ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 381/7

Euroopa Kohtu (suurkoda) 29. septembri 2015. aasta otsus (Naczelny Sąd Administracyjny eelotsusetaotlus – Poola) – Gmina Wrocław versus Minister Finansów

(Kohtuasi C-276/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikli 9 lõige 1 - Artikli 13 lõige 1 - Maksukohustuslased - Mõiste „sõltumatult” tõlgendamine - Kohaliku omavalitsuse asutus - Muu kui ametivõimuna tegutseva valla struktuuriüksuse majandustegevus - Võimalus kvalifitseerida niisugune üksus „maksukohustuslaseks” direktiivi 2006/112 sätete tähenduses - ELL artikli 4 lõige 2 ja artikli 5 lõige 3))

(2015/C 381/07)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Naczelny Sąd Administracyjny

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Gmina Wrocław

Kostja: Minister Finansów

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 9 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et niisuguseid avalik-õiguslikke organisatsioone, nagu on põhikohtuasjas kohaliku omavalitsuse eelarveüksused, ei saa käsitada käibemaksukohustuslastena, kuivõrd need ei täida selles sättes ette nähtud sõltumatuse kriteeriumi.

(1) ELT C 303, 8.9.2014.
2.

Direktiivi 2006/123 artikli 11 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus see, et liikmesriigi pädevad ametiasutused väljastavad niisuguse tegevuse jaoks, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas, piiramatu kehtivusajaga tegevuslube, samas kui mainitud ametiasutuste poolt sel otstarbel väljastatavate tegevuslubade arv on ülekaalukast üldisest huvist lähtuvalt piiratud.
2.

Määruse nr 44/2001 artikli 27 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et hagi on esitatud selle artikli tähenduses juhul, kui eeluurimiskohtule on esitatud tsiviilhagi, kuigi selles kohtuasjas ei ole eeluurimist veel lõpetatud.
2.

Direktiivi 2010/13 artikli 1 lõike 1 punkti a alapunkti i tuleb tõlgendada nii, et ajalehe elektroonilises versioonis pakutava videote kättesaadavaks tegemise teenuse põhilise otstarbe hindamisel tuleb uurida, kas asjaomasel teenusel kui sellisel on kõnealuse veebisaidi haldaja ajakirjanduslikust tegevusest sõltumatu sisu ja funktsioon, ning kas see ei ole pelk ajakirjandusliku tegevusega lahutamatult seotud täiendus, eelkõige audiovisuaalse pakkumise ja teksti vormis oleva pakkumise seoste tõttu. Seda peab hindama eelotsusetaotluse esitanud kohus.
ET Euroopa Liidu Teataja C 414/7

Euroopa Kohtu (viies koda) 22. oktoobri 2015. aasta otsus (Naczelny Sąd Administracyjny eelotsusetaotlus – Poola) – PPUH Stehcemp sp. j Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek versus Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

(Kohtuasi C-277/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Käibemaks - Kuues direktiiv - Mahaarvamisõigus - Keeldumine - Müük, mille sooritas fiktiivseks peetav üksus))

(2015/C 414/09)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Naczelny Sąd Administracyjny

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: PPUH Stehcemp sp. j Florian Stefanek, Janina Stefanek, Jarosław Stefanek

Vastustaja: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi

Resolutsioon

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas, muudetud nõukogu 7. mai 2002. aasta direktiiviga 2002/38/EÜ, sätteid tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu on arutusel põhikohtuasjas, mille kohaselt maksukohustuslasel ei lubata maha arvata käibemaksu, mis kuulub tasumisele või on tasutud kauba eest, mis talle on tarnitud, põhjendusel, et arve on väljastanud ettevõtja, keda neis õigusnormides ette nähtud kriteeriumide alusel tuleb pidada fiktiivseks ettevõtjaks, ja et kauba tegeliku tarnija isikut ei ole võimalik kindlaks teha, välja arvatud juhul, kui objektiivsete asjaolude põhjal on tõendatud – nõudmata maksukohustuslaselt, et ta viiks läbi selliseid kontrolle, mida ta ei ole kohustatud tegema –, et maksukohustuslane teadis või oleks pidanud teadma, et tarne oli seotud käibemaksupettusega – asjaolu, mida tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.

(1) ELT C 303, 8.9.2014.
ET Euroopa Liidu Teataja C 414/3

Euroopa Kohtu (esimene koda) 22. oktoobri 2015. aasta otsus (Bundespatentgericht’i eelotsusetaotlus – Saksamaa) – BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, endine BGW Marketing- & Management-Service GmbH versus Bodo Scholz

(Kohtuasi C-20/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Kaubamärgid - Direktiiv 2008/95/EÜ - Registreerimisest keeldumise või tühiseks tunnistamise täiendavad põhjused - Sõnamärk - Sama tähekombinatsioon kui varasemas kaubamärgis - Kirjeldava sõnakombinatsiooni lisamine - Segiajamise tõenäosuse esinemine))

(2015/C 414/03)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundespatentgericht

Põhikohtuasja pooled

Hageja: BGW Beratungs-Gesellschaft Wirtschaft mbH, endine BGW Marketing- & Management-Service GmbH

Kostja: Bodo Scholz

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 4 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et identsete või sarnaste kaupade puhul võib olla tõenäoline, et asjaomane avalikkus ajab omavahel segi varasema kaubamärgi, mis koosneb eristusvõimelisest tähekombinatsioonist, mis on selle keskmise eristusvõimega kaubamärgi domineeriv osa, ja hilisema kaubamärgi, mis kordab seda tähekombinatsiooni koos lisatud kirjeldava kombinatsiooniga sõnadest, mille algustähed vastavad mainitud tähekombinatsioonile, nii et avalikkus tajub seda kõnealuse sõnaühendi lühendina.

(1) ELT C 129, 28.4.2014.
ET Euroopa Liidu Teataja C 414/9

Euroopa Kohtu (kümnes koda) 22. oktoobri 2015. aasta otsus (Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana eelotsusetaotlus – Itaalia) – Impresa Edilux srl, ettevõtjate ajutise ühenduse volitatud esindaja, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF) versus Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana

(Kohtuasi C-425/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Hanked - Direktiiv 2004/18/EÜ - Hankemenetlusest kõrvaldamise põhjused - Hankeleping, mille maksumus ei ulatu selle direktiivi kohaldamise piirmäärani - EL toimimise lepingu alusnormid - Nõustumus kuritegevuse vastu võitlemiseks mõeldud seaduslikkuse kokkuleppega - Hankemenetlusest kõrvaldamine selle nõustumise esitamata jätmise tõttu - Lubatavus - Proportsionaalsus))

(2015/C 414/12)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

Põhikohtuasja pooled

Apellandid: Impresa Edilux srl, ettevõtjate ajutise ühenduse volitatud esindaja, Società Italiana Costruzioni e Forniture srl (SICEF)

Vastustajad: Assessorato Beni Culturali e Identità Siciliana – Servizio Soprintendenza Provincia di Trapani, Assessorato ai Beni Culturali e dell’Identità Siciliana, UREGA – Sezione provinciale di Trapani, Assessorato delle Infrastrutture e della Mobilità della Regione Siciliana

menetluses osales: Icogen Srl

Resolutsioon

EL toimimise lepingu alusnorme ja üldpõhimõtteid, eelkõige võrdse kohtlemise ja diskrimineerimise keelu põhimõtet ning neist tulenevat läbipaistvuskohustust tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mille kohaselt hankija võib näha ette, et taotleja või pakkuja kõrvaldatakse automaatselt riigihankelepingu sõlmimiseks korraldatud hankemenetlusest, kui ta ei ole koos oma pakkumusega esitanud kirjalikku nõustumust kohustuste ja kinnitustega, mis sisalduvad sellises seaduslikkuse kokkuleppes, nagu käsitletakse põhikohtuasjas, mille eesmärk on takistada organiseeritud kuritegevuse sisseimbumist riigihangete sektorisse. Sellegipoolest ei saa osas, milles kõnealune kokkulepe sisaldab kinnitusi, et taotlejal või pakkujal ei ole kontrolli- ega koostöösuhet teiste taotlejate või pakkujatega, et ta ei ole sõlminud ega sõlmi kokkuleppeid teiste hankemenetluses osalejatega ega telli allhanke korras mingeid töid teistelt selles hankemenetluses osalevatelt ettevõtjatelt, selliste kinnituste puudumine kaasa tuua taotleja või pakkuja automaatselt kõrvaldamist kõnealusest menetlusest.

(1) ELT C 431, 1.12.2014.
2.

Kui punktis 1 tuvastatud rikkumist ei ole käesoleva kohtuotsuse kuulutamise päevaks lõpetatud, on Kreeka Vabariik kohustatud tasuma Euroopa Komisjoni kontole „Euroopa Liidu omavahendid” karistusmakse 3 6 40 000 eurot iga poolaasta eest, millega viivitatakse kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka Vabariik (C-440/06, EU:C:2007:642) täitmiseks vajalike meetmete võtmisega, ja seda alates käesoleva kohtuotsuse kuulutamise päevast kuni kohtuotsuse komisjon vs. Kreeka Vabariik (C-440/06, EU:C:2007:642) täieliku täitmiseni; selle karistusmakse reaalselt makstav summa arvutatakse välja iga 6-kuuse perioodi lõpus, vähendades iga perioodi eest makstavat kogusummat niimitu protsenti, kui palju moodustab kõnealuse perioodi lõpuks linnastute, mille asulareovee kogumise ja puhastamise süsteem on kohtuotsusega komisjon vs. Kreeka Vabariik (C-440/06, EU:C:2007:642) vastavusse viidud, inimekvivalent nende linnastute inimekvivalendist, millel niisugust süsteemi käesoleva kohtuotsuse kuulutamise päeval veel ei ole.
2.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivi 98/34/EÜ (millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord, muudetud nõukogu 20. novembri 2006. aasta direktiiviga 2006/96/EÜ) artikli 1 punkte 6 ja 11 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, kui liikmesriik muudab kohustuslikuks niisuguse riikliku standardi, nagu on põhikohtuasjas kõnealune Ungari standard MSZ EN 590:2009.
3.

ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas ja mille kohaselt on ettevõtjal või ettevõtjate kontsernil õigus avada sõidukite tehnoülevaatuspunkt tingimusel, et esiteks järgitakse minimaalset vahemaad selle punkti ja sama ettevõtja või ettevõtjate kontserni teiste, tegevusluba omavate punktide vahel, ja et teiseks ei oleks selle ettevõtja või ettevõtjate kontserni turuosa juhul, kui neile antakse niisugune tegevusluba, suurem kui 50 %, välja arvatud siis, kui tehakse kindlaks – see on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne –, et see tingimus on tõepoolest sobiv tarbijakaitse ja liiklusohutuse eesmärkide saavutamiseks ning et see ei lähe kaugemale nende eesmärkide saavutamiseks vajalikust.
4.

Määruse nr 1346/2000 artiklit 13 tuleb tõlgendada nii, et kostja, kelle vastu on esitatud toimingu tühiseks tunnistamise hagi, peab tõendama, et toimingule kohaldatav õigus (lex causae) tervikuna ei võimalda seda toimingut vaidlustada. Vastavat hagi läbi vaatav siseriiklik kohus võib üksnes siis leida, et hageja peab esitama tõendid toimingule kohaldatava õiguse sätte või põhimõtte olemasolu kohta, mille alusel nimetatud toimingut saab vaidlustada, kui see kohus jõuab järeldusele, et kostja kõigepealt – lähtudes tema siseriiklikus menetlusõiguses tavaliselt kohaldatavatest normidest – tegelikult tõendas, et asjaomast toimingut ei saa toimingule kohaldatava õiguse alusel vaidlustada.
1.

Kuna Saksamaa Liitvabariik on: — haldusmenetluse seaduse (Verwaltungsverfahrensgesetz) § -s 46 näinud otsuste tühistamise menetlusnõuete rikkumise tõttu ette vaid juhul, kui keskkonnamõju on jäänud hindamata või kohustuslik eelhindamine on jäänud teostamata, ning juhtudel, kui kaebaja tõendab, et menetlusnõuete rikkumise ja otsuse tulemuse vahel on põhjuslik seos; — piiranud 7. detsembri 2006. aasta seaduse, mis täiendab kaebeõigust keskkonnaasjades direktiivis 2003/35/EÜ ette nähtud sätetega (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz, muudetud 21. jaanuari 2013. aasta seadusega), § 2 lõikes 3 ja haldusmenetluse seaduse (Verwaltungsverfahrensgesetz) § 73 lõikes 4 kaebuse esitamise õigust ja kohtuliku kontrolli ulatust nende vastuväidetega, mis esitati juba vastuväidete esitamiseks ette nähtud tähtaja jooksul haldusmenetluses, mille tulemusena see otsus vastu võeti; — näinud 7. detsembri 2006. aasta seaduse, mis täiendab kaebeõigust keskkonnaasjades direktiivis 2003/35/EÜ ette nähtud sätetega (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz, muudetud 21. jaanuari 2013. aasta seadusega), § 2 lõikes 1 koostoimes sama seaduse § 5 lõikega 1 ette, et pärast 25. juunit 2005 algatatud ja enne 12. maid 2011 lõpetatud menetlustes on keskkonnaorganisatsioonidel kaebuse esitamise õigus üksnes selliste õigusnormide alusel, mis annavad õigusi eraõiguslikele isikutele; — näinud 7. detsembri 2006. aasta seaduse, mis täiendab kaebeõigust keskkonnaasjades direktiivis 2003/35/EÜ ette nähtud sätetega (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz, muudetud 21. jaanuari 2013. aasta seadusega), § 2 lõikes 1 koostoimes sama seaduse § 5 lõikega 1 ette, et pärast 25. juunit 2005 algatatud ja enne 12. maid 2011 lõpetatud menetlustes on keskkonnaorganisatsioonide esitatud kaebuste puhul kohtuliku kontrolli ulatus piiratud selliste õigusnormidega, mis annavad õigusi eraõiguslikele isikutele, ja — välistanud 7. detsembri 2006. aasta seaduse, mis täiendab kaebeõigust keskkonnaasjades direktiivis 2003/35/EÜ ette nähtud sätetega (Umwelt-Rechtsbehelfsgesetz, muudetud 21. jaanuari 2013. aasta seadusega), § 5 lõigetes 1 ja 4 siseriiklike õigusnormide kohaldamisalast haldusmenetlused, mis on algatatud enne 25. juunit 2005, siis on Saksamaa Liitvabariik rikkunud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiivi 2011/92/EL teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta artiklist 11 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta direktiivi 2010/75/EL tööstusheidete kohta (saastuse kompleksne vältimine ja kontroll) artiklist 25 tulenevaid kohustusi.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. oktoobri 2010. aasta direktiivi 2010/64/EL õiguse kohta suulisele ja kirjalikule tõlkele kriminaalmenetluses artikleid 1–3 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised riigisisesed õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mille kohaselt ei või isik, kelle suhtes on tehtud käskotsus, esitada kriminaalmenetluses sellele otsusele kirjalikku vastuväidet muus keeles kui menetluskeel, kuigi see isik viimati nimetatud keelt ei oska, tingimusel, et pädevad asutused ei leia vastavalt direktiivi artikli 3 lõikele 3 asjassepuutuvat menetlust ja käesoleva kohtuasja asjaolusid arvestades, et selline vastuväide kujutab endast olulist dokumenti.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. septembri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1882/2003) artikli 25 lõiget 6 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 7, 8 ja 47 tuleb tõlgendada nii, et selle sätte alusel vastu võetud otsus – nagu seda on komisjoni 26. juuli 2000. aasta otsus 2000/520/EÜ vastavalt direktiivile 95/46 piisava kaitse kohta, mis on ette nähtud programmi Safe Harbor põhimõtetega ja sellega seotud korduma kippuvate küsimustega, mille on välja andnud Ameerika Ühendriikide kaubandusministeerium –, milles Euroopa Komisjon on tuvastanud, et kolmandas riigis on tagatud kaitse piisav tase, ei takista liikmesriigi järelevalveasutust direktiivi (muudetud kujul) artikli 28 tähenduses läbi vaatamast isiku avaldust, mis puudutab tema õiguste ja vabaduste kaitset seoses tema selliste isikuandmete töötlemisega, mis on liikmesriigist edastatud sellesse kolmandasse riiki, kui kõnealune isik väidab, et selles riigis kehtiv õigus ja valitsev praktika ei taga kaitse piisavat taset.
ET Euroopa Liidu Teataja C 16/11

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 19. novembri 2015. aasta otsus (Hof van beroep te Brussel’i eelotsusetaotlus – Belgia) – SBS Belgium NV versus Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

(Kohtuasi C-325/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Direktiiv 2001/29/EÜ - Artikli 3 lõige 1 - Üldsusele edastamine - Mõisted „edastamine” ja „üldsus” - Teleprogrammide levitamine - „Otseedastuse” kasutamine))

(2016/C 016/12)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hof van beroep te Brussel

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: SBS Belgium NV

Vastustaja apellatsioonimenetluses: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et ringhäälinguorganisatsioon ei tegele üldsusele edastamisega selle sätte tähenduses, kui ta edastab programme sisaldavad signaalid vaid signaali edasimüüjatele selliselt, et need signaalid ei ole edastamise ajal või selle tõttu üldsusele kättesaadavad, ja kui edasimüüjad edastavad seejärel need signaalid oma abonentidele selleks, et viimased saaksid neid programme vaadata, välja arvatud juhul, kui kõnealuste edasimüüjate osalemine kujutab endast vaid tehnilist lahendust, viimati nimetatud asjaolu tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.

(1) ELT C 315, 15.9.2014.
1.

Nõukogu 19. jaanuari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 73/2009, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames põllumajandustootjate suhtes kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks, muudetakse määruseid (EÜ) nr 1290/2005, (EÜ) nr 247/2006, (EÜ) nr 378/2007 ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1782/2003, artikli 7 lõiget 1, artikli 10 lõiget 1 ja artiklit 121 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „otsetoetuste tase vanades liikmesriikides” tähendab, et see tase võrdus 2012. aastal 90 %-ga kõigi otsetoetuste tasemest, ja mõistet „otsetoetuste tase uutes liikmesriikides” tuleb käsitada selliselt, et see tase võrdus 2012. aastal 30. aprilli 2004. aasta koosseisuga Euroopa Ühenduse liikmesriikide vastava tasemega.
ET Euroopa Liidu Teataja C 16/12

Euroopa Kohtu (teine koda) 11. novembri 2015. aasta otsus (Landgericht Münsteri eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Klausner Holz Niedersachsen GmbH versus Land Nordrhein-Westfalen

(Kohtuasi C-505/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - ELTL artiklid 107 ja 108 - Riigiabi - ELTL artikli 108 lõiget 3 rikkudes antud abi - Liikmesriigi kohtu otsus, milles tuvastatakse selle abi andmise lepingu kehtivus - Kohtuotsuse seadusjõud - Kooskõlaline tõlgendamine - Tõhususe põhimõte))

(2016/C 016/14)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landgericht Münster

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Klausner Holz Niedersachsen GmbH

Kostja: Land Nordrhein-Westfalen

Resolutsioon

Liidu õigusega on niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas käsitletavad vastuolus, kui siseriiklik õigusnorm, mis kohtuotsuse seadusjõu põhimõtet ette nähes keelab liikmesriigi kohtul – kes tuvastab, et tema lahendada olevas vaidluses käsitletavad lepingud kujutavad endast riigiabi ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, mis on antud ELTL artikli 108 lõike 3 kolmandat lauset rikkudes – teha sellest rikkumisest kõiki järeldusi liikmesriigi kohtu seadusjõustunud otsuse tõttu, milles tuvastati, et need lepingud on kehtivad, kontrollimata seda, kas nende lepingute alusel antakse riigiabi.

(1) ELT C 65, 23.2.2015.
3.

Määruse nr 1393/2007 artiklit 16 tuleb tõlgendada nii, et kui selle artikli kohaldamise tingimused on täidetud, ei tule igal üksikjuhul kontrollida, kas kohtuvälise dokumendi kättetoimetamisel on piiriülene toime ja kas see on vajalik siseturu nõuetekohaseks toimimiseks.
2.

„Kollektiivse koondamise” esinemise tuvastamiseks direktiivi 98/59 artikli 1 lõike 1 esimese lõigu punkti a tähenduses, mis annab aluse nimetatud direktiivi kohaldamiseks, tuleb selle sätte teises lõigus sisalduvat tingimust, et „koondamisi on vähemalt viis”, tõlgendada nii, et sellega ei peeta silmas koondamiste hulka arvatavaid töölepingu lõpetamisi, vaid ainult koondamisi selle kitsas tähenduses.
2.

ELTL artikleid 34 ja 36 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus niisugused nagu põhikohtuasjas kõne all olevad liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt peab teises liikmesriigis asutatud müüjal olema jaemüügiluba alkohoolsete jookide impordiks esimeses liikmesriigis elavatele tarbijatele jaemüügi eesmärgil, kui müüja veab need joogid ise kohale või laseb seda teha kolmandal isikul, tingimusel et need õigusnormid on taotletud eesmärgi, antud juhul rahvatervise ja avaliku korra kaitsmise eesmärgi saavutamiseks sobivad ja seda eesmärki ei saa vähemalt sama tulemuslikult saavutada vähem piiravate meetmetega ning need õigusnormid ei kujuta endast suvalise diskrimineerimise vahendit ega liikmesriikidevahelise kaubanduse varjatud piiramist, mida tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.
ET Euroopa Liidu Teataja C 16/10

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 19. novembri 2015. aasta otsus (Finanzgericht Baden-Württembergi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Roman Bukovansky versus Finanzamt Lörrach

(Kohtuasi C-241/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning Šveitsi Konföderatsiooni vaheline kokkulepe isikute vaba liikumise kohta - Selle kokkuleppe ja topeltmaksustamise vältimise kahepoolsete lepingute vaheline seos - Võrdne kohtlemine - Kodakondsuse alusel diskrimineerimine - Euroopa Liidu liikmesriigi kodanik - Piirialatöötajad - Tulumaks - Maksustamispädevuse jaotus - Maksustamise pidepunktid - Kodakondsus))

(2016/C 016/11)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Baden-Württemberg

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Roman Bukovansky

Vastustaja: Finanzamt Lörrach

Resolutsioon

Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning Šveitsi Konföderatsiooni vahelise kokkuleppe isikute vaba liikumise kohta, mis allkirjastati 21. juunil 1999 Luxembourgis, artiklis 2 ja sama kokkuleppe I lisa artiklis 9 sisalduvaid diskrimineerimiskeelu ja võrdse kohtlemise põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus selline topeltmaksustamise vältimise kahepoolne leping nagu Šveitsi Konföderatsiooni ja Saksamaa Liitvabariigi vahel 11. augustil 1971 sõlmitud leping (muudetud 12. märtsi 2002. aasta muutmisprotokolliga), mille kohaselt kuulub Saksa maksukohustuslase, kellel ei ole Šveitsi kodakondsust ja kes on küll viinud enda elukoha Saksamaalt üle Šveitsi, kuid kelle töötamise koht on jäänud endiselt esimesena nimetatud riiki, töötasu maksustamise õigus tuluallika riigile, see tähendab Saksamaa Liitvabariigile, samas kui analoogilises olukorras oleva Šveitsi kodaniku töötasu on õigus maksustada tema uue elukoha riigil, käesoleval juhul Šveitsi Konföderatsioonil.

(1) ELT C 303, 8.9.2014.
1.

Nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiivile 97/81/EÜ Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt sõlmitud osalist tööaega käsitleva raamkokkuleppe kohta (muudetud nõukogu 7. aprilli 1998. aasta direktiiviga 98/23/EÜ) lisatud osalist tööaega käsitleva raamkokkuleppe klausli 4 punkti 2 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/88/EÜ tööaja korralduse teatavate aspektide kohta artiklit 7 tuleb tõlgendada nii, et kui töötaja töötundide arv suureneb, ei ole liikmesriikidel kohustust sätestada, et õigused tasustatud põhipuhkusele, mis on juba välja teenitud ja võimalik et kasutatud, arvutatakse tagasiulatuvalt selle töötaja uue tööaja korralduse kohaselt ümber. Uus arvutus tuleb siiski teha selle ajavahemiku kohta, mil tööaeg pikenes.