ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 14/36

29. juulil 2016 esitatud hagi – The Regents of the University of California versus Ühenduse Sordiamet – Nador Cott Protection ja CVVP (Tang Gold)

(Kohtuasi T-405/16)

(2017/C 014/44)

Hagiavalduse keel: hispaania

Pooled

Hageja: The Regents of the University of California (Riverside, California, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: advokaadid J. Muñoz-Delgado Mérida, S. Poza Martínez, M. Esteve Sanz ja J. Lissen Arbeloa)

Kostja: Ühenduse Sordiamet (CPVO)

Teised menetluspooled apellatsiooninõukogus: Nador Cott Protection SARL (Saint-Raphaël, Prantsusmaa) ja Club de Variedades Vegetales Protegidas (Valencia, Hispaania)

Andmed CPVO menetluse kohta

Ühenduse vaidlusaluse taimesordi omanik: hageja

Ühenduse vaidlusalune taimesort: ühenduse taimesort nr EU 38924, sordinimetus Tang Gold, liik: Citrus reticulata Bianco

Vaidlustatud otsus: sordiameti apellatsiooninõukogu 29. aprilli 2016. aasta otsus asjas A006/2014

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— omistada sordile Nadorcott seoses protokolli CPVO-TP 201/2 tunnusega nr 68 väljendumistase „väga kõrge“, mis kaasneb märkega 9, või teise võimalusena väljendumistase „kõrge“, mis kaasneb märkega 7, ja lisada see liigitus naabersortide erinevuste teatisesse, mis kuulub sordi Tang Gold ametliku kirjelduse juurde.

— tunnustada ilmselgete erinevuste esinemist sortide Tang Gold ja Nardorcott vahel osas, mis puudutab protokolli CPVO-TP 201/2 tunnuseid nr 5, 6, 14, 15, 16, 37, 50, 60 ja 65, tuvastada see fakt ja parandada naabersortide erinevuste teatist, mis kuulub sordi Tang Gold ametliku kirjelduse juurde, lisades sinna nimetatud erinevused.

Väited

— Määruse nr 2100/94 artiklite 57, 62, 67, 75 ja 81 rikkumine.

— Määruse nr 874/09 artikli 49 rikkumine.

— Instituto Valenciano de Investigaciones Agrariase (Valencia põllumajandusuuringute instituut) teatise „Esile kutsutud mutageneesi teel seemnete sisalduse vähendamise olulisus“ väär tõlgendamine.

— Tunnuse nr 68 sõltumatus keskkonnatingimustest.
—

Kaks hagejat, kellele on adresseeritud kolm üksikotsust ehk vastavalt 2. juuni 2016. aasta, 13. juuni 2016. aasta ja 12. aprilli 2016. aasta otsus, millest kahe esimesega keelduti andmast taotletud puhkusi ja kolmandaga rahuldati ühe hageja puhkusetaotlus, kuid arvati taotletud puhkusepäevad 3,5-päevase kvoodi hulka, on seisukohal, et nimetatud üksikotsused tuleks tühistada vastavalt ülaltoodud väitele.
—

tühistada komisjoni 13. septembri 2016. aasta rakendusmäärus (EL) 2016/1647, millega kehtestatakse uuesti lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse ajutine tollimaks nahast pealsetega jalatsite impordi suhtes, mis on pärit Vietnamist ning mida toodavad äriühingud Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd. ja temaga seotud äriühing Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd., Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, ning täidetakse Euroopa Kohtu otsust liidetud kohtuasjades C-659/13 ja C-34/14 (ELT L 245, lk 16);
—

Nende väidete põhjendamiseks toob hageja eelkõige välja, et vastavalt personalieeskirjade asjakohastele sätetele puudub ametisse nimetaval asutusel kaalutlusõigus töövõimetuse tuvastamise menetluses ametniku püsivat töövõimetust tunnustada või mitte, sest töövõimetuskomitee otsus on siduv, ning isegi kui eeldada, et ametisse nimetaval asutusel on selles menetluses kaalutlusõigus, puudus hageja juhtumi puhul õiguspärane põhjus tema püsiva töövõimetuse tunnustamata jätmiseks.
—

tühistada komisjoni 13. septembri 2016. aasta rakendusmäärus (EL) 2016/1647, millega kehtestatakse uuesti lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse ajutine tollimaks nahast pealsetega jalatsite impordi suhtes, mis on pärit Vietnamist ning mida toodavad äriühingud Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd. ja temaga seotud äriühing Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd., Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, ning täidetakse Euroopa Kohtu otsust liidetud kohtuasjades C-659/13 ja C-34/14 (ELT L 245, lk 16); ja
1.

Esimene väide, et Avaliku Teenistuse Kohus rikkus kahte õigusnormi. Esiteks tühistas Avaliku Teenistuse Kohus vaidlusaluse otsuse, see tähendab komisjoni 16. septembri 2014. aasta otsuse kohaldada teisele menetluspoolele meditsiinilist lisatingimust, mis on ette nähtud Euroopa Liidu muude teenistujate teenistustingimuste artiklis 32, ja keeldus talle invaliidsustoetuse maksmisest, samas kui otsuse tühistamine mõistliku aja põhimõtte rikkumise eest toimub üksnes erandjuhtudel. Teiseks leidis Avaliku Teenistuse Kohus ekslikult, et otsuse tegemisega liiga pikalt viivitamine võis mõjutada otsuse sisu kui sellist. Apellant viitab ka põhjendamiskohustuse rikkumisele selle teise aspekti puhul.
—

Esimene väiteosa, mis puudutab seda, et individuaalsete maksete haldamise ja maksmise ameti üksuse 4 osakond 1 ja personalihalduse peadirektoraadi E direktoraadi direktor leidsid, et kuna 19. mai 2014. aasta leping, millega hageja asus tegevusüksusesse II, oli uus ja tegemist oli uue töölevõtmisega, siis personalieeskirjade XIII lisa artikli 22 lõike 1 teine lõik ja artikli 21 teine lõik ei ole hagejale kohaldatavad, mistõttu personalieeskirjade artikli 77 viies ja teine lõik on talle just kohaldatavad, samas kui XIII lisa artiklitega 21 ja 22 ette nähtud teenistusse asumise kuupäev on esimese töölevõtmise kuupäev.
—

Sellega seoses väidetakse, et komisjon on teinud ilmseid vigu järeldades, et 2011. aasta vaidluse lahendamise kokkulepe tõi kaasa majandusliku eelise ja seetõttu riigiabi hageja kasuks. 2011. aasta vaidluse lahendamise kokkuleppega piirdus Madridi omavalitsusüksus sellega, et tunnistas oma vastutust 1998. aasta rakenduslepingu täitmata jätmise eest. Lisaks ei võtnud komisjon turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja põhimõtet kohaldades arvesse seda, et alternatiivid 2011. aasta vaidluse lahendamise kokkuleppele, näiteks kohtusse pöördumine, oleks olnud omavalitsusüksusele palju koormavamad.
—

tühistada komisjoni 18. augusti 2016. aasta rakendusmäärus (EL) 2016/1395, millega kehtestatakse uuesti lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit ning äriühingute Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd. ja Win Profile Industries Ltd toodetud nahast pealsetega jalatsite impordi suhtes ja nõutakse lõplikult sisse kõnealuse impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks ning täidetakse Euroopa Kohtu otsust liidetud kohtuasjades C-659/13 ja C-34/14 (ELT L 225, lk 52);
3.

Kolmas väide, et rikutud on hartat seetõttu, et vaidlustatud otsuses ei ole võetud arvesse, et Ühendriikide õigusnormid ei näe ette tõhusaid õiguskaitsevahendeid ning olenemata sellest on selles järeldatud, et eespool viidatud kaitse tase on võrdne.
3.

Kolmas väide, et rikutud on ELTL artiklit 107 ja põhjendamiskohustust ning tehtud ilmne hindamisviga selles ulatuses, milles vaidlustatud otsus kinnitab, et väidetav kava annab eelise.
2.

Teine väide, et on rikutud objektiivsuse ja erapooletuse nõudeid ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklit 41, mis on vaidlusaluse hindamisaruande puuduseks. — Hageja on nimelt seisukohal, et asja konkreetsetest asjaoludest tuleneb, et hindajad ja eelkõige apellatsiooniastme hindajad ei täitnud oma ülesandeid objektiivselt ja erapooletult.
1.

Esimese väite kohaselt sisaldab vaidlustatud otsus faktivigu, rikub õigusnormi ega ole piisavalt põhjendatud osas, milles leitakse, et maksualased siduvad eelotsused võivad olla uus abi. Hageja toob oma väite põhjendamiseks välja järgmise: esiteks, komisjon on rikkunud õigusnormi, kuna ei asunud kohe alguses järeldusele, et kui maksualaste siduvate eelotsuste tegemine või individuaalsed eelotsused peaks endast kujutama riigiabi, oleks tegemist olemasoleva abiga; teiseks, komisjon on teinud faktivea, märkides, et maksualaste siduvate eelotsuste õiguslik alus on 2010. aasta tulumaksuseaduse § 42; ning kolmandaks, kuna otsus on põhjendamata osas, milles väidetakse, et maksualaste siduvate eelotsuste tegemine kujutab endast uut abi, kuna selline väide on vasturääkiv väitega, et eelotsuste tegemine on samaväärne „de facto korraga“.
ET Euroopa Liidu Teataja C 22/41

14. novembril 2016 esitatud hagi – N & C Franchise versus EUIPO – Eschenbach Optik (ojo sunglasses)

(Kohtuasi T-792/16)

(2017/C 022/56)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: N & C Franchise Ltd (Nikosia, Küpros) (esindajad: advokaadid C. Chrysanthis, P.-V. Chardalia ja A. Vasilogamvrou)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Eschenbach Optik GmbH (Nürnberg, Saksamaa)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Taotleja: hageja

Vaidlusalune kaubamärk: sõnalisi osi „ojo sunglasses“ sisaldav kujutismärk – Euroopa Liidu kaubamärk nr 13 224 761

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO viienda apellatsioonikoja 9. septembri 2016. aasta otsus asjas R 32/2016-5

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väide
3.

Kolmas väide, et on rikutud hoolitsemiskohustust, kuna teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutus ütles esiteks hageja lepingu üles enne, kui ta võttis otsuse isiklikel põhjustel puhkuse pikendamise kohta; teiseks tegutses see asutus nii ilma, et hagejale oleks tehtud esimene tööle ennistamise ettepanek ning kolmandaks ei antud hagejale teada, kas on olemas eelarvevõimalused tema tasustamiseks pärast puhkuse lõppu.
—

Hagejad väidavad, et vaidlustatud otsuses on valesti kohaldatud eelnimetatud sätet selles osas, milles leitakse, et avalikustamine kahjustaks majandushuve; nad väidavad ka, et otsus kahjustab ülekaalukat avalikku huvi.
Esimese väite kohaselt on 2015. aasta töötasude ja hüvitiste iga-aastase läbivaatamise suunised (edaspidi „2015. aasta suunised“) õigusvastased, kuna nendega on rikutud diskrimineerimiskeeldu, teenistustingimuste artiklit 51 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 12 ja 21. Teise võimalusena väidetakse, et vaidlustatud otsus on õigusvastane, kuna sellega on rikutud 2015. aasta töötasude ja hüvitiste iga-aastase läbivaatamise suuniseid ning tehtud ilmselge hindamisviga.

Hageja leiab, et 2015. aasta suunised on õigusvastased, kuna need asetavad ebasoodsamasse olukorda töötajad, kelle töölkäimise võimalused on piiratud põhjustel, mis objektiivselt ei ole nende kontrolli all, näiteks haiguspuhkus, töötamine osalise tööajaga töövõimetuse tõttu või töökohustustest vabastamine seoses osalemisega personalikomitee töös (või mitme põhjuse koosesinemine), võrreldes kolleegidega, kes on tööandja käsutuses täistööajaga. Vaidlustatud otsus, mis on vastu võetud õigusvastaste suuniste alusel, on seega samuti õigusvastane.

Teise võimalusena, juhul kui 2015. aasta suunised on õiguspärased, leiab hageja siiski, et vaidlustatud otsusega on rikutud 2015. aasta suunised, kuna tema töölt puudumise aja arvessevõtmisega on teda diskrimineeritud, kuigi seda oleks tulnud käsitada hoopis positiivse suhtumise näitajana ja seega võtta töötasude ja hüvitiste iga-aastasel läbivaatamisel arvesse positiivse asjaoluna. Kui kõiki tegureid oleks 2015. aasta suunise kohaselt arvesse võetud, oleks see ilmselgelt pidanud andma töötasude ja hüvitiste läbivaatamisel soodsama tulemuse.
1.

Esimene väide, et on rikutud audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi (2). — Komisjon rikkus audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi artikli 13 lõiget 1, kui ta otsustas, et Saksamaa võetud meede on vastavalt muudatusettepanekus antud tõlgendusele nimetatud artikliga kooskõlas; — Komisjon rikkus audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi artikli 2 lõiget 1, artikli 2 lõiget 2 ja artiklit 3, kui ta otsustas, et Saksamaa võetud meede ei ole päritoluriigi põhimõttega vastuolus.
—

tühistada nii Ühtse Kriisilahendusnõukogu 15. aprilli 2016. aasta otsus SRB/ES/SRF/2016/06 („Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/06)“) kui ka Ühtse Kriisilahendusnõukogu 20. mai 2016. aasta otsus SRB/ES/SRF/2016/13 („Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)“) vähemalt selles osas, milles need otsused puudutavad hagejat;
—

igal juhul tühistada selle otsuse artiklid 2–4 osas, milles need (a) kohustavad esitama tagasimaksenõude muudele üksustele kui need, kelle suhtes on tehtud kõnealuses otsuses määratletud „ülemäärast kasumit käsitlev eelotsus“, ja (b) kohustavad nõudma tagasi kasusaanud isiku maksusäästule vastava summa, ilma et Belgial oleks lubatud võtta arvesse tegelikku ülespoole korrigeerimist teise riigi maksuameti poolt; ning
ET Euroopa Liidu Teataja C 22/37

28. septembril 2016 esitatud hagi – Enrico Colombo ja Giacomo Corinti versus komisjon

(Kohtuasi T-690/16)

(2017/C 022/52)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hagejad: Enrico Colombo SpA (Sesto Calende, Itaalia), Giacomo Corinti (Ispra, Itaalia) (esindajad: advokaadid R. Colombo ja G. Turri)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada otsus, mille põhiandmed ei ole teada, kuid mis tehti teatavaks 20. juuli 2016. aasta kirjaga ref. Ares (2016) 371182, milles Euroopa Komisjon, Teadusuuringute Ühiskeskus (JRC) – Ispra asukoha arendus – tunnistas hankemenetluse JRC/IPR/2016/C.4/0002/OC raames, mis puudutab Ispra Teadusuuringute Ühiskeskusele tehtavate veevärgi ning kaugkütte ja kaugjahutuse alajaamade ehitus- ja hooldustööde raamlepingut, edukaks teise pakkuja pakkumuse;

— tühistada 20. juuli 2016. aasta kiri ref. Ares (2016) 371182, millega Euroopa Komisjon, Teadusuuringute Ühiskeskus (JRC) – Ispra asukoha arendus – tegi teatavaks hankemenetluse tulemused;

— tühistada hankemenetluse protokollid kuupäevaga 13. mai 2016 ja 28. juuni 2016;

— hüvitada tekitatud kahju, esimese võimalusena mitterahalises vormis, tühistades, tunnistades kehtetuks või jättes kohaldamata Euroopa Komisjoni ja eduka pakkuja vahel 19. augustil 2016 sõlmitud lepingu, mille põhiandmed ei ole teada, ning seejärel võimaldada hagejatel lepingusse astuda;

— teise võimalusena hüvitada kahju summas 500 000,00 eurot või suuremas või väiksemas summas, mida Üldkohus peab asjakohaseks ja millele lisandub intress ning mis on inflatsiooni arvestades ümber hinnatud maksetähtpäeva seisuga.

Väited ja peamised argumendid

Hageja põhjendab oma tühistamisnõudeid kolme väitega: on rikutud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määruse nr 966/2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju ning millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (ELT 2012, L 298, lk 1), artikleid 105 ja 107, on rikutud asjaomast hankemenetlust reguleerivaid erinorme (Lex specialis), on rikutud võrdse kohtlemise ja nõuetekohase menetluse põhimõtteid ning ühtlasi on antud juhul tegemist võimu kuritarvitamisega.

Sellega seoses väidetakse, et eduka pakkuja esitatud pakkumus oleks tulnud kõrvale jätta, kuna see ei vastanud Lex specialis’e nõuetele õigusvõime ja tehniliste võimsuste osas.
1.

Esimene väide, et on rikutud hea halduse põhimõtet, mis on tingitud sellest, et Euroopa Parlamendi juhatusele ei tehtud teatavaks toimiku asjaolusid ega liikumise „Mouvement pour une Europe des nations et des libertés“ (MENL) vastuväiteid.
ET Euroopa Liidu Teataja C 22/58

5. detsembril 2016 esitatud hagi – Techniplan versus komisjon

(Kohtuasi T-853/16)

(2017/C 022/78)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hageja: Techniplan Srl (Rooma, Itaalia) (esindajad: advokaadid R. Giuffrida ja A. Bonavita)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tuvastada, et Euroopa Komisjon on rikkunud ELTL artiklit 265, sest ta ei ole määratlenud Techniplani poolt ametliku märgukirjaga saadetud üleskutsele vaatamata oma seisukohta;

— kohustada teda täitma ELTL artiklis 266 ette nähtud tegutsemiskohustust ning mõista temalt kahjutasuna välja teatav summa iga selle kohustuse täitmisega viivitatud päeva eest ning kohtu- ja menetluskulud.

Väited ja peamised argumendid

Hageja on inseneribüroo, kellega sõlmiti mitu hankelepingut seoses projektidega Aafrika riikides (Banikoara ja Kandi vahelise tee planeerimis- ja asfalteerimistööde kontroll ja järelevalve Beninis, Ouallahi ja Miringoni vahelise tee RN32 tööde kontroll Komooridel, Anjouani ja Moheli asfaltteede rutiinsete hooldustööde järelevalve Komooridel, Ngazidja rutiinsete hooldustööde järelevalve ja kontroll Komooridel, Kinkala ja Mindouli vahelise riigitee nr 1 ehitustööde kontroll ja järelevalve Kongos, Bouari ja Fambélé vahelise tee planeerimis- ja asfalteerimistööde kontroll ja järelevalve Kesk-Aafrika Vabariigis ning tööde kavandamine ja järelevalve PA PNDS raames Kongo Demokraatlikus Vabariigis).

Hageja täpsustab sellega seoses, et kõik need projektid viidi ellu ning neile väljastati sertifikaat siseriiklike tellijate poolt; vastavad arved tasuti ning kiideti heaks projekte finantseerinud Euroopa Komisjoni talituste poolt. Kuid täiesti ootamatult hakati arveid tasuma vaid osaliselt. Hageja väitel kohaldas kostja isegi täpsemalt määratlemata sanktsiooni Euroopa Arengufondi kasuks, ilma et talle oleks midagi konkreetset ette heidetud. Eelkõige näeb Euroopa Komisjon ette Techniplani võlanõuete tasaarvestamise tema täpsemalt määratlemata väidetavate võlakohustustega.

Hageja saatis vastuseks sellistele meetmetele ELTL artikli 265 alusel ametliku märgukirja, milles palus Euroopa Komisjonil võtta vastu akt või määratleda oma ametlik seisukoht tema maksenõude kohta ja määratud sanktsioonide tegeliku olemuse kohta.

Hageja väidab oma hagi toetuseks, et Euroopa Komisjoni pädevad talitused on rikkunud õiguskindluse ja läbipaistvuse põhimõtteid. Seeläbi kahjustati tõsiselt Techniplani subjektiivseid õigusi, kellel on ometigi õiguspärane ootus, et ta teab kindlalt, igal hetkel ja igas olukorras oma õigusi ja kohustusi, mis on ette nähtud ka Euroopa õigusnormides.
—

tuvastada, et komisjon tegi vea, väljastades võlateate numbero3241514040 (nii nagu seda on vähendatud kreeditarvega nr 3233160082), ning et hageja ei ole kohustatud tasuma vastavat 67 984,13 euro suurust summat;
—

Apellatsioonikoda rikkus õigusnorme tehes otsuse, mis on vastuolus määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punktiga b, sest ta asus esiteks ekslikult seisukohale, et kehtetuks tunnistamise taotleja poolne Prantsuse kaubamärgi tegelik kasutamine ei olnud määruse nr 207/2009 artikli 15 lõike 1 punkti a kohaldamisel arvessevõetav kasutamine ja leidis teiseks ekslikult, et kehtetuks tunnistamise taotleja poolne Prantsuse kaubamärgi tegelik kasutamine ei kujutanud endast Prantsuse kaubamärgi kasutamist seoses kaupadega „inhalaatorid, inhalatsiooniaparaadid“.
2.

Teine, teise võimalusena esitatud väide: rikutud on aluslepinguid või õigusnormi, mida tuleb kohaldada nende rakendamisel, ning tehtud on ilmselge hindamisviga ja põhjendus on puudulik, kuna otsusega C(2014) 4443 final leitakse vääralt, et Telefónica võetud kohustused võiksid kõrvaldada mis tahes konkurentsiprobleemi.
1.

Esimene väide, et komisjon on ületanud talle ELTL artikli 291 lõikes 2 ja määruses (EÜ) nr 1907/2006 antud rakendusvolitusi. — Komisjon ületas enda rakendusvolitusi seeläbi, et ta jättis tähelepanuta määruse nr 1907/2006 artikli 55 ja artikli 60 lõike 4 ning andis taotletud autoriseeringu ilma, et selleks oleksid täidetud määruses ette nähtud tingimused, käitudes sellega vastuolus määruse eesmärgiga. — Komisjon rikkus määruse nr 1907/2006 artikli 60 lõiget 4, sest ta andis autoriseeringu ilma ise selle artikli alusel autoriseeringu andmise tingimustele hinnangut andmata ega kontrollinud piisavalt, kas selle artikli alusel autoriseeringu andmiseks vajalikud tingimused on täidetud. — Komisjon rikkus ka määruse nr 1907/2006 artiklit 55, sest ta andis autoriseeringu vastuolus selle eesmärgiga, milleks on eelkõige tagada siseturu hea toimimine ja väga ohtlike ainete järkjärguline asendamine sobivate alternatiivsete ainete või tehnoloogiatega, kui need on majanduslikult sobivad ja tehniliselt rakendatavad.
2.

Teine väide, et on rikutud tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 41 ning Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 277 alusel on personalieeskirjade artikkel 90 õigusvastane ja mittekohaldatav.
—

tühistada komisjoni 13. septembri 2016. aasta rakendusmäärus (EL) nr 2016/1647, millega kehtestatakse uuesti lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse ajutine tollimaks nahast pealsetega jalatsite impordi suhtes, mis on pärit Vietnamist ning mida toodavad äriühingud Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd. ja temaga seotud äriühing Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd., Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, ning täidetakse Euroopa Kohtu otsust liidetud kohtuasjades C-659/13 ja C-34/14 (ELT L 245, lk 16);
1.

Esimene väide, et komisjon tegi ilmse hindamisvea, kui ta asus seoses GROUPE CANAL + ja Pictures International Limited (edaspidi „Paramount“) vahel sõlmitud lepinguga seisukohale, et selle eesmärk on vastuolus ELTL artikli 101 lõikega 1, ning leidis, et Paramounti välja pakutud kohustused ei mõjutanud kultuurilist mitmekesisust ning üldisemalt filmide rahastamist ja kasutamist EMPs. Sellel väitel on kaks osa. — Esimese osa kohaselt on keelatud klauslid kooskõlas keelatud kokkulepete alaste õigusnormidega. Esiteks võeti vaidlustatud otsus vastu lähtudes ainuüksi mõiste „konkurentsivastane eesmärk“ laiendavast ja väärast tõlgendusest, millest tulenevalt Euroopa Komisjon ei analüüsinud või vähemalt ei näidanud ära territoriaalsusklauslite tagajärgi. Teiseks tuleneb territoriaalsusklauslite väidetavalt konkurentsivastase laadi tuvastamine ainuüksi väärast arusaamast tasulise televisiooni turu toimimisest. Kolmandaks on territoriaalse ainuõiguse klauslid, mida komisjon peab konkurentsivastasteks, vastupidi vajalikud toodete omadustel põhinevaks konkurentsiks tasulise televisiooni turul. — Teise osa kohaselt kahjustatakse vaidlustatud otsusega kultuurilist mitmekesisust, filmide rahastamist ja kasutamist. Esiteks on vaidlustatud otsuse tagajärg see, et piiratakse sellise audiovisuaalse pakkumise rahastamist, mille originaalkeel on Prantsuse keel; see moonutab konkurentsi tasulise televisiooni turul. Teiseks, kuivõrd vaidlustatud otsusega piiratakse audiovisuaalse pakkumise rahastamist, on selle tagajärg piirata pakkumise tarbijale kvaliteeti ja mitmekesisust.
4.

Neljas väide: Selleks et Rootsi tööandjalt saaks Poola füüsilisest isikust tööandjate suhtes sotsiaalkindlustusmakseid sisse nõuda, kehtib nõue, et isik peab olema registreeritud Rootsi Försäkringskassan’is. Skatteverket ei ole uurinud, kas see oli nii. Asjaolu, et kooskõlas eespool tooduga arvatakse sotsiaalkindlustusmaksed maha ilma, et need sissemaksed oleks konkreetse isiku suhtes tehtud, nagu see on paljudes liikmesriikides, on vastuolus ELi õigusega.