ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Määruse nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta, mida on muudetud määrusega nr 1549/2006, I lisas toodud kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 9025 tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab paberist välisõhu temperatuurimõõdikuid, mis on teatud juhtudel kaetud plastkilega, mis annavad värvimuutuse teel pöördumatult ja uuesti kasutamise võimaluseta teada, kas üks või mitu temperatuuripiiri on saavutatud.

Nimetatud rubriigi sõnastusest tuleneb, et selles on mõeldud eelkõige termomeetreid.

Olgugi et KN seda mõistet ei defineeri, tuleb märkida, et tavaliselt viitab see – mida näitab ka kombineeritud nomenklatuuri paljudes keeleversioonides seda iseloomustav kreeka keelest pärit mõistete kombinatsioon – temperatuuri mõõtmise instrumentidele.

Eespool nimetatud tooted on oma omaduste ja objektiivsete tunnuste poolest mõeldud kasutamiseks üksnes temperatuuri mõõtmise instrumentidena.

Asjaolu, et nimetatud tooted on paberist ja võivad olla kaetud plastkilega ning nende tööpõhimõte on oluliselt lihtsam kui mõnedel teistel mõõteinstrumentidel, mis kasutavad keerulisemaid mehhanisme, või asjaolu, et need võimaldavad mõõta vaid etteantud temperatuurivahemikke, või asjaolu, et neid ei saa korduvalt kasutada, arvestades temperatuuri piirmäärani jõudmisel märgistuse pöördumatut muutumist, ei takista nende toodete klassifitseerimist kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 9025.

(vt punktid 26, 27, 30, 36, 40 ja resolutsioon)
Määruse nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus nr 1347/2000, artikkel 24 keelab otsuse teinud liikmesriigi kohtu pädevuse igasuguse kontrollimise ja täpsustab isegi konkreetselt, et sama määruse artikli 23 punkti a ei saa kasutada sellise kontrolli läbiviimiseks. Tõsi, nimetatud artikkel 24 viitab ainult selle määruse artiklitele 3–14, mitte nimetatud määruse artiklile 15. Viimati nimetatud artikkel, mis on toodud selle määruse II peatükis „Kohtualluvus”, täiendab nimetatud peatüki artiklites 8–14 esitatud kohtualluvuse norme koostöömehhanismiga, mis võimaldab liikmesriigi kohtul, kes on ühe selle kohtualluvuse normi alusel pädev asja arutama, saatma asja erandkorras teise liikmesriigi kohtule, kellel on paremad võimalused asja arutamiseks. Nimetatud määruse artikli 15 väidetav rikkumine liikmesriigi kohtu poolt ei võimalda seega teise liikmesriigi kohtul kontrollida selle esimesena nimetatud kohtu pädevust, hoolimata sellest asjaolust, et sama määruse artiklis 24 osutatud keeld ei viita sõnaselgelt sellele artiklile 15.

(vt punktid 42–45)
Nimelt kohaldatakse seda määrust tsiviilasjade suhtes, mis puudutavad muu hulgas vanemliku vastutuse tekkimist, teostamist, piiramist või äravõtmist. Mõistet „vanemlik vastutus” on määruse nr 2201/2003 artikli 2 punktis 7 määratletud laialt, nii et see hõlmab kõiki lapse isiku või varaga seotud õigusi ja kohustusi, mis antakse füüsilisele või juriidilisele isikule kohtuotsusega, seaduse alusel või õigusliku toimega kokkuleppe põhjal.

Hagi, millega üks vanematest palub kohtul korvata see, et puudub teise vanema nõusolek nende lapse reisimiseks tema elukohaliikmesriigist väljapoole ja lapse nimele passi väljastamiseks, kuulub määruse nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, esemelisse kohaldamisalasse, ja seda isegi siis, kui selle hagi tulemusel tehtud otsusega peavad passi väljastamise haldusmenetluses arvestama selle liikmesriigi ametiasutused, mille kodanik see laps on.

Määruse nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, artikli 12 lõike 3 punkti b tuleb tõlgendada nii, et asja allumist kohtutele, kellele on esitatud vanemliku vastutusega seotud taotlus, ei saa pidada selle sätte tähenduses „sõnaselgelt või muul viisil ühehäälselt [kõigi menetluse osapoolte poolt] tunnista[tatuks]”, üksnes sel põhjusel, et kostjat kohtumenetluses esindav esindaja, kes on nende kohtute poolt omal algatusel määratud, kuna kostjat oli võimatu teavitada hagimenetluse algatusdokumendist, ei ole tõstatanud asja nendele kohtutele mitteallumise küsimust.

Selline tunnistamine nimelt eeldab vähemalt, et kostja on teadlik nendes kohtutes algatatud menetlusest. Kuigi taoline teadlik olemine iseenesest ei tähenda tunnistamist, et asi allub kohtutele, kelle poole on pöördutud, siis eemalviibivat kostjat, kellele hagimenetluse algatusdokumenti kätte ei ole toimetatud ja kes ei ole teadlik algatatud menetlusest, ei saa nii või teisiti lugeda kohtualluvust tunnistanuks.

Teiseks, põhikohtuasja kostja tahet ei saa tuletada kostja puudumisel nende kohtute poolt teda kohtumenetluses esindama määratud esindaja tegevusest. Kuna sel esindajal puuduvad kontaktid kostjaga, ei saa viimane vajalikku teavet, et kõigist asjaoludest teadlik olles asja allumist nendele samadele kohtutele tunnistada või vaidlustada.

(vt punktid 42, 43, 47 ja resolutsiooni punkt 2)
Direktiivi 2004/48 intellektuaalomandi õiguste jõustamise kohta artikli 13 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see võimaldab intellektuaalomandi õiguse rikkumise tõttu kahju saanud isikul, kes nõuab oma varalise kahju eest hüvitist, mis on vastavalt selle artikli lõike 1 teise lõigu punktile b arvutatud lähtuvalt autoritasude või honoraride summast, mida ta oleks võinud saada juhul, kui rikkuja oleks temalt taotlenud luba kõnealuse intellektuaalomandi õiguse kasutamiseks, lisaks nõuda mittevaralise kahju eest hüvitist, mis on ette nähtud kõnealuse artikli lõike 1 teise lõigu punktis a.

Pidades silmas direktiivi 2004/48 eesmärke, tuleb direktiivi artikli 13 lõike l esimest lõiku nimelt tõlgendada nii, et sellega on kehtestatud põhimõte, mille kohaselt intellektuaalomandi õiguse omajale makstava kahjuhüvitise summa arvutamise eesmärk peab olema tagada õiguse omajale selle kahju täielik hüvitamine, mis talle on tegelikult tekitatud, hõlmates ka võimaliku tekkinud mittevaralise kahju. Ent maksmisele kuuluva kahjuhüvitise kindlas summas kindlaksmääramine ainult lähtuvalt hüpoteetilisest autoritasust hõlmab üksnes intellektuaalomandi õiguse omajale tekitatud varalist kahju, mistõttu kahju täielikuks hüvitamiseks peab õiguse omajal olema võimalus lisaks sel viisil arvutatud kahjuhüvitisele nõuda hüvitist mittevaralise kahju eest, mis talle võis tekkida.

(vt punktid 25–27 ja resolutsioon)
Määrus nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades on kohaldatav vaidluse suhtes, mille pooled on kostja, kelle elu‑ või asukoht on liikmesriigis, ja kolmandas riigis elav või asuv hageja.

Määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 23 lõiget 5 ja artiklit 24 tuleb tõlgendada nii, et seoses vaidlusega, mis puudutab lepingulise kohustuse täitmata jätmist ja milles hageja on pöördunud selle liikmesriigi kohtutesse, kelle territooriumil on kostja asukoht, võib nende kohtute pädevus tuleneda määruse artiklist 24, kui kostja ei vaidlusta nende pädevust, kuigi nende kahe poole vahel sõlmitud leping sisaldab kohtualluvuse kokkulepet, mille kohaselt on pädevus kolmanda riigi kohtutel.

Määruse nr 44/2001 artikli 24 teises lauses on nimelt ette nähtud, et vaikivaks kohtualluvuse laiendamiseks ei peeta seda, kui kostja vaidlustab kohtualluvuse, väljendades nii oma tahet mitte nõustuda selle kohtu pädevusega, või kui on tegemist vaidlustega, millega seoses on määruse artiklis 22 ette nähtud erandliku kohtualluvuse eeskirjad. Kuna kohtualluvuse kokkuleppega pädevuse laiendamine määruse nr 44/2001 artikli 23 tähenduses ei kuulu artikli 24 teises lauses ette nähtud erandite hulka, puuduvad määruse üldise ülesehituse või eesmärkidega seotud põhjendused, et asuda seisukohale, et pooled ei või vaidlusega pöörduda mõnda kokkulepitust erinevasse kohtusse. Selline arutluskäik kehtib nii kohtualluvuse kokkulepete kohta, mille kohaselt on pädevus liikmesriigi kohtutel, kui ka nende kohta, mille kohaselt on pädevus kolmanda riigi kohtutel, kuna määruse nr 44/2001 artikli 24 esimese lause alusel kohtualluvuse vaikimisi laiendamine põhineb kohtualluvust puudutava vaidluse poolte tahtlikul valikul.

(vt punktid 22–25 ja resolutsiooni punkt 1)
Kohtuasi C‑144/15

Staatssecretaris van Financiën

versus

Customs Support Holland BV

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden)

„Eelotsusetaotlus — Ühine tollitariifistik — Kombineeritud nomenklatuur — Rubriigid 2304, 2308 ja 2309 — Sojavalgukontsentraadi klassifitseerimine”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (üheksas koda) 3. märtsi 2016. aasta otsus

Tolliliit – Ühine tollitariifistik – Tariifirubriik – Väga noorte vasikate segasööda koostisosana kasutav sojavalgukontsentraat – Klassifitseerimine kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 2309

(Nõukogu määrus nr 2658/87, mida on muudetud määrusega nr 948/2009, I lisa, rubriik 2309)

Määruse nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (muudetud määrusega nr 948/2009) I lisas olevat kombineeritud nomenklatuuri tuleb tõlgendada nii, et väga noorte vasikate segasööda koostisosana kasutav sojavalgukontsentraat kuulub selle nomenklatuuri rubriiki 2309.

Mis puutub kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 2309, siis Euroopa Kohtu praktika kohaselt tuleb selle rubriigi tähenduses „[loomasöödana kasutatavate] toodetena“ käsitada kas toote töötlemise tulemit või segu teiste toodetega. Et asjaomane toode saaks kuuluda kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 2309, peab see lisaks olema sobiv üksnes loomasöödaks ja peab olema läbinud lõpliku töötlemise või olema eri ainete segu. Lisaks selgub kombineeritud nomenklatuuri grupi 23 märkusest 1, et nimetatud rubriik hõlmab muid mujal nimetamata loomasöödana kasutatavaid tooteid (v.a taimse tooraine töötlemise jäägid, jäätmed ja kõrvalsaadused), mis on saadud taimse või loomse päritoluga tooraine töötlemisel nõnda, et saadud toode on kaotanud lähtematerjalile iseloomulikud põhiomadused.

Et valgukontsentraat saaks kuuluda kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 2309, peab see lisaks olema sellise protsessi tulem, mille käigus kaotab selle toote taimne tooraine oma iseloomulikud põhiomadused. Kõnealuse toote valmistamisel kasutataval sojašroti töötlemisprotsessil on konkreetne loomakasvatusega seonduv eesmärk, kuna selle abil valmistatakse sellist valgukontsentraati, mida – erinevalt sojašrotist – saavad süüa väga noored vasikad. Seega saab selle toote objektiivseid tunnuseid ja omadusi ning eelkõige toote teatud tüüpi loomade söödas kasutamise eesmärgil sojašrotist teatavate koostisainete sihilikku vähendamist arvestades teha järelduse, et see toode vastab kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 2309 klassifitseerimiseks nõutavatele tingimustele.

(vt punktid 36, 38, 40, 41 ja 49 ning resolutsioon)
TEAVE AVALDAMATA KOHTULAHENDITE KOHTA 
Koh tulahend ite kogumik 
Euroopa Kohtu (kuues koda) 1 0. märtsi 2 0 1 6 . aasta otsus – komisjon vs. Hispaania 
(kohtuasi C-3 8 / 1 5 ) 1 
Liikme sriigi kohustuste rikkumine — Direktiiv 91/271/EMÜ — Asulareovee puhastamine — Kogumis-
ja puhastussüsteemid — Tundlikele aladele juhtimine — Seiremee tod — Proovide võtmine 
1. Keskkond — Asulareovee puhastamine — Direktiiv 91/271 — Rakendamine liikmesriikide poolt — 
Tulemuse saavutamise kohustus — Selle kohustuse täitmata jätmine — Kohustuste rikkumine 
(ELTL artikkel 258; nõukogu direktiiv 91/271, artikkel 4, artikli 5 lõiked 2 ja 3 ning I lisa punkt B) 
(vt punktid 23–25 ja 62 ning resolutsiooni punkt 1) 
2. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi — Kohustuste rikkumise tõendamine — 
Komisjoni tõendamiskoormis — Kohustuse rikkumist tõendavate asjaolude esitamine — 
Tõendamiskohustuse üleminek asjaomasele liikmesriigile (ELTL artikkel 258; nõukogu 
direktiiv 91/271) (vt punktid 27 ja 28) 
3. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi — Põhjendatuse kontrollimine Euroopa Kohtu poolt — 
Kohustuste rikkumise tunnistamine asjaomase liikmesriigi poolt — Mõju puudumine (ELTL 
artikkel 258) (vt punkt 29) 
4. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi — Põhjendatuse kontrollimine Euroopa Kohtu poolt — 
Arvesse võetav olukord — Olukord põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpul (ELTL 
artikkel 258) (vt punkt 30) 
Resolutsioon 
1. Kuna Hispaania Kuningriik ei taganud tundlikele aladele juhitud asulareovee, mis pärines teatud 
linnastutest, nõuetekohast puhastamist, siis on see liikme sriik rikkunud kohustusi, mis tulenevad 
esiteks nõukogu 21. mai 1991 . aasta direktiivi 91/271/EMÜ asulareovee puhastamise kohta 
(muudetud parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008 . aasta määrusega nr 1137 /2008 ) artiklist 4 
seoses Pontevedra-Marín-Poio-Bueu linnastuga; ja teiseks selle direktiivi artikli 5 lõigetest 2 ja 3 
seoses Berga, Figueres’i, El Terri (Banyoles) ja Pontevedra-Marín-Poio-Bueu linnastutega. 
1 — ELT C 127, 20.4.2015 . 
ET 
ECLI:EU:C:2016 :156 1 
TEAVE AVALDAMATA KOHTULAHENDITE KOHTA 
2. Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata. 
3. Jätta Euroopa Komisjoni ja Hispaania Kuningriigi kohtukulud nende endi kanda. 
ECLI:EU:C:2016 :156 2
Kohtuasi C‑84/15

Sonos Europe BV

versus

Staatssecretaris van Financiën

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden)

„Eelotsusetaotlus — Määrus (EMÜ) nr 2658/87 — Tolliliit ja ühine tollitariifistik — Tariifne klassifitseerimine — Kombineeritud nomenklatuur — Rubriigid 8517, 8518, 8519, 8527 ja 8543 — Digitaalsete helifailide nõudmiseks, vastuvõtmiseks ja võimendatud heli vormis voogedastuseks konstrueeritud eraldiseisev seade”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (kümnes koda) 17. märtsi 2016. aasta otsus

Tolliliit – Ühine tollitariifistik – Tariifirubriik – Digitaalsete helifailide nõudmiseks, vastuvõtmiseks ja võimendatud heli vormis voogedastuseks konstrueeritud eraldiseisev seade – Klassifitseerimine kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 8519 – Hindamine eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt

(Nõukogu määrus nr 2658/87, muudetud määrusega nr 1031/2009, I lisa, rubriik 8519)

Määruse nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas (redaktsioonis, mida on järjestikku muudetud määrusega nr 1031/2008 ja määrusega nr 948/2009) sisalduvat kombineeritud nomenklatuuri tuleb tõlgendada nii, et selline eraldiseisev seade nagu põhikohtuasjas käsitletav, mis on konstrueeritud helifailidele nõudmiseks, nende vastuvõtmiseks ja võimendatud heli vormis voogedastuseks, tuleb juhul, kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt talle teada olevatele faktilistele asjaoludele antavast hinnangust ei tulene teisiti, klassifitseerida selle nomenklatuuri rubriiki 8519.

Rubriiki 8519 käsitlevad kaupade kirjeldamise ja kodeerimise harmoneeritud süsteemi selgitavad märkused täpsustavad, et „tavaliselt“ salvestatakse heli sisemisele salvestusseadmele või kandjale või taasesitatakse sealt, mis ei välista muid allikaid. Pelk asjaolu, et heliallikaks ei ole sisemine salvestusseade, ei välista selle toote klassifitseerimist sellesse tariifirubriiki. Järelikult ei saa digitaalsete helifailide nõudmiseks, vastuvõtmiseks ja võimendatud heli vormis voogedastuseks konstrueeritud eraldiseisev seadme heli taasesitusfunktsiooni kahtluse alla seada asjaoluga, et heliallikaks on kas Internet, muu selle seadmega kohtvõrgu kaudu ühenduses olev seade või sellega kaabli abil ühendatud seade. Lisaks võib objektiivne klassifitseerimiskriteerium olla ka toote kasutuseesmärk, juhul kui see on nimetatud tootele omane ja seda saab hinnata selle kauba objektiivsete tunnuste ning omaduste alusel.

(vt punkt 42, 43, 48 ja resolutsioon)
Määruse nr 882/2004 ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda‑ ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks, artikli 27 lõike 4 punkti a ning VI lisa punkte 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui liikmesriigid arvavad toiduettevõtjatelt ametlike kontrollide läbiviimiseks kogutavate lõivude summat kindlaks määrates nende hulka kohustusliku riikliku veterinaararsti abide baaskoolitusega seotud kulud.

Lõivud on ette nähtud üksnes selleks, et liikmesriigid saaksid katta tegelikult toiduettevõtjate kontrollimisest tulenevaid kulusid ja nende eesmärk ei ole lasta pädevate töötajate esialgsest koolitamisest tekkinud kulusid tasuda asjaomase sektori ettevõtjatel. Järelikult tuleb määruse nr 882/2004 VI lisa, millele viidatakse artiklis 27, tõlgendada nii, et selles on silmas peetud üksnes ametlike kontrollide tegemisel tegelikult osalevate isikute palkasid ja nendega seotud kulusid. Kontrolle teevad tavaliselt riiklikud veterinaararstid, keda tohivad aidata üksnes riikliku veterinaararsti abid või teatavatel erijuhtudel tapamajade töötajad, lisaks ei tulene ühestki määruse nr 854/2004 (millega kehtestatakse erieeskirjad inimtoiduks ette nähtud loomsete saaduste ametlikuks kontrollimiseks) sättest, et isikud, kes läbivad riikliku veterinaararstiabi kohustuslikku baaskoolitust, võiksid selle koolituse ajal osaleda ametlike kontrollide tegemises.

(vt punktid 39–42 ja resolutsioon)
Kohtuasi C‑163/15

Youssef Hassan

versus

Breiding Vertriebsgesellschaft mbH

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Oberlandesgericht Düsseldorf)

„Eelotsusetaotlus — Ühenduse kaubamärk — Määruse (EÜ) nr 207/2009 — Artikkel 23 — Litsents — Ühenduse kaubamärkide register — Litsentsiaadi õigus esitada seoses kaubamärgi rikkumisega nõudeid vaatamata registrikande puudumisele litsentsi kohta”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (seitsmes koda), 4. veebruar 2016

Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärk kui omandiõiguse objekt — Mõju kolmandatele isikutele — Litsentsiaadi õigus esitada seoses kaubamärgi rikkumisega nõudeid vaatamata ühenduse kaubamärkide registris kande puudumisele litsentsi kohta

(Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 23 lõige 1)

Määruse nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 23 lõike 1 esimest lauset tuleb tõlgendada nii, et litsentsiaat saab litsentsitud ühenduse kaubamärgi rikkumisega seoses esitada nõudeid ka siis, kui litsents on ühenduse kaubamärkide registrisse kandmata. Nimelt, kuigi eraldiseisvana võib seda lauset tõlgendada nii, et litsentsiaat ei saa litsentsi kohta sellise registrikande puudumise korral tugineda sellest tulenevatele õigustele kolmandate isikute, nende hulgas kaubamärgi rikkuja vastu, tuletab Euroopa Kohus meelde, et liidu õiguse sätte tõlgendamisel tuleb arvestada mitte üksnes sätte sõnastust, vaid ka selle konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa see säte on.

Mis puutub määruse nr 207/2009 artikli 23 lõike 1 esimese lause eesmärki, siis tuleb asuda seisukohale, et selle määruse artiklites 17, 19 ja 22 ette nähtud õigustoimingutele – kui need ei ole ühenduse kaubamärkide registrisse kantud – kolmandate isikute suhtes mõju puudumise eesmärk on kaitsta isikuid, kellel on või võib olla kaubamärgiga seotud omandiõigusi. Järelikult ei kohaldu määruse artikli 23 lõike 1 esimene lause sellises olukorras, kui kolmas isik kaubamärki rikkudes rikub ühenduse kaubamärgist tulenevaid õigusi.

(vt punktid 18, 19, 25, 26 ja resolutsioon)
Kohtuasi C‑124/15

Salutas Pharma GmbH

versus

Hauptzollamt Hannover

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Finanzgericht Hamburg)

„Eelotsusetaotlus — Ühine tollitariifistik — Tariifne klassifitseerimine — Kombineeritud nomenklatuur — Rubriik 3004 — 500 mg kaltsiumi sisaldavad lahustuvad tabletid — Üldise tervise või hea enesetunde säilitamiseks vajalikust soovitatavast päevaannusest (RDA) oluliselt suurem ainekogus soovitatud päevadoosis”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (esimene koda), 17. veebruar 2016

Tolliliit — Ühine tollitariifistik — Tariifirubriik — Tõlgendamine — Nomenklatuuri selgitavad märkused — Märkus grupi 30 kohta — Tõlgendamine — Tableti kohta 500 mg kaltsiumi sisaldavad lahustuvad tabletid, mida kasutatakse kaltsiumipuuduse ennetamiseks ja raviks ning osteoporoosi ennetamiseks ja raviks rakendatava spetsiaalse teraapia toetuseks — Maksimaalne päevaannus 1500 mg — Klassifitseerimine rubriiki 3004

(Nõukogu määrus nr 2658/87, lisa I)

Määruse nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas sisalduvat kombineeritud nomenklatuuri määrusega nr 1006/2011 muudetud kujul tuleb tõlgendada nii, et selline toode nagu lahustuvad tabletid kaltsiumisisaldusega 500 mg tableti kohta, mida kasutatakse kaltsiumipuuduse ennetamiseks ja raviks ning osteoporoosi ennetamiseks ja raviks rakendatava spetsiaalse teraapia toetuseks ning mille etiketil märgitud maksimaalne soovitatav päevadoos täiskasvanutele on 1500 mg, kuulub selle nomenklatuuri rubriiki 3004.

Nimelt on kombineeritud nomenklatuuri grupi 30 selgitava märkuse eesmärk täpsustada selle grupi lisamärkuse 1 kriteeriumi „oluliselt suurem“, nähes ette, et hõlmatud on soovitatud päevadoos, mille vitamiinide või mineraalainete sisaldus on „palju suurem, tavaliselt vähemalt kolm korda rohkem kui soovitatud päevaannus (RDA)“.

Esiteks tuleb märkida, et vastavalt sellele selgitavale märkusele, mis ei ole õiguslikult siduv, kuulub toode, mille soovitatud päevadoos sisaldab vitamiine ja mineraalaineid kolm korda rohkem kui soovitatud päevaannus (RDA), asjaomasesse gruppi tingimusel, et ka kõik muud tingimused on täidetud. Teiseks ning arvestades selles märkuses kasutatud sõna „tavaliselt“, ei välista see märkus nimetatud grupist tooteid üksnes selle tõttu, et nende soovitatud päevadoos ei sisalda vitamiine või mineraalaineid kolm korda rohkem kui soovitatud päevaannus (RDA).

Järelikult ei saa kombineeritud nomenklatuuri grupi 30 selgitavat märkust tõlgendada nii, et vitamiine või mineraalaineid sisaldava toote puhul peab soovitatud päevadoosis sisalduma nimetatud aineid tingimata kolm korda rohkem kui on soovitatud päevaannus (RDA), selleks et selle toote saaks klassifitseerida kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 3004.

Nimelt tuleb sellesse rubriiki klassifitseerida toode, mille objektiivsed tunnused ning omadused vastavad kombineeritud nomenklatuuri rubriigi 3004 sõnastuses ettenähtule ja mille vitamiinide, mineraalainete, asendamatute aminohapete või rasvhapete kogus soovitatud päevadoosis on oluliselt suurem sellest, mis on vajalik või näidustatud tavatoitumise puhul.

(vt punktid 34–37, 40 ja resolutsioon)