Kohtuasi C‑414/16

Vera Egenberger

versus

Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung eV

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesarbeitsgericht)

Eelotsusetaotlus – Sotsiaalpoliitika – Direktiiv 2000/78/EÜ – Võrdne kohtlemine – Erinev kohtlemine usutunnistuse või veendumuste alusel – Kutsetegevus kirikutes ja teistes usutunnistusel või veendumustel põhineva eetosega organisatsioonides – Usutunnistus või veendumused, mis on organisatsiooni eetose seisukohast olulised, õiguspärased ja põhjendatud kutsenõuded – Mõiste – Tegevuse laad ja selle kontekst – ELTL artikkel 17 – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklid 10, 21 ja 47

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (suurkoda) 17. aprilli 2018. aasta otsus

Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, artikli 4 lõiget 2 koostoimes selle direktiivi artiklitega 9 ja 10 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tuleb tõlgendada nii, et kui kirik või muu usutunnistusel või veendumustel põhineva eetosega organisatsioon väidab niisuguse akti või otsuse põhjendamisel, millega lükatakse tagasi tema vabale töökohale kandideerinud isiku kandidatuur, et asjasse puutuva tegevuse laadi või selle konteksti tõttu on usutunnistus kiriku või organisatsiooni eetose seisukohast oluline, õiguspärane ja põhjendatud kutsenõue, peab selle väite üle saama vajaduse korral teostada tõhusat kohtulikku kontrolli, eesmärgiga tagada, et konkreetsel juhul on selle direktiivi artikli 4 lõikes 2 nimetatud kriteeriumid täidetud. Kuigi direktiivi 2000/78 eesmärk on niisiis kaitsta töötajate põhiõigust mitte olla diskrimineeritud usutunnistuse või veendumuste alusel, võtab see direktiiv artikli 4 lõike 2 kaudu arvesse ka kirikute ja teiste usutunnistusel või veendumustel põhineva eetosega avalike või eraorganisatsioonide õigust autonoomiale, nagu seda tunnustatakse ELTL artiklis 17 ja harta artiklis 10, millest viimane vastab Roomas 4. novembril 1950 alla kirjutatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklile 9. Direktiivi 2000/78 artikli 4 lõike 2 eesmärk on tagada õige tasakaal kahe õiguse vahel, mis on ühelt pool kirikute ja teiste usutunnistusel või veendumustel põhineva eetosega avalike või eraorganisatsioonide õigus autonoomiale ning teiselt poolt töötajate põhiõigus mitte olla diskrimineeritud usutunnistuse või veendumuste alusel, sealhulgas tööle võtmisel, olukordades, kus võib esineda nende õiguste konkurents. Selleks näeb nimetatud säte ette kriteeriumid, mida tuleb niisugusel kaalumisel arvesse võtta, et tagada õige tasakaal nende õiguste vahel, mis võivad omavahel konkureerida. Kuid vaidluse korral peab seda kaalumist saama kontrollida sõltumatu asutus ja lõppastmes riigisisene kohus. ELTL artikkel 17 väljendab liidu neutraalsust küsimuses, kuidas liikmesriik korraldab oma suhteid kirikute, usuühenduste või kogudustega. Samas ei võimalda see artikkel olukorda, kus direktiivi 2000/78 artikli 4 lõikes 2 nimetatud kriteeriumide täitmise üle tõhusat kohtulikku kontrolli ei teostatagi. (vt punktid 50–53, 58 ja 59 ning resolutsiooni punkt 1)

Direktiivi 2000/78 artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et oluline, õiguspärane ja põhjendatud kutsenõue, millele selles sättes viidatakse, on asjasse puutuva kiriku või organisatsiooni eetose seisukohast vajalik ja objektiivselt eeldatav nõue antud kutsetegevuse laadi või selle konteksti tõttu ning sellel ei saa olla muid eesmärke kui kiriku või organisatsiooni eetos või õigus autonoomiale. See nõue peab olema kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega. Mis puudutab direktiivi 2000/78 artikli 4 lõikes 2 kasutatud mõiste „oluline, õiguspärane ja põhjendatud kutsenõue“ tõlgendust, siis nähtub sellest sättest selgelt, et usutunnistus või veendumused võivad olla kutsenõudeks siis, kui selle tingib tegevuse „laad“ või selle kontekst“. Nii sõltub usutunnistuse või veendumuste alusel erineva kohtlemise õiguspärasus viimati nimetatud sätte seisukohast sellest, kas esineb objektiivselt kontrollitav otsene seos tööandja kehtestatud kutsenõude ja asjasse puutuva tegevuse vahel. Selline seos võib tuleneda kas tegevuse laadist, näiteks kui selle raames tuleb osaleda kiriku või asjasse puutuva organisatsiooni eetose määratlemisel või panustada usu kuulutamise missiooni, või selle tegevuse kontekstist, nagu vajadus tagada kiriku või organisatsiooni usaldusväärne esindamine sellest väljaspool. Nagu nõuab direktiivi 2000/78 artikli 4 lõige 2, peab see kutsenõue olema kiriku või organisatsiooni eetose seisukohast ka „oluline, õiguspärane ja põhjendatud“. Kuigi üldjuhul ei tule liikmesriigi kohtutel kutsenõude alusel, millele tuginetakse, hinnata eetost ennast, nagu on rõhutatud käesoleva kohtuotsuse punktis 61, tuleb neil siiski igal üksikjuhul kindlaks teha, kas selle eetose seisukohast on need kolm kriteeriumit täidetud. Nende kriteeriumide kohta on oluline täpsustada esiteks seoses nõude „olulisusega“, et selle omadussõna kasutamine tähendab, et liidu seadusandja jaoks peab sellisesse usku kuulumine või niisuguste veendumuste jagamine, millele põhineb asjasse puutuva kiriku või organisatsiooni eetos, olema vajalik selle kutsetegevuse olulisuse tõttu asjasse puutuva kiriku või organisatsiooni eetose kinnistamisel või tema õiguse autonoomiale teostamisel. Teiseks, mis puudutab nõude „õiguspärasust“, siis näitab selle termini kasutamine, et liidu seadusandja soovis tagada, et nõue seoses sellisesse usku kuulumise või niisuguste veendumuste jagamisega, millele põhineb asjasse puutuva kiriku või organisatsiooni eetos, ei täidaks muud eesmärki kui asjasse puutuva kiriku või organisatsiooni eetos või tema õiguse autonoomiale teostamine. Mis puudutab kolmandaks nõude „põhjendatud“ laadi, siis ei näita see termin mitte ainult seda, et kontrolli direktiivi 2000/78 artikli 4 lõikes 2 nimetatud tingimuste täitmise üle saab teostada riigisisene kohus, vaid ka seda, et kirik või organisatsioon, kes on selle nõude kehtestanud, on kohustatud asja faktilisi asjaolusid arvestades tõendama, et tema eetose või tema õiguse autonoomiale kahjustamise väidetav oht on tõenäoline ja oluline, mistõttu on sellise nõude kehtestamine tegelikult vajalik. (vt punktid 62–67 ja 69 ning resolutsiooni punkt 2)