KOHTUJURISTI ETTEPANEK

NIILO JÄÄSKINEN

esitatud 1. märtsil 2012 ( 1 )

Kohtuasi C-15/11

Leopold Sommer

versus

Landesgeschäftsstelle des Arbeitsmarktservice Wien

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Verwaltungsgerichtshof (Austria))

„Uute liikmesriikide ühinemine — Bulgaaria Vabariigi ja Rumeenia Euroopa Liitu vastuvõtmise tingimusi ja korda käsitlev protokoll — Bulgaaria — Direktiivi 2004/114/EÜ kohaldatavus — Kolmandate riikide kodanike õpingute, õpilasvahetuse, tasustamata praktika või vabatahtliku teenistuse eesmärgil riiki lubamise tingimused — Standstill-tingimus — Liidu kodanike eelistamise põhimõte — Niisuguste liikmesriigi õigusnormide lubatavus, mille kohaselt tuleb Bulgaaria kodanike jaoks töölevõtmise loa andmisel võtta süstemaatiliselt arvesse olukorda tööturul”

I. Sissejuhatus

1. Verwaltungsgerichtshofi (Austria) esitatud eelotsusetaotlus puudutab Bulgaaria Vabariigi ja Rumeenia Euroopa Liitu vastuvõtmise tingimusi ja korda käsitleva protokolli ( 2 ) (edaspidi „protokoll”), eelkõige selle artikli 20 ja selle VI lisa „Protokolli artiklis 20 osutatud nimekiri: üleminekumeetmed – Bulgaaria” punkti 1 alapunkti 14 ning nõukogu 13. detsembri 2004. aasta direktiivi 2004/114/EÜ kolmandate riikide kodanike riiki lubamise kohta õpingute, õpilasvahetuse, tasustamata praktika või vabatahtliku teenistuse eesmärgil ( 3 ) tõlgendamist.

2. See taotlus esitati vaidluse raames, mille pooled on L. Sommer ja Landesgeschäftsstelle des Arbeitsmarktservice Wien (Viini tööturuameti piirkondlik osakond, edaspidi „Arbeitsmarktservice”) ning mis käsitleb viimase keeldumist anda töölevõtmise luba, mida taotleb L. Sommer, Austrias elavale Bulgaaria üliõpilasele, kes soovib seal töötada osalise tööajaga sõidukijuhina.

3. Euroopa Kohtule esitatud küsimustes palutakse teha otsus, missuguseid asjaolusid tuleb arvestada, kui hinnatakse protokolli VI lisa punkti 1 alapunktis 14 ette nähtud standstill-kohustust, ja missugune on samas alapunktis sätestatud liidu kodanike eelistamise põhimõtte mõju Bulgaaria üliõpilaste õiguslikule olukorrale protokolli VI lisa punkti 1 alapunkti 2 esimeses lõigus ette nähtud üleminekuperioodil. Selles kontekstis võimaldab käesolev eelotsusetaotlus Euroopa Kohtul võtta seisukoha ka nende meetmete lubatavuse kohta, mis liikmesriigid on võtnud selleks, et reguleerida Bulgaaria kodanike juurdepääsu oma tööturule nende meetmete kohaldamise ajavahemikul.

II. Õiguslik raamistik

A. Liidu õigus

1. Protokoll ja selle VI lisa

4. Ühinemisleping allkirjastati 25. aprillil 2005 ja jõustus 1. jaanuaril 2007 (edaspidi „ühinemiskuupäev”).

5. Ühinemislepingu artikli 1 lõike 3 kohaselt on „[v]astuvõtmise tingimused ja kord [...] sätestatud käesolevale lepingule lisatud protokollis. Nimetatud protokolli sätted moodustavad käesoleva lepingu lahutamatu osa”.

6. Protokolli artiklis 20, mis käsitleb üleminekumeetmeid, on muu hulgas ette nähtud, et nimetatud protokolli VI lisas loetletud meetmeid kohaldatakse Bulgaaria Vabariigi suhtes vastavalt selles lisas sätestatud tingimustele.

7. Protokolli VI lisa punkti 1 alapunkti 2 esimeses lõigus on nähtud ette, et erandina nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta määruse (EMÜ) nr 1612/68 töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduse piires ( 4 ) artiklitest 1–6 ja kuni ühinemiskuupäevale järgneva kaheaastase perioodi lõpuni (s.o kuni 1. jaanuarini 2009) kohaldavad praegused liikmesriigid riiklikke või kahepoolsetest kokkulepetest tulenevaid meetmeid, mis reguleerivad Bulgaaria kodanike juurdepääsu nende tööturule. Praegused liikmesriigid võivad jätkata selliste meetmete kohaldamist kuni ühinemiskuupäevale järgneva viieaastase perioodi lõpuni.

8. Protokolli VI lisa punkti 1 alapunkt 14 on sõnastatud järgmiselt: „Punktide 2–5 ja 7–12 kohaldamise mõjul ei või Bulgaaria kodanike juurdepääsutingimused praeguste liikmesriikide tööturgudele muutuda piiravamaks kui ühinemislepingu allakirjutamise kuupäeval kehtinud tingimused. Riiklike või kahepoolsetest kokkulepetest tulenevate meetmete kohaldamise ajal eelistavad praegused liikmesriigid oma tööturule juurdepääsu võimaldamisel kolmandate riikide kodanikest töötajatele liikmesriikide kodanikest töötajaid, olenemata punktide 1–13 kohaldamisest. Teises liikmesriigis seaduslikult elavaid ja töötavaid Bulgaaria võõrtöötajaid ja nende perekondi või Bulgaarias seaduslikult elavaid ja töötavaid teise liikmesriigi võõrtöötajaid ja nende perekondi ei tohi kohelda piiravamalt kui vastavalt selles liikmesriigis või Bulgaarias elavaid ja töötavaid kolmandate riikide võõrtöötajaid ja nende perekondi. Ühenduse kodanike eelistamise põhimõtte kohaldamisel ei tohi kohelda Bulgaarias elavaid ja töötavaid kolmandate riikide võõrtöötajaid soodsamalt kui Bulgaaria kodanikke.”

2. Direktiiv 2004/114

9. Direktiiv 2004/114 jõustus 12. jaanuaril 2005. Vastavalt selle artiklile 22 lõppes ülevõtmistähtaeg 12. jaanuaril 2007.

10. Selle direktiivi põhjenduses 6 on märgitud, et „[ü]ks ühenduse tegevuse eesmärke hariduse valdkonnas on edendada Euroopa tervikuna maailma tipptasemel piirkonnaks õpingute ja kutseõppe alal. Kolmandate riikide kodanike liikuvuse edendamine ühendusse õpingute eesmärgil on selle strateegia üheks peamiseks teguriks. Liikmesriikide riiklike õigusaktide ühtlustamine vastuvõtu ja elamise tingimuste osas on selle üheks osaks”.

11. Sama direktiivi põhjenduses 7 on märgitud, et „„[m]igratsioon” käesoleva direktiivi mõistes on definitsiooni kohaselt ajutine ja ei sõltu tööturu olukorrast vastuvõtvas liikmesriigis ning moodustab asjassepuutuvate migrantide, nende päritoluriigi ja vastuvõtva liikmesriigi jaoks vastastikuse rikastumise keskkonna ning aitab edendada paremat üksteisemõistmist kultuuride vahel”.

12. Üliõpilaste majandustegevuse osas on põhjenduses 18 märgitud, et „[s]elleks et võimaldada kolmandate riikide kodanikest üliõpilastel katta osa oma õpingutega seotud kuludest, tuleks neile anda juurdepääs tööturule, lähtudes käesolevas direktiivis sätestatud tingimustest. Põhimõte, et üliõpilastele võimaldatakse juurdepääs tööturule, lähtudes käesolevas direktiivis sätestatud tingimustest, peaks olema üldine reegel. Siiski erandolukordades peaks liikmesriikidel olema võimalus arvestada olukorda nende riiklikel tööturgudel”.

13. Direktiivi 2004/114 artiklis 1 on sätestatud: „Käesoleva direktiivi eesmärk on kindlaks määrata: a) tingimused kolmandate riikide kodanike riiki lubamiseks liikmesriikide territooriumile õpingute, õpilasvahetuse, tasustamata praktika või vabatahtliku teenistuse eesmärgil pikemaks ajavahemikuks kui kolm kuud; b) nimetatud eesmärkidel kolmandate riikide kodanike liikmesriikidesse lubamise eeskirjad.”

14. Selle direktiivi artikli 2 lõike 1 punkti a kohaselt on „kolmanda riigi kodanik”„isik, kes ei ole Euroopa Liidu kodanik asutamislepingu artikli 17 lõike 1 tähenduses”.

15. Selle direktiivi IV peatüki „Asjaomaste kolmandate riikide kodanike kohtlemine” artiklis 17 „Üliõpilaste majandustegevus” on nähtud ette: „1. Üliõpilastel on õigus töötada ja nad võivad tegelda majandustegevusega füüsilisest isikust ettevõtjana väljaspool õppeaega ja vastavalt vastuvõtvas liikmesriigis asjaomase tegevuse suhtes kohaldatavatele eeskirjadele ja tingimustele. Arvesse võidakse võtta kõnealuse vastuvõtva liikmesriigi tööturul kehtivat olukorda. Vajaduse korral annavad liikmesriigid üliõpilastele ja/või [tööandjatele] vastavalt siseriiklikele õigusaktidele eelneva loa. 2. Iga liikmesriik määrab selliseks tegevuseks lubatud tundide arvu nädalas või päevade või kuude arvu aastas, mis ei tohi olla vähem kui 10 tundi nädalas, või vastav arv päevi või kuid aastas. 3. Esimese riigis elamise aasta jooksul võib juurdepääs majandustegevusele olla vastuvõtva liikmesriigi poolt piiratud. 4. Liikmesriigid võivad nõuda, et üliõpilased teataks, kas eelnevalt või muul viisil, oma majandustegevuses osalemisest asjaomase liikmesriigi poolt määratud ametiasutustele. Nende tööandjatel võib samuti olla kas eelnevalt või muul viisil teatamise kohustus.” [täpsustatud tõlge]

B. Siseriiklik õigus

16. Vastavalt Niederlassungs- und Aufenthaltsgesetzi (riigis viibimist ja riigis elamist käsitlev seadus) ( 5 ) § 64 lõikele 2 hõlmab välismaalastest üliõpilastele välja antud elamisluba samuti majandustegevusega tegelemist, tingimusel et see tegevus ei kahjusta õppimist kui riigis viibimise eesmärki.

17. Töölevõtmise luba antakse vastavalt Ausländerbeschätigungsgesetzile (välismaalaste töölevõtmise seadus, edaspidi „AuslBG”) ( 6 ). Selle seaduse § 4 „Töölevõtmise loa andmise tingimused” on lõikes 1 sätestatud: „Töölevõtmise luba tuleb anda – kui edaspidi ei ole sätestatud teisiti –, kui tööturu olukord ja areng võimaldavad töölevõtmist ning see ei ole vastuolus oluliste avalike või üldiste majanduslike huvidega.”

18. AuslBG § 4 lõige 6 reguleerib olukordi, mil on ületatud paragrahvis 13 sätestatud liidumaade puhul kehtestatud töölevõetud välismaalaste piirarv. Niisugusel juhul tohib uusi töölevõtmise lube välja anda üksnes teatavatel selles artiklis sätestatud tingimustel.

19. AuslBG § 4 ter„Tööturu olukord ja areng” lõikes 1 on sätestatud: „Tööturu olukord ja areng (§ 4 lõige 1) võimaldavad anda töölevõtmise loa, kui vaba töökoha jaoks, millele peaks tööle asuma taotluses märgitud välismaalane, ei ole ei Austria kodanikku ega tööturul olevat välismaalast, kes oleks valmis ja võimeline taotluses nimetatud tööd seadusega lubatud tingimustel tegema. Olemasolevatest välismaalastest tuleb eelistada isikuid, kellel on õigus saada töötuskindlustushüvitisi, tööloa, vabastava tõendi või elukohatõendi omanikke, Euroopa Majanduspiirkonna kodanikke (§ 2 lõige 6) ja Türgi kodanikest töötajaid, kellele laienevad EL ja Türgi assotsiatsioonilepingust tulenevad sätted.”

III. Põhikohtuasi, eelotsuse küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus

20. Kaebuse esitaja põhikohtuasjas L. Sommer taotles 30. jaanuaril 2008 töölevõtmise luba Bulgaaria kodanikust üliõpilase jaoks, kes oli elanud juba üle aasta Austrias, et võtta ta tööle sõidukijuhina tegema lühiajaliselt öösiti tarneid Viini. Arbeitsmarktservice jättis selle taotluse 8. veebruari 2008. aasta otsusega AuslBG § 4 lõike 6 punkti 1 alusel rahuldamata.

21. L. Sommer esitas selle otsuse peale Arbeitsmarktservicele vaide, mille viimane jättis 17. märtsi 2008. aasta otsusega rahuldamata, viidates eelkõige uuesti AuslBG § 4 lõikele 6 ja põhjendades oma otsust sellega, et Viini liidumaa välismaalastest töötajate piirarv oli juba ületatud ning et selles õigusnormis ette nähtud täiendavad tingimused ei ole täidetud. L. Sommer esitas selle otsuse peale eelotsusetaotluse esitanud kohtule kaebuse.

22. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates tuleneb direktiivi 2004/114 artikli 1 punkti a koostoimest artikli 2 punktiga a, et Bulgaaria kodanik ei kuulu selle direktiivi kohaldamisalasse, sest Bulgaaria Vabariigi ühinemise tõttu liiduga 1. jaanuaril 2007 ei ole ta enam „kolmanda riigi kodanik” selle direktiivi tähenduses. Selles osas soovib ta eelkõige teada, missugust mõju avaldas Bulgaaria Vabariigi ühinemine Bulgaaria üliõpilase olukorrale. Konkreetsemalt küsib ta, kas eespool kirjeldatud staatusemuutus võis kaasa tuua Bulgaaria üliõpilase õigusliku olukorra halvenemise või ebasoodsama kohtlemise võrreldes kolmandate riikide üliõpilastega, mis on vastuolus protokolli VI lisa punkti 1 alapunktiga 14.

23. Eelotsusetaotluse esitanud kohus väidab lisaks, et töölevõtuloa väljaandmisel tuleb AuslBG § 4 lõike 1 kohaselt arvesse võtta esiteks tööturu olukorda ja arengut ning teiseks olulisi avalikke või üldisi majanduslikke huvisid, millega töötaja töölevõtmine võib vastuolus olla.

24. Seetõttu otsustas Verwaltungsgerichtshof 9. detsembri 2010. aasta otsusega menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas direktiiv [2004/114] on kohaldatav Austrias Bulgaaria üliõpilasele, võttes arvesse VI lisa „Protokolli artiklis 20 osutatud nimekiri: üleminekumeetmed – Bulgaaria” punkti 1 „Isikute liikumisvabadus” alapunkti 14 esimest või kolmandat lõiku? 2. Juhul, kui esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt, siis kas liidu õigusega, esmajoones direktiivi 2004/114 artikliga 17 on vastuolus selline siseriiklik regulatsioon nagu põhikohtuasja puhul [AuslBG] asjakohased õigusnormid, mis näevad ette, et enne, kui tööandjale antakse luba juba kauem kui aasta Austria territooriumil viibinud (direktiivi 2004/114 lõige 3) üliõpilase töölevõtmiseks, tuleb igal juhul võtta arvesse tööturu olukorda ja lisaks seavad töötavate välismaalaste kindlaksmääratud piirarvu ületamisel välismaalase töölevõtmise loa andmise sõltuvusse täiendavatest tingimustest?”

25. Verwaltungsgerichtshofi esitatud eelotsusetaotlus registreeriti Euroopa Kohtu kantseleis 12. jaanuaril 2011.

26. Kirjalikke märkusi esitasid L. Sommer, Austria valitsus ja Euroopa Komisjon. Ükski pool ei soovinud kohtuistungi pidamist.

IV. Õiguslik analüüs

A. Bulgaaria kodanike õiguslik olukord pärast Bulgaaria Vabariigi liiduga ühinemist

27. Arvestades põhikohtuasjas vaadeldava õigusliku olukorra ajaliste aspektide keerukust, näib olevat vajalik esitada ülevaatlikult kronoloogilise tabeli kujul kuupäevad, mis on asjakohased, et lahendada vaidlus, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus peab lahendama.

Kuupäev Liidu õigus Olukord käesolevas kohtuasjas 12.1.2005 Direktiivi 2004/114 jõustumine 25.4.2005 Ühinemislepingu allkirjastamine, kusjuures selle protokolliga on kehtestatud standstill-tingimus 1.1.2007 Ühinemislepingu, sh protokolli jõustumine 12.1.2007 Direktiivi 2004/114 ülevõtmise tähtaja möödumine 30.1.2008 Töölevõtmise loa taotluse esitamine L. Sommeri poolt 8.2.2008 Arbeitsmarktservice’i otsus, millega see taotlus jäeti rahuldamata 17.3.2008 Arbeitsmarktservice’i otsus, millega jäeti rahuldamata vaie 1.1.2012 Protokollis ette nähtud üleminekuperioodi lõpp

28. Nagu tabelist näha, esitas L. Sommer 30. jaanuaril 2008 töölevõtmise loa taotluse, mis on vaidluse aluseks põhikohtuasjas ja puudutas ühte Austrias õppivat Bulgaaria kodanikku. Sel kuupäeval ja kuni kahe aasta jooksul pärast ühinemiskuupäeva kohaldasid liikmesriigid vastavalt protokolli VI lisa punkti 1 alapunkti 2 esimesele lõigule siseriiklikke meetmeid või kahepoolsetest lepingutest tulenevaid meetmeid, millega reguleeriti Bulgaaria kodanike juurdepääsu nende tööturule. Sama õigusnormi kohaselt võisid liikmesriigid jätkata selliste meetmete kohaldamist kuni ühinemiskuupäevale järgneva viieaastase perioodi lõpuni.

29. Protokolli VI lisa punkti 1 alapunkti 14 esimese lõiguga on liikmesriikidele selles osas antud volitusi siiski piiratud, täpsustades, et nende üleminekumeetmete kohaldamise mõjul ei või Bulgaaria kodanike seniste liikmesriikide tööturgudele juurdepääsemise tingimused olla piiravamad kui ühinemislepingu allkirjastamise kuupäeval kehtinud tingimused.

30. Ühinemislepingu allkirjastamise kuupäeval, st 25. aprillil 2005 kehtis direktiiv 2004/114 juba, sest see jõustus 12. jaanuaril 2005, kuigi ülevõtmistähtaeg ei olnud veel möödunud. Allkirjastamiskuupäeval kohaldati seega Bulgaaria kodanike kui kolmandate riikide kodanike suhtes direktiivi 2004/114, mille ülevõtmistähtaeg ei olnud siiski veel läbi.

B. Direktiivi 2004/114 kohaldatavus Bulgaaria üliõpilase suhtes pärast Bulgaaria Vabariigi ühinemist liiduga

31. Esimeses küsimuses soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas esiteks standstill-tingimus ja teiseks liidu kodaniku eelistamise põhimõte niisugustena, nagu neid on käsitatud protokolli VI lisa punkti 1 alapunktis 14, sisaldavad kohustust kohaldada direktiivi 2004/114 Bulgaaria kodaniku suhtes isegi pärast Bulgaaria Vabariigi ühinemist liiduga.

32. Sellele küsimusele vastamiseks tuleb kõigepealt analüüsida protokolli VI lisa punkti 1 alapunktis 14 kirjeldatud kohustuste ulatust.

1. Standstill-kohustus

33. Protokolli VI lisa punkti 1 alapunkti 14 esimeses lõigus toodud standstill-tingimusega seotud kohustuse eesmärk on vältida seda, et üleminekumeetmete kohaldamine liikmesriikides toob kaasa selle, et Bulgaaria kodanike suhtes luuakse piiravamad liikmesriikide tööturule juurdepääsemise tingimused kui ühinemislepingu allkirjastamise kuupäeval kehtinud tingimused.

34. Euroopa Kohtu praktika kohaselt on niisuguse standstill-tingimuse eesmärk keelata liikmesriigil selliste uute meetmete kehtestamine, mille eesmärk või tagajärg on kehtestada piiravamad tingimused kui need, mida kohaldati enne nimetatud tingimuse jõustumise kuupäeva. ( 7 ) Üleminek kolmanda riigi kodaniku staatusest liidu kodaniku staatusesse selle riigi liiduga ühinemise tulemusena ei tohi tuua asjaomastele isikutele kaasa seda, et halvenevad nende tööturule juurdepääsemise tingimused.

35. Sellest vaatevinklist on kohustus, mis on igal liikmesriigil vastavalt protokolli VI lisa punkti 1 alapunkti 14 esimeses lõigus sätestatud standstill-tingimusele, staatiline. Selle tingimuse eesmärk on takistada asjaomaste isikute õigusliku olukorra halvenemist võrreldes nende õigusliku olukorraga ühinemislepingu allkirjastamise kuupäeval, s.o 25. aprillil 2005.

36. Nagu näitab selgelt eespool esitatud kronoloogiline tabel, kehtis direktiiv 2004/114 ühinemislepingu allkirjastamise kuupäeval juba, kuid selle ülevõtmistähtaeg ei olnud veel möödunud. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei ole aga direktiividel selles etapis vahetut õigusmõju, ( 8 ) ning siseriiklikel kohtutel on kohustus tõlgendada siseriiklikku õigust kooskõlas nende direktiividega ainult olukordades, kus „vastuolus olev” tõlgendus võib pärast ülevõtmise tähtaja möödumist tõsiselt kahjustada selle direktiiviga taotletava eesmärgi saavutamist, kuid neil ei ole kohustust omistada selles toodud õigusnormidele ennetähtaegselt mõju. ( 9 )

37. Selles osas pean vajalikuks rõhutada, et ma ei toeta Austria valitsuse ja komisjoni seisukohta, mille kohaselt määrab protokolli VI lisa punkti 1 alapunktis 14 ette nähtud standstill-kohustuse sisu kindlaks direktiivi 2004/114 normatiivne sisu. Ühinemislepingu allkirjastamise kuupäeval, s.o 25. aprillil 2005 ei olnud Austria Vabariik kohustatud kohaldama seda direktiivi ei kolmanda riigi kodaniku ega Bulgaaria kodaniku suhtes, sest selle ülevõtmise tähtaeg ei olnud veel möödas. Igasugune vastupidine tõlgendus võib nurjata ülevõtmistähtaja eesmärgi saavutamise ning tekitada segadust direktiivide õigusliku laadi osas, mis on õigusaktid, mille puhul teatav siduv mõju tekib alles siis, kui need on siseriiklikku õigusesse üle võetud.

38. Sellest järeldub, et ühinemislepingu allkirjastamise kuupäeval ei võimaldanud direktiiv 2004/114 Austria Vabariigil ainult kehtestada õigusnorme, mis võivad tõsiselt kahjustada selles direktiivis ette nähtud tulemuse saavutamist. Selle keeluga, mis tuleneb Euroopa Kohtu otsusest kohtuasjas Inter-Environnement Wallonie ( 10 ), püütakse tagada direktiivide kasulik mõju pärast ülevõtmistähtaja möödumist.

39. Jättes kõrvale olukorrad, mida on käsitletud eespool viidatud kohtuotsuses Inter-Environnement Wallonie, tuleb standstill-kohustuse sisu käesolevas kohtuasjas seetõttu kindlaks teha eranditult siseriiklike või kahepoolsetest kokkulepetest tulenevate meetmete põhjal, mitte lähtudes direktiivist 2004/114. Järelikult saab see standstill-kohustus olla põhikohtuasjas vaadeldava õigusliku olukorra hindamisel asjakohane ainult siis, kui Austria õigusnormides tehti muudatusi, mille tulemusena muutus Bulgaaria üliõpilaste juurdepääs Austria tööturule pärast 25. aprilli 2005 raskemaks võrreldes juurdepääsuga, mille tagasid enne seda kuupäeva kehtinud õigusaktid. ( 11 ) Seda, kas niisugust halvenemist ei toimunud, peab kontrollima siseriiklik kohus.

2. Liidu kodanike eelistamise põhimõte

40. Protokolli VI lisa punkti 1 alapunkti 14 teises lõigus on sätestatud liidu kodanike eelistamise põhimõte, mille kohaselt on liikmesriigid kohustatud eelistama – sõltumata üleminekuperioodil võetud meetmetest – oma tööturule juurdepääsu võimaldamisel kolmandate riikide kodanikest töötajatele liikmesriikide kodanikest töötajaid. ( 12 )

41. Kui standstill-tingimusest tulenev kohustus on staatiline, siis liidu kodanike eelistamise põhimõte, mille kohaselt peavad liikmesriigid eelistama oma tööturule juurdepääsu võimaldamisel liidu kodanikke, on ajalises mõttes dünaamiline. Teisisõnu tuleb Bulgaaria kodanikke vastavalt protokolli VI lisa punkti 1 alapunkti 14 teisele lõigule kohelda mitte üksnes sama palju soodsamalt nagu kolmandate riikide kodanikke, kes on võrreldavas olukorras, vaid nende suhtes tuleb kohaldada sooduskohtlemist võrreldes nende kolmandate riikide kodanikega. Selle viimase kohustuse sisu võib seega ajas muutuda.

42. Käesoleval juhul on kuupäevaks, mis on asjakohane olukorra hindamisel liidu kodanike eelistamise põhimõtte seisukohast, 30. jaanuar 2008 – kuupäev, mil töölevõtmise loa taotlus esitati. Selleks kuupäevaks oli direktiivi 2004/114 ülevõtmise tähtaja lõppemisest möödas juba rohkem kui aasta.

43. Kuigi selles direktiivis sätestatud tööturule juurdepääsemise tingimused ei ole vahetult kohaldatavad niisuguse Bulgaaria kodanikust üliõpilase suhtes, nagu L. Sommer soovib põhikohtuasjas vaadeldavas olukorras tööle võtta, kujutavad need endast protokollis ette nähtud minimaalset taset, mis kehtib üleminekumeetmete kohaldamise perioodil ka sellise üliõpilase suhtes. Sellest järeldub, et direktiivi 2004/114 õiguslikud tagajärjed kolmandate riikide kodanikest üliõpilaste olukorra suhtes kehtivad selle kohustuse kohaselt, mis tuleneb ühinemislepingust ja niisiis esmasest õigusaktist, ka Bulgaaria üliõpilaste suhtes.

44. Mulle näib siiski, et niisuguses olukorras tuleb direktiivi õiguslikke tagajärgi samastada liidu direktiivi õiguslike tagajärgedega, mitte esmase õigusakti õiguslike tagajärgedega. Vastasel juhul oleks direktiividel, mida kohaldatakse ühinemisakti alusel, tugevam normatiivne jõud kui teistel direktiividel. ( 13 )

45. Seega moodustavad direktiivis 2004/114 sätestatud tingimused paralleelselt minimaalse taseme liidu kodanike eelistamise põhimõtte kohaldamisel. Nii et kui kolmanda riigi kodanikust üliõpilasele tuleb tagada juurdepääs Austria tööturule direktiivis 2004/114 ette nähtud korras, peab Bulgaaria üliõpilasel olema niisugune juurdepääs vähemalt sama soodsatel tingimustel ja veelgi enam, eelisjärjekorras selle teise, kolmanda riigi kodanikust üliõpilase ees. ( 14 )

46. Teiste sõnadega tõi Bulgaaria Vabariigi ühinemine liiduga kaasa selle, et Bulgaaria kodanikud ei olnud enam kolmandate riikide kodanikud, vaid neist said liidu kodanikud. See Bulgaaria kodanike staatuse muutus ei tähenda, et nende suhtes kohaldataks direktiivi 2004/114. Protokolli VI lisa punkti 1 alapunkti 14 teises lõigus sätestatud liidu kodanike eelistamise põhimõttest tuleneb siiski, et tuleb võtta arvesse direktiivi 2004/114 sätestatud tööturule juurdepääsemise tingimusi, mis kujutavad endast minimaalset taset, mida kohaldatakse ka Bulgaaria üliõpilase suhtes üleminekumeetmete kehtivusajal. ( 15 )

47. Liidu kodanike eelistamise põhimõtte kohaselt ei tohi niisugust Bulgaaria kodanikku, kellega on tegemist põhikohtuasjas, seega kohelda ebasoodsamalt (protokolli VI lisa punkti 1 alapunkti 14 kolmandas lõigus sätestatud põhimõte) kui võrreldavas olukorras kolmanda riigi kodanikku. Lisaks tuleb märkida, et mis puudutab juurdepääsu tööturule, siis tal peab olema juurdepääs mitte üksnes sama soodsatel tingimustel nagu kolmanda riigi kodanikul, vaid tal peab olema soodusjuurdepääs võrreldes kolmandate riikide kodanikega.

48. Tuleb siiski rõhutada, et mõiste „kolmanda riigi kodanik” ei saa tähistada isikuid, keda koheldakse liidu ja kolmandate riikide vahel sõlmitud rahvusvaheliste lepingu alusel võrdselt liidu kodanikega, näiteks Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) riikide kodanikke. Vastupidine tõlgendus muudaks protokollis ette nähtud korra üleminekuperioodil mittetoimivaks ja võtaks protokolli VI lisa punkti 1 alapunkti 2 esimeselt lõigult, milles on nähtud ette, et üleminekuperioodil kohaldatakse üleminekumeetmeid ja kahepoolsetest kokkulepetest tulenevaid meetmeid, suure osa selle kasulikust mõjust. ( 16 )

49. Selles kontekstis on kasulik ka lisada, et esiteks on eraõiguslikel isikutel, kes on niisuguses õiguslikus olukorras nagu põhikohtuasjas vaadeldav, võimalik tugineda liidu kodanike eelistamise põhimõtte alusel siseriiklikes kohtutes vastuvõtva liikmesriigi suhtes direktiivi 2004/114 sätetele, mis on sisult tingimusteta ja piisavalt täpsed, kui on täidetud Euroopa Kohtu praktikas direktiivide vahetu õigusmõju küsimuses kindlaks määratud tingimused. ( 17 )

50. Teisalt tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et siseriiklikud kohtud peavad tõlgendama siseriiklikku õigust võimalikult suures ulatuses kõnealuse direktiivi sõnastust ja eesmärki arvestades, et saavutada sellega sätestatud eesmärk. Selle kooskõlalise tõlgendamise kohustusest tuleneb seega, et siseriiklikud kohtud on kohustatud tõlgendama siseriikliku õiguse asjakohaseid sätteid kooskõlas direktiivi nõuetega. ( 18 )

C. Põhikohtuasjas vaadeldavate siseriiklike õigusnormide vastavus direktiivile 2004/114

51. Oma teises eelotsuse küsimuses soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada juhul, kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, kas liidu õigus ja eelkõige direktiivi 2004/114 artikkel 17 ei võimalda kehtestada niisuguseid siseriiklikke õigusnorme nagu AuslBG sätted, mida kohaldatakse põhikohtuasjas ning millega nähakse ette, et enne töölevõtmise loa väljaandmiseks tööandjale üliõpilase jaoks, kes on elanud juba üle aasta liitvabariigi territooriumil, tuleb võtta igal juhul arvesse olukorda riigi tööturul ja millega kehtestatakse selle loa väljaandmiseks veel täiendavaid tingimusi, kui liidumaa puhul kindlaks määratud töölevõetud välismaalaste piirarv on ületatud.

1. Direktiiviga 2004/114 taotletavate eesmärkide ja Austria õigusnormides ette nähtud piiravate meetmete suhe

52. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimusele vastamiseks tuleb kõigepealt tutvustada eesmärke, mida direktiiviga 2004/114 taotletakse.

53. Vastavalt direktiivi 2004/114 põhjendustele 6 ja 7 on selle direktiivi eesmärgiks kolmandate riikide kodanike liikuvuse edendamine ühendusse õpingute eesmärgil. Selle liikuvuse eesmärk on edendada Euroopa tervikuna maailma tipptasemel piirkonnaks õpingute ja kutseõppe alal. Selles valdkonnas on seega tegemist migratsiooniga, mida Euroopa Liit taotleb, mis on ajutine ja tööturu olukorrast sõltumatu.

54. Direktiivi 2004/114 artikli 17 lõike 1 esimese lõigu kohaselt on selle direktiivi kohaldamisalasse kuuluvatel üliõpilastel õigus töötada ja nad võivad tegeleda majandustegevusega füüsilisest isikust ettevõtjana väljaspool õppeaega vastavalt vastuvõtvas liikmesriigis asjaomase tegevuse suhtes kohaldatavatele eeskirjadele ja tingimustele. Esmapilgul võib näida, et selle direktiivi artikli 17 lõike 1 esimese lõiguga antakse asjaomastele isikutele subjektiivne õigus tööd saada, vähemalt siis, kui tegemist ei ole töötamisega füüsilisest isikust ettevõtjana. Selle õigusnormi teine lause võimaldab asjaomastel liikmesriikidel – esimeses lauses sätestatud nõudest hoolimata – siiski arvesse võtta olukorda oma tööturul. Selle direktiivi artikli 17 lõike 1 teises lõigus on nähtud ette ka võimalus anda üliõpilastele ja/või tööandjatele vastavalt siseriiklikele õigusaktidele eelnev luba.

55. Lisaks on direktiivi 2004/114 artikli 17 lõigetes 2–4 loetletud meetmed, mida liikmesriikidel on lubatud võtta, et reguleerida kolmandate riikide kodanikest üliõpilaste juurdepääsu tööturule. Ma arvan, et liikmesriigid on kohustatud kohaldama peamiselt neid meetmeid, et takistada nendel üliõpilastel tekitamast oma tööturul täiendava tööjõuna raskusi.

56. Alles pärast nende võimaluste ammendamist võib vastuvõttev liikmesriik tugineda direktiivi 2004/114 artikli 17 lõike 1 esimese lõigu teisele lausele ja võtta arvesse tööturu olukorda. Selles osas leian, et nimetatud õigusnormi saab kohaldada ainult tingimusel, et tegemist on erandolukorraga, nagu ilmneb selle direktiivi põhjendusest 18, ning et kavandatavad meetmed on õigustatud ja taotletava eesmärgi seisukohast proportsionaalsed.

57. Seda tõlgendust kinnitab mitte ainult direktiivi 2004/114 üldine ülesehitus, vaid ka selles põhjenduses 18 nimetatud eesmärk, sest selles põhjenduses on märgitud, et juurdepääs tööturule, lähtudes käesolevas direktiivis sätestatud tingimustest, peaks olema üldreegel. See võimaldab nimelt tagada, et saavutatakse direktiivi juba eespool meenutatud peaeesmärk, milleks on edendada kolmandate riikide kodanike liikuvust ühendusse õpingute eesmärgil ning edendada Euroopa tervikuna maailma tipptasemel piirkonnaks õpingute ja kutseõppe alal.

58. Võttes arvesse direktiivi 2004/114 artikli 17 lõike 1 esimest lõiku ja selle direktiivi eesmärke, tuleb seda õigusnormi seega tõlgendada nii, et juurdepääs tööturule on reegel, mida kohaldatakse kolmandate riikide kodanikest üliõpilaste suhtes pärast esimest aastat vastuvõtvas riigis ning et selle juurdepääsu piirangud kujutavad endast erandit. Sellest järeldub, et tööturu olukorra arvessevõtmine peab olema võimalik ainult erandolukordades, mis on seotud näiteks raskustega tööturu teatavas sektoris või vastuvõtva liikmesriigi teatavas piirkonnas või ka riigi tööhõiveolukorra täiesti erakorralise halvenemisega. ( 19 )

59. Selles olukorras märgin, et eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib, kas direktiivi 2004/114 artikli 17 lõike 1 esimese lõigu teine lause on vastuolus selle direktiivi artikli 17 lõikega 3, nagu arvab tema.

60. Nende kahe õigusnormi kokkusobitamiseks tuleb valida tõlgendus, mille puhul võetakse arvesse direktiivi 2004/114 üldist ülesehitust ja eesmärki. Direktiivi artikli 17 lõige 3 võimaldab piirata juurdepääsu tööturule esimese riigis elamise aasta jooksul, mis on seotud õpingutega, ja seda ei pea kuidagi põhjendama. Niisugune võimalus näib mulle vajalik selleks, et vältida direktiivi kuritarvitamist ja tagada, et asjaomaste isikute riigi territooriumil elamise peamiseks põhjuseks on ikka õpingud. Selles osas tuleb meenutada, et direktiivi põhjenduse 7 kohaselt on migratsioon selles silmas peetud eesmärkidel ajutine ega sõltu tööturu olukorrast vastuvõtvas liikmesriigis. Seepärast ongi asjaomastel üliõpilastel kuni esimese riigis elamise aasta lõpuni juurdepääs majandustegevusele ainult siseriiklikes õigusaktides kehtestatud tingimustel ja piirangutega.

61. Niisugune ajaliselt piiratud meede on siiski vähem piirav kui sama direktiivi artikli 17 lõike 1 esimese lõigu teises lauses ette nähtud meede. Asjaomase liikmesriigi tööturu olukorra arvessevõtmine, mida selles õigusnormis on lubatud teha, kujutab endast nimelt üldist erandi ette nägevat sätet, mis ei ole piiratud vastuvõtvas riigis elamise esimese aastaga, ning mille puhul on seega nõutav – nagu ma juba märkisin – erandolukorra olemasolu.

62. Mis puudutab siseriiklikke õigusnorme, millega on tegemist põhikohtuasjas, siis eelotsusetaotlusest ilmneb, et nendes õigusnormides nõutakse tööturu süstemaatilist arvessevõtmist. ( 20 ) Konkreetsemalt on pädev ametiasutus asjakohaste siseriiklike õigusnormide ja eelkõige AuslBG § 4 lõike 1 alusel kohustatud enne töölevõtmise loa väljaandmist süstemaatiliselt kontrollima, kas see, kui tööle võetakse kolmandate riikide kodanikust tudengeid, ei ole vastuolus tööturu olukorra ja arenguga.

63. Seevastu AuslBG § 4 ter lõikes 1 sätestatud õigusnorm, mille kohaselt võib selle loa niisugusele üliõpilasele välja anda ainult siis, kui asjaomasele vabale töökohale ei saa võtta Austria kodanikku või Austria kodanikuga samastatavat kodanikku, näiteks liidu kodanikku, näib mulle õigustatud liidu kodanike eelistamise põhimõtte seisukohast, mida on liidu õiguses kinnitatud ning mis on muu hulgas sätestatud protokolli VI lisa punkti 1 alapunkti 14 teises lõigus.

64. Järelikult on siseriiklikud õigusnormid, mis loovad olukorra, kus direktiivi 2004/114 kohaldamisalasse kuuluvad kolmandate riikide kodanikest üliõpilased ei saa isegi vastuvõtvas riigis elamise esimese aasta lõpul üldist juurdepääsu tööturule, vaid saavad selle ainult erandkorras, nimetatud direktiivi artikli 17 lõike 1 esimese lõiguga vastuolus.

2. Piiravate meetmete põhjendatus

65. Mulle näib, et selleks, et tõendada erandolukorda, mis õigustaks tööturu olukorra süstemaatilist arvessevõtmist töölevõtmise loa väljaandmisel kolmanda riigi kodanikust üliõpilase jaoks, ei piisa sellest, kui tuginetakse asjaomase liikmesriigi tööturgu käsitlevatele üldistele kaalutlustele.

66. Ma täpsustan selles osas, et niisugust üldist lähenemist ei õigusta piisavalt siseriikliku tööturu töötuse – isegi kõrge – tase, kui tegemist ei ole erandolukorraga. ( 21 ) Ma rõhutan, et direktiiv 2004/114 võeti vastu hoolimata sellest, et kõikides liidu liikmesriikides on kõrge tööpuuduse tase. Niisugused üldised kaalutlused ei saa seega õigustada meetmeid, mis on nähtud ette asjaomastes siseriiklikes õigusnormides.

67. Mis puudutab konkreetsemalt põhikohtuasjas vaadeldava Austria korra lubatavust, siis eelotsusetaotlusest ilmneb, et juhul, kui töölevõetud välismaalaste piirarv on ületatud, peavad töölevõtmise loa väljaandmiseks kolmandate riikide kodanikele olema peale selle, et arvesse tuleb võtta tööturu olukorda ja arengut, täidetud täiendavad tingimused. Arvestades asjaolu, et direktiiv 2004/114 ei võimalda võtta süstemaatiliselt arvesse tööturu olukorda, arvan ma, et see välistab ammugi siseriiklikud meetmed, mis ületavad selle süstemaatilise arvessevõtmise ja milles on lisaks nõutud, et täidetud oleksid niisugused täiendavad tingimused nagu need, mis on ette nähtud põhikohtuasjas vaadeldavates siseriiklikes õigusaktides töölevõtmise loa väljaandmiseks.

68. Lõpuks tuleb meenutada, et väljakujunenud kohtupraktika sedastab, et siseriiklikud ametiasutused võivad oma pädevust kasutades võtta liidu õigusnormide rakendamiseks meetmeid üksnes kooskõlas liidu õiguse üldpõhimõtetega, sh proportsionaalsuse põhimõttega. ( 22 ) Selle põhimõtte kohaselt peavad liikmesriikide võetavad meetmed olema taotletud eesmärkide täitmise tagamiseks sobivad ega tohi minna kaugemale sellest, mis on nimetatud eesmärkide saavutamiseks vajalik. ( 23 )

69. Selles olukorras tuleb ka rõhutada, et liikmesriigid ei saa oma kaalutlusruumi kasutada nii, et kahjustavad direktiivi 2004/114 põhieesmärke niisugustena, nagu neid on meenutatud eespool. ( 24 )

70. Esitatud põhjendustest lähtudes peab seda, kas siseriiklikud õigusnormid vastavad nendele nõuetele, et õigustada piiravaid meetmeid, mis on nähtud ette siseriiklikes kolmandate riikide kodanikest üliõpilaste juurdepääsu Austria tööturule käsitlevates meetmetes, kontrollima siseriiklik kohus.

V. Ettepanek

71. Eeltoodud kaalutlustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Verwaltungsgerichtshofi eelotsuse küsimustele järgmiselt: 1. Nõukogu 13. detsembri 2004. aasta direktiivi 2004/114/EÜ kolmandate riikide kodanike riiki lubamise kohta õpingute, õpilasvahetuse, tasustamata praktika või vabatahtliku teenistuse eesmärgil ei kohaldata Bulgaaria üliõpilase suhtes pärast Bulgaaria Vabariigi Euroopa Liiduga ühinemist. Bulgaaria Vabariigi ja Rumeenia Euroopa Liitu vastuvõtmise tingimusi ja korda käsitleva protokolli VI lisa punkti 1 alapunkti 14 teises lõigus ette nähtud liidu kodaniku eelistamise põhimõtte kohaselt kujutab direktiiv 2004/114 selle protokolli VI lisa punkti 1 alapunkti 2 esimeses lõigus ette nähtud üleminekuperioodi jooksul endast minimaalset taset Bulgaaria üliõpilaste Austria tööturule juurdepääsemise tingimuste kindlaksmääramisel. Selle põhimõtte kohaselt peab Bulgaaria üliõpilasel see juurdepääs olema mitte üksnes sama soodsatel tingimustel nagu kolmanda riigi kodanikul, vaid tal peab olema soodusjuurdepääs võrreldes kolmanda riigi kodanikuga. 2. Liidu õigus ja eelkõige direktiivi 2004/114 artikkel 17 ei võimalda kehtestada niisuguseid siseriiklikke õigusnorme, millega on tegemist põhikohtuasjas ning mis näevad ette, et enne seda, kui tööandjale antakse välja töölevõtmise luba juba üle aasta riigi territooriumil elanud üliõpilase töölevõtmiseks, tuleb igal juhul arvesse võtta olukorda tööturul, ja millega kehtestatakse selle töölevõtmise loa väljaandmiseks veel muidki tingimusi, kui on ületatud asjaomasel territooriumil töötavate välismaalaste piirarv.

( 1 ) Algkeel: prantsuse.

( 2 ) ELT 2005, L 157, lk 29. See protokoll on järgmise lepingu lahutamatu osa: leping Belgia Kuningriigi, Tšehhi Vabariigi, Taani Kuningriigi, Saksamaa Liitvabariigi, Eesti Vabariigi, Kreeka Vabariigi, Hispaania Kuningriigi, Prantsuse Vabariigi, Iirimaa, Itaalia Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Luksemburgi Suurhertsogiriigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Madalmaade Kuningriigi, Austria Vabariigi, Poola Vabariigi, Portugali Vabariigi, Sloveenia Vabariigi, Slovaki Vabariigi, Soome Vabariigi, Rootsi Kuningriigi, Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi (Euroopa Liidu liikmesriikide) ning Bulgaaria Vabariigi ja Rumeenia vahel Bulgaaria Vabariigi ja Rumeenia ühinemise kohta Euroopa Liiduga (ELT 2005, L 157, lk 11; edaspidi „ühinemisleping”).

( 3 ) ELT L 375, lk 12.

( 4 ) EÜT L 257, lk 2; ELT eriväljaanne 05/01, lk 15.

( 5 ) BGBl I, nr 100/2005.

( 6 ) Eelotsusetaotlusest ilmneb, et Arbeitsmarktservice pidi käesoleval juhul kohaldama selle seaduse redaktsiooni, mis kehtis 30. jaanuaril 2008, mil siseriiklik haldusmenetlus vaidlusaluse töölevõtmise loa taotluse esitamisega algatati. Mis puudutab AuslBG § 4, siis tegemist on redaktsiooniga, mis avaldati BGBl I-s, 78/2007. AuslBG § 4 ter avaldati BGBl I-s, 28/2004.

( 7 ) 21. jaanuari 2010. aasta otsus kohtuasjas C-546/07: komisjon vs. Saksamaa (EKL 2010, lk I-439, punkt 66 ja selles viidatud kohtupraktika). Vt analoogia alusel ja mis puudutab standstill-tingimuste tõlgendamist EMÜ-Türgi vahelise assotsiatsioonilepingu kontekstis, ka 15. novembri 2011. aasta otsus kohtuasjas C-256/11: Dereci jt (EKL 2011, lk I-11315, punkt 88 ja selles viidatud kohtupraktika).

( 8 ) Teisisõnu saavad eraõiguslikud isikud tugineda sellele direktiivile asjaomase liikmesriigi suhtes alles siis, kui ülevõtmistähtaeg on möödunud. Vt selle kohta 5. veebruari 2004. aasta otsus kohtuasjas C-157/02: Rieser Internationale Transporte (EKL 2004, lk I-1477, punkt 69).

( 9 ) Vt eelkõige 23. aprilli 2009. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-261/07 ja C-299/07: VTB-VAB ja Galatea (EKL 2009, lk I-2949, punkt 39 ja selles viidatud kohtupraktika) ja 14. jaanuari 2010. aasta otsus kohtuasjas C-304/08: Plus Warenhandelsgesellschaft (EKL 2010, lk I-217, punkt 29).

( 10 ) 18. detsembri 1997. aasta otsus kohtuasjas C-129/96 (EKL 1997, lk I-7411, punkt 45). Vt ka 26. mai 2011. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-165/09-C-167/09: Stichting Natuur en Milieu jt (EKL 2011, lk I-4599, punktid 78 ja 79 ning selles viidatud kohtupraktika).

( 11 ) Vt analoogia alusel 23. märtsi 1983. aasta otsus kohtuasjas 77/82: Peskeloglou (EKL 1983, lk 1085, punktid 11–14).

( 12 ) Esimene eelotsuse küsimus näib sisaldavat – kui ma just valesti aru ei saa – väikest ebatäpsust, sest erinevalt eelotsusetaotluse esitanud kohtu väitest on liidu kodanike eelistamise põhimõte sätestatud vastuvõtmisprotokolli VI lisa punkti 1 alapunkti 14 teises lõigus. Selle lisa punkti 1 alapunkti 14 kolmandas lõigus, mida esimene eelotsuse küsimus puudutab, on seevastu ette nähtud, et Bulgaariast sisserännanud töötajaid, kes elavad ja töötavad seaduslikult teises liikmesriigis, ei tohi kohelda piiravamalt kui kolmandast riigist sisserännanud töötajaid.

( 13 ) See põhimõte, mille kohaselt säilitavad teisesed õigusaktid riikide liiduga ühinemisel oma õigusliku laadi, on liidu õiguses väga kinnistunud. Seda on väljendatud näiteks protokolli artikli 8 lõikes 1, milles on nähtud ette, et institutsioonide poolt vastuvõetud aktid, millega on seotud käesoleva protokolli üleminekusätted, säilitavad oma õigusjõu. Vt selle kohta 20. septembri 1988. aasta otsus kohtuasjas 203/86: Hispaania vs. nõukogu (EKL 1988, lk 4563, punkt 5).

( 14 ) Selles osas pean vajalikuks rõhutada, et niisugune sooduskohtlemine ei kujuta endast kolmandate riikide kodanike diskrimineerimist, mis on Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 21 keelatud. Sama kehtib siis, kui teisese õiguse norme kohaldatakse kolmandate riikide kodanike suhtes.

( 15 ) Selles kontekstis tuleb ka märkida, et Euroopa Kohtu praktika kohaselt tuleb aluslepingu normidest erandeid tegevaid ühinemisakti norme tõlgendada kitsalt, arvestades vastavaid aluslepingu norme, ja need peavad piirduma vaid sellega, mis on selle eesmärgi saavutamiseks tingimata vajalik. Vt selle kohta 28. aprilli 2009. aasta otsus kohtuasjas C-420/07: Apostolides (EKL 2009, lk I-3571, punkt 35 ja selles viidatud kohtupraktika). Käesolevas kohtuasjas tähendab see, et Bulgaaria kodaniku staatus tohiks teiste liikmesriikide kodanike staatusest kõrvale kalduda nii vähe kui võimalik.

( 16 ) Vt analoogia alusel 10. veebruari 2011. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-307/09-C-309/09: Vicoplus jt (EKL 2011, lk I-453, punkt 35).

( 17 ) Vt eelkõige 3. märtsi 2011. aasta otsus kohtuasjas C-203/10: Auto Nikolovi (EKL 2011, lk I-1083, punkt 61 ja selles viidatud kohtupraktika), ja 24. novembri 2011. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-468/10 ja C-469/10: ASNEF ja FECEMD (EKL 2011, lk I-12181, punkt 51).

( 18 ) Kooskõlalise tõlgendamise kohustuse kohta vt eelkõige 23. aprilli 2009. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-378/07-C-380/07: Angelidaki jt (EKL 2009, lk I-3071, punktid 197–207 ja selles viidatud kohtupraktika).

( 19 ) Teiste sõnadega võib olukorra liigitada erandlikuks vähemalt kolmel juhul. Esiteks võib olla tegemist piirkondliku probleemiga, mil teatava piirkonna töötuse tase on tunduvalt kõrgem kui riigis keskmiselt. Teiseks võib erandolukord olla seotud ka sektori tasakaalustamatusega, mil tööturu teatavas sektoris on olulisi raskusi. Kolmandaks võib erakorraliselt halveneda tööhõive olukord kogu riigis. Seda juhtumit illustreerib tööhõive olukorra halvenemine praegu Hispaanias.

( 20 ) Tuleb ka märkida, et Euroopa Kohtu presidendi 22. novembri 2011. aasta määrusega kustutati kohtuasi C-568/10: komisjon vs. Austria Euroopa Kohtu registrist. Selles kohtuasjas heitis komisjon Austria Vabariigile ette, et viimane on jätnud täitmata kohustused, mis tulenevad direktiivi 2004/114 artiklist 17, seetõttu, et ta jättis oma siseriikliku õiguse selliseks, nagu eespool kirjeldatud. Komisjon loobus siiski sellest menetlusest 4. oktoobril 2010 seepärast, et AuslBG § 4 muudeti nii, et see õigusnorm sisaldab nüüd nõuet, mille kohaselt ei pea töölevõtmise loa väljaandmiseks kolmandate riikide kodanikest üliõpilaste jaoks tööturgu süstemaatiliselt arvesse võtma.

( 21 ) Vt käesoleva ettepaneku 19. joonealune märkus.

( 22 ) Vt eelkõige 1. detsembri 2011. aasta otsus C-145/10: Painer (EKL 2011, lk I-12533, punkt 105 ja selles viidatud kohtupraktika).

( 23 ) Ibidem (punkt 106 ja selles viidatud kohtupraktika).

( 24 ) Vt analoogia alusel eespool viidatud kohtuotsus Painer (punkt 107).