ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (kuues koda) 6. septembri 2012. aasta otsus Tribunal Central Administrativo Sul — Portugal eelotsusetaotlus — Portugal Telecom SGPS, SA versus Fazenda Pública

(Kohtuasi C-496/11) (1)

(Käibemaks - Kuues direktiiv - Artikli 17 lõige 2 ja artikkel 19 - Mahaarvamine - Valdusühingu poolt ostetud teenustelt tasumisele kuuluv või tasutud maks - Teenused, millel on otsene, vahetu ja ühene seos maksustatavate tehingutega)

(2012/C 331/18)

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Central Administrativo Sul

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Portugal Telecom SGPS, SA

Kostja: Fazenda Pública

Menetluses osales: Ministério Público

Ese

Eelotsusetaotlus — Tribunal Central Administrativo Sul — Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1, EÜT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 17 lõike 2 tõlgendamine — Mahaarvamised — Valdusühingu poolt ostetud teenustelt tasumisele kuuluv või tasutud maks — Teenused, mis on otseselt, vahetult ja üheselt seotud maksustatavate tehingutega

Resolutsioon

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikli 17 lõikeid 2 ja 5 tuleb tõlgendada nii, et sellisel valdusühingul, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kes põhitegevusalale, milleks on selliste äriühingute aktsiate haldamine, kus talle kuuluvad kõik või osa aktsiatest, lisanduva kõrvaltegevusena ostab kaupu ja teenuseid, mille ta müüb edasi neile äriühingutele, on õigus arvata maha tasutud sisendkäibemaks, tingimusel et ostetud teenustel on otsene ja vahetu seos majandustehingutega, mille puhul võib käibemaksu maha arvata. Kui nimetatud valdusühingud kasutavad neid kaupu ja teenuseid nii seoses majandustehingutega, mille puhul võib käibemaksu maha arvata, kui ka seoses majandustehingutega, mille puhul käibemaksu maha arvata ei või, võib maha arvata üksnes käibemaksu selle osa, mis tekib esimesena nimetatud tehingutest ja siseriiklikul maksuhalduril on lubatud näha ette üks kuuenda direktiivi 77/388 artikli 17 lõikes 5 loetletud mahaarvamisõiguse kindlaksmääramise kordadest. Kui neid kaupu ja teenuseid kasutatakse korraga nii majandustegevuse kui ka mittemajandusliku tegevuse teostamiseks, ei kuulu kuuenda direktiivi 77/388 artikli 17 lõige 5 kohaldamisele ja mahaarvamise ja sisendkäibemaksu jaotamise korra määratlevad liikmesriigid, kes peavad selle pädevuse teostamisel võtma arvesse kuuenda direktiivi eesmärki ja ülesehitust ning nägema selleks ette niisuguse arvutusmeetodi, mis peegeldab objektiivselt kummagi tegevuse peale eelnevalt tehtud tegelike kulutuste osa.

(1) ELT C 362, 10.12.2011.
ET Euroopa Liidu Teataja C 355/7

Euroopa Kohtu (neljas koda) 6. septembri 2012. aasta otsus (Tribunal administratif'i — Luksemburg eelotsusetaotlus) — DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C versus Directeur de l'Administration des contributions en matière d'impôts

(Kohtuasi C-380/11) (1)

(Asutamisvabadus - ELTL artikkel 49 - Maksuõigusnormid - Kapitalimaks - Kapitalimaksu vähendamise õiguse andmise tingimused - Kapitalimaksu tasumise kohustuslase staatuse kadumine pärast registrijärgse asukoha üleviimist teise liikmesriiki - Piirang - Õigustatus - Ülekaalukast üldisest huvist tulenevad põhjused)

2012/C 355/10

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal administratif

Põhikohtuasja pooled

Hageja: DI VI Finanziaria SAPA di Diego della Valle & C

Kostja: Administration des contributions en matière d'impôts

Ese

Eelotsusetaotlus — Tribunal administratif — ELTL artikli 49 tõlgendamine — Asutamisvabadus — Maksuõigus — Omandimaks — Siseriiklikud õigusnormid, mis seavad omandimaksu soodustuse andmise sõltuvusse tingimusest jääda liikmesriigi omandimaksu kohustuslaseks viie järgneva maksuaasta jooksul — Omandimaksu kohustuslase staatuse kaotamine pärast registrijärgse asukoha viimist teise liikmesriiki

Resolutsioon

ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada selliselt, et niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas on selle sättega vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt on võimalik kapitalimaksu vähendamise õigust saada tingimusel, et maksukohustuslane jääb järgmise viie maksustamisaasta jooksul selles liikmesriigis kapitalimaksu kohustuslaseks.

(1) ELT C 298, 8.10.2011.
1.

Kuna Belgia Kuningriik nõuab varem teises liikmesriigis registreeritud sõiduki registreerimisele eelneval tehnoülevaatusel lisaks registreerimistunnistusele süstemaatiliselt ka vastavustunnistuse esitamist ning kuna ta nõuab samuti, et niisuguse sõiduki omaniku vahetumise korral peab see enne registreerimist läbima tehnoülevaatuse, võtmata arvesse teises liikmesriigis läbiviidud tehnoülevaatuse tulemusi, siis on Belgia Kuningriik rikkunud nõukogu 29. aprilli 1999. aasta direktiivi 1999/37/EÜ sõidukite registreerimisdokumentide kohta, muudetud nõukogu 20. novembri 2006. aasta direktiiviga 2006/103/EÜ, artiklist 4 ja ELTL artiklist 34 tulenevaid kohustusi.
C 331/8

ET

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 6. septembri 2012. aasta otsus (Upper Tribunal (Ühendkuningriik) eelotsusetaotlus) — Secretary of State for Work and Pensions versus Lucja Czop (C-147/11), Margita Punakova (C-148/11)

(Liidetud kohtuasjad C-147/11 ja C-148/11) (1)

(Määrus (EMÜ) nr 1612/68 - Direktiiv 2004/38/EÜ - Alaline elamisõigus - Sotsiaaltoetus - Lapse hooldamine - Elama asumine enne päritoluriigi ühinemist liiduga)

(2012/C 331/11)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Upper Tribunal

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Secretary of State for Work and Pensions

Vastustajad: Lucja Czop (C-147/11), Margita Punakova (C-148/11)

Ese

Eelotsusetaotlus — Upper Tribunal — Nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta määruse (EMÜ) nr 1612/68 töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduse piires (EÜT L 257, lk 2; ELT eriväljaanne 05/01, lk 5) artikli 12 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil (ELT L 158, lk 77; ELT eriväljaanne 05/05, lk 46) artikli 16 lõike 1 tõlgendamine — Niisuguse Poola kodaniku elamisõigus, kes tuli Ühendkuningriiki enne oma riigi ühinemist EL-iga, kes tegutses pärast Poola ühinemist vähem kui ühe aasta jooksul füüsilisest isikust ettevõtjana ning kes on ajal, mil ta enam ei tegutsenud füüsilisest isikust ettevõtjana, üldhariduskoolis õpinguid alustanud lapse peamine hooldaja.

Resolutsioon

Nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta määruse (EMÜ) nr 1612/68 töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduse piires artiklit 12 tuleb tõlgendada nii, et sellega antakse võõrtöötaja või endise võõrtöötaja vastuvõtvas liikmesriigis õppivat last tegelikult hooldavale isikule selle riigi territooriumil elamise õigus, samas kui seda artiklit ei saa tõlgendada nii, et sellega antakse nimetatud õigus füüsilisest isikust ettevõtja last tegelikult hooldavale isikule.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ, artikli 16 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et Euroopa Liidu ja sellega hiljuti ühinenud liikmesriigi kodanik võib selle sätte alusel tugineda alalise elamisõiguse olemasolule, kui ta on elanud vastuvõtvas liikmesriigis pidevalt enam kui viis järjestikust aastat, mille sekka tuleb arvestada asjaomase perioodi see osa, mil isik elas asjaomases liikmesriigis enne nendest riikidest esimese ühinemist Euroopa Liiduga, kui elamine vastas direktiivi 2004/38 artikli 7 lõikes 1 sätestatud tingimustele.

(1) ELT C 152, 21.5.2011.
C 331/8

ET

Euroopa Kohtu (esimene koda) 6. septembri 2012. aasta otsus (Hoge Raad der Nederlanden'i — Madalmaad eelotsusetaotlus) — Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens, Gilbert Georges Henri Mittler, Jean Paul François Caroline Votron versus Hendrikus Cornelis Kortekaas, Kortekaas Entertainment Marketing BV, Kortekaas Pensioen BV, Dirk Robbard De Kat, Johannes Hendrikus Visch, Euphemia Joanna Bökkerink, Laminco GLD N-A, Ageas NV, varem Fortis NV

(Kohtuasi C-170/11) (1)

(Määrus (EÜ) nr 1206/2001 - Koostöö tõendite kogumisel tsiviil- ja kaubandusasjades - Esemeline kohaldamisala - Tunnistaja, kes on põhikohtuasja pool ja elab teises liikmesriigis, ülekuulamine liikmesriigi kohtu poolt - Võimalus kutsuda pool tunnistajana pädevasse kohtusse vastavalt selle kohtu asukoha liikmesriigi õigusnormidele)

(2012/C 331/12)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens, Gilbert Georges Henri Mittler, Jean Paul François Caroline Votron

Kostjad: Hendrikus Cornelis Kortekaas, Kortekaas Entertainment Marketing BV, Kortekaas Pensioen BV, Dirk Robbard De Kat, Johannes Hendrikus Visch, Euphemia Joanna Bökkerink, Laminco GLD N-A, Ageas NV, varem Fortis NV

Ese

Eelotsusetaotlus — Hoge Raad der Nederlanden — Nõukogu 28. mai 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1206/2001 liikmesriikide kohtute vahelise koostöö kohta tõendite kogumisel tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT L 174, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 121) artikli 1 lõike 1 tõlgendamine — Madalmaade kohtute poolt selliste tunnistajate ülekuulamine, kes on samuti põhikohtuasja pooled, kuid kelle asukoht ei ole Madalmaades — Siseriiklik menetlusõigus

Resolutsioon

Nõukogu 28. mai 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1206/2001 (liikmesriikide kohtute vahelise koostöö kohta tõendite kogumisel tsiviil- ja kaubandusasjades) sätteid, eelkõige selle artikli 1 lõiget 1, tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi pädeval kohtul, kes soovib tunnistajana üle kuulata teises liikmesriigis elava poole, on õigus kutsuda see pool enda juurde kohtusse ja ta vastavalt selle kohtu asukoha liikmesriigi õigusnormidele üle kuulata.

(1) ELT C 179, 18.06.2011.
C 331/11

ET

Euroopa Kohtu (kuues koda) 6. septembri 2012. aasta otsus (Augstākās tiesas Senātsi — Läti eelotsusetaotlus) — Cido Grupa SIA versus Valsts ieņēmumu dienests

(Kohtuasi C-471/11) (1)

(Uute liikmesriikide ühinemine - Üleminekumeetmed - Põllumajandussaadused - Suhkur - Määrus (EÜ) nr 60/2004 - Ülemääraste varude maksumäär ja maksubaas)

(2012/C 331/16)

Kohtumenetluse keel: läti

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Augstākās tiesas Senāts

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Cido Grupa SIA

Kostja: Valsts ieņēmumu dienests

Ese

Eelotsusetaotlus — Augstākās tiesas Senāts — Komisjoni 14. jaanuari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 60/2004, millega sätestatakse suhkrusektori üleminekumeetmed Tšehhi Vabariigi, Eesti, Küprose, Läti, Leedu, Ungari, Malta, Poola, Sloveenia ja Slovakkia ühinemise tõttu (ELT L 9, lk 8; ELT eriväljaanne 03/42, lk 125), artikli 4 punkti 1 ja artikli 6 lõike 3 tõlgendamine — Ettevõtjate valduses oleva ülemäärase suhkrukoguse pealt tasutava maksu arvutamine — Mõisted „kõnealune kogus” ja „asjaomane toode” suhkrusiirupi puhul

Resolutsioon

Komisjoni 14. jaanuari 2004.aasta määruse (EÜ) nr 60/2004, millega sätestatakse suhkrusektori üleminekumeetmed Tšehhi Vabariigi, Eesti, Küprose, Läti, Leedu, Ungari, Malta, Poola, Sloveenia ja Slovakkia ühinemise tõttu, muudetud komisjoni 13. oktoobri 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 1667/2005, artikli 6 lõike 3 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et suhkrusiirupi (CN-kood 2106 90 59) ülemäärase varu maksubaas lähtub selles tootes tegelikult sisalduva valge suhkru (CN-kood 1701 99 10) kogusest ning maksumäära aluseks on valge suhkru impordimaksu määr, mida on suurendatud 1,21 euro võrra 100 kg kohta.

(1) ELT C 331, 12.11.2011.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 6. septembri 2012. aasta otsus Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Ühendkuningriik eelotsusetaotlus) — The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs versus Philips Electronics UK Ltd

(Kohtuasi C-18/11) (1)

(Asutamisvabadus - Maksuõigusnormid - Ettevõtte tulumaks - Maksusoodustus - Siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt ei ole lubatud kanda teises liikmesriigis asuva äriühingu mitteresidendist tegevuskoha asjaomases liikmeriigis tekkinud kahjumit üle samasse kontserni kuuluvale selles liikmesriigis asuvale äriühingule)

(2012/C 331/06)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Põhikohtuasja pooled

Hageja: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Kostja: Philips Electronics UK Ltd

Ese

Eelotsusetaotlus — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Ühendkuningriik) — ELTLi artikli 49 tõlgendamine — Asutamisvabadus — Maksuõigusnormid — Ettevõtte tulumaks — Maksusoodustus — Siseriiklikud õigusnormid, mis välistavad teises liikmesriigis asutatud äriühingu mitteresidendist tegevuskoha riigi territooriumil saadud kahjumi ülekandmise riigi territooriumil asuvale samasse kontserni kuuluvale äriühingule

Resolutsioon

1. EÜ artiklit 43 tuleb tõlgendada nii, et mitteresidendist äriühingu asutamisvabadust teises liikmeriigis piirab see, kui siseriiklikud õigusnormid kehtestavad kontserni maksusoodustusena residendist äriühingule sellise kahjumi üle kandmisele, mis tekkis mitteresidendist äriühingul asjaomases liikmesriigis asuvas püsivas tegevuskohas, tingimuse, mille kohaselt ei või nimetatud kahjumit teises riigis maksustamisel arvesse võtta, kui residendist äriühingu selles liikmesriigis tekkinud kahjumi ülekandmisele niisugune tingimus ei kehti.

2. Sellistmitteresidendist äriühingu teises liikmeriigis asutamise vabaduse piirangut, nagu on arutusel põhikohtuasjas, ei või õigustada ülekaaluka üldise huviga, mis on seotud kahjumi topeltarvestamise takistamisega või liikmesriikide maksustamispädevuse tasakaalustamise vajadusega või nende kahe õigustusega koos kombineeritult.

3. Sellises olukorras, nagu on arutusel põhikohtuasjas, tuleb siseriiklikul kohtul jätta kohaldamata kõik EÜ artikliga 43 vastuolus olevad siseriiklikud sätted.

(1) ELT C 89, 19.3.2011.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ, artikli 3 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et: — liikmesriigid ei ole kohustatud rahuldama kõiki riiki sisenemise või seal elamise taotlusi, mille on esitanud liidu kodaniku pereliikmed, kes ei kuulu selle direktiivi artikli 2 punktis 2 esitatud määratluse alla, isegi kui nad tõendavad vastavalt direktiivi artikli 10 lõikele 2, et nad on nimetatud kodaniku ülalpeetavad; — liikmesriigid peavad siiski jälgima, et nende õigusnormid sisaldavad kriteeriume, mis võimaldavad nimetatud isikutel saada oma sisenemis- või elamistaotluse kohta otsuse, milles on nende isiklikku olukorda põhjalikult uuritud ja mida keeldumise korral on põhjendatud; — liikmesriikidel on nimetatud kriteeriumide valikul ulatuslik kaalutlusõigus, kuid need peavad olema kooskõlas sõna „hõlbustama” ning artikli 3 lõikes 2 sõltuvuse kohta kasutatud sõnade tavatähendusega ning need ei tohi võtta nimetatud sättelt selle kasulikku mõju, ja — igal taotlejal on õigus paluda kohtul kontrollida, kas siseriiklik õigusnorm ja selle kohaldamine vastavad nendele tingimustele.
2.

Direktiivi 2004/83 artikli 2 punkti c tuleb tõlgendada nii, et taotleja kartus tagakiusamise ees on põhjendatud, kui pädevad ametiasutused leiavad taotleja isiklikku olukorda arvestades, et mõistlikult võib arvata, et pärast päritoluriiki tagasipöördumist teeb ta usulisi toiminguid, mille tõttu esineb tegelik tagakiusamise oht. Pagulasseisundi taotluse individuaalsel hindamisel ei saa kõnealused ametiasutused taotlejalt mõistlikult oodata, et ta loobub nende usuliste toimingute tegemisest.
ET Euroopa Liidu Teataja C 295/9

Euroopa Kohtu (neljas koda) 19. juuli 2012. aasta otsus (Court of Appeali (England & Wales) (Civil Division) (Ühendkuningriik) eelotsusetaotlus) — Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd versus Comptroller-General of Patents

(Kohtuasi C-130/11) (1)

(Inimtervishoius kasutatavad ravimid - Täiendava kaitse tunnistus - Määrus (EÜ) nr 469/2009 - Artikkel 3 - Saamise tingimused - Ravim, millele on antud kehtiv müügiluba - Esmane müügiluba - Toode, millele on kõigepealt antud veterinaarravimi ja seejärel inimtervishoius kasutatava ravimi müügiluba)

2012/C 295/15

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd

Vastustaja: Comptroller-General of Patents

Ese

Eelotsusetaotlus — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Nõukogu 18. juuni 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 1768/92 ravimite täiendava kaitse tunnistuse kasutuselevõtu kohta (EÜT L 182, lk 1; ELT eriväljaanne 13/11, lk 200) artikli 3 ja artikli 13 lõike 1 tõlgendamine — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta (EÜT L 311, lk 67; ELT eriväljaanne 13/27, lk 69) artikli 8 lõike 3 tõlgendamine — Täiendava kaitse tunnistuse saamise tingimused — Esmakordse turuleviimise kuupäev, mida tuleb tunnistuse väljastamisel arvesse võtta — Tooted, mis sisaldavad ühist aktiivainet, millest kummalegi on antud müügiluba, millest esimene on antud kindla näidustuse puhul veterinaarseks kasutamiseks mõeldud ravimile ja teine muu näidustuse puhul inimtervishoius kasutatava ravimile.

Resolutsioon

1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. mai 2009. aasta määruse (EÜ) nr 469/2009 ravimite täiendava kaitse tunnistuse kohta artikleid 3 ja 4 tuleb tõlgendada nii, et niisugusel juhul nagu põhikohtuasjas ei takista pelk veterinaarravimina kasutatavale ravimile antud varasema müügiloa olemasolu andmast täiendava kaitse tunnistust müügiloa saanud toote muule kasutamisele, kui see kasutamine kuulub täiendava kaitse tunnistuse taotluse toetuseks osutatud aluspatendiga tagatud kaitse kohaldamisalasse.

2. Määruse nr 469/2009 artikli 13 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see säte viitab toote müügiloale, millele ulatub täiendava kaitse tunnistuse taotluse toetuseks osutatud aluspatendiga tagatud kaitse.

3. Niisugusel juhul nagu põhikohtuasjas, kus teatav toimeaine esineb kahes teineteise järel müügiloa saanud ravimis, ei oleks eelmistele küsimustele antud vastused teistsugused, kui teine müügiluba oleks eeldanud täielikku müügiloa taotlust vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivis 2001/82/EÜ veterinaarravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta artikli 8 lõikele 3, või kui vastava ravimi esmase müügiloaga hõlmatud toode oleks kuulunud sellise muu patendi kaitsealasse, mis kuulub täiendava kaitse tunnistuse taotlejast erinevale registreeritud omanikule.

(1) ELT C 179, 18.6.2011.
ET Euroopa Liidu Teataja C 295/6

Euroopa Kohtu (teine koda) 19. juuli 2012. aasta otsus (Bundesfinanzhof'i — Saksamaa eelotsusetaotlus) — Marianne Scheunemann versus Finanzamt Bremerhaven

(Kohtuasi C-31/11) (1)

(Asutamisvabadus - Kapitali vaba liikumine - Otsene maksustamine - Pärandimaks - Maksu arvutamise meetodid - Pärimise teel ainuosaniku osaluse omandamine kapitaliühingus, mille asukoht on kolmandas riigis - Siseriiklikud õigusnormid, mis niisugustes äriühingutes osaluse korral välistavad maksusoodustuse saamise võimaluse)

2012/C 295/09

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesfinanzhof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Marianne Scheunemann

Kostja: Finanzamt Bremerhaven

Ese

Eelotsusetaotlus — Bundesfinanzhof — EÜ artiklite 56 ja 58 tõlgendamine — Ainuosanikust pärandaja isikliku vara hulka kuuluva osaluse pärimine kapitaliühingus, mille asukoht on kolmandas riigis — Pärandimaks — Siseriiklik õigusnorm, mis näeb ette maksusoodustused äriühingutele, kelle asukoht või juhatus on selles riigis

Resolutsioon

Sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu käsitletakse põhikohtuasjas, mis pärandimaksu arvutamisel välistavad teatavate maksusoodustuste kohaldamise pärandi suhtes, milleks on osalus kolmandas riigis asuvas kapitaliühingus, samas kui nendes õigusnormides on samad soodustused sellise osaluse pärimisel ette nähtud siis, kui äriühingu asukoht on mõnes liikmesriigis, mõjutavad peamiselt asutamisvabaduse kasutamist ELTL artikli 49 ja sellele järgnevate artiklite tähenduses, kuna see osalus võimaldab omanikul kindlalt mõjutada kõnealuse äriühingu otsuseid ja otsustada äriühingu tegevuse üle. Viimati nimetatud artiklid ei ole kohaldatavad olukorras, kus tegemist on osalusega äriühingus, mille asukoht on kolmandas riigis.

(1) ELT C 113, 9.4.2011.
ET Euroopa Liidu Teataja C 295/11

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 19. juulil 2012. aasta otsus (Naczelny Sąd Administracyjny — Poola eelotsusetaotlus) — Bawaria Motors Sp. z o.o. versus Minister Finansów

(Kohtuasi C-160/11) (1)

(Direktiiv 2006/112/EÜ - Käibemaks - Artikkel 136 - Maksuvabastused - Artiklid 313-315 - Kasuminormi maksustamise erikord - Maksukohustusliku edasimüüja poolt kasutatud sõidukite tarnimine - Sõidukid, mis tarniti maksukohustuslikule edasimüüjale varem käibemaksuvabalt teise maksukohustuslase poolt, kes arvas sisendkäibemaksu osaliselt maha)

2012/C 295/18

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Naczelny Sąd Administracyjny

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Bawaria Motors Sp. z o.o.

Kostja: Minister Finansów

Ese

Eelotsusetaotlus — Naczelny Sąd Administracyjny (Poola) — Nõukogu 26. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1), artikli 136, artikli 313 lõike 1 ja artiklite 314 ja 315 tõlgendamine — Maksukohustuslikke vahendajaid käsitlev erikord — Kasutatud sõidukite müük lõpptarbijatele — Kasuminormi maksustamise korra kohaldamine tarnete suhtes, mille puhul edasimüüja ostis käibemaksuvabalt sõiduki isikult, kellel oli nende soetamisel osaline sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 313 lõiget 1 ja artiklit 314 koostoimes selle direktiivi artiklitega 136 ja 315, tuleb tõlgendada nii, et maksukohustuslikul edasimüüjal ei ole õigust kohaldada kasuminormi maksustamise korda, kui ta tarnib sõidukeid, mis on selle direktiivi artikli 311 lõike 1 punkti 1 tähenduses kasutatud kaup, mille ta on eelnevalt käibemaksuvabalt omandanud teiselt maksukohustuslaselt, kellel on nende sõidukite ostmisel osaline sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus.

(1) ELT C 204, 09.07.2011.