Keywords

Summary



Keywords

1. Transport – Meretransport – Teenuste osutamise vabadus – Merekabotaaž

(Nõukogu määrus nr 3577/92, artikli 2 punkti 1 alapunktid a ja c)

2. Transport – Meretransport – Teenuste osutamise vabadus – Merekabotaaž

(Nõukogu määrus nr 3577/92)

3. Transport – Meretransport – Teenuste osutamise vabadus – Merekabotaaž

(Nõukogu määrus nr 3577/92, artikkel 1)

4. Transport – Meretransport – Teenuste osutamise vabadus – Merekabotaaž – Määrus nr 3577/92

(EÜ asutamisleping, artikkel 62 (tunnistatud kehtetuks Amsterdami lepinguga); EÜ artikli 49 esimene lõik; nõukogu määrus nr 3577/92, artiklid 6 ja 7)

Summary

1. Termini „[…] vedu meritsi sadamate vahel”, mis moodustab osa määruse nr 3577/92 teenuste osutamise vabaduse põhimõtte kohaldamise kohta merevedudel liikmesriikides (merekabotaaž) artikli 2 punkti 1 alapunktides a ja c toodud mandrikabotaaži ja saarekabotaaži definitsioonidest, tõlgendamisel tuleb arvesse võtta selle määruse eesmärk, milleks on kabotaažiteenuste osutamise vabaduse saavutamine määruses ette nähtud tingimustest ja eranditest lähtudes.

2. Ei saa nõustuda määruse nr 3577/92 tähenduses mere mõiste samastamisega Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni 10. detsembri 1982. aasta mereõiguse konventsiooni (edaspidi „Montego Bay konventsioon”) tähenduses territoriaalmerega, kuna niisugune samastamine võib nimetatud eesmärki kahjustada. Nimetatud määruse kohaldamine ainult territoriaalmerele konventsiooni tähenduses võib jätta määrusega taotletud liberaliseerimisest kõrvale potentsiaalselt olulised mereveoteenused, kuna viimaseid osutatakse maismaa pool territoriaalmere lähtejoonest, mille liikmesriigid võivad konventsiooni alusel tõmmata lahtede looduslikke suudmepunkte ühendades. Peale selle ei nähtu määrusest nr 3577/92, nagu oleks ühenduse seadusandja tahtnud määruse kohaldamisala piirata üksnes territoriaalmerega Montego Bay konventsiooni tähenduses.

(vt punktid 24–27)

3. Arvestades määruse nr 3577/92 teenuste osutamise vabaduse põhimõtte kohaldamise kohta merevedudel liikmesriikides (merekabotaaž) konteksti ja taotletavat eesmärki, milleks on merekabotaažiteenuste osutamise vabaduse saavutamine, hõlmab nimetatud määruses toodud sadama mõiste infrastruktuure, sh ka vähese tähtsusega, mis võimaldavad meritsi veetavate kaupade lastimist ja lossimist ning isikute peale- ja mahaminekut.

(vt punkt 33)

4. Siseriiklik meede, mis võimaldab mereveoteenuste osutamist merre suubuva jõeoru mereveega üleujutatud osas vaid ühel ettevõtjal kahekümneaastase halduskontsessiooni alusel, mis on kümneaastaseks perioodiks uuendatav, võib segada või takistada teistes liikmesriikides asuvatel ettevõtjatel nende teenuste osutamist ja kujutab seega endast merekabotaaži teenuste vaba osutamise piirangut ühenduses. Sama kehtib meetme kohta, mis seab ettevõtjale kontsessiooni andmise tingimuseks meretranspordikogemuse olemasolu nimetatud jõesuudmes. Niisuguseid piiranguid saab siiski õigustada ülekaaluka avaliku huviga, kui need piirangud laienevad kõigile vastuvõtva liikmesriigi territooriumil tegutsevatele isikutele või ettevõtjatele, on taotletava eesmärgi saavutamiseks sobivad ega lähe kaugemale kui selle eesmärgi saavutamiseks vajalik. Käesolevas asjas ei ole see nii.

Teatavate nimetatud jõesuudmes asuvate saarte puhul võib selleks, et muuta nende saarte suunaline liiklus keskkonnanõuetele ja kai väiksele mahutavusele vastavaks, kehtestada nimetatud kontsessioonist vähem piiravaid meetmeid, nagu näiteks reserveerimissüsteemi sisseseadmine ja teatud arvu külastuslubade müük. Mis puudutab liikluskorralduse nõudeid asjaomases geograafilises piirkonnas, siis ei ole liikmesriik tõendanud, et reisijate mereveoteenuste osutamiseks nimetatud jõesuudme kallaste vahel tuleb seetõttu, et see ei ole enam rentaabel ja võidakse lõpetada, anda ühele ainsale ettevõtjale kahekümneks aastaks kontsessioon, mida on võimalik pikendada kuni kolmekümne aastani. Peale selle ei ole see liikmesriik tõendanud ka seda, et mereliikluse tihedus nimetatud jõesuudmes tooks kaasa raskusi, mida ei saa ära hoida muul moel kui niivõrd piirava meetme võtmisega nagu nimetatud kontsessioon, ega ka seda, et juhul kui kõnealuste mereliinide säilitamiseks on vajalikud märkimisväärsed investeeringud, ei saa neid investeeringuid tasa teenida lühema kui kahekümne- või isegi kolmekümneaastase perioodi jooksul.

Seoses valikukriteeriumiga, mis puudutab transpordikogemust nimetatud jõesuudmes, ei ole viidatud ühelegi ülekaalukast avalikust huvist tulenevale põhjusele, mis õigustaks selle kriteeriumiga kaasnevat piirangut. Peale selle ei oma tähtsust asjaolu, et nimetatud kriteerium ei olnud kontsessiooni andmisel määrav, kuna liikmesriigi kohustuste rikkumise tuvastamine ei sõltu sellest rikkumisest põhjustatud kahjust.

(vt punktid 44–50)

5. Määruse nr 3577/92 teenuste osutamise vabaduse põhimõtte kohaldamise kohta merevedudel liikmesriikides (merekabotaaž) artiklit 7 tuleb tõlgendada vahetult sellele eelneva sättega kooskõlas. Kui nimetatud määruse artikkel 6 lubab liikmesriikidel teatud erijuhtudel säilitada olemasolevad piirangud pärast nimetatud määruse jõustumist üleminekuperioodi jooksul, siis artikkel 7 näeb sisuliselt ette, et liikmesriigid ei või määruse jõustumisel olemasolevaga võrreldes uusi piiranguid kehtestada. Järelikult täiendavad need sätted teineteist ja on tegelikult järkjärgulise liberaliseerimise korra kaks tahku. Eespool nimetatud artiklite 6 ja 7 sellist tõlgendust toetab asjaolu, et EÜ asutamislepingu artikkel 62 – millele määruse artikkel 7 viitab –, mis keelas liikmesriikidel kehtestada teenuste osutamisele uusi piiranguid, tunnistati Amsterdami lepinguga kehtetuks samaaegselt sellega, kui EÜ artikli 49 esimese lõike tekstist kaotati viide järkjärgulisele teenuste osutamise vabaduse piiramise kaotamisele ühenduse piires üleminekuperioodil. Sellest tuleneb, et artiklil 7 oli tähendus vaid järkjärgulise teenuste liberaliseerimise kontekstis, mida selle määrusega taotleti.

(vt punktid 62–64)