ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Sotsiaalpoliitika – Õigusaktide ühtlustamine – Töötajate kaitse tööandja maksejõuetuse korral – Direktiiv 80/987 – Kohaldamisala – Töötasu mõiste – Siseriikliku õiguse kohaldamine – Siseriiklik õigusakt, mis hõlmab ebaseadusliku vallandamise hüvitisi – Vastuvõetavus

(Nõukogu direktiiv 80/987, artikli 2 lõige 2)

2. Sotsiaalpoliitika – Õigusaktide ühtlustamine – Töötajate kaitse tööandja maksejõuetuse korral – Direktiiv 80/987 – Kohaldamisala – Töötasu mõiste – Siseriiklik õigusakt, mis hõlmab kohtu- või haldusorgani otsusega tunnustatud ebaseadusliku vallandamise hüvitisi ja mis välistab lepitusmenetluse käigus kinnitatud nõuded – Võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumine – Siseriikliku kohtu kohustused ja pädevus

(Nõukogu direktiiv 80/987, artikli 2 lõige 2)

Summary

1. Direktiivi 80/987 töötajate kaitset tööandja maksejõuetuse korral käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 2 lõike 2 kohaselt täpsustab töötasu mõiste ja määratleb selle sisu siseriiklik õigus.

Sellisel juhul asjaolu, et direktiivis on töötasu maksmine seotud võrdlusperioodidega, ei välista selle kohaldamist ebaseadusliku vallandamise hüvitistele. Seega juhul, kui siseriiklikus õiguses määratletud mõiste „töötasu” hõlmab nimetatud hüvitisi, kuuluvad need direktiivi 80/987 kohaldamisalasse ka direktiivi 2002/74 eelses redaktsioonis, millega muudetakse direktiivi 80/987.

(vt punktid 31−33, resolutiivosa punkt 1)

2. Kui direktiivi 80/987 töötajate kaitset tööandja maksejõuetuse korral käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta kohaldamise raames loetakse asjaomases siseriiklikus õiguses kohtu- või haldusorgani otsusega tunnustatud ebaseadusliku vallandamise hüvitisele vastavad nõuded töötasuks, tuleb ka lepitusmenetluse käigus kinnitatud samased nõuded lugeda töölepingutest või töösuhetest tulenevateks töötajate töötasuga seotud nõueteks eelnimetatud direktiivi tähenduses. Ebaseaduslikult vallandatud töötajad on võrreldavas olukorras niivõrd, kuivõrd neil on õigus hüvitisele ennistamata jätmise korral.

Siseriiklik kohus peab jätma kohaldamata siseriikliku õigusnormi, mis võrdsuse põhimõtet rikkudes jätab viimati nimetatud nõuded selle õigusnormi tähenduses mõiste „töötasu” alt välja.

(vt punktid 35, 38, resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

1. Apellatsioonkaebus – Väited – Faktiliste asjaolude ebaõige hindamine – Vastuvõetamatus – Rahuldamata jätmine – Asjaolude õiguslik kvalifitseerimine – Vastuvõetavus

(EÜ artikkel 225)

2. Tühistamishagi – Vaidlustatavad aktid – Mõiste – Siduvaid õiguslikke tagajärgi tekitavad aktid – Institutsiooni vaikimine või tegevusetus – Trahvina enammakstud summa tagastamine ilma võlausaldajaks oleva ettevõtja nõutud intressi maksmise osas seisukohta võtmata – Väljajätmine

(EÜ artikkel 230)

Summary

1. Kuigi Euroopa Kohtul ei ole pädevust kontrollida Esimese Astme Kohtu poolt asjaoludele antud hinnangut, on tal EÜ artikli 225 alusel pädevus teostada järelevalvet nende asjaolude õigusliku kvalifitseerimise ja Esimese Astme Kohtu poolt selle alusel tehtud õiguslike järelduste üle.

(vt punkt 36)

2. Tühistamishagi esemeks olla võivad õigusaktid EÜ artikli 230 tähenduses on meetmed, mis tekitavad siduvaid õiguslikke tagajärgi hageja huve puudutaval viisil, muutes selgelt tema õiguslikku olukorda. Põhimõtteliselt ei tohiks pelka vaikimist käsitleda vaikimisi keeldumisena, välja arvatud juhul, kui selline tagajärg on ühenduse õigusnormiga sõnaselgelt ette nähtud. Välistamata, et teatavate eriliste asjaolude esinemisel võib selle põhimõtte jätta kohaldamata, selliselt et institutsiooni vaikimist või tegevusetust võib erandjuhtudel lugeda vaikimisi keeldumise otsusega samaväärseks, tuleb tõdeda, et juhul kui Esimese Astme Kohtu otsusega vähendatakse trahvisummat ja hageja saadab komisjonile seejärel kirja, paludes komisjonil tagastada alusetult makstud trahviosa koos intressiga, ei kujuta komisjonipoolne põhisumma tasumine ilma nõutud intressi maksmise osas selget seisukohta võtmata vaikimisi tehtud otsust selle nõude täitmisest keelduda.

(vt punktid 44 ja 45)
Keywords

Summary



Keywords

1. Keskkond – Loodusliku linnustiku kaitse – Direktiiv 79/409 – Rakendamine liikmesriikide poolt – Kaitstud liikide tapmise või püüdmise keelu erandid – Viljasaagile tõsise kahju ärahoidmine – Tingimus – Teiste rahuldavate lahenduste puudumine

(Nõukogu direktiiv 79/409, artikli 9 lõike 1 punkt a)

2. Keskkond – Loodusliku linnustiku kaitse – Direktiiv 79/409 – Rakendamine liikmesriikide poolt – Kaitstud liikide tapmise või püüdmise keelu erandid – Tingimus – Vähesel arvul püüdmine – Kriteeriumid

(Nõukogu direktiiv 79/409, artikli 9 lõike 1 punkt c)

Summary

1. Direktiivi 79/409 loodusliku linnustiku kaitse kohta artiklis 8, mis keelab kõikide massilise või mittevalikulise püüdmise või jahipidamise vahendite, seadiste või viiside kasutamise, sätestatud erandit võib lubada nimetatud direktiivi artikli 9 lõike 1 sätete alusel, kui ei ole olemas teist rahuldavat lahendust artikli 9 lõike 1 punktides a–c ammendavalt loetletud põhjustel, sealhulgas viljasaagile tõsise kahju ärahoidmiseks.

(vt punkt 24)

2. Selleks, et hinnata, kas liikmesriigi poolt direktiivi 79/409 loodusliku linnustiku kaitse kohta artikli 9 lõike 1 punkti c alusel antud erand vastab tingimusele, et asjaomaste lindude püüdmine peaks toimuma vähesel arvul, võib Euroopa Kohus muude vastupidiste teaduslike tõendite puudumisel ja ORNIS-komitee, mis on vastavalt nimetatud direktiivi artiklile 16 asutatud selle direktiivi teaduse ja tehnika arenguga kohandamise komitee, arvamuste teadusliku väärtuse tunnustamise tõttu kasutada neid viitena. See on nii vähese arvu kriteeriumi määratleva arvamuse puhul, hoolimata sellest, et see ei ole liikmesriikidele õiguslikult siduv.

(vt punkt 41)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Ravimid – Müügiluba – Lihtsustatud hübriidkord – Referentsravim loataotluse läbivaatamise ajal – Pädeva ametiasutuse võimalus tugineda sellise toote uuele farmatseutilisele vormile, millele on ühenduse müügiluba antud vähemalt kuueks või kümneks aastaks

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/83, artikli 10 lõike 1 punkti a alapunkt iii)

Summary

Ravimi C müügiloa taotluse võib esitada direktiivi 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta artikli 10 lõike 1 punkti a alapunktis iii ette nähtud lihtsustatud menetluse e „hübriidkorra” kohaselt, kui taotluses soovitakse tõendada, et ravim C on oluliselt sarnane ravimiga B, kui ravim B on ravimi A uus farmatseutiline vorm ja kui ravimile A, kuid mitte ravimile B, on nimetatud sätte kohaselt antud ühenduse müügiluba vähemalt kuueks või kümneks aastaks.

(vt punkt 30 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Komisjoni õigus esitada hagi – Kaalutlusõiguse teostamine – Piirid

(EA artikkel 141)

2. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Vaidluse ese – Kohtueelse menetluse käigus kindlakstegemine – Põhjendatud arvamuse täitmiseks sätestatud tähtaja möödumise ning hagi esitamise vahelisel perioodil asjaomaste siseriiklike õigusnormide oluline muutmine – Uus põhjendatud arvamus

(EA artikkel 141)

Summary

1. EA artikliga 141 kehtestatud korra kohaselt on komisjonil liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi esitamisel kaalutlusõigus ning Euroopa Kohus ei ole pädev hindama selle õiguse kasutamise otstarbekust. Seevastu on Euroopa Kohtu pädevuses vastaval juhul hinnata seda, kas EA artikli 141 alusel esitatud hagi on vastuvõetamatu selle hilinenult esitamise või menetluse kuritarvitamise tõttu.

(vt punktid 16 ja 17)

2. EA artikliga 141 ette nähtud kohtueelse menetluse korrapärasus on üks asutamislepinguga sätestatud peamine tagatis, et kaitsta mitte ainult asjaomase liikmesriigi õigusi, vaid tagada ka see, et võimaliku kohtumenetluse esemeks on selgelt piiritletud vaidlus.

Seega, kuna asjaomaseid siseriiklikke õigusakte on põhjendatud arvamuse täitmiseks sätestatud tähtaja möödumise ning liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi esitamise vahelisel perioodil oluliselt muudetud, võib see areng muuta Euroopa Kohtu tehtud otsuse olulises osas kasutuks. Sellises olukorras võiks olla soovitatav, et komisjon ei esitaks mitte hagi, vaid uue põhjendatud arvamuse, milles ta täpsustataks neid etteheiteid, mida ta muutunud olukorras soovib jätkuvalt esitada.

(vt punktid 20 ja 21)
Keywords

Summary



Keywords

1. Õigusaktide ühtlustamine – Kaubamärgid – Direktiiv 89/104 – Ühenduses või Euroopa Majanduspiirkonnas kaubamärgi omaniku poolt turule viidud kaup – Mõiste „on […] turule viinud” – Ühenduse õiguskorras ühetaoline tõlgendamine

(Nõukogu direktiiv 89/104, artikli 7 lõige 1)

2. Õigusaktide ühtlustamine – Kaubamärgid – Direktiiv 89/104 – Ühenduses või Euroopa Majanduspiirkonnas kaubamärgi omaniku poolt turule viidud kaup – Mõiste „on […] turule viinud” – Kaubad, mida kaubamärgi omanik importis Euroopa Majanduspiirkonda või pakkus seal müügiks, kuid mis jäid müümata – Välistamine

(Nõukogu direktiiv 89/104, artikli 7 lõige 1)

3. Õigusaktide ühtlustamine – Kaubamärgid – Direktiiv 89/104 – Ühenduses või Euroopa Majanduspiirkonnas kaubamärgi omaniku poolt turule viidud kaup – Müük Euroopa Majanduspiirkonnas asuvale ettevõtjale – Euroopa Majanduspiirkonnas edasimüügi keeld – Keelu vastane edasimüük – Omaniku ainuõiguse ammendumine

(Nõukogu direktiiv 89/104, artikli 7 lõige 1)

Summary

1. Esimese direktiivi 89/104 kaubamärkide kohta, muudetud Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga, artikli 7 lõikes 1 kasutatud mõiste „on [Euroopa Majanduspiirkonnas] turule viinud” kujutab endast määravat asjaolu selle direktiivi artiklis 5 toodud kaubamärgi omaniku ainuõiguse lõppemisel. Seetõttu tuleb seda mõistet ühenduse õiguskorras ühetaoliselt tõlgendada.

(vt punktid 31 ja 32)

2. Esimese direktiivi 89/104 kaubamärkide kohta, muudetud Euroopa Majanduspiirkonna (edaspidi „EMP”) lepinguga, artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kaubamärgiga tähistatud kaupu ei loeta EMP-s turule viiduks siis, kui kaubamärgi omanik on nad EMP-sse importinud eesmärgiga neid seal müüa või on neid tarbijatele EMP-s müügiks pakkunud nii oma kauplustes kui ka seotud äriühingu kaupluses, ilma et neid oleks õnnestunud müüa.

Olgugi et on tõsi, et müük, mis võimaldab omanikul oma kaubamärgi majanduslikku väärtust realiseerida, ammendab direktiiviga antud ainuõigused ning kui omanik impordib oma tooted eesmärgiga neid EMP-s müüa või pakub neid EMP-s müügiks, ei vii ta neid turule eespool viidatud sätte tähenduses, ei anna need teod kolmandatele isikutele õigust käsutada kaubamärgiga tähistatud kaupu ega võimalda kaubamärgi omanikul kaubamärgi majanduslikku väärtust realiseerida. Lisaks, isegi pärast nende tegude sooritamist säilib omanikul õigus säilitada kaubamärgiga tähistatud kaupade üle täielik kontroll, et tagada nende kvaliteet.

(vt punktid 40–42, 44, resolutiivosa punkt 1)

3. Kaubamärgi omaniku ja Euroopa Majanduspiirkonnas (EMP) asuva äriühingu vahel sõlmitud müügilepingus kaubamärgiga tähistatud kaupade kohta sisalduv tingimus, millega keelatakse kaupade edasimüük selles piirkonnas, puudutab ainult nende lepingupoolte vahelisi suhteid. See ei välista turuleviimist EMP-s esimese direktiivi 89/104 kaubamärkide kohta, muudetud EMP lepinguga, artikli 7 lõike 1 tähenduses ega takista seega omaniku ainuõiguse ammendumist olukorras, kus seda sätet rikkudes on toimunud edasimüük EMP-s.

(vt punktid 54, 56, resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Põllumajandus – Õigusaktide ühtlustamine – Pestitsiidide jäägid taimset päritolu saadustes ja nende pinnal – Direktiiv 90/642 – Direktiivi kohaldatavus lisades nimetamata tootele – Tingimus – Eelnev teaduslik hindamine – Direktiivi kohaldamatus viinapuulehtedele hinnangu puudumise tõttu

(Nõukogu direktiiv 90/642)

Summary

Asjaolu, et teatud saadust ei ole mainitud direktiivi 90/642 teatavates taimset päritolu saadustes, sealhulgas puu- ja köögiviljas, sisalduvate ja nende pinnal esinevate pestitsiidide jääkide lubatud piirnormide kehtestamise kohta lisades, ei välista direktiivi kohaldamist kõnealuse saaduse suhtes. Sellega seoses tuleks kontrollida, et kas kõnealust saadust saab pestitsiidide jääkide piirnorme reguleerivate eeskirjade kontekstis seostada mõne direktiivis 90/642 selgelt viidatud saaduse või tooterühmaga. Kontrollimise puhul tuleb arvesse võtta nimetatud direktiivi üldist eesmärki, milleks on ühest küljest vajadus kaitsta tõhusalt taimi ja taimseid saadusi kahjulike organismide ja umbrohu eest eesmärgiga tagada ühenduses nende saagikus ja põllumajanduslik tootlikkus ning teisest küljest vajadus kaitsta inimeste ja loomade tervist ning keskkonda pestitsiidide ebasoodsa mõju eest.

Direktiivi 90/642 lisades nimetamata toote või saaduse kandmine direktiivis osundatud tooterühma või alarühma eeldab, et saadusele on eelnevalt antud teaduslik hinnang, mis lähtub käesoleva otsuse eelmises punktis nimetatud kahest tingimusest, mis tulenevad kõnealuse direktiivi üldisest eesmärgist, ja mille puhul võib järeldada, et arvestades nimetatud kahte tingimust, on kõnealusele tootele lubatud kohaldada vastava tooterühma või alarühma kohta kehtestatud pestitsiidide jääkide piirnorme.

Järelikult ei saa direktiivi 90/642 kohaldada viinapuulehtedele, mida ei ole koos teiste toodetega mainitud direktiivi lisades, kuna tänaseni ei ole antud teaduslikku hinnangut pestitsiidide soodsate ja ebasoodsate mõjude kohta viinapuulehtedele.

(vt punktid 22–24, 26)
Keywords

Summary



Keywords

1. Õigusaktide ühtlustamine – Telekommunikatsioonisektor – Avatud võrgu (ONP) pakkumine kõneside suhtes ja telekommunikatsiooni universaalteenus – Direktiiv 98/10 – Kataloogiteenused – Universaalteenuse osutaja kohustused – Abonente puudutava asjakohase teabe edastamine – Asjakohase teabe mõiste

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 98/10, artikli 6 lõige 3)

2. Õigusaktide ühtlustamine – Telekommunikatsioonisektor – Avatud võrgu (ONP) pakkumine kõneside suhtes ja telekommunikatsiooni universaalteenus – Direktiiv 98/10 – Kataloogiteenused – Universaalteenuse osutaja kohustused – Abonente puudutava asjakohase teabe edastamine – Kulupõhine arve – Piirid

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 98/10, artikli 6 lõige 3)

Summary

1. Direktiivi 98/10/EÜ avatud võrgu (ONP) pakkumise kohaldamise kohta kõneside suhtes ja telekommunikatsiooni universaalteenuse kohta konkurentsitingimustele vastavas keskkonnas artikli 6 lõiget 3 tuleb tõlgendada selliselt, et „asjakohane teave”, mida peab abonentide kohta esitama universaalteenuse osutaja, hõlmab vaid neid andmeid, mis on seotud abonentidega, kes pole esitanud vastuväiteid sellele, et nende andmed esinevad avaldatavas nimekirjas, ning mis on piisav, et lubada telefonikataloogi kasutajatel leida abonendid, keda nad otsivad. Need andmed hõlmavad reeglina abonendi nime, aadressi, k.a postiindeksit ning ka telefoninumbrit või -numbreid, mis neile asjaomane organisatsioon on eraldanud. Igal juhul on liikmesriikide otsustada, kas teisi andmeid tehakse siseriikliku situatsiooni eripära tõttu kasutajatele kättesaadavaks, et identifitseerida abonente.

(vt punkt 36, resolutiivosa punkt 1)

2. Direktiivi 98/10 avatud võrgu (ONP) pakkumise kohaldamise kohta kõneside suhtes ja telekommunikatsiooni universaalteenuse kohta konkurentsitingimustele vastavas keskkonnas artikli 6 lõikes 3 ette nähtud universaalteenuse osutaja kohustust edastada abonente puudutavat asjakohast teavet kolmandatele isikutele ausatel, kulupõhistel ja mittediskrimineerivatel tingimustel tuleb tõlgendada selliselt, et mis puudutab andmeid nagu isiku nimi, aadress ning eraldatud telefoninumber, võivad universaalteenuse osutaja arves sisalduda vaid kolmandatele isikutele nende andmete tegeliku kättesaadavaks tegemisega seotud kulud. Seevastu mis puudutab lisaandmeid, mida teenuse osutaja ei pea kolmandatele isikutele kättesaadavaks tegema, on teenuse osutajal õigus arvele lisada kättesaadavaks tegemisega seotud kulude kõrval lisakulutused, mida ta on pidanud kandma nende andmete kogumisel tingimusel, et kolmandate isikute võrdne kohtlemine on tagatud.

(vt punkt 42, resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Riiklike teenuslepingute sõlmimise kord – Direktiiv 92/50 –Kohaldamisala – Leping, mis ei ole seotud tellija tegevusega üldistes huvides – Hõlmamine – Leping, millega nähakse ette teenuseosutajana tegutseva piirkondliku omavalitsuse tegevuse edasivolitamine – Hõlmamine

(Nõukogu direktiiv 92/50, artikli 1 punktid a ja b, artiklid 8 ja 11)

Summary

Direktiivi 92/50, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord, artiklis 8 koostoimes sama direktiivi artikli 1 punktidega a ja b ning artikli 11 lõikega 1 sätestatakse, et teenuseosutaja ja piirkondliku omavalitsuse vahel kirjalikult sõlmitud rahaliste huvidega seotud lepingud tuleb sõlmida käesoleva direktiivi tähenduses avatud, piiratud või läbirääkimiste menetlust kasutades niipea, kui need käsitlevad direktiivi IA lisas loetletud teenuseid.

Sellega seoses asjaolu, et leping ei ole hõlmatud selle piirkondliku omavalitsuse tegevusega üldistes huvides, vaid pigem selgelt eristatava ning konkurentsile allutatud iseseisva majandustegevusega, ei tähenda veel, et nimetatud lepingut ei saaks lugeda direktiivi 92/50 artiklite 8 ja 11 tähenduses riiklikuks lepinguks. Tegelikult ei tehta artikli 1 punktis a vahet tellija sõlmitud riiklikel lepingutel, mis on sõlmitud üldiste huvidega seotud ülesande täitmiseks, ja nendel lepingutel, millel puudub seos sellise ülesandega.

Samuti ei oma tähtsust, et tellija kavatseb ise käituda teenuseosutajana ja et asjaomase lepinguga kavatsetakse selle raames üks osa tema tegevusest kolmandale isikule edasi volitada.

(vt punktid 13, 16, 18)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Kuuenda direktiiviga ette nähtud maksuvabastused – Kinnisvara rendi maksuvabastus – Mõiste – Ajutise kasutusõiguse andmine peamiselt kasutatava pinna suurusest sõltuva tasu eest – Hõlmamine – Tingimus – Lepingud, mille eesmärk on eelkõige passiivne ruumide või kinnisvara pindade kättesaadavaks tegemine ajalisest kestusest sõltuva tasu eest

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 13 B punkt b)

Summary

Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 13 B punkti b tuleb tõlgendada nii, et „kinnisvara rendileandmise” tehingud selle sätte tähenduses on tehingud, millega äriühing annab paralleelselt erinevate lepingutega endaga seotud äriühingutele ajutise õiguse kasutada ühte ja sama hoonet kasutatava pinna suurusest sõltuva tasu eest ning mille lepingute, nii nagu neid täidetakse, eesmärk on hoonete ja kinnisvara pindade passiivne kasutusse andmine kasutuse ajalisest kestusest sõltuva tasu eest ning mitte teisiti liigitatavate teenuste osutamine.

(vt punkt 28 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Põllumajandus – Õigusaktide ühtlustamine – Toorpiima, kuumtöödeldud piima ja piimapõhiste toodete valmistamise ja turuleviimise tervishoiueeskirjad – Direktiiv 92/46 – Mõiste „piimapõhiste toodete valmistamiseks kasutatav piim” – Piimast komponendid tootes, millel on ka muid komponente – Väljajätmine

(Nõukogu direktiiv 92/46, artikli 2 punkt 2)

2. Põllumajandus – Õigusaktide ühtlustamine – Toorpiima, kuumtöödeldud piima ja piimapõhiste toodete valmistamise ja turuleviimise tervishoiueeskirjad – Direktiiv 92/46 – Mõiste „piimapõhised tooted” – Pooltooted – Kaasaarvamine – Kriteeriumid –Toote iseloomulikud ja objektiivsed omadused

(Nõukogu direktiiv 92/46, artikli 2 punkt 4)

Summary

1. Nõukogu direktiivi 92/46, millega sätestatakse toorpiima, kuumtöödeldud piima ja piimapõhiste toodete tootmise ja turuleviimise tervishoiueeskirjad, artikli 2 punkti 2 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „piimapõhiste toodete valmistamiseks kasutatav piim” ei hõlma piimast komponente sellises tootes, millel on ka muid komponente, mis ei ole piimast ja mida ei saa piimast komponentidest eraldada. Seega käsitleb see säte ainult piima kui lihttoodet, mille koostist võib muuta ainult naturaalpiima komponentide lisamise ja/või eemaldamisega.

(vt punktid 26, 28 ja resolutiivosa punkt 1)

2. Direktiivi 92/46, millega sätestatakse toorpiima, kuumtöödeldud piima ja piimapõhiste toodete tootmise ja turuleviimise tervishoiueeskirjad, artikli 2 punkti 4 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „piimapõhised tooted” hõlmab nii lõpptooteid kui ka pooltooteid, mida peab enne müüki tarbijale täiendavalt töötlema. Seega tuleb kontrollida, kas pooltootes sisalduv piim on kas koguseliselt või toote iseloomustamisel oluline koostisosa. Selleks tuleb arvestada kõiki pooltoote iseloomulikke ja objektiivseid omadusi importimise hetkel, eriti piima või piimatoote suhtelist sisaldust pooltootes, pooltoote kasutusvõimalusi ja selle maitset.

(vt punktid 34, 37–39 ja resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Konventsioon kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta – Suhted teiste konventsioonidega – Erivaldkonda puudutavad konventsioonid – Kohtualluvuse eeskirju sisaldav konventsioon – Kostja poolt kohtu rahvusvahelise pädevuse vaidlustamine sellise konventsiooni alusel – Menetleva kohtu poolt Brüsseli konventsiooni artikli 57 alusel erikonventsiooni kohtualluvuse eeskirjade järgimine

(27. septembri 1968. aasta Brüsseli konventsioon, artikkel 20 ja artikli 57 lõike 2 punkt a)

Summary

27. septembri 1968. aasta konventsiooni kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades, mida on muudetud 9. oktoobri 1978. aasta konventsiooniga seoses Taani Kuningriigi, Iirimaa ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi ühinemisega, 25. oktoobri 1982. aasta konventsiooniga seoses Kreeka Vabariigi ühinemisega, 26. mai 1989. aasta konventsiooniga seoses Hispaania Kuningriigi ja Portugali Vabariigi ühinemisega ja 29. novembri 1996. aasta konventsiooniga seoses Austria Vabariigi, Soome Vabariigi ja Rootsi Kuningriigi ühinemisega, artikli 57 lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et ühe osalisriigi kohus, kuhu on kaevatud teises osalisriigis alalist asukohta omav kostja, võib oma pädevuse tuletada erikonventsioonist, mille osaline on ka see esimene riik ja mis sisaldab kohtualluvuse erieeskirju, isegi kui kostja ei võta asjaomases menetluses põhiküsimuses seisukohta ja vaidlustab formaalselt sellise kohtu rahvusvahelise pädevuse.

Kuigi sellega seoses on tõsi, et 27. septembri 1968. aasta konventsiooni artikli 20 kohaselt, mis on kohaldatav sama konventsiooni artikli 57 lõike 2 punkti a teise lause alusel, peab asjaomane kohus omal algatusel deklareerima, et ta ei ole asjas pädev, kui ta pädevus ei tulene selle konventsiooni sätetest, siiski tuleb selle kohtu pädevus lugeda põhinevaks sellel samal konventsioonil, kuna selle artiklis 57 sätestatakse nimelt, et erikonventsioonides sätestatud kohtualluvuse eeskirju käesolev konventsioon ei mõjuta.

Neis tingimustes peab osalisriigi kohus, kuhu teises osalisriigis alalist asukohta omav kostja on kaevatud, ent ei ilmu, omal algatusel oma pädevust kontrollides arvestama kohtualluvuse eeskirjadega erikonventsioonidest, mille osaline ka esimene liikmesriik on.

(vt punktid 16–20 ja resolutiivosa)