ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 179/5

Euroopa Kohtu (esimene koda) 20. mai 2010. aasta otsus (Hoge Raad der Nederlandeni (Madalmaad) eelotsusetaotlus) — Modehuis A. Zwijnenburg BV versus Staatssecretaris van Financiën

(Kohtuasi C-352/08) (1)

(Õigusaktide ühtlustamine - Direktiiv 90/434/EMÜ - Eri liikmesriikide äriühingute ühinemise, jaotumise, eraldumise ja osade või aktsiate asendamise puhul rakendatav ühine maksustamissüsteem - Artikli 11 lõike 1 punkt a - Kohaldatavus võõrandamismaksu suhtes)

2010/C 179/06

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Modehuis A. Zwijnenburg BV

Vastustaja: Staatssecretaris van Financiën

Ese

Eelotsusetaotlus — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Nõukogu 23. juuli 1990. aasta direktiivi 90/434/EMÜ eri liikmesriikide äriühingute ühinemise, jaotumise, eraldumise ja osade või aktsiate asendamise puhul rakendatava ühise maksustamissüsteemi kohta (EÜT L 225, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 142) artikli 11 lõike 1 punkti a tõlgendamine — Maksupettuse või maksustamise vältimise mõiste — Tegevus, millega välditakse siseriiklikke makse, mille suhtes ei kehti direktiivis ettenähtud maksustamise keeld

Resolutsioon

Nõukogu 23. juuli 1990. aasta direktiivi 90/434/EMÜ eri liikmesriikide äriühingute ühinemise, jaotumise, eraldumise ja osade või aktsiate asendamise puhul rakendatava ühise maksustamissüsteemi kohta artikli 11 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et selle direktiiviga ette nähtud soodustuste kohaldamisest ei saa keelduda maksukohustuslase suhtes, kes kavatses ettevõtjate ühinemist sisaldava õigusliku skeemi abil ära hoida sellise maksu kinnipidamist, nagu on arutusel põhikohtuasjas, nimelt võõrandamismaksu kinnipidamist, kuna see maks ei kuulu direktiivi kohaldamisalasse.

(1) ELT C 285, 8.11.2008.
2.

Liidu õigusega, eriti õigusega tõhusale kohtulikule kaitsele on vastuolus selline siseriiklik regulatsioon nagu põhikohtuasjas vaidluse all olev, tõlgendatuna nii, et riigihankemenetluses pakkujaks oleva ajutise ühenduse liikmed on jäetud ilma võimalusest nõuda individuaalkorras kahju hüvitamist, mis on neile individuaalselt tekkinud otsuse tõttu, mis võib mõjutada hankemenetluse kulgu ning mille on vastu võtnud muu organ kui hankija, kes vastavalt kohaldatavatele siseriiklikele õigusnormidele osaleb samuti kõnealuses menetluses.
1.

Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, artikli 2 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugune nagu põhikohtuasjas kõne all olev siseriiklik meede, mis kehtestab lepingulise hambaarstina tegutsemisele vanusepiiri, antud juhul 68 aastat, kui selle meetme ainus eesmärk on kaitsta patsientide tervist seoses hambaarstide töövõime vähenemisega pärast seda vanust ja kui seda vanusepiiri ei kohaldata väljaspool lepinguliste hambaarstide süsteemi tegutsevatele hambaarstidele. Direktiivi 2000/78 artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole niisugune meede vastuolus, kui meetme eesmärk on lepingulise hambaarstina töötamise võimaluste jaotumine põlvkondade vahel ning kui asjassepuutuva tööturu olukorda arvestades on meede selle eesmärgi saavutamiseks asjakohane ja vajalik. Siseriikliku kohtu ülesanne on kindlaks teha, millist eesmärki taotleb vanusepiiri kehtestav meede, uurides välja meetme kehtima jätmise põhjuse.
1.

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artiklit 71 tuleb tõlgendada nii, et niisuguses kohtuvaidluses nagu põhikohtuasja puhul on sellised konkreetset valdkonda puudutava konventsiooniga ette nähtud kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist reguleerivad eeskirjad — nagu 19. mail 1956 Genfis alla kirjutatud rahvusvahelise kaupade autoveolepingu konventsiooni (muudetud Genfis 5. juulil 1978 allkirjastatud protokolliga) artikli 31 lõikes 2 sisalduv pooleliolevaid kohtuasju käsitlev eeskiri ning selle konventsiooni artikli 31 lõikes 3 sätestatud eeskiri kohtuotsuste täidetavuse kohta — kohaldatavad tingimusel, et need on hästi etteaimatavad, aitavad kaasa korrakohasele õigusemõistmisele ja võimaldavad nii palju kui võimalik vähendada samaaegsete menetluste toimumist ning et nendega on vähemalt sama soodsatel tingimustel kui need, mis on ette nähtud nimetatud määruses, tagatud tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud kohtuotsuste vaba liikumine ning vastastikuse usalduse olemasolu õigusemõistmise suhtes Euroopa Liidus (favor executionis).
ET Euroopa Liidu Teataja C 179/6

Euroopa Kohtu (esimene koda) 20. mai 2010. aasta otsus (Oberlandesgericht Oldenburg (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Aronld ja Johann Harms als Gesellschaft bürgerlichen Rechts versus Freerk Heidinga

(Kohtuasi C-434/08) (1)

(Ühine põllumajanduspoliitika - Teatavate toetuskavade ühtne haldus- ja kontrollisüsteem - Määrus (EÜ) nr 1782/2003 - Ühtne otsemaksete kava - Toetusõiguste üleandmine - Lõplik üleandmine)

2010/C 179/09

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht Oldenburg

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Aronld ja Johann Harms als Gesellschaft bürgerlichen Rechts

Kostja: Freerk Heidinga

Ese

Eelotsusetaotlus — Oberlandesgericht Oldenburg — Nõukogu 29. septembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 1728/2003, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks ning muudetakse määruseid (EMÜ) nr 2019/93, (EÜ) nr 1452/2001, (EÜ) nr 1453/2001, (EÜ) nr 1454/2001, (EÜ) nr 1868/94, (EÜ) nr 1251/1999, (EÜ) nr 1254/1999, (EÜ) nr 1673/2000, (EMÜ) nr 2358/71 ja (EÜ) nr 2529/2001 (EÜT 2003, L 270, lk 1; ELT eriväljaanne 03/40, lk 269), artikli 46 lõike 2 tõlgendamine — Kokkuleppes, millega nähakse formaalselt ette toetusõiguste täielik ja lõplik üleandmine, asuv säte, mille kohaselt on õiguste saaja kui formaalne toetusõiguse omaja kohustatud asjaomaste põllumajandusmaade kasutamisega käivitama toetuste maksmise, kuid peab andma vähemalt ühe osa talle makstud sissetulekutoetustest üle õiguste loovutajale

Resolutsioon

Nõukogu 29. septembri 2003. aasta määrust (EÜ) nr 1782/2003, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks ning muudetakse määruseid (EMÜ) nr 2019/93, (EÜ) nr 1452/2001, (EÜ) nr 1453/2001, (EÜ) nr 1454/2001, (EÜ) nr 1868/94, (EÜ) nr 1251/1999, (EÜ) nr 1254/1999, (EÜ) nr 1673/2000, (EMÜ) nr 2358/71 ja (EÜ) nr 2529/2001, tuleb tõlgendada selliselt, et sellega ei ole vastuolus selline kokkuleppe, nagu on kõne all põhikohtuasjas, millega antakse toetusõigused lõplikult üle ja mille alusel on omandajal kui toetusõiguste omajal kohustus nimetatud õiguste realiseerimine käivitada ning kanda ilma ajalise piiranguta üleandjale üle kõik või osa toetustest, mis talle sel alusel on makstud, tingimusel et selle kokkuleppe eesmärk ei ole anda üleandjale tagasi osa toetusõigustest, mille ta formaalselt on loovutanud, vaid määratleda selle toetusõiguste osa väärtuse kaudu kokkuleppeline hind kõigi toetusõiguste loovutamise eest.

(1) ELT C 44, 21.2.2009.
ET Euroopa Liidu Teataja C 179/3

Euroopa Kohtu (esimene koda) 14. jaanuari 2010. aasta otsus (Bundesgerichtshofi (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV versus Plus Warenhandelsgesellschaft mbH

(Kohtuasi C-304/08) (1)

(Direktiiv 2005/29/EÜ - Ebaausad kaubandustavad - Siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt on põhimõtteliselt keelatud niisugused kaubandustavad, mis seavad tarbijate osalemise auhinnamängus sõltuvusse kauba või teenuse ostmisest)

2010/C 179/03

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

Kostja: Plus Warenhandelsgesellschaft mbH

Ese

Eelotsusetaotlus — Bundesgerichtshof — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ELT L 149, lk 22), artikli 5 lõike 2 tõlgendamine — Kaubandustava, mille korral on kaupade ostmine seotud auhinnamängust osavõtuga nii, et klientidele, kes on kogunud kaupade ostmisel teatud arvu boonuspunkte, antakse võimalus osa võtta riikliku loto loosimisest — Siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt on keelatud kaubandustava, mille korral sõltub tarbijate osalemine auhinna- või õnnemängus kauba ostmisest või teenuse kasutamisest, olenemata sellest, kas reklaam kahjustab üksikjuhtumil tarbijate huve

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 („ebaausate kaubandustavade direktiiv”), tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid, nagu on asjassepuutuvad käesolevas asjas, mille kohaselt on põhimõtteliselt, ilma üksikjuhtumi konkreetseid asjaolusid arvesse võtmata keelatud kaubandustavad, mis seavad tarbijate osalemise auhinna- või õnnemängus sõltuvusse kauba või teenuse ostmisest.

(1) ELT C 247, 27.9.2008
ET Euroopa Liidu Teataja C 179/6

Euroopa Kohtu (teine koda) 20. mai 2010. aasta otsus (Bundesfinanzhof eelotsusetaotlus — Saksamaa) — Data I/O GmbH versus Hauptzollamt Hannover, varem Bundesfinanzdirektion Südost

(Kohtuasi C-370/08) (1)

(Ühine tollitariifistik - Tariifne klassifitseerimine - Kombineeritud nomenklatuur - Grupi 84 märkus 5 B - Mälukiibiga adapter programmeerimisseadme ja elektrooniliste programmeeritavate moodulite ühendamiseks - Rubriigid 8471, 8473 ja 8536)

2010/C 179/08

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesfinanzhof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Data I/O GmbH

Kostja: Hauptzollamt Hannover, varem Bundesfinanzdirektion Südost

Ese

Eelotsusetaotlus — Bundesfinanzhof — Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (EÜT L 256, lk 1; ELT eriväljaanne 02/02, lk 382) lisa I, mida on muudetud komisjoni 7. septembri 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 1810/2004 (ELT L 327, lk 1), kombineeritud nomenklatuuri grupi 84selgitava märkuse 5 B tõlgendamine — Elektriline adapter, mille funktsioon on programmeerimismasina ja programmeeritavate moodulite elektriline ühendamine ning mis sisaldab mälukiipi, millel salvestatakse programmeerimisprotsess — Klassifitseerimine kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 8471

Resolutsioon

Põhikohtuasjas käsitletav adapter, mille funktsioon on programmeerimismasina ja programmeeritavate moodulite elektriline ühendamine ning programmeerimisprotsessi salvestamine ja selle taasesitamine, vastab nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (muudetud komisjoni 7. septembri 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 1810/2004) I lisas oleva kombineeritud nomenklatuuri grupi 84 märkuse 5 B punktis c sätestatud tingimusele ja tuleb klassifitseerida nimetatud nomenklatuuri rubriiki 8471 kui automaatse andmetöötlusseadme „plokk”, kui selle adapteri põhifunktsioon on andmetöötlus. Kui adapteril see funktsioon puudub, tuleb selline adapter klassifitseerida selle nomenklatuuri rubriiki 8473 kui seadme „osa” või „tarvik”, vastavalt sellele, kas see on funktsioneerimiseks vältimatult vajalik või on tegemist osaga masina konkreetseks operatsiooniks kohandamiseks või masina põhifunktsiooni suhtes abistava operatsiooni sooritamiseks, mille peab välja selgitama eelotsusetaotluse esitanud kohus. Kui seda adapterit ei saa klassifitseerida kumbagi eelmainitud rubriiki, tuleb see lugeda selle kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 8536 kuuluvaks „elektriliseks lülitusseadmeks vooluahelatele”.

(1) ELT C 285, 8.11.2008.
1.

Asjakohast liidu õigust ja eelkõige 6. juunil 1997 sõlmitud osalist tööaega käsitleva raamkokkuleppe — mis on ära toodud nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiivi 97/81/EÜ Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt sõlmitud osalist tööaega käsitleva raamkokkuleppe kohta lisas, mida on muudetud nõukogu 7. aprilli 1998. aasta direktiiviga 98/23/EÜ — klausli 4 punkti 2 tuleb tõlgendada selliselt, et sellega on vastuolus selline siseriiklik säte nagu 8. novembri 2000. aasta Tiroler Landes-Vertragsbedienstetengesetz’i (Tirooli liidumaa lepinguliste töötajate seadus) § 55 lõige 5 selle kuni 1. veebruarini 2009 kehtinud redaktsioonis, mille kohaselt tuleb töötaja tööajanormi muutmisel kohandada veel kasutamata põhipuhkuse osa selliselt, et täistööajalt osalisele tööajale üle läinud töötaja õigust iga-aastasele tasulisele puhkusele, mille ta sai täistööajaga töötamise ajal ning mida tal ei ole olnud võimalik kasutada, vähendatakse või võimaldatakse tal kasutada seda puhkuseosa vaid väiksema puhkusetasuga.
5.

Direktiivi 2002/46 tuleb tõlgendada nii, et direktiiviga on vastuolus toidulisandites kasutada lubatud vitamiinide ja mineraalainete maksimumkoguste kehtestamine, kui ohtu inimeste tervisele ei ole tuvastatud ning seega ei ole selliste vitamiinide ja mineraalainete ohutuid ülempiire kindlaks määratud, välja arvatud siis, kui selline meede on ettevaatuspõhimõttest lähtuvalt põhjendatud juhul, kui teaduslik riskianalüüs näitab, et reaalsete ohtude olemasolu või nende ulatuse osas rahvatervisele valitseb veel teaduslik ebakindlus. Kui ohutud ülempiirid on kindlaks määratud, ei saa välistada võimalust kehtestada niisugused maksimumkogused, mis on neist ülempiiridest tunduvalt väiksemad, juhul kui nende maksimumkoguste kehtestamine võib olla direktiivi 2002/46 artikli 5 lõigetes 1 ja 2 toodud tegureid arvesse võttes põhjendatud ja kui see on proportsionaalsuse põhimõttega kooskõlas. Seda peab igal üksikjuhtumil hindama eelotsusetaotluse esitanud kohus.
C 161/6

ET

Euroopa Kohtu (neljas koda) 29. aprilli 2010. aasta otsus (House of Lords’i (Ühendkuningriik) eelotsusetaotlus) — The Queen, M jt versus Her Majesty’s Treasury

(Kohtuasi C-340/08) (1)

(Ühine välis- ja julgeolekupoliitika - Osama bin Ladeni, Al Qaida võrgu ja Talibaniga seotud isikute ja üksuste vastu suunatud piirangud - Rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamine - Määrus (EÜ) nr 881/2002 - Artikli 2 lõige 2 - Keeld anda rahalisi vahendeid selle määruse I lisas loetletud isikute või üksuste käsutusse - Ulatus - I lisas loetletud isiku abikaasale antavad sotsiaalkindlustushüvitised või sotsiaaltoetused)

(2010/C 161/08)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

House of Lords

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: The Queen, M jt

Vastustaja: Her Majesty’s Treasury

Ese

Eelotsusetaotlus — House of Lords — Nõukogu 27. mai 2002. aasta määruse (EÜ) nr 881/2002, millega kehtestatakse teatavate Osama bin Ladeni, Al-Qaida võrgu ja Talibaniga seotud isikute ja üksuste vastu suunatud eripiirangud ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 467/2001, millega keelustatakse teatavate kaupade ja teenuste eksport Afganistani, laiendatakse Afganistani rühmitusega Taliban seotud lennukeeldu ning rahaliste vahendite ja muude finantsallikate külmutamist (EÜT L 139, lk 9; ELT eriväljaanne 18/01, lk 294) artikli 2 lõike 2 tõlgendamine — Majandusressursside määruse I lisas loetletud isikute käsutusse andmise keelu ulatus — Riigi poolt sellise isiku abikaasale antavad sotsiaalkindlustushüvitised või sotsiaaltoetused

Resolutsioon

Nõukogu 27. mai 2002. aasta määruse (EÜ) nr 881/2002, millega kehtestatakse teatavate Osama bin Ladeni, Al Qaida võrgu ja Talibaniga seotud isikute ja üksuste vastu suunatud eripiirangud ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 467/2001, millega keelustatakse teatavate kaupade ja teenuste eksport Afganistani, laiendatakse Afganistani rühmitusega Taliban seotud lennukeeldu ning rahaliste vahendite ja muude finantsallikate külmutamist, muudetud nõukogu 27. märtsi 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 561/2003, artikli 2 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1267 (1999) lõike 6 alusel loodud komitee kindlaksmääratud ja selle määruse I lisas loetletud isiku abikaasale riigi poolt makstavatele sotsiaalkindlustushüvitistele või sotsiaaltoetustele üksnes sel põhjusel, et abikaasa elab nimetatud isikuga koos ja kasutab või võib kasutada osa rahast selliste kaupade või teenuste eest tasumiseks, mida nimetatud isik tarbib või millest ta kasu saab.

(1) ELT C 260, 11.10.2008.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. juuli 1998. aasta direktiivi 98/44/EÜ biotehnoloogialeiutiste õiguskaitse kohta artiklit 9 tuleb mõista nii, et selles artiklis ei ole sätestatud patendikaitse niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasja vaidluses, mille puhul patenditud toode sisaldub sojajahus, kus see ei täida ülesannet, mille jaoks see patenteeriti, kuid täitis seda ülesannet varem sojataimes, mille töötlemisel on saadud kõnealune toode sojajahu, või kui see saab oma ülesannet millalgi taas täita, kui see on jahust eraldatud ja elusorganismi rakku lisatud.
3.

Direktiivi 89/104 (muudetud 2. mai 1992. aasta Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga) artiklit 7 tuleb tõlgendada nii, et kaubamärgiomanikul ei ole õigust keelata reklaamijal talle kuuluva kaubamärgiga identse või sarnase tähise abil, mida reklaamija on ilma kaubamärgiomaniku loata valinud interneti viitamisteenuse raames märksõnana, reklaamida kaubamärgiomaniku toodetud ja tema poolt või tema loal Euroopa Majanduspiirkonna turule viidud kaupade edasimüüki, kui ei esine õiguslikku põhjendust kõnealuse artikli lõike 2 tähenduses, mis õigustab selle keelamist kaubamärgiomaniku poolt, kusjuures selliseks põhjenduseks võib olla asjaomase tähise selline kasutamine, mille põhjal võib arvata, et edasimüüja ja kaubamärgiomaniku vahel on majanduslik seos, või kaubamärgi kasutamine selle mainet oluliselt kahjustades. Siseriiklik kohus, kelle ülesanne on hinnata, kas tema menetluses olevas põhikohtuasjas esineb selline õiguslik põhjendus: — ei saa ainuüksi asjaolu põhjal, et reklaamija kasutab muule isikule kuuluvat kaubamärki koos sõnadega, mis näitavad, et asjaomaseid kaupu müüakse edasi, nagu „pruugitud” või „kasutatud”, järeldada, et reklaamteadaande põhjal võib arvata, et edasimüüja ja kaubamärgiomaniku vahel on majanduslik seos või kasutamine kahjustab oluliselt kaubamärgi mainet; — peab tuvastama, et selline õiguslik põhjendus on olemas, kui edasimüüja on ilma tema edasimüügitegevuse reklaamis kasutatava kaubamärgi omaniku nõusolekuta eemaldanud selle kaubamärgiomaniku toodetud ja turuleviidud kaupadelt kõnealuse kaubamärgi tähise ning asendanud selle tähise etiketiga, mis kannab edasimüüja nime, varjates seega kõnealuse kaubamärgi; — peab järeldama, et muule isikule kuuluvat kaubamärki kandvate kasutatud kaupade müümisele spetsialiseerunud edasimüüjal ei saa keelata selle kaubamärgi kasutamist eesmärgiga reklaamida avalikkusele edasimüügitegevust, mis hõlmab peale kõnealust kaubamärki kandvate kasutatud kaupade müüki ka muude kasutatud kaupade müüki, kui puudub oht, et muude kaupade edasimüük nõrgendab oma mahu, esituse või halva kvaliteedi poolest oluliselt kuvandit, mida kaubamärgiomanikul on õnnestunud oma kaubamärgile luua.
1.

Kuna Itaalia Vabariik keeldus komisjoni käsutusse andmast omavahendeid, mis vastavad tollivõlale, mis tekkis selle tõttu, et Baris asuv Direzione compartimentale delle dogane per le Regioni Puglia e Basilicata väljastas alates 27. veebruarist 1997 nõuetevastaselt load Tarantos C tüüpi tolliladude asutamiseks ja haldamiseks, ning pärast seda tollikontrolli all töötlemise ja seestöötlemise load, mis tühistati 4. detsembril 2002, siis on Itaalia Vabariik rikkunud nõukogu 29. septembri 2000. aasta otsuse 2000/597/EÜ, Euratom Euroopa ühenduste omavahendite süsteemi kohta artiklist 8 ning nõukogu 22. mai 2000. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 1150/2000, millega rakendatakse ühenduste omavahendite süsteemi käsitlev otsus 94/728/EÜ, Euratom artiklitest 2, 6, 10, 11 ja 17 tulenevaid kohustusi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 234/9

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 1. juuli 2010. aasta otsus (Helsingin käräjäoikeuse (Soome) eelotsusetaotlus) — Sanna Maria Parviainen versus Finnair Oyj

(Kohtuasi C-471/08) (1)

(Sotsiaalpoliitika - Direktiiv 92/85/EMÜ - Rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate ohutuse ja tervise kaitse nende töökohal - Artikli 5 lõige 2 ja artikli 11 punkt 1 - Töötaja, kes viidi raseduse ajal ajutiselt üle teisele tööle - Kohustuslik üleviimine ohu tõttu töötaja ja tema lapse ohutusele või tervisele - Madalam töötasu võrreldes keskmise töötasuga, mida töötaja sai enne niisugust teisele töökohale määramist - Varasem töötasu, mis koosnes põhipalgast ja erinevatest lisatasudest - Niisuguse palga arvutamine, millele rasedal töötajal on õigus ajutiselt teisel töökohal töötamise ajal)

2010/C 234/13

Kohtumenetluse keel: soome

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Helsingin käräjäoikeus

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Sanna Maria Parviainen

Kostja: Finnair Oyj

Ese

Eelotsusetaotlus — Helsingin käräjäoikeus — Nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiivi 92/85/EMÜ rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta (kümnes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) (EÜT L 348, lk 1; ELT eriväljaanne 05/02, lk 110) artikli 11 punkti 1 tõlgendamine — Lennusaatja, kes täitis purseri töökohustusi ja kes raseduse tõttu viidi üle maapealsele tööle, mille eest makstav töötasu on väiksem kui talle enne üleviimist makstud töötasu — Enne üleviimist makstud töötasu säilitamine

Resolutsioon

Nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiivi 92/85/EMÜ rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta (kümnes üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) artikli 11 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et rasedal töötajal, kes on vastavalt selle direktiivi artikli 5 lõikele 2 viidud raseduse tõttu ajutiselt üle teisele tööle, kus tema tööülesanded erinevad nendest, mida ta täitis enne üleviimist, ei ole õigust töötasule, mis oleks — keskmiselt — sama suur kui tema töötasu enne üleviimist. Lisaks põhipalgale säilib niisugusel töötajal vastavalt artikli 11 punktile 1 õigus nendele töötasu komponentidele ja lisatasudele, mida makstakse tema ametiseisundi alusel, nagu näiteks lisatasu juhtival ametikohal töötamise, tööstaaži ja kutsealase kvalifikatsiooni eest. Kuigi direktiivi 92/85 artikli 11 punktiga 1 ei ole vastuolus see, kui niisugusele töötajale makstava töötasu väljaarvutamisel kasutatakse meetodit, mille puhul võetakse aluseks lisatasu, mida makstakse kõigile samal palgaastmel olevatele lennumeeskonna töötajatele tulenevalt nende töötingimustest teatud konkreetsel võrdlusperioodil keskmiselt, tuleb asuda seisukohale, et mainitud töötasu komponentide ja lisatasude arvestamata jätmine on viimati mainitud sättega vastuolus.

(1) ELT C 19, 24.1.2009.
2.

EÜ artiklit 49 tuleb tõlgendada selliselt, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis allutavad hasartmängud ainuõiguste süsteemile ja mille kohaselt karistatakse mõnes teises liikmesriigis korraldatud hasartmängude propageerimise eest rangemalt kui ilma loata selle liikmesriigi territooriumil korraldatud hasartmängude propageerimise eest. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kindlaks teha, kas põhikohtuasjas kõne all olevate siseriiklike õigusnormide puhul on olukord selline.