ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivi 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta, lisas toodud 18. märtsil 1999 sõlmitud tähtajalist tööd käsitleva raamkokkuleppe klausli 5 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi kohtu ülesanne on kõigi kohaldatavate riigisisese õiguse sätete alusel hinnata, kas kolme järjestikuse aasta piirang – välja arvatud erandlikud tingimused – nn fijo de obra lepingute alusel tähtajaliste töötajate töölevõtmisel sama ettevõtja poolt erinevatel töökohtadel, mis asuvad samas provintsis, ning neile töötajatele töölepingu lõppemise hüvitise andmine – tingimusel, et see liikmesriigi kohus tuvastab, et need meetmed võetakse tõepoolest nimetatud töötajaid silmas pidades – on sobivad meetmed, et vältida järjestikuste tähtajaliste töölepingute või -suhete kasutamisest tulenevat kuritarvitamist ja vajaduse korral selle eest karistada, või „samaväärsed juriidilised meetmed“ selle klausli 5 punkti 1 tähenduses. Igal juhul ei tohi asjaomase liikmesriigi pädevad asutused selliseid liikmesriigi õigusnorme kohaldada selliselt, et järjestikuste tähtajaliste nn fijo de obra töölepingute uuendamist loetakse selle raamkokkuleppe klausli 5 punkti 1 alapunkti a tähenduses „objektiivsetel alustel“ õigustatuks üksnes sel põhjusel, et iga selline leping sõlmitakse tavaliselt ainult ühe ehitusobjekti kohta, olenemata tööde kestusest sellel, kui sellised õigusnormid ei takista tegelikult asjaomasel tööandjal katta sellise uuendamise abil püsivaid ja kestvaid vajadusi töötajate järele.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 17. juuni 2021. aasta otsus (Sąd Apelacyjny w Warszawie eelotsusetaotlus – Poola) – Mittelbayerischer Verlag KG versus SM

(Kohtuasi C-800/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EL) nr 1215/2012 - Kohtualluvus, kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades - Artikli 7 punkt 2 - Valikuline kohtualluvus lepinguvälise kahju puhul - Paik, kus kahju tekitanud juhtum on toimunud või võib toimuda - Isik, kelle isikuõigusi on väidetavalt rikutud internetis artikli avaldamisega - Kahju tekkimise paik - Selle isiku huvide kese)

(2021/C 310/04)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Apelacyjny w Warszawie

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Mittelbayerischer Verlag KG

Kostja: SM

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 7 punkti 2 tuleb tõlgendada nii, et selle paiga kohus, kus asub niisuguse isiku huvide kese, kes väidab, et tema isikuõigusi on rikutud veebisaidil avaldatud artikliga, on pädev lahendama vastutuse tuvastamise hagi, mille esitas see isik kogu väidetava kahju väljanõudmiseks, üksnes siis, kui artikli sisu sisaldab objektiivseid ja kontrollitavaid osi, mis võimaldavad nimetatud isiku otseselt või kaudselt tuvastada.

(1) ELT C 27, 27.1.2020.
4.

Määruse 2016/679 artikli 58 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriigi järelevalveasutus, kes ei ole juhtiv järelevalveasutus selle määruse artikli 56 lõike 1 tähenduses, on algatanud kohtumenetluse seoses isikuandmete piiriülese töötlemisega enne 25. maid 2018, st enne kuupäeva, mil see määrus kohaldatavaks muutus, siis võib see menetlus liidu õiguse seisukohast jätkuda Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta sätete alusel, kuna see direktiiv on jätkuvalt kohaldatav selles sätestatud normide rikkumise suhtes, mis on toime pandud kuni selle direktiivi kehtetuks tunnistamiseni. Lisaks võib nimetatud asutus pärast seda kuupäeva toime pandud rikkumiste suhtes algatada sellise menetluse määruse 2016/679 artikli 58 lõike 5 alusel, kui tegemist on olukorraga, kus selle määrusega antakse liikmesriigi järelevalveasutusele, kes ei ole juhtiv järelevalveasutus, erandina pädevus võtta vastu otsus, milles tuvastatakse, et vaidlusaluse isikuandmete töötlemise puhul on rikutud selles määruses sisalduvaid norme, mis kaitsevad füüsiliste isikute õigusi nende isikuandmete töötlemise korral, tingimusel, et selle otsuse tegemisel järgitakse määruses ette nähtud koostöö ja järjepidevuse menetlusi – seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
2.

Direktiivi 93/13 artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et välisvaluutas nomineeritud laenulepingu puhul on selle lepingu niisuguste tingimuste läbipaistvuse nõue, mis näevad ette, et kindlaksmääratud tagasimaksetega kaetakse ennekõike intress, ning mis näevad laenujäägi tagasimaksmiseks ette lepingu kestuse pikenemise ja igakuiste maksete summa suurendamise, täidetud, kui müüja või teenuste osutaja on andnud tarbijale piisavat ja täpset teavet, mis võimaldab keskmisel tarbijal, kes on tavapäraselt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas, mõista asjaomase finantsmehhanismi täpset toimimist ja seega hinnata niisuguste tingimuste potentsiaalselt märkimisväärsete negatiivsete majanduslike tagajärgede riski tema finantskohustustele sama lepingu kogu kestuse jooksul.
2.

Direktiivi 2013/32 artiklit 40 tuleb koostoimes direktiivi 2011/95 artikli 4 lõigetega 1 ja 2 tõlgendada nii, et esiteks ei või rahvusvahelise kaitse taotluse põhjendamiseks esitatud tõendite hindamine olla erinev olenevalt sellest, kas tegemist on esimese või korduva taotlusega, ja teiseks, et liikmesriik peab tegema koostööd taotlejaga tema korduva taotluse asjaomaste andmete kontrollimisel, kui viimane on enda taotluse põhjendamiseks esitanud dokumente, mille ehtsust ei ole võimalik kindlaks teha.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 10. juuni 2021. aasta otsus (Court of Appeali eelotsusetaotlus – Ühendkuningriik) – The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs versus WR

(Kohtuasi C-279/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Aktsiisi üldine kord - Direktiiv 2008/118/EÜ - Artikli 33 lõige 3 - Ühes liikmesriigis „tarbimiseks ettenähtud kaup“, mida hoitakse kaubanduslikul eesmärgil teises liikmesriigis - Sellelt kaubalt sissenõutavaks muutunud aktsiisi maksukohustuslane - Teise liikmesriiki tarnimiseks mõeldud kaupa valdav isik - Kauba vedaja)

(2021/C 297/03)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Appeal

Põhikohtuasja pooled

Apellant: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Vastustaja: WR

Resolutsioon

Nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/118/EÜ, mis käsitleb aktsiisi üldist korda ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 92/12/EMÜ, artikli 33 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et isik, kes teise isiku nimel veab aktsiisikaupa teise liikmesriiki ja kelle füüsilises valduses see kaup on hetkel, mil aktsiis sellelt muutub sissenõutavaks, on selle artikli alusel aktsiisi maksukohustuslane, isegi kui tal puudub mis tahes õigus ja huvi selle kauba suhtes ning ta ei ole teadlik, et tegemist on aktsiisikaubaga ja et aktsiis sellelt kaubalt on muutunud sissenõutavaks.

(1) ELT C 230, 8.7.2019.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiivi 2011/95/EL, mis käsitleb nõudeid, millele kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad vastama, et kvalifitseeruda rahvusvahelise kaitse saajaks, ning nõudeid pagulaste või täiendava kaitse saamise kriteeriumidele vastavate isikute ühetaolisele seisundile ja antava kaitse sisule, artikli 15 punkti c tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisiseste õigusnormide selline tõlgendus, mille kohaselt peab sellisel juhul, kui tsiviilisikut ei ähvarda eriline oht tema olukorda iseloomustavate asjaolude tõttu, selle tuvastamiseks, et esineb selle sätte tähenduses suur ja individuaalne oht tsiviilisiku elule või isikupuutumatusele „juhusliku vägivalla tõttu relvastatud kokkupõrke puhul“, olema täidetud tingimus, et asjaomases piirkonnas saavutab kannatanute arvu ja kõigi selle piirkonna elanikkonna moodustavate inimeste arvu suhe teatud kindlaksmääratud künnise.
3.

Direktiivi 93/13 artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et välisvaluutas nomineeritud laenulepingu puhul on täidetud selle lepingu niisuguste tingimuste läbipaistvuse nõue, mis näevad ette, et arvestusvaluutaks on välisvaluuta ja et maksevaluutaks on euro, ning mille tagajärjel kannab vahetuskursiriski laenusaaja, kui müüja või teenuste osutaja on andnud tarbijale piisavat ja täpset teavet, mis võimaldab keskmisel tarbijal, kes on tavapäraselt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas, mõista asjaomase finantsmehhanismi täpset toimimist ja hinnata niisuguste tingimuste potentsiaalselt märkimisväärsete negatiivsete majanduslike tagajärgede riski tema finantskohustustele kõnealuse lepingu kogu kestuse jooksul.
1.

Nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivi 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta, lisas toodud 18. märtsil 1999 sõlmitud raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta klausli 5 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised riigisisesed õigusnormid liikmesriigi kohtupraktikas tõlgendatud kujul, mis võimaldavad esiteks avaliku sektori täitmata töökohtade alaliselt täitmiseks algatatud valikumenetluse lõppemist oodates uuendada tähtajalisi lepinguid, sätestamata menetluse lõpulejõudmise täpset tähtaega, ja teiseks keelavad nii selliste töötajate samastamise „mittealaliste tähtajatute töötajatega“ kui ka neile hüvitise maksmise. Nimelt ei sisalda need riigisisesed õigusnormid ühtegi meedet, et vältida järjestikuste tähtajaliste lepingute kuritarvitamist ja vajaduse korral selle eest karistada; seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
C 289/8

ET

Euroopa Kohtu (suurkoda) 3. juuni 2021. aasta otsus (Administrativen sad – Varna eelotsusetaotlus – Bulgaaria) – „TEAM POWER EUROPE“ EOOD versus Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

(Kohtuasi C-784/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Võõrtöötajad - Sotsiaalkindlustus - Kohaldatavad õigusaktid - Määrus (EÜ) nr 883/2004 - Artikli 12 lõige 1 - Lähetus - Renditöötajad - Määrus (EÜ) nr 987/2009 - Artikli 14 lõige 2 - Tõend A1 - Selle liikmesriigi kindlaksmääramine, kus tööandja tavaliselt tegutseb - Mõiste „sisulised tegevused, mitte üksnes sisemised haldustegevused“ - Olukord, kus renditöötajate vahendamine ei toimu selle liikmesriigi territooriumil, kus asub tööandja)

(2021/C 289/11)

Kohtumenetluse keel: bulgaaria

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Administrativen sad – Varna

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja:„TEAM POWER EUROPE“ EOOD

Vastustaja: Direktor na Teritorialna direktsia na Natsionalna agentsia za prihodite – Varna

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 987/2009, milles sätestatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 (sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta) rakendamise kord, artikli 14 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigis asutatud rendiagentuur peab selleks, et asuda seisukohale, et ta selles liikmesriigis „tavaliselt […] tegutseb“ Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta määrusega (EL) nr 465/2012) artikli 12 lõike 1 tähenduses, teostama olulise osa renditöötajate vahendamise tegevusest nende kasutajaettevõtjate kasuks, kes asuvad ja tegutsevad sama liikmesriigi territooriumil.

(1) ELT C 27, 27.1.2020.
C 289/9

ET

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 3. juuni 2021. aasta otsus (Curtea de Apel Alba Iulia eelotsusetaotlus – Rumeenia) – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu versus Flavourstream SRL

(Kohtuasi C-822/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tolliliit - Ühine tollitariifistik - Kombineeritud nomenklatuur - Tariifne klassifitseerimine - Tariifistiku alamrubriigid 1702 90 95, 2912 49 00 ja 3824 90 92 - Vesilahus)

(2021/C 289/12)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel Alba Iulia

Põhikohtuasja pooled

Apellandid: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală a Vămilor – Direcţia Regională Vamală Braşov – Biroul Vamal de Interior Sibiu

Vastustaja: Flavourstream SRL

Resolutsioon

Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas asuvat kombineeritud nomenklatuuri, redaktsioonis, mis tuleneb komisjoni 16. oktoobri 2014. aasta rakendusmäärusest (EL) nr 1101/2014, tuleb tõlgendada nii, et dekstroosi termilisel lagundamisel saadud vesilahus, mis koosneb eelkõige vees lahustuvatest aldehüüdidest ja ketoonidest, ei kuulu mitte KN alamrubriiki 1702 90 95, mis hõlmab eelkõige invertsuhkrut ning muid suhkruid ja suhkrusiirupi segusid kuivaine fruktoosisisaldusega 50 % massist, mis ei ole klassifitseeritud teistesse nimetatud nomenklatuuri rubriigi 1702 alamrubriikidesse või sama nomenklatuuri alamrubriiki 2912 49 00, milles osutatakse „muudele“ aldehüüdalkoholidele, aldehüüdeetritele, aldehüüdfenoolidele ja aldehüüdidele, mis sisaldavad muid hapnikku sisaldavaid funktsionaalrühmi, vaid selle alamrubriiki 3824 90 92, milles peetakse silmas „mujal nimetamata keemiatooteid ja valmistisi, mis koosnevad peamiselt orgaanilistest ühenditest“, „vedelal kujul 20 oC“ ja mis moodustab nimetatud rubriigis ülejäänud kategooria, tingimusel et selle lahuse toiteväärtus võrreldes selle otstarbega keemiatootena ja toidulisandina on pelgalt teisejärguline.

(1) ELT C 54, 17.2.2020.
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 3. juuni 2021. aasta otsus (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio eelotsusetaotlus – Itaalia) – EB versus Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli Studi Roma Tre

(Kohtuasi C-326/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Sotsiaalpoliitika - Direktiiv 1999/70/EÜ - Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) raamkokkulepe tähtajalise töö kohta - Klausel 5 - Järjestikused tähtajalised töölepingud või -suhted - Kuritarvituslik kasutamine - Vältimismeetmed - Tähtajalised töölepingud avalikus sektoris - Ülikoolide teadurid)

(2021/C 289/05)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: EB

Vastustajad: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca – MIUR, Università degli Studi Roma Tre

Menetluses osalesid: Federazione Lavoratori della Conoscenza – CGIL (FLC-CGIL), Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Anief – Associazione Professionale e Sindacale, Confederazione Generale Sindacale, Cipur – Coordinamento Intersedi Professori Universitari di Ruolo

Resolutsioon

Nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivi 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta, lisas toodud 18. märtsil 1999 sõlmitud raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta klauslit 5 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt sõlmitakse ülikooli teadurite töölevõtmiseks tähtajaline leping kolmeks aastaks – ühekordse pikendamise võimalusega maksimaalselt kaheks aastaks –, kusjuures selliste lepingute sõlmimise tingimus on esiteks see, et „programmi jaoks […], teadus- ja õppetööks, põhikursuste õpet toetavaks õpetamiseks ja tudengitele teenuste osutamiseks“ oleksid kättesaadavad vahendid, ning teiseks, et lepinguid saab pikendada, kui „tehtud õppe- ja teadustöö on […] saanud positiivse hinnangu“, ilma et oleks vajalik, et neis õigusnormides oleksid määratud kindlaks objektiivsed ja läbipaistvad kriteeriumid, mis võimaldaksid kontrollida, kas nende lepingute sõlmimine ja uuendamine vastab tõepoolest tegelikule vajadusele, kas see sobib taotletava eesmärgi saavutamiseks ning kas seda on selleks vaja.

(1) ELT C 288, 26.8.2019.
Euroopa Kohtu (teine koda) 2. septembri 2021. aasta otsus (Curtea de Apel Braşov eelotsusetaotlus – Rumeenia) – Parchetul de pe lângă Tribunalul Braşovversus LG, MH

(Kohtuasi C-790/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Finantssüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimine - Direktiiv (EL) 2015/849 - Direktiiv 2005/60/EÜ - Rahapesukuritegu - Eelkuriteo toimepanija toime pandud rahapesu („omaenda kuritegeliku raha pesu“)

(2021/C 431/21)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel Braşov

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Parchetul de pe lângă Tribunalul Braşov

Kostjad: LG, MH

menetluses osales: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. oktoobri 2005. aasta direktiivi 2005/60/EÜ rahandussüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimise kohta artikli 1 lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, milles on ette nähtud, et rahapesu selle sätte tähenduses võib toime panna see kuriteo toimepanija, kes tekitas asjaomase kapitali.

(1) ELT C 54, 17.2.2020.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 2. septembri 2021. aasta otsus (Győri Ítélőtábla eelotsusetaotlus – Ungari) – JZ versus OTP Jelzálogbank Zrt., OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.

(Kohtuasi C-932/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tarbijakaitse - Ebaõiglased tingimused - Direktiiv 93/13/EMÜ - Artikli 1 lõige 2 - Artikli 6 lõige 1 - Välisvaluutas nomineeritud laen - Laenusummade andmisel ning nende tagasimaksmisel kohaldatava vahetuskursi erinevus - Liikmesriigi õigusnormid, milles on ette nähtud ebaõiglase tingimuse asendamine liikmesriigi õiguse sättega - Liikmesriigi kohtu võimalus tunnistada ebaõiglast tingimust sisaldav leping täielikult tühiseks - Nende õigusnormidega antava kaitse ning nende kohaldamist puudutava tarbija tahte võimalik arvessevõtmine)

(2021/C 431/26)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Győri Ítélőtábla

Põhikohtuasja pooled

Hageja: JZ

Kostjad: OTP Jelzálogbank Zrt., OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.

Resolutsioon

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus sellised riigisisesed õigusnormid, millega tunnistatakse tarbijalaenulepinguid silmas pidades tühiseks ebaõiglaseks loetav kursivahet käsitlev tingimus ning kehtestatakse pädevale liikmesriigi kohtule kohustus asendada see riigisisese õiguse sättega, milles on kehtestatud kohustus kasutada ametlikku vahetuskurssi, ilma et selle kohtu jaoks oleks ette nähtud võimalust rahuldada asjaomase tarbija nõue tühistada laenuleping tervikuna, isegi kui nimetatud kohus peaks leidma, et selle lepingu kehtimajätmine oleks vastuolus tarbija huvidega, eelkõige seoses valuutariskiga, mida viimati nimetatu jääks selle lepingu mõne muu tingimuse kohaselt edasi kandma, kui samal kohtul on oma sõltumatu hindamispädevuse teostamisel seevastu võimalik tuvastada – ilma et asjaomase tarbija väljendatud tahe oleks selles osas kaalukam –, et neis riigisisestes õigusnormides selliselt ette nähtud meetmete kohaldamine võimaldab tõepoolest taastada õigusliku ja faktilise olukorra, milles nimetatud tarbija oleks olnud siis, kui seda ebaõiglast tingimust ei oleks olnud.

(1) ELT C 161, 11.5.2020.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 2. septembri 2021. aasta otsus (Supreme Court of the United Kingdomi eelotsusetaotlus – Ühendkuningriik) – The Queen, taotluse alusel, mille esitasid Association of Independent Meat Suppliers ja Cleveland Meat Company Ltd vs. Food Standards Agency

(Kohtuasi C-579/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tervishoid - Määrus (EÜ) nr 854/2004 - Artikli 5 punkt 2 - Määrus (EÜ) nr 882/2004 - Artikli 54 lõige 3 - Loomset päritolu toidu hügieeni eeskirjad - Rümba ja rupskite tapajärgne kontroll - Riiklik veterinaararst - Tervisemärk - Keeldumine - Inimtoiduks kõlbmatuks tunnistatud liha - Õigus riikliku veterinaararsti otsuse kohtulikule kontrollile - Tõhus kohtulik kaitse - Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47)

(2021/C 431/15)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Supreme Court of the United Kingdom

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: The Queen, taotluse alusel, mille esitasid Association of Independent Meat Suppliers ja Cleveland Meat Company Ltd

Vastustaja: Food Standards Agency

Resolutsioon

1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrust (EÜ) nr 854/2004, millega kehtestatakse erieeskirjad inimtoiduks ettenähtud loomsete saaduste ametlikuks kontrollimiseks (mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 882/2004), ja määrust nr 882/2004 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt juhul, kui riiklik veterinaararst keeldub panemast rümbale tervisemärki ja rümba omanik selle otsusega ei nõustu, on riiklikul veterinaararstil kohustus anda asi lahendamiseks kohtule, et kohus teeks kummagi poole kutsutud ekspertide esitatud tõendite alusel sisulise otsuse selle kohta, kas rümp vastab toiduohutusnõuetele või mitte, ilma et kohus saaks formaalselt riikliku veterinaararsti otsuseid tühistada ega kaotada nende otsuste õigusmõju.

2. Määruse nr 882/2004 artiklit 54 koostoimes selle määruse põhjendusega 43 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt saab riikliku veterinaararsti määruse nr 854/2004 (mida on muudetud määrusega nr 882/2004) artikli 5 punkti 2 alusel tehtud otsust jätta rümbale tervisemärk panemata üksnes piiratud ulatuses kohtulikult kontrollida, kusjuures asja menetlev kohus võib selle kontrolli raames veterinaararsti otsuse tühistada, kui see osutub mis tahes alusel õigusvastaseks, kaasa arvatud juhul, kui veterinaararst tegutses muul eesmärgil kui see, milleks talle anti pädevus, samuti juhul, kui ta ei kohaldanud asjakohaseid õiguslikke kriteeriume, või kui tema otsus oli tehtud alusetult või piisavate tõenditeta.

(1) ELT C 328, 30.9.2019.