ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ESIMESE ASTME KOHTU OTSUS (apellatsioonikoda)

5. märts 2008

Kohtuasi T‑414/06 P

Philippe Combescot

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Apellatsioonkaebus – Avalik teenistus – Ametnikud – Avaliku Teenistuse Kohtule esitatud hagi vastuvõetamatus – Hagi esitamise tähtaeg

Ese: Apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu (teine koda) 19. oktoobri 2006. aasta otsuse peale kohtuasjas F‑114/05: Combescot vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata) nimetatud kohtuotsuse tühistamiseks.

Otsus: Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata. Mõista komisjoni kohtukulud välja Philippe Combescot’lt, kes ühtlasi kannab ise oma kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnikud – Hagi – Tähtaeg – Sõnaselge otsus kaebuse tagasilükkamise kohta, mis on tehtud vastamiseks ettenähtud tähtaja jooksul, kuid mis ei ole teatavaks tehtud

(Personalieeskirjad, artikli 90 lõige 2 ja artikli 91 lõige 3)

Personalieeskirjade artiklites 90 ja 91 ette nähtud õiguskaitsevahendite korra kohaselt, kui artikli 90 lõikes 2 vastamiseks ettenähtud nelja kuu pikkune tähtaeg on möödunud, kujutab see, et selle tähtaja jooksul tehtud sõnaselget otsust kaebuse tagasilükkamise kohta ei ole teatavaks tehtud, endast kaudset tagasilükkamise otsust, mille peale saab kolme kuu jooksul hagi esitada.

Selline tõlgendus on täielikult kooskõlas kaebuse ja hagi esitamise tähtaegade eesmärgiga, millega püütakse ühenduse institutsioonides tagada nende toimimiseks hädavajalik õiguskindlus, vältides õiguslike tagajärgedega ühenduse aktide lõputut vaidlustamist. Need tähtajad põhinevad avalikul korral ning pooled ja kohus ei saa neid mõjutada.

Selline järeldus ei sea mingil määral kahtluse alla ametniku õigust kohtulikule kaitsele ega viimase kaitseõigusi, mis on piisavalt tagatud ja sobival määral kaitstud tänu ametniku võimalusele esitada hagi teda kahjustava meetme peale kolme kuu jooksul alates kaebuse kaudse tagasilükkamise otsuse vastuvõtmisest.

(vt punktid 39, 43 ja 44)

Viited: Euroopa Kohus: 7. juuli 1971, kohtuasi 79/70: Müllers vs. CES (EKL 1971, lk 689, punkt 18); 17. veebruar 1972, kohtuasi 40/71: Richez-Parise vs. komisjon (EKL 1972, lk 73, punkt 6); 12. juuli 1984, kohtuasi 227/83: Moussis vs. komisjon (EKL 1984, lk 3133, punkt 12).
85

Seoses Kanada kaubamärgiameti väidetavalt vähem kitsendava praktikaga tuleb märkida, et hageja ei ole tõendanud ega isegi ühemõtteliselt väitnud, et Kanada pädevad asutused on nõustunud tema taotletud kaubamärgi registreerimisega. Hageja väidetud asjaolu, et ta on Kanadas esitanud taotletud kaubamärgiga identse kaubamärgi registreerimise taotluse, mille ta hiljem Pariisi konventsiooni artiklist 6 ter sõltumatutel põhjustel tagasi võttis, ei tõenda, et registreerimisega oleks nõustutud. Olukorras, kus taotletud kaubamärk ei ole Kanadas lõplikult registreeritud, ei ole sugugi kindel, et Kanada asutused ei oleks registreerimismenetluse hilisemas staadiumis esitanud vastuväidet selle kohta, et taotletud kaubamärk kujutab sama vahtralehte, mis on Kanada riigi embleemiks.
42

Lõpuks seoses hageja väitega, mille kohaselt oli tal õiguspärane ootus, et tema kaebeõigus oli tuvastatud enne kohtuistungit, tuleb märkida, et hageja esitas selle argumendi esimest korda Esimese Astme Kohtu istungil. Menetluse peatamise 27. juuni 2005. aasta otsus, millele hageja tugineb oma õiguspärase ootuse tekkimise osas, tehti vastuseks menetlusse astuja taotlusele kõrvaldada täitmist peatav mõju, mida kaitse alla võtmise otsuse peale esitatud hageja kaebus avaldab. Tuleb märkida, et menetluse peatamise otsust ei teinud apellatsiooninõukogu, vaid eraldiseisev komitee, kelle pädevusse kuulub kaebuste tekitatava täitmist peatava mõju kõrvaldamise otsuste tegemine, kuhu pealegi ei kuulu apellatsiooninõukogu liikmed. Peale selle märkis nimetatud komitee oma otsuse punktis 10, et menetluse selles staadiumis on raske hinnata hageja poolt apellatsiooninõukogule esitatud kaebuse põhjendatust muu hulgas seetõttu, et menetlusse astuja ei olnud veel esitanud oma kirjalikku seletust. Seejärel märkis komitee, et ilma et see mõjutaks sordiameti lõppotsust, ei ole käesolevas staadiumis sedastatud, et kaebus on ilmselgelt põhjendamatu. Sellest tuleneb, et komitee ei ole eraldi hinnanud hageja kaebuse vastuvõetavust ega esitanud apellatsiooninõukogu otsust selle kohta. Peale selle esitas komitee oma hinnangu, ilma et see mõjutaks lõppotsust. Neil asjaoludel tuleb sedastada, et kõnealune otsus ei saanud anda hagejale õiguspärast ootust, et tema kaebeõigus apellatsiooninõukogus on tuvastatud. Seetõttu tuleb nimetatud argument tagasi lükata.
Esimese Astme Kohtu (neljas koda) 23. jaanuari 2008. aasta otsus – Demp vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – BAU HOW (BAU HOW)

(kohtuasi T-106/06)

Ühenduse kaubamärk – Vastulausemenetlus – Ühenduse kujutismärgi BAU HOW taotlus – Varasemad kujutismärgid BAUHAUS – Suhteline keeldumispõhjus – Segiajamise tõenäosuse puudumine – Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punktid a ja b ning artikkel 73

Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Suhtelised keeldumispõhjused – Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause (Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 43, 47–48)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti neljanda apellatsioonikoja 31. jaanuari 2006. aasta otsuse (asi R 92/2004-4) peale, mis käsitleb Demp BV ja BAU HOW GmbH vahelist vastulausemenetlust.

Kohtuasja asjaolud

Ühenduse kaubamärgi taotleja: BAU HOW GmbH Asjaomane ühenduse kaubamärk: kujutismärk BAU HOW kaupadele ja teenustele klassides 7, 8, 11, 19, 20, 36, 37 ja 40 – taotlus nr 1740133 Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: Demp BV Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: kujutismärk BAUHAUS Beneluxi kaubamärgina nr 570351 ning rahvusvahelise kaubamärgina nr 646757 kaupadele ja teenustele klassides 1, 2, 6–9, 11, 12, 16, 17, 19–21, 25, 27, 31 ja 40 ning Iiri registreerimistaotlusena nr 2000/03158 Vastulausete osakonna otsus: lükata vastulause tagasi Apellatsioonkoja otsus: jätta kaebus rahuldamata

Resolutiivosa

1. Jätta hagi rahuldamata.
14

Ühtlustamisameti esimene apellatsioonikoda jättis 15. veebruari 2006. aasta otsusega (edaspidi „vaidlustatud otsus”) kaebuse rahuldamata. Nimetatud apellatsioonikoda leidis, et Prodise varasem õigus – domeeninimi „pagesjaunes.com” – tuleb jätta arvesse võtmata; et siseriiklike kaubamärkide kehtetuks tunnistamine ei kuulu ühtlustamisameti pädevusse; ning et toimikus ei toeta miski väiteid selle kohta, et väljendil „pagesjaunes.com” puuduks prantsuse tarbija jaoks eristusvõime või et see väljend oleks nende jaoks väljaandeid – täpsemalt telefonikatalooge – kirjeldav. Apellatsioonikoda tõdes, et kõnealusel väljendil on „tavapärane eristusvõime”, kuna selle esitamise värv on meelevaldne, ning see ei ole muutunud üldnimetuseks. Apellatsioonikoda märkis, et vaidlusaluste kaubamärkide domineeriv osa on sama väljend „pages jaunes”, ning et nende kahe kaubmärgi sarnasus on rabav. Lõpuks nentis apellatsioonikoda, et arvestades asjaomaste kaupade identsust, eksisteerib Prantsusmaal segiajamise tõenäosus, sest taotletud kaubamärki tajutaks telefonikataloogi LES PAGES JAUNES paberväljaande Interneti-versioonina ning seega tajutaks kõnealuseid kaupu kui sama ettevõtja poolt pakutavaid.
54

Apellatsioonikoda märkis vaidlustatud otsuse samas punktis ka, et tähiste esimene ning tema sõnul visuaalselt kõige silmatorkavam osa, st „castell”, on identne. Sõnalised osad „castellani” ja „castelluca” on visuaalselt sarnased ka seetõttu, et need on sama pikkusega ning nende seitse esimest tähte on identsed ning samas järjekorras („c a s t e l l”). Kuigi tarbija tähelepanu koondub sageli sõnade esimesele osale (vt selle kohta eespool punktis 26 viidatud kohtuotsus MUNDICOR, punkt 81), vastab tõele hageja väide, mille kohaselt sõna „kindlus” kasutamine kõnealuse erilise kaubakategooria puhul on väga levinud. Tarbijatele esitatakse nii palju erinevaid nimesid ja kaupu, mis koosnevad sõnadega „castello”, „castel”, „château”, „Schloss” või „castle” ühendatud territoriaalsetest tähistest, et sellise veini õigeks identifitseerimiseks, mille nimi algab ühega neist sõnadest, peab tarbija sellega ühendatud eesliidet tähelepanelikult uurima. Käesoleval juhul on vastandatud tähiste viimased tähed, s.o „a”, „n” ja „i” taotletava kaubamärgi osas ning „u”, „c” ja „a” varasema kaubamärgi osas, erinevad.
ESIMESE ASTME KOHTU OTSUS (apellatsioonikoda)

4. september 2008

Kohtuasi T‑413/06 P

Claudia Gualtieri

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Apellatsioonkaebus – Lähetatud riiklik ekspert – Teisele kohtuinstantsile saatmise määrus – Edasikaevatav kohtulahend – Vastuvõetamatus

Ese: Apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu (esimene koda) 9. oktoobri 2006. aasta otsuse peale kohtuasjas F‑53/06: Gualtieri vs. komisjon (F‑53/06, EKL AT 2006, lk I‑A‑1‑107 ja II‑A‑1‑399), nõudega see kohtumäärus tühistada.

Otsus: Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata. Mõista komisjoni käesoleva kohtuastme kohtukulud välja Claudia Gualtierilt, kes ühtlasi kannab ise oma kohtukulud.

Kokkuvõte

Apellatsioonkaebus – Ese – Avaliku Teenistuse Kohtu niisuguse määruse tühistamine, millega see kohus leiab, et ta ei ole pädev ning et pädev on Euroopa Kohus või Esimese Astme Kohus – Vastuvõetamatus

(Euroopa Kohtu põhikiri, I lisa, artikli 8 lõige 2 ja artikkel 9, esimene ja teine lõik)

Määrus, milles Avaliku Teenistuse Kohus leiab, et ta ei ole pädev ja suunab hagi Euroopa Kohtu põhikirja I lisa artikli 8 lõike 2 lausel Euroopa Kohtusse või Esimese Astme Kohtusse, ei ole edaskaevatav akt, sest see määrus ei täida Euroopa Kohtu põhikirja I lisa artikli 9 esimeses ja teises lõigus sätestatud tingimusi, mille järgi iga pool, kelle nõue on osaliselt või tervikuna rahuldamata jäetud, võib edasi kaevata Avaliku Teenistuse Kohtu lõplikud otsused, millega sisulised küsimused lahendatakse ainult osaliselt või millega lahendatakse pädevuse puudumist või hagiavalduse vastuvõetamatust käsitlevaid menetlusküsimusi. Hagi selline suunamine ei sea ohtu poolte kohtulikku kaitset ühenduste kohtus, mis langetab igal juhul otsuse kõigi hagis tõstatatud küsimuste kohta. Selle asemel, et jätta menetluse jätkamine pärast kohtu pädevuse puudumise tunnistamist poolte hooleks, kes võiksid vajadusel esitada edasikaebuse, näeb artikli 8 lõige 2 ette hagi suunamise pädevaks peetavale ühenduste kohtule. Seejärel tuleb kohtul, kellele hagi suunati, anda hinnang oma pädevusele ja vajadusel suunata hagi vastavalt selles osas ette nähtud erimenetlusele Esimese Astme Kohtule, kes ei saa seepeale oma pädevust eitada. Kirjeldatud erimehhanism võimaldab lahendada küsimused pädevuse jaotusest kohtute vahel, mis moodustavad Euroopa Kohtu institutsiooni, arvestades ka, et pooled võivad vajadusel nende küsimuste üle diskuteerida võistlevas menetluses, mis toimub hagi suunamise järel Esimese Astme Kohtus.

(vt punktid 22–25 ja 27)
14

Sisu osas leidis tühistamisosakond, et vaidlusalune kaubamärk on määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti c tähenduses kõikide taotlusega hõlmatud kaupade osas kirjeldav, kuna see koosneb ainult sellisest tähisest, mis tähistavad kõnealuste kaupade sorti ja kvaliteeti. Sisuliselt tugines tühistamisosakond asjaolule, et ühelt poolt kasutatakse Saksamaal ja Austrias mõistet „ Mozartkugel ” (Mozarti kuul) šokolaadikattega martsipani- ja pralineekuulide tähistamiseks ning teisalt on nimi Mozart eraldi võetuna nimetatud kaupa kirjeldav, kuna asjaolu, et tegemist on kuuliga ( Kugel ), on ilmselgelt ning otseselt näha selle vormist. Samuti jättis tühistamisosakond kõrvale Oberlandesgericht Müncheni eelnimetatud otsuses kasutatud lahenduse ning esitas üksikasjalikult põhjused, miks ta leidis, et hageja viidatud ühtlustamisameti kolmanda apellatsioonikoja 10. aprilli 2002 . aasta otsus (asi R 953/2001-3) ei ole käesoleval juhul asjakohane. Peale selle analüüsis tühistamisosakond hageja esitatud avaliku arvamuse küsitluse tulemusi ning leidis, et need ei kummuta vaidlusaluse kaubamärgi kirjeldavuse kohta tehtud järeldust.
72

Seejärel tuleb märkida, et toimikus ei ole mingeid andmeid selle kohta, kui palju aega on tarvis nõutava tehnilise kontrolli teostamiseks, et lennukit võiks kõnealusel lennul kasutada. Kreeka ametiasutused piirdusid teatamisega, et kasutada olnud aeg ei olnud piisav „põhjaliku kontrolli” teostamiseks, samas kui komisjon kinnitab vaidlustatud otsuse põhjenduses 56, et „[hageja] ei suutnud tehnilise kontrolliga seotud tegevust õigeks ajaks läbi viia”. Tuleb märkida, et kuna Kreeka ametiasutused viitasid nimetatud piirangutele haldusmenetluses, oli nende ülesanne teavitada komisjoni sellest, milline oli vajalik aeg hooldusjuhendites ette nähtud tehnilise kontrolli teostamiseks, et hajutada kahtlusi õhuruumi sulgemise ja kõnealuse lennu tühistamise vahelise otsese põhjusliku seose osas. Neil asjaoludel tuleb asuda seisukohale, et komisjon leidis õigesti, et kõnealuse lennu tühistamisel ei olnud otsest põhjuslikku seost 11. septembri 2001. aasta rünnakute ja õhuruumi sulgemisega 11.–14. septembrini 2001.
107

Siiski leiab Esimese Astme Kohus, et lähtudes käesoleval juhul arvesse võetavate erinevate tegurite vastastikusest sõltuvusest ning varasema kaubamärgi MEZZOMIX üldtuntusest ei saa järeldada, et ühelt poolt taotletud kaubamärgi MEZZOPANE ning teisalt varasemate kaubamärkide MEZZO ja MEZZOMIX segiajamine on tõenäoline. Esimese Astme Kohus leiab, et vaatamata varasema kaubamärgi MEZZOMIX üldtuntusele, asjaomaste kaupade sarnasuse puudumisele ning sellele, et asjaomased kaubamärgid on visuaalselt ja foneetiliselt keskmiselt sarnased ning et asjaomased kaubamärgid ei oma saksa keeles tähendust, ei muutu tõenäoliseks see, et asjaomane avalikkus ajab segi taotletud kaubamärgiga MEZZOPANE tähistatavate kaupade ja teisalt varasemate kaubamärkidega MEZZO ja MEZZOMIX kaitstud kaupade kaubandusliku päritolu. Eespool punktis 29 ja järgnevates punktides esile toodud asjaomaste kaubamärkide erinevus ning punktis 61 ja järgnevates punktides esile toodud asjaomaste kaupade erinevus on piisavalt suur, et välistada igakülgse hindamise korral võimalus, et asjaomane avalikkus võib arvata, et ühelt poolt taotletud kaubamärgiga tähistatav vein ja teisalt varasemate kaubamärkidega kaitstud õlu ja muud joogid on ühise päritoluga, ja seda isegi arvestades varasema kaubamärgi MEZZOMIX üldtuntust seoses limonaadist valmistatud segujookidega.
99

Vaid hageja esitatud kolmas dokument, DOK ING üks 1. detsembri 2006. aasta kiri puudutab kohtumenetlust. Selle kirja kohaselt: „Seoses eelnimetatud hankemenetlusega ja selle hilisema hankija poolt kehtetuks tunnistamisega volitan käesolevaga teid, kui ühisettevõtte juhti, teie advokaadile korraldust andma [EAR-i] vastu õiguskaitsevahendite kasutamiseks, et nõuda ka meie eest sisse hankemenetluses kehtetuks tunnistamisest tekkinud kahju.” („With reference to the above tender and the subsequent cancellation by the Contracting Authority, we her[e]by authorize you as the Joint Venture Leader, to instruct your lawyer to take legal action against the European Agency for Reconstruction, for damages caused by the tender cancellation, also on our behalf”).
77

Lõpuks, mis puutub hageja argumenti, mille kohaselt segiajamine ei ole tõenäoline varasema kaubamärgi THE O STORE koostisosade „the” ja „o” minimaalse või lausa olematu eristusvõime tõttu, seda enam, et menetlusse astuja ei ole tõendanud, et nimetatud kaubamärk on Prantsuse turul levinud, siis tuleb ühtlustamisameti arvamusega ühinedes märkida, et kuigi need koostisosad on eraldi võttes vähese eristusvõimega, on ühend, mis koosneb mitmest koostisosast, millest kaks on võetud inglise keelest, Prantsuse tarbijate jaoks asjaomaseid kaupu tavapäraselt eristav. Kuna varasem kaubamärk on tavapäraselt eristav, tuleb hageja argument tagasi lükata, sest see on faktiliselt vale.
66

Seda järeldust ei sea kahtluse alla hageja argument, mille kohaselt on kuupäev, millest algas ühekuise aegumistähtaja arvestus, 6. jaanuari 2006 asemel , s.o kuupäev, mil kaebus faksi teel kätte saadi. See argument põhineb eeskirjadel, mis käsitlevad tähtaegade möödumist erijuhtudel, mis ei ole aga käesoleval juhul kohaldatavad. Käesoleval juhul tuleb kohaldada määruse nr 2868/95 eeskirja 70 lõiget 2, mis käsitleb tähtaja arvestuse algust teate edastamisel. See lõige sätestab, et dokumendi saabumine on sündmus, millest algab tähtaja arvestus. Peale selle sätestab määruse nr 2868/95 eeskiri 79, et igasuguse ühtlustamisametile adresseeritud teabe võib edastada faksi teel ning et seejuures viidatakse sama määruse eeskirjale 80, mille kohaselt lähtutakse saabumiskuupäeva määramisel faksi saabumise kuupäevast. Seega loetakse juhul, kui ühtlustamisametile adresseeritud teave edastatakse faksi teel, tähtaja arvestuse alguseks asjaomase faksi ühtlustamisametisse saabumine olenemata asjaolust, et saabumise kuupäev langeb puhkepäevale.
94

Esiteks sätestavad dumpinguvastase algmääruse artikli 11 lõike 2 esimene lõik ja subsiidiumidevastase algmääruse artikli 18 lõige 1 eelkõige, et dumpinguvastane või tasakaalustusmeede aegub „viie aasta möödudes selle kehtestamisest […], kui läbivaatamisel ei otsustata, et selle kehtivuse lõppemisega võib tõenäoliselt kaasneda [dumpingu, kahju või subsideerimise] jätkumine või kordumine”, ning teiseks täpsustavad need sätted, et meetmed jäävad jõusse läbivaatamise tulemuste selgumiseni. Pealegi selgitavad dumpinguvastase algmääruse põhjendus 18 ja subsiidiumidevastase algmääruse põhjendus 22, et meetmed kaotavad kehtivuse viie aasta möödudes, „välja arvatud juhul, kui nende läbivaatamine näitab, et need peaksid edasi kehtima”. Vastavalt dumpinguvastase algmääruse artikli 11 lõike 2 esimesele lõigule ja subsiidiumidevastase algmääruse artikli 18 lõikele 1 puudutab läbivaatamine seega „kehtivaid” meetmeid, mis vajaduse korral „edasi kehtivad”, mis tähendab ilmtingimata, et läbivaatamine algatatakse enne nimetatud meetmete aegumist.
254

Kõigepealt mis puudutab seda, et väidetavalt on tegemist võimu kuritarvitamisega, siis tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on võimu kuritarvitamise mõiste ühenduse õiguses täpselt piiritletud ja sellega on mõeldud olukorda, kus haldusasutus kasutab oma volitusi mõnel muul eesmärgil kui see, milleks need talle on antud. Otsuse puhul on võimu kuritarvitamisega tegemist vaid juhul, kui objektiivsetest, asjakohastest ja kooskõlas olevatest andmetest nähtub, et otsus on vastu võetud muudel eesmärkidel kui need, milleks see peaks mõeldud olema (Euroopa Kohtu 25. juuni 1997. aasta otsus kohtuasjas C-285/94: Itaalia vs. komisjon, EKL 1997, lk I-3519, punkt 52; Esimese Astme Kohtu . aasta otsused kohtuasjas T-254/97: Fruchthandelsgesellschaft Chemnitz vs. komisjon, EKL 1999, lk II-2743, punkt 76, ja T-612/97: Cordis vs. komisjon, EKL 1999, lk II-2771, punkt 41).
54

Käesoleval juhul jõudis apellatsioonikoda järeldusele, et segiajamine on tõenäoline seetõttu, et asjaomased kaubamärgid on sarnased, et varasemal kaubamärgil on tänu oma mainele Hispaanias tugev eristusvõime ning et asjaomased kaubad on identsed. Apellatsioonikoda täpsustas ennekõike seda, et isegi kui asjaomane avalikkus ei aja asjaomaseid kaubamärke omavahel segi ning tajub nende erinevust, on siiski tõenäoline, et ta seostab kaht asjaomast tähist ning eeldab, et tähistatud kaupadel on sama kaubanduslik päritolu.
75

Mis puudutab viiendaks Saksamaa Liitvabariigi väidet, et komisjon oleks pidanud kasutama eraldatud abi õigustatuse üle otsustamiseks määruse nr 4253/88 artikli 24 lõikega 2 talle antud kaalutlusõigust, tuleb esiteks tõdeda, et hoolimata vaidlustatud otsustes sisalduvast komisjoni kinnitusest, et suunistes on määratletud see, mida ta käsitas olulise muudatusena, ei saa neid suuniseid tõlgendada nii, nagu need määratleksid juhtumid, mille puhul komisjon leiab, et rahastamiskavade muudatuse olemasolu ei õigusta abi vähendamist. Tuleb meenutada, et abi vähendamise võimalus rahastamiskavade muutmise korral tuleneb nii kohaldatavast õigusest endast kui ka otsustest ühenduse abi eraldamise kohta käesolevais kohtuasjades kõne all olevatele programmidele ega sõltu komisjoni kaalutlusruumist. Seevastu võinuks komisjon otsustada, et teatavad muudatused ei anna planeerimisperioodi lõpuga seonduvate asjaolude tõttu alust abi vähendamiseks, ning teavitada sellest seisukohast liikmesriike, et tagada programmide lõpetamise otsuste läbipaistvus ning erinevate liikmesriikide võrdsus. Kuna komisjon teavitas liikmesriike viisist, kuidas ta plaanis oma kaalutlusruumi kasutada, ei saa ta vastavalt kohtupraktikale sellest kõrvale kalduda, rikkumata sealjuures võrdse kohtlemise põhimõtet (vt selle kohta Euroopa Kohtu 28. juuni 2005. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-189/02 P, C-202/02 P, C-205/02 P–C-208/02 P ja C-213/02 P: Dansk Rørindustri jt vs. komisjon, EKL 2005, lk I-5425, punkt 211). Kontrollides Saksamaa Liitvabariigi nõudest lähtudes seda, kas muudatused oleks võinud saada õigeaegsel komisjonile esitamisel viimase heakskiidu, seaks komisjon Saksamaa Liitvabariigi eelisolukorda võrreldes teiste liikmesriikidega, kes hoidusid suunistes sätestatud tingimustele mittevastavate muudatuste tegemisest komisjoni heakskiitu taotlemata.
81

Käesoleval juhul leidis apellatsioonikoda sisuliselt, et esmalt tuli teha kindlaks, kas tähis BUD on tõesti päritolunimetus. Selles osas märkis apellatsioonikoda kõigepealt, et päritolunimetus on geograafiline tähis, mis teavitab tarbijaid sellest, et tegemist on teatavast kohast, piirkonnast või konkreetselt territooriumilt pärit kaubaga, mille kvaliteet või omadused tulenevad asjaomasest geograafilisest keskkonnast koos selle looduslike ja inimfaktoritega. Apellatsioonikoda märkis seejärel, et tähist BUD on raske pidada päritolunimetuseks või isegi geograafilise päritolu kaudseks tähiseks. Apellatsioonikoda leidis muu hulgas, et sõna „bud” ei vasta Tšehhi Vabariigis asuva koha nimele. Miski ei tõenda, et Budvari asukoha linna nime (st České Budějovice, mille saksakeelne nimi on „Budweis”) lühendatakse „Bud”. Seega on raske ette kujutada, et Prantsuse, Itaalia, Portugali ja Austria tarbijad võiksid sõna „bud” tajuda kui päritolunimetust, st Tšehhi Vabariigi konkreetses geograafilises kohas pruulitud õlut, mille teatavad omadused tulenevad sellest geograafilisest keskkonnast. Peale selle märkis apellatsioonikoda, et Budvar kasutas tähist BUD kui kaubamärki, mitte kui päritolunimetust. Lisaks ei tundu võimalik, et mõnel muul České Budějovices (Budvari asukoht) asuval ettevõtjal lubataks pruulida õlut päritolunimetuse „bud” all. Neid kaalutlusi arvestades leidis apellatsioonikoda lõpuks, et küsimus, kas tähist BUD tuleb käsitleda päritolunimetusena, mis on Austrias kaitstud asjaomase liikmesriigi ja Tšehhi Vabariigi vahel sõlmitud kahepoolse lepingu alusel ning on Prantsusmaal, Itaalias ja Portugalis kaitstud Lissaboni kokkuleppe alusel, on teisejärguline. Isegi kui tähist BUD on nendest riikidest ühes käsitletud päritolunimetusena, on ilmne, et vastulauset ei saa määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 4 alusel rahuldada sellise õiguse põhjal, mida esitletakse päritolunimetusena, mis see tegelikult ei ole (apellatsioonikoja 14. juuni 2006. aasta otsuse (asi R 234/2005-2) punktid 19–22, ning viite alusel teised vaidlustatud otsused).
Nõue tühistada osaliselt komisjoni 21. detsembri 2005. aasta otsus 2006/902/EÜ EÜ asutamislepingu artiklis 81 ja EMP lepingu artiklis 53 sätestatud menetluse kohta äriühingute Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Company Inc. (endine Uniroyal Chemical Co. Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corp. (endine Crompton Corp.), General Química SA, Repsol Química SA ja Repsol YPF SA suhtes (juhtum COMP/F/C.38.443 – Kummikemikaalid) (ELT 2006, L 353, lk 50) ja teise võimalusena vähendada hagejatele määratud trahvi.
71

Kreeka Vabariigi väite osas, et 10. juulil 2006 esitatud andmete arvessevõtmine, mille tagajärg on 1129015 euro suurusest toetusest ilmajäämine, on ebaproportsionaalne meede, tuleb teiselt poolt meenutada, et Kreeka Vabariik ei ole suutnud tõendada, et see on ebaproportsionaalne seetõttu, et see on ilmselgelt ebasobiv.