33

Olles vaidlustatud kohtuotsuse punktis 69 märkinud, et „hageja kahjuhüvitise nõue põhineb esiteks lepinguvälise vastutuse normidel, mis ei eelda ühenduse institutsioonide või teenistujate õigusvastast käitumist oma ülesannete täitmisel (alusetu rikastumine ja käsundita asjaajamine), ning teiseks normidel, mis käsitlevad ühenduse lepinguvälist vastutust tema institutsioonide ja teenistujate õigusvastase käitumise eest oma ülesannete täitmisel (õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte rikkumine ning komisjonipoolne tahtlik või hooletu kohustuste täitmata jätmine)”, lükkas Esimese Astme Kohus alusetul rikastumisel ja käsundita asjaajamisel põhinevad argumendid tagasi järgmistel põhjustel. „91 […] lepinguvälise vastutuse regulatsioon, nagu see on sätestatud enamikus siseriiklikes õigussüsteemides, ei tarvitse sisaldada tingimust, et kostja käitumine pidi olema õigusvastane või süüline. Konkreetsetel tsiviilõiguslikel asjaoludel tuleneb alusetul rikastumisel või käsundita asjaajamisel põhinevatest hagidest rikastunu või soodustatu olukorras olevatele isikutele lepinguväline kohustus, mis üldjuhul seisneb kohustuses tagastada alusetult saadu või maksta asjaajajale hüvitist. 92 Seetõttu ei saa teha järeldust, et alusetust rikastumisest ja käsundita asjaajamisest tuletatud hageja väited tuleks tagasi lükata ainuüksi põhjusel, et institutsiooni käitumise õigusvastasuse tingimus ei ole täidetud, nagu esimese võimalusena väidab komisjon. 93 […] EÜ artikli 288 teine lõik [on] aluseks ühenduse kohustusele hüvitada tema institutsioonide tekitatud kahju, piiramata ühenduse lepinguvälise vastutuse regulatsiooni vaid süülise vastutusega. […] […] 95 Seega tuleb uurida, kas käesoleval juhul on täidetud de in rem verso hagi tingimused või negotiorum gestio hagi tingimused, et määrata kindlaks, kas kõnealused põhimõtted on kohaldatavad. 96 Sellega seoses tuleb märkida, et […] käesoleva vaidluse faktilises ja õiguslikus kontekstis [ei saa] alusetul rikastumisel või käsundita asjaajamisel põhinevad hagid [olla] põhjendatud. 97 Liikmesriikidele ühiste üldiste õiguspõhimõtete kohaselt ei saa need hagid olla põhjendatud, juhul kui rikastunu või soodustatu saadud hüved tulenevad lepingust või seadusjärgsest kohustusest. Samade põhimõtete kohaselt saab neid hagisid üldjuhul kasutada üksnes teise võimalusena, s.o juhul, kui kahju kandnud isikul puudub võimalus nõuda talle võlgnetavat mingi muu hagiga. 98 Antud juhul ei ole vaidlust selles, et lepingulised suhted on esiteks komisjoni ja Helmico vahel ning teiseks Helmico ja hageja vahel. Väidetav otsene kahju vastab tasule, mille Helmico võlgnes hagejale nende vahel sõlmitud alltöövõtulepingute alusel, milles sisalduva vahekohtuklausli kohaselt on võimalikke lepinguvaidlusi pädevad lahendama Inglismaa ja Walesi kohtud. Vaieldamatult lasub hageja tehtud tööde eest tasumise kohustus ja tasumata jätmisest tulenev võimalik vastutus Helmicol, nagu nähtub hageja poolt Helmico vastu hagi esitamisest High Court of Justice’ile, kus menetlus on praegu pooleli, ehkki peatatud. Helmico võimalik maksejõuetus ei saa olla põhjuseks, et komisjon võtaks selle vastutuse enda peale, kuna hageja õigusel tasule ei saa olla kahte alust. Toimiku materjalidest nähtub – ning pooled ei ole seda vaidlustanud –, et kohtumenetlus High Court of Justice’is puudutab käesolevas hagis kõne all olevate teenuste eest tasumist. 99 Sellest järeldub, et võimalikku komisjoni rikastumist või hageja vaesumist ei saa pidada alusetuks, kui see tuleneb olemasolevatest lepingulistest suhetest. 100 […] Käsundita asjaajamisel põhineva hagi põhjendatuse tingimused ei ole ilmselgelt täidetud järgmistel põhjustel. 101 Tuleb märkida, et hageja poolt oma lepinguliste kohustuste täitmist Helmico ees ei saa pidada vabatahtlikuks sekkumiseks teise isiku asjadesse, mida on tingimata vaja ajada, nagu on nõutav kõnealuse hagi puhul. […] [H]ageja argumendid on ka vastuolus käsundita asjaajamise põhimõtetega selles osas, mis puudutab soodustatu teadlikkust asjaajaja tegevusest. Üldreeglina toimub asjaajaja tegevus soodustatu teadmata või vähemalt ilma, et viimane oleks teadlik viivitamatu tegutsemise vajadusest. Ka hageja ise on seisukohal, et tema otsus jätkata töid oktoobris 1998 oli tingitud komisjoni soovitusest. 102 Asjakohatu ei ole ka märkida seda, et kohtupraktika kohaselt peavad ettevõtjad oma tegevusest tulenevad majandusriskid ise kandma, võttes arvesse iga juhtumi asjaolusid […]. 103 Ei ole tõendatud, et hageja oleks kandnud tavatut või erilist kahju, mis oleks ületanud tema tegevusele omase majandus- ja äririski piire. Kõigis lepingulistes suhetes on teatav risk, et teine lepingupool ei täida rahuldavalt lepingut või muutub isegi maksejõuetuks. Lepingupoolte ülesanne on näha lepingus endas ette asjakohased vahendid nende riskide maandamiseks. Hagejale ei olnud teadmata see, et Helmico ei täida oma lepingujärgseid kohustusi, kuid ta otsustas täie teadmisega jätkata oma kohustuste täitmist, selle asemel et esitada vormikohane hagi. Seda tehes võttis ta enda kanda äririski, mida võib pidada tavaliseks. […]”