Esialgne tõlge

KOHTUJURISTI ETTEPANEK

NICHOLAS EMILIOU

esitatud 7. juulil 2022( )

Kohtuasi C‑88/21

Regionų apygardos administracinio teismo Kauno rūmai,

menetlusse astuja:

Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Leedu kõrgeim halduskohus))

Eelotsusetaotlus – Teise põlvkonna Schengeni infosüsteem (SIS II) – Otsus 2007/533/JSK – Artiklid 38 ja 39 – Hoiatusteated esemete arestimiseks või kasutamiseks tõendina kriminaalmenetluses – Hoiatusteate põhjal meetme täideviimine – Riigisisene õigusnorm, mis keelab registreerida sõidukit, mille kohta on sisestatud SIS II hoiatusteade – Hoiatusteadete kustutamine – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 17 – Õigus omandile – Proportsionaalsus





I. Sissejuhatus

1. 14. juunil 1985 tulid mõne liikmesriigi riigipead ja valitsusjuhid ühes väikeses Luksemburgi asulas kokku, et sõlmida esimene leping (Schengeni leping),( ) mis sillutas teed sisepiirikontrollita Euroopa ruumile: Schengeni alale.

2. Järgnenud aastatel on see Euroopa ühisruum arenenud mitte ainult suuruses (geograafiliselt, lepinguosaliste liikmesriikide arvu suurenedes), vaid ka selles liidu õigustiku osas, mida nimetatakse Schengeni acquis’ks( ) ja mis tagab Schengeni ala häireteta toimimise ning liikmesriikidevahelise koostöö.

3. Samal ajal kui edenemine sisepiirideta ala suunas on võimaldanud liidu kodanikel vabalt liikuda, on niisuguse arenguga paralleelselt kaasas käinud ka vastutus liikmesriikide territooriumil kõrgetasemelise turvalisuse sisseseadmise ja hoidmise eest meetmete kaudu, millega ühest küljest ennetatakse kuritegevust ja võideldakse selle vastu ning teisest küljest parendatakse politsei‑ ja kohtuasutuste vahelist koordineerimist ja koostööd. On ütlematagi selge, et vaba liikumine võib paratamatult hõlbustada ka piiriülest kuritegevust.

4. Käesolev kohtuasi puudutab ühte peamist vahendit, mis on loodud seda vastutust silmas pidades, nimelt teise põlvkonna Schengeni infosüsteemi (edaspidi „SIS II“), mille eesmärk on just nimelt säilitada niisugust turvalisust ja piirihaldust Euroopas. Selles kontekstis palutakse Euroopa Kohtul tõlgendada ühte peamist SIS II käsitlevat õigusakti, s.o nõukogu otsust 2007/533/JSK, mis käsitleb teise põlvkonna Schengeni infosüsteemi (SIS II) loomist, toimimist ja kasutamist,( ) täpsemalt selle artiklit 39.

5. Käesolev kohtuasi annab Euroopa Kohtule võimaluse selgitada liikmesriikide pädevatele ametiasutustele pandud kohustusi ja neile jäetud kaalutlusruumi olukordades, kus SIS II on sisestatud hoiatusteade eseme arestimiseks või selle kasutamiseks tõendina kriminaalmenetluses, kuid seda hoiatusteadet ei peeta enam asjakohaseks.

II. Õiguslik raamistik

A. Euroopa Liidu õigus

1. Otsus 2007/533

6. Otsuse 2007/533 artikli 3 lõike 1 kohaselt on selles otsuses kasutatud järgmisi mõisteid:

„a) „hoiatusteade“ – SIS II sisestatud andmekogum, mis võimaldab pädevatel asutustel isik vajaliku erimeetme võtmiseks kindlaks teha;

b) „täiendav teave“ – teave, mida ei säilitata SIS II-s, kuid mis on seotud SIS II hoiatusteadetega ning mida vahetatakse järgmistel juhtudel:

[…]“.

7. Otsuse 2007/533 artikli 8 lõikes 1 on sätestatud: „Täiendavat teavet vahetatakse kooskõlas SIRENE käsiraamatu sätetega ning kasutades sideinfrastruktuuri. […]“.

8. Otsuse 2007/533 IX peatükk „Hoiatusteated arestitavate või kriminaalmenetluses tõendina kasutatavate esemete kohta“ koosneb artiklitest 38 ja 39. Artiklis 38 „Hoiatusteadete sisestamise eesmärgid ja tingimused“ on sätestatud:

„1. SIS II sisestatakse andmed esemete kohta, mida otsitakse arestimiseks või kriminaalmenetluses tõendina kasutamiseks.

2. Sisestatakse järgmised kergesti tuvastatavate esemete kategooriad:

a) mootorsõidukid, mille mootori töömaht on üle 50 cm³, laevad ja lennukid;

[…]“.

9. Otsuse 2007/533 artiklis 39 „Hoiatusteatel põhineva meetme võtmine“ on ette nähtud:

„1. Kui päringu tulemusel selgub, et leitud eseme kohta on sisestatud hoiatusteade, võtab seda märganud asutus ühendust hoiatusteate sisestanud asutusega, et leppida kokku vajalikes meetmetes. […]

2. Lõikes 1 osutatud teave edastatakse täiendava teabe vahetamise teel.

3. Eseme leidnud liikmesriik võtab meetmeid kooskõlas oma siseriikliku õigusega.“

10. Otsuse 2007/533 artiklis 45, mis puudutab esemeid käsitlevate hoiatusteadete säilitamistähtaega, on sätestatud:

„1. [Otsuse 2007/533] kohaselt SIS II sisestatud esemeid käsitlevaid hoiatusteateid säilitatakse ainult niikaua, kui on vaja nende eesmärkide saavutamiseks, milleks need sisestati.

[…]

3. Esemeid käsitlevaid hoiatusteateid, mis on sisestatud vastavalt artiklile 38, säilitatakse maksimaalselt kümme aastat.

[…]“.

11. Otsuse 2007/533 artikli 49 lõikes 2 on ette nähtud:

„Ainult hoiatusteate sisestanud liikmesriigil on lubatud muuta, täiendada, parandada, ajakohastada või kustutada enda sisestatud andmeid.“

2. Määrus (EÜ) nr 1986/2006

12. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1986/2006, mis käsitleb liikmesriikides sõidukite registreerimistunnistusi väljaandvate teenistuste juurdepääsu teise põlvkonna Schengeni infosüsteemile (SIS II),( ) artikli 1 lõigetes 1 ja 2 on sätestatud:

„1. Olenemata [otsuse 2007/533] artiklitest 38, 40 ja artikli 46 lõikest 1, on [nõukogu 29. aprilli 1999. aasta] direktiivis 1999/37/EÜ [sõidukite registreerimisdokumentide kohta (EÜT 1999, L 138, lk 57; ELT eriväljaanne 07/04, lk 351)] nimetatud sõidukitele registreerimistunnistusi väljaandvatel liikmesriikide teenistustel juurdepääsuõigus [otsuse 2007/533] artikli 38 lõike 2 punktide a, b ja f alusel SIS II sisestatud järgmistele andmetele, ainsa eesmärgiga kontrollida, kas neile registreerimiseks esitatud sõidukid on varastatud, ebaseaduslikult omastatud või kaotatud või tagaotsitavad kriminaalmenetluses tõendina kasutamise eesmärgil:

a) andmed, mis käsitlevad mootorsõidukeid, mille mootori töömaht on üle 50 cm³;

[…]

2. Lõikes 1 viidatud teenistustel, mis on riiklikud teenistused, on õigus otsejuurdepääsule SIS II andmetele.“

3. SIRENE käsiraamat

13. Liikmesriigid vahetavad SIS II raames ja vastavalt komisjoni 29. jaanuari 2015. aasta rakendusotsusele (EL) 2015/219, millega asendati rakendusotsuse 2013/115/EL (milles käsitletakse teise põlvkonna Schengeni infosüsteemi (SIS II) SIRENE käsiraamatut ja muid rakendusmeetmeid) lisa( ) (edaspidi „SIRENE käsiraamat“), täiendavat teavet seoses SIS II sisestatud hoiatusteadetega. Selleks et SIS II tõhusalt toimiks, vahendatakse seda teavet SIRENE büroode kaudu.

14. SIRENE käsiraamat võeti vastu selleks, et hõlbustada SIRENE büroode tööd, paremini rahuldada SIRENE tegevuses osalevate SIS II kasutajate vajadusi ning muuta töökorda sidusamaks.

15. SIRENE käsiraamatu põhjenduses 4 on muu hulgas kirjas, et „SIS II sisestatud hoiatusteadet [säilitatakse] ainult niikaua, kui on vaja selle eesmärgi saavutamiseks, milleks see sisestati“.

16. SIRENE käsiraamatu 8. jagu käsitleb konkreetselt „[h]oiatusteate[i]d arestitavate või asitõendina kasutatavate esemete kohta ([otsuse 2007/533] artikkel 38)“. SIRENE käsiraamatu jaos 8.4 „Arestitavate või kriminaalmenetluses tõenditena kasutatavate esemete kohta sisestatud hoiatusteadete kustutamine“ on sätestatud, et hoiatusteade kustutatakse, kui:

„a) ese on arestitud või on võetud muu samalaadne meede pärast seda, kui SIRENE bürood on vajaduse korral vahetanud täiendavat teavet või eseme suhtes kohaldatakse muud kohtu- või haldusmenetlust (nt kohtumenetlus juhul, kui ese on ostetud heauskselt, tegemist on vaidlustatud omandiõigusega või õigusalane koostöö seoses tõenditega);

b) hoiatusteade on aegunud või

c) hoiatusteate esitanud liikmesriigi pädev asutus on teinud asjakohase otsuse.“

17. SIRENE käsiraamatu 2. liite jao 2.2.2 kohaselt peavad eseme leidnud liikmesriigi ametiasutused riigisisese õiguse kohaselt 1) arestima selle eseme või võtma kõik vajalikud ajutised meetmed, 2) tegema kindlaks eseme valdaja isiku ja 3) võtma ühendust hoiatusteate sisestanud liikmesriigi SIRENE bürooga.

B. Liikmesriigi õigus

18. Leedu Vabariigi siseministri 17. septembri 2007. aasta määruse nr 1V-324 Leedu riikliku teise põlvkonna Schengeni infosüsteemi eeskirjade heakskiitmise kohta (Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministro įsakymas Nr. 1V-324 dėl Lietuvos nacionalinės antrosios kartos Šengeno informacinės sistemos nuostatų patvirtinimo) (edaspidi „riigisisesed SIS II eeskirjad“) punktis 3 on sätestatud, et Leedu riiklik SIS II (edaspidi „riiklik SIS II“) on loodud ja toimib liidu õiguse alusel.

19. Riigisiseste SIS II eeskirjade punkti 25 kohaselt on riigiettevõttel Regitra juurdepääs riikliku SIS II loetelule, mis käsitleb tagaotsitavaid mootorsõidukeid ja nende haagiseid, riiklikule sõidukite registrile ja tagaotsitavate mootorsõidukite registreerimisdokumentidele.

20. Vastavalt mootorsõidukite ja nende haagiste registreerimise eeskirjade, mis on heaks kiidetud Leedu Vabariigi siseministri 25. mai 2001. aasta määrusega nr 260 (edaspidi „registreerimiseeskirjad“), punktidele 13–13.3 teavitab riigiettevõte Regitra politseid muu hulgas juhul, kui taotleja soovib registreerida sõidukit, mille mootor või registreerimismärk või sõiduk ise on kantud riiklikus SIS II‑s tagaotsitavate sõidukite registrisse.

21. Registreerimiseeskirjade punktis 14 on märgitud, et pärast seda, kui politseid on registreerimiseeskirjade punktides 13–13.3 ette nähtud juhtudel teavitatud, võib nende eeskirjade punktis 13.1.1 nimetatud sõidukeid registreerida vaid juhul, kui need on tagaotsitavate sõidukite registrist ehk riiklikust SIS II‑st kustutatud.

III. Faktilised asjaolud, riigisisene menetlus ja eelotsuse küsimused

22. D.R. ostis 13. novembril 2015 Saksamaal äriühinguga A.M. Transports sõlmitud lepingu alusel sõiduauto. Nädal hiljem kustutati auto Saksamaa registrist ja toodi Leetu, kus see müüdi edasi teisele isikule.

23. Uus omanik püüdis 22. veebruaril 2016 autot Leedus registreerida, kuid ei saanud seda teha, sest SIS II oli sisestatud selle auto kohta Bulgaarias 23. detsembril 2015 väljastatud hoiatusteade, kuna väidetavalt oli see varastatud.

24. Leedu ametiasutused teatasid Bulgaaria ametiasutustele, et auto on leitud ja kriminaaluurimine selle auto suhtes alustatud. See uurimine aga lõpetati Marijampolė ringkonnaprokuratuuri (Leedu) 21. septembri 2016. aasta otsusega, milles järeldati, et Leedus ei ole kuritegu toime pandud. Sama otsusega tagastati asjaomane auto D.R‑ile ja teavitati sellest auto väidetava varguse aegset omanikku, kelleks oli Nabko Holding Grup (Bulgaaria), ning edastati talle D.R‑i andmed.

25. Ent enam kui kolme aasta jooksul ei astunud Bulgaaria pädevad ametiasutused ühtegi sammu selle sõiduki kohta tehtud hoiatuskande kustutamiseks SIS II‑st.

26. D.R. esitas 20. veebruaril 2019 VĮ Regitra piirkondlikule osakonnale (edaspidi „Regitra“) taotluse auto Leedus registreerida. Nimetatud piirkondlik osakond aga jättis selle taotluse rahuldamata. Kaebaja vaidlustas selle otsuse, kuid Regitra jättis registreerimiseeskirjade punkti 14 alusel oma otsuse muutmata, kuna andmed auto tagaotsimise kohta Bulgaarias olid SIS II sisestatud ja selles süsteemis jätkuvalt alles.

27. Kaebaja esitas Regitra otsuse peale kaebuse Regionų apygardos administracinio teismo Kauno rūmaile (regionaalse halduskohtu Kaunase osakond, Leedu). Nimetatud kohus asus seisukohale, et riigisisene õigusnorm, millele Regitra oma algset otsust muutmata jättes tugines, näib ebaproportsionaalselt piiravat sõidukiomaniku omandiõigust ja õigust oma vara käsutada. Nimelt kehtib sõiduki registreerimise keeld tähtajatult ja seda ei saa iga juhtumi asjaoludele kohandada.

28. Nendel asjaoludel otsustas nimetatud riigisisene kohus saata asja edasi Lietuvos vyriausiasis administracinis teismasele (Leedu kõrgeim halduskohus), et see neid küsimusi analüüsiks. Viimati nimetatud kohus nõustub Regionų apygardos administracinio teismo Kauno rūmai (regionaalse halduskohtu Kaunase osakond) väljendatud kahtlustega. Muu hulgas, pidades silmas, et teatavad registreerimiseeskirjade sätted seati sisse selleks, et tagada Schengeni acquis’ eesmärgid ja aidata kaasa SIS II üldisele toimimisele, küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas need eeskirjad on liidu õigusega kooskõlas.

29. Seepärast otsustas Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Leedu kõrgeim halduskohus) menetluse peatada ja taotleda Euroopa Kohtult eelotsust järgmistes küsimustes:

„1. Kas [otsuse 2007/533] artiklit 39, eelkõige artikli 39 lõiget 3, tuleb tõlgendada nii, et see kohustab keelama nende esemete registreerimise, mille kohta on Schengeni infosüsteemi sisestatud hoiatusteade, olenemata sellest, et hoiatusteade ei ole enam asjakohane (sõiduk on leitud; kriminaalmenetlus sõiduki leidmise liikmesriigis on lõpetatud, kuna selles liikmesriigis ei ole toime pandud kuritegu; hoiatusteate sisestanud riiki on teavitatud, kuid riik ei võta meetmeid hoiatusteate kustutamiseks süsteemist)?

2. Kas [otsuse 2007/533] artiklit 39, eelkõige artikli 39 lõiget 3, tuleb tõlgendada nii, et see kohustab liikmesriiki, kes on leidnud eseme, mille kohta on otsuse artikli 38 lõike 1 kohaselt sisestatud hoiatusteade, sätestama riigisiseseid õigusnorme, mis keelaksid võtta leitud eseme suhtes muid meetmeid kui need, millega saavutataks artiklis 38 osutatud eesmärk (arestimine või kriminaalmenetluses tõendina kasutamine)?

3. Kas [otsuse 2007/533] artiklit 39, eelkõige artikli 39 lõiget 3, tuleb tõlgendada nii, et see lubab liikmesriikidel sätestada õigusnorme, mis näeksid ette erandeid nende sõidukite registreerimise keelust, mille kohta on otsuse artikli 38 kohaselt sisestatud SISi hoiatusteade, kui liikmesriigi pädevad asutused on astunud samme, et teavitada hoiatusteate sisestanud riiki leitud esemest?“

30. Läti, Leedu, Madalmaade ja Portugali valitsus ning Euroopa Komisjon on esitanud kirjalikud seisukohad.

IV. Analüüs

31. Sisuliselt soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus oma kolme küsimusega, mida on asjakohane käsitleda koos, teada, kas otsuse 2007/533 artikkel 39 ühest küljest kohustab liikmesriike keelama niisuguse sõiduki registreerimise, mille kohta on sisestatud SIS II hoiatusteade, ja teisest küljest välistab selle keelu erandid olukorras, kus seda hoiatusteadet ei peeta enam asjakohaseks.

32. Pärast seda, kui olen väga lühidalt meenutanud otsuse 2007/533 artikli 39 sõnastust ja funktsiooni (A), käsitlen esimest eelotsusetaotluse esitanud kohtu tõstatatud küsimust: kas see säte kohustab liikmesriike keelama niisuguse sõiduki registreerimise, mille kohta on sisestatud SIS II hoiatusteade (B). Seejärel selgitan, millal tuleks selline hoiatusteade kustutada, ja asun seejärel käsitlema teist eelotsusetaotluse esitanud kohtu tõstatatud küsimust: kas sõiduki registreerimist keelav riigisisene õigusnorm on liidu õigusega vastuolus, kui see hoiatusteade ei ole enam asja‑ või ajakohane (C).

A. Otsuse 2007/533 artikli 39 lühitutvustus

33. SIS II, mis hakkas toimima 9. aprillil 2013, kujutab endast olulist vahendit selleks, et tagada kõrgetasemeline turvalisus Euroopa Liidu vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval alal ning Schengeni acquis’ sätete kohaldamine. Nende eesmärkide saavutamiseks loodi süsteem, mis võimaldab liikmesriikide julgeolekuasutustel laadida SIS II üles konkreetset teavet ja vahetada lisateavet konkreetse meetme rakendamiseks. Sellega seoses sisaldab SIS II muu hulgas hoiatusteateid teatavate esemete kohta, nagu rahatähed, tulirelvad ning varastatud, ebaseaduslikult omastatud või kaotatud sõidukid.

34. Selliste esemete kohta võib sisestada hoiatusteate muu hulgas arestimise või kriminaalmenetluses tõendina kasutamise eesmärgil vastavalt otsuse 2007/533 artiklile 38. Sama otsuse artikkel 39 – mis on käesolevas kohtuasjas keskne – käsitleb samme, mis tuleb astuda liikmesriigi (edaspidi „täideviiv liikmesriik“) ametiasutustel, kes on leidnud eseme, mille kohta teise liikmesriigi (edaspidi „hoiatusteate sisestanud liikmesriik“) ametiasutused on sisestanud SIS II hoiatusteate.

35. Otsuse 2007/533 artikli 39 lõike 1 kohaselt peavad täideviiva liikmesriigi ametiasutused võtma ühendust hoiatusteate sisestanud liikmesriigi ametiasutustega, „et leppida kokku vajalikes meetmetes“. Selle artikli lõige 3 aga kohustab täideviivat liikmesriiki „võt[ma] meetmeid kooskõlas oma siseriikliku õigusega“.

36. Nagu kohtujurist Pikamäe hiljuti toonitas, ei ole selle sätte sõnastus täpsuse musternäide. SIRENE käsiraamatu 2. liite jaos 2.2.2 – mis on mõeldud selgitama täideviiva liikmesriigi tegutsemist – aga on selgitatud, et nende meetmete keskmes on kolm sammu: esiteks eseme arestimine või kõikide vajalike kaitsemeetmete võtmine, teiseks eseme valdaja kindlakstegemine ning kolmandaks ühenduse võtmine hoiatusteate sisestanud liikmesriigi SIRENE bürooga, et vajalikes meetmetes kokku leppida.( )

37. Seda arvesse võttes asun nüüd käsitlema esimest eelotsuse küsimustes tõstatatud probleemi, nimelt küsimust, kas otsuse 2007/533 artikkel 39 kohustab liikmesriike keelama niisuguse sõiduki registreerimise, mille kohta on sisestatud SIS II hoiatusteade.

B. Kas otsuse 2007/533 artikkel 39 kohustab liikmesriike tõkestama sõiduki registreerimise?

38. Seda küsimust käsitledes tuleb kõigepealt täheldada, et käesolevas menetluses esitatud eri seisukohad sisaldavad erinevaid arvamusi selle kohta, kuidas see küsimus lahendada. Läti ja Leedu valitsus on seisukohal, et otsuse 2007/533 artikkel 39 kohustab liikmesriike kehtestama sellekohase õigusnormi, Madalmaade ja Portugali valitsus aga on vastupidisel seisukohal. Komisjon omalt poolt on arvamusel, mis jääb mõnevõrra nende kahe vahele: otsuse 2007/533 artikkel 39 välistab vähemalt esialgu sõiduki registreerimise. Komisjoni arvates ei ole liikmesriik siiski enam kohustatud sõiduki registreerimist tõkestama, kui eesmärk, miks hoiatusteade SIS II sisestati, on saavutatud.

39. Lühidalt, kuigi Läti ja Leedu valitsuse ning komisjoni esitatud argumendid annavad alust asjakohasteks kaalutlusteks, olen sisuliselt nõus Madalmaade ja Portugali valitsusega.

40. Kõigepealt tuleb meeles pidada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb liidu õiguse sätte tõlgendamisel arvestada mitte üksnes selle sõnastust, vaid ka konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osa säte on.( )

41. Käesolevas asjas ei ole vaidluse all, et otsuse 2007/533 artikli 39 sõnastus on lai ja üldine. Sama kehtib õigupoolest ka SIRENE käsiraamatu 2. liite jao 2.2.2 kohta, milles on, nagu märgitud eespool punktis 36, selgitatud, milliseid samme täpselt peavad täideviiva liikmesriigi ametiasutused astuma, enne kui nad võtavad ühendust hoiatusteate sisestanud liikmesriigi ametiasutustega.

42. Kumbki säte ei viita sõnaselgelt liikmesriikide kohustusele keelata niisuguse sõiduki registreerimine, mille kohta on sisestatud SIS II hoiatusteade. Minu arvates ei saa sellist kohustust nendest sätetest ka kaudselt välja lugeda.

43. SIRENE käsiraamatu 2. liite jagu 2.2.2 viitab „kõikidele vajalikele ajutistele meetmetele“ kui teisele võimalusele peale leitud eseme arestimise, samas kui otsuse 2007/533 artikli 39 lõige 1 viitab pelgalt „vajalike[le] meetmete[le]“, mis tuleb hoiatusteate sisestanud liikmesriigiga kokku leppida. Seega on täideviiva liikmesriigi võetavad ühepoolsed ajutised meetmed ette nähtud vaid aseainena asjaomase eseme arestimisele (mis on, nagu võib väita, tõhusam lahendus), samas kui meetmed, mis tuleb võtta pärast täideviiva liikmesriigi ja hoiatusteate sisestanud liikmesriigi ametiasutuste vahelist teabevahetust, on sellised, milles need ametiasutused on omavahel kokku leppinud.

44. Täideviiva liikmesriigi märkimisväärse kaalutlusruumi olemasolu selles kontekstis kinnitab ka otsuse 2007/533 artikli 39 lõige 3, mille kohaselt peavad võetavad meetmed olema „kooskõlas […] siseriikliku õigusega“.

45. Seetõttu ei näe ma otsuse 2007/533 artiklis 39 ühtegi sõnastuslikku elementi, mis viitaks, et täideviival liikmesriigil on otseselt või kaudselt kohustus võtta teatavad konkreetsed meetmed, mis ulatuvad kaugemale võimalikust eseme arestimisest (või samaväärsetest meetmetest) ja eseme valdaja isiku kindlakstegemisest. Muu hulgas ei viita miski sellele, nagu oleks liikmesriikidel kohustus tõkestada niisuguste sõidukite registreerimine, mille kohta on sisestatud SIS II hoiatusteade.( )

46. Seda järeldust näib kinnitavat asjakohaste liidu õiguse sätete ja nendega seotud õigusaktide süstemaatiline tõlgendamine.

47. Esiteks ei ole üheski otsuse 2007/533 sättes ega põhjenduses ühtegi täpsustust selle kohta, kuidas liikmesriigid peaksid täitma (või ka tohivad täita) oma kohustust „võt[ta] meetmeid kooskõlas oma siseriikliku õigusega“, mis on ette nähtud selle otsuse artiklis 39. Samuti, nagu olen juba märkinud, ei sisalda SIRENE käsiraamat selle kohta midagi enamat peale jaos 2.2.2 ettenähtu.( )

48. Teiseks, nagu on välja pakkunud Madalmaade valitsus, on kasulik vaadata määrust nr 1986/2006, sest sellega on võimaldatud liikmesriikides sõidukite registreerimistunnistusi väljaandvate teenistuste juurdepääs SIS II‑s hoitavatele andmetele. Selle määruse artikli 1 lõikes 1 koostoimes põhjendusega 8 on selgitatud, et see juurdepääs antakse pädevatele teenistustele haldusliku „eesmärgiga kontrollida, kas neile registreerimiseks esitatud sõidukid on varastatud, ebaseaduslikult omastatud või kaotatud või tagaotsitavad kriminaalmenetluses tõendina kasutamise eesmärgil“. Seega võib väita, et kui liidu seadusandja oleks soovinud keelata neil ametiasutustel registreerida sõidukit, mille kohta nad leiavad SIS II‑st hoiatusteate, oleks ta selles määruses ka sõnaselgelt nii sätestanud.

49. Niisiis näib mulle, et liidu seadusandja otsustas teadlikult, et ta ei näe ette konkreetseid üksikasju selle kohta, milliseid meetmeid täpselt tuleb liikmesriikidel võtta otsuse 2007/533 artikli 38 kohaselt SIS II sisestatud hoiatusteate täideviimiseks. Seadusandja soovis jätta liikmesriikidele selles küsimuses ulatusliku kaalutlusruumi.

50. Seda arvesse võttes ja kooskõlas niisuguse kaalutlusõigusega täheldan, et õigupoolest lubavad – või vähemalt ei keela – mitmed liikmesriigid sõidukeid registreerida ka siis, kui sõiduki kohta on sisestatud SIS II hoiatusteade. Lõpuks on registreerimine ju lihtsalt vormiline menetlus sõiduki omaniku või kasutaja kindlakstegemiseks, suuresti maksustamise või õigusrikkumiste tuvastamise eesmärgil.

51. Läti ja Leedu valitsus aga väidavad, et rangem otsuse 2007/533 artikli 38 tõlgendus oleks paremini kooskõlas selle otsuse üldiste eesmärkidega ning et käesolevas ettepanekus välja pakutav tõlgendus jätaks otsuse 2007/533 artikli 39 osalt ilma soovitava toimeta.

52. Sellega seoses tuleb tunnistada, et riigisisene meede, millega on keelatud niisuguse sõiduki registreerimine, mille kohta on väljastatud hoiatusteade, näib olevat võimeline aitama tagada „kõrgetasemeli[st] turvalisus[t] Euroopa Liidu vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval alal“, mis on SIS II üldine eesmärk.( ) Samamoodi näib niisugune meede sobivat suurendama otsuse 2007/533 artikli 38 alusel SIS II sisestatud hoiatusteadete tõhusust.

53. Kuigi riigisisene õigusnorm, mis täielikult keelab registreerida sõidukit, mille kohta on sisestatud SIS II hoiatusteade, ei ole meede, mille otsene eesmärk on sõiduki arestimine või selle kasutamine tõendina kriminaalmenetluses, võib niisugune meede siiski aidata ära hoida asjaomase sõiduki kasutamist või müüki, minimeerides seega ohtu, et hoitakse kõrvale sõiduki arestimisest või et seda ei saa kasutada tõendina kriminaalmenetluses. Sel põhjusel võib niisugune riigisisene õigusnorm, nagu on kõne all käesolevas kohtuasjas, õigupoolest olla pädevatele ametiasutustele abiks, kui nad astuvad samme, mida on vaja hoiatusteate täideviimiseks ja otsuse 2007/533 artiklis 38 sätestatud eesmärkide täitmiseks.

54. Olgu sellega, kuidas on, aga need argumendid ei vii tingimata järeldusele, et tegelikult on liikmesriigid kohustatud kehtestama oma riigisiseses õiguses niisuguse normi, nagu on käesolevas asjas vaidluse all.

55. Peale eespool viidatud tekstiliste asjaolude ei tohi jätta tähelepanuta seda, mida SIS II endast sisuliselt kujutab ja kuidas see on mõeldud toimima. SIS II on – nagu juba nimest endast ilmselgelt nähtub – infosüsteem.( ) Otsus 2007/533 on mõeldud selleks, et luua ühine infosüsteem ja reguleerida ühist infosüsteemi,( ) mille otsene eesmärk on „toetad[a] kriminaalasjades tehtavat politsei‑ ja kohtuasutuste vahelist operatiivkoostööd“( ).

56. Sellele vastavalt on otsus 2007/533 põhimõtteliselt õigusakt, mis on võetud vastu infosüsteemi loomiseks ja selle süsteemi toimima panemiseks vajalike õigusnormide sätestamiseks: kes peab süsteemi juhtima, millist teavet tuleb sellesse lisada ja kuidas, millal tuleb teavet lisada ja kustutada ja nii edasi. SIS II kreedo on lihtne: riigisisesed ametiasutused peaksid vahetama teavet ja tegema koostööd.

57. Otsuse 2007/533 eesmärk ei ole sätestada materiaalõigusnorme selle kohta, mida riigisisesed ametiasutused peavad tegema peale SIRENE käsiraamatu 2. liites sõnaselgelt ettenähtu, milleks on 1) eseme arestimine (või vajalike kaitsemeetmete võtmine) ja selle eseme valdaja kindlakstegemine ning 2) asjaomasel tasandil koostöö ametiasutustega.

58. Niisugused õigusnormid ei ole liidu õiguses ühtlustatud, vaid neid reguleerib täielikult riigisisene õigus.( ) See on nii ka juhul, kui sellised õigusnormid võivad 1) aidata saavutada eesmärki tagada kõrgetasemeline turvalisus Euroopa Liidu vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval alal ning/või 2) suurendada SIS II sisestatud hoiatusteadete tõhusust.

59. Viimati nimetatud aspektiga seoses lisaksin lihtsalt, et Euroopa Liidu süsteemis tähendab tõhususe põhimõte ennekõike seda, et liidu õigusnormide tõlgendamisel tuleb tagada vähemalt niisugune tõhusus, et nende olemasolu ei kahane pelgalt formaalsuseks, ning välistada tõlgendused, mis viivad absurdsete või ebasobivate tagajärgedeni. Tõhususe põhimõtet ei tohiks käsitada kui liidu õigusnormide ulatuse ja tõhususe maksimeerimise vahendit, eriti kui sellega mindaks kaugemale liidu seadusandja selgetest kavatsustest.( )

60. Kokkuvõttes asun seisukohale, et otsuse 2007/533 artikkel 39 ei kohusta liikmesriike keelama niisuguse sõiduki registreerimist, mille kohta on sisestatud SIS II hoiatusteade.

61. Mulle on siiski samuti selge, et otsuses 2007/533 ei ole ühtegi sätet, mis vähemalt põhimõtteliselt keelaks liikmesriigil kehtestada sellekohase õigusnormi. Nagu on märgitud käesoleva ettepaneku punktides 52 ja 53, võib niisugune meede tõepoolest tagada, et hoiatusteates nimetatud esemeid saab pärast leidmist arestida või kasutada kriminaalmenetluses tõendina, aidates sellega kaasa SIS II loomisega taotletud üldiste eesmärkide saavutamisele.

62. Ent nagu iga muu riigisisene õigusnorm või meede, mis on võetud vastu liidu õigusnormide rakendamiseks liikmesriigi tasandil, peab ka selline õigusnorm olema kooskõlas muude normide ja põhimõtetega, mis tulenevad liidu õigusest laiemalt, sealhulgas Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga (edaspidi „harta“).

63. Viimati nimetatud aspekt toob mind aruteluni selle üle, kas eespool nimetatud vastus peab paika olukorras, kus SIS II sisestatud hoiatusteadet ei peeta enam asjakohaseks, kuna selle hoiatusteate sisestamise eesmärk on täidetud.

C. Kas artikkel 39 keelab liikmesriigil tõkestada sõiduki registreerimist, kui SIS II sisestatud hoiatusteadet ei peeta enam asjakohaseks?

64. Tuleb meeles pidada, et käesoleva juhtumi faktiliste asjaolude hindamine ja tuvastamine on ainuüksi liikmesriigi kohtu pädevuses. Eelotsusetaotlusest nähtub selgelt selle esitanud kohtu seisukoht, et asjaomase sõiduki kohta SIS II sisestatud hoiatusteade ei ole enam asjakohane.

65. Eelotsusetaotluse esitanud kohus osutab, et kui selline eeldus peab paika, annab riigisisene õigusnorm, mis täielikult keelab niisuguse sõiduki registreerimise, mille kohta on sisestatud SIS II hoiatusteade, ja mida ei ole võimalik kohandada juhtumi konkreetsete asjaoludega, näiteks kui see hoiatusteade ei ole enam asja‑ või ajakohane, alust küsimusteks, mis puudutavad selle riigisisese õigusnormi kooskõla liidu õigusega, eelkõige omandiõiguse ja proportsionaalsuse põhimõttega.

66. Selleks et minu vastusest oleks liikmesriigi kohtule võimalikult palju abi, käsitlen kõigepealt küsimust, millal tuleks hoiatusteade kustutada (1), ning analüüsin seejärel, kas need eelotsusetaotluse esitanud kohtu märkused on põhjendatud (2).

1. Hoiatusteate kustutamine

67. Otsuse 2007/533 artiklis 45 on nähtud ette esemeid käsitlevate hoiatusteadete säilitamisaeg. Sellest artiklist koostoimes sama otsuse põhjendusega 13 tuleneb, et hoiatusteateid tuleb säilitada ainult niikaua, kui see on vajalik nende eesmärkide saavutamiseks, milleks need sisestati. Niipea kui hoiatusteate säilitamise tingimused ei ole enam täidetud, peab hoiatusteate sisestanud liikmesriik selle viivitamata kustutama.( ) SIRENE käsiraamatus on selgitatud, millal tuleb pidada eseme kohta sisestatud hoiatusteadet oma eesmärgi täitnuks ja see kustutada.( )

68. Otsuse 2007/533 artiklist 39 ja SIRENE käsiraamatust üldisemalt nähtub siiski, et hoiatusteate täideviimiseks ja selle eesmärgi saavutamiseks, milleks ta SIS II sisestati, on vaja koostööd teabevahetuse kaudu, eelkõige 1) esialgse kontakti vormis, et leppida kokku võetavates meetmetes, ja 2) täiendava teabevahetuse vormis, mis toimub täiendava teabe vahetamise kaudu.

69. Vaevalt on vaja selgitada, et eseme asukohast teatamine hoiatusteate sisestanud liikmesriigile ei ole samaväärne kokkuleppele jõudmisega võetavate meetmete suhtes. Niisuguse teabe edastamine kujutab endast kõigest ühte (s.o esimest) sammu kogu menetluses. Sellega seoses võivad täideviiva liikmesriigi ametiasutused põhjendatult eeldada, et pärast ühenduse võtmist vastavad hoiatusteate sisestanud liikmesriigi ametiasutused sellele, mistõttu saab astuda edasisi samme hoiatusteate SIS II sisestamise eesmärgi saavutamiseks.

70. Kui selline koostöö toimub, antakse kõnealune ese pärast selle esialgset arestimist tõenäoliselt üle hoiatusteate sisestanud liikmesriigi ametiasutustele. Selles kontekstis peetakse hoiatusteate eesmärki täidetuks ja hoiatusteade kui selline tuleks kustutada.

71. Paraku esineb siiski olukordi, kus täideviiva liikmesriigi ametiasutused algatavad – sageli pärast kõnealuse eseme arestimist – suhtluse, võttes ühendust hoiatusteate sisestanud liikmesriigi ametiasutustega, kes aga ei vasta või ei astu mingeid samme.

72. Õigupoolest näib eelotsusetaotluse esitanud kohtu antud teabe põhjal, et põhikohtuasjas käsitletav juhtum võib olla näide niisugusest olukorrast.( ) Pärast asjaomase sõiduki leidmist võtsid Leedu ametiasutused ühendust Bulgaaria ametiasutustega, et määrata kindlaks asjakohased võetavad meetmed. Kuid nagu ma aru saan, ei ole Bulgaaria ametiasutused sellele reageerinud, olgugi et on möödunud palju aega.

73. Minu arvates on liikmesriigi kohtul selles olukorras vägagi võimalik asuda seisukohale, et SIS II sisestatud hoiatusteate eesmärk on vähemalt osaliselt täidetud. Nimelt reageerisid täideviiva liikmesriigi ametiasutused hoiatusteatele ja võtsid ühendust oma ametikaaslastega hoiatusteate sisestanud liikmesriigis. Nii on koostöö asjaomaste riigisiseste asutuste vahel võimalikuks muudetud.

74. SIS II keskmes olev hoiatussüsteem tugineb vastastikuse usalduse põhimõttele, mis on vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala nurgakivi.( ) Vastastikune usaldus tähendab, et hoiatusteate sisestanud liikmesriigi ametiasutused on põhimõtteliselt need, kes on pädevad otsustama, kas SIS II sisestatud hoiatusteade on asja‑ ja ajakohane. Täideviiva liikmesriigi ametiasutused peavad üldjuhul seda otsust usaldama ja põhimõtteliselt ei tohi nad seda niisuguse hoiatusteate eiramise teel kahtluse alla seada.

75. Samas ei saa vastastikune usaldus muutuda pimesi usaldamiseks.( ) Seega, kui täideviiva liikmesriigi ametiasutused võtavad ühendust oma ametikaaslastega ja täidavad niiviisi lojaalse koostöö kohustust, kuid hoiatusteate sisestanud liikmesriigi ametiasutused ei reageeri mõistliku aja – käesoleval juhul kolme aasta – jooksul, peaks täideviiva liikmesriigi ametiasutustel olema võimalus asuda seisukohale, et kõnealune hoiatusteade ei ole enam asjakohane, ja jätta see tähelepanuta.( )

76. Siiski on nii, et otsuse 2007/533 artikli 49 lõike 2 kohaselt saab hoiatusteate kustutada ainult selle sisestanud liikmesriik. Täideviiva liikmesriigi ametiasutused kui niisugused ei saa seda teha ning niikaua, kui hoiatusteade on süsteemis alles, on nad kohustatud võtma asjakohastes liidu õigusaktides ette nähtud meetmeid.

77. Sellegipoolest ei ole täideviiva liikmesriigi ametiasutustel keelatud olenevalt asjaoludest muuta ja/või kohandada meetmeid, mida võetakse hoiatusteate täideviimiseks ja mis ei ole ühegi liidu õiguse sättega nõutud. Nagu eespool selgitatud, on olukord selline ka niisuguse riigisisese õigusnormi puhul, nagu on käesolevas asjas vaidluse all. Seepärast on täiesti võimalik, et need ametiasutused, kui nad on võtnud ühendust kõnealuse hoiatusteate sisestanuga ja kui viimati nimetatud ametiasutus ei ole mõistliku aja jooksul reageerinud, otsustavad seejärel, et keeld registreerida niisugust sõidukit, mille kohta on sisestatud SIS II hoiatusteade, ei pea enam olema kohaldatav, kui nad jõuavad järeldusele, et ehkki see hoiatusteade on süsteemis alles, ei ole see enam asjakohane.( )

78. Igal juhul soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada sisuliselt seda, kas liikmesriik on kohustatud tühistama niisuguse sõiduki registreerimise keelu, mille kohta on sisestatud SIS II hoiatusteade, kui ta jõuab järeldusele, et ehkki see hoiatusteade on süsteemis alles, ei ole see enam asjakohane. Teisisõnu küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus, kas liidu õigusega on vastuolus riigisisene õigusnorm, mis keelab registreerida sellist eset nagu auto, mille kohta on sisestatud SIS II hoiatusteade, kui seda hoiatusteadet ei peeta enam asjakohaseks.

79. Sellega seoses olen eelotsusetaotluse esitanud kohtuga nõus, et niisugune riigisisene õigusnorm võib tõepoolest põhjustada mitmeid muresid seoses harta artiklis 17 sätestatud õigusega omandile, mille kohaselt on igaühel õigus vallata, kasutada ja käsutada oma seaduslikul teel saadud omandit. Seepärast tulen nüüd selle küsimuse juurde.

2. Õigus omandile ja proportsionaalsus

80. Esiteks väärib meenutamist, et hartas sätestatud põhiõigused on liikmesriikidele siduvad siis, kui nad tegutsevad liidu õiguse kohaldamisalas.( ) Vaidlusalune riigisisene õigusnorm, millega on sõiduki registreerimine seotud otsuse 2007/533 erisätete ja SIRENE käsiraamatu kohaselt SIS II sisestatud hoiatusteatega, kuulub mõistagi liidu õiguse kohaldamisalasse. Niisugusena peab see õigusnorm olema vastavuses hartas sätestatud põhiõigustega.

81. Seda arvesse võttes ei ole mul keeruline jõuda järeldusele, et niisugune riigisisene õigusnorm nagu see, mis on käesolevas asjas vaidluse all, piirab õigust omandile. Nimelt ei pruugi isikul, kelle valduses on sõiduk, mille kohta on sisestatud SIS II hoiatusteade, olla võimalik kasutada või käsutada seda sõidukit nii, nagu ta soovib.( )

82. Harta artikli 52 lõike 1 kohaselt tohib siiski piirata hartaga tunnustatud õiguste ja vabaduste teostamist, kui need piirangud on sätestatud seadusega, austavad nimetatud õiguste ja vabaduste olemust, on proportsionaalsuse põhimõtet arvestades vajalikud ning vastavad tegelikult liidu poolt tunnustatud üldist huvi pakkuvatele eesmärkidele või vajadusele kaitsta teiste isikute õigusi ja vabadusi.

83. Nagu olen juba eespool märkinud, võib niisugune riigisisene õigusnorm hõlbustada hoiatusteate täideviimist, niivõrd kui selles sätestatud keeld aitab minimeerida ohtu, et hoitakse kõrvale kõnealuse sõiduki arestimisest või et seda ei saa kasutada kriminaalmenetluses tõendina.

84. Väärib meenutamist asjaolu, et otsuse 2007/533 artikli 38 kohaselt on SIS II sisestatud hoiatusteated üsna sageli seotud esemetega, mis on varastatud, ebaseaduslikult omastatud või kaotatud või võivad koguni kujutada endast ohtu üldsusele, nagu tulirelvad. Selliseid hoiatusteateid viiakse seetõttu täide nii, et konkreetne ese võidakse arestida või seda võidakse kasutada kriminaalmenetluses tõendina üldsuse üldistes huvides. Nimelt vähendab ohtlike esemete arestimine nende esinemist Euroopa tänavatel, samas kui varastatud või ebaseaduslikult omastatud esemete arestimine ja kasutamine tõendina kriminaalmenetlustes aitab kaasa õigusemõistmisele kuriteoohvrite huvides.

85. Seega ei ole erilist kahtlust, et liikmesriigi õigusnorm, mis takistab sõiduki registreerimist seni, kui SIS II‑s ei ole enam selle eseme kohta hoiatusteadet, on võetud vastu üldsuse huvides ja selle eesmärk on aidata kaasa Euroopa Liidu üldist huvi pakkuvate eesmärkide, iseäranis vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva ala saavutamisele.

86. Olgu sellega, kuidas on, kuid olen siiski seisukohal, et niisugune õigusnorm, nagu on käesolevas asjas vaidluse all, võib teatavate tunnuste tõttu tarbetult ja ebaproportsionaalselt riivata teatavate isikute õigust omandile.

87. Nimelt on vaidlusalune riigisisene õigusnorm kohaldatav tähtajatult. Teisisõnu saab selles ette nähtud piirangu selle kohta, millal sõidukit võib registreerida, kehtestada määramata ajaks, sest niikaua, kui SIS II sisestatud hoiatusteade teatava sõiduki kohta jääb süsteemi, ei ole lihtsalt võimalik seda sõidukit Leedus registreerida.

88. Samuti ei ole võimalik kohandada seda riigisisest õigusnormi konkreetsetele asjaoludele, näiteks sellele, et hoiatusteade ei ole enam asjakohane. Seetõttu ei anna see ametiasutustele, kes otsustavad sõiduki registreerimise üle, võimalust otsustada selle piirangu kohaldatavuse üle.

89. Minu arvates ulatub niisugune riigisisene õigusnorm, nagu on käesolevas asjas vaidluse all, kaugemale sellest, mida on vaja taotletavate üldist huvi pakkuvate eesmärkide saavutamiseks, ning mõjutab ebaproportsionaalselt selliste isikute õigust omandile, kes leiavad end niisugusest olukorrast nagu käesoleval juhul, nimelt kui eesmärk, miks sõiduk SIS II sisestati, on täidetud ja seega oleks hoiatusteate sisestanud liikmesriik pidanud selle kustutama, kuid seda ei ole veel tehtud.

90. Selliste asjaolude ilmnedes on keeruline nõustuda arusaamaga, et niisugust omandiõiguse piirangut – vaidlusaluse kehtiva riigisisese õigusnormi kujul – on jätkuvalt vaja sellesama hoiatusteate täideviimiseks või laiemalt võttes SIS II eesmärkide ja nõuetekohase toimimise huvides.

91. Mulle näib, et olukord, kus isik ei saa kasutada või käsutada sõidukit nii, nagu ise soovib, sest SIS II on jätkuvalt sisestatud hoiatusteade selle eseme kohta, riivab ebaproportsionaalselt selle isiku õigust omandile, kui see hoiatusteade on jäänud süsteemi alles põhjusel, et hoiatusteate sisestanud liikmesriigi ametiasutused ei ole reageerinud ega teinud koostööd asjaomase eseme leidnud liikmesriigi ametiasutustega.

92. Seepärast jõuan järeldusele, et riigisisene õigusnorm, millega on täielikult ja määramata ajaks keelatud sõiduki registreerimine, ulatub kaugemale sellest, mida on vaja, ja piirab ebaproportsionaalselt õigust omandile, mis on ette nähtud harta artiklis 17, kui SIS II sisestatud hoiatusteade ei ole enam objektiivselt asjakohane, olgugi et see on süsteemis alles.

V. Ettepanek

93. Seda arvesse võttes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Lietuvos vyriausiasis administracinis teismase (Leedu kõrgeim halduskohus) eelotsuse küsimustele nii:

– Nõukogu otsuse 2007/533/JSK, mis käsitleb teise põlvkonna Schengeni infosüsteemi (SIS II) loomist, toimimist ja kasutamist, artikkel 39 ei kohusta liikmesriike keelama ega takista neid keelamast niisuguse eseme nagu auto registreerimist, mille kohta on sisestatud SIS II hoiatusteade.

– Euroopa Liidu põhiõiguste hartaga 17 on vastuolus riigisisene õigusnorm, millega on täielikult ja määramata ajaks keelatud sõiduki registreerimine, ka niisuguses olukorras, kus SIS II sisestatud hoiatusteade jääb süsteemi alles, olgugi et seda ei peeta enam asjakohaseks.