ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Üldkohtu presidendi 13. veebruari 2019. aasta määrus –

BRF ja SHB Comercio e Industria de Alimentos vs. komisjon

(kohtuasi T‑429/18 R)

Ajutiste meetmete kohaldamine – Rahvatervis – Rakendusmäärus (EL) 2018/700 – Loetelude muutmine kolmandate riikide ettevõtete kohta, kust on lubatud importida teatavaid loomseid tooteid, seoses teatavate Brasiilia ettevõtetega – Kiireloomulisuse puudumine – Huvide kaalumine

1. Ajutiste meetmete kohaldamine – Kohaldamise peatamine – Ajutised meetmed – Kohaldamise tingimused – Kiireloomulisus – Tõsine ja korvamatu kahju – Tõendamiskoormis – Varaline kahju – Kohustus esitada konkreetset ja täpset teavet, mida kinnitavad üksikasjalikud dokumentaalsed tõendid – Olukord, mis võib ohustada hagejast äriühingu olemasolu või muuta pöördumatult tema seisundit turul – Hindamine selle kontserni, kuhu ettevõtja kuulub, suuruse, käibe ja tunnuste põhjal – Täpsete ja veenvate argumentide ning tõendite puudumine (Üldkohtu kodukord, artikli 156 lõiked 4 ja 5) (vt punktid 34–45)

2. Ajutiste meetmete kohaldamine – Nõue kohaldada muid või täiendavaid meetmeid, mis on vajalikud või asjakohased – Nõue, mis ei ole ajutisi meetmeid kohaldava kohtuniku pädevuses (ELTL artiklid 278 ja 279 ning artikli 256 lõige 1; Üldkohtu kodukord, artikli 156 lõige 4) (vt punkt 65)

Ese

ELTL artiklite 278 ja 279 alusel esitatud nõue, millega esimese võimalusena palutakse peatada komisjoni 8. mai 2018. aasta rakendusmääruse (EL) 2018/700, millega seoses teatavate Brasiilia ettevõtetega muudetakse loetelusid kolmandate riikide ettevõtete kohta, kust on lubatud importida teatavaid loomseid tooteid (ELT 2018, L 118, lk 1), täitmine kuni hagejate ELTL artikli 263 alusel esitatud hagi kohta lõpliku otsuse tegemiseni või kuni Üldkohtu presidendi määratud kuupäevani; teise võimalusena esitatud nõue peatada selle määruse kohaldamine osas, mis puudutab hagejate ettevõtteid, mida on nimetatud lisas sisalduvas ettevõtete loetelus, kellel on lubatud Brasiiliast importida linnuliha ja jäneseliste liha (II jagu), kellel on lubatud Brasiiliast importida hakkliha, lihavalmistisi ja mehaaniliselt eraldatud lihamassi (V jagu) ja kelle puhul ei ole ajavahemikus 1. märts 2017 kuni 19. aprill 2018 saadetud toidu- ja söödaalase kiirhoiatussüsteemi kaudu rohkem kui kaks teadet, ning nende ettevõtete loetelust, kellel on lubatud Brasiiliast importida lihatooteid (VI jagu), või võtta vastu mis tahes muu või täiendav meede, mida Üldkohtu president peab vajalikuks või sobivaks.

Resolutsioon

1. Jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotlus rahuldamata.
95

Samuti, mis puudutab võimalikku kaalutlusruumi, mis on liikmesriikidel vaidlustatud akti täitmisel, siis tuleb meenutada, et see, kas riigisisesel tasandil vastu võetud meede on automaatselt kohaldatav või mitte, ei puutu asjasse selle väljaselgitamisel, kas halduse üldakt vajab rakendusmeetmeid ELTL artikli 263 neljanda lõigu viimase lauseosa tähenduses (vt selle kohta 28. aprilli 2015. aasta kohtuotsus T & L Sugars ja Sidul Açúcares vs. komisjon, C‑456/13 P, EU:C:2015:284, punktid 41 ja 42).
91

Selles osas ei nimeta hageja muid huve peale selle, et tuleb vältida vaidlustatud määrusega talle kahju tekkimist, kahju, mille puhul oli lisaks tuvastatud, et see ei olnud ei tõsine ega korvamatu. Kohtupraktikas on välja kujunenud, et põhimõtteliselt peavad rahvatervise kaitsega seonduvad nõuded olema prioriteetsed võrreldes majanduslike kaalutlustega (vt 11. aprilli 2001. aasta kohtumäärus komisjon vs. Bruno Farmaceutici jt, C‑474/00 P(R), EU:C:2001:219, punkt 112 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 19. aprilli 2012. aasta kohtuotsus Artegodan vs. komisjon, C‑221/10 P, EU:C:2012:216, punkt 99 ja seal viidatud kohtupraktika).
29

Hageja sõnul tekitas vaidlustatud otsus tema suhtes õiguslikke tagajärgi, kuna ühelt poolt ei saanud taotluse esitaja 25. aprilli 2018. aasta avaldus tühistada vaidlusaluste dokumentide avalikustamisega kaasnenud erga omnes mõju seitsme nädala jooksul enne kõnealuses avalduses võetud kohustust, ning teiselt poolt sai see avaldus nagu ka 7. juuni 2018. aasta otsus olla siduv üksnes komisjonile ja taotluse esitajale. Hageja sõnul võisid vaidlusalused dokumendid eespool nimetatud seitsmenädalase ajavahemiku jooksul liikuda edasi konkureerivate ettevõtjate kätte ning neid võidi kasutada liikmesriigi kohtumenetlustes, milles on tõstatatud eelotsuse küsimused, mis on identsed liidetud kohtuasjades Mobit ja Autolinee Toscane esitatud küsimustega (kohtuasjad C‑350/17 ja C‑351/17). Isegi kui hagejal ei ole võimalik sellise edastamise ulatust hinnata, leiab ta, et hea halduse põhimõte kohustas komisjoni uurima, kuidas oli taotluse esitaja vaidlusaluseid dokumente kasutanud, et vajaduse korral ja eeldusel, et see oli võimalik, tühistada vaidlustatud otsuse de facto erga omnes mõju. Hageja sõnul ei olnud meetmetega, mille komisjon oma vea parandamiseks võttis, ilmselgelt võimalik heastada teabe edastamise erga omnes mõju, mis oli juba tekkinud ja lõplik. Hageja arvates ei vastanud asjaolu, et komisjon otsustas 7. juuni 2018. aasta otsuses vaidlusaluseid dokumente mitte avalikustada, kuna selline avalikustamine kahjustaks komisjoni vastu algatatud kohtuasjade T‑250/18 R ja T‑250/18 menetlemist, mitte üksnes avalikustamise erga omnes mõjule, vaid andis tunnistust selle kohta, et avalikustamist, mis on nende kohtumenetluste suhtes juba tagajärgi tekitanud, tuleb analüüsida nii, et see tekitab tagajärgi ka tulevikus. Seetõttu leiab hageja, et tal on jätkuvalt huvi vaidlustatud otsuse tühistamise vastu.
46

Mis puudutab hageja väidet, et hinnang maksejõuetuse või tõenäoliselt maksejõuetuks jäämise kohta on funktsionaalselt võrdväärne tegevusloa kehtetuks tunnistamisega, siis tuleb märkida, et ehkki on tõsi, et selline hinnang võib põhineda faktilisel hinnangul selle kohta, et tegevusloa säilitamise tingimused ei ole määruse nr 806/2014 artikli 18 lõike 4 punkti a kohaselt enam täidetud, ei ole need kaks akti mingil juhul võrdväärsed. Siinjuures piisab, kui tõdeda, et tegevusloa kehtetuks tunnistamise tingimused, mis on loetletud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/36/EL, mis käsitleb krediidiasutuste tegevuse alustamise tingimusi ning krediidiasutuste ja investeerimisühingute usaldatavusnõuete täitmise järelevalvet, millega muudetakse direktiivi 2002/87/EÜ ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivid 2006/48/EÜ ja 2006/49/EÜ (ELT 2013, L 176, lk 338), artiklis 18, erinevad ilmselgelt maksejõuetuse ja tõenäoliselt maksejõuetuks jäämise kohta antud hinnangu aluseks olevatest kaalutlustest, mis on esitatud määruse nr 806/2014 artikli 18 lõikes 4.
43

Selles osas tuleb kõigepealt meenutada, et Üldkohus märkis 15. septembri 1998. aasta kohtuotsuses BP Chemicals vs. komisjon (T‑11/95, EU:T:1998:199, punktid 48–51), et komisjonil on pikka aega olnud tavaks avaldada sellised otsused, nagu on vaatluse all selles kohtuasjas, milles tehti viidatud kohtuotsus, st riigiabi käsitlevad otsused, ja tõdes, et hageja võis mõistlikult eeldada, et vaidlustatud otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas. Kuigi Üldkohus asus küll sisuliselt seisukohale, et selle otsuse peale hagi esitamise tähtaeg hakkas kulgema alates selle avaldamisest, märkis ta, et see on nii ainult ja üksnes siis, kui vaidlustatud otsus ei olnud hagejale enne seda teatavaks tehtud. Seega nähtub nimetatud kohtuotsusest, et isegi eeldades, et komisjonil on pikaajaline selliste otsuste, nagu on kõne all käesolevas asjas, milles jäetakse teatud kulutused liidu põllumajandusfondide rahastamisest välja, avaldamise tava, tuleb hagi esitamise tähtaja arvutamisel arvesse võtta kõnealuse otsuse teatavakstegemine liikmesriikidele, kes on selle adressaadid, mitte selle avaldamine Euroopa Liidu Teatajas, kui seda on tehtud hiljem (vt selle kohta 23. novembri 2015. aasta kohtumäärus Sloveenia vs. komisjonT‑118/15, ei avaldata, EU:T:2015:912, punktid 27 ja 28, ning 19. aprilli 2016. aasta kohtumäärus Portugal vs. komisjon, T‑550/15, ei avaldata, EU:T:2016:237, punktid 35 ja 36). Käesoleval juhul on aga selge, et vaidlustatud otsus tehti Rumeeniale teatavaks enne selle avaldamist.
18

Selles küsimuses tuleb märkida, et asjaolu, et advokaadil D. González Blancol on õigus esineda liikmesriigi või EMP lepingu osalisriigi kohtus, on vajalik tingimus liidu kohtutes esinemiseks. Kohtupraktika kohaselt ei ole selline õigus siiski piisav (18. novembri 2014. aasta kohtumäärus Justice & Environment vs. komisjon, T‑221/14, ei avaldata, EU:T:2014:1002, punkt 8). Seega ei saa tema õigusest esineda liikmesriigi kohtutes tuletada, et advokaadil D. González Blancol on automaatselt lubatud esindada hagejat Üldkohtus. Asjaolu, et hageja esitas kodukorra artikli 51 lõike 3 kohaselt volikirja, millega esindajale antakse luba tegutseda hageja nimel käesolevas menetluses, on asjakohatu selleks, et hinnata eraldiseisvat nõuet, mille kohaselt peab esindaja olema hageja suhtes kolmanda isiku staatuses.
27

Sellest järeldub, et tulemusetud on ka hagejate argumendid, mille kohaselt on rikutud juhtumi mõistliku aja jooksul läbivaatamise kohustust. Nimelt kui hagejad leiavad komisjoni alustatud menetluse lõpus, et see institutsioon on rikkunud oma kohustusi seoses menetluse kestusega, on neil võimalik kasutada oma õigusi, esitades sellise kaebuse, mis tundub neile selleks sobiv. Lisaks on asjaolu, et Saksamaa konkurentsiameti võimalikku uurimist saab jätkata üksnes pärast komisjoni uurimise lõpetamist, vaid puhtalt menetluslik vältimatu tagajärg, mis tuleneb selle liikmesriigi ametiasutuse pädevuse kaotusest määruse nr 1/2003 artikli 11 lõike 6 alusel. See ei saa seega mõjutada järeldust, et vaidlusalune otsus on üksnes ettevalmistav akt, millel ei ole hagejate suhtes õiguslikke tagajärgi.
31

Teiseks, nagu on märgitud eespool punktis 23, tuleneb kodukorra artikli 161 lõikest 1, et ELTL artikli 299 alusel esitatud taotlust peatada komisjoni akti sundtäitmine reguleeritakse kodukorra 2. jao „Kohaldamise peatamine ja muud ajutised meetmed“ sätetes. Sellega seoses tuleb tõdeda, et kodukorra artiklis 156 on ette nähtud menetlusnormid, mis on erinevad sõltuvalt õiguslikust alusest, millel põhineb ajutiste meetmete kohaldamise taotlus. Nii on kodukorra artikli 156 lõikes 1 kehtestatud nõue, millega seatakse institutsiooni akti täitmise peatamise taotlus sõltuvusse selle akti peale põhikohtuasjas hagi eelnevalt või samal ajal esitamisest, sõnaselgelt piiritletud taotlustega, mis on esitatud ELTL artikli 278 ja EAA artikli 157 alusel. Järelikult ei ole erinevalt komisjoni väidetust kõnealune kohustus käesoleval juhul tingimata kohaldatav.
88

Sellega seoses tuleb kõigepealt märkida, et vaidlustatud aktis on mitmel korral mainitud, et see sisaldab arvamusi. Seega on vaidlustatud akti eseme poolest selge, et tegemist on „[raamdirektiivi] artikli 7 lõike 3 kohaste arvamustega“, vaatamata sõna „otsus“ sobimatule kasutamisele sama eseme pealkirjas.
8

On selge, et kodukorra artikli 147 lõike 2 kohaselt tuleb tasuta õigusabi taotlus esitada vormil, mis on avaldatud Euroopa Liidus Teatajas, ning tasuta õigusabi taotlust, mis ei ole esitatud vormil, ei võeta arvesse. Lisaks on taotlejal vormi lõpus palutud oma taotlus allkirjastada ja kuupäevastada, „kinnita[des], et käesolevas tasuta õigusabi taotluses esitatud teave on õige“. Järelikult kui on tegemist taotluse vormiga, mis on ebatäielikult täidetud, nagu see on käesolevas asjas, võib tasuta õigusabi taotluse vastuvõetamatuse tõttu jätta rahuldamata.
21

Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb sellega seoses, et institutsiooni keeldumine hageja üleskutses palutud toimingu tegemisest tähendab oma seisukoha määratlemist, mis lõpetab tegevusetuse (vt 4. mai 2005. aasta kohtumäärus Holcim (France) vs. komisjon, T‑86/03, EU:T:2005:157, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 21. juuli 2016. aasta kohtuotsus Nutria vs. komisjon, T‑832/14, ei avaldata, EU:T:2016:428, punkt 44 ja seal viidatud kohtupraktika). Lisaks on samuti väljakujunenud kohtupraktikas sedastatud, et institutsiooni keeldumine ELTL artikli 265 kohases üleskutses palutud toimingu tegemisest võib olla akt, mida saab ELTL artikli 263 alusel vaidlustada (vt 4. mai 2005. aasta kohtumäärus Holcim (France) vs. komisjon, T‑86/03, EU:T:2005:157, punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 21. juuli 2016. aasta kohtuotsus Nutria vs. komisjon, T‑832/14, ei avaldata, EU:T:2016:428, punkt 44 ja seal viidatud kohtupraktika). Järelikult ei saa asjaolu, et Läti Vabariik ei saa tegevusetushagi esitada, mõjutada tühistamishagi vastuvõetavust. Vaidlustatud kiri on nimelt akt, mille peale võib esitada hagi ELTL artikli 263 tähenduses, kui sellise hagi esitamise tingimused on täidetud (vt selle kohta 5. jaanuari 2010. aasta kohtumäärus Química Atlântica vs. komisjon, T‑71/09, ei avaldata, EU:T:2010:1, punkt 32).
53

Täpsemalt rõhutab hageja, et võttes arvesse selle konteksti ja viidet rakendusmääruse nr 725/2011 artiklile 12, tuleks vaidlustatud akti neljanda lõigu lauses „As a result, the Commission hereby notifies you of the eco-innovation CO2 savings certified by reference to Implementing Decision (EU) 2015/158 that may not be taken into account for the calculation of the average specific emissions of Daimler AG in 2017“ (Sellest tulenevalt teatab komisjon teile käesolevaga ökoinnovatsiooni kasutamisega saadud ja viitega rakendusotsusele (EL) 2015/158 sertifitseeritud CO2‑heite vähenemisest, mida ei saa Daimler AG 2017. aasta eriheite keskmise taseme arvutamisel arvesse võtta) kasutatud väljendit „may not“ mõista kui põhimõttelist kinnitust ja mitte kui lihtsat „etteteatamist“ või pelgalt tulevase meetme võimalust.
19

Asjaolu, et apellatsioonikoja menetluses osalenud teine pool on kaotanud võimaluse või loobunud võimalusest teostada kodukorra artiklis 173 ette nähtud tugevdatud menetlusõigusi, ei välista aga seda, et talle saaks anda loa astuda menetlusse Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 40 alusel koosmõjus põhikirja artiklitega 142–145, kui see pool tõendab põhjendatud huvi kohtuvaidluse lahenduse vastu. Nimelt ei saa teha järeldust, et intellektuaalomandiõigusi puudutavates menetlustes välistab EUIPO menetluses osalemine, millega kaasneb võimalus olla samaväärses menetlusõiguslikus seisundis kohtuasja poolega kodukorra artikli 173 alusel, võimaluse osaleda menetluses Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 40 ja põhikirja artiklite 142–145 alusel, kui asjaomasel poolel ei ole lubatud kodukorra artikli 179 sätestatud tähtaja ületamise tõttu kodukorra artikli 173 alusel menetlusse astuda. Siinkohal tuleb nentida, et kodukorra artiklites 142–145 sätestatud menetlusse astuja menetlusõigused on oluliselt piiratumad kui artikli 173 lõikes 3 sätestatud õigused. Kuna tegemist on seega kahe erineva menetlusse astumise korraga, on kodukorra artiklite 142–145 kohaldamine apellatsioonikoja menetluses osalenud teisele poolele kooskõlas intellektuaalomandi vaidluste eripäraga ega kujuta endast kodukorra artiklis 179 sätestatud tähtajast möödahiilimist.
23

Seega tuleb asuda seisukohale, et käesolev taotlus on vastuvõetamatu ka osas, milles see on esitatud menetlusse astuja vastu.
Üldkohtu (kaheksas koda) 24. oktoobri 2019. aasta määrus – Ühendkuningriik vs. komisjon

(kohtuasi T‑188/19)

Tühistamishagi – Teadusuuringud ja tehnoloogia arendamine ning kosmos – Liidu seitsmes raamprogramm – Audit – Töötundide arvestuse tabeli täitmata jätmine – Abikõlbmatuks tunnistatud personalikulud – Komisjoni otsus võtta auditiaruanne lõplikuna vastu – Vastuvõetamatus

1. Tühistamishagi – Hagi, mis tegelikult puudutab lepingulist vaidlust – Hagi ümberkvalifitseerimine – Tingimused – Olukord, kus hageja ei ole ümberkvalifitseerimist sõnaselgelt taotlenud – Hagi, milles ei ole toodud ühtegi väidet, mis tuleneks lepingulist suhet reguleerivate sätete rikkumisest (ELTL artiklid 263, 272 ja 288) (vt punktid 20 ja 28–30)

2. Tühistamishagi – Põhjendatud huvi – Tekkinud ja olemasoleva huvi tingimus – Hindamine hagi kohtusse saabumisel – Hagi, mis võib hagejale kasu tuua (ELTL artikkel 263) (vt punktid 37, 38 ja 40)

3. Tühistamishagi – Põhjendatud huvi – Füüsilised või juriidilised isikud – Hagi, mis võib hagejale kasu tuua – Tulevastele ja ebakindlatele olukordadele tuginev huvi – Erand (ELTL artikkel 263) (vt punkt 39)

4. Kohtumenetlus – Pöördumine Üldkohtusse vahekohtuklausli alusel – Liidu saadaolevate summade sissenõudmine kolmandatelt isikutelt – Finantsmäärus – Võlateate vormis esitatud tagasimaksmise nõue – Vastuvõetavus (ELTL artikkel 262; nõukogu määrus nr 1605/2002) (vt punkt 49)

Ese

ELTL artiklil 272 põhinev nõue tuvastada, et kuna komisjon võttis lõplikuna vastu lõpliku auditiaruande, mille viitenumber on 14-BA 262-013 ja mis puudutab selliste toetuslepingute Combine, EUFAR ja THOR täitmist, mille puhul on toetuse saaja Met Office, mis on riiklik meteoroloogiateenistus, mis Ühendkuningriigi valitsuses kuulub Kaubanduse, Energia ja Tööstusstrateegia osakonna haldusalasse, siis ei tõlgendanud ega kohaldanud komisjon nõuetekohaselt nende projektide lepingutingimusi.

Resolutsioon

1. Jätta hagiavaldus vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
Üldkohtu (viies koda) 17. detsembri 2019. aasta määrus – Società Agricola Tenuta di Rimale jt vs. komisjon

(kohtuasi T‑210/19)

Tühistamishagi – Ühine põllumajanduspoliitika – Siduvad eeskirjad, mis puudutavad kaitstud päritolunimetusega juustu tarnimise reguleerimist – Rakendusaktide vastuvõtmise taotluse rahuldamata jätmine – Vaidlustamatu akt – Vastuvõetamatus

1. Tühistamishagi – Vaidlustatavad aktid – Mõiste – Siduvate õiguslike tagajärgedega aktid – Hageja õiguslikku olukorda muutvad aktid – Komisjoni kiri, millega lükatakse tagasi taotlus võtta vastu rakendusaktid piima- ja piimatootesektoris kaitstud päritolunimetusega toote kohta – Väljaarvamine – Adressaadi hagi vastuvõetamatus (ELTL artikli 106 lõige 3 ja artikkel 263; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1308/2013, artikli 150 lõige 8) (vt punktid 35–39, 48 ja 49)

2. Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Piim ja piimatooted – Siduvad eeskirjad, mis puudutavad kaitstud päritolunimetusega juustu tarnimise reguleerimist – Füüsilise või juriidilise isiku õigus nõuda rakendusaktide vastuvõtmist, milles nõutakse, et liikmesriigi ametiasutused tunnistaks kehtetuks eeskirjad, mis sellise reguleerimise tarvis vastu võeti – Puudumine (ELTL artikkel 39; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1308/2013, artikkel 150) (vt punktid 42–46)

Ese

ELTL artikli 263 alusel esitatud nõue tühistada otsus, mis väidetavalt sisaldus komisjoni 6. veebruari 2019. aasta kirjas [Ares(2019) 677860], millega lükati tagasi esiteks hagejate taotlus tuvastada, et Itaalia ametiasutused on väidetavalt rikkunud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrust nr 1308/2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 922/72, (EMÜ) nr 234/79, (EÜ) nr 1037/2001 ja (EÜ) nr 1234/2007 (ELT 2013, L 347, lk 671), ning ELTL artiklit 101; ja teiseks taotlus, et komisjon võtaks selle määruse artikli 150 lõike 8 alusel vastu rakendusaktid, milles nõutakse, et Itaalia Vabariik tunnistaks kehtetuks eeskirjad Parmiggiano-Reggiano juustu tarnimise reguleerimise kohta aastateks 2017–2019.

Resolutsioon

1. Jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
Üldkohtu (kuues koda) 16. jaanuari 2020. aasta määrus –

Hemp Foods Australia vs. EUIPO – Cabrejos (Sativa)

(kohtuasi T‑128/19)

Tühistamishagi – Euroopa Liidu kaubamärk – Euroopa Liitu nimetav rahvusvaheline registreering – Omaniku muutumise kohta rahvusvahelises registris kande puudumine – Kaebeõiguse puudumine – Vastuvõetamatus

1. Kohtumenetlus – Hagi vastuvõetavus – Hindamine hagi esitamise hetke olukorra põhjal (vt punkt 20)

2. Euroopa Liidu kaubamärk – Kaebemenetlus – Liidu kohtusse esitatud hagi – Isikud, kellel on õigus esitada kaebus ja olla menetlusosaline –Rahvusvahelise registri kanne omaniku muutumise kohta (Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2017/1001, artikli 20 lõige 11, artikli 72 lõige 4 ning artikkel 199) (vt punktid 22 ja 24)

3. Euroopa Liidu kaubamärk – Kaebemenetlus – Liidu kohtusse esitatud hagi – Asjaomase intellektuaalomandiõiguse üleminek – Õiguse varasema omaniku asendamine õigusjärglasega – Esimese Astme Kohtu määruse andmise vajadus (Üldkohtu kodukord, artiklid 174–176) (vt punkt 23)

Ese

Hagi EUIPO teise apellatsioonikoja 16. novembri 2018. aasta otsuse (asi R 1041/2018-2) peale, mis käsitleb vastulausemenetlust Cabrejos’i ja Raw With Life Pty Ltd as Trustee for Benhaim Trading Trust’i vahel.

Resolutsioon

1. Jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
2.

Ajutiste meetmete kohaldamine – Vastuvõetavuse tingimused – Põhimenetluses lahendatava hagi prima facie vastuvõetavus – Põhimenetluses lahendatava hagi kokkuvõtlik hindamine ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku poolt – Hagi, milles palutakse tühistada määrus, mis puudutab Ühendkuningriigi Euroopa Liidust väljaastumise tagajärgi seoses viisanõuetega – Hagi, mille on esitanud Ühendkuningriigi kodanikud, kes on kasutanud oma liikumisvabadust ja kellele olnud võimalik osaleda referendumil, mis viis väljaastumismenetluse algatamiseni – Akt, mis ei puuduta neid kodanikke isiklikult – Vastuvõetamatus (ELTL artikli 256 lõige 1, artiklid 278 ja 279; Üldkohtu kodukord, artikli 156 lõige 1; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus 2018/1806, mida on muudetud määrusega 2019/592) (vt punktid 19–21, 31 ja 32)
1.

Tuvastada, et pool, kelle vastu käesolev hagi on esitatud, on Teadusuuringute Rakendusamet (REA).