Arvestades nii ELTL artikli 263 neljanda lõigu kolmanda osa eesmärki kui ka asjaolu, et aluslepingu autorid lisasid otsese puutumuse tingimusele täiendava tingimuse, mis on seotud rakendusmeetmete puudumisega, on see säte kohaldatav ainult niisuguste aktide vaidlustamise korral, mis langevad otsese puutumuse tingimusega hõlmatud kahest eeldusest esimese alla ehk eelduse alla, mis puudutab akte, mis ise, mis tahes rakendusaktidest sõltumata, muudavad hageja õiguslikku olukorda. Järelikult, kui vaidlustatud akt ise ei muuda hageja õiguslikku olukorda, siis piisab selle asjaolu tuvastamisest ELTL artikli 263 neljanda lõigu kolmanda osa kohaldamatuse kindlakstegemiseks, ilma et seejuures oleks vaja kontrollida, kas see akt vajab rakendusmeetmete võtmist hageja suhtes.

Seetõttu ei muuda määruse nr 1224/2009 artikli 102 lõike 4 alusel vastu võetud otsus ise, sõltumata mis tahes rakendusmeetmetest, peale selle adressaadiks oleva liikmesriigi õigusliku olukorra mitte ühegi teise füüsilise või juriidilise isiku õiguslikku olukorda. See ei muuda niisiis ise ka kalandussektoris oma kutseala raames tegutsejate õiguslikku olukorda. Järelikult ei ole hagejal hagi vastuvõetavaks tunnistamise tarbeks võimalust tugineda ELTL artikli 263 neljanda lõigu kolmandale osale. See järeldus peab paika ilma, et oleks vaja kindlaks teha, kas vaidlustatud otsuse puhul on tegemist üldkohaldatava aktiga ELTL artikli 263 neljanda lõigu kolmanda osa tähenduses. Samuti ei ole vaja kontrollida, kas see otsus eeldab hagejaid või hagejate liikmeid puudutavate rakendusmeetmete vastuvõtmist – nende asjaolude kontrollimise korral peaks liidu kohus lähtuma selle isiku olukorrast, kes tugineb õigusele esitada hagi kõnealuse sätte alusel, mitte teiste isikute olukorrast.

Isikud, kes ei ole otsuse adressaadid, saavad väita, et see puudutab neid ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses isiklikult, ainult siis, kui see mõjutab neid mingi neile omase tunnuse või neid iseloomustava faktilise olukorra tõttu, mis neid kõigist teistest isikutest eristab, ning seega individualiseerib neid sarnaselt otsuse adressaadiga. Võimalus vaidlustatud õigusakti vastuvõtmise ajal enam-vähem täpselt määratleda õigussubjektide arvu ja isegi neid isikuid, kellele seda akti kohaldatakse, ei tähenda siiski mingil moel, et see akt neid subjekte isiklikult puudutab, kui on selge, et seda kohaldatakse asjaomase aktiga määratletud õiguslikult või faktiliselt objektiivse olukorra alusel.

Seetõttu on vastuvõetamatu kalurite ühenduse esitatud hagi komisjoni otsuse peale, mis on vastu võetud määruse nr 1224/2009, millega luuakse ühenduse kontrollisüsteem ühise kalanduspoliitika eeskirjade järgimise tagamiseks, artikli 102 lõike 4 alusel ning mis käsitleb liikmesriigi kalanduskontrolli süsteemi puuduste kõrvaldamiseks koostatud tegevuskava kinnitamist. Nimelt, esiteks puudutab niisugune vaidlustatud otsus hageja liikmeid üksnes seetõttu, et nad on objektiivsete kriteeriumide põhjal kalurid, samamoodi nagu iga teist majandustegevuses osalejat, kes on tegelikult või potentsiaalselt samasuguses olukorras. Teiseks ei ilmne, et mõni liidu õiguse säte oleks pannud komisjonile vaidlustatud otsuse vastuvõtmisel kohustuse järgida menetlust, mille raames oleks hagejal või tema liikmetel olnud võimalus oma võimalikud õigused maksma panna. Niisiis ei ole liidu õigus andnud niisugustele ettevõtjatele nagu hageja või tema liikmed seoses vaidlustatud otsuse vastuvõtmisega erilist õiguslikku seisundit. Sellest tuleneb, et vaidlustatud otsus ei puudutanud vastuvõtmise hetkel piiratud isikuteringi, kelle õigusi komisjon oleks tahtnud reguleerida.

(vt punktid 63, 64, 66, 68 ja 69)