Arvestades EÜ artikli 88 lõikes 2 ette nähtud menetluse algatamise otsuse õiguslikke tagajärgi, peab komisjon, määratledes nimetatud meetmed ajutiselt uue abina, kuigi kõnealune liikmesriik võib selle määratlusega mitte nõustuda, meetmed asjaomase liikmesriigiga eelnevalt läbi arutama, andmaks talle võimaluse vajaduse korral komisjonile näidata, et tema arvates ei kujuta nimetatud meetmed endast abi või et tegemist on olemasoleva abiga.

EÜ artiklis 88 sätestatud riigiabi järelevalvemenetluses tuleb eristada ühelt poolt esialgse uurimise etappi nimetatud artikli lõike 3 alusel, mille eesmärk on võimaldada komisjonil kujundada vaid esmane arvamus selle kohta, kas asjassepuutuv meede kujutab endast riigiabi ja kas asjaomane abi on ühisturuga osaliselt või täielikult kokkusobiv, ning teiselt poolt sama artikli lõikes 2 nimetatud ametlikku uurimise etappi. Ainult selle uurimise raames, mis peab komisjonil võimaldama hankida juhtumi kõigi asjaolude kohta täielikku teavet, näeb asutamisleping ette komisjoni kohustuse küsida asjassepuutuvatelt isikutelt selgitusi. Vastavalt määruse nr 659/1999 (EÜ artikli 88 kohaldamise kohta) artikli 4 lõikele 4 peab komisjon algatama EÜ artikli 88 lõikes 2 sätestatud menetluse, kui esialgne uurimine ei võimaldanud ületada kõiki raskusi, mis ilmnesid seoses küsimusega, kas talle kontrollimiseks antud riiklik meede kujutab endast EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses abi, või siis, kui komisjonil ei olnud esialgse uurimise käigus võimalik veenduda, et kõnealune meede, isegi kui see kujutab endast abi, on siiski kokkusobiv ühisturuga.

Võistlevuse põhimõte, mis on kaitseõiguse osana ühenduse õiguse üldpõhimõte, nõuab, et asjassepuutuv osapool saaks haldusmenetluses esitada tõhusalt oma seisukoha nende väidetavate faktiliste asjaolude, etteheidete ja olukordade tõelevastavuse ning asjakohasuse kohta, millele viitab komisjon, et toetada oma väidet EÜ asutamislepingu rikkumise olemasolu kohta. Määruse nr 659/1999 (EÜ artikli 88 kohaldamise kohta) artikli 6 lõike 1 kohaselt esitatakse „ametliku uurimismenetluse algatamise otsuses kokkuvõtlikult asjakohased faktid ja õigusküsimused ning see sisaldab komisjoni esialgset hinnangut selle kohta, kas kavatsetud meetmel on abi iseloom, ja kahtlusi selle ühisturuga kokkusobivuse kohta”. See algatamise otsus peab võimaldama pooltel tõhusalt osaleda ametlikus uurimismenetluses, mille raames peab neil olema võimalus esitada oma argumendid. Selle jaoks on piisav, kui pooltele on teada põhjendused, millest lähtudes komisjon asus algul seisukohale, et kõnesolev meede võib kujutada endast uut, ühisturuga kokkusobimatut riigiabi.

Ehkki komisjonil on kohustus otsuse põhjendustes viidata vähemalt abi andmise tingimustele, kui need võimaldavad näidata, et abi võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubavahetust ja moonutada või ähvardada moonutada konkurentsi, ei ole ta kohustatud tegema asjassepuutuvate turgude tegeliku olukorra, abist kasu saavate ettevõtjate turuosa, konkureerivate ettevõtjate seisundi ja liikmesriikidevahelise kaubanduse majanduslikku analüüsi. Lisaks ei pea komisjon juhul, kui abi on antud ebaseaduslikult, esitama tõendeid abi tegeliku mõju kohta konkurentsile ja liikmesriikidevahelisele kaubandusele. Kui komisjonil oleks selline kohustus, viiks see nõue selliste liikmesriikide eelistamisele, kes annavad ebaseaduslikku abi, nende liikmesriikide ees, kes teavitavad komisjoni kavandatavast abist.

Pealegi võib komisjon abikava puhul piirduda asjassepuutuva kava üldiste omaduste uurimisega, ilma et ta oleks kohustatud vaatlema iga konkreetset kohaldamisjuhtu selleks, et kontrollida, kas kaval on abi tunnuseid.

Põhjendamiskohustuse ulatus sõltub asjaomase õigusakti olemusest ja selle vastuvõtmise kontekstist. Põhjendustest peavad selgelt ja ühemõtteliselt selguma õigusakti andnud institutsiooni arutluskäik, et võimaldada ühest küljest ühenduste kohtul teostada seaduslikkuse kontrolli ning teisest küljest huvitatud isikutel mõista võetud meetme põhjuseid, et oma õigusi kaitsta ja kindlaks teha, kas otsus on sisuliselt põhjendatud. Ei ole nõutud, et põhjendustes oleks täpsustatud kõiki asjakohaseid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, kuna seda, kas akti põhjendus vastab EÜ artikli 253 nõuetele, tuleb hinnata mitte üksnes selle sõnastusest lähtudes, vaid akti tausta ning kõiki asjakohast valdkonda reguleerivaid õigusnorme arvestades. Eelkõige ei ole komisjon kohustatud võtma seisukohta kõikide argumentide osas, mis huvitatud isikud talle on esitanud. Piisab, kui ta toob välja otsuse ülesehituses olulist tähtsust omavad asjaolud ja õiguslikud kaalutlused.

EÜ artikli 87 lõike 1 alusel tuleb kindlaks teha, kas antud õigusliku regulatsiooni raames võetud siseriiklik meede soodustab „teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist” võrreldes teistega, kes on nimetatud korra eesmärki silmas pidades sarnases õiguslikus ja faktilises olukorras.

Selline on olukord maksusoodustuse korral, millele on õigus üksnes reguleeritud turul vahetult enne abikava kohaldamist noteeritud ettevõtjatel, samas kui on välistatud, et kõik teised ettevõtjad, kes on juba noteeritud või need, kes ei täida ja ei suuda abikavaga kaetud perioodi jooksul noteerimise tingimusi täita, saaksid abikava alusel kasu.

Mis puudutab kõnealuste meetmete õigustatust lähtuvalt siseriikliku maksusüsteemi olemusest ja ülesehitusest, siis juhul kui selline erinev kohtlemine põhineb muudel eesmärkidel kui üldise süsteemiga taotletavad eesmärgid, käsitletakse kõnealust meedet põhimõtteliselt meetmena, mis vastab EÜ artikli 87 lõikes 1 ette nähtud valikulisuse tingimusele. Liikmesriik, kes on ettevõtjate vahel koormiste osas sellise erineva kohtlemise kehtestanud, peab tõendama, et see on kõnealuse süsteemi olemusest ja ülesehitusest lähtuvalt tõesti põhjendatud.

(vt punktid 119, 120, 125)