Mis puutub direktiivi 2003/109 pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta, siis kuigi direktiivi artikli 3 lõige 1 seab pikaajalise elaniku staatuse – mis kätkeb õigust võrdsele kohtlemisele selle direktiivi artiklis 11 nimetatud valdkondades – andmise tingimuseks seadusliku liikmesriigis elamise, ei välista sama direktiiv sugugi võimalust, et muud liidu õigusaktid, nagu direktiiv 80/987, näevad muudel tingimustel kolmanda riigi kodanike suhtes ette õigusi, et rakendada omakorda nende õigusaktide eesmärke.

Direktiivi 80/987/EMÜ töötajate kaitse kohta tööandja maksejõuetuse korral (muudetud direktiiviga 2002/74) sätteid tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklik õigusakt, mis käsitleb töötajate kaitset tööandja maksejõuetuse korral ja mille kohaselt kolmanda riigi kodanik, kes elab asjaomases liikmesriigis ebaseaduslikult, ei vasta töötaja mõistele, kes sellisena võib taotleda tööandja maksejõuetuse hüvitist tööandja maksejõuetuse tõttu rahuldamata töötasunõude alusel, kui seda kolmanda riigi kodanikku tuleb asjaomase liikmesriigi tsiviilõiguse normide põhjal määratleda „töötajana”, kellel on õigus töötasule, mille väljamõistmist tööandjalt saab ta siseriiklikelt kohtutelt nõuda.

Kõigepealt tuleb märkida, et direktiivi artikli 1 lõige 1 ega muud sätted ei välista direktiivi kohaldamist kolmanda riigi kodanike suhtes ega luba sõnaselgelt liikmesriikidel seda ka teha.

Lisaks kohaldatakse direktiivi 80/987 artikli 1 lõike 1 kohaselt direktiivi töösuhetest tulenevate töötaja nõuete suhtes, mis on suunatud tööandja vastu. Direktiivi artikli 1 lõigetes 2 ja 3 liikmesriikide suhtes ette nähtud võimalus jätta teatavad töötajarühmad kõnealuse direktiivi reguleerimisalast välja puudutab aga üksnes erijuhte ning selle suhtes kehtivad teatavad tingimused.

Pealegi ei vabasta direktiivi 80/987 artikli 1 lõige 2, mis lubab erandina jätta teatavad töötajarühmad muude tagatisliikide olemasolu tõttu välja, liikmesriike kohustusest pakkuda neile töötajatele nende tööandja maksejõuetuse korral kaitset, vaid nõuab, et asjaomastel töötajatel oleks kõnealusest direktiivist tulenevaga samaväärne kaitse.

Kuigi põhikohtuasjas käsitletav siseriiklik õigusnorm määratleb põhimõtteliselt kõiki alla 65‑aastaseid füüsilisi isikuid, kes on eraõiguslikus või avalik‑õiguslikus töösuhtes, kui „töötajaid”, kellel on õigus tööandja maksejõuetuse korral hüvitistele, jätab asjaomane õigusnorm kolmanda riigi kodanikud, kes elavad selles liikmesriigis ebaseaduslikult, „töötaja” mõiste alt välja ning seega ilma õigusest tööandja maksejõuetuse hüvitisele.

Arvestades asjaolu, et siseriiklik norm ei paku kolmanda riigi kodanikele samaväärset kaitset saada tööandja maksejõuetuse hüvitist, näib, et see ei vasta tingimustele, mis võimaldavad jätta teatavad „töötaja” rühmad direktiivi 80/987 artikli 1 lõike 2 alusel välja. Pealegi on selge, et kõnealusele sättele ei laiene direktiivi artikli 1 lõige 3, mis lubab direktiivi reguleerimisalast välja jätta füüsilise isiku poolt palgatud koduabilised ja kasumiosa eest töötavad kalurid.

Lisaks on arvestades direktiivi 80/987 sotsiaalset eesmärki ning artikli 1 lõike 1 sõnastust, mille kohaselt direktiivi kohaldatakse „töötajate nõuete suhtes, mis tekivad töölepingutest või töösuhetest”, mõiste „töötaja” määratlus tingimata seotud töösuhtega, mis annab õiguse nõuda tööandjalt tehtud töö eest tasu. Nii on see siseriiklikus õiguses ette nähtud mõiste „töötaja” määratlusega.

Oleks vastuolus direktiivi 80/987 sotsiaalse eesmärgiga, milleks on tagada kõigile töötajatele tööandja maksejõuetuse korral vähemalt miinimumkaitse liidu õiguse alusel selle kaudu, et tasutakse töölepingust või töösuhtest tulenevad rahuldamata töötasunõuded kindlaksmääratud ajavahemiku eest, võtta isikutelt, keda siseriiklikud õigusnormid üldiselt käsitavad töötajatena ning kellel on nende õigusnormide alusel direktiivi artikli 1 lõikes 1 ja artikli 3 esimeses lõigus nimetatud töölepingust või töösuhtest tulenev töötasunõue oma tööandja vastu, kaitse, mille asjaomane direktiiv näeb ette tööandja maksejõuetuse korral.

(vt punktid 36–38, 40–42, 44, 45, 49 ja resolutsioon)