EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(kolmas koda)

26. märts 2014

Kohtuasi F‑8/13

CP

versus

Euroopa Parlament

Avalik teenistus – Ametnikud – Üksuse juhataja – Katseaeg – Üksuse juhataja ametikohale kinnitamata jätmine – Mittejuhtivale ametikohale üleviimine – Parlamendi sise‑eeskirjad

Ese: ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingule, esitatud hagi, milles CP palub esiteks tühistada 23. märtsi 2012. aasta otsus, millega Euroopa Parlament ei kinnitanud teda üksuse juhataja ametikohale, ja teiseks hüvitada selle otsuse õigusvastasuse tõttu tekkinud kahju.

Otsus: Tühistada 23. märtsi 2012. aasta otsus, millega Euroopa Parlament ei kinnitanud CP‑d üksuse juhataja ametikohale ja viis ta üle ametikohale liidu sisepoliitika peadirektoraati. Ülejäänud osas jätta hagi rahuldamata. Jätta Euroopa Parlamendi kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja CP kohtukulud.

Kokkuvõte

1. Ametnike hagid – Hagi kaebuse rahuldamata jätmise otsuse peale – Mõju – Vaidlustatud akti peale hagi esitamine – Tingimus – Rahuldamata jätmise otsuse põhjenduse ja vaidlustatud akti kokkulangemise nõue

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)

2. Ametnikud – Teenistusüksuste töö korraldus – Töötajate ametisse nimetamine – Teisele ametikohale määramine – Administratsiooni kaalutlusõigus – Piirid – Teenistuse huvid – Mitterahuldavate töötulemustega üksuse juhataja üleviimine mittejuhtivale ametikohale – Lubatavus

(Personalieeskirjad, artikli 7 lõige 1 ja artikkel 51)

3. Ametnikud – Vaba ametikoht – Ametikoha täitmine üleviimise teel – Katseaeg – Tegevuskava koostamine, kui ametnikul esinevad raskused – Asjaomase isiku kohustus kava koostamisel osaleda – Administratsiooni kohustus tegutseda kohe, kui raskused tekivad

(Personalieeskirjad, artiklid 21 ja 21a; Euroopa Parlamendi sise‑eeskirjad, mis käsitlevad üksuse juhataja, direktori ja peadirektori ametikohale kinnitamist)

4. Ametnikud – Vaba ametikoht – Ametikoha täitmine üleviimise teel – Katseaeg – Saavutatavate eesmärkide kindlaksmääramine hindamisperioodi alguses – Järgimata jätmine – Tagajärg – Hindamise kontrollimine

(Personalieeskirjad, artikkel 43; Euroopa Parlamendi sise‑eeskirjad, mis käsitlevad üksuse juhataja, direktori ja peadirektori ametikohale kinnitamist)

5. Ametnikud – Põhimõtted – Kaitseõigused – Asjaomase isiku ärakuulamise kohustus enne huve kahjustava akti vastuvõtmist – Ulatus – Kohaldamine teisele ametikohale määramise meetmetele

(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 41 lõige 2)

6. Ametnikud – Teenistusüksuste töö korraldus – Töötajate ametisse nimetamine – Teisele ametikohale määramine – Administratsiooni kaalutlusõigus – Administratsiooni hoolitsemiskohustus – Asjaomase teenistuja huvide arvessevõtmine – Kohtulik kontroll – Piirid

(Personalieeskirjad, artikli 7 lõige 1)

1. Tühistamisnõuded, mis on vormiliselt suunatud kaebuse rahuldamata jätmise peale, toovad kaasa Avaliku Teenistuse Kohtu poole pöördumise akti osas, mille peale kaebus esitati, kui tühistamisnõuetel puudub sellistena iseseisev sisu.

Arvestades kohtueelse menetluse enda eesmärki, milleks on anda administratsioonile võimalus oma otsus läbi vaadata, on see menetlus siiski areneva loomuga, nii et personalieeskirjade artiklites 90 ja 91 sätestatud õiguskaitsevahendite süsteemis võib administratsioon kaebuse rahuldamata jätmise korral olla kohustatud muutma põhjendusi, mis on vaidlustatud akti aluseks. Seega, kui kaebuse rahuldamata jätmise otsuses sisalduvas põhjenduses vastatakse üksnes kaebusele, siis hinnatakse algselt huve kahjustava akti õiguspärasust, võttes aluseks kaebuse rahuldamata jätmise otsuses sisalduvaid põhjendusi.

(vt punktid 18 ja 21)

Viited:

Euroopa Kohus: 17. jaanuar 1989, kohtuasi 293/87: Vainker vs. parlament (punkt 8).

Esimese Astme Kohus: 6. aprill 2006, kohtuasi T‑309/03: Camόs Grau vs. komisjon (punkt 43).

Euroopa Liidu Üldkohus: 9. detsember 2009, kohtuasi T‑377/08 P: komisjon vs. Birkhoff (punktid 55–60).

Avaliku Teenistuse Kohus: 15. detsember 2010, kohtuasi F‑67/09: Angulo Sánchez vs. nõukogu (punkt 70); 28. märts 2012, kohtuasi F‑36/11: BD vs. komisjon (punkt 47).

2. Ametisse nimetava asutuse pädevus ametnikke teenistuse huvides üle viia tuleneb vahetult personalieeskirjade artikli 7 lõikest 1, ilma et sellise pädevuse andmiseks oleks vaja vastu võtta rakenduseeskirju, ning teenistuse huvidega ei oleks kooskõlas jätkata teenistussuhet juhtival ametikohal ametnikuga, kes eeldatavasti ei ole tõendanud, et ta on piisavalt pädev sellisel ametikohal töötama.

Järelikult võib ametisse nimetav asutus tugineda vahetult personalieeskirjade artikli 7 lõikele 1, et viia mittejuhtivale ametikohale üle üksuse juhataja, kelle töötulemused on olnud mitterahuldavad.

Eeltoodut ei sea kahtluse alla ka personalieeskirjade artikkel 51. Selles artiklis peetakse silmas sellise ametniku erilist olukorda, kes on järjestikuste hindamisaruannete alusel osutunud ametialaselt ebapädevaks ning keda ähvardab teenistusest vabastamine, madalamale ametiastmele viimine või madalmasse tegevusüksusesse liigitamine sama palgaastme säilitamise või säilitamiseta. Seega on tegemist olukorraga, mis erineb olukorrast, milles on üksuse juhataja, kelle suhtes ei kohaldata ebapädevuse korral mõnda nimetatud meetmetest.

(vt punktid 31–33)

3. Institutsiooni sise‑eeskirju, mille kohaselt koostavad hindaja ja katseajal olev ametnik vestluse käigus tegevuskava, tuleb tõlgendada kooskõlas hierarhia põhimõttega, mille ulatust on täpsustatud personalieeskirjade artiklites 21 ja 21a ning mille järgi on ülemuse tahe tema alluvate tahte suhtes ülimuslik. Ka mittenõustumise korral otsustab tegevuskava sisu üle lõplik hindaja. Asjaomase ametniku osalemine tegevuskava koostamisel on siiski õigustatud sellega, et tegevuskavas võetaks piisavalt arvesse ametnikuga seonduvaid raskusi ja et see vastaks tema vajadustele. Niisiis ei täidaks tegevuskava oma ülesannet, kui asjaomasel ametnikul ei oleks võimalik selle vastuvõtmisel osaleda. Olukorras, kus niisugustes sise‑eeskirjades ei ole piirdutud üksnes sellega, et asjaomane ametnik kuulatakse ära, vaid ta on koos hindajaga kaasatud tegevuskava koostamisse, tuleb seda lugeda oluliseks. Selline nõue ei ole täidetud juhul, kui hindajad koostavad tegevuskava, mille nad pärast tegevuskava kinnitamist ametnikule üksnes teatavaks teevad.

Lisaks, kuigi sise‑eeskirjad näevad ette, et tegevuskava koostamise menetluse võib algatada igal ajal, ei või nende eeskirjade kohaselt tegevuskava siiski koostada viimasel hetkel. Sise‑eeskirjade järgi tuleb katseajal raskuste esinemise korral algatada viivitamata menetlus järelejäänud kuude kohta tegevuskava koostamiseks ning ametisse nimetavat asutust tuleb korrapäraselt olukorra arengust teavitada, mille selge eesmärk on tagada kõnealuse kava kasulik mõju. Seega ilmneb sellisest sättest, kui tõlgendada seda a fortiori kooskõlas hoolitsemiskohustusega, et hindajad peavad tegutsema kohe, kui raskused ilmnevad.

(vt punktid 46 ja 48)

Viited:

Euroopa Kohus: 7. mai 1991, kohtuasi C‑291/89: Interhotel vs. komisjon (punkt 17); 7. mai 1991, kohtuasi C‑304/89: Oliveira vs. komisjon (punkt 21).

Esimese Astme Kohus: 23. märts 2000, kohtuasi T‑95/98: Gogos vs. komisjon (punkt 53).

4. Institutsiooni uutele üksuse juhatajatele määratud katseaja eesmärk on üsna lähedane eesmärgile, millega on põhjendatud uutele ametnikele katseaja määramine. Samamoodi on katseaja lõpus hindamine üsna sarnane personalieeskirjade artiklis 43 sätestatud perioodilise hindamisega. Selleks et katseaega oluliseks pidada, peab see olema läbitud tavapärastes tingimustes. Peale selle, kui on kehtestatud eeskirjad, mis näevad ette ametnikule eesmärkide kindlaksmääramise iga hindamisperioodi alguses, siis on nende eeskirjade eiramine oluline rikkumine, mis õigustab vaidlusaluse hindamise kontrollimist.

Seega, kui institutsiooni sise‑eeskirjadest tuleneb, et üksuse juhataja ametikohale kinnitamise või kinnitamata jätmise otsus peab põhinema kogu katseaega hõlmaval hinnangul, mis katseaja kohta kehtestatud konkreetseid eesmärke arvestades anti, siis asjaolu, et asjaomane isik ei täitnud tegevuskava, ei saa sellist otsust kuidagi õigustada, isegi kui kava oli koostatud õigusvastaselt ja mittetähtaegselt.

Ametikoha kirjeldust ei saa iseenesest pidada dokumendiks, mis määrab kindlaks ametniku eesmärgid, kuna need kaks kategooriat dokumente on erineva eesmärgi ja tunnustega.

(vt punktid 57, 58, 65 ja 75)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 30. november 1994, kohtuasi T‑568/93: Correia vs. komisjon (punkt 34); 28. november 2007, kohtuasi T‑214/05: Vounakis vs. komisjon (punkt 43).

Avaliku Teenistuse Kohus: 13. detsember 2007, kohtuasi F‑42/06: Sundholm vs. komisjon (punktid 39–41); 2. juuli 2009, kohtuasi F‑49/08: Giannini vs. komisjon (punkt 65); 10. november 2009, kohtuasi F‑71/08: N vs. parlament (punktid 56–60); 12. mai 2011, kohtuasi F‑66/10: AQ vs. komisjon (punktid 68 ja 88).

5. Teisele ametikohale määramise meede ei puuduta asjaomase ametniku vastu algatatud menetlust ja seetõttu ei saa ta tugineda kohustusele, et institutsioon peab austama ametniku kaitseõigusi kui selliseid. Siiski hõlmavad kaitseõigused, olles laiemad, kahtlemata iga isiku menetlusõigust olla ära kuulatud enne seda, kui tema suhtes kohaldatakse üksikmeedet, mis võib teda kahjustada.

Õigus olla ära kuulatud igas sellist laadi menetluses kujutab endast põhiõigust, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 41, milles tagatakse õigus heale haldusele. Sellega seoses on vastavalt Euroopa Liidu põhiõiguste harta põhjendusele 4 harta eesmärk tugevdada põhiõiguste kaitset, tuues need selgemini esile. Sarnaselt Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga on Euroopa Liidu põhiõiguste harta eesmärk, et sellega tagatud õigused oleksid konkreetsed ja tegelikud, mitte aga teoreetilised ja illusoorsed.

(vt punktid 79–81)

Viited:

Euroopa Kohus: 22. november 2012, kohtuasi C‑277/11: M. (punktid 81‑83); 18. juuli 2013, liidetud kohtuasjad C‑584/10 P, C‑593/10 P ja C‑595/10 P: komisjon vs. Kadi (punktid 98 ja 99).

Avaliku Teenistuse Kohus: 5. detsember 2012, liidetud kohtuasjad F‑88/09 ja F‑48/10: Z vs. Euroopa Kohus (punktid 144–147), mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Üldkohtusse, kohtuasi T‑88/13 P.

6. Kui ametnik määratakse teisele ametikohale, siis tulenevalt hoolitsemiskohustusest peab asutus hindama olukorda tõhusalt, täielikult ja igakülgselt teenistuse huvidest ja asjaomase ametniku huvidest lähtudes ning need huvid kajastuvad vajaduse korral seisukohtades, mille asjaomane ametnik talle teatavaks tehtud asjaolude kohta esitab.

Kui administratsioonil on siinjuures ulatuslik kaalutlusõigus, siis nõuab kohtulik kontroll, mis on küll piiratud, et institutsioonid suudaksid tõendada, et vaidlustatud otsus on vastu võetud neile kuuluva kaalutlusõiguse teostamise raames, mis eeldab kõigi nende elementide ja asjaolude arvessevõtmist, mis on kõnealust olukorda arvestades asjakohased.

(vt punktid 82 ja 83)

Viited:

Euroopa Kohus: 7. september 2006, kohtuasi C‑310/04: Hispaania vs. nõukogu (punkt 122); 8. juuli 2010, kohtuasi C‑343/09: Afton Chemical (punkt 34).

Euroopa Liidu Üldkohus: 14. november 2013, kohtuasi T‑456/11: ICdA jt vs. komisjon (punkt 46).

Avaliku Teenistuse Kohus: 11. juuli 2007, kohtuasi F‑105/05: Wils vs. parlament (punkt 75); 23. oktoober 2013, kohtuasi F‑93/12: D’Agostino vs. komisjon (punkt 57), mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Üldkohtusse, kohtuasi T‑670/13 P.