Kohtuasi C‑243/12 P

FLS Plast A/S

versus

Euroopa Komisjon

„Apellatsioonkaebus — Konkurents — Kartellid — Tööstuslike kilekottide sektor — EÜ artikli 81 rikkumise tuvastamise otsus — Üldkohtu täielik pädevus — Põhjendamiskohustus — Emaettevõtjale tütarettevõtja rikkumise süüks panemine — Emaettevõtja vastutus tütarettevõtjale määratud trahvi tasumise eest — Proportsionaalsus — Menetlus Üldkohtus — Lahendi tegemise mõistlik aeg”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (esimene koda), 19. juuni 2014

Vt otsuse tekst. (vt punktid 25, 44–48)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 27 ja 30)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 32, 76–78)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 49, 51 ja 79)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 84)

Konkurentsi valdkonnas võidakse üksnes ettevõtja puhul, kes tegi komisjoniga leebema kohtlemise teatise alusel koostööd, selle teatise alusel vähendada tema trahvi, mis oleks koostööd tegemata talle määratud. Trahvi vähendamist ei saa laiendada äriühingule, kes küll rikkumise kestuse perioodist teatud osa vältel kuulus majandusüksuse hulka, mille moodustas esimene ettevõtja, kuid kuhu ta enam ei kuulunud siis, kui viimane tegi komisjoniga koostööd. Vastupidine tõlgendus tooks aga üldiselt kaasa olukorra, kus ettevõtja üleminekul vähendatakse niisuguse äriühingu puhul, kes algselt osales rikkumises kui rikkumisega otseselt seotud tütarettevõtja emaettevõtja ja kes võõrandas tütarettevõtja hiljem teisele ettevõtjale, vajaduse korral trahvi, nagu seda vähendati viimati nimetatud ettevõtja puhul komisjoniga tehtud koostöö alusel, kuigi nimetatud äriühing ei aidanud ise kaasa rikkumise avastamisele ega avaldanud koostöö tegemise ajal otsustavat mõju oma endisele tütarettevõtjale. Arvestades seega leebema kohtlemise teatise eesmärki, milleks on soodustada ELTL artikliga 101 vastuolus oleva tegevuse avastamist, ning soovides tagada selle sätte tõhusat kohaldamist, ei ole mingit õigustust, et trahvi vähendamist, mida kohaldati ettevõtjale tema koostöö eest komisjoniga, laiendataks ettevõtjale, kes küll minevikus oli kontrollinud kõnealuse rikkumisega seotud tütarettevõtjat, kuid ei olnud ise kaasa aidanud selle rikkumise avastamisele. (vt punktid 85–87)

Liidu konkurentsiõiguses konkurentsieeskirjade rikkumise eest määratud trahvi maksmisesse puutuvas osas ei saa solidaarsusseos niisuguse majandusüksuse moodustava kahe äriühingu vahel tähendada vaid teatud käenduse vormi, mille emaettevõtja annab, et tagada tütarettevõtjale määratud trahvi maksmine. Seetõttu on alusetud argumendid, mille kohaselt ei saa kõnealust emaettevõtjat kohustada tasuma suuremat trahvi, kui on määratud tema tütarettevõtjale. Karistuste ja sanktsioonide individuaalsuse põhimõtte kohaselt on nõutav, et määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 3 kohaselt tuleb solidaarselt tasumisele kuuluva trahvi summa kindlaks määrata asjaomasele ettevõtjale individuaalselt süüks pandud rikkumise raskuse ja kestuse alusel. (vt punkt 107)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 131–133)

Arvestades vajadust tagada liidu konkurentsiõiguse järgimine, ei saa Euroopa Kohus võimaldada üksnes põhjusel, et ei järgitud lahendi tegemise mõistlikku aega, apellandil seada kahtluse alla talle määratud trahvi suurust, samal ajal kui tagasi lükati kõik väited, mis ta esitas Üldkohtu järeldustele trahvi suuruse ja trahviga karistatud tegevuse kohta. Kui liidu kohus rikub Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 teisest lõigust tulenevat kohustust lahendada talle esitatud asjad mõistliku aja jooksul, siis karistatakse sellist rikkumist Üldkohtule kahju hüvitamise nõude esitamisega, kusjuures selline nõue on tõhus õiguskaitsevahend. Sellest tuleneb, et nõuet hüvitada kahju, mis on tekkinud sellest, et Üldkohus ei järginud lahendi tegemise mõistlikku aega, ei saa esitada otse Euroopa Kohtule apellatsiooni menetluses, vaid see tuleb esitada Üldkohtule. (vt punktid 134 ja 135)