Kohtuasi T‑45/16

Nelson Alfonso Egüed

versus

Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet

Euroopa Liidu kaubamärk – Vastulausemenetlus – Euroopa Liidu kujutismärgi BYRON taotlus – Varasem registreerimata kaubamärk BYRON – Suhteline keeldumispõhjus – Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõige 4 – Common law normistik, mis reguleerib tähise hõivamise peale esitatavat hagi (action for passing off) – Maineväärtus – Tõendid varasema õiguse omandamise ja kehtivuse kohta

Kokkuvõte – Üldkohtu (esimene koda) 18. juuli 2017. aasta otsus

Siseriiklik õigus – Viide liikmesriikide õigusele – Ühendkuningriigi õigus – Normistik, mis reguleerib tähise hõivamise peale esitatavat hagi (action for passing off)

Siseriiklik õigus – Viide liikmesriikide õigusele – Ühendkuningriigi õigus – Normistik, mis reguleerib tähise hõivamise peale esitatavat hagi (action for passing off)

Vastulausemenetluses tehtud otsuse peale esitatud hagi nõue, et Üldkohus muudaks vaidlustatud otsust nii, et taotletud kaubamärk registreeritaks, on vastuvõetamatu. Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti pädevad talitused ei tee ELi kaubamärgi registreerimise kohta formaalset otsust, mille peale saaks esitada kaebuse. Seetõttu ei ole apellatsioonikoda pädev otsustama taotluse üle, milles soovitakse, et ta ELi kaubamärgi registreeriks. Sellistel asjaoludel ei ole ka Üldkohus pädev läbi vaatama muutmisnõuet, mille eesmärk on, et Üldkohus muudaks vastavalt apellatsioonikoja otsust (vt punktid 18–21)

Määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 8 lõike 4 kohaselt võib registreerimata kaubamärgi omanik seista ELi kaubamärgi registreerimisele vastu üksnes siis, kui selle registreerimata kaubamärgi puhul on täidetud neli tingimust. Seda registreerimata kaubamärki peab olema kaubanduses kasutatud, selle ulatus ei tohi olla üksnes kohaliku tähtsusega, õigus asjaomasele kaubamärgile peab olema omandatud kooskõlas selle liikmesriigi õigusega, kus tähist enne ELi kaubamärgi registreerimise taotluse kuupäeva kasutati, ja lõpuks peab see kaubamärk võimaldama selle omanikul keelata hilisema kaubamärgi kasutamine. Need tingimused on kumulatiivsed, mistõttu juhul, kui kaubamärk neist mõnele ei vasta, ei saa rahuldada vastulauset, mis tugineb määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 4 tähenduses kaubanduses kasutatavale registreerimata kaubamärgile. Kaks esimest tingimust, see tähendab varasema tähise kasutamist ja laiemat kui kohaliku tähtsusega ulatust puudutavad tingimused tulenevad määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 4 sõnastusest endast ning neid tuleb seega tõlgendada liidu õigusest lähtuvalt. Nii on määruses nr 207/2009 kehtestatud tähiste kasutamisele ja ulatusele ühtsed standardid, mis on kooskõlas selle määrusega loodud korra aluseks olevate põhimõtetega. Seevastu tuleneb määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 4 fraasist „kui selle tähise suhtes kohaldatavate liikmesriigi õigusaktide kohaselt“, et selle määrusega kehtestatud kaks muud tingimust on sellised, mida erinevalt eelmistest tuleb hinnata nõuete aluseks oleva tähise suhtes kohaldatava õigusega kindlaks määratud kriteeriumide alusel. See viide nõuete aluseks oleva tähise suhtes kohaldatavale õigusele on põhjendatud, kuna määruse nr 207/2009 kohaselt võib ELi kaubamärgi vastu tugineda Euroopa Liidu kaubamärgisüsteemi välistele tähistele. Seega on üksnes nõuete aluseks oleva tähise suhtes kohaldatava liikmesriigi õiguse alusel võimalik tuvastada, kas see tähis on ELi kaubamärgist varasem ja kas seetõttu võib olla põhjendatud hilisema kaubamärgi kasutamise keelamine. (vt punktid 23–27 ja 29)

Määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 76 lõikest 1 tuleneb, et Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti menetluses vastuväite esitaja on see, kes peab tõendama, et nõuete aluseks oleva tähise suhtes selle määruse artikli 8 lõike 4 punktist b tulenevalt kohaldatava siseriikliku õiguse kohaselt annab tähis selle omanikule õiguse keelata hilisema kaubamärgi kasutamine. Vastulause toetuseks esitatud siseriiklike õigusnormide ja asjaomases liikmesriigis tehtud kohtuotsuste põhjal on vastuväite esitaja see, kes peab tõendama, et asjaomane tähis kuulub liikmesriigi nende õigusnormide kohaldamisalasse, millele on viidatud nõuete toetuseks, ja et see tähis annab õiguse keelata hilisema kaubamärgi kasutamine. (vt punkt 31)

Liikmesriigi õigusnormide alusel kaitstud varasema õiguse kontekstis võivad Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet ja Üldkohus – seoses vastuväite esitajal lasuva kohustusega esitada tõendid siseriikliku õiguse sisu kohta – kontrollida viimase esitatud tõendite asjakohasust. Seega ei piirdu esimesena otsuse langetavate ameti pädevate talituste ülesanne siseriikliku õiguse paikapidavuse kinnitamisega sellisena, nagu vastuväite esitaja selle on esitanud. Amet võib omal algatusel tutvuda asjaomase liikmesriigi siseriikliku õigusega, juhul kui selline teave on esitatud vastulause aluse kohaldamise tingimuste hindamiseks vajalik, ja seda eelkõige esitatud faktide tõesuse või esitatud tõendite tõendusjõu osas. Üldkohus, kes teise astmena teostab kohtulikku kontrolli, peab kontrolli tõhususe kaalutlusel saama kontrollida lisaks esitatud dokumentidele ka nende õigusnormide sisu, kohaldamise tingimusi ja ulatust, millele vastuväite esitaja tugineb. (vt punktid 33–35)

Liikmesriigi kohtupraktikast tuleneb, et vastuväite esitaja peab Ühendkuningriigi õiguses kehtivat tähise hõivamise peale hagi esitamise korda järgides tõendama, et on täidetud kolm tingimust: esiteks on registreerimata kaubamärk või asjaomane tähis omandanud maineväärtuse (võime kliente ligi tõmmata), teiseks esineb hilisema kaubamärgi omaniku poolt eksitav esitamine ja kolmandaks peab olema kahjustatud maineväärtust. (vt punkt 43)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 68, 81, 90, 103, 118 ja 122)

Määruse nr 2868/95, millega rakendatakse nõukogu määrus nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta, eeskirja 19 lõike 2 punkt d näeb ette, et määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 8 lõikele 4 tuginev vastulause esitaja peab lisaks varasema õiguse omandamise ja selle kaitse ulatuse tõendamisele esitama samuti tõendid selle õiguse kehtivuse kohta. Tavaliselt tähendab see, et asjaomane kaubamärk peab vastulause esitamise ajal olema veel kasutuses. (vt punktid 83 ja 84)