõu suurendamiseks olukorras, kus on tegemist töötavate ametnike madalama töötasu kohandamisega vastavalt inflatsioonile (kõrgema töötasu korrigeerimise arvel) ja ei ole kehtestanud ka ühtegi õigusnormi, mis näeks ette samasuguse sekkumise kutsealaste sotsiaalkindlustusskeemide (ilma riigi osaluseta) alusel saadud pensionide väärtuse korrigeerimisse, et suurendada (suuremate pensionide korrigeerimise arvel) väiksemate pensionide ostujõudu; — seepärast, et „süsteemi“ säilitada ja rahastada, olgugi et ametnike pensione ei maksta kindlustusasutusega sarnaselt korraldatud ja kindlustusasutuse kindlustusmaksetega rahastatavast kindlustussüsteemist, vaid neid maksab Austria riik kui pensionile jäänud ametnike tööandja tasuna tehtud töö eest, mistõttu ei olnud määrava tähtsusega mitte süsteemi säilitamine ja rahastamine, vaid lõpuks üksnes eelarvega seotud kaalutlused; — seepärast, et see kujutab endast iseseisvat põhjendust või (sellele eelnevalt) välistab algusest saadik oletuse, et tegemist on meeste kaudse soopõhise diskrimineerimisega direktiivi 2006/54/EÜ tähenduses, kui asjaolu, et statistiliselt on suurema pensioni saajate rühmas tunduvalt rohkem mehi, tuleb pidada selle tagajärjeks, et just minevikus puudusid naistel võrdsed võimalused tööhõive ja elukutse küsimustes, või — seepärast, et asjaomane säte kui positiivne meede ELTL artikli 157 lõike 4 tähenduses on lubatav?
—

tühistada Üldkohtu (neljas koda) 8. juuli 2020. aasta otsus kohtuasjas T-110/17 Jiangsu Seraphim Solar System Co. Ltd vs. komisjon;
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Kúria (Ungari) 30. juulil 2020 – CHEP Equipment Pooling NV versus Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Kohtuasi C-396/20)

(2020/C 423/36)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Kúria

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: CHEP Equipment Pooling NV

Vastustaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 12. veebruari 2008. aasta direktiivi 2008/9/EÜ, millega sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad käibemaksu tagastamiseks vastavalt direktiivile 2006/112/EÜ maksukohustuslastele, kelle asukoht ei ole tagastamisliikmesriigis, vaid teises liikmesriigis, (1) artikli 20 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et tagastamisliikmesriik võib isegi ilmsete erinevuste korral maksukohustuslase kahjuks tagastamistaotluses ja arvel märgitud arvandmetes, ilma et oleks tekkinud küsimust mahaarvamisõiguse kohta, asuda seisukohale, et ei ole vaja taotleda lisateavet ja et ta on kätte saanud kogu vajaliku teabe, mille alusel teha otsus tagastamistaotluse kohta?

(1) ELT 2008, L 44, lk 23.
2.

Kas nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1 tuleks tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusakt, näiteks põhikohtuasjas käsitletav eriseadus – ümberarvestusseadus (ZID ZPK 2015 – Zakon o konverziji), mis esiteks, imperatiivse sätte alusel, kohustab teenusepakkujat pakkuma tarbijale selles seaduses sätestatud viisil laenulepingu lisa sõlmimist, asendades lepingu üksikud tingimused, mille tühisus on seaduse jõustumise päeval (intressimäära ühepoolset muutmist puudutav tingimus) või hiljem (CHF (Šveitsi frangiga) seotud valuutaklauslit puudutav tingimus) kohtuotsusega tuvastatud, kehtivate lepingutingimustega, nagu oleksid lepingu lisas olevad tingimused poolte vahel algusest peale kehtinud, tagades seeläbi lepingu kehtivuse, ja teiseks näeb ette, et selle tarbija, kes nõustus vabatahtlikult lepingu lisa sõlmima, ebaõiglaste lepingutingimuste alusel tehtud maksed arvatakse kehtiva lepingu lisa tingimustest tulenevate kohustuste täitmise katteks, võimaliku enammakse haldamise või tarbijale maksete tagasimaksmise kokkuleppe teel, kui enammakse ületab uue tagasimaksegraafiku kohase vastavate osamaksete summa ning ülaltoodut tehakse selles seaduses sätestatud viisil?
2.

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 299, mis sätestab, et täitekorraldus väljastatakse ilma igasuguse muu kontrollita peale autentsuse kontrolli, tuleks mõista nii, et liikmesriigi kohtul ei ole täitekorralduse väljastamise üle otsustamisel ja riigisisese tsiviilkohtumenetluse sätete kohaldamisel õigust uurida, kas nõue, mida täitedokument käsitleb, on aegunud?
2.

Kas käibemaksudirektiivi artikli 168 punkti a tuleb või võib tõlgendada nii, et selle sätte alusel võib keelata käibemaksu mahaarvamist käibemaksudirektiivi kohaldamisalasse kuuluva tehingu puhul põhjusel, et maksuhalduri hinnangul on arve väljastaja poolt sõltumatute poolte vahelise tehingu raames osutatud teenusel ebaproportsionaalselt suur väärtus, kuna teenus (reklaamiteenus) on kallis ja selle hind on liiga kõrge võrreldes muu võrdlusalusena kasutatud teenusega?
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (1) artikli 13 lõiget 2 koostoimes sama määruse artikli 11 lõike 1 alapunktiga b tuleb tõlgendada nii, et sellele võib tugineda isik, kes vastutasuks teenuste eest, mida ta osutas liiklusõnnetuses otseselt kahjustatud isikule seoses tekkinud kahjuga, on omandanud kahju hüvitamise nõude, kuid ei tegele majandus- või kutsetegevuse raames kindlustushüvitise sissenõudmisega kindlustusandjatelt, ja kes on esitanud oma asukohajärgsele kohtule hagi liiklusõnnetuse põhjustanud isiku tsiviilvastutuskindlustuse andja vastu, kelle asukoht on teises liikmesriigis?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio de Stato (Itaalia) 23. septembril 2020 – PJ versus Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell’Economia e delle Finanze

(Kohtuasi C-452/20)

(2020/C 423/43)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio de Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellant: PJ

Vastustajad: Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio dei monopoli per la Toscana, Ministero dell’Economia e delle Finanze

Eelotsuse küsimus

Kas kuninga 24. detsembri 1934. aasta dekreedi nr 2316 (r.d. 24 dicembre 1934, n. 2316) artikli 25 lõige 2, mis on asendatud 2016. aasta seadusandliku dekreedi nr 6, mis käsitleb direktiivi 2014/40/EL (1) tubaka- ja seonduvate toodete tootmist, esitlemist ja müüki käsitlevate liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2001/37/EÜ ülevõtmist (d.lgs. n. 6 del 2016 „Recepimento della direttiva 2014/40/UE sul ravvicinamento delle disposizioni legislative, regolamentari e amministrative degli Stati membri relative alla lavorazione, alla presentazione e alla vendita dei prodotti del tabacco e dei prodotti correlati e che abroga la direttiva 2001/37/CE“), artikli 24 lõikega 3 – rikub osas, milles see näeb ette, et „[i]gaühte, kes müüb nooremale kui kaheksateistaastasele isikule tubakatooteid või elektroonilisi sigarette või nende täitekapsleid, mis sisaldavad nikotiini, või uue põlvkonna tubakatooteid, või varustab teda nendega, karistatakse rahalise halduskaristusega 500–3 000 eurot ja tegevusloa peatamisega 15 päevaks – liidu õiguse proportsionaalsuse põhimõtet ja ettevaatusprintsiipi, mis tulenevad ELL artiklist 5, direktiivi 2014/40 artikli 23 lõikest 3 ja sama direktiivi põhjendustest 21 ja 60, kuna nendega antakse esimus ettevaatusprintsiibile, ilma et selle toimet leevendataks proportsionaalsuse põhimõttega, ja piiratakse seetõttu ebaproportsionaalselt ettevõtjate huve tervise kaitse õiguse hüvanguks, jättes sel viisil tagamata õige tasakaalu erinevate põhiõiguste vahel, seda enam, et tegemist on karistusega, mis direktiivi põhjendust 8 rikkudes ei aita tõhusalt saavutada eesmärki vähendada suitsetamise levikut noorte hulgas?

(1) ELT 2014, L 127, lk 1.
1.

Kas nõukogu 19. detsembri 1978. aasta direktiivi 79/7/EMÜ (meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte järkjärgulise rakendamise kohta sotsiaalkindlustuse valdkonnas) (1) artikli 4 lõiget 1 võrdse kohtlemise kohta, mis takistab igasugust otsest või kaudset soolist diskrimineerimist sotsiaalkindlustusmaksete tasumise kohustuses, ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes artikli 5 punkti b (2), milles on sätestatud samasugune otsese või kaudse soolise diskrimineerimise keeld sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise ja nendes kindlustuse saamise tingimuste ning samuti sotsiaalkindlustusmaksete tasumise kohustuse ja nende maksete suuruse arvutamise osas, tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugune riigisisene õigusnorm nagu üldise sotsiaalkindlustusseaduse (LGSS) [Ley General de la Seguridad Social] artikli 251 punkt d, [milles on sätestatud:] „d) Koduabilistele ette nähtud eriskeemiga tagatud kaitse ei hõlma töötuskindlustuse kaitset.“?
2.

Kui küsimusele vastatakse jaatavalt: kas esimeses küsimuses tsiteeritud õigusnormi tuleb tõlgendada nii, et seda tuleb kohaldada riigisisestele õigusnormidele, mille kohaselt on autoril õigus õiglasele tasule (salvestusseadmete ja -kandjate tasu), — kui teose puhul (mida mängitakse raadios, tehakse avalikkusele kättesaadavaks või mis on salvestatud kaubanduslikul otstarbel valmistatud salvestusseadmele või -kandjale) on selle laadi tõttu oodata, et seda reprodutseeritakse enda tarbeks või isiklikuks kasutamiseks, salvestades seda „mis tahes laadi salvestusseadmele või -kandjale, mis sobib selliseks reprodutseerimiseks ja mida riigis kaubanduslikult turule viiakse“, — ja kui seejuures kasutatakse esimeses küsimuses kirjeldatud salvestusmeetodit?
1.

Kas direktiivi (EL) 2016/681 (1) I lisa punkt 8 on kooskõlas Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 7 ja 8 ning artikli 52 lõikega 1, tulenevalt asjaolust, et viidatud punktist ei nähtu selgelt, kas see hõlmab üksnes andmeid, mis puudutavad asjaolu, et kõnealusel isikul on püsikliendi staatus või samuti muid andmeid püsikliendiprogrammi raames toimunud lendude ja tehtud broneeringute kohta, mis võib tähendada, et ei täideta nõuet, mille kohaselt õigusnormid, millega piiratakse õigust eraelu austamisele ja õigust isikuandmete kaitsele, peavad olema selged ja täpsed?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Högsta förvaltningsdomstolen (Rootsi) 24. septembril 2020 – Advania Sverige AB och Kammarkollegiet versus DustinSverige AB

(Kohtuasi C-461/20)

(2020/C 414/34)

Kohtumenetluse keel: rootsi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Högsta förvaltningsdomstolen

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: Advania Sverige AB ja Kammarkollegiet

Vastustaja: DustinSverige AB

Eelotsuse küsimused

Kas asjaolu, et uus töövõtja on üle võtnud algse töövõtja raamlepingust tulenevad õigused ja kohustused pärast seda, kui algne töövõtja on kuulutatud maksejõuetuks ja pankrotihaldur on lepingu üle andnud, tähendab seda, et uus töövõtja loetakse algse töövõtja õigusjärglaseks sellistel tingimustel, nagu on ette nähtud riigihangete direktiivi artikli 72 lõike 1 punkti d alapunktis ii (1)?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiiv 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2014, L 94, lk 65).
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgia) 3. septembril 2020 – Viasat UK Ltd, Viasat Inc. versus Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT), Belgia riik, Inmarsat Ventures SE

(Kohtuasi C-417/20)

(2020/C 414/30)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Viasat UK Ltd, Viasat Inc.

Vastustajad: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT), Belgia riik, Inmarsat Ventures SE

Euroopa Kohtu presidendi 8. oktoobri 2020. aasta määrusega kustutati kohtuasi registrist.
C 414/22

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Finanzgericht Hamburg (Saksamaa) 8. septembril 2020 – F. Reyher Nchfg. GmbH & Co. KG versus Hauptzollamt Hamburg

(Kohtuasi C-419/20)

(2020/C 414/31)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Hamburg

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: F. Reyher Nchfg. GmbH & Co. KG, keda esindab täisosanik Verwaltungsgesellschaft F. Reyher Nchfg. mbH

Vastustaja: Hauptzollamt Hamburg

Eelotsuse küsimus

Kas liidu õiguse rikkumisega, mis on Euroopa Kohtu poolt välja töötatud tingimus intressinõude esitamiseks liidu õiguse alusel, on tegemist ka olukorras, kus liikmesriigi asutus nõuab liidu õigusele tuginedes sisse maksu, kuid liikmesriigi kohus hiljem tuvastab, et maksu sissenõudmise faktilised tingimused ei ole täidetud?
C 399/23

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) 5. augustil 2020 – Openbaar Ministerie, Federale Overheidsdienst Financiën versus Profit Europe NV, Gosselin Forwarding Services NV

(Kohtuasi C-362/20)

(2020/C 399/32)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hof van beroep te Antwerpen

Põhikohtuasja pooled

Apellandid: Openbaar Ministerie, Federale Overheidsdienst Financiën

Vastustajad apellatsioonimenetluses: Profit Europe NV, Gosselin Forwarding Services NV

Eelotsuse küsimus

Kas Hiinast pärit keragrafiitmalmist valatud keermestatud toruliitmike impordi suhtes on kohaldatav dumpinguvastane tollimaks vastavalt komisjoni 14. novembri 2012. aasta määrusele (EL) nr 1071/2012, millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks Hiina Rahvavabariigist ja Taist pärit tempermalmist valatud keermestatud toruliitmike impordi suhtes (ELT 2012, L 318, lk 10), ja nõukogu 13. mai 2013. aasta rakendusmäärusele (EL) nr 430/2013, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks Hiina Rahvavabariigist ja Taist pärit tempermalmist valatud keermestatud toruliitmike impordi suhtes, nõutakse lõplikult sisse sellise impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks ning lõpetatakse menetlus Indoneesia suhtes (ELT 2013, L 129, lk 1), kuna Euroopa Liidu Kohus sedastas 12. juuli 2018. aasta otsuses kohtuasjades C-397/17 ja C-398/17, et keragrafiitmalmist valatud toruliitmike puhul ei ole tegemist tempermalmist valatud toruliitmikega ja et keragrafiitmalmist valatud toruliitmikud tuleb liigitada muusse alamrubriiki kui tempermalmist valatud toruliitmikud?
1.

Kas ELL artikli 4 lõike 3 ja artikli 19 lõikega 1 ning ELTL artikli 2 lõigetega 1 ja 2 ning artikliga 267 – ka tõlgendatuna Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklist 47 lähtudes – on vastuolus niisugune tõlgendamispraktika nagu see, mis puudutab põhiseaduse artikli 111 kaheksandat lõiku, tsiviilkohtumenetluse seadustiku (codice di procedura civile) artikli 360 esimese lõigu punkti 1 ja artikli 362 esimest lõiku ning halduskohtumenetluse seadustiku (codice del processo amministrativo) artiklit 110 – osas, milles nende õigusnormide kohaselt on Consiglio di Stato (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) otsuste peale kassatsioonkaebust lubatud esitada „kohtualluvusega seotud põhjustel“, – ning mis ilmneb Corte costituzionale (konstitutsioonikohus) 2018. aasta otsusest nr 6 ja hilisemast riigisisesest kohtupraktikast, milles leiti varasemat kohtupraktika suunda muutes, et kassatsioonkaebust nn „kohtualluvuse puudumise“ seisukohast ei saa kasutada selleks, et vaidlustada Consiglio di Stato (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) otsuseid, millega kohaldatakse riigisisesel tasandil välja töötatud tõlgendamispraktikaid, mis on vastuolus Euroopa Kohtu otsustega, sellistes valdkondades, mida reguleerib Euroopa Liidu õigus (käsitletaval juhul riigihankelepingute sõlmimise valdkonnas) ning milles liikmesriigid on loobunud oma suveräänsete volituste kasutamisest viisil, mis on selle õigusega vastuolus, – mille tulemus on see, et kinnistuvad ühenduse õiguse rikkumised, mille võib parandada eespool nimetatud vahendiga, ning kahjustatakse liidu õiguse ühetaolist kohaldamist ja ühenduse õiguse kohaldamisalasse kuuluvate õiguslike olukordade tõhusat kohtulikku kaitset vastuolus nõudega, et iga kohus rakendaks seda õigust täielikult ja nõuetekohaselt, niisugusel viisil, mis on tingimata kooskõlas sellega, kuidas on Euroopa Kohtu sõnul õige seda õigust tõlgendada, võttes arvesse liikmesriikide „menetlusautonoomia“ piire menetlevate institutsioonide korralduses?
3.

Juhul kui vastus teisele küsimusele on eitav: Kas reisija broneeringu ümbervormistamine teisele lennule on „vedamisest keeldumine“ määruse (EÜ) nr 261/2004 artikli 4 ja artikli 2 punkti j tähenduses, kui reisija ilmub registreerimislauda vaid mõni minut enne kavandatud väljumisaega, see tähendab ajal, mil pardaleminek on juba ilmselgelt lõppenud ja reisijate lennule lubamine ei ole de facto enam võimalik, ning asjaomase reisija vedamisest on keeldutud pardalemineku lõppemise tõttu?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Oberlandesgericht München (Saksamaa) 1. oktoobril 2020 – Vodafone Kabel Deutschland GmbH versus Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

(Kohtuasi C-484/20)

(2020/C 433/41)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht München

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Vodafone Kabel Deutschland GmbH

Vastustaja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

Eelotsuse küsimus

Kas direktiivi (EL) 2015/2366 (1) artikli 62 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid või tavad, mis üleminekusätetena lubavad tarbijatega sõlmitud kestvusvõlasuhete korral kohaldada makseinstrumentide ja makseteenuste kasutamise eest tasu võtmise keeldu vaid juhul, kui asjaomane võlasuhe on tekkinud alates 13. jaanuarist 2018, mitte aga juhul, kui aluseks olev võlasuhe on tekkinud enne 13. jaanuari 2018, kuid (edasisi) maksetehinguid on hakatud tegema alles alates 13. jaanuarist 2018?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2015. aasta direktiiv (EL) 2015/2366 makseteenuste kohta siseturul, direktiivide 2002/65/EÜ, 2009/110/EÜ ning 2013/36/EL ja määruse (EL) nr 1093/2010 muutmise ning direktiivi 2007/64/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2015, L 337, lk 35).