Järelikult, kuna põhikohtuasjas käsitlusel olev õigusnorm keelab turustada toidulisandeid, mille toitainesisaldus ületab selle õigusnormiga kindlaks määratud maksimumkoguseid, nägemata vähimalgi määral ette seda tüüpi toidulisandite turulelaskmise menetlust, ja seda isegi siis, kui need toidulisandid on seaduslikult toodetud või turustatud mõnes teises liikmesriigis, siis ei ole nimetatud õigusnorm kooskõlas käesoleva kohtuotsuse punktis 22 viidatud nõudega ning seetõttu ei ole see ELTL artikli 36 alusel põhjendatud.

Esiteks peab sellise regulatsiooniga kaasnema menetlus, mis võimaldaks majandustegevuses osalejatel saada luba turustada toidulisandit, mis sisaldab lubatust suuremas koguses toitaineid. Sellest menetlusest peab saama lihtsalt osa võtta, seda peab olema võimalik läbi viia mõistliku aja jooksul ning juhul, kui menetlus lõpeb keelduva otsusega, peab seda olema võimalik kohtus vaidlustada (vt selle kohta kohtuotsused, 5.2.2004, komisjon vs. Prantsusmaa, C‑24/00 , EU:C:2004:70 , punkt 26 ; 5.2.2004, Greenham ja Abel, C‑95/01 , EU:C:2004:71 , punkt 35 , ning 28.1.2010, komisjon vs. Prantsusmaa, C‑333/08 , EU:C:2010:44 , punkt 81 ). Teiseks võivad liikmesriigi pädevad ametiasutused taotluse nimetatud toidulisandi turustamiseks loa saamiseks tagasi lükata üksnes juhul, kui see toidulisand kujutab endast tegelikku ohtu rahvatervisele (vt selle kohta kohtuotsused, 5.2.2004, komisjon vs. Prantsusmaa, C‑24/00 , EU:C:2004:70 , punkt 27, 5.2.2004, Greenham ja Abel, C‑95/01 , EU:C:2004:71 , punkt 36 , ja 28.1.2010, komisjon vs. Prantsusmaa, C‑333/08 , EU:C:2010:44 , punkt 82 ).

Liikmesriigi õigusnorm, mis keelab selles liikmesriigis turustada toiduaineid, mille toitainesisaldus ületab selle õigusnormiga kehtestatud maksimumkoguse, kuid mida mõnes teises liikmesriigis toodetakse ja/või turustatakse seaduslikult, võib vastavalt Euroopa Kohtu kohtupraktikale olla ELTL artikli 34 tähenduses koguselise piiranguga samaväärse toimega meetmena põhjendatud, tingimusel, et see vastab ELTL artikli 36 nõuetele, nagu neid tõlgendab Euroopa Kohus (vt selle kohta kohtuotsus, 5.2.2004, Greenham ja Abel, C‑95/01 , EU:C:2004:71 , punkt 34 ).

ELTL artiklis 34 sätestatud samaväärse toimega meetmete keelu all peetakse silmas kõiki liikmesriikide kaubanduseeskirju, mis võivad otse või kaudselt, tegelikult või potentsiaalselt piirata liidusisest kaubandust (vt eelkõige kohtuotsused, 11.7.1974, Dassonville, 8/74 , EU:C:1974:82 , punkt 74 ; 5.3.2009, komisjon vs. Hispaania, C‑88/07 , EU:C:2009:123 , punkt 82 , ja 28.1.2010, komisjon vs. Prantsusmaa, C‑333/08 , EU:C:2010:44 , punkt 74 ). Põhikohtuasjas käsitlusel olev õigusnorm takistab liidusisest kaubandust, sest toidulisandit, mille toitainesisaldus ületab selle õigusnormiga kehtestatud päevase maksimumkoguse, ei saa Prantsusmaal turustada, isegi kui seda mõnes teises liikmesriigis seaduslikult toodetakse või turustatakse. Nimetatud õigusnorm on seega koguselise impordipiiranguga samaväärse toimega meede ELTL artikli 34 tähenduses.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. juuni 2002. aasta direktiivi 2002/46/EÜ toidulisandeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta ja kaupade vaba liikumist puudutavaid EL toimimise lepingu sätteid tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid nagu põhikohtuasjas käsitlusel, mis ei näe ette menetlust niisuguste toidulisandite selles liikmesriigis turuleviimiseks, mille toitainesisaldus ületab nende õigusnormidega kehtestatud päevase maksimumkoguse ning mida seaduslikult toodetakse või turustatakse mõnes teises liikmesriigis.

Direktiivi 2002/46 ning kaupade vaba liikumist käsitlevaid EL toimimise lepingu sätteid tuleb tõlgendada nii, et selle direktiivi artiklis 5 osutatud maksimumkogused tuleb kindlaks määrata igal üksikjuhtumil, võttes arvesse kõiki selle artikli 5 lõigetes 1 ja 2 toodud tegureid, eelkõige ohutut ülempiiri asjaomaste toitainete osas, mis on kindlaks tehtud pärast põhjalikku teaduslikku analüüsi ohtude kohta rahvatervisele, mille aluseks ei ole üldised või hüpoteetilised kaalutlused, vaid asjakohased teaduslikud andmed. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on hinnata, kas põhikohtuasjas käsitlusel olev nimetatud koguste kindlaksmääramise meetod vastab nendele nõuetele.

Direktiivi 2002/46 ja kaupade vaba liikumist käsitlevaid EL toimimise lepingu sätteid tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui selle direktiivi artikli 5 lõike 1 punktis a viidatud teaduslik riskianalüüs, mis peab eelnema ohutute ülempiiride kehtestamisele, mida tuleb muu hulgas arvesse võtta selles artiklis 5 viidatud maksimumkoguste kindlaksmääramisel, viiakse läbi lähtuvalt üksnes konkreetsetest liikmesriigi teadusarvamustest, samas kui hiljutistes rahvusvahelistes teadusarvamustes on leitud, et asjaomase meetme võtmise kuupäeval on võimalik kindlaks määrata suuremad piirid.

Selles osas tasub meeles pidada, et vastavalt selle artikli 5 lõike 1 punktile a tuleb kõnealuste maksimumkoguste kindlaksmääramisel võtta arvesse vitamiinide ja mineraalainete „üldtunnustatud teaduslikel andmetel“ põhineva teadusliku riskianalüüsiga kindlaks tehtud ohutuid ülempiire. Nii ei saa sellest sõnastusest järeldada, et hindamise saab läbi viia üksnes lähtuvalt liikmesriigi teaduslikest andmetest, kui rahvusvahelised teaduslikud andmed on samuti kättesaadavad.

Nõudes, et nimetatud hindamine põhineks „üldtunnustatud teaduslikel andmetel“, viitab direktiivi 2002/46 artikli 5 lõike 1 punkt a nimelt sellele, et hindamine tuleb läbi viia usaldusväärsetele teaduslikele andmetele tuginedes, olenemata nende riiklikust või rahvusvahelisest olemusest. Seega, kui usaldusväärsed ja kõige uuemad rahvusvahelised teaduslikud andmed on kättesaadavad päeval, mil direktiivi 2002/46 artikli 5 lõike 1 punktis a ette nähtud teaduslik riskianalüüs läbi viiakse, ei saa sellel hindamisel neid andmeid eirata.

(vt punktid 44, 45, 47, 50 ja 51 ning resolutsiooni punkt 3)