Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus –Hindamine – Kohustus võtta arvesse tegelikku mõju turule – Puudumine – Rikkumise laadi kui kriteeriumi eriti oluline roll

(EÜ artikli 81 lõike 1 punktid a ja b; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 1 A)

2. Konkurents – Trahvid – Suunised trahvide arvutamise meetodi kohta – Õiguslik vorm

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03)

3. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Väga rasked rikkumised

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 1 A)

4. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Konkurentsivastase tegevuse mõju – Kriteerium, mis ei ole määrav

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 1 A)

5. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Asjassepuutuva ettevõtja turuosad

(EÜ artikli 81 lõige 1; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 1 A)

6. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Tegelik mõju turule – Hindamiskriteeriumid

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 1 A)

7. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Trahvi kehtestamine proportsionaalselt rikkumise raskuse hindamise teguritega

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 1 A)

8. Konkurents – Trahvid – Trahvide määramise otsus – Põhjendamiskohustus – Ulatus

(EÜ artikkel 253; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõiked 2 ja 3)

9. Menetlus – Uute väidete esitamine menetluse käigus – Tingimused – Uus väide – Mõiste

(Üldkohtu kodukord, artikli 48 lõige 2)

10. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Ettevõtjate vahelised kokkulepped – Komisjoni kohustus esitada tõend rikkumise ja selle kestuse kohta – Süütuse presumptsiooni põhimõtte kohaldatavus

(EÜ artikli 81 lõige 1; Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 48 lõige 1)

11. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Tõend – Komisjoni esitatud tõenditelt nõutav täpsuse aste

(EÜ artikli 81 lõige 1)

12. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus –Hindamine – Arvestamine tegeliku majandusliku olukorraga rikkumise toimepanemise ajal

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 3; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 1 A)

13. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Ettevõtjate jaotamine kategooriatesse – Tingimused – Võrdse kohtlemise põhimõtte järgimine

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 1 A)

14. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Kergendavad asjaolud – Ettevõtja ähvardamine ja talle avaldatud surve – Välistamine

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 3)

15. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Kergendavad asjaolud – Ettevõtja passiivne või käsutäitja roll – Hindamiskriteeriumid

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkti 3 esimene taane)

16. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Asjassepuutuvad ettevõtjad, kes on väikesed või keskmise suurusega ettevõtjad – Mõju puudumine

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkti 1 A viies lõik)

17. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Kergendavad asjaolud – Kartellikokkuleppes kokkulepitust erinev käitumine

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkti 3 teine taane)

18. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Kergendavad asjaolud – Hindamine

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 3)

19. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Ülempiir – Väljaarvutamine – Trahvi lõppsumma ja trahvi vahepealse summa eristamine – Tagajärjed

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03)

20. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Asjaomase ettevõtja rahaline olukord – Arvessevõtmine – Kohustus – Puudumine

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2)

21. Konkurents – Trahvid – Summa – Komisjoni kaalutlusõigus – Kohtulik kontroll – Täielik pädevus

(EÜ artikkel 229; nõukogu määrus nr 1/2003, artikkel 31; komisjoni teatis 98/C 9/03)

22. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Hoiatav mõju – Proportsionaalsuse põhimõtte järgimine

(EÜ artikkel 81; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2)

Summary

1. EÜ artikli 81 lõike 1 punktides a ja b kuulutatakse sõnaselgelt ühisturuga kokkusobimatuks kokkulepped ja kooskõlastatud tegevus, millega kas otseselt või kaudselt määratakse kindlaks ostu- või müügihinnad või mis tahes muud tehingutingimused, piiratakse või kontrollitakse tootmist või turge. Eriti rasketeks rikkumisteks peetakse seda liiki rikkumisi – eriti, kui tegemist on horisontaalsete kokkulepetega, kuna nende puhul sekkutakse otse asjaomase turu konkurentsi peamistesse parameetritesse – või konkurentsinormide ilmseid rikkumisi.

Liidu konkurentsiõiguse rikkumiste raskuse määramisel tuleb lähtuda mitmest tegurist, nagu juhtumi eripärased asjaolud, selle kontekst ja trahvide hoiatav mõju, isegi kui puudub siduv või ammendav loetelu teguritest, millega tuleb arvestada.

Suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta sätestatud meetodi kohaselt tuleb rikkumise raskuse hindamisel arvesse võtta rikkumise laadi, tegelikku mõju turule, kui seda saab mõõta, ja asjaomase geograafilise turu suurust. Kuid rikkumise raskuse hindamise kolmel aspektil ei ole üldisel hindamisel sama kaalu. Rikkumise laad on äärmiselt tähtis, muu hulgas selleks, et kvalifitseerida rikkumine väga raskeks. Samas tegelik mõju turule või geograafilise turu suurus ei ole aspektid, mis peavad kindlasti esinema selleks, et kvalifitseerida rikkumine väga raskeks, kui tegemist on horisontaalse kokkuleppega, mille eesmärk on hindade kindlaksmääramine. Seega võib seda liiki horisontaalsed kokkulepped kvalifitseerida „väga raskeks rikkumiseks” juba oma laadi alusel, ilma et komisjon oleks kohustatud tõendama rikkumise tegelikku mõju turule.

(vt punktid 67, 69, 74, 76–78)

2. Suunised määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta on vahend, mille eesmärk on täpsustada hierarhiliselt kõrgemal asetsevat õigust silmas pidades kriteeriumid, mida komisjon kavatseb kasutada määruse nr 1/2003 artikli 23 lõikes 2 sätestatud kaalutlusõiguse teostamisel trahvide määramisel. Suunised ei ole trahve määrava otsuse õiguslik alus – selleks on määrus nr 1/2003 –, kuid need määravad siiski üldiselt ja abstraktselt metodoloogia, mida komisjon peab selle otsusega trahvisummade määramisel järgima, ning tagavad seetõttu ettevõtjate õiguskindluse.

Kuigi suuniseid ei saa lugeda õigusnormideks, mida ametiasutus igal juhul peab järgima, sätestavad need siiski praktikat väljendava käitumisnormi, mida ametiasutus konkreetsel juhtumil ei või põhjendusi esitamata eirata.

Suuniste vastuvõtmisest tulenev komisjoni kaalutlusõiguse piiramine tema enda poolt ei ole aga vastuolus komisjoni olulise kaalutlusruumi säilimisega. Asjaolu, et komisjon on suunistes täpsustanud rikkumise raskuse hindamise lähtekohti, ei takista selle teguri hindamist tervikuna kõigi asjassepuutuvate asjaolude põhjal, sealhulgas asjaolude põhjal, mida suunistes sõnaselgelt ei ole märgitud.

(vt punktid 71–73)

3. Suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta väga raskete rikkumiste suhtes kehtestatud trahvi lähtesumma 20 miljonit eurot on ette nähtud ühele ettevõtjale, mitte kõigile rikkumise toime pannud ettevõtjatele kokku.

(vt punkt 86)

4. Mis puudutab liidu konkurentsiõigusega vastuolus oleva konkurentsi piirava tegevusega turule avaldatava tegeliku mõju arvessevõtmist, siis tuleb selle rikkumise eest trahvisumma kindlaksmääramisel arvesse võtta, et trahvisummade määramisel on vaja arvesse võtta rikkumiste kestust ja kõiki tegureid, mis võivad mõjutada rikkumiste raskusele antavat hinnangut, nagu iga ettevõtja käitumist, nende rolli kooskõlastatud tegevuse sisseseadmisel, kasu, mida nad sellest tegevusest saada võisid, nende ettevõtjate suurust ja asjassepuutuvate kaupade väärtust ning ohtu, mida seda liiki rikkumised liidu eesmärkidele kujutavad. Eeltoodust tuleneb, et konkurentsivastase tegevuse mõju ei ole iseenesest sobiva trahvisumma hindamisel määrav tegur. Tahtluse aspektiga seotud tegurid võivad omada suuremat tähtsust kui tegevuse mõjuga seotud tegurid, eelkõige juhul, kui tegemist on olemuselt raskete rikkumistega, nagu seda on turgude jagamine.

(vt punkt 90)

5. Iga ettevõtja turuosa turul, millel konkurentsi piiravat tegevust liidu konkurentsiõiguse tähenduses läbi viidi, on – isegi juhul, kui puuduvad tõendid rikkumise tegeliku mõju kohta turul – objektiivne asjaolu, mis näitab õiglaselt nendest igaühe vastutust seoses selle tegevuse võimaliku kahjulikkusega normaalsetele konkurentsitingimustele. Seega võetakse trahvisumma kindlakstegemisel arvesse ettevõtja turuosa, et kindlaks teha, millist mõju võis ettevõtja turule avaldada.

(vt punkt 97)

6. Rikkumise raskusastme hindamisel on otsustav teada, kas kartelliliikmed tegid kõik, mis oli nende võimuses, et nende kavatsused saaksid konkreetselt ellu viidud. Seda, mis toimus seejärel tegelike turuhindega – mida võisid mõjutada teised tegurid, mis ei allunud kartelli liikmete kontrollile –, ei saa kartelli liikmed enda kasuks esile tuua, pöörates välised tegurid, mis nende jõupingutustele vastu töötasid, nagu hinnatõus asjassepuutuval turul, nende trahvi vähendamist õigustavateks asjaoludeks.

(vt punktid 99 ja 100)

7. Proportsionaalsuse põhimõte nõuab, et institutsioonide aktid ei läheks kaugemale sellest, mis on asjassepuutuvate õigusnormidega taotletavate õiguspäraste eesmärkide saavutamiseks sobiv ja vajalik. Komisjoni poolt konkurentsiõiguse rikkumise eest karistuse määramiseks algatatud menetluses tuleb selle põhimõtte kohaldamisel järgida, et trahvid ei oleks ebaproportsionaalsed võrreldes seatud eesmärkidega, st võrreldes nende õigusnormide järgimise eesmärgiga, ja konkurentsiõiguse normide rikkumise eest ettevõtjale määratud trahvi suurus peab olema proportsionaalne rikkumisega, mida tuleb hinnata tervikuna, arvestades muu hulgas rikkumise raskust. Proportsionaalsuse põhimõttest tuleneb, et komisjon peab määrama trahvi proportsionaalselt asjaoludega, mida ta võttis rikkumise raskusastme hindamiseks arvesse, ning et ta peab neid asjaolusid seejuures hindama seostatult ning objektiivselt põhjendades.

Seda arvestades ei ole komisjon, kes määras konkurentsiõiguse normide rikkumise eest trahvi lähtesummaks 10 miljonit eurot, rikkunud proportsionaalsuse põhimõtet, kuna see rikkumine on käsitatav väga raske ja tahtlikult toime pandud konkurentsiõiguse normide rikkumisena ning kuna see summa määrati selgelt madalamale tasemele kui miinimumlävi, mis on suunistes seda liiki rikkumistele ette nähtud.

(vt punktid 104 ja 105, 107)

8. Liidu konkurentsiõiguse rikkumise eest trahvide kindlaksmääramisel on põhjendamiskohustus täidetud, kui komisjon esitab oma otsuses hindamise aluseks olevad asjaolud, mis võimaldasid tal hinnata rikkumise raskust ja kestust.

Kuigi vastavalt EÜ artiklile 253 peab komisjon oma otsuseid põhjendama, märkides ära kõik faktilised asjaolud, millest sõltub otsuse õigustatus, ja kaalutlused, mis viisid komisjoni otsuse vastuvõtmiseni, ei nõua nimetatud säte, et ta esitaks kõik faktilised ja õiguslikud küsimused, mida haldusmenetluses käsitleti.

Mis puudutab mitmele ettevõtjale trahve määravat otsust, siis tuleb põhjendamiskohustuse ulatust hinnata eelkõige lähtuvalt asjaolust, et rikkumiste raskusaste tuleb kindlaks määrata suure hulga asjaolude põhjal, nagu juhtumi eripärased asjaolud, selle kontekst ja trahvide hoiatav mõju, kuigi kohustuslikult arvessevõetavatest kriteeriumidest ei ole kehtestatud siduvat või ammendavat loetelu.

(vt punktid 109, 233)

9. Vastavalt kodukorra artikli 48 lõike 2 esimesele lõigule ei või menetluse käigus esitada uusi väiteid, kui need ei tugine õiguslikele või faktilistele asjaoludele, mis on tulnud ilmsiks menetluse käigus. Väide, millega otseselt või kaudselt täiendatakse varem esitatud väidet ja millel on varem esitatud väitega otsene seos, tule b tunnistada vastuvõetavaks.

(vt punkt 124)

10. Komisjon on kohustatud mitte ainult tõendama liidu konkurentsiõigust rikkuva keelatud kokkuleppe olemasolu, vaid ka selle kestust. Täpsemalt, mis puudutab EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumise kohta tõendite esitamist, siis peab komisjon tõendama tema poolt tuvastatud rikkumisi ja esitama sellised tõendid, mille alusel saab õiguslikult piisavalt tuvastada rikkumise koosseisu kuuluvate asjaolude asetleidmise. Kohtul tuleb kahtluse korral eelistada ettevõtjat, kes on rikkumise tuvastanud otsuse adressaat. Seega ei saa kohus järeldada, et komisjon on tõendanud rikkumise toimepanemist õiguslikult piisavalt, kui tal on selles küsimuses veel kahtlusi, eriti kui ta menetleb hagiavaldust, milles palutakse trahvi määrava otsuse tühistamist ja/või muutmist. Nimelt tuleb viimati nimetatud olukorras arvesse võtta süütuse presumptsiooni põhimõtet, mis on üks liidu õiguskorras kaitstavatest põhiõigustest ja mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 48 lõikes 1. Arvestades asjassepuutuvate rikkumiste laadi ning nende eest määratavate karistuste laadi ja raskust, kohaldatakse süütuse presumptsiooni põhimõtet eelkõige ettevõtjatele kohaldatavate konkurentsieeskirjade rikkumiste menetlustes, milles võidakse määrata trahv või karistusmakse. Komisjonil tuleb seega rikkumise toimepanemise kindlaks tuvastamiseks esitada täpseid ja üksteist toetavaid tõendeid.

Kõik komisjoni esitatud tõendid ei pea aga ilmtingimata vastama neile tingimustele rikkumise kõigi tunnuste osas. Piisab, kui kaudsete tõendite kogum, millele institutsioon tugineb, vastab neile nõuetele tervikuna hinnatult.

(vt punktid 129 ja 130, 143)

11. Lisaks on tavapärane, et tegevusega, mida konkurentsivastased kokkulepped puudutavad, tegeletakse saladuskatte all, et koosolekud toimuvad salaja ja et kogu seonduv dokumentatsioon on viidud miinimumini. Sellest järeldub, et isegi kui komisjon avastab selliseid tõendeid, mis otseselt kinnitavad ettevõtjatevahelist õigusvastast teabevahetust ja milleks on näiteks koosolekute protokollid, on need tavaliselt katkendlikud ja korrapäratud, mistõttu on sageli vaja teatud üksikasju tuletamise teel taastada. Seega peab enamikul juhtudel konkurentsivastase tegevuse või kokkuleppe olemasolu järeldama teatud hulgast kokkusattumustest ja kaudsetest viidetest, mis üheskoos käsitletuna võivad muu ühtse selgituse puudumisel moodustada tõendi konkurentsieeskirjade rikkumise kohta.

Lisaks, kui puuduvad tõendid, mis otseselt tõendavad rikkumise kestust, esitab komisjon vähemalt tõendid, mis puudutavad ajaliselt piisavalt lähestikku aset leidnud asjaolusid, nii et võib mõistlikult tuvastada, et see rikkumine vältas katkematult kahe täpse kuupäeva vahel.

Ettevõtja poolt keelatud kokkuleppes osalemise piisavaks tõendamiseks piisab sellest, kui komisjon tõendab, et see ettevõtja osales koosolekutel, mille käigus sõlmiti konkurentsivastaseid kokkuleppeid, olemata sellele selgelt vastu. Kui osalemine sellistel koosolekutel on tõendatud, peab see ettevõtja esitama tõendeid, et ta osales neil kohtumistel ilma mingisuguse konkurentsivastase tagamõtteta, näidates, et ta oli oma konkurentidele teada andnud, et ta osaleb neil kohtumistel muul eesmärgil kui nemad. See õiguspõhimõte põhineb sellel, et ettevõtja, kes osales nimetatud koosolekul ilma avalikult teatamata, et ta ei loe end seal arutatuga seotuks, andis teistele osalejatele mõista, et ta on kokkulepituga nõus ja et ta kavatseb seda järgida. Komisjon teeb aga hindamisvea, kui ta järeldab, et ettevõtja on osalenud liidu konkurentsiõigust rikkuvas keelatud kokkuleppes, kui tal ei ole selle kohta piisavalt kaudseid tõendeid.

(vt punktid 131 ja 132, 158, 165 ja 166)

12. Mis puudutab aastat, mis liidu konkurentsiõiguse norme rikkuva keelatud kokkuleppe puhul otsustatakse aluseks võtta ettevõtjate osakaalu kindlakstegemisel, siis kuigi suuniste määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punkti 1A neljandas ja viiendas lõigus on ette nähtud, et ettevõtjaid koheldakse erinevalt vastavalt nende majanduslikule suutlikkusele, ei ole sätestatud, milline aasta selle osakaalu arvutamisel aluseks võetakse.

Komisjon on kohustatud valima arvutusmeetodi, mis võimaldab võtta arvesse iga ettevõtja suurust ja majanduslikku suutlikkust ning iga ettevõtja poolt toime pandud rikkumise ulatust vastavalt majanduslikule tegelikkusele rikkumise toimepanemise ajal. Lisaks, selles küsimuses arvessevõetav ajavahemik peab olema piiritletud nii, et välja arvutatud käive või lausa turuosad oleksid võimalikult võrreldavad. Sellest tuleneb, et aluseks võetav aasta ei pea tingimata olema viimane täisaasta, mille jooksul rikkumine kestis.

(vt punktid 176 ja 177)

13. Tulenevalt meetodist, mis seisneb trahvi lähtesumma määramise staadiumis keelatud kokkuleppes osalenud ettevõtjate erinevaks kohtlemiseks nende jagamises kategooriatesse, olgugi et see meetod ei arvesta erinevusi samasse kategooriasse paigutatud ettevõtjate suuruste vahel, määratakse samasse kategooriasse paigutatud ettevõtjatele üks kindla suurusega trahvi lähtesumma.

Kuid kategooriatesse jagamisel tuleb järgida võrdse kohtlemise põhimõtet, mille kohaselt on keelatud kohelda sarnaseid olukordi erinevalt ja erinevaid olukordi ühetaoliselt, välja arvatud siis, kui selline kohtlemine on objektiivselt põhjendatud. Lisaks peab trahvisumma olema vähemalt proportsionaalne nende asjaoludega, mida võeti arvesse rikkumise raskusastme hindamisel. Selleks et teha kindlaks, kas keelatud kokkuleppe osaliste jagamine kategooriatesse vastab võrdse kohtlemise ja proportsionaalsuse põhimõtetele, tuleb kontrollida, kas see jagamine on toimunud järjekindlalt ja objektiivselt õigustatult.

Kuigi komisjon võib keelatud kokkuleppe pooleks oleva ettevõtja turuosa tuvastatud rikkumise viimasel täisaastal aluseks võtta selleks, et hinnata nii tema suurust ja majanduslikku suutlikkust teatud turul kui ka tema poolt toime pandud rikkumise ulatust, peab ta siiski tähelepanu pöörama sellele, et iga asjassepuutuva ettevõtja turuosa kajastaks õigesti majanduslikku tegelikkust, mis valitses rikkumise toimepanemise ajal. Üldjuhul saavad pikaajaliste rikkumiste korral ainult juhul, kui rikkumise viimane täisaasta, nagu komisjon on seda arvesse võtnud, langeb kokku iga ettevõtja osalemise kestusega, olla selle aasta turuosad antud küsimuses kohaseks näitajaks ja need annavad võimalikult võrreldavaid tulemusi, eriti selleks, et jagada ettevõtjad kategooriatesse.

(vt punktid 180–182, 184, 186)

14. Ähvarduste esitamine ja surve avaldamine eesmärgiga panna ettevõtja osalema liidu konkurentsiõiguse rikkumises, ei kuulu kergendavate asjaolude hulka, mis on loetletud suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta. Ettevõtjate avaldatav surve, mille eesmärk on viia teised ettevõtjad selleni, et nad osalevad liidu konkurentsiõiguse rikkumises, ei vabasta sõltumata surve suurusest ettevõtjat vastutusest toimepandud rikkumise eest, ei muuda keelatud kokkuleppe raskusastet ega kujuta endast kergendavat asjaolu trahvisummade arvutamisel, kuna ettevõtja oleks võinud teatada võimalikust survest pädevatele ametiasutustele ning esitada neile kaebuse. Seetõttu ei ole komisjon kohustatud selliseid ähvardusi kergendava asjaoluna arvesse võtma.

(vt punktid 211–213)

15. Asjaolude hulgas, mis võivad olla käsitletavad passiivse käitumisena keelatud kokkuleppes ning mis õigustavad trahvi vähendamist suuniste määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punkti 3 esimese taande alusel võib arvesse võtta selliseid asjaolusid nagu ettevõtja osalemine koosolekutel palju ebaregulaarsemalt võrreldes kokkuleppe teiste pooltega, ettevõtja hiline sisenemine rikkumise esemeks olnud turule, sõltumata ettevõtja kartellikokkuleppes osalemise kestusest, või ka sellekohaste selgete avalduste olemasolu, mis pärinevad kolmandate ettevõtjate esindajatelt, kes osalesid rikkumises. Peale selle viitab kartelli liikme „puhtalt passiivne roll” sellele, et ta hoidis „madalat profiili”, st ei osalenud aktiivselt konkurentsivastase kokkuleppe või kokkulepete väljatöötamises.

See, et ettevõtja hoiab „madalat profiili” – isegi kui see osutub tõendatuks – kartelli olemasolu teatud perioodidel või selle teatud kokkulepete suhtes, ei ole piisav. Seega ei ole muudel perioodidel koosolekute kokkukutsumine, nende päevakorra väljapakkumine ja koosolekut ettevalmistavate materjalide jagamine kooskõlas sellise puhtalt passiivse käsutäitja käitumisega, kes hoiab madalat profiili. Niisuguste ülesannete täitmine näitab ettevõtja heakskiitvat ja aktiivset hoiakut kartelli arendamisel, tegevuse jätkamisel ja kontrollimisel.

Lisaks, kui ettevõtja osaleb konkurentsivastase eesmärgiga koosolekutel, isegi kui tal ei ole seal aktiivset rolli, tuleb teda pidada keelatud kokkuleppest osavõtjaks, välja arvatud juhul, kui ta tõendab, et ta avaldas avalikult erimeelsust õigusvastase tegevuse suhtes. Nimelt juba koosolekutel kohal viibimisega ettevõtja nõustub või vähemalt paneb teised koosolekul viibijad uskuma, et ta nõustub põhimõtteliselt seal sõlmitud konkurentsivastase kokkuleppe sisuga.

(vt punktid 217 ja 218, 220, 223, 225)

16. Suuniste määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punkti 1A viies lõik võimaldab komisjonil suurendada suurte ettevõtjate trahve, ent ei kohusta teda tagasihoidliku suurusega ettevõtjate trahvi vähendama. Ettevõtja suurust on nimelt arvesse võetud määruse nr 1/2003 artikli 23 lõikes 2 määratletud ülempiiriga ning suuniste sätetes. Peale nende suurust puudutavate kaalutluste ei ole mingit põhjust kohelda väikeseid ja keskmise suurusega ettevõtjaid teistest ettevõtjatest erinevalt. Asjaolu, et tegu on väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjatega, ei vabasta neid kohustusest järgida konkurentsieeskirju.

Lisaks ei nõua määruse nr 1/2003 artikli 23 lõige 2, et kui trahvid määratakse mitmele samas rikkumises osalenud ettevõtjale, siis väikese või keskmise suurusega ettevõtjale määratud trahv ei tohi käibe protsendilt olla kõrgem suurtele ettevõtjatele määratud trahvidest. Nimelt ilmneb sellest sättest, et nii väikese ja keskmise suurusega kui ka suurte ettevõtjate puhul tuleb trahvisumma määramisel arvesse võtta rikkumise raskusastet ja kestust.

(vt punktid 226, 228, 260)

17. Komisjon on suuniste määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punkti 3 teise taande alusel kohustatud keelatud kokkuleppe täitmata jätmise tunnistama kergendavaks asjaoluks vaid siis, kui ettevõtja, kes sellele asjaolule tugineb, on võimeline tõendama, et ta on selgelt ja märgatavalt olnud keelatud kokkuleppe täitmise vastu nii, et ta häiris ise selle toimimist, ja et ettevõtja ei jätnud lepinguga nõustumise muljet ega õhutanud seega teisi ettevõtjaid keelatud kokkulepet täitma. Ettevõtjatel oleks liiga kerge minimeerida suure trahvi maksmise riski, kui nad võiksid saada kasu ebaseaduslikust kokkuleppest ja seejärel nõuda trahvi vähendamist selle eest, et nende roll rikkumise täideviimises oli üksnes piiratud, kuigi nende suhtumine on õhutanud teisi ettevõtjaid tegutsema konkurentsi rohkem kahjustaval viisil.

(vt punktid 240 ja 241)

18. Samuti ei ole suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta märgitud, et komisjonil tuleb alati eraldi arvesse võtta nende suuniste punktis 3 loetletud igat kergendavat asjaolu. Järelikult ei ole ta kohustatud tegema nende alusel lisavähendamist automaatselt, kuna seda, kas trahvi võimalik vähendamine kergendavate asjaolude esinemisel on asjakohane, tuleb hinnata igakülgselt, võttes arvesse kõiki asjassepuutuvaid asjaolusid tervikuna.

(vt punkt 242)

19. Määruse nr 1/2003 artikli 23 lõikes 2 ette nähtud ülempiiril 10% kogukäibest on eripärane ja iseseisev eesmärk võrreldes rikkumise raskusastme ja kestuse kriteeriumide eesmärgiga, nimelt vältida, et määrataks selliseid trahve, mille osas võib arvata, et ettevõtjad ei suuda neid tasuda, kui silmas pidada nende ettevõtjate suurust, mis on – olgugi et ligikaudselt ja mittetäielikult – määratud kogukäibe põhjal. Seega on nimetatud piir ühetaoliselt kohaldatav kõigile ettevõtjatele ja see on väljendatud sõltuvalt iga ettevõtja suurusest, eesmärgiga vältida ülemäära suuri ja ebaproportsionaalseid trahve. Selle piiri ainus võimalik tagajärg on see, et raskusastme ja kestuse kriteeriumide põhjal arvutatud trahvisummat vähendatakse kuni lubatud ülempiirini, kui see peaks seda piiri ületama. Ülempiiri kohaldamine tähendab, et ettevõtja ei maksa kogu trahvi, mida nende kriteeriumide põhjal tuleks üldjuhul maksta.

Lisaks, määruse nr 1/2003 artikli 23 lõige 2 ei keela komisjonil oma arvutuse käigus viidata nimetatud ülempiirist suuremale vahesummale, kui lõpuks määratud trahvisumma seda piiri ei ületa. Seega ei ole komisjon üheski suuniste määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta kohaldamise etapis kohustatud tagama, et trahvide vahesummad väljendaksid kõiki asjaomaste ettevõtjate kogukäivete vahel esinevaid erinevusi. Komisjon ei ole ka kohustatud tagama, et ettevõtjate trahvide lõppsummad, milleni tema arvutused viivad, väljendavad kõiki ettevõtjate käivete erinevusi.

(vt punktid 257, 259)

20. Komisjonil ei ole kohustust trahvisumma kindlaksmääramisel arvestada ettevõtja puudulikku majanduslikku olukorda, kuna sellise kohustuse tunnustamine viiks turutingimustele halvemini kohandunud ettevõtjatele õigustamatu konkurentsieelise andmiseni.

(vt punkt 258)

21. Üldkohtule vastavalt EÜ artiklile 229 määruse nr 1/2003 artikliga 31 antud täielik pädevus annab Üldkohtule lisaks puhtale karistuste õiguspärasuse kontrolli õigusele – mille raames võib Üldkohus üksnes tühistamishagi rahuldamata jätta või vaidlustatud akti tühistada – ka õiguse asendada komisjoni hinnang enda omaga ja järelikult teha vaidlustatud akti muutev kohtuotsus, isegi kui ta seda ei tühista, et kõigi faktiliste asjaoludega arvestades muuta muu hulgas trahvi, kui tal on palutud anda hinnang trahvisummale.

Olemuselt ei ole trahvi kindlaksmääramine Üldkohtu poolt täpne aritmeetiline tehe. Üldkohus ei ole oma täieliku pädevuse teostamisel seotud ka komisjoni arvutustega või tema suunistega määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta, vaid ta peab kõiki kohtuasja asjaolusid arvesse võttes ise hinnangu andma.

(vt punktid 265 ja 266)

22. EÜ artikli 81 rikkumiste eest määratavate trahvide – nagu need on ette nähtud määruse nr 1/2003 artikli 23 lõikes 2 – eesmärk on karistada ettevõtjaid õigusvastase tegevuse eest ja hoiatada nii neid kui ka ülejäänud ettevõtjaid liidu konkurentsieeskirjade rikkumise eest tulevikus. Nii on ettevõtja suuruse ja koguvahendite arvessevõtmine trahvi hoiatava mõju tagamiseks seotud mõjuga, mida nimetatud ettevõtjale soovitakse avaldada, kuna karistus ei tohi olla tühine võrreldes ettevõtja finantsilise suutlikkusega.

Lisaks, proportsionaalsuse põhimõte nõuab, et institutsioonide aktid ei läheks kaugemale sellest, mis on asjassepuutuvate õigusnormidega taotletavate õiguspäraste eesmärkide saavutamiseks sobiv ja vajalik, ning juhul, kui on võimalik valida mitme sobiva meetme vahel, tuleb rakendada kõige vähem piiravat meedet, ning tekitatud piirangud peavad olema vastavuses seatud eesmärkidega. Sellest järeldub, et trahvid ei tohi olla liiga suured võrreldes taotletavate eesmärkidega, st konkurentsieeskirjade järgimise eesmärgiga, ja konkurentsieeskirjade rikkumise eest ettevõtjale määratud trahvi suurus peab olema proportsionaalne rikkumisega, mida tuleb hinnata tervikuna, arvestades eelkõige rikkumise raskust.

(vt punktid 279 ja 280)