33

Neil asjaoludel otsustas Sąd Okręgowy w Gdańsku XV Wydział Cywilny (Gdański regionaalse kohtu XV tsiviilkolleegium, Poola) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas nõukogu [direktiivi 93/13] artikli 3 lõikeid 1 ja 2 koostoimes artikli 4 lõike 1, artikli 6 lõike 1 ja artikli 7 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi kohtul on kohustus tunnistada tarbijaga sõlmitud lepingu tingimus ebaõiglaseks (direktiivi artikli 3 lõike 1 tähenduses) ka juhul, kui kohtuotsuse tegemise päevaks on pooled lepingu sisu muutva lepingu lisaga muutnud lepingutingimust nii, et see ei ole enam ebaõiglase laadiga, ja lepingutingimuse esialgse sõnastuse ebaõiglaseks lugemine võiks tuua kaasa kogu lepingu tühistamise (kehtetuks tunnistamise)? 2. Kas [direktiivi 93/13] artikli 6 lõiget 1 koostoimes artikli 3 lõikega 1 ja lõike 2 teise lausega ning artikliga 2 tuleb tõlgendada nii, et see võimaldab liikmesriigi kohtul tunnistada kehtetuks ainult teatavad sellise lepingutingimuse elemendid, mis puudutab panga määratud valuutavahetuskurssi, millega indekseeritakse tarbijale antud laen (nagu põhikohtuasjas), ehk eemaldada lepingust säte, mis puudutab ühepoolselt ja ebaselgelt määratud panga marginaali vahetuskursi osana, ja jätta alles ühetähenduslik säte Narodowy Bank Polski (Poola keskpank) keskmise vahetuskursi kohta, mistõttu ei teki vajadust asendada kõrvaldatud sisu mis tahes õigusnormiga, […] ning selle tulemusena taastatakse tegelik tasakaal tarbija ja ettevõtja vahel, kuigi see muudab olemuslikult tarbija kasuks sätet, mis käsitleb tarbijapoolset kohustuse täitmist? 3. Kas [direktiivi 93/13] artikli 6 lõiget 1 koostoimes artikli 7 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et isegi olukorras, kus liikmesriigi seadusandja on kehtestanud meetmed selliste ebaõiglaste lepingutingimuste püsiva kasutamise vältimiseks nagu põhikohtuasjas analüüsitavad lepingutingimused, kehtestades õigusnormid, millega pannakse pankadele kohustus määrata üksikasjalikult kindlaks laenusumma, igakuiste maksete (põhiosa ja intress) aluseks oleva valuutakursi arvutamise eeskirjad ja tähtaeg ning laenu välja- või tagasimaksete valuutaks ümberarvestamise põhimõtted, on avaliku huviga vastuolus ainult mõne lepingutingimuse elemendi ebaõiglaseks tunnistamine teises küsimuses kirjeldatud viisil? 4. Kas kehtiva lepingu puudumist, millele on viidatud [direktiivi 93/13] artikli 6 lõikes 1 ja mis on direktiivi artikli 2 punktis a koostoimes artikliga 3 loetletud ebaõiglaste lepingutingimuste väljajätmise tulemus, tuleb tõlgendada nii, et see on sanktsioon, mis võib tuleneda tarbija sõnaselgel taotlusel tehtud konstitutiivsest kohtulahendist, mille tagajärjed kehtivad alates lepingu sõlmimise hetkest ehk ex tunc, ning tarbija ja müüja või teenuste osutaja tagasinõuded on sissenõutavad alates kohtuotsuse jõustumisest? 5. Kas [direktiivi 93/13] artikli 6 lõiget 1 koostoimes 30. märtsi 2010. aasta Euroopa Liidu põhiõiguste harta (ELT 2010, C 83, lk 389) artikliga 47 tuleb tõlgendada nii, et sellega pannakse liikmesriigi kohtule kohustus teavitada tarbijat, kes on taotlenud lepingu kehtetuks tunnistamist seoses ebaõiglaste lepingutingimuste kõrvaldamisega, sellise lahenduse õiguslikest tagajärgedest, sh müüja või teenuste osutaja (panga) võimalikest tagasinõuetest, isegi kui selliseid nõudeid ei ole kõnealuses menetluses esitatud, samuti sellistest nõuetest, mille seaduslikkus ei ole selgelt määratud, isegi olukorras, kus tarbijal on kutseline esindaja?“