ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.

Neljanda väite kohaselt on rikutud distsiplinaarmenetluse ja kohtuliku uurimise konfidentsiaalsuse põhimõtet, samuti on ilmselgelt rikutud kaitsemeetmeid, mis on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2018. aasta määrusega (EL) nr 2018/1725, mis käsitleb füüsiliste isikute kaitset isikuandmete töötlemisel liidu institutsioonides, organites ja asutustes ning isikuandmete vaba liikumist, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 45/2001 ja otsus nr 1247/2002/EÜ (ELT 2018, L 295, lk 39).
4.

Neljas väide, et on rikutud määruse (EÜ) nr 659/1999 (2) artikli 14 lõiget 1 ja määruse (EL) 2015/1589 (3) artikli 15 lõiget 1 ning otsus on vastu võetud õiguskindluse ja õiguspärase ootuse põhimõtteid rikkudes.
—

tühistada Ühtse Kriisilahendusnõukogu 15. aprilli 2020. aasta otsus ühtsesse kriisilahendusfondi 2020. aasta eest tehtavate ex-ante-osamaksete arvutamise kohta (SRB/ES/2020/24) („Decision of the Single Resolution Board of 15 April 2020 on the calculation of the 2020 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund [SRB/ES/2020/24]“) ja selle lisad vähemalt osas, milles see otsus koos lisadega puudutab hageja makstavat osamakset, ning
1.

Esimene väide, et komisjon järeldas ekslikult, et Femern A/S-i rahastamine kujutab endast ELTL artikli 107 lõige 1 kujutab endast riigiabi. Esimene väide jaguneb neljaks osaks. Esiteks väidab hageja, et komisjon rikkus vaidlustatud otsuse põhjendustes 190–194 õigusnormi, kui ta järeldas, et Femern A/S-i tegevus ei seisne avaliku võimu teostamises. Sellega seoses leiab hageja: — et meetod, mida komisjon põhjendustes 190–194 kohaldas, et hinnata, kas Femern A/S-i tegevus seisneb avaliku võimu teostamises, on vastuolus ELTL artikli 107 lõikega 1; — et hinnangus selle kohta, kas Femern A/S-i tegevus seisneb avaliku võimu teostamises ja jääb seetõttu väljapoole Euroopa Liidu riigiabi- ja konkurentsieeskirjade kohaldamisala, rikkus komisjon õigusnormi, pidades oluliseks eraettevõtjate olemasolu, kelle tegevust võib käsitada alternatiivina Femern A/S-i tegevusele ja kes enda hinnangul on viimati nimetatu konkurendid; ning — et komisjon rikkus õigusnormi, järeldades konkreetselt, et Femern A/S-i tegevus seoses rannikutevahelise ühenduse kavandamise, ehitamise ja käitamisega ei kujuta endast avaliku võimu teostamist. Teiseks väidab hageja, et komisjon rikkus õigusnormi, järeldades vaidlustatud otsuse põhjenduses 193, et Femern A/S pakub veoteenuseid turul, kus on konkurents. Kolmandaks väidab hageja, et komisjon rikkus õigusnormi, järeldades vaidlustatud otsuse põhjendustes 192–194 ja 196, et Femern A/S on „majanduslikust loogikast“ juhinduv ja püsiühendust „ärilisel eesmärgil käitav ettevõtja“. Neljandaks väidab hageja, et komisjon rikkus õigusnormi, järeldades vaidlustatud otsuse põhjendustes 233–240, et Femern A/S-i rahastamine moonutab konkurentsi ja kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust.
2.

Teine väide, et on rikutud hageja menetlusõigusi, kuna komisjon on jätnud esitamata ELTL artikli 296(2) kohased põhjendused, millega on rikutud õigust heale haldusele.
C 287/41

ET

14. juulil 2020 esitatud hagi – KZ versus komisjon

(Kohtuasi T-453/20)

(2020/C 287/61)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: KZ (esindaja: advokaat N. de Montigny)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada 14. novembri 2019. aasta haldusteates nro32-2019/14.11.2019 vastu võetud edutatud ametnike nimekiri, sest see ei sisalda hageja nime;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja põhjendab hagi üheainsa väitega, mille kohaselt Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade (edaspidi „personalieeskirjad“) artikli 45 üldised rakenduseeskirjad (edaspidi „üldised rakenduseeskirjad“) on õigusvastased. Hageja vaidlustab komisjoni tõlgenduse, mille kohaselt personalieeskirjade artikli 40 lõige 3 tähendab, et ametnik, kes viibib kuupäeval, mil ametisse nimetamise pädevusega asutus võtab vastu edutamisotsuse, isiklikel põhjustel võetud palgata puhkusel, ei saa selle otsusega lõplikuks tunnistatud edutamisel osaleda. Hageja pakub välja hoopis personalieeskirjade artikli 40 lõike 3 teleoloogilise ja süstemaatilise tõlgenduse ja leiab selle alusel, et komisjon rikkus oma tõlgendusega õigust edutamisele personalieeskirjade artikli 45 tähenduses. Hageja hinnangul rikkus komisjon ka õiguskindluse põhimõtet ja personalieeskirjade nende sätete ühtsust, mille raamistikku üldised rakenduseeskirjad kuuluvad ning võrdse kohtlemise põhimõtet karjääriarengu käigus vastavalt personalieeskirjade artikli 5 lõikele 5. Viimaseks kritiseerib hageja loogika ja proportsionaalsuse puudumist tagajärgedes, mille toob kaasa üldiste rakenduseeskirjade kohaldamine.
2.

Teise väite kohaselt on komisjon rikkunud ELTL artikli 107 lõike 3 punkti b ja üleeuroopalise tähtsusega projektide teatist (2), kuna ta rikkus õigusnormi ja tegi ilmseid hindamisvigu, kui pidas abi siseturuga kokkusobivaks. See väide jaguneb neljaks osaks: — esiteks väidab hageja, et komisjon leidis ekslikult, et püsiühendus on Euroopa huvides; — teiseks väidab hageja, et komisjon pidas abi vajalikuks ekslikult, kuna abil ei ole ergutavat mõju ja see ei vasta vastupidise stsenaariumi ja üleeuroopalise tähtsusega projektide teatises välja toodud alternatiivsete projektide nõuetele. Lisaks on komisjon vaidlustatud otsuses eksinud, kuna tugines väärale projekti sisemisele tulumäärale, kuivõrd ta arvutas selle projekti väga lühikese kestuse 40-aasta kohta, mis ei vasta infrastruktuuri tegelikule kestusele, st ajavahemikule, mille vältel on Femern A/Sil võimalik püsiühendust majanduslikult kasumlikult käitada; — kolmandaks väidab hageja, et komisjon pidas abi proportsionaalseks ekslikult, kuna see ei ole ajaliselt piiratud. Komisjon tegi ka mitmeid hindamisvigu finantseerimisvõimekuse analüüsis. Komisjon tugines vääralt projekti eespool märgitud väga lühikesele kestusele, millega kaasnes suurem kulude osakaal võrreldes püsiühenduse käitamisest saadavate tuludega; komisjon on alahinnanud Femern A/Si kavandatavaid tulusid ja ülehinnanud prognoositavaid tulusid, kuna lisas finantseerimisvõimekuse arvutusse muu hulgas ka tegutsemiskulud. Lõpuks on komisjon vääralt järeldanud, et abielement seisneb Femern A/Si poolt Taani riigile makstavas intressimääras, samal ajal kui – asjaolu tõttu, et ükski eraettevõtja ei soovinud projekti investeerida ilma märkimisväärse riigiabita – seisnes abielement riigilaenude ja riigigarantiidega tagatud laenude kogusummas; — neljandaks väidab hageja, et komisjon järeldas ekslikult, et abi ei moonuta põhjendamatult konkurentsi, kuna abi toob kaasa Femern A/Si turgu valitseva seisundi asjaomasel turul, tekitab ülevõimsuse ja võimaldab Femern A/Sil kasutada omahinnast madalamaid hindu. Komisjon ei tunnistanud, et need negatiivsed tagajärjed nullivad ära abiga tekitatud mis tahes positiivsed tagajärjed.
2.

Teine väide, et komisjon rikkus üleeuroopalise tähtsusega projekte käsitleva teatise (2) artikli 107 lõike 3 punkti b, rikkudes õigusnorme ja tehes hindamisvigu, kui ta leidis, et abi on siseturuga kokkusobiv. See väide jaguneb neljaks väiteosaks: — esiteks leiab hageja, et komisjon eksis, kui järeldas, et püsiühendus on üleeuroopalise tähtsusega; — teiseks eksis komisjon, kui ta järeldas, et abi on vajalik, kuivõrd sellel ei ole ergutavat mõju ja see ei vasta vastupidise stsenaariumi ning alternatiivsete projektide nõuetele nagu on välja toodud üleeuroopalise tähtsusega projekte käsitlevas teatises. Samuti eksis komisjon vaidlustatud otsuses, tuginedes ekslikult madalale sisemisele tulumäärale, kuna ta arvutas selle projekti väga lühikese 40aastase eluea alusel, mis ei vasta taristu tegelikule elueale, st ajale, mille jooksul Femern A/S saab püsiühendust majanduslikult käitada; — kolmandaks eksis komisjon, kui ta leidis, et abi on proportsionaalne, kuna abi on ajaliselt piiramatu. Komisjon tegin ka mitu ilmset viga rahastamisvajaku analüüsis. Komisjon tugines ekslikult eespool nimetatud projekti väga lühikesele elueale, mis tõi kaasa kulude suurema osa võrreldes tuluga, mida püsiühenduse käitamisest saadakse; komisjon alahindas Femern A/S-i kavandatud tulu ja ülehindas kavandatud kulu, kui lisas tegevuskulud rahastamisvajaku arvutusse. Lõpuks järeldab komisjon vääralt, et abielement seisneb intressimääras, mida Femern A/S maksab Taani riigile, samas kui asjaolu tõttu, et ükski eraettevõtja ei olnud nõus investeerima projekti ilma märkimisväärse riigiabita, seisneb abielement riigilaenude kogusummas ja nende laenude summas, mida tagavad riigigarantiid; — neljandaks eksis komisjon, kui ta järeldas, et abi ei põhjusta soovimatut konkurentsimoonutust, kuna abi annab Femern A/S-ile asjaomasel turul valitseva seisundi, see tekitab ülevõimsuse ja võimaldab Femern A/S-il kasutada omahinnast madalamaid hindu. Lõpuks jättis komisjon arvestamata asjaolu, et abi kasutatakse juurdepääsu vähendamiseks hageja sadamasse Saksamaal. Komisjon ei ole mõistnud, et need negatiivsed tagajärjed kaaluvad üle mistahes positiivsed tagajärjed, mida abi tekitab.
—

Kuna delegeeritud määruse (EL) 2015/63 artikli 7 lõike 4 teises lauses on sätestatud, et arvesse tuleb võtta IPS näitaja suhtelist kaalu, siis on see säte vastuolus harta artiklist 20 tuleneva seaduse ees võrduse aluspõhimõttega ja proportsionaalsuse põhimõttega, kuna asutusi, kes kuuluvad samasse finantsasutuste kaitse süsteemi ja kellel on seega sama makseviivituse tõenäosus, koheldakse erinevalt.
C 279/55

ET

7. juulil 2020 esitatud hagi – Deutsche Kreditbank versus SRB

(Kohtuasi T-419/20)

(2020/C 279/69)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Deutsche Kreditbank AG (Berliin, Saksamaa) (esindajad: advokaadid H. Berger ja K. Helle)

Kostja: Ühtne Kriisilahendusnõukogu (SRB)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— Tühistada Ühtse Kriisilahendusnõukogu 15. aprilli 2020. aasta otsus ühtsesse kriisilahendusfondi 2020. aasta eest tehtavate ex-ante-osamaksete arvutamise kohta (SRB/ES/2020/24) koos selle otsuse lisadega osas, milles vaidlustatud otsus ja selle lisad I ja II käsitlevad hageja osamakset;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjendamiseks on esitatud üheksa väidet, mis on sisuliselt identsed või sarnased kohtuasjas T-405/20, DZ Hyp vs. SRB esitatud esimese, teise, kolmanda, neljanda, seitsmenda, kaheksanda, üheksanda, kümnenda ja üheteistkümnenda väitega.
1.

Esimene väide, et vaidlustatud otsuses ja eelkõige kinnituses, et võlausaldajatele (kaasa arvatud hagejad) ei ole Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 806/2014 (1) artikli 76 lõike 1 punkti e alusel vaja kompensatsiooni maksta (artikkel 2), on hindamisvead ja õiguslikud vead ning seetõttu rikutakse hagejate õigust omandile. Hagejad väidavad konkreetselt, et SRB on teinud ilmseid hindamisvigu, võttes vaidlustatud otsuse vastu hindamisaruande alusel („3. väärtuse hindamise aruanne“) ja selle „selgituse“, mis oli lisatud vaidlustatud otsusele ja mille koostas Deloitte Réviseurs d’Entreprises („Deloitte“), milles on kindlaks tehtud, et juhul, kui Banco Populari suhtes oleks Hispaanias alustatud tavalist maksejõuetusmenetlust, siis ei oleks hagejate kahju olnud võimalik sisse nõuda.
1.

Esimene väide, et rikutud on olulisi menetlusnorme ja hea halduse põhimõtet, kuna vaidlustatud otsus ja selle lisad I ja II ei ole piisavalt põhjendatud vastavalt ELTL artikli 296 lõikele 2 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „põhiõiguste harta“) artikli 41 lõike 2 punktile c.
2.

Teine väide, et isegi kui hageja rikkus hinnakohustust, quod non, komisjon tegutses ebaseaduslikult, tunnistades asjaomased arved kehtetus ja nõudes neilt tollimakse, sest volitused, millele ta niimoodi tegutsedes tugineb, on kas aegunud ja/või tagasi võetud. See on väidetavalt nii, sest rakendusmäärused (EL) nr 1238/2013 ja nr 1239/2013 aegusid 7. detsembril 2015. Samuti aegusid rakendusmäärused (EL) 2017/367 ja 2017/366 3. septembril 2018.
2.

Teine väide, et kostja 17. aprilli 2020. aasta otsused i) sõlmida hankemenetluses TRAD19 leping Lot 22 EN>MT edukaks tunnistatud pakkujaga ja ii) lükata hageja pakkumus Lot 22 osas tagasi, on ebaseaduslikud, kuna standardne hindamisskaala rikkus õigusnorme, teiste seas finantsmääruse (1) artikli 160 lõiget 1, ja see on vastuolus liidu õiguse üldpõhimõtetega, kaasa arvatud hankemenetluse võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtetega.
7.

Seitsmes väide, et komisjonil puudub pädevus nõuda Jindali impordi registreerimist ning et rikutud on määruse (EÜ) nr 1225/2009 artikli 14 lõiget 5.
4.

Neljas väide, et on rikutud abistamiskohustust; rikutud on personalieeskirjade artiklit 24. — Väidetud on, et 16-kuulisest ajavahemikust pikem aeg oli uurimise läbiviimiseks ebamõistlik ning et Euroopa välisteenistus koos komisjoni juurdlus- ja distsiplinaarametiga (IDOC) rikkus mõistliku aja põhimõtet ja kiiresti tegutsemise kohustust ning seega personalieeskirjade artiklit 24.
4.

Neljas väide, et on rikutud erapooletuse põhimõtet. Esimesena esitab hageja õigusvastasuse väite, kuna Euroopa Investeerimispanga (EIP) personalieeskirjade artikliga 40 on rikutud erapooletuse põhimõtet objektiivse erapooletuse seisukohast. Teisena ta leiab, et EIP kehtestatud menetlusega on rikutud erapooletuse põhimõtet osas, mis puudutab subjektiivset erapooletust.
2.

Teise väite kohaselt on tehtud faktivigu ja rikutud õigusnorme komisjoni järelduses, et asjaomased meetmed kujutavad endast olemasolevat abi. — Hageja leiab sellega seoses, et komisjoni otsus põhineb ebatäpsetel ja puudulikel faktidel ning nende faktide ebaõigel õiguslikul liigitusel, mistõttu on rikutud ELTL artikleid 107 ja 108.
3.

Kolmas väide, et võlateade on igal juhul kehtetu, sest VERIGRAFT-i kantud ja tagasi lükatud kulud on toetuslepingu kohaselt rahastamiskõlblikud: — VERIGRAFT kandis kulusid, mis ületavad need kulud, mida EASME sissenõudmiskorraldusega tagasi nõuab, ja võlateade on seega igal juhul kehtetu ka seetõttu.
—

teise võimalusena: esiteks tühistada vaidlustatud otsuse artikkel 1 osas, milles see õigusvastaselt nõuab sisedokumentide esitamist, mis ei ole uurimise huvides asjakohased; ja/või teiseks osaliselt tühistada vaidlustatud otsuse artikkel 1 selleks, et sõltumatutel EMP kvalifitseeritud juristidel oleks lubatud käsitsi kontrollida vaidlustatud otsuses käsitletud dokumente eesmärgiga kõrvaldada esitatavate dokumentide hulgast need, mis on uurimise huvides ilmselgelt asjassepuutumatud, ja/või isiklikud dokumendid; ja/või kolmandaks tühistada vaidlustatud otsuse artikkel 1 osas, milles see nõuab asjassepuutumatute dokumentide esitamist, mis on isiklikku ja/või eraelulist laadi;
—

teise võimalusena: esiteks tühistada vaidlustatud otsuse artikkel 1 osas, milles õigusvastaselt nõutakse asjassepuutumatute dokumentide esitamist; teiseks osaliselt tühistada vaidlustatud otsuse artikkel 1 selleks, et sõltumatutel ELi kvalifitseeritud juristidel oleks lubatud teostada turgu puudutavas dokumenditaotluses käsitletud dokumentide olulisuse kontrolli eesmärgiga kõrvaldada esitatavate dokumentide hulgast need, mis on uurimise huvides ilmselgelt asjassepuutumatud, ja/või isiklikud dokumendid; ja/või kolmandaks tühistada vaidlustatud otsuse artikkel 1 osas, milles see nõuab asjassepuutumatute dokumentide esitamist, mis on isiklikku ja/või eraelulist laadi;
2.

Teine väide, et on rikutud võrdsuse põhimõtet. — Sellega seoses väidetakse, et konkursikomisjon ei pidanud Talent Screeneri etapis kinni konkursiteates nimetatud hindamiskriteeriumidest, mistõttu ei tagatud kandidaatide võrdset kohtlemist.
—

õigust võrdsusele seaduse ees (artikkel 20) ja diskrimineerimiskeeldu (artikkel 21). Euroopa Parlamendi Büroo abielus ametnikuna ja alaealise tütre emana, kelle isikuhooldusõigust jagab ta oma abikaasaga, on hagejal mobiilsuskohustus, mille alusel peaks ta viidama üle Luksemburgi. Euroopa Parlamendi Büroo ametnik, kes elab eraldi ja on lahutatud – ning kellel on alaealise lapse isikuhooldusõigus –, on lapse täisealiseks saamiseni mobiilsuskohustusest vabastatud, ilma et selliseks ebavõrdseks kohtlemiseks oleks objektiivset alust.
3.

Kolmas väide, et rikutud on õiguskindluse põhimõtet, sest ühtse kriisilahenduskorra määruses, delegeeritud määruses ja rakendusmääruses kindlaks määratud ex-ante-osamaksete arvutamine ei ole esiteks piisava täpsusega prognoositav ja teiseks ei sõltu see mitte niivõrd krediidiasutuse enda olukorrast ja riskiprofiilist, kuivõrd tema olukorrast võrreldes teiste osamakseid tegevate asutustega. Veel leiavad hagejad, et komisjonil ei oleks tohtinud olla delegeeritud määruse raames riskinäitajate kindlaksmääramise pädevust, sest osamaksete suuruse kindlaksmääramisel on need kriteeriumid eriti keskse ja määrava tähendusega (ELTL artikkel 290).
4.Neljas väide, et rikutud on hea halduse põhimõtet, sest Ühtne Kriisilahendusnõuk ogu ei kohaldanud riskifunktsiooni 
muutuja arvutamisel kõiki delegeer itud määr uses ette nähtud riskikr iteeriume. Hagejad leiavad , et vaidlustatud otsuses ei 
ole ka piisa valt selgeid ja täielikke andmeid, et nad saaksid ümber arvutada osamakse summa, mis neil tuleb tasuda, ning 
see tähendab ka ELTL artikli 296 rikkumist.
8. juulil 2020 esitatud hagi – Crédit agricole jt versus Ühtne Kriisilahendusnõuk ogu
(Kohtu asi T-445/20)
(2020/C 304/17)
Kohtumenetluse keel: prantsuse
Pooled
Hage jad: Crédit agricole SA (Montrouge , Prantsusmaa) ja 48 teist hagejat (esinda jad: advokaadid A. Gosset-Grainville , 
M. Trabucch i ja M. Dalon)
Kostja: Ühtne Kriisilahendusnõuk ogu
Nõuded
Hage jad paluvad Üldk ohtul:
—tühistada ELTL artikli 263 alusel hagejaid puuduta vas osas otsus SRB/ES/2020/24 ühtsesse kriisilahendusf ondi tehtavat e 
2020. aasta ex ante osamaks ete arvutamise kohta;
—tuvastada ELTL artikli 277 alusel, et järgmised ühtse kriisilahendusk orra määr use, rakendusmääru se ja deleg eeritud 
määr use sätted ei ole kohaldatavad:
—ühtse kriisilahendusk orra määr use artikli 69 lõige 1, artikli 69 lõige 2, artikli 70 lõige 1 ja artikli 70 lõike 2 
punktid a ja b;
—deleg eeritud määr use artikli 4 lõige 2, artiklid 6 ja 7 ning I lisa;
—rakend usmäär use artikkel 4;
—mõista kõik kohtukulud välja kostjalt.
Väited ja peamised argumendid
Hagi põhjenduseks esitava d hagejad neli väidet, mis on sisuliselt identsed või sarnased kohtuasjas T-444/20: Société 
générale jt vs. Ühtne Kriisilahendusnõuk ogu esitatud väideteg a. 
8. juulil 2020 esitatud hagi – Confé dération nationale du Crédit mutuel jt versus Ühtne 
Kriisilahendusnõuk ogu
(Kohtu asi T-446/20)
(2020/C 304/18)
Kohtumenetluse keel: prantsuse
Pooled
Hage jad: Confé dération nationale du Crédit mutuel (Pariis, Prantsusmaa) ja 25 teist hagejat (esinda jad: advo kaadid 
A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi ja M. Dalon)
Kostja: Ühtne Kriisilahendusnõuk ogu (SRB)14.9.2020 ET Euroopa Liidu Teata ja C 304/15
1.

Esimene väide, et on rikutud Euroopa Kohtu suurkoja 19. detsembri 2019. aasta otsust eelotsusetaotluse asjas C-502/19, Junqueras Vies, kuivõrd selles tunnustatakse O. Junquerase Euroopa Parlamendi liikme staatust alates 13. juunist 2019, nii et nimetatud kohtuotsust kohaldades ei kontrollita, kas esineb 1976. aasta akti otseste ja üldiste Euroopa Parlamendi valimiste kohta (EÜT 1976, L 278, lk 5) artikli 7 lõikes 2 sätestatud huvide konflikt.
—

Hageja väidab selle kohta, et bioloogilise mõjuri SARS-CoV-2 vastu puudub tõhus ravi või profülaktika; asjaolu, et tegemist on väga kergesti nakkava viirusega ja et see muteerub ning et seega tekitab see töötajate seas kõrge levimise ohu, ja asjaolu, et koroonaviirus SARS-CoV-2 tekitab patoloogiaid ja raskeid sümptomeid, mis võivad tuua kaasa inimesele raskeid haiguseid, kujutades endast töötajate jaoks tõsist ohtu.
7.

Seitsmes väide, et komisjonil puudub pädevus nõuda Jindali impordi registreerimist ning et rikutud on määruse (EÜ) nr 597/2009 artikli 24 lõiget 5.
C 329/25

ET

19. augustil 2020 esitatud hagi – Aldi versus EUIPO (CUCINA)

(Kohtuasi T-527/20)

(2020/C 329/45)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Saksamaa) (esindajad: advokaadid N. Lützenrath, C. Fürsen ja M. Minker)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusalune kaubamärk: ELi kujutismärgi CUCINA taotlus – registreerimistaotlus nr 18 135 080

Vaidlustatud otsus: EUIPO teise apellatsioonikoja 19. juuni 2020. aasta otsus asjas R 463/2020-2

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väited

— Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 7 lõike 1 punkti c rikkumine;
—

Hageja esitatud vastukaebuse rahuldamata jätmiseks vaidlustatud otsuses antud tõlgendus, st see, et vastukaebust ei esitatud eraldi dokumendiga, on väga piirav vormiline liialdus, arvestades, et vastukaebuse esitamine on selgelt ja otseselt nähtav, ning see takistab hagejal oma kaitseõigusi teostada.
1.

Esimene väide, et on kuritarvitatud võimu ja rikutud hea halduse põhimõtet. Hageja märgib selle kohta, et kostja on süstemaatiliselt keeldunud ametnikke edutamast palgaastmele AD 14, ning ta on arvamusel, et selline keeldumine ületab suuresti kaalutlusõigust, mis ametisse nimetaval asutusel edutamise raames on.
—

Hageja väidab, et komisjon leidis ekslikult, et üks osa hüvitisest, mille riik oli analüüsitaval perioodil maksnud, puudutas perioodi enne aastat 2011 ehk täpsemalt aastaid 2007–2010. Ent kui komisjon soovib väita, et võrreldav eelarverida vastab universaalteenuse osutamisele Correose poolt aastatel 2008, 2009 või 2010, ja et seega tuleb see lugeda abiks, mis anti neil perioodidel, siis nii pidi olema märgitud eelarveseadustikus, märkides eelnevalt vastavalt aastad „2007“, „2008“, „2009“ või „2010“. Seda aga ei tehtud. Eelarveread märgistati hoopis nii: 2011 1701 491N 441 ja 2013 1703 491N 442. See tähendab, et need määrati teenusele, mis osutati ja mille eest maksti selle aastase perioodi jooksul, mitte mõne teise aastase perioodi jooksul.
C 320/32

ET

12. augustil 2020 esitatud hagi – Zardini versus komisjon

(Kohtuasi T-511/20)

(2020/C 320/63)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hageja: Alessandro Zardini (Marano di Valpollicella, Itaalia) (esindaja: advokaat M. Velardo)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul tühistada järgmised otsused:

— 20. juuni 2019. aasta otsus, millega hageja jäeti välja konkursi EPSO/AD/371/19 hindamiskeskuse katsetest;

— 31. oktoobri 2019. aasta otsus, millega jäeti rahuldamata konkursilt EPSO/AD/371/19 väljajätmise läbivaatamise taotlus;

— ametisse nimetava asutuse 7. mai 2020. aasta otsus, millega jäeti rahuldamata personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 alusel esitatud kaebus.

Ühtlasi palub hageja mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Põhjendused ja peamised argumendid on sarnased nendega, mis esitati kohtuasjades T-456/20, LA vs. komisjon ja T-474/20, LD vs. komisjon.