On tõsi, et Euroopa Kohus asus 30. mai 2013. aasta kohtuotsuse Arslan ( C‑534/11 , EU:C:2013:343 ) punktides 47 ja 49 seisukohale, et luba jääda riiki selleks, et kasutada rahvusvahelise kaitse taotluse rahuldamata jätmise otsuse suhtes tõhusat õiguskaitsevahendit, takistab direktiivi 2008/115 kohaldamist selle taotluse esitanud kolmanda riigi kodaniku suhtes kuni ajani, mil selgub taotluse rahuldamata jätmise otsuse peale esitatud kaebuse tulemus (19. juuni 2018. aasta kohtuotsus Gnandi, C‑181/16 , EU:C:2018:465 , punkt 43 ). Sellest kohtuotsusest ei saa siiski tuletada, et niisugune riiki jäämise luba ei võimalda teha järeldust, et alates rahvusvahelise kaitse taotluse rahuldamata jätmisest – ja välja arvatud juhul, kui on olemas käesolevas riigis elamise õigus või elamisluba – muutub huvitatud isiku riigis viibimine ebaseaduslikuks direktiivi 2008/115 tähenduses. Vastupidi, vähemalt juhul, kui kolmanda riigi kodanikule ei ole antud riigis elamise õigust või elamisluba, millele osutatakse direktiivi 2008/115 artikli 6 lõikes 4, viibib ta riigis ebaseaduslikult direktiivi 2008/115 tähenduses alates hetkest, mil vastutav asutus jättis tema rahvusvahelise kaitse taotluse esimese astme menetluses rahuldamata, ja seda sõltumata sellest, et on olemas luba jääda riiki kuni rahuldamata jätmise üle otsuse tegemiseni (19. juuni 2018. aasta kohtuotsus Gnandi, C‑181/16 , EU:C:2018:465 , punktid 44 ja 59 ).

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/32/EL rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühiste nõuete kohta tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastolus see, kui kolmanda riigi kodanik, kelle rahvusvahelise kaitse taotluse on pädev haldusasutus esimese astme menetluses ilmselge põhjendamatuse tõttu rahuldamata jätnud, peetakse tema väljasaatmise eesmärgil kinni, kuivõrd direktiivi 2013/32 artikli 46 lõigete 6 ja 8 kohaselt on taotlejal seaduslik õigus jääda sellesse liikmesriiki kuni lahendatakse tema kaebus, mis puudutab tema õigust jääda sellesse riiki kuni rahvusvahelise kaitse taotluse rahuldamata jätmise otsuse peale esitatud kaebuse lahendamiseni.

Õigus tõhusale õiguskaitsevahendile tähendab, et peatuma peavad kõik tagasisaatmisotsuse õiguslikud tagajärjed, mistõttu huvitatud isikut ei saa sellel ajavahemikul tema väljasaatmise eesmärgil direktiivi 2018/115 artikli 15 alusel kinni pidada, sest tal on lubatud jääda asjasse puutuva liikmesriigi territooriumile (vt selle kohta 19. juuni 2018. aasta kohtuotsus Gnandi, C‑181/16, EU:C:2018:465, punkt 62). Sama kehtib ka kolmanda riigi kodaniku kohta, kelle rahvusvahelise kaitse taotlus on direktiivi 2013/32 artikli 32 lõike 2 alusel ilmselge põhjendamatuse tõttu rahuldamata jäetud.

On tõsi, et direktiivi 2013/32 artikli 46 lõigetest 5 ja 6 tuleneb, et sellisel juhul ei ole huvitatud isikul automaatset õigust jääda asjasse puutuva liikmesriigi territooriumile kuni tema kaebuse tulemuse selgumiseni. Sellegipoolest peab huvitatud isik vastavalt nimetatud direktiivi artikli 46 lõike 6 viimases lõigus toodud nõuetele saama pöörduda kohtusse, kes otsustab, kas isik võib jääda liikmesriigi territooriumile kuni tema kaebuse sisulise lahendamiseni. Sama direktiivi artikli 46 lõikes 8 on ette nähtud, et liikmesriik peab lubama taotlejal jääda oma territooriumile kuni lõpeb menetlus, mille käigus tehakse otsus selle kohta, kas ta võib riiki jääda.

Kõigest eelnevast tuleneb, et kolmanda riigi kodanikku, kelle rahvusvahelise kaitse taotlus on ilmselge põhjendamatuse tõttu rahuldamata jäetud, ei tohi selle rahuldamata jätmise otsuse peale kaebuse esitamise tähtaja jooksul direktiivi 2018/115 artikli 15 alusel kinni pidada. Huvitatud isikut ei tohi viidatud artikli alusel kinni pidada ka juhul, kui selline kaebus esitatakse, sest sel juhul on tal õigus jääda asjasse puutuva riigi territooriumile direktiivi 2013/32 artikli 46 lõike 8 alusel.

(vt punktid 51–55 ja resolutsioon)