Keywords

Summary



Keywords

1. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Ebaseadusliku abi tagasinõudmise kohustuse rikkumine – Vastuväited – Täitmise täielik võimatus – Hindamiskriteeriumid

(EÜ artikli 88 lõige 2 ja EÜ artikli 228 lõige 2)

2. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Rahatrahvid – Eesmärk – Asjakohase sanktsiooni valik

(EÜ artikli 228 lõige 2)

3. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Rahatrahvid – Karistusmakse – Maksmiseks kohustamine – Tingimus – Kohustuste rikkumise vältamine kuni asjaolude analüüsimiseni Euroopa Kohtu poolt

(EÜ artikli 228 lõige 2; nõukogu määrus nr 659/1999, põhjendus 13)

4. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Rahatrahvid – Karistusmakse – Karistusmakse vorm – Summa kindlaksmääramine – Kriteeriumid

(EÜ artikli 228 lõige 2)

5. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Rahatrahvid – Karistusmakse – Summa kindlaksmääramine – Asjaomase liikmesriigi kohustus esitada tõendid täitmise seisu kohta

(EÜ artikli 228 lõige 2)

6. Riigiabi – Komisjoni otsus, millega abi tunnistatakse ühisturuga kokkusobimatuks ning kohustatakse see tagasi nõudma – Liikmesriigi kohustuste kindlaksmääramine – Tagasinõudmise kohustus – Ulatus

(EÜ artikli 88 lõige 2; EL artikli 3 lõige 3 ja EL artikkel 51; protokoll nr 27 siseturu ja konkurentsi kohta)

7. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Riigiabi – Rahatrahvid – Karistusmakse – Karistusmakse tasumise kohustuse lõppemise kord – Raskustes või pankrotistunud abisaajad – Mõju puudumine

(EÜ artikli 228 lõige 2)

8. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Riigiabi – Rahatrahvid – Karistusmakse – Karistusmakse tasumise kohustuse lõppemise kord – Siseriiklikes kohtutes vaidlustatud tagastamiskorraldused – Siseriiklike asutuste kohustus vaidlustada siseriiklikud otsused, mis võtavad komisjoni otsuselt toime

(EÜ artikli 228 lõige 2)

9. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Rahatrahvid – Karistusmakse – Põhisumma – Kahe karistuse kumuleerimine – Lubatavus – Tingimused

(EÜ artikli 228 lõige 2)

10. Riigiabi – Ebaseadusliku abi tagasinõudmine – Kohustus – Kohustus täita komisjoni otsus viivitamata ja tõhusalt

(EÜ artikli 88 lõige 2)

Summary

1. Juhul kui komisjoni otsuse peale, millega nõutakse ühisturuga kokkusobimatu riigiabi tühistamist, ei ole esitatud hagi või kui selline hagi on jäetud rahuldamata, on ainus vastuväide, millele liikmesriik saab kohustuste rikkumise hagi korral tugineda, see, et kõnealust otsust on täiesti võimatu nõuetekohaselt täita. Kartus sisemiste probleemide ees, isegi kui need on ületamatud, ega ka asjaolu, et kõnealusel liikmesriigil on vaja iga asjaomase äriühingu konkreetset olukorda kontrollida, ei saa selles suhtes õigustada seda, et liikmesriik ei täida kohustusi, mis tal liidu õiguse kohaselt lasuvad.

Pärast liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastavat esimest kohtuotsust komisjoni otsuse täitmisega viivitamine asjaomase liikmesriigi poolt, mis tulenes peamiselt sellest, et liikmesriik sekkus asjaomase ebaseadusliku abi summa tuvastamise ja sissenõudmisega seotud probleemide kõrvaldamiseks hilja, ei saa olla täitmise ajutisel täielikul võimatusel rajanev tulemuslik põhjendus. Siinkohal ei puutu asjasse see, et asjaomane liikmesriik teavitas komisjoni probleemidest, mis tekkisid kõnealuse abi tagasinõudmisel, ning nende probleemide leevendamiseks leitud lahendustest.

(vt punktid 30 ja 31)

2. EÜ artikli 228 lõikes 2 ette nähtud menetluses on Euroopa Kohtu ülesanne igas tema menetluses olevas kohtuasjas konkreetse juhtumi asjaoludest ning tema hinnangul nõutavast vajalikust veenvuse ja hoiatavuse määrast lähtudes määrata sobivad rahalised sanktsioonid, et tagada algselt rikkumise tuvastanud kohtuotsuse võimalikult kiire täitmine ja hoida ära liidu õiguse analoogsete rikkumiste kordumine. Seejuures ei ole komisjoni ettepanekud rahaliste karistuste kohta Euroopa Kohtu jaoks siduvad, vaid kujutavad endast ainult vajalikku lähtepunkti. Samuti ei ole komisjoni teatistes sisalduvad suunised Euroopa Kohtu jaoks siduvad, vaid need aitavad tagada nimetatud institutsiooni tegevuse läbipaistvuse, ootuspärasuse ja õiguskindluse.

Lisaks võib tuvastatud rikkumise õiguslik ja faktiline kontekst viidata sellele, et liidu õiguse analoogsete rikkumiste tulevikus kordumise tõhusaks ärahoidmiseks tuleb võtta hoiatav meede.

(vt punktid 35–37, 89)

3. Karistusmakse määramine on üldjuhul õigustatud vaid siis, kui eelneva kohtuotsuse täitmata jätmises seisnev rikkumine vältab seni, kuni Euroopa Kohus analüüsib asjaolusid.

Ebaseadusliku abi tagasinõudmise kohta komisjoni tehtud otsuse täitmist puudutavas menetluses on sellise olukorraga tegemist juhul, kui suulise menetluse lõpetamise kuupäevaks ei ole abi andnud liikmesriik veel olulist osa tagasi nõudnud, takistades seega tõhusa konkurentsi taastamist, nii nagu see on ette nähtud EÜ artikli 88 kohaldamist käsitleva määruse nr 659/1999 põhjenduses 13.

Selle liikmesriigi kohustamine tasuma karistusmakset on sobiv rahaline meede, et ajendada teda võtma vajalikke meetmeid, selleks et lõpetada tuvastatud rikkumine ning tagada komisjoni otsuse ja tema suhtes tehtud varasema rikkumist tuvastava kohtuotsuse täielik täitmine.

(vt punktid 42, 44 ja 45)

4. Selles valdkonnas kaalutlusõigust teostades on Euroopa Kohtu ülesanne määrata karistusmakse kindlaks selliselt, et see oleks ühelt poolt asjaoludele vastav ning teiselt poolt proportsionaalne tuvastatud rikkumise ja asjaomase liikmesriigi maksevõimega.

Kaalutlusõiguse teostamisel peab Euroopa Kohus liidu õiguse ühetaoliseks ja tõhusaks kohaldamiseks tagama karistusmakse sunniiseloomu, arvestades üldjuhul selliseid põhikriteeriume nagu rikkumise kestus, raskusaste ja kõnealuse liikmesriigi maksevõime. Nende kriteeriumide kohaldamisel peab Euroopa Kohus arvesse võtma eelkõige täitmata jätmise tagajärgi avalikele ja erahuvidele ning edasilükkamatut vajadust, et kõnealune liikmesriik täidaks oma kohustusi.

Mis puudutab vaidlust ebaseadusliku abikava alusel makstud abi tagasinõudmise kohta komisjoni tehtud otsuse täitmata jätmise üle, siis tuleb karistusmakse vormi kindlaksmääramisel arvesse võtta kõnealuse abi tagasinõudmise toimingute spetsiifilisust, millele viitab abi andnud liikmesriik.

Kui ilmneb, et sellel liikmesriigil on eriti keeruline saavutada lühikese aja jooksul komisjoni otsuse ja seega ka tema suhtes tehtud varasema rikkumist tuvastava kohtuotsuse täielik täitmine, arvestades, et sellega kaasnevad toimingud puudutavad märkimisväärset hulka ettevõtjaid, näib mitte kindlasummalise karistusmakse määramine, vaid selline karistus, mis võtab arvesse edusamme, mida liikmesriik oma kohustuste täitmisel võib teha, käesoleva juhtumi erilistel asjaoludel sobilik ja seega tuvastatud rikkumisega proportsionaalne.

Seetõttu tuleb sobivaks pidada kohustust tasuda perioodiliselt summa, mis arvutatakse alussumma korrutamise teel selle ebaseadusliku abi protsendimääraga, mida ei ole veel tagasi nõutud või mille tagasinõudmist ei ole tõendatud, võrreldes selle kogusummaga, mida kohtuotsuse kuulutamise kuupäevaks ei ole veel tagasi nõutud.

(vt punktid 47–49, 52, 53, 56, 57 ja 93)

5. Selleks et arvutada välja karistusmakse, mis määratakse liikmesriigile, kes ei ole täitnud Euroopa Kohtu otsust, millega teda kohustati ebaseaduslikult makstud abi tagasi nõudma, tuleb kõnealust tagasinõudmist arvesse võtta üksnes tingimusel, et komisjoni on sellest teavitatud ja tal on olnud võimalik hinnata talle selle kohta esitatud tõendite piisavust.

Nimelt ebaseadusliku riigiabi tagasinõudmise korral on asjaomane liikmesriik kohustatud esitama komisjonile tõendid abi tagasinõudmise kohta, nagu tuleneb lojaalse koostöö põhimõttest, selleks et tagada asutamislepingu sätete täielik järgimine.

Pealegi, välja arvatud olukordades, kus abi saanud ettevõtja tagastab asjaomase ebaseadusliku abi, tuleb nõutavate tõendite laadi kohandada nende faktiliste olukordade eripäraga, millesse kõnealune liikmesriik satub tagasinõudmise toimingute tegemisel.

(vt punktid 50, 53 ja 71)

6. Konkurentsi valdkonda reguleerivad asutamislepingu sätted ja täpsemalt riigiabi käsitlevad sätted, mis on ühe Euroopa Liidule antud peamise ülesande väljendus, on olulised, nagu nähtub ELL artikli 3 lõikest 3, milles on ette nähtud siseturu rajamine, ning protokollist nr 27 siseturu ja konkurentsi kohta, mis vastavalt ELL artiklile 51 moodustab aluslepingute lahutamatu osa ning mille kohaselt hõlmab siseturg süsteemi, mis tagab, et konkurentsi siseturul ei kahjustata.

Ühisturuga kokkusobimatu abi tagasinõudmise eesmärk on kõrvaldada konkurentsimoonutus, mille on põhjustanud konkurentsieelis, mis on selle abi saajal turul võrreldes tema konkurentidega, ning taastada seega abi maksmisele eelnenud olukord.

Lisaks karistatakse tagasinõudmisega mitte ainult asjaomase abi ühisturuga kokkusobimatuse eest, vaid ka selle eest, et liikmesriik on rikkunud kahte kohustust, mis on sätestatud ELTL artikli 108 lõikes 3, mille kohaselt esiteks peab see riik teavitama komisjoni plaanidest abi määramise või muutmise kohta ning teiseks ei tohi ta rakendada kavatsetud meetmeid enne, kui nimetatud menetluse tulemusel on tehtud lõplik otsus.

(vt punktid 60–62)

7. Ebaseadusliku abi tagasinõudmise valdkonnas karistusmakse arvutamisel tuleb nõutavate tõendite laadi kohandada nende faktiliste olukordade eripäraga, millesse kõnealune liikmesriik satub tagasinõudmise toimingute tegemisel.

Mis puudutab olukorda, kus asjaomane abi tuleb tagasi nõuda maksejõuetutelt äriühingutelt või äriühingutelt, kelle suhtes on algatatud pankrotimenetlus, mille eesmärk on vara müümine ja nõuete rahuldamine, siis asjaolu, et äriühingud on raskustes või pankrotis, ei mõjuta tagasinõudmiskohustust. Nimelt varasema olukorra taastamist ja ebaseaduslikult antud abist tuleneva konkurentsimoonutuse kõrvaldamist võib üldjuhul taotleda asjaomase abi tagastamisega seotud nõuete kandmisega võlanimekirja.

Selles suhtes on asjaomane liikmesriik kohustatud esitama komisjonile tõendid asjaomaste nõuete registreerimise kohta pankrotimenetluses. Kui tal ei ole võimalik seda teha, on liikmesriigi ülesanne esitada mis tahes dokumendid, mis võivad tõendada, et ta on üles näidanud kogu vajalikku hoolsust. Täpsemalt juhul, kui nõude registreerimise taotlus on jäetud rahuldamata, peab ta esitama tõendid selle kohta, et ta algatas selle keeldumise vaidlustamiseks siseriikliku õiguse alusel menetluse.

Mis puudutab olukordi, kus ebaseaduslik abi tuleb tagasi nõuda äriühingutelt, kelle suhtes on edutult tehtud hagi tagamise ja täitetoiminguid, siis on ajaomane liikmesriik kohustatud võtma kõik meetmed – ning neist seejärel komisjonile teatama –, mis võimaldavad saavutada ebaseadusliku abi tagastamise, ning vajaduse korral ka meetmed nende äriühingute sundlikvideerimiseks, mille tulemusel võidakse liikmesriigi nõuded rahuldada selliste äriühingute vara arvelt. Sellest lähtuvalt on liikmesriik kohustatud tõendama esiteks asjaomaste äriühingute suhtes pankrotimenetluse algatamist ning teiseks nõuete esitamist nende pankrotipesadesse.

Mis puudutab olukordi, kus ebaseaduslik abi tuleb tagasi nõuda lõpetatud äriühingutelt, siis piisab tõendist nende registrist kustutamise kohta, selleks et tõendada, et neid ei ole olemas ja seega on võimatu abi tagasi nõuda.

(vt punktid 71–74, 76 ja 77)

8. Ebaseadusliku abi tagasinõudmise valdkonnas karistusmakse arvutamisel, kui riigi poolt ebaseaduslikult makstud abi tagastamise korraldused on siseriiklikes kohtutes vaidlustatud, siis on asjaomane liikmesriik kohustatud vastavalt ühisturuga kokkusobimatu abi tegeliku tagasisaamise nõudele vaidlustama mis tahes siseriikliku otsuse, mis võtab komisjoni otsuselt toime eelkõige põhjustel, mis on seotud aegumisnormide või tõendamisnormide kohaldamisega.

(vt punkt 78)

9. Pidades silmas EÜ artikli 228 lõikes 2 ette nähtud menetluse eesmärke, on Euroopa Kohtul õigus talle selles artiklis antud hindamispädevuse teostamisel määrata kumulatiivselt nii karistusmakse kui ka põhisumma.

Selle otsustamisel, kas määrata põhisumma või mitte, tuleb igal konkreetsel juhul lähtuda kõigist asjakohastest teguritest, mis puudutavad nii tuvastatud rikkumise tunnuseid kui ka EÜ artikli 228 alusel algatatud menetlusega seotud liikmesriigi hoiakut. Selleks on kõnealuse sättega antud Euroopa Kohtule lai kaalutlusõigus otsustamisel, kas määrata niisugune karistus või mitte.

Kui Euroopa Kohus otsustab määrata põhisumma, siis peab ta oma kaalutlusõigust teostades määrama selle kindlaks nii, et esiteks vastab põhisumma asjaoludele ning teiseks on see proportsionaalne tuvastatud rikkumise ja asjaomase liikmesriigi maksevõimega. Asjakohaste tegurite hulka kuuluvad siinkohal sellised tegurid nagu rikkumise vältamise kestus alates rikkumise tuvastanud kohtuotsusest ning rikkumise raskus. Lisaks võib liidu õiguse analoogsete rikkumiste tulevikus kordumise tõhus ärahoidmine nõuda hoiatava meetme võtmist.

(vt punktid 82, 83, 89, 93 ja 94)

10. Ebaseadusliku abi tagasinõudmise valdkonnas peab liikmesriik saavutama tagasinõudmisele kuuluvate summade tegeliku tagastamise ning pärast määratud tähtaegu hilinenult toimunud tagastamine ei vasta asutamislepingu nõuetele. Selles kontekstis ei saa liikmesriik oma sisemises õiguskorras kehtivatele sätetele, valitsevale praktikale või olukorrale tugineda selleks, et õigustada liidu õigusest tulenevate kohustuste täitmata jätmist.

Selles suhtes ei saa nõustuda põhjendustega, mis kõnealune liikmesriik selle kohta esitas ja mis puudutavad sisemisi probleeme, mis on seotud nende meetmete keerukusega, mida tuleb rakendada ebaseadusliku abi saajate tuvastamiseks ja neilt abi tagasinõudmiseks.

(vt punktid 86 ja 87)