Samas kontekstis varasemas kohtuasjas, mis käsitles ELi kaubamärgi omaniku õigust olla määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 8 lõike 1 punkti b alusel vastu sellise sarnase ELi kaubamärgi registreerimisele, mis põhjustab segiajamise tõenäosuse, on Euroopa Kohus otsustanud, et sellise vastulausega tuleb nõustuda, kui tuvastatud on segiajamise tõenäosus liidu teatavas osas, milleks võib näiteks olla mõne liikmesriigi territoorium.

ELi kaubamärgil kogu liidu territooriumil oleva ühetaolise kaitse tagamiseks peab kaubamärgiõigusi rikkuvate või rikkumise ohu põhjustavate toimingute jätkamise keeld hõlmama kogu mainitud territooriumi.

Kuid ELi kaubamärkide kohus peab piirama kõnealuse keelu territoriaalset ulatust sellisel juhul, kui sarnaselt põhikohtuasjaga on see kohus tuvastanud, et kõnealuse sarnase tähise kasutamine kaupade jaoks, mis on identsed nendega, mille jaoks on registreeritud asjaomane ELi kaubamärk, ei tekita eelkõige lingvistilistel põhjustel teatavas liidu osas üldse segiajamise tõenäosust ja ei saa seega kahjustada selle kaubamärgi päritolu tähistamise ülesannet.

Kui ELi kaubamärkide kohus tuvastab tõendite alusel, mille talle üldjuhul peab esitama kostja, et liidu teatavas osas ei esine segiajamise tõenäosust, siis ei tohi kõnealuse tähise kasutamisega seotud õiguspärast kaubandustegevust liidu selles osas piirata. Selline keeld oleks ulatuslikum kui ELi kaubamärgist tulenev ainuõigus, kuna see õigus võimaldab asjaomase kaubamärgi omanikul üksnes kaitsta oma konkreetseid huvisid kui selliseid, see tähendab tagada, et kaubamärk saaks täita oma ülesandeid.

Vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikale saab ühes liidu osas segiajamise tõenäosuse puudumise tuvastada üksnes kõigi juhtumi puhul tähtsust omavate tegurite alusel. Hinnang peab hõlmama vastandatud tähiste visuaalset, foneetilist ja kontseptuaalset võrdlust ning arvestada tuleb eelkõige nende tähiste eristavate ja domineerivate osadega.

Lisaks sellele peab asjaomane kohus täpselt määratlema liidu selle osa, mille puhul ta tuvastab kaubamärgi ülesannete kahjustamise või kahjustamise ohu puudumise, nii et määruse nr 207/2009 artikli 102 alusel tehtud korraldusest tuleneb üheselt mõistetavalt, millist liidu osa asjaomase tähise kasutamise keeld ei hõlma. Kui sarnaselt käesoleva juhuga soovib see kohus keelu alt välistada teatavad liidu keelepiirkonnad nagu need, mis on määratletud kui „ingliskeelsed“, siis peab ta täielikult täpsustama, milliseid piirkondi ta selle määratluse all silmas peab.

Tõlgendus, mille kohaselt ELi kaubamärgiga segiajamise tõenäosuse tingiva tähise kasutamise keeld kehtib kogu liidu territooriumil, välja arvatud territooriumi see osa, mille puhul on tuvastatud segiajamise tõenäosuse puudumine, ei kahjusta määruse nr 207/2009 artikli 1 lõikes 2 sätestatud ELi kaubamärgi ühtsust, kuna säilib selle kaubamärgi omaniku õigus keelata igasugune selle kaubamärgi ülesandeid kahjustav kasutamine.

Niisiis tuleb määruse nr 207/2009 artikli 1 lõiget 2, artikli 9 lõike 1 punkti b ja artikli 102 lõiget 1 tõlgendada nii, et kui ELi kaubamärkide kohus tuvastab, et tähise kasutamine tingib selle ELi kaubamärgiga segiajamise tõenäosuse liidu territooriumi ühes osas, kuid mitte muudes osades, siis peab see kohus tuvastama sellest kaubamärgist tuleneva ainuõiguse rikkumise ja andma korralduse, millega keelatakse selline kasutamine kõikjal liidu territooriumil, välja arvatud territooriumi see osa, mille puhul on tuvastatud segiajamise tõenäosuse puudumine.

(vt punktid 30–36)