28

Neil asjaoludel otsustas Ustavno sodišče (konstitutsioonikohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas ELTL artiklit 123 ning [EKPSi ja EKP] protokolli artiklit 21 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus Euroopa Keskpankade Süsteemi [(EKPS)] liikmeks oleva riigi keskpanga kohustus hüvitada oma vahenditest kahju tühistatud finantsinstrumentide endistele omanikele, kui keskpank on otsustanud need tühistada, teostades talle seadusega antud pädevust võtta avalikust huvist lähtudes vastu erakorralisi meetmeid, et ennetada ohtu finantssüsteemi stabiilsusele, juhul kui edasiste kohtumenetluste raames selgub, et [nende] finantsinstrumentide tühistamisel ei järgitud põhimõtet, mille kohaselt ühtki finantsinstrumentide omanikku ei tohi erakorralise meetme tõttu asetada ebasoodsamasse olukorda kui see, milles ta oleks olnud siis, kui meedet ei oleks võetud, ning kas sellises olukorras vastutab riigi keskpank [esiteks] kahju eest, mida oli võimalik ette näha asjaolude põhjal, mis olid olemas keskpanga otsuse tegemise ajal ja millest viimane teadis või oleks pidanud teadlik olema, ja [teiseks] kahju eest, mis tekkis nende isikute käitumise tõttu, kes rakendasid keskpanga selliseid pädevusi viimase korraldusel, ent kes, arvestades asjaolusid, millest nad vastavalt neile antud volitustele olid teadlikud või pidid teadlikud olema, ei tegutsenud nõutava hoolsusega? 2. Kas ELTL artiklit 123 ning [EKPSi ja EKP] protokolli artiklit 21 tuleb tõlgendada nii, et nende sätetega on vastuolus, kui [EKPSi] liikmeks olev riigi keskpank maksab osadele tühistatud finantsinstrumentide endistele omanikele oma vahenditest (vastavalt finantsseisundi kriteeriumile) rahalist erihüvitist, kuna nende [finants]instrumentide tühistamise otsustas see pank, teostades talle seadusega antud pädevust võtta avalikust huvist lähtudes vastu erakorralisi meetmeid, et ennetada ohtu finantssüsteemi stabiilsusele, ja kui hüvitise õiguse saamiseks piisab sellest, et finantsinstrument tühistati, ilma et seda mõjutaks küsimus, kas rikuti põhimõtet, mille kohaselt ühtki finantsinstrumendi omanikku ei tohi asetada ebasoodsamasse olukorda kui see, milles ta oleks olnud siis, kui erakorralist meedet ei oleks võetud? 3. Kas ELTL artiklit 130 ja [EKPSi ja EKP] protokolli artiklit 7 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus, kui riigi keskpangale pannakse kohustus hüvitada tema seadusjärgse pädevuse teostamise tagajärjel tekkinud kahju summas, mis võib kahjustada kõnealuse panga võimet täita tõhusalt oma ülesandeid? Kas selles osas on järelduse tegemisel, et riigi keskpanga finantssõltumatuse põhimõtet on rikutud, olulised seadusest tulenevad tingimused, millega kõnealune vastutus on ette nähtud? 4. Kas direktiivi [2013/36] artikleid 53–62 või direktiivi [2006/48] artikleid 44–52, mis kaitsevad pankade usaldatavusnõuete täitmise järelevalve ajal saadud või tekkinud konfidentsiaalse teabe konfidentsiaalsust, tuleb tõlgendada nii, et need kaks direktiivi kaitsevad ka sellise teabe konfidentsiaalsust, mis saadi või tekkis ajal, mil pankade päästmiseks rakendati meetmeid, mis võeti finantssüsteemi stabiilsuse tagamiseks olukorras, kus ohtu pankade maksevõimele ja likviidsusele ei saanud kõrvaldada usaldatavusnormide täitmise järelevalve tavapäraste meetmetega ning kus neid meetmeid peeti siiski saneerimismeetmeteks direktiivi [2001/24] tähenduses? 5. Kui [neljandale] küsimusele vastatakse jaatavalt, siis kas direktiivi [2013/36] artikleid 53–62 või direktiivi [2006/48] artikleid 44–52 pankade usaldatavusnõuete täitmise järelevalve ajal saadud või tekkinud konfidentsiaalse teabe kaitse kohta tuleb tõlgendada nii, et selle kaitse eesmärgil kohaldatakse ajaliselt hilisemat direktiivi [2013/36] ka siis, kui tegemist on direktiivi [2006/48] kohaldamise ajavahemikul saadud või tekkinud konfidentsiaalse teabega, juhul kui see teave avalikustati direktiivi [2013/36] kehtivusajal? 6. Kui [neljandale] küsimusele vastatakse jaatavalt, siis kas direktiivi [2013/36] artikli 53 lõike 1 esimest lõiku (ja direktiivi [2006/48] artikli 44 lõike 1 esimest lõiku olenevalt vastusest eelmisele küsimusele) tuleb tõlgendada nii, et ametialase saladuse hoidmise kohustusega hõlmatud konfidentsiaalne teave ei ole enam teave, mida riigi keskpank järelevalveasutusena omab ja mis on teataval ajal pärast selle teabe tekkimist muutunud avalikuks, või on tegemist teabega, mis võib olla ametisaladus, kuid mis on vanem kui viis või rohkem aastat ning mida peetakse aja möödumise tõttu üldjuhul ajalooliseks teabeks ja mis on seetõttu kaotanud oma konfidentsiaalse laadi? Kas viie aasta vanuse või vanema ajaloolise teabe puhul sõltub selle konfidentsiaalse staatuse säilitamine küsimusest, kas konfidentsiaalsus võiks olla põhjendatud muudel alustel kui järelevalve alla kuuluvate pankade või teiste ettevõtjate majanduslik olukord? 7. Kui [neljandale] küsimusele vastatakse jaatavalt, siis kas direktiivi [2013/36] artikli 53 lõike 1 kolmandat lõiku (ja direktiivi [2006/48] artikli 44 lõike 1 kolmandat lõiku olenevalt vastusest viiendale küsimusele) tuleb tõlgendada nii, et see lubab, et konfidentsiaalsed dokumendid – mis ei puuduta kolmandaid isikuid, kes osalesid krediidiasutuse päästmise katsetes, kuid mis on õiguslikult asjasse puutuvad kohtuotsuse jaoks tsiviilkohtuasjas, mille esemeks on kahju hüvitamise nõue, mis esitati usaldatavusnormide täitmise järelevalvet läbiviiva pädeva asutuse vastu – avalikustatakse juba enne kohtumenetluse algust automaatselt kõigile potentsiaalsetele hagejatele ja nende esindajatele, ilma et toimuks konkreetset menetlust, milles otsustataks iga eraldi dokumendi igale õigustatud isikule avalikustamise õiguspärasuse üle, ja ilma et iga üksikjuhtumi puhul kaalutaks vastanduvaid huvisid, ning seda isegi juhul, kui tegemist on teabega, mis puudutab krediidiasutusi, mille suhtes ei ole välja kuulutatud pankrotti või mida ei ole sundlõpetatud, vaid mis said hoopis riigiabi menetluses, mille raames tühistati krediidiasutuste aktsionäride ja allutatud nõuetega võlausaldajate finantsinstrumendid? 8. Kui [neljandale] küsimusele vastatakse jaatavalt, siis kas direktiivi [2013/36] artikli 53 lõike 1 teist lõiku (ja direktiivi [2006/48] artikli 44 lõike 1 teist lõiku olenevalt vastusest viiendale küsimusele) tuleb tõlgendada nii, et see lubab avaldada veebisaidil kõikidele kättesaadaval viisil selliseid konfidentsiaalseid dokumente või nende dokumentide kokkuvõtteid, mis ei puuduta kolmandaid isikuid, kes osalesid krediidiasutuse päästmise katsetes, kuid mis on õiguslikult asjasse puutuvad kohtuotsuse jaoks tsiviilkohtuasjas, mille esemeks on kahju hüvitamise nõue, mis esitati usaldatavusnormide täitmise järelevalvet läbiviiva pädeva asutuse vastu, juhul kui tegemist on teabega, mis puudutab krediidiasutusi, mille suhtes ei ole välja kuulutatud pankrotti või mida ei ole sundlõpetatud, vaid mis said hoopis riigiabi menetluses, mille raames tühistati krediidiasutuste aktsionäride ja allutatud nõuetega võlausaldajate finantsinstrumendid, kuid samas on ette nähtud, et kõnealuse veebisaidil avaldamise käigus tuleb kustutada kogu konfidentsiaalne teave?“