Kohtuasi T-201/04 R

Microsoft Corp.

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Ajutiste meetmete kohaldamise menetlus – EÜ artikkel 82

Esimese Astme Kohtu presidendi määrus, 22. detsember 2004

Määruse kokkuvõte

1. Ajutiste meetmete kohaldamine – Kohaldamise peatamine – Kohaldamise tingimused – Fumus boni iuris – Kiireloomulisus – Kumulatiivsus – Kõigi asjaga seotud huvide kaalumine – Ajutisi meetmeid kohaldava kohtuniku kaalutlusõigus

(Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 104 lõige 2)

2. Ajutiste meetmete kohaldamine – Ajutiste meetmete kohaldamise määrus – Põhjendamiskohustus – Piirid

(Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 107 lõige 1)

3. Ajutiste meetmete kohaldamine – Vorminõuded – Taotluste esitamine – Oluliste faktiliste ja õiguslike asjaolude esitamine ajutiste meetmete kohaldamise taotluses eneses ja lisatud dokumentides – Üldine viide lisas olevale dokumendile, milles sisalduvad argumendi üksikasjad – Vastuvõetamatus

(Tegevusjuhend menetlusosalistele, VII jaotise punktid 1 ja 2)

4. Ajutiste meetmete kohaldamine – Menetluse käigus teise poole argumentidele vastamiseks selliste dokumentide esitamine, mis on taotluse kuupäevast varasema kuupäevaga – Vastuvõetavus

5. Ajutiste meetmete kohaldamine – Kohaldamise peatamine – Kohaldamise tingimused – Kiireloomulisus – Tõsine ja korvamatu kahju – Tõendamiskoormis

6. Ajutiste meetmete kohaldamine – Kohaldamise peatamine – Kohaldamise tingimused – Kiireloomulisus – Tõsine ja korvamatu kahju – Ettevõtjale pandud kohustus anda enda intellektuaalomandit puudutavaid litsentse – Juhtumipõhine hindamine

7. Ajutiste meetmete kohaldamine – Kohaldamise peatamine – Kohaldamise tingimused – Tõsine ja korvamatu kahju – Ettevõtjale pandud kohustus avalikustada salajast teavet – Iseenesest olulise kahju puudumine – Ettevõtja tõendamiskoormus

8. Ajutiste meetmete kohaldamine – Kohaldamise peatamine – Kohaldamise tingimused – Kiireloomulisus – Tõsine ja korvamatu kahju – Majanduslik kahju

9. Ajutiste meetmete kohaldamine – Kohaldamise peatamine – Kohaldamise tingimused – Kiireloomulisus – Tõsine ja korvamatu kahju – Turgu valitseva seisundiga ettevõtjale pandud kohustus muuta oma müügipoliitikat – Ebapiisavus

(EÜ asutamisleping, artikkel 82)

10. Ajutiste meetmete kohaldamine – Kohaldamise peatamine – Kohaldamise tingimused – Kiireloomulisus – Tõsine ja korvamatu kahju – Turutingimuste pöördumatut arengut tuleb lugeda selliseks kahjuks – Hõlmamine

11. Ajutiste meetmete kohaldamine – Kohaldamise peatamine – Taotluse rahuldamata jätmine – Võimalus esitada uus taotlus – Tingimused – Uued asjaolud

(Esimese Astme Kohtu kodukord, artikkel 109)

12. Ajutiste meetmete kohaldamine – Kohaldamise peatamine – Kohaldamise tingimused – Kiireloomulisus – Tõsine ja korvamatu kahju – Majanduslik kahju

13. Ajutiste meetmete kohaldamine – Kohaldamise peatamine – Kohaldamise tingimused – Kiireloomulisus – Hagejale tekkiv oluline ja korvamatu kahju

14. Ajutiste meetmete kohaldamine – Kohaldamise peatamine – Kohaldamise tingimused – Tõsine ja korvamatu kahju – Intellektuaalomandi õiguste rikkumine – Konkreetsete mõjude hindamine

1. Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 104 lõike 2 kohaselt tuleb ajutiste meetmete kohaldamise taotluses nimetada kiireloomulisust põhjendavad asjaolud ning fakti- ja õigusväited, mis esmapilgul õigustavad (fumus boni iuris) taotletava ajutise meetme kohaldamist. Need tingimused on kumulatiivsed, mistõttu kohaldamise peatamise taotlus tuleb jätta rahuldamata juhul, kui mõni nendest ei ole täidetud. Ajutisi meetmeid kohaldav kohtunik peab vajadusel kaaluma asjaomaseid huve. Selle tervikliku hindamise käigus peab ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik kasutama talle kuuluvat ulatuslikku kaalutlusõigust, et otsustada, kuidas nende erinevate eelduste esinemist tuleb lähtuvalt iga juhtumi konkreetsetest asjaoludest kontrollida.

(vt punktid 71 ja 72)

2. Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik ei pea vastama otseselt kõigile faktilistele või õiguslikele asjaoludele, mida ajutiste meetmete kohaldamise menetluse käigus arutati. Eelkõige piisab, kui tema esitatud põhjendused põhjendavad tema määrust asjaga seotud asjaoludest lähtuvalt ja võimaldavad Euroopa Kohtul teostada kohtulikku kontrolli.

(vt punkt 73)

3. Esimese Astme Kohtu kehtestatud dokumendi „Tegevusjuhend menetlusosalistele” VII jaotise punkti 1 alusel peab ajutiste meetmete kohaldamise taotlus olema iseenesest arusaadav, ilma et oleks tarvis viidata põhimenetluses esitatud hagiavaldusele. Sellest järeldub, et sellise taotluse põhjendatust saab hinnata üksnes selliste faktiliste ja õiguslike asjaolude põhjal, mis nähtuvad ajutiste meetmete kohaldamise taotluse enese sõnastusest ja kõnealusele taotlusele lisatud dokumentidest, mille eesmärk on selgitada taotluse sisu. Kuigi sellest ei saa järeldada, et kõik argumendid, mis põhinevad sellisel dokumendil, mida ei ole lisatud ajutiste meetmete kohaldamise taotlusele, tuleb menetlusest ilmtingimata välistada, siis sellist argumenti puudutavat tõendit ei saa siiski pidada esitatuks juhul, kui vaidluse teine pool või tema nõudeid toetav menetlusse astuja vaidlustab kõnealuse argumendi. Kuigi ajutiste meetmete kohaldamise taotlust võidakse toetada ja täpsustada teatavates punktides viidetega taotluse lisaks olevate dokumentide lõikudele, ei kompenseeri üldine viide teistele dokumentidele, isegi kui need on ajutiste meetmete kohaldamise taotluse lisad, ajutiste meetmete kohaldamise taotluses põhiliste asjaolude nimetamata jätmist. Sellega seoses, kui tegevusjuhendi VII jaotise punktis 2 nõutakse, et faktilised ja õiguslikud asjaolud, millel põhimenetlus põhineb ja millest nähtub, et taotlus on sisuliselt prima facie põhjendatud, esitatakse ülimalt lühidalt, ei saa eespool esitatud reeglit temast enesest mööda minnes nii mõista, et selles lubatakse üldist viidet lisas olevale dokumendile, milles sisalduvad argumendi üksikasjad.

(vt punktid 86–88, 97)

4. Ajutiste meetmete kohaldamise menetluses ei saa ühele poolele ette heita, et ta esitas dokumendid üksnes menetluse käigus, kui ta kinnitas nendega vastaspoole või menetlusse astujate avaldustes esitatud argumentidele vastuseks esitatud märkusi, ja sellega seoses ei ole tähtsust sellel, et lisas olev dokument on ajutiste meetmete kohaldamise taotluse kuupäevast varasema kuupäevaga või et see on sama või võrreldav hagi lisas oleva dokumendiga.

(vt punkt 93)

5. Ajutiste meetmete kohaldamise kiireloomulisust hinnatakse selle alusel, kas on vaja teha esialgne otsus selleks, et vältida ajutiste meetmete kohaldamist taotlevale poolele olulise ja korvamatu kahju põhjustamist. Viimati nimetatu peab tõendama, et ta ei saa oodata põhimenetluse tulemust, ilma et talle tekiks selline kahju. Väidetav kahju peab olema kindel või tõendatud vähemalt piisava tõenäosusega ning hageja on kohustatud tõendama faktilisi asjaolusid, mida peetakse oletatava kahju tekkimise aluseks.

(vt punktid 240, 241 ja 427)

6. Järeldada siiski, et intellektuaalõiguse omaniku ainuõiguste rikkumine on iseenesest ja iga juhtumiga seotud asjaoludest sõltumata oluline ja korvamatu kahju, tähendaks seda, et kiireloomulisuse tingimus täitmise peatamiseks on alati täidetud, kui komisjoni otsusega kohustatakse ettevõtjat andma neid õigusi puudutavaid litsentse. Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul tuleb sellises olukorras seega uurida, kas lähtudes kõnealuse juhtumiga seotud asjaoludest põhjustab see, et nimetatud õigusi mõjutatakse kuni põhikohtuasja lahendamiseni, tõenäoliselt lisaks kõnealuste õiguste omaniku ainueesõiguste rikkumisele ka olulist ja korvamatut kahju.

(vt punktid 248, 250 ja 251)

7. Kuigi vaidlust ei ole selles, et kui üks kord saadakse teada saladuses hoitud teavet – intellektuaalomandi õiguste alusel või ärisaladusena –, võib teave jääda avalikuks, et komisjoni otsuse, millega seda avalikustamist kohustatakse, võimalik tühistamine ei võimalda seega kõnealust teavet mälust kustutada ja hüvitise tasumine oleks väga raske, sest teabe loovutamise väärtust ei saaks tõenäoliselt hinnata arvude põhjal, peab siiski sellise otsuse täitmise peatamist taotlev ettevõtja tõendama, milline korvamatu kahju võiks tal tekkida üksnes sellest, et tema avalikustatud andmed oleksid kolmandatele isikutele teada, võrreldes sellega, et kõnealust teavet kasutatakse. Lisaks ei tähenda seniajani saladuses hoitud teabe avalikustamine ilmtingimata olulise kahju tekkimist.

(vt punktid 253 ja 254)

8. Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku ees täitmise peatamist taotleva ettevõtja viidatud majandusliku kahju olulisust tuleb hinnata ettevõtja rahalist võimsust arvestades.

(vt punkt 257)

9. Põhimõtteliselt kõik EÜ artikli 82 alusel tehtavad otsused, millega kohustatakse turgu valitseva seisundiga ettevõtjat lõpetama oma seisundi kuritarvitamine, põhjustavad vältimatuid muudatusi kõnealuse ettevõtja müügipoliitikas. Ettevõtjatele pandud kohustust muuta oma käitumist ei saa seega iseenesest pidada olulist ja korvamatut kahju tekitavaks, kui ei leita, et kiireloomulisuse nõue on alati täidetud, kui otsuses, mille täitmise peatamist taotletakse, nõutakse turgu valitseva seisundi kuritarvitamise lõpetamist. Kui hageja viitab kaubandusvabaduse rikkumisele, et tõendada, et taotletud ajutine meede tuleb kehtestada kiiresti, tuleb tal esitada tõendeid selle kohta, et vaidlustatud otsuse täitmine kohustab teda muutma teatavaid olulisi müügipoliitika asjaolusid ja et kõnealuse otsuse täitmise mõjud takistavad tal algse müügipoliitika jätkamist, kui põhikohtuasjas tehakse kohtuotsus tema kasuks, või et kõnealused mõjud põhjustavad talle teistsugust olulist ja korvamatut kahju, kuid tuleb meeles pidada, et väidetavat kahju tuleb hinnata iga üksikjuhtumiga seotud asjaolude kontekstis. Seega peab ajutiste meetmete üle otsustav kohtunik hindama otsuse täitmise mõjude kontekstis rikkumise tagajärgi, mis mõjutavad ettevõtjate vabadust otsustada oma müügipoliitika üle.

(vt punktid 291–293, 409)

10. Ei ole välistatud, et komisjoni otsusega turgu valitsevas seisundis olevale ettevõtjale pandud kohustus avalikustada ühe toote ja konkureerivate toodete vahelist koostalitusvõimealast teavet muudaks turutingimusi selliselt, et see ettevõtja mitte üksnes kaotab turuosa, vaid et tal ka ei oleks enam selle otsuse tühistamise korral võimalik seda kaotatud turuosa tagasi võita, ja et seega võib sellist kohustust lugeda oluliseks ja korvamatuks kahjuks, mis võimaldab huvitatud isikul taotleda ajutise meetmena nimetatud otsuse peatamist. Siiski peab huvitatud isik esitama oma argumentide toetuseks kõik faktilised asjaolud, tõendades eeskätt, et olid olemas takistused, saamaks tagasi märkimisväärset osa turuosast, mille ta kaotaks parandusmeetme tagajärjel.

(vt punkt 319)

11. Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 109 järgi ei takista ajutise meetme kohaldamise taotluse rahuldamata jätmine seda esitanud poolel esitada uut taotlust, mis põhineb uutel faktilistel asjaoludel. Käesolevas asjas ei saa välistada, et „uueks asjaoluks” saaks pidada erimeelsusi vaidlustatud otsuse täitmise teatavate viiside osas.

(vt punkt 325)

12. Kahju, mis oleks hagejale põhiliselt täiendav arenduskulu ja mis, kui vastupidist ei tõendata, oleks majanduslik kahju, võib olla korvamatu üksnes erandolukorras.

(vt punktid 413, 435)

13. Ajutiste meetmete kohaldamise kiireloomulisust hinnatakse selle alusel, kas on vaja teha esialgne otsus selleks, et vältida meetmete kohaldamist taotlevale poolele olulise ja korvamatu kahju põhjustamist. Järelikult ulatuses, kus kahju võidakse tekitada kolmandatele isikutele, ei saa seda arvestada kiireloomulisuse hindamisel, välja arvatud siis, kui tõendatakse, et see kahju omakorda põhjustab meedet taotlevale poolele kahju.

(vt punkt 416)

14. Üksnes asjaolu, et komisjoni otsus võiks teataval määral rikkuda intellektuaalomandi õigusi, on täiendavate selgituste puudumisel ebapiisav, et saaks järeldada olulise ja korvamatu kahju tekkimist, vähemalt sõltumata kõnealuse rikkumise konkreetsetest mõjudest.

(vt punkt 473)

ESIMESE ASTME KOHTU PRESIDENDI MÄÄRUS

22. detsember 2004( )

Ajutiste meetmete kohaldamise menetlus – EÜ artikkel 82

Kohtuasjas T-201/04 R,

Microsoft Corp., asukoht Redmond, Washington (Ameerika Ühendriigid), esindajad: advokaat J.-F. Bellis ja I. S. Forrester, QC,

hageja,

keda toetab

The Computing Technology Industry Association, Inc., asukoht Oakbrook Terrace, Illinois (Ameerika Ühendriigid), esindajad: advokaadid G. van Gerven ja T. Franchoo ja solicitor B. Kilpatrick,

Association for Competitive Technology, Inc., asukoht Washington, DC (Ameerika Ühendriigid), esindajad: advokaadid L. Ruessmann ja P. Hecker,

TeamSystem SpA, asukoht Pesaro (Itaalia),

Mamut ASA, asukoht Oslo (Norra),

esindaja: advokaat G. Berrisch,

DMDsecure.com BV, asukoht Amsterdam (Madalmaad),

MPS Broadband AB, asukoht Stockholm (Rootsi),

Pace Micro Technology plc, asukoht Shipley, West Yorkshire (Suurbritannia),

Quantel Ltd, asukoht Newbury, Berkshire (Suurbritannia),

Tandberg Television Ltd, asukoht Southampton, Hampshire (Suurbritannia),

esindaja: advokaat J. Bourgeois,

Exor AB, asukoht Uppsala (Rootsi), esindajad: advokaadid S. Martínez Lage, H. Brokelman ja R. Allendesalazar Corcho,

menetlusse astujad,

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: R. Wainwright, W. Mölls, F. Castillo de la Torre ja P. Hellström, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,

kostja,

keda toetab

RealNetworks, Inc., asukoht Seattle, Washington (Ameerika Ühendriigid), esindajad: advokaadid A. Winckler, M. Dolmans ja T. Graf,

Software & Information Industry Association, asukoht Washington, DC, esindaja: solicitor C. A. Simpson,

Free Software Foundation Europe eV, asukoht Hamburg (Saksamaa), esindaja: advokaat C. Piana,

menetlusse astujad,

mille esemeks on taotlus komisjoni 24. märtsi 2004. aasta otsuse K(2004) 900 (lõplik), mis käsitleb EÜ artikli 82 kohaldamise menetlust (asi COMP/C-3/37.792 – Microsoft), artikli 4, artikli 5 punktide a–c ja artikli 6 punkti a täitmise peatamiseks,

EUROOPA ÜHENDUSTE ESIMESE ASTME KOHTU PRESIDENT

on teinud järgmise

määruse

Vaidluse taust

1 Microsoft Corp. (edaspidi „Microsoft”) arendab ja turustab erinevaid tarkvaratooteid, sealhulgas serverite ja personaalarvutite operatsioonisüsteeme.

2 Sun Microsystems Inc. (edaspidi „Sun Microsystems”), kelle asukoht on Californias (Ameerika Ühendriigid) ja kes tarnib muu hulgas serverite operatsioonisüsteeme, esitas 10. detsembril 1998 komisjonile kaebuse. Kaebuses teatas Sun Microsystems, et Microsoft keeldus avalikustamast talle tehnoloogiat, mis teeb töörühma serverite operatsioonisüsteemi koostalitusvõimeliseks personaalarvutite Windowsi operatsioonisüsteemiga. Sun Microsystemsi sõnul oleks taotletud tehnoloogia olnud vajalik, et olla konkurentsivõimeline töörühma serverite operatsioonisüsteemide turul.

3 Komisjon saatis 2. augustil 2000 Microsoftile vastuväiteatise. Vastuväiteteatis puudutas põhiliselt personaalarvutite Windowsi operatsioonisüsteemide ja teiste tarnijate serverite operatsioonisüsteemide omavahelise koostalitusvõimega seotud küsimusi (edaspidi „kliendi-serveri koostalitusvõime”). Microsoft vastas kõnealusele esimesele vastuväiteteatisele 17. novembril 2000.

4 Komisjon saatis Microsoftile 29. augustil 2001 teise vastuväiteteatise. Kõnealuses vastuväiteteatises kordas komisjon varasemaid kliendi-serveri koostalitusvõimet puudutavaid väiteid. Lisaks käsitles komisjon teatavaid töörühma serverite koostalitusvõimega seotud küsimusi (edaspidi „serveri-serveri koostalitusvõime”). Viimasena esitas komisjon teatavaid küsimusi Windows Media Playeri integreerimisest Windowsi operatsioonisüsteemi. Viimati nimetatud vastuväitest teatamine tulenes uurimisest, mis toimus komisjoni algatusel veebruaris 2000. Microsoft vastas teisele vastuväiteteatisele 16. novembril 2001.

5 Komisjon saatis 6. augustil 2003 Microsoftile vastuväiteteatise, millega täiendati kahte varasemat vastuväiteteatist. Microsoft vastas kõnealusele täiendavale vastuväiteteatisele 17. ja 31. oktoobril 2003 saadetud kirjas.

6 Komisjon korraldas ärakuulamise 12., 13. ja 14. novembril 2003. Microsoft esitas 1. detsembri 2003. aasta kirjas kirjalikke märkusi küsimustele, mille esitasid ärakuulamisel komisjon, kaebuse esitaja ja huvitatud kolmandad isikud. Pärast komisjoni ja Microsofti vahelist viimast kirjavahetust võttis komisjon 24. märtsil 2004 vastu otsuse, mis käsitleb EÜ artikli 82 kohaldamise menetlust juhtumis COMP/C-3/37.792 – Microsoft (edaspidi „otsus”).

Otsus

7 Otsuse kohaselt rikkus Microsoft EÜ artiklit 82 ja Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) lepingu artiklit 54, sest ta kuritarvitas kaks korda turgu valitsevat seisundit.

8 Kõigepealt määratles komisjon kolm eraldi tooteturgu ja leidis, et Microsoftil oli neist kahel turgu valitsev seisund. Teiseks tegi komisjon kindlaks, et Microsoft pani neil turgudel toime kaks kuritarvitust. Seetõttu määras komisjon Microsoftile trahvi ja teatavad parandusmeetmed.

I – Otsuses määratletud asjaomased turud ja Microsofti turgu valitsev seisund kahel asjaomasel turul

A – Otsuses määratletud asjaomased turud

9 Otsuses määratletud esimene tooteturg on personaalarvutite operatsioonisüsteemide turg (põhjendused 324–342). Operatsioonisüsteem on tarkvaratoode, mis kontrollib arvuti põhifunktsioone ja võimaldab kasutajal kõnealuse arvuti kasutamist ning rakenduste käivitamist selles. Personaalarvutid on multifunktsionaalsed, mis on mõeldud kasutamiseks ühele isikule ja mida võidakse ühendada võrku.

10 Teine otsuses määratletud turg on töörühma serverite operatsioonisüsteemide turg (põhjendused 343–401). Otsuses määratletakse „töörühma teenused” põhivõrku kuuluvate teenustena, mida kontoritöötajad kasutavad oma igapäevatöös ja mille hulka kuuluvad kolme erinevat liiki teenused ehk esiteks serverites salvestatud failide ühiskasutus, teiseks printerite ühiskasutus ja kolmandaks kasutajate ning kasutajarühmade võrguteenustele juurdepääsu viisi „haldamine” („kasutajate ning kasutajarühmade haldamine”) (põhjendus 53). Viimati nimetatud teenuste liik seisneb peamiselt selles, et tagatakse võrguressurssidele turvaline juurdepääs ja kasutamine esiteks kasutajaid autentides ja seejärel kontrollides, kas neil on õigus sooritada teatavat toimingut (põhjendus 54).

11 Otsuse kohaselt on eelmises punktis määratletud kolm teenuste liiki tihedalt üksteisega seotud serverite operatsioonisüsteemides (põhjendus 56). Selles osas lisab otsus, et „töörühma serverite operatsioonisüsteemid” on operatsioonisüsteemid, mis on projekteeritud ja mida turustatakse integreeritult kolme liiki teenuste pakkumiseks suhteliselt väiksele arvule personaalarvutitele, mis on ühendatud väiksesse või keskmise suurusega võrku (põhjendused 53 ja 345–368). Otsuses sedastatakse veel, et teiste asendustoodete puudumist nõudluse osas kinnitab Microsofti hinnastrateegia (põhjendused 369–382) ning töörühma serverite operatsioonisüsteemi ja personaalarvutite omavahelise koostalitusvõime tähtsus (põhjendused 383–386). Kuna komisjon leidis veel, et asendustoodete pakkumine oli töörühma serverite operatsioonisüsteemide osas piiratud (põhjendused 388–400), järeldas ta sellest, et see moodustab eraldi tooteturu.

12 Otsuses määratletud kolmas turg on pidevat andmete vastuvõttu võimaldavate multimeediapleierite turg (põhjendused 402–425). Multimeediapleier on tarkvaratoode, mis on võimeline lugema heli ja pilti digitaalses vormis ehk dekodeerima vastavaid andmeid ja muundama need käskudeks riistvarale (valjuhääldid, ekraan). Multimeediapleierid, mis võimaldavad pidevat andmete vastuvõttu, suudavad lugeda Interneti vahendusel „pidevalt edastatavat” sisu.

13 Komisjon leiab otsuses kõigepealt, et andmete pidevat vastuvõttu võimaldavad multimeediapleierid erinevad operatsioonisüsteemidest (põhjendused 404–406), teiseks, et kõnealused tooted ei ole selliste pleierite konkurentsialase surve all, mis ei võimalda andmete pidevat vastuvõttu (põhjendused 407–410), kolmandaks, et üksnes sarnaste funktsioonidega multimeediapleierid avaldavad konkurentsialast survet Windows Media Playerile (põhjendused 411–415), ja neljandaks leiab komisjon põhiliselt, et pakkumise seisukohast on asendustoodete pakkumine väike (põhjendused 416–424). Komisjon järeldab kõnealustest asjaoludest, et pidevat vastuvõttu võimaldavad multimeediapleierid moodustavad eraldi tooteturu.

14 Komisjon leiab, et eespool määratletud kolm tooteturgu on geograafiliselt ülemaailmse ulatusega (põhjendus 427).

B – Microsofti turgu valitsev seisund personaalarvutite operatsioonisüsteemide turul ja töörühma serverite operatsioonisüsteemide turul

15 Komisjon sedastab esiteks, et Microsoftil on personaalarvutite operatsioonisüsteemide turul olnud turgu valitsev seisund vähemalt alates 1996. aastast, mis tuleneb eelkõige sellest, et tema turuosa on olnud üle 90% (põhjendused 430–435), ja sellest, et kaudsete võrgumõjude tõttu on olnud väga märkimisväärsed sisenemistõkked turule (vt eelkõige põhjendused 448–452). Komisjon täpsustab otsuses, et kõnealused kaudsed võrgumõjud tulenevad kahest tegurist ehk esiteks sellest, et tarbijad hindavad platvorme, millel nad saavad kasutada palju erinevaid rakendusi, ja teiseks sellest, et tarkvara programmeerijad töötavad välja rakendusi personaalarvutite operatsioonisüsteemide jaoks, mis on tarbijate hulgas kõige populaarsemad.

16 Teiseks leiab komisjon, et Microsofti turuosa töörühma serverite operatsioonisüsteemide turul on konservatiivsel hinnangul vähemalt 60% (põhjendused 473–499).

17 Samuti hindas komisjon Microsofti kolme peamise konkurendi seisundit kõnealusel turul. Esiteks on Novellil oma NetWare tarkvaraga 10–15%-line turuosa. Teiseks on Linuxi toodetel 5–15%-line turuosa. Linux on „vaba” operatsioonisüsteem, mida levitatakse litsentsiga „GNU GPL” (General Public Licence). Otsuse 87. põhjendusest nähtub, et Linux sooritab piiratud hulgal operatsioonisüsteemiga seotud põhiülesandeid, kuid et seda võidakse ühendada teiste programmidega Linuxi operatsioonisüsteemi loomiseks. Linux on töörühma serverite operatsioonisüsteemide turul esindatud Samba tarkvaraga, mida samuti levitatakse litsentsiga „GNU GPL” (põhjendused 294, 506 ja 598). Kolmandaks moodustavad 5–15%-lise turuosa UNIX-tooted, mis hõlmavad mitut teatavat ühiste omadustega operatsioonisüsteemi (põhjendus 42).

18 Komisjon leiab seejärel, et töörühma serverite operatsioonisüsteemide turul on mitmed sisenemistõkked turule (põhjendused 515–525) ja erilised seosed personaalarvutite operatsioonisüsteemide turuga (põhjendused 526–540). Komisjon järeldab sellest, et Microsoftil on turgu valitsev seisund töörühma serverite operatsioonisüsteemide turul.

II – Otsuses määratletud kuritarvitus

A – Otsuses sedastatud keeldumine

19 Esimene otsuse põhjendustes 546–791 kirjeldatud kuritarvitus seisnes Microsofti keeldumises edastada oma konkurentidele perioodil alates 1998. aasta oktoobrist kuni otsuse tegemiseni „koostalitusvõimealast teavet” ja lubada selle kasutamist toodete arendamiseks ja turustamiseks, mis konkureerivad tema enda toodetega töörühma serverite operatsioonisüsteemide turul (otsuse artikli 2 punkt a). Otsuse järgi tähendab „koostalitusvõimealane teave” „ammendavaid ja õigeid spetsifikatsioone kõigist töörühma serverite Windowsi operatsioonisüsteemides [kasutavatest] protokollidest, mida kasutavad Windowsi töörühma serverid, et osutada Windowsi töörühma võrkudele failide ja printimise ühiskasutuse teenuseid ning kasutajate ja kasutajarühmade haldamisteenuseid, sealhulgas Windowsi domeeni kontrollteenuseid, Active Directory kataloogiteenuseid ja Group Policy teenuseid” (otsuse artikli 1 lõige 1). „Protokollid” on määratletud „ühendamise ja interaktsiooni reeglite kogumina töörühma serverite Windowsi operatsioonisüsteemide ja Windowsi töörühma võrkudes olevatesse erinevatesse arvutitesse installeeritud personaalarvutite Windowsi operatsioonisüsteemide erinevate kasutusjuhtumite vahel” (otsuse artikli 1 lõige 2).

20 Sellise käitumise sedastamiseks rõhutatakse otsuses eelkõige asjaolu, et kõnealune keeldumine ei puuduta Microsofti lähtekoodi osi, vaid üksnes kõnealuste protokollide spetsifikatsioone ehk kirjeldust sellest, mida kõnealuselt tarkvaralt oodatakse, vastupidi „teostamisele” (mida käesolevas määruses nimetatakse ka „realiseerimiseks” või „elluviimiseks”), mis seisneb arvuti poolses koodi kasutamises (põhjendused 24 ja 569). Komisjon leiab ühtlasi, et Microsofti käitumine oli osa üldisest käitumisliinist (põhjendused 573–577), mis tähendab varasemate tarnetasemete vähendamist (põhjendused 578–584), tekitab konkurentsi kõrvaldamise ohu (põhjendused 585–692) ja mõjutab negatiivselt tehnika arengut, mis on tarbijatele kahjulik (põhjendused 693–708). Komisjon lükkab ka tagasi Microsofti argumendid, mille kohaselt on tema keeldumine objektiivselt põhjendatud (põhjendused 709–778).

B – Otsuses sedastatud seotud müük

21 Komisjon sedastab Microsofti teise kuritarvituse, mida kirjeldatakse otsuse põhjendustes 792–989. Komisjoni sõnul seisneb kõnealune käitumine selles, et Microsoft seadis perioodil alates 1999. aasta maist kuni otsuse tegemiseni personaalarvutite Windowsi operatsioonisüsteemi kättesaadavuse tingimuseks Windows Media Playeri samaaegse omandamise (otsuse artikli 2 punkt b).

22 Komisjon leiab sellega seoses, et Microsofti käitumine vastab tingimustele, mille kohaselt saab sedastada, et tegemist on kuritarvitava seotud müügiga EÜ artikli 82 tähenduses (põhjendused 794–954). Otsuse kohaselt on Microsoftil esiteks turgu valitsev seisund personaalarvutite operatsioonisüsteemide turul (põhjendus 799). Teiseks peetakse otsuses andmete pidevat vastuvõttu võimaldavaid multimeediapleiereid ja personaalarvutite operatsioonisüsteeme eraldi toodeteks (põhjendused 800–825). Kolmandaks sedastatakse otsuses, et Microsoft ei anna tarbijatele võimalust osta Windowsi ilma Windows Media Playerita (põhjendused 826–834). Neljandaks leiab komisjon, et tema sedastatud seotud müük mõjutab konkurentsi multimeediapleierite turul (põhjendused 835–954).

23 Kõnealuse neljanda tingimuse olemasolu analüüsimisel märgib komisjon, et klassikalise seotud müügi juhtumite puhul on komisjon ja ühenduse kohus „leidnud, et eraldi toote seotud müük koos valitseva tootega on märk kõrvaldamismõjust, mida selline käitumine konkurentidele avaldab” (põhjendus 841). Komisjon on otsuses siiski leidnud, et kuna kasutajad saavad teataval määral Windows Media Playeriga konkureerivaid multimeediapleiereid Internetist ja mõnikord isegi tasuta, on käesolevas asjas alust mitte eeldada ilma täiendava analüüsita, et Windows Media Playeri seotud müük oleks käitumine, mis võib oma laadilt konkurentsi piirata (sama põhjendus).

24 Kõnealuse täiendava analüüsi raames leiab komisjon esiteks, et kõnealune seotud müük annab Windows Media Playerile ülemaailmse kohaloleku personaalarvutites, ja seda kohalolekut ei saa muuta küsitavaks alternatiivsete turustuskanalitega (põhjendused 843–877), teiseks, et kõnealune kohalolek paneb ühelt poolt sisuteenuse pakkujaid levitama vastavat sisu Windows Media formaadis ja teiselt poolt rakenduste tootjaid programmeerima tooteid nii, et need tuginevad Windows Media Playeri teatavatele funktsioonidele (põhjendused 879–896), kolmandaks, et selline kohalolek mõjutab teatavaid naaberturge (põhjendused 897–899), ja veel neljandaks, et kättesaadavad turu-uuringud tõendavad üheselt suundumust, et Windows Media Player ja Windows Media formaate kasutatakse üha rohkem nende tähtsamate konkurentide kahjuks (põhjendused 900–944). Komisjon järeldab kõnealustest erinevatest asjaoludest, et esineb mõistlik tõenäosus, et kõnealune seotud müük põhjustab konkurentsi nõrgenemist nii, et tõhusa konkurentsi struktuuri säilitamist ei saa lähitulevikus enam tagada (põhjendus 984).

25 Viimasena lükkab komisjon tagasi Microsofti põhjendused, mille kohaselt esiteks tekib kõnealusest seotud müügist tõhusus, mis heastab komisjoni sedastatud konkurentsivastased mõjud (põhjendused 955–970), ja teiseks ei õhuta seotud müük konkurentsi piiramist (põhjendused 971–977).

III – Parandusmeetmed ja Microsoftile määratud trahv

26 Komisjoni otsuses sedastatud kahe kuritarvituse eest määrati 497 196 304 euro suurune trahv (otsuse artikkel 3).

27 Otsuse artikli 4 kohaselt on Microsoft kohustatud lõpetama artiklis 2 sedastatud kuritarvitused vastavalt otsuse artiklites 5 ja 6 ettenähtud tingimustele. Microsoft on kohustatud hoiduma artiklis 2 kirjeldatud käitumise kordamisest ning hoiduma igasugusest käitumisest, millel on samasugune või sarnane eesmärk või mõju.

28 Esimese sedastatud kuritarvitava keeldumise parandamiseks kohustab otsuse artikkel 5 Microsofti võtma järgmisi meetmeid:

„a) Microsoft [...] avalikustab 120 päeva jooksul alates [otsuse] teatamisest koostalitusvõimealase teabe kõigile ettevõtjatele, kes soovivad arendada ja turustada töörühma serverite operatsioonisüsteeme, ja lubab neil ettevõtjatel kasutada seda teavet mõistlikel ja mittediskrimineerivatel tingimustel töörühma serverite operatsioonisüsteemide arendamiseks ja turustamiseks;

b) Microsoft [...] korraldab, et koostalitusvõimealast teavet ajakohastatakse kohe, kui vajalik ja mõistliku aja jooksul;

c) Microsoft kehtestab 120 päeva jooksul alates otsuse teatavakstegemisest hindamissüsteemi, mis võimaldab huvitatud ettevõtjatel end tõhusalt kurssi viia koostalitusvõimealase teabe ulatuse ja kasutustingimustega; Microsoft [...] võib kehtestada mõistlikke ja mittediskrimineerivaid tingimusi, et tagada, et sellega seoses on antud juurdepääs üksnes hindamise eesmärgil.

[…]” [mitteametlik tõlge]

29 Otsuse artiklis 5 ettenähtud 120-päevane tähtaeg lõppes 27. juulil 2004.

30 Otsuses sedastatud kuritarvitava seotud müügi parandamismeetmena kohustab otsuse artikkel 6 järgmist:

„a) Microsoft […] pakub 90 päeva jooksul alates käesoleva otsuse teatavakstegemisest täielikult toimivat Windowsi operatsioonisüsteemi versiooni personaalarvutitele, mis ei sisalda Windows Media Playerit. Microsoft […] säilitab õiguse pakkuda Windowsi operatsioonisüsteemi personaalarvutitele koos Windows Media Playeriga.

[…]” [mitteametlik tõlge]

31 Otsuse artiklis 6 ettenähtud 90-päevane tähtaeg lõppes 28. juunil 2004.

Ameerika Ühendriikide konkurentsiõiguse rikkumisega seotud menetlus

32 Samal ajal kui komisjon viis läbi uurimist, viidi Microsofti suhtes läbi ka Ameerika Ühendriikide konkurentsiõiguse rikkumist puudutav uurimine.

33 Ameerika Ühendriigid ja selle 20 osariiki esitasid 1998. aastal Microsofti vastu Sherman Acti alusel hagi. Nende hagi puudutas meetmeid, mida Microsoft oli võtnud Netscape’i Interneti-brauseri Netscape Navigator ja Sun Microsystemsi tehnoloogia Java vastu. 20 kõnealust osariiki esitasid Microsofti vastu ka hagid nende oma konkurentsiõiguse rikkumise eest.

34 Pärast seda, kui United States Court of Appeals for the District of Columbia Circuit (edaspidi „apellatsioonikohus”), kellele Microsoft oli esitanud apellatsioonkaebuse United States District Court for the District of Columbia (edaspidi „District Court”) 3. aprilli 2000. aasta otsuse peale, tegi oma otsuse 28. juunil 2001, sõlmis Microsoft 2001. aasta novembris Ameerika Ühendriikide justiitsministri ja üheksa osariigi Attorney Generaliga kokkuleppe (edaspidi „Ameerika Ühendriikide kokkulepe”), millega Microsoft võttis endale kahte liiki kohustusi.

35 Esiteks nõustus Microsoft koostama Windowsi operatsioonisüsteemis kasutatud sideprotokollide spetsifikatsioone serveritele, et need oleksid „koostalitusvõimelised” ehk ühilduksid personaalarvutite Windowsi operatsioonisüsteemidega, ning nõustus kindlaksmääratud tingimustel andma kolmandatele isikutele spetsifikatsioonide kohta litsentsid.

36 Teiseks nähakse Ameerika Ühendriikide kokkuleppes ette, et Microsoft peab lubama originaalseadmete tootjatel ja lõpptarbijatel aktiveerida või tühistada juurdepääsu oma vahetarkvarale (middleware). Windows Media Player on üks sellesse rühma kuuluv toode, nagu seda Ameerika Ühendriikide kokkuleppes määratletakse. Kõnealuste sätete eesmärk on tagada, et vahetarkvara tarnijad suudaksid välja töötada ja turustada tooteid, mis toimiksid Windowsiga nõuetekohaselt.

37 District Court jõustas kõnealused sätted 1. novembril 2002. Lisaks lükkas kõnealune kohus tagasi parandusmeetmeid puudutavad ettepanekud, mille olid esitanud üheksa osariiki, kes ei nõustunud Ameerika Ühendriikide kokkuleppega.

38 Massachusettsi osariik esitas kaebuse apellatsioonikohtule, kes kinnitas District Courti otsuse 30. juunil 2004.

39 Microsoft Communications Protocol Program (edaspidi „MCPP”) võeti kasutusele 2002. aasta augustis Ameerika Ühendriikide kokkuleppe täitmiseks. Esimese Astme Kohtule esitatud dokumentidest nähtub, et 2002. aasta augusti ja 2004. aasta juuli vahel said MCPP-st kasu 17 litsentsisaajat.

Menetlus

40 Microsoft esitas EÜ artikli 230 neljanda lõigu alusel hagiavalduse, mis saabus Esimese Astme Kohtu kantseleisse 7. juunil 2004, paludes tühistada otsus või teise võimalusena tühistada määratud trahv või vähendada oluliselt trahvi suurust.

41 Microsoft esitas EÜ artikli 242 alusel samuti taotluse, mis saabus Esimese Astme Kohtu kantseleisse 25. juunil 2004, otsuse artikli 4, artikli 5 punktide a–c ja artikli 6 punkti a täitmise peatamiseks. Selle dokumendiga taotles Microsoft ka Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 105 lõike 2 alusel samade sätete täitmise peatamist kuni ajani, mil on tehtud otsus ajutiste meetmete kohaldamise taotluse kohta.

42 Samal päeval palus Esimese Astme Kohtu president ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtunikuna komisjonil täpsustada, kas ta kavatseb jätkata otsuse sundtäitmist enne, kui otsus ajutiste meetmete kohaldamise taotluse kohta on tehtud.

43 Samal päeval saabus Esimese Astme Kohtu kantseleisse kiri, milles komisjon teatas ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustavale kohtunikule, et ta on otsustanud otsuse artikli 5 punktide a–c ja artikli 6 punkti a sundtäitmist mitte jätkata ajal, mil ajutiste meetmete kohaldamise menetlus on pooleli.

44 Novell Inc. (edaspidi „Novell”), asukoht Waltham, Massachussets (Ameerika Ühendriigid), esindajad: solicitor C. Thomas, solicitor M. Levitt, solicitor V. Harris ja advokaat A. Müller-Rappard, esitas 25.juunil 2004 Esimese Astme Kohtule avalduse ajutiste meetmete kohaldamise menetlusse astumiseks komisjoni nõuete toetuseks.

45 RealNetworks Inc. (edaspidi „RealNetworks”) esitas 30. juunil 2004 avalduse ajutiste meetmete kohaldamise menetlusse astumiseks komisjoni nõuete toetuseks.

46 Computer & Communications Industry Association (edaspidi „CCIA”), asukoht Washington, DC (Ameerika Ühendriigid), esindajad: J. Flynn, QC ja advokaadid D. Paemen ja N. Dodoo, esitas 30. juunil 2004 Esimese Astme Kohtule avalduse ajutiste meetmete kohaldamise menetlusse astumiseks komisjoni nõuete toetuseks.

47 Software & Information Industry Association (edaspidi „SIIA”) esitas 1. juulil 2004 Esimese Astme Kohtule avalduse ajutiste meetmete kohaldamise menetlusse astumiseks komisjoni nõuete toetuseks.

48 The Computing Technology Industry Association Inc. (edaspidi „CompTIA”) esitas 1. juulil 2004 Esimese Astme Kohtule avalduse ajutiste meetmete kohaldamise menetlusse astumiseks Microsofti nõuete toetuseks.

49 The Association for Competitive Technology (edaspidi „ACT”) esitas 2. juulil 2004 Esimese Astme Kohtule avalduse ajutiste meetmete kohaldamise menetlusse astumiseks Microsofti nõuete toetuseks.

50 Digimpro Ltd, asukoht London (Ühendkuningriik), TeamSystem SpA, Mamut ASA ja CODA Group Holdings Ltd, asukoht Chippenham, Wiltshire (Ühendkuningriik), esitasid 5. juulil 2004 Esimese Astme Kohtule avalduse ajutiste meetmete kohaldamise menetlusse astumiseks Microsofti nõuete toetuseks.

51 DMDsecure.com BV, MPS Broadband AB, Pace Micro Technology plc, Quantel Ltd ja Tandberg Television Ltd (edaspidi ühiselt „DMDsecure.com jt”) esitasid 5. juulil 2004 Esimese Astme Kohtule avalduse ajutiste meetmete kohaldamise menetlusse astumiseks Microsofti nõuete toetuseks

52 IDE Nätverkskonsulterna AB, asukoht Stockholm (Rootsi), Exor AB, T. Rogerson, elukoht Harpenden, Hertfordshire (Ühendkuningriik), P.Setka, elukoht Sobeslav (Tšehhi Vabariik), D. Tomicic, elukoht Nürnberg (Saksamaa), M. Valasek, elukoht Karlovy Vary (Tšehhi Vabariik), R. Rialdi, elukoht Genova (Itaalia) ja B. Nati, elukoht Pariis (Prantsusmaa) esitasid 8. juulil 2004 Esimese Astme Kohtule avalduse ajutiste meetmete kohaldamise menetlusse astumiseks Microsofti nõuete toetuseks.

53 Free Software Foundation Europe (edaspidi „FSF-Europe”) esitas 13. juulil 2004 Esimese Astme Kohtule avalduse ajutiste meetmete kohaldamise menetlusse astumiseks komisjoni nõuete toetuseks.

54 Menetlusse astumise avaldused toimetati hagejale ja kostjale kätte kodukorra artikli 116 lõike 1 kohaselt, kes sõltuvalt olukorrast esitasid tähtaegselt oma märkused või ei esitanud märkusi. Microsoft palus 6. ja 8. juuli 2004. aasta kirjas kõikide menetlusse astumiseks loa saanud poolte suhtes otsuses sisalduvate andmete konfidentsiaalset käsitlemist, mille osas nõustus komisjon sellega, et neid ei avalikustata komisjoni veebilehel.

55 Komisjon esitas oma kirjalikud märkused ajutiste meetmete kohaldamise taotluse kohta 21. juulil 2004. Microsofti teavitati nendest samal päeval. .

56 Esimese Astme Kohtu president tegi 26. juulil 2004 määruse, millega ta esiteks andis loa menetlusse astumiseks CompTIA-le, ACT-le, TeamSystem SpA-le, Mamut ASA-le, DMDsecure.com jt-le, Exor AB-le, Novellile, RealNetworksile, CCIA-le ja SIIA-le ning teiseks jättis rahuldamata Digimpro Ltd, CODA Group Holdings Ltd, IDE Nätverkskonsulterna AB, T. Rogersoni, P. Setka, D. Tomicici, M. Valaseki, R. Rialdi ja B. Nati menetlusse astumise avaldused. Lisaks nõudis Esimese Astme Kohtu president, et menetlusse astujatele toimetataks kätte mittekonfidentsiaalne versioon menetlusdokumentidest, ja otsustas, et otsus konfidentsiaalsena käsitlemise taotluse põhistatuse kohta tehakse edaspidi.

57 Esimese Astme Kohtu president korraldas 27. juulil 2004 ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtunikuna mitteametliku koosoleku, kuhu lisaks Microsoftile ja komisjonile kutsuti ka pooled, kellele oli antud luba menetlusse astumiseks Esimese Astme Kohtu presidendi 26. juuli 2004. aasta määrusega, ning FSF-Europe. Kõnealusel koosolekul andis ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik FSF-Europe’ile esialgu loa ajutiste meetmete kohaldamise menetlusse astumiseks komisjoni nõuete toetuseks ja teiseks esitas pooltele käesoleva ajutiste meetmete kohaldamise menetluse erinevate etappide ajakava.

58 FSF-Europe’ile anti 6. septembril 2004 luba menetlusse astumiseks komisjoni nõuete toetuseks.

59 Kõik menetlusse astumiseks loa saanud pooled esitasid oma märkused tähtaegselt.

60 Kooskõlas 27. juulil 2004. aasta mitteametlikul koosolekul otsustatuga vastas Microsoft komisjoni 21. juuli 2004. aasta märkustele 19. augustil 2004.

61 Audiobanner.com, kes tegutses ärinimega VideoBanner (edaspidi „VideoBanner”), asukoht Los Angeles, California (Ameerika Ühendriigid), esindaja: advokaat L. Alvizar Ceballos, palus 31. augustil 2004 luba astuda ajutiste meetmete kohaldamise menetlusse komisjoni nõuete toetuseks. Kuna kumbki põhikohtuasja pooltest ei vaielnud menetlusse astumise avaldusele vastu, anti VideoBannerile esialgu luba menetlusse astumiseks ja paluti esitada oma märkused vahetult kohtuistungil.

62 Komisjon esitas 13. septembril 2004 uued märkused vastusena Microsofti 19. augustil 2004 esitatud märkustele.

63 Hageja ja kostja esitasid 13. septembril 2004 ka kirjalikud märkused menetlusse astujate seisukohtade kohta.

64 Menetlust korraldava meetmena esitas Esimese Astme Kohtu president ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtunikuna Microsoftile, komisjonile ja teatavatele menetlusse astujatele kirjalikke küsimusi. Kõnealustele küsimustele tähtaegselt antud vastustest teavitati kõiki pooli.

65 Kõikide poolte, sealhulgas VideoBanneri, märkused kuulati ära 30. septembril ja 1. oktoobril 2004 toimunud kohtuistungil.

66 RealNetworks esitas 8. oktoobril 2004 kohtukantseleile teatavaid täpsustusi, mida ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik oli kohtuistungil palunud tal esitada. Ülejäänud pooltele teatati kõnealusest kirjast ja neil paluti esitada selle kohta märkusi.

67 Microsoft esitas 27. oktoobri 2004. aasta kirjas märkusi RealNetworksi 8. oktoobri 2004. aasta kirja kohta. Ülejäänud pooled märkusi ei esitanud.

68 CCIA teatas 10. novembri 2004. aasta kirjas ja Novell 19. novembri 2004. aasta kirjas oma loobumisest käesolevas asjas menetlusse astuda. Komisjon, Microsoft ja menetlusse astujad esitasid märkusi kõnealuste loobumuste kohta tähtaegselt.

69 Pärast CCIA ja Novelli loobumist korraldati 25. novembril 2004 mitteametlik koosolek, kus osalesid kõik pooled ja kus käsitleti kõnealuste loobumiste menetluslikke tagajärgi. Kõnealuse koosoleku protokoll saadeti kõigile pooltele 26. novembril 2004.

Õiguslik käsitlus

70 Vastavalt EÜ artiklile 242 ja EÜ artikli 225 lõikele 1 võib Esimese Astme Kohus määrata, et vaidlusaluse õigusakti kohaldamine tuleb peatada, kui tema arvates asjaolud seda nõuavad.

71 Kodukorra artikli 104 lõike 2 kohaselt tuleb ajutiste meetmete kohaldamise taotluses nimetada kiireloomulisust põhjendavad asjaolud ning fakti- ja õigusväited, mis esmapilgul õigustavad (fumus boni iuris) taotletava ajutise meetme kohaldamist. Need tingimused on kumulatiivsed, mistõttu kohaldamise peatamise taotlus tuleb tagasi lükata juhul, kui mõni nendest ei ole täidetud (Euroopa Kohtu presidendi 14. oktoobri 1996. aasta määrus kohtuasjas C-268/96 P(R): SCK ja FNK v. komisjon, EKL 1996, lk I-4971, punkt 30). Ajutisi meetmeid kohaldav kohtunik peab vastavalt asjaoludele kaaluma ka asjaga seotud huve (Euroopa Kohtu presidendi 23. veebruari 2001. aasta määrus kohtuasjas C-445/00 R: Austria v. nõukogu, EKL 2001, lk I-1461, punkt 73).

72 Selle tervikliku uurimise käigus peab ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik kasutama talle kuuluvat laia kaalutlusõigust, et otsustada, kuidas kõnealuseid erinevaid tingimusi tuleb kontrollida iga juhtumi konkreetsete asjaolude suhtes (Euroopa Kohtu presidendi 29. jaanuari 1997. aasta määrus kohtuasjas C-393/96 P(R): Antonissen v. nõukogu ja komisjon, EKL 1997, lk I-441, punkt 28).

73 Vastavalt Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 107 lõikele 1 „taotlus lahendatakse põhistatud määrusega, mis ei kuulu edasikaebamisele”. Siiski on täpsustatud, et ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik ei pea vastama otseselt kõigile faktilistele või õiguslikele asjaoludele, mida ajutiste meetmete kohaldamise menetluse käigus arutati. Eelkõige piisab, kui esimeses astmes ajutiste meetmete üle otsustava kohtuniku esitatud põhjendused põhjendavad tema määrust asjaga seotud asjaoludest lähtuvalt ja võimaldavad Euroopa Kohtul teostada kohtulikku järelevalvet (eespool punktis 71 viidatud määrus SCK ja FNK v. komisjon, punkt 52 ja Euroopa Kohtu presidendi 25. juuni 1998. aasta määrus kohtuasjas C-159/98 P(R): Madalmaade Antillid v. nõukogu, EKL 1998, lk I-4147, punkt 70).

74 Kuna Microsoftile etteheidetud turgu valitseva seisundi kuritarvitused on eraldiseisvad, mis nähtub nii otsuse struktuurist kui ka hageja argumentide ülesehitusest, peab ajutiste meetmete üle otsustav kohtunik asjakohaseks uurida eraldi argumente, mis on esiteks esitatud otsuse artikli 5 punktide a–c koostoimes otsuse artikliga 4 (koostalitusvõimealast teavet käsitlev osa) täitmise peatamise nõude toetuseks ja teiseks otsuse artikli 6 punkti a koostoimes sama artikliga 4 (Windowsi operatsioonisüsteemi ja Windows Media Playeri seotud müüki käsitlev osa) täitmise peatamise nõude toetuseks. Enne kõnealust uurimist analüüsitakse asja konfidentsiaalsena käsitlemise taotlust, VideoBanneri menetlusse astumise avaldust, CCIA ja Novelli loobumise tagajärgi ning dokumentidega seotud teatavate vorminõuete järgimist.

I – Asja konfidentsiaalsena käsitlemise taotlus

75 Ajutiste meetmete kohaldamise menetluses tuleb nõustuda, et otsuses sisalduvad andmed, mille osas komisjon on nõustunud, et neid ei avalikustata kättesaadavas versioonis tema veebilehel, tuleb käsitleda konfidentsiaalsetena menetlusse astujate suhtes niivõrd, kuivõrd kõnealust teavet saab esmapilgul pidada kodukorra artikli 116 lõike 2 alusel salajaseks või konfidentsiaalseks dokumendiks.

II – VideoBanneri menetlusse astumise avaldus

76 Nagu eespool punktis 61 on märgitud, on VideoBanner esitanud avalduse ajutiste meetmete kohaldamise menetlusse astumiseks komisjoni nõuete toetuseks.

77 Kuna kõnealune avaldus on esitatud Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 115 lõike 2 alusel ja pooled ei ole selles suhtes esitanud vastuväiteid, tuleb sellega nõustuda vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artikli 40 teisele lõigule, mida kohaldatakse Esimese Astme Kohtu suhtes vastavalt kõnealuse põhikirja artikli 53 esimesele lõigule.

III – Teatavate menetlusse astujate loobumise tagajärjed

78 Kuna CCIA ja Novell teatasid Esimese Astme Kohtule, et nad loobusid astumast ajutiste meetmete kohaldamise menetlusse komisjoni nõuete toetuseks, korraldas Esimese Astme Kohtu president ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtunikuna mitteametliku koosoleku, kus osalesid kõik pooled ja kus käsitleti kõnealusest loobumisest tekkivaid teatavaid menetlustagajärgi.

79 Nagu nähtub kõnealuse koosoleku protokollist, väljendasid pooled oma üksmeelt järgmistes asjaoludes: esiteks selles, et dokumendid, mille CCIA ja Novell esitasid seoses ajutiste meetmete kohaldamise menetlusega, sealhulgas kõnealuste dokumentide kõik lisad, ja kohtuistungil esitatud argumendid, jäävad endiselt käesoleva ajutiste meetmete kohaldamise menetluse toimikusse; teiseks selles, et vajadusel võivad kõnealustele dokumentidele tugineda oma argumentide põhjendamiseks kõik pooled ja oma hinnangu põhjendamiseks ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik, ning kolmandaks selles, et kõigil pooltel oli võimalus esitada argumente käesoleva asja toimikusse võetud kõigi dokumente suhtes.

80 RealNetworks on väitnud ka CCIA loobumist käsitletavates märkustes, et tal puudus õigus loobuda käesolevas asjas.

81 Selle osas leidis ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik, et tema ei saa uurida RealNetworksi esitatud väiteid, sest esiteks ei ole ta pädev otsustama, kas CCIA juhtorganite otsus on tehtud kooskõlas tema põhikirjaga, ja teiseks on CCIA esitanud loobumist puudutava avalduse kooskõlas Esimese Astme Kohtu kodukorra sätetega.

IV – Dokumentidega seotud vorminõuete täitmine

82 Komisjon ja teatavad tema nõudeid toetavad menetlusse astujad on esiteks väitnud, et teatavad viited Microsofti hagi lisadeks olevatele dokumentidele on vastuvõetamatud, teiseks, et kohtumenetluse käigus Microsofti esitatud teatavad dokumendid on vastuvõetamatud, kolmandaks, et teatavate argumentide toetuseks ei ole esitatud tõendeid, ja neljandaks, et hageja ei ole järginud muid vorminõudeid.

A – Viited hagiavaldusele

83 Komisjon loetleb oma 21. juuli 2004. aasta märkustes need ajutiste meetmete kohaldamise taotluse punktid, mis sisaldavad viiteid hagile ja kõnealuse hagi lisadeks olevatele dokumentidele, mida ei ole siiski lisatud ajutiste meetmete kohaldamise taotlusele (lisad A.9, A.9.1, A.9.2, A.11, A.12.1, A.17, A.18, A.19, A.20, A.21, A.22 ja A.24). Komisjon järeldab sellest, et Microsoft ei saa tegelikult kõnealustele dokumentidele tugineda.

84 Komisjon lisab 13. septembri 2004. aasta märkustes, et Microsofti 19. augusti 2004. aasta märkustes esitatud uued viited hagile tuleb eespool esitatud viidete eeskujul tagasi lükata eelkõige Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingu (edaspidi „TRIPS-leping”) osas. Hagi vastavate jagude liitmine märkuste lisana (lisa T.9) ei võimalda järeldada, et ajutiste meetmete kohaldamise taotlusest enesest piisab.

85 Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik juhtis 27. juuli 2004 peetud mitteametlikul koosolekul (vt eespool punkt 57) Microsofti tähelepanu asjaolule, et ajutiste meetmete kohaldamise taotluses sisaldus arvukalt viiteid hagile, ja esitas seejärel selle kohta küsimusi. Nagu on kirjas kõnealuse koosoleku protokollis, vastas Microsoft järgmist: „[h]ageja kinnitab, et ajutiste meetmete kohaldamise taotlust ennast tuleks pidada piisavaks ja et tema ajutiste meetmete kohaldamise taotluses sisalduvaid paljusid viiteid hagi lisadele võib jätta ajutiste meetmete kohaldamise menetluses arvestamata”.

86 Kõnealune seisukoht vastab dokumendi „Tegevusjuhend menetlusosalistele” (EÜT 2002, L 87, lk 48) VII jaotise lõikele 1, mille alusel ajutiste meetmete kohaldamise taotlus „peab olema iseenesest arusaadav, ilma et oleks tarvis viidata põhimenetluses esitatud hagiavaldusele”.

87 Sellest järeldub, et Microsofti ajutiste meetmete kohaldamise taotluse põhjendatust saab hinnata üksnes selliste faktiliste ja õiguslike asjaolude põhjal, mis nähtuvad ajutiste meetmete kohaldamise taotluse enese sõnastusest ja kõnealusele taotlusele lisatud dokumentidest, mille eesmärk on selgitada taotluse sisu (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu presidendi 7. mai 2002. aasta määrus kohtuasjas T-306/01 R: Aden jt v. nõukogu ja komisjon, EKL 2002, lk II-2387, punkt 52). Kuigi sellest ei saa järeldada, et kõik argumendid, mis põhinevad sellisel dokumendil, mida ei ole lisatud ajutiste meetmete kohaldamise taotlusele, tuleb menetlusest ilmtingimata välistada, tuleb siiski rõhutada, et sellist argumenti puudutavat tõendit ei saa pidada esitatuks juhul, kui vaidluse teine pool või tema nõudeid toetav menetlusse astuja vaidlustab kõnealuse argumendi.

88 Mis puudutab viidet lisale T.9, siis tuleb meelde tuletada, et kuigi ajutiste meetmete kohaldamise taotlust võidakse toetada ja täpsustada teatavates punktides viidetega taotluse lisaks olevate dokumentide lõikudele, ei kompenseeri üldine viide teistele dokumentidele, isegi kui need on ajutiste meetmete kohaldamise taotluse lisad, ajutiste meetmete kohaldamise taotluses põhiliste asjaolude nimetamata jätmist (eespool punktis 87 viidatud määrus Aden jt v. nõukogu ja komisjon, punkt 52). Sellega seoses tuleb täpsustada, et kui tegevusjuhendi VII jaotise lõikes 2 nõutakse, et „faktilised ja õiguslikud asjaolud, millel põhimenetlus põhineb ja millest nähtub, et taotlus on sisuliselt prima facie põhjendatud”, esitatakse „ülimalt lühidalt”, ei saa eespool esitatud reeglit temast enesest mööda minnes nii mõista, et selles lubatakse üldist viidet lisas olevale dokumendile, milles sisalduvad argumendi üksikasjad.

89 Otsus tehakse hagi lisasid ja lisa T.9 arvestamata, mõjutamata seejuures toimikusse hiljem esitatud dokumente ja ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustavale kohtunikule kohtuistungil antud ütlusi.

B – Dokumentide esitamine kohtumenetluse käigus

90 Kõigepealt leiab komisjon 13. septembri 2004. aasta märkustes, et Microsofti 19. augusti 2004. aasta märkustes esitatud argumentides minnakse kaugemale hagis sisalduvatest argumentidest, eelkõige kahes eraldis lisas (lisa T.3, mille pealkiri on „Prescotti arvamus”, ja lisa T.6, mille pealkiri on „Galloux’ arvamus”) esitatud intellektuaalse omandi õigustega seotud argumentides. Lisaks puudub selgitus, miks 3. juuni 2004. aasta dokumenti ehk lisa T.3 ei esitatud siis, kui esitati ajutiste meetmete kohaldamise taotlus.

91 Komisjon märgib seejärel, et Microsoft on lisanud oma 19. augusti 2004. aasta märkustele dokumendi, mille ta lisas oma hagile (lisa A.21, mis muutus lisaks T.5, Knauer, „[Otsus] patendiõiguse aspektide kohta”), ning dokumendi, mille sisu näib olevat sarnane hagi ühe lisaga (lisa T.8, Evans, Nichols ja Padilla, „Majanduslik tõend kõrvaldamise tagajärgede kohta, mille komisjon tõi esile ja mis on seotud teabe andmisest keeldumise ja seotud müügiga”, mis sarnaneb lisaga A.19).

92 Novell ja CCIA leiavad enne loobumist Esimese Astme Kohtu esitatud kirjalikele küsimustele antud vastustes, et teatavad dokumendid on vastuvõetamatud, sest need oleks tulnud esitada koos ajutiste meetmete kohaldamise taotlustega, kuid need esitati alles hiljem (lisad T.3, T.5, T.8 ja U.2, Campbell-Kelly, „Kommentaarid Active Directory uuenduslikkuse kohta”).

93 Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik sedastab, et dokumendid T.3, T.5, T.6 ja T.8 on lisatud Microsofti 19. augusti 2004. aasta märkustele ja et nende eesmärk on kinnitada märkuste sisu. Seega ei saa Microsoftile ette heita, et ta on komisjoni 21. juuli 2004. aasta märkustes esitatud argumentidele vastanud üksikasjalikult, ja sellega seoses ei ole tähtsust sellel, et lisas olev dokument on ajutiste meetmete kohaldamise taotluse kuupäevast varasema kuupäevaga või et see on sama või võrreldav nagu hagi lisas olev dokument. Samadel põhjustel võisid ka Microsofti märkused menetlusse astujate seisukohtade kohta tugineda õiguspäraselt lisale U.2.

C – Tõendite puudumine

94 Komisjon rõhutab, et lisas T.5 ja lisas T.8 tuginetakse teabele, millega tal ei ole olnud võimalik tutvuda (lisas T.5 sisalduvas punktis 4 viidatakse Microsoftilt saadud teabele ilma muude täpsustusteta; puuduvad aruanded, millele viidatakse lisas T.8 sisalduvas punktis 6 (Merrill Lynchi ja Forresteri aruanded, mis puudutavad serverituruga seotud andmeid), 35. joonealuses märkuses (Microsofti läbiviidud uuring), 42. ja 43. joonealuses märkuses („Digital Media Tracker –uuring”), 48. joonealuses märkuses („Mikroarvutitesse installeeritud multimeediapleierite analüüs”), ja 50. joonealuses märkuses („NERA-teadaanne”)).

95 Seetõttu piisab, kui märkida, et ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul tuleb vajadusel hinnata, kas eespool nimetatud aruannetel ja teabel põhinevatel argumentidel puudub tõendusjõud.

D – Teatavate muude vorminõuete järgimata jätmine

96 Komisjon ja enne loobumist ka CCIA rõhutavad, et Microsoft viitab ajutiste meetmete kohaldamise taotluses lisale R.6 (Carboni, „Arvamus kaubamärgiõiguse kohta”), ilma et ta selgitaks kõnealuse dokumendi asjakohasust käesolevas asjas, mistõttu kõnealust lisa ei tuleks arvestada.

97 Nagu eespool punktis 88 on märgitud, ei kompenseeri üldine viide teistele dokumentidele, isegi kui need on ajutiste meetmete kohaldamise taotluse lisad, ajutiste meetmete kohaldamise taotluses põhiliste asjaolude nimetamata jätmist. Käesoleval juhul kinnitatakse lisas R.6, millele ajutiste meetmete kohaldamise taotluses viidatakse, argumenti Microsofti kaubamärkide kahjustamise ohu kohta ja mille sõnastus on järgmine: „[o]tsuse artikli 6 punkti a viivitamatu täitmine põhjustaks ka tõsist kahju kaubamärkidele Microsoft ja Windows, sest Microsoft oleks kohustatud müüma nõrgemaid tooteid, mis on kokkusobimatud tema põhikontseptsiooniga”. Kuna kõnealusest lausest nähtub selgelt, et lisa R.6 eesmärk on kirjeldada ohtu, leiab ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik, et puudub põhjus kõnealuse lisa kõrvaldamiseks menetlusest.

V – Põhiküsimus

A – Koostalitusvõimet puudutav teave

1. Poolte argumendid

a) Microsofti ja tema nõudeid toetavate menetlusse astujate argumendid





Fumus boni iuris

98 Microsoft leiab, et temal ja komisjonil on tõsised erimeelsused sideprotokolle hõlmavate sundlitsentside andmise osas, mistõttu on täidetud tingimus, mille kohaselt otsuse artikli 5 punktid a–c osutuvad esmapilgul ebaseaduslikuks.

99 Microsoft väidab, et käesoleval juhul ei ole täidetud neli kriteeriumi, mis võimaldavad kohustada ettevõtjat litsentsi andma, nagu seda on Euroopa Kohus täpsustanud 5. oktoobri 1988. aasta otsuses kohtuasjas 238/87: Volvo (EKL 1988, lk 6211); 6. aprilli 1995. aasta otsuses liidetud kohtuasjades C-241/91 P ja C-242/91 P: RTE ja ITP v. komisjon (EKL 1995, lk I-743; edaspidi „kohtuotsus Magill”); 26. novembri 1998. aasta otsuses kohtuasjas C-7/97: Bronner (EKL 1998, lk I-7791), ja 29. aprilli 2004. aasta otsuses kohtuasjas C-418/01: IMS Health (EKL 2004, lk I-5039, punkt 49).

100 Esiteks ei ole Microsofti intellektuaalomandiga seotud teave, mille avalikustamist konkurentidele kõnealuse otsusega kohustatakse, hädavajalik tegutsemiseks töörühma serverite operatsioonisüsteemide tarnijana.

101 Microsoft viitab kõigepealt viie meetodi olemasolule, millega saab tagada erinevate tarnijate tarnitavate operatsioonisüsteemide koostalitusvõimet: esiteks sideprotokolli puudutavate standardite nagu TCP/IP (Transmission Control Protocol/Internet Protocol) ja HTTP (HyperText Transfer Protocol) kasutamine; teiseks tarkvarakoodi lisamine personaalarvutite või serverite Windowsi operatsioonisüsteemidesse, mis võimaldab suhelda Microsoftiga konkureerivate serverite operatsioonisüsteemiga, kasutades kõnealuste serverite operatsioonisüsteemide erilist sideprotokolli; kolmandaks tarkvarakoodi lisamine Microsoftiga konkureerivate serverite operatsioonisüsteemidesse, mis võimaldab suhelda personaalarvutite või serverite Windowsi operatsioonisüsteemiga, kasutades Windowsi operatsioonisüsteemile vastavaid sideprotokolle; neljandaks tarkvarakoodist koosneva bloki lisamine kõigisse personaalarvutite ja võrgu serverite operatsioonisüsteemidesse, mis võimaldab tagada koostalitusvõime tarkvarakoodidest koosnevate blokkide vahelise kommunikatsiooni kaudu, ja viiendaks serverite Windowsi operatsioonisüsteemi kasutamine personaalarvuti Windowsi operatsioonisüsteemi ja konkureeriva serverite operatsioonisüsteemi vahelise „sillana”.

102 Seejärel viitab Microsoft klientide kaebuste puudumisele olemasoleva koostalitusvõime ulatuse suhtes.

103 Lõpuks viitab Microsoft kõnealuse tegevusega seotud mitme konkurendi jätkuvale olemasolule.

104 Teiseks ei ole asjaolu, et Microsoft on keeldunud konkurentidele avalikustamast intellektuaalomandiga seotud asjaolusid, takistanud selliste uute toodete ilmumist, mille suhtes jääks tarbijate nõudlus rahuldamata. Pole esitatud tõendeid rahuldamata jätmise kohta. Pole ka tõendatud, et Microsofti konkurendid kasutaksid tema intellektuaalomandiga seotud asjaolusid uute toodete väljatöötamiseks ja ei piirduks pelgalt Microsofti olemasolevate toodete toimivuse kopeerimisega.

105 Kolmandaks ei ole asjaolu, et Microsoft on hoidnud tehnoloogiat enda kasutuses, põhjustanud konkurentsi kõrvaldamist järelturult, sest nagu Linuxi pidev kasv tõendab, on töörühma serverite operatsioonisüsteemide turustajate konkurents suur. Kuus aastat pärast seda, kui Microsoft keeldus väidetavalt teabe andmisest, on turul konkurents.

106 Neljandaks on enda tehnoloogiat hõlmavate litsentside andmisest keeldumine konkureerivate serverite operatsioonisüsteemide turustajatele objektiivselt põhjendatud. Erinevalt teabest, mida siseriiklike seadustega kaitsti ja mida eespool punktis 99 viidatud kohtuotsusega Magill ja kohtuotsusega IMS Health seotud ettevõtjad keeldusid avalikustamast, puudutab käesolevas asjas kaitstav teave salajast ja väärtuslikku tehnoloogiat. Käesolevas asjas on komisjon kohaldanud ebatäpset hindamiskriteeriumi, mis erineb selgelt varasemas kohtupraktikas kohaldatust, ja teinud järelduse, et keeldumine intellektuaalomandi õigusega kaitstud teabe andmisest ei olnud objektiivselt põhjendatud ja et tegemist on seega EÜ artikli 82 rikkumisega. Komisjon ise leidis, et selline keeldumine tähendab EÜ artikli 82 rikkumist, kuigi, kui arvestada kõiki asjaolusid, heastab kogu sektoris uuendustele avalduv positiivne mõju negatiivse mõju, mis avaldub ettevõtja ergutamises uuendusi teha (põhjendus 783). Lisaks kõnealuse uue kriteeriumi laialivalguvusele ei ole tõendatud ka tõendite või analüüside alusel, et uuendusi kõnealuses sektoris stimuleeriks Microsofti omandis oleva tehnoloogia andmine konkurentide kasutusse. Microsoft väidab vastupidi, et sundlitsentsid vähendaksid serverite operatsioonisüsteemide tarnijate vahel konkurentsi.

107 Microsoft väidab veel, et Sun Microsystems ei ole taotlenud tehnoloogia andmist, mille avalikustamist komisjon Microsoftilt nõuab. Kuna kõnealune ettevõtja ei ole kunagi palunud litsentsi tarkvara arendamiseks EMP-s, väidab Microsoft veel, et tal puudus kohustus järeldada, et Sun Microsystemsi taotlus võib viia Microsofti sellise käitumiseni, mis võib kuuluda EÜ artikli 82 kohaldamisalasse.

108 Kui komisjon kohustab Microsofti andma kaitstud teavet hõlmavaid litsentse, ei ole komisjon nõuetekohaselt lähtunud TRIPS-lepingust (vt eespool punkt 84) ühendustele tulenevatest kohustustest.

109 Microsoft leiab 19. augusti 2004. aasta märkustes, et komisjonil puudub alus väita, et otsusega ei kohustata teda omaks võtma uut käitumist, vaid sellega üksnes kohustatakse tagasi pöörduma algselt korraldatud müügipoliitika juurde. Microsoft märgib kõigepealt, et komisjon ei väida, et otsuse artiklis 5 ettenähtud teavet oleks varem antud. Seejärel rõhutab ta, et kuigi komisjon viitas seega teabele, mis puudutab võrgutehnoloogiat, mille kohta anti litsents AT&T-le 1994. aastal Advanced Server for UNIX-nimelise toote (AS/U) väljatöötamiseks, tuleks rõhutada, et teabe edastamist ei ole katkestatud. Sun Microsystems, kellele AT&T on andnud AS/U-d puudutava litsentsi, on välja töötanud PC Net Link-nimelise toote, mis on endiselt turult kättesaadav. Sun Microsystems turustas edasi toodet, väites pakkuvat „algupäraseid Windows NT võrguteenuseid” – sealhulgas faili- ja printimisteenuseid ning kasutajate ja kasutajarühmade haldamisteenuseid – serverite Solarise operatsioonisüsteemides. Sun Microsystems väidab veel, et PC Net Link toimib õigesti Microsofti personaalarvutite Windowsi operatsioonisüsteemide viimaste versioonidega, sealhulgas Windows 2000 Professionali ja Windows XP-ga.

110 Microsofti ei saa ka tulevikus kohustada andma litsentse, mis puudutavad tema kõiki sideprotokolle, sest ta otsustas 1994. aastal anda võrgutehnoloogiat puudutava litsentsi AT&T-le. Lepingu alusel ei hõlma Microsofti ja AT&T vaheline kaubandussuhe uut tehnoloogiat.

111 Lõpuks rõhutab Microsoft, et serverite operatsioonisüsteemide müüjad ei sõltu koostalitusvõimealasest teabest, mille edastamise on Microsoft väidetavalt katkestanud. Novell ei ole kunagi kasutanud AS/U-d ega ole kunagi näidanud mingit huvi selle kasutamise vastu. Novell NetWare osutab faili- ja printimisteenuseid ning kasutajate ja kasutajarühmade haldamisteenuseid Windowsi operatsioonisüsteemidele, kasutades oma versiooni sideprotokollist. Ka Linuxi müüjad ei kasuta AS/U-d. Nende serverite operatsioonisüsteemid pakuvad faili- ja printimisteenuseid ning kasutaja ja kasutajarühmade haldamisteenuseid Windowsi operatsioonisüsteemile, kasutades tarkvaratooteid, milles kasutatakse avatud lähtekoodi „Samba”, mis on välja töötatud Microsofti sideprotokollide pöördprojekteerimise abil.

Kiireloomulisus

112 Microsoft väidab, et otsuse artikli 5 punktide a–c viivitamatu täitmine põhjustaks kolme liiki tõsist ja korvamatut kahju.

– Intellektuaalomandi õiguse rikkumine

113 Otsuse tagajärjel kohustataks Microsofti andma litsentse intellektuaalomandi õigusega kaitstud väärtuslikule teabele, mistõttu sellega tekitatud kahju oleks tõsine ja korvamatu.

i) Väärtuslik teave

114 Microsoft väidab, et sideprotokollid on talle kuuluv tehnoloogia, mida kasutavad personaalarvutite ja serverite operatsioonisüsteemid teabe vahetuseks kõnealuste operatsioonisüsteemide teiste koopiatega ja et neil on märkimisväärne kaubanduslik väärtus (S. Madnicki ja B. Meyeri uuring „Kahju, mis tekib Microsofti kohustamisest avalikustada kõiki töörühmateenuste osutamiseks kasutatavaid sideprotokolle”, mis on lisas R.2 (edaspidi „Madnicki ja Meyeri uuring”)). Tema sideprotokollid on aastatepikkuse kuluka uurimis- ja arendustöö tulemus. Märkimisväärseid pingutusi tehti sideprotokollide väljatöötamisel, mis pakuvad kasulikku funktsionaalsust ja lisavad Windowsi operatsioonisüsteemide vahelisele interaktsioonile kiirust, usaldusväärsust, turvalisust ja tõhusust.

115 Sideprotokollide spetsifikatsioonid on üksikasjalikud kirjeldused sideprotokollide kontseptsioonist ja toimimisviisist ja kui need oleksid konkurendi valduses, võiks ta kasutada Microsofti sideprotokolle oma serverite operatsioonisüsteemides.

116 Microsoft rõhutab 19. augusti 2004. aasta märkustes, et kui teda kohustatakse andma litsentse, mis puudutavad sideprotokollide spetsifikatsioone, mille abil paljud serverite Windowsi operatsioonisüsteemid suudavad toimida koos töörühmateenuste osutamiseks, tähendaks märkimisväärses ulatuses teabe avalikustamist Windowsi operatsioonisüsteemide sisemise kontseptsiooni kohta. Nagu Madnicki ja Meyeri uuringust nähtub, avalikustaks serverite erinevate Windowsi operatsioonisüsteemide vahelist interaktsiooni võimaldavate sideprotokollide litsentside andmine rohkesti teavet, kuidas Active Directory-nimeline kataloog kõnealustes operatsioonisüsteemides töötab.

ii) Intellektuaalomandi õigusega kaitstud teave

117 Microsofti sideprotokolle ja neid kirjeldavaid spetsifikatsioone kaitstakse intellektuaalomandi õigusega. Microsoft täpsustab vastusena komisjoni 21. juuli 2004. aasta märkustes esitatud argumendile, et esiteks tuleb eristada protokollide kontseptsiooni, protokollide spetsifikatsioone ja kõnealuste protokollide teostust ning teiseks ei piirdu intellektuaalomandiga antav kaitse vaid ühega neist kolmest.

Autoriõiguse kaitse

118 Sideprotokolle kaitseb autoriõigus 9. septembril 1886. aasta Berni kirjandus- ja kunstiteoste kaitse konventsiooni, mida on viimati muudetud 28. septembril 1979, alusel ja nõukogu 14. mai 1991. aasta direktiivi 91/250/EMÜ arvutiprogrammide õiguskaitse kohta (EÜT L 122, lk 42; ELT eriväljaanne 17/01, lk 114) preambuli ja artikli 1 lõike 1 alusel. Kõnealuste protokollide spetsifikatsioonid on väljatöötamisele eelnev materjal, mida kaitstakse ka autoriõigusega (eespool punktis 90 viidatud Prescotti arvamus, lisa T.3).

119 Järelikult on Microsoftil nagu mis tahes autoriõiguse omanikul ainuõigus lubada kaitstud teoste avaldamist või avalikkusele nende kättesaadavaks tegemist mis tahes viisil. Erinevate liikmesriikide autoriõigused lubavad otseselt kaitstud teose omanikul otsustada, kas kõnealused teosed avaldatakse või edastatakse mis tahes viisil. Otsuses võetakse Microsoftilt siiski õigus otsustada, millises vormis, kellele, millal ja millistel tingimustel anda sideprotokollide spetsifikatsioone vajadusel kasutada. Komisjon ei saa seega väita, et pärast seda, kui Microsofti sideprotokollide spetsifikatsioonid on koostatud, kaitseb neid autoriõigus, ja samas väita, et Microsoftile otsusega pandud kõnealuste spetsifikatsioonide sundlitsentsimise kohustus ei riku kõnealuse õiguse põhisisu.

120 Autoriõiguse omanikul on ka ainuõigus lubada tuletatud teose loomist, nagu nähtub nii Berni konventsiooni artiklist 12 kui ka direktiivi 91/250/EMÜ artiklist 4. Kõnealuse tuletatud teose loomist lubavat ainuõigust on siiski rikutud, sest asjaolu, et Microsofti konkurendid kasutaksid tema sideprotokollide spetsifikatsioone, tähendab peaaegu kindlasti kõnealuste spetsifikatsioonide kohandamist või tõlkimist, mis kuulub autoriõiguse kohaldamisalasse, ja seega ei saa neid pidada iseseisvalt loodud teoseks. Isegi kui oletada, et litsentsisaajad suudaksid kasutada teatavaid spetsifikatsioone Microsofti autoriõigust rikkumata, ei nõua otsus litsentsisaajatelt sellist tegutsemist, sest otsusega kohustatakse Microsofti „lubama” sideprotokollide spetsifikatsioonide „kasutamist”, piiramata seejuures viisi, kuidas litsentsisaajad enda loodut arendavad. Seega puudub põhjus uskuda, et litsentsisaajad piirduvad üksnes seaduslike rakenduste väljatöötamisega, isegi kui oletada, et see oleks teostatav.

121 Lõpuks väidab Microsoft, et Ameerika Ühendriikide kokkuleppe alusel on kõik pooled nõustunud, et tema kliendi-serveri sideprotokollide spetsifikatsioone kaitseb autoriõigus.

Patendikaitse

122 Microsoft märgib ajutiste meetmete kohaldamise taotluses, et teatavatel sideprotokollidel, mille avalikustamist komisjon nõuab, on patendikaitse või nende kohta on esitatud patenditaotlused ja et tal on kavatsus esitada enne 2005. aasta juunit arvukalt patenditaotlusi, mis puudutavad personaalarvutite ja serverite Windowsi operatsioonisüsteemide erinevaid aspekte ja mis hõlmavad otsuses nimetatud sideprotokolle. Otsuse mõjude ajaliste piirangute puudumine tähendab, et tulevased patendid hõlmatakse otsuses kehtestatud sundlitsentside andmise kohustusega.

123 Microsoft sedastas oma 19. augusti 2004. aasta märkustes kolm kehtivat Euroopa patenti ja kaks menetluses olevat patenditaotlust, mis hõlmavad sundlitsentsidele allutatud sideprotokolle. Eespool punktis 91 viidatud lisas T.5 sisalduva Knaueri arvamuse järgi hõlmavad patendid paljusid sideprotokolle, mida kasutatakse serverite Windowsi operatsioonisüsteemides, et pakkuda faili- ja printimisteenuseid ning kasutaja ja kasutajarühmade haldamisteenuseid, ehk esiteks DFS-protokolle (Distributed File System), mis puudutab patenti EP 0 661 652 B1; teiseks SMB-protokolle, mis puudutab patenti EP 0 438 571 B1, ja kolmandaks Distributed Component Object Model Remote’i protokolle, mis puudutab patenti EP 0 669 020 B1. Patenditaotlused puudutavad Constraint Delegationi ja Active Directory Sites’i protokolle.

124 Microsoft rõhutab selles osas, et komisjon ei jäta patendiga kaitstud tehnoloogiat parandusmeetmest väljapoole ja nõuab litsentside andmist kõikidele intellektuaalomandi õigustele, mis on seotud sideprotokollidega, kaasa arvatud kõikidele patentidele. Konkurentidel ei ole seega mingit põhjust üritada välja töötada rakendusi, milles ei kasutataks patenteeritud meetodeid.

Ärisaladuse kaitse

125 Microsofti sõnul on sideprotokollid ärisaladused, mida ei ole avalikustatud kolmandatele isikutele, kui nad ei ole võtnud lepingulist kohustust järgida konfidentsiaalsusnõuet.

126 Mis puudutab komisjoni 21. juuli 2004. aasta märkusi, mille kohaselt esiteks see, kas konkurentsiõiguses keeldumine avalikustada „saladus”, mille olemasolu sõltub pelgast ühepoolsest kaubanduslikust otsusest, on seaduslik, peaks sõltuma kaalul olevatest huvidest, ja teiseks kahju, mis tekib Microsoftile nõudest avalikustada oma ärisaladus, on vähem tõsine kahjust, mis tekib sellest, et Microsofti kohustatakse lubama autoriõigusega kaitstud teoste reprodutseerimist või oma patentide rikkumist, siis vastab Microsoft, et praegu on tal võimalus anda sideprotokolle kolmandatele isikutele rahalise hüvitise eest ja tal on võimalus esitada kohtule hagi nende vastu, kes kasutavad kõnealuseid protokolle ebaseaduslikult (eespool punktis 90 viidatud Prescotti arvamus lisas T.3 ja Galloux’ arvamus lisas T.6) ja et järelikult tekitab sundlitsentsimise kohustus kahju kõnealuse vara väärtusele. Samuti ei saa 6. oktoobri 1994. aasta otsusest kohtuasjas T-83/91: Tetra Pak v. komisjon (EKL 1994, lk II-755, punktid 84 ja 139) järeldada, et Esimese Astme Kohus oleks nõustunud, et spetsifikatsioonide vormis olevat salajast teavet ei kaitsta sama moodi kui teisi intellektuaalomandi õigusi, sest kõnealusel kohtul ei palutud otsustada, kas pappkastide spetsifikatsioonide puhul on tegemist kaitstud ärisaladusega.

Teabe vajalikkus

127 Komisjon kinnitab 21. juuli 2004. aasta märkustes, et Microsofti sideprotokollide spetsifikatsioonid on direktiivis 91/250 sätestatud „koostalitusvõime saavutamiseks vajalik teave”, ja et järelikult otsuses kehtestatud sundlitsentsimine ei anna Microsofti konkurentidele midagi enamat kui seda, mida nad võiksid saada serverite Windowsi operatsioonisüsteemide dekompileerimise tulemusel vastavalt direktiivi artiklis 6 sisalduvale erandile.

128 Siiski leiab Microsoft, et kõnealune argument on ebaõige mitmel põhjusel.

129 Direktiivi 91/250 artikli 6 lõige 2 on esiteks vaid kaitstud arvutiprogrammi omaniku ainuõigust piirav erand nii, nagu on sätestatud direktiivi artiklis 4. Teatavates hästi määratletud olukordades on „seaduslikul kasutajal” luba „avastada” kaitstud tarkvaraprogrammide kasutajaliidest, „dekompileerides” masinloetavat koodi, mis esindab kõnealuseid kasutajaliideseid. Sellist „avastamist” lubatakse üksnes siis, kui kasutajaliidesed on vältimatud sõltumatult loodud tarkvaraprogrammi toimivuse tagamiseks ja kui programmi omanik ei ole teinud neid kättesaadavaks. Käesoleval juhul väidab Microsoft, et ta on juba avalikustanud kasutajaliidesed, mida kolmandate isikute väljatöötatud tarkvaraprogrammid vajavad serverite Windowsi operatsioonisüsteemide toimivuse kasutamiseks, millele lisaks ei ole Microsofti sideprotokollide spetsifikatsioonid vältimatud, et tagada sõltumatult väljatöötatud töörühma serverite operatsioonisüsteemi toimivust. Otsuses seevastu kohustatakse Microsofti lubama konkurentidel välja töötada tooteid, mis pakuvad samu faili- ja printimisteenuseid ning samu kasutajate ja kasutajarühmade haldamisteenuseid nagu serverite Windowsi operatsioonisüsteemid, töötades välja oma teostuse Microsofti sideprotokollidest. Seega kohustatakse Microsofti edastama konkurentidele väärtuslikku kaubanduslikku teavet olukorras, kus neil ei peaks mingil juhul olema õigust dekompileerida vastavalt kõnealuse direktiivi artikli 6 lõikele 2.

130 Teiseks lubatakse direktiivi 91/250 artiklis 6 saada teavet dekompileerimise abil, kuid kõnealuse artikli lõikes 2 kehtestatakse kolm ranget piirangut kõnealuse teabe kasutamisele, sealhulgas keeld kasutada kõnealust teavet selliste programmide väljatöötamiseks, milles reprodutseeritakse seda, mis on olnud dekompileerimise esemeks. Otsuses ei sisaldu siiski mingit sellist piirangut; selles hoopis antakse litsentsisaajatele luba töötada välja rakendusi, millega rikutakse Microsofti autoriõigust tema sideprotokollide spetsifikatsioonidele.

131 Kolmandaks on spetsifikatsioonidel suurem väärtus kui teabel, mida Microsofti konkurendid võiksid saada seadusliku dekompileerimise abil.

Oluline ja korvamatu kahju

132 Teiseks väidab Microsoft, et intellektuaalomandi õigusega kaitstud teabe avalikustamine tekitab tõsist ja korvamatut kahju.

133 Kuna otsuse artikli 5 punktis a antakse Microsofti konkurentidele õigus kasutada sideprotokolle selliste serverite operatsioonisüsteemide pakkumiseks, millega saab asendada Microsofti pakutavaid operatsioonisüsteeme, võetakse Microsoftilt konkurentsieelis, mille ta on omandanud uurimis- ja arendustöö tulemusel. Intellektuaalomandi õigused tähendavad siiski õigust valida, kas kaitstud omandit kasutatakse ja kuidas seda kasutatakse. Nagu Esimese Astme Kohus on sedastanud, kahjustab sundlitsentsimise kohustus intellektuaalomandi õiguse „põhisisu”, mis „annab uudsete ja originaalsete teoste autoritele ainuõiguse kaitstud teoseid kasutada” (Esimese Astme Kohtu presidendi 26. oktoobril 2001. aasta määrus kohtuasjas T-184/01 R: IMS Health v. komisjon, EKL 2001, lk II-3193, punkt 125). Sel põhjusel on Esimese Astme Kohus tunnistanud, et kui ettevõtjalt nõutakse, et ta annaks oma intellektuaalomandi õigusi hõlmavaid ja olgugi et „üksnes ajutisi” litsentse, võidakse talle tekitada „tõsine ja korvamatu kahju”, isegi kui asjassepuutuv teave on juba avalik (sama määrus, punkt 127).

134 Asjaolu, et intellektuaalomandiga seotud teabe andmine on pöördumatu, on eriti ilmne ärisaladuste puhul. Kõnealusel juhul puudutab kõnealune teave Microsofti kontseptsiooni, mis on seotud teatavate ülesannete sooritamise viisiga, mida serverite operatsioonisüsteemil tuleb sooritada ise ning koostöös personaalarvutite ja serverite operatsioonisüsteemidega. Kõnealuste kontseptsioonide avalikustamist ei saaks enam kunagi kustutada litsentsisaajate mälust.

135 Autoriõigusega kaitstud teabe andmise kohustusel oleksid eelkõige pöördumatud konkurentsimõjud. Autoriõigusega kaitstud sideprotokollide spetsifikatsioonide uurimine annaks Microsofti konkurentidele võimaluse saada põhjalikke teadmisi tema operatsioonisüsteemide sisemistest toimimisviisidest ja kasutada neid oma toodetes. Edaspidi oleks võimatu kontrollida, et Microsofti konkurendid ei kasuta neid teadmisi.

136 Patentide sundlitsentsimine põhjustaks ka korvamatut kahju. Otsuse tühistamine võimaldaks Microsoftil esitada hagisid kolmandate isikute vastu, et takistada neil patenteeritud tehnoloogia kasutamist, kuid oleks väga keeruline ja ebatõhus üritada välja selgitada, kas Microsofti tehnoloogiat kasutatakse edasi, ja Microsofti leiutisi sisaldavad vahepeal väljatöötatud tooted jääksid tõenäoliselt turustuskanalite ja klientide valdusse.

137 Kuigi otsuses antakse Microsoftile võimalus anda intellektuaalomandi õigusi hõlmavaid litsentse „mõistlikult ja mittediskrimineerivalt”, mis tähendab tõenäoliselt litsentsimaksu tasumist, ei saa Microsofti intellektuaalomandi õigustele tekkinud kahju kompenseerida sellise litsentsitasu tasumisega (vt selle kohta eespool punktis 133 viidatud määrus IMS Health v. komisjon, punkt 125).

– Microsofti kaubandusvabaduse piiramine

138 Microsoft väidab Esimese Astme Kohtu presidendi 3. juuni 1996. aasta määrusele T-41/96 R: Bayer v. komisjon (EKL 1996, lk II-381, punkt 54) ja eespool punktis 133 viidatud määrusele IMS Health v. komisjon (punkt 130) viidates, et samamoodi nagu kohtuasjades, milles kõnelused määrused on tehtud, ohustaks otsuse täitmine tema vabadust otsustada vabalt müügipoliitika põhiküsimuste üle.

i) Teabe edastamise vabadus

139 Käesoleval juhul puudub Microsoftil müügipoliitika, mis näeks ette sideprotokollide osas üldlitsentside andmist. Ta märgib, et tema kliendi-serveri sideprotokolle puudutavate litsentside andmine on kokku lepitud Ameerika Ühendriikide kokkuleppes, kuid kõnealune kokkulepe ei hõlma seevastu serveri-serveri sideprotokolle puudutavate litsentside andmist. Kui otsuses kohustatakse Microsofti andma serveri-serveri sideprotokollide spetsifikatsioone, millest enamikku ei ole koostatud, kohustatakse Microsofti otsuse alusel edastama konkurentidele tehnoloogiat serverite operatsioonisüsteemide valdkonnas.

140 Seejärel esitab Microsoft ühelt poolt Ameerika Ühendriikide kokkuleppe ja Sun Microsystemsiga sõlmitud lepingu ning teiselt poolt otsuse vahelised erinevused.

141 Ameerika Ühendriikide kokkuleppes sätestatakse kliendi-serveri sideprotokolle puudutavate litsentside andmine, et tagada üksnes koostalitusvõime personaalarvutite Windowsi operatsioonisüsteemidega, erinevalt otsusest, kus kehtestatakse samu protokolle puudutavate litsentside andmine töörühma serverite operatsioonisüsteemide kasutamiseks, mis sooritavad faili- ja printimisteenuseid ning kasutaja- ja kasutajarühmade haldamisteenuseid kõigile personaalarvutite või serverite Windowsi operatsioonisüsteemidele.

142 Sun Microsystemsiga – komisjonile kaebuse esitanud ainus ettevõtja – 2004. aasta aprillis sõlmitud leping sisaldas muu hulgas vastastikuseid kokkuleppeid, milles pooled lepivad kokku teha tootearenguga seonduvat koostööd ja anda ristlitsentse, sealhulgas litsentse, mis puudutavad otsuse esemeks olevaid sideprotokolli tüüpe. Microsoft rõhutab, et ristlitsentsid tagavad talle hüvitise, mis seisneb juurdepääsus Sun Microsystemsi intellektuaalomandiga seotud teabele, ja panevad Sun Microsystemsi järgima Microsofti intellektuaalomandi õigusi, mis on seotud litsentsiga antud tehnoloogiaga. Kõnealuste lepingute vastastikune laad annab Microsoftile hüvitise, mis otseselt puudub otsusega kehtestatud sundlitsentsimise puhul.

ii) Toodete arendamisvabadus

143 Microsoft väidab, et otsuse täitmine võtaks temalt toodete arendamise suutlikkuse. Sideprotokollide sundlitsentsimine ohustaks lõplikult tema vabadust otsustada toodete arendamise üle. Tema protokollide tulevane areng ja lõppkokkuvõttes Microsofti suutlikkus teha uuendusi oleks mõjutatud, nagu nähtub Madnicki ja Meyeri uuringust. Microsoft märgib, et kohe, kui kolmandate isikute tooted sõltuksid serverite Windowsi operatsioonisüsteemide omadustest ega kasutaks selle funktsionaalsust avalikustatud kasutajaliideste abil, nõrgeneks Microsofti suutlikkus muuta kõnealuseid omadusi toodete parandamiseks. Komisjoni 21. juuli 2004. aasta märkustes esitatud vastupidistel argumentidel puudub kaubanduslik reaalsus. Seoses serveritele mõeldud uute Windowsi operatsioonisüsteemide järjestikuste turule toomistega on Microsofti jaoks inseneritöö väljakutseks juba koostalitusvõime säilitamine kõnealuste tuhandete avaldatud kasutajaliidestega, mida kasutatakse kolmandate isikute tarkvaraprogrammides. Uute funktsioonide lisamine ning olemasolevate funktsioonide turvalisuse ja usaldusväärsuse parandamine oleks märkimisväärselt raskem, kui kolmandate isikute tarkvaraprogrammid kasutaksid Windowsi funktsioone selliste protokollide abil, mis olid varem konfidentsiaalsed (Madnicki ja Meyeri uuringud, lisad R.2 ja T.7).

iii) Protokollide „tugevdamise” vajadus

144 Eraõiguslikud protokollid ei ole mõeldud kasutamiseks tundmatute kolmandate isikute tarkvaratoodetes. Järelikult võib eraõiguslike sideprotokollide avalikustamine suures ulatuses tekitada talitushäireid, rikkeid ja turvalisusega seotud ohtusid. Microsoft peaks sel juhul ohverdama osa ressurssidest protokollide „tugevdamisele”, mis takistaks nende hooletut või pahatahtlikku kasutamist ja mis eeldab paljude kaitsekoodide lisamist või märkimisväärseid lisateste enne, kui sideprotokolle kasutavad tooted avalikustatakse. Sellega seoses vähendab otsus pöördumatult Microsofti vabadust arendada tooteid nii, nagu ta peab asjakohaseks.

145 Microsoft lisab 19. augusti 2004. aasta märkustes, et kui ta edastaks oma konkurentidele sideprotokollide spetsifikatsioone, millel ei ole kunagi olnud muud eesmärki kui kommunikatsiooni tagamine serverite Windowsi operatsioonisüsteemide vahel, muudetaks kliendid vastuvõtlikeks tehnilistele probleemidele. Ta viitab sellega seoses Madnicki ja Meyeri uuringutele, mis on lisades R.2 ja T.7. Sellised protokollid põhinevad suures ulatuses postulaatidel, mis puudutavad ühiseid töörühma teenuseid osutavate serverite operatsioonisüsteemide sisemist toimivust. Järelikult ei sisalda need kaitsemehhanisme, mis neil oleks, kui need oleksid arendatud kommunikatsiooniks kolmandate isikute toodetega. Kuigi Microsoftil oleks sideprotokollide kasutamist võimalik „tugevdada” tulevikus, oleks klientide võrkudes miljoneid serverite Windowsi operatsioonisüsteeme, mis kasutavad protokolle nende praeguses seisundis. Kõnealuseid tooteid ei saaks muuta hiljem, et kaitsta neid sideprotokollide ebasobiva kasutamise eest, kuna vajalike kaitsemehhanismide lisamine eeldaks märkimisväärseid muudatusi juba kasutuselolevates toodetes. Microsoft märgib, et kuigi komisjon ironiseerib selle üle, mida ta nimetab „varjamisega saavutatud turvalisuseks” (lisa S.2), ei oleks kliendid rahul, kui nad saavad teada, et komisjoni otsuses nõutav teabe avalikustamine on teinud olemasolevad serverite Windowsi operatsioonisüsteemid talitushäiretele vastuvõtlikuks (Madnicki ja Meyeri uuring, lisa T.7). Protokollid on keerukad ja veavõimalused nende kasutamisel teistes töörühma serverite operatsioonisüsteemides on suured. Selline viga võib põhjustada märkimisväärseid andmekadusid ja andmelaostust ning põhjustada samal ajal kahju Microsoftile ja tema klientidele. Kliendid on loomulikult väga vihased andmekadude ja andmelaostuse pärast, millega Microsoftile ja eelkõige tema mainele tekitataks kahju, kui serverite Windowsi operatsioonisüsteemide olemasolevat baasi ohustataks Microsofti sideprotokollide eksliku kasutamisega. Komisjon väidab, et „mis tahes kahju on parandatav […], kui otsus tühistatakse”. Tühistamine ei saa siiski taastada andmekadusid ja andmelaostust ega taastada Microsofti mainet.

– Turutingimuste pöördumatu muutmine

146 Microsoft väidab, et sundlitsentside andmine muudaks turul valitsevad tingimused pöördumatult tema kahjuks. Tema sõnul näib, et komisjon on selleni pürginud, nagu nähtub otsuse põhjendusest 695, milles sedastatakse, et „kui Microsofti konkurendid saaksid juurdepääsu nõutavale koostalitusvõimealasele teabele, saaksid nad seda kasutada nii, et muuta oma toodete uuendusmeelsed toimingud kättesaadavaks koostalitusvõimeliste suhetega võrgus, millel põhineb Windowsi keskkond”.

147 Selleks et tõendada pöördumatute muutuste tekkimist turul, viitab Microsoft sellele, et tema omandis olevate sideprotokollide üksikasjalike spetsifikatsioonide uurimine, mida sundlitsentside andmine võimaldab, võib paljastada konkurentidele olulisi aspekte serverite Windowsi operatsioonisüsteemide kontseptsioonist. Nagu Madnicki ja Meyeri uuringutes selgitatakse, võivad varasemate eraõiguslike sideprotokollide spetsifikatsioonid paljastada teavet operatsioonisüsteemide sisemise kontseptsiooni kohta, sest kõnealuste protokollide kasutamine sõltub sageli paljudest tarkvarakoodidest. Kui kolmandad isikud kasutavad selliseid sideprotokolle, eeldaks see järelikult mitme üksikasja täpsustamist, kuigi kõnealused üksikasjad jäävad endastmõistetavaks, kui protokolle kasutatakse eraviisiliselt sama operatsioonisüsteemi erinevates koopiates, mis toimivad erinevates serverites.

148 Sellise teabe laiaulatuslik edastamine annaks Microsofti konkurentidele võimaluse kopeerida oma serverite operatsioonisüsteemides paljusid funktsioone, mille Microsoft on välja töötanud oma uurimis- ja arendustegevuse tulemusel. Sellest Microsoftile tekkiv kahju ulatuks kaugemale, kui otsuses nõutava teabe avalikustamine või töörühma serverite operatsioonisüsteemide turg ja isegi sundlitsentsi geograafiline ulatus.

Huvide võrdlus

149 Esiteks väidab Microsoft, et ühenduste huvi kehtestada tõhus hüvitis ei eelda otsuse artikli 5 punktide a–c viivitamatut täitmist.

150 Kuna EÜ artikli 82 eesmärk ei ole eelkõige „teatavate konkurentide olukorra kaitsmine, vaid tarbijate huvide kaitsmine” (eespool punktis 133 viidatud määrus IMS Health v. komisjon, punkt 145), tuleks erilist rõhku panna sellele, et tarbijad ei saaks kahju. Käesoleval juhul saavad kliendid kasu erinevatest koostalitusvõimealastest lahendustest. Komisjonis ei ole viieaastase menetluse ajal teatanud ükski ettevõtja, et ta oleks tahtnud valida mingisuguse muu serverite operatsioonisüsteemi Windowsi operatsioonisüsteemi asemel, kuid ta oli koostalitusvõime tõttu sunnitud valima serveri Windowsi operatsioonisüsteemi.

151 Otsuse artiklis 5 kehtestatud parandusmeetme täitmine ei ole ka vajalik, sest Microsofti konkurentidel puudub vältimatu vajadus saada juurdepääs tema sideprotokollidele. Lisaks rõhutab Microsoft, et komisjon ei ole ka ise väitnud, et töörühma serverite operatsioonisüsteemide müüjate vaheline konkurents kaoks lühikese aja jooksul, kui otsuse artikli 5 täitmine peatataks.

152 Microsoft väidab selles osas, et tema konkurentide tooted on praegu konkurentsivõimelised, ja esitab erinevaid Linuxit, UNIX-t ja Novelli puudutavaid uuringuid ja projektsioone.

153 Lisaks väidab Microsoft, et komisjon ei ole tõendanud, et otsuse artiklis 5 sätestatud parandusmeetme ja töörühma serverite operatsioonisüsteemide tarnijate esitatud mingisuguse nõude vahel oleks seos. Microsoft täpsustab, et Sun Microsystems, Novell ja Free Software Foundation/Samba ei ole taotlenud litsentsi, mis hõlmaks tema omandis olevaid sideprotokolle.

154 Soodustus, mis saaks kõnealustele konkurentidele anda võimaluse jõuda selgusele viisis, kuidas Microsoft on lahendanud teatavaid serverite operatsioonisüsteemide kontseptsiooniga seotud probleeme, ei saa kaaluda üles Microsofti õiguspärast huvi kaitsta oma tehnoloogiat. Huvide võrdlemisel peaks üldine huvi tõhusa konkurentsi säilitamiseks olema selgelt ülekaalus Microsofti konkurentide üksikute huvide suhtes.

155 Oht, et serverite operatsioonisüsteemide konkureerivad tarnijad tõrjutaks turult välja, kui otsuse artikli 5 mõjude täitmine peatataks, on olematu. Microsofti konkurendid on andnud oma serverite operatsioonisüsteeme hõlmavaid litsentse ettevõtjatest klientidele paljude aastate jooksul ilma juurdepääsuta sideprotokollide spetsifikatsioonidele, mida Microsoftil tuleb otsuse kohaselt neile edastada. Microsoft esitab analüüsi toetuseks erinevaid andmeid, mis puudutavad tema teatavaid konkurente asjaomasel turul.

156 Lõpuks leiab Microsoft, et ei saa väita, et otsust tuleks viivitamatult täita, sest haldusmenetlus, mille jooksul komisjoni seisukohad muutusid, kestis viis aastat.

157 Teiseks peaks huvide võrdlemisel arvestama kõigepealt rahvusvahelistest lepingutest, sealhulgas TRIPS-lepingust, tulenevaid ühenduste kohustusi ja teiseks hagi põhjendatust. Viimati nimetatud asjaolu puhul tugineb Microsoft Euroopa Kohtu presidendi 11. aprilli 2002. aasta määrusele kohtuasjas C-481/01 P(R): NDC Health v. IMS Health ja komisjon (EKL 2002, lk I-3401) ja leiab, et tema hagi põhjendatust tuleb arvestada huvide võrdlemisel. Käesoleval juhul on eriti selge, et komisjon ei ole tõendanud, et kohtuasjas (eespool punktis 99 viidatud kohtuotsus IMS Health) kinnitatud kriteeriumid, mis võimaldavad kohustada turgu valitseva seisundiga ettevõtjat andma litsentse konkurentidele, on täidetud.

158 Lõpuks tuletab ta meelde, et Sun Microsystems on pärast otsuse tegemist sõlminud Microsoftiga lepingu, milles reguleeritakse kõiki probleeme, mis olid komisjonile esitatud kaebuse aluseks. Viivitamatu vajadus ei eelda seega otsuse täitmist kuni põhikohtuasja menetlus on pooleli.

159 ACT väidab, et parandusmeetme täitmise peatamata jätmine põhjustaks tõsiseid ja korvamatuid tagajärgi tema liikmete EMP-s kehtivate intellektuaalomandi õiguste tugevusele ja väärtusele.

160 Täpsemalt väidab ACT esiteks, et parandusmeetme viivitamatu kohaldamine oleks pretsedent intellektuaalomandi õiguste sundlitsentside valdkonnas ja see vähendaks kiiresti ja oluliselt tema liikmete intellektuaalomandi õiguste väärtust. ACT viitab sellega seoses sellele, et komisjon on tõlgendanud ja kohaldanud EÜ artiklit 82 viisil, mis ei ole kooskõlas TRIPS-lepingu artiklites 13, 31 ja 39 sätestatud ühenduse kohustustega.

161 ACT väidab teiseks, et varem Microsofti ainuomandisse kuulunud sideprotokollide edastamine põhjustaks personaalarvutite ja serverite Windowsi operatsioonisüsteemide ebakindluse, millest tekiks kohe märkimisväärset kahju tema liikmetele.

162 CompTIA leidis, et kuna otsuse artiklis 5 kehtestatud parandusmeede kohustaks Microsofti edastama oma intellektuaalomandit kõigile ettevõtjatele, kes tegutsevad serverite turul, vähendataks niiviisi intellektuaalomandi õiguste kaitset kogu informaatika- ja kommunikatsioonitehnoloogia valdkonnas, mis põhjustaks õiguslikku ebakindlust ja vähendaks kohe tehnoloogia valdkonda tehtavaid investeeringuid ja seega majandusliku aktiivsuse üldist taset.

163 CompTIA leiab veel, et kõnealuse meetmega kogu valdkonnale ning CompTIA liikmetele põhjustatud tõsine ja korvamatu kahju ületaks võimaliku avalikule huvile ja kolmandate isikute huvidele tekitatava negatiivse mõju, kuna teavet ei avalikustata viivitamata. CompTIA rõhutab sellega seoses, et teda ei ole teavitatud koostalitusvõimealastest probleemidest serveriturul, kuigi tal on kõigist teistest ühingutest olulisem roll tehnoloogia tööjõu kvalifikatsiooni sertifitseerimisel serverite valdkonnas.

b) Komisjoni ja tema nõudeid toetavate menetlusse astujate argumendid

164 Esiteks leiab komisjon, et otsuse artikli 5 punktide a–c täitmise peatamise nõue põhineb enamasti mõju hindamisel, mida arvatakse sellel otsusel olevat Microsofti „intellektuaalomandi õiguste” kasutamisele, ja esitab selle kohta muid sissejuhatavaid märkusi. Komisjon täpsustab oma 13. septembri 2004. aasta märkustes, et isegi kui oletada, et Microsoft on otseselt tõendanud, et otsus kohustab teda andma intellektuaalomandi õiguste litsentse, jäävad komisjoni argumendid endiselt kehtima. FSF-Europe toetab komisjoni argumente.

Esialgsed märkused

165 Kõigepealt rõhutab komisjon, et otsuse artikli 5 punktides a–c kohustatakse Microsofti esitama tehnilist dokumentatsiooni ehk „spetsifikatsioone”, milles kirjeldatakse üksikasjalikult otsuse artikli 1 lõikes 1 nimetatud „protokolle”. Komisjon rõhutab, et oluline on eristada kõnealust tehnilist dokumentatsiooni Microsofti toodete lähtekoodist. Konkurent, kes soovib välja töötada serverite operatsioonisüsteemi, mis sisaldab Microsofti protokolle, peaks andma tootele lähtekoodi, mille abil spetsifikatsioone saab teostada. Kaks programmeerijat, kes kasutavad protokolli samu spetsifikatsioone, ei kirjuta sama lähtekoodi, ja nende programmide sooritused on erinevad (põhjendused 24, 25, 698 ja 719–722). Sellest seisukohast saaks protokolle võrrelda keelega, mille süntaks ja sõnavara on spetsifikatsioonid, sest üksnes asjaolu, et kaks isikut õpivad ära sama keele süntaksi ja sõnavara, ei taga, et nad kasutavad seda sama moodi.

166 Seejärel uurib komisjon kõnealuste asjaolude seisukohast erinevaid intellektuaalomandi õigusi, millele Microsoft on tuginenud.

– Autoriõigus

167 Autoriõiguse osas leiab komisjon esiteks, et Microsofti argumendid on ebatäpsed, kui mitte eksitavad. Microsoft jätab ühelt poolt ekslikult mulje, et koostalitusvõimealase teabe kasutamine koostalituse tõhusaks muutmiseks tähendab tavaliselt autoriõiguse rikkumist. Teisalt väidab Microsoft sama ekslikult, et autoriõigusega antav kaitse hõlmab sideprotokolle, ja tugineb „spetsifikatsioonidega” seotud autoriõigusele, väites, et neis sisalduva teabe kasutamine tähendab kõnealuse õiguse rikkumist.

168 Komisjon ei välista, et kõnealused spetsifikatsioonid võivad sellisena jääda autoriõiguse raamesse, kuid leiab, et see ei tähenda, et kõnealuses dokumendis sisalduva teabe kasutamine operatsioonisüsteemis oleks autoriõiguse rikkumine, sest nagu sedastatakse otsuses, ei ole spetsifikatsioonide kasutamine koopia, vaid loob selgelt eraldi teose (põhjendused 25, 570 jj ning põhjendus 719 jj).

169 Komisjon väidab oma 13. septembri 2004. aasta märkustes põhiliselt, et sideprotokollide kasutamine ei ole autoriõiguse alusel keelatud kasutusviis.

170 Paljude märkuste hulgas, mida komisjon on esitanud Microsofti 19. augusti 2004. aasta märkuste kohta, tuleb nimetada vastuseid, mis on esitatud eelkõige viiele argumentide kategooriale.

171 Komisjon rõhutab esiteks, et Microsoft viitab „avalikustamisõigusele” esimest korda oma 19. augusti 2004. aasta märkustes (eespool punkt 119). Komisjon sedastab, et Berni konventsiooni artiklis 6a, milles kinnitatakse autoriõiguse omaniku „moraalseid õigusi”, ei nimetata seda õigust ja et seetõttu kõnealuse oletatava õiguse kasutamise piirangud ei saa olla vastuolus „arvutiprogrammi tavapärase kasutamisega”, nagu on määratletud direktiivi 91/250 artikli 6 lõikes 3, sest kõnealuses sättes täpsustatakse, et kasutamist tuleb tõlgendada „vastavalt Berni kirjandus- ja kunstiteoste kaitse konventsiooni sätetele”. Avalikustamisõigus on rohkem „moraalne õigus”, mis ei saa olla litsentsi esemeks. Viitamine avalikustamisõigusele on ka raskesti ühildatav asjaoluga, et Microsofti tooted on turul, et isikud tõenäoliselt jälgivad, uurivad või katsetavad neid ja saavad teatavates olukordades neid dekompileerida. Lisaks on põhjused, millele Microsoft on viidanud kõnealuse teabe edastamisest keeldumisel, selgelt majanduslikud ja seega ei ole neil mingit seost kõnealuse õiguse loogilise põhiprintsiibiga.

172 Teiseks vaidleb komisjon vastu sellele, et tehnilisi dokumente, mida tuleks avalikustada, saaks pidada direktiivi 91/250 alusel kaitstuks „arvutiprogrammina”, sest tegemist on arvutiprogrammi „väljatöötamisele eelneva materjaliga” (eespool punkt 118). Kõnealust teavet ei koostata ex ante sisemise abina Microsofti programmide loomiseks, vaid ex post, mille ainus eesmärk on avalikustada piiratud hulgal teavet tema konkurentidele.

173 Mis puudutab direktiivi 91/250 artiklil 4 põhinevat Microsofti argumenti, mille kohaselt kõnealuste protokollide kasutamine oleks „peaaegu kindlasti” Microsofti autoriõigusega hõlmatud spetsifikatsioonide kohandamine või tõlkimine (eespool punkt 120), siis vastab komisjon, et hageja ei põhjenda oma argumente. Ta väidab, et direktiivi 91/250 sõnastusest ning sellega seotud ettevalmistavatest töödest saab järeldada, et kõnealuse direktiivi artikkel 4 ei hõlma tavaliselt kasutajaliidese programmi kirjutamist kasutajaliidese spetsifikatsiooni põhjal. Kõnealuse direktiivi artikkel 6 põhineb seega eeldusel, et dekompileerimine – mis on „vabastatud” – et „saada teavet, mis on vajalik sõltumatult loodud programmi ja teiste programmide koostalitusvõime saavutamiseks”, ei riku autoriõigust, kui teavet ei kasutata „oma väljundilt märkimisväärselt sarnase arvutiprogrammi väljatöötamiseks, tootmiseks või turustamiseks” kui dekompileerimise esemeks olev programm. Kui Microsoftil oleks õigus, ei saaks direktiivi 91/250 artiklile 6 kunagi viidata koostalitusvõimelise toote väljatöötamiseks, sest kõnealuste toodete väljatöötamine oleks „autoriõigust rikkuv toiming” ja seega artikli 6 lõike 2 punkti c alusel keelatud.

174 Kolmandaks lükkab komisjon tagasi kitsendava tõlgenduse, mille Prescott (lisa T.3) on esitanud direktiivi 91/250 artikli 1 lõike 2 kohta, milles sätestatakse, et „arvutiprogrammi kõigi elementide, sealhulgas selle liideste aluseks olevad ideed ja põhimõtted ei ole kaitstud autoriõigusega käesoleva direktiivi alusel”. Tema argument, mille kohaselt autoriõigus kaitseb kõnealust „ideede” tervikut või nende struktuuri, kui need on „oluline osa kaitstud teosest”, on ekslik, sest esiteks ei ole see kooskõlas direktiivi 91/250 artikli 1 lõikega 2 ja artikliga 6, ja teiseks ei ole Inglise kohtuotsused, millega Prescott põhjendab oma analüüsi, seotud käesoleva asjaga.

175 Neljandaks, vastusena eespool punktis 120 viidatud Microsofti argumendile, milles antakse esiteks mõista, et parandusmeetmetega luuakse Microsofti konkurentidele eriline „kiusatus” töötada välja teostusi, millega rikutakse autoriõigust, ja lisatakse seejärel, et otsuses ei sätestata mingit tagatist kõnealuse „kiusatuse” vastu, täpsustab komisjon, et parandusmeetmed ei nõua lähtekoodi avalikustamist ja et järelikult ei ole kohaldatav direktiivi 91/250 artikli 6 lõike 2 punktis c sisalduv keeld kasutada dekompileerimisega saadud teavet „märkimisväärselt sarnase arvutiprogrammi väljatöötamiseks, tootmiseks või turustamiseks”.

176 Viiendaks leiab komisjon, et vastupidiselt Microsofti argumentidele (eespool punkt 129), ei ole Microsoft avalikustanud kasutajaliideseid, mida kolmandate isikute väljatöötatud tarkvaraprogrammid vajavad serverite Windowsi operatsioonisüsteemide funktsioonide kasutamiseks. Ta täpsustab, et kasutajaliidesed, millele Microsoft viitab, on „rakendusliidesed” (edaspidi „API”), mille abil serverite Windowsi operatsioonisüsteemides tehtud rakendused suudavad kasutada kõnealuse serverite operatsioonisüsteemi teenuseid, kuid kõnealusel juhul käsitletavad kasutajaliidesed on niisugused, mille abil Windowsi töörühma server osutab teenuseid Windowsi töörühma serverite võrkudele (põhjendus 210).

– Patendid

177 Komisjon märgib kõigepealt patentide osas, et Microsoft viitas haldusmenetluse ajal vaid ühele patenditaotlusele, kuid kohtumenetluse ajal on ta viidanud kolmele Euroopa patendile ja kahele menetluses olevale Euroopa patenditaotlusele. Microsoft ei ole esitanud ka dokumente, mille alusel saaks kindlaks teha, kas ühte või mitut kõnealust patenti hõlmav litsents on kõnealuseid protokolle kasutavale isikule hädavajalik.

178 Komisjon sedastab oma 13. septembri 2004. aasta märkustes, et Microsoft mainis enne otsuse tegemist vaid ühte patenti 20. jaanuaril 2004, kuigi Knaueri arvamuseks (lisa T.5, eespool punkt 91) nimetatud dokumendis loetletud kolm Euroopa patenti anti enne 2001. aasta lõppu ja kaks Euroopa patenditaotlust esitati sama dokumendi järgi enne 2002. aasta lõppu. Komisjon märgib Knaueri arvamuse sisu kohta kõigepealt, et see „peab põhinema teabel, mille Microsoft esitas otsuse artikli 5 kohaldamisalasse kuuluvate protokollide kohta”. Seejärel ta rõhutab, et ei ole tõenäoline, et Microsofti konkurent, kes saab kasu otsuse täitmisest, rikuks kõnealuseid patendinõudlusi. Kahtlusi, mida on esitatud seoses küsimusega, kas serveritarkvara programmeerija, kes kasutab teatavaid protokolle kommunikatsiooniks Windowsi klientidega, tekitab kahju kõnealustele patendinõudlustele, kinnitab komisjoni sõnul Microsofti suhtumine Sambasse, mis on „vaba tarkvara” ja mis kasutab teatavaid Microsofti sideprotokolle, mille Samba kontserni tootearendajad on teinud kindlaks pöördprojekteerimise abil. Samba näib olevat kasutu