KOHTUJURISTI ETTEPANEK

ELEANOR SHARPSTON

esitatud 29. märtsil 2007 ( 1 )

Kohtuasi C-260/04

Euroopa Ühenduste Komisjon

versus

Itaalia Vabariik

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Asutamisvabadus ja teenuste osutamise vabadus — Avalike teenuste kontsessioon — 329 hobuste võiduajamiste totalisaatorite haldamise ja panuste kogumise kontsessiooni uuendamise pakkumismenetlust korraldamata — Avalikustamise ja läbipaistvuse kohustus”

1. Itaalia ametiasutused uuendasid 1999. aastal 329 hobuste võiduajamiste totalisaatorite haldamise kontsessiooni eelnevalt pakkumismenetlust korraldamata. Komisjon palub tuvastada, et Itaalia rikkus sellega läbipaistvuse ja avalikustamise kohustust, mis tuleneb asutamisvabadust ja teenuste osutamise vabadust käsitlevatest asutamislepingu sätetest. Itaalia eitab rikkumist ning teda toetavad Taani ja Hispaania, kuigi Itaalia ja menetlusse astujad esitavad kõik erinevaid argumente komisjoni hagi rahuldamata jätmiseks.

Ühenduse õigus

2. EÜ artikkel 43 keelab piirangud, mis kitsendavad liikmesriigi kodaniku asutamisvabadust teise liikmesriigi territooriumil.

3. EÜ artikkel 49 keelab ühenduse piires teenuste osutamise vabaduse piirangud liikmesriikide kodanike suhtes, kes asuvad mõnes teises ühenduse riigis kui see isik, kellele teenuseid pakutakse.

4. Vastavalt EÜ artiklitele 45 ja 46 (artikli 49 puhul koostoimes EÜ artikliga 55) ei kohaldata neid keelde tegevuse puhul, mis selles riigis on kas või ajutiselt seotud avaliku võimu teostamisega, ja need ei mõjuta nende siseriiklike normide kohaldatavust, mis sätestavad välisriigi kodanike teistsuguse kohtlemise avaliku korra, avaliku julgeoleku või rahvatervise huvides.

5. Lisaks sellele on Euroopa Kohus korduvalt sedastanud, et asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse piiranguid võib õigustada ülekaaluka üldise huviga, mis ei lähe kaugemale, kui on vajalik selle eesmärkide saavutamiseks, ja mida kohaldatakse kodakondsusest olenemata. ( 2 )

6. Põhikohtuasja asjaolude toimumise ajal reguleeris teenuste riigihankelepingute sõlmimist ühenduse tasandil üldiselt nõukogu direktiiv 92/50/EMÜ. ( 3 ) Teatavast väärtusest suurema maksumusega lepingute puhul on sätestatud teatavad kohustused, sealhulgas eelkõige kohustus avalikustada menetlus ühenduse tasandil, välja arvatud teatavatel rangelt määratletud asjaoludel. Direktiivi põhjenduses 8 on siiski sätestatud, et direktiiv hõlmab teenuste osutamist üksnes juhul, kui see põhineb lepingutel ja direktiiv ei hõlma teenuste osutamist muudel alustel. Komisjon oli teinud ettepaneku kaasata avalike teenuste kontsessioonid direktiivi kohaldamisalasse, kuid nõukogu otsustas need eelkõige liikmesriikide süsteemide erinevuste tõttu direktiivi kohaldamisalast välja jätta. ( 4 )

7. Euroopa Kohus on siiski sedastanud, et kuigi avalike teenuste kontsessioonid ei kuulu riigihankedirektiivide kohaldamisalasse, on neid sõlmivad avaliku võimu organid siiski kohustatud järgima EÜ asutamislepingu põhinorme ja eriti kodakondsuse alusel mittediskrimineerimise põhimõtet. ( 5 ) Avalike teenuste riigihankelepingute suhtes kohaldatakse eriti EÜ artikleid 43 ja 49 ( 6 ) ning pakkujate võrdse kohtlemise põhimõtet tuleb kohaldada isegi siis, kui kodakondsuse alusel diskrimineerimist ei ole. ( 7 ) Need põhimõtted seavad avaliku võimu organitele läbipaistvuse kohustuse, mis tähendab seda, et nad peavad tagama piisava avalikustamise taseme, mis võimaldab teenuste kontsessioonile avatud konkurentsi ning samuti hankemenetluse erapooletuse kontrolli. ( 8 )

8. Komisjon avaldas 2000. aastal tõlgendava teatise ühenduse õiguse kohaste kontsessioonide kohta, ( 9 ) milles ta selgitab, kuidas ühenduse õigus tema arusaamist mööda kontsessioonide andmist mõjutab. ( 10 )

Faktilised asjaolud

9. Kuni 1996. aastani oli hobuste võiduajamiste totalisaatorite korraldamine Itaalias UNIRE, hobuste tõugude parandamise riikliku liidu ülesanne, kes andis sel eesmärgil mitu kontsessiooni. Alates nimetatud aastast ( 11 ) on totalisaatorite korraldamine rahandusministeeriumi ja põllumajandusministeeriumi kontrolli all. Vastavalt Vabariigi Presidendi 1998. aasta dekreedile ( 12 ) peavad kõnealused ministeeriumid andma kontsessioonid ühenduse õiguse kohaselt korraldatud pakkumismenetluste alusel. Üleminekumeetmena uuendati eelmise korra (mis ei hõlmanud avalikke pakkumismenetlusi) kohaselt antud kontsessioone 1998. aasta lõpuni või, juhul kui pakkumismenetlust ei saanud enne seda korraldada, 1999. aasta lõpuni.

10. 1999. aastal otsustati ministri dekreediga ( 13 ) suurendada panuste kogumise keskuste arvu Itaalias 329-lt 1000-le. Korraldati 671 uue kontsessiooni pakkumismenetlus ja sõlmiti vastavad lepingud. 329 olemasolevat kontsessiooni uuendati lihtsalt kuueks aastaks alates 1. jaanuarist 2000. ( 14 ) Hiljem võeti vastu seadus, milles oli sätestatud, et kõnealused 329 kontsessiooni tuleb uuesti välja anda vastavalt Vabariigi Presidendi 1998. aasta dekreedile, kuid et need kehtivad selle ajani. ( 15 )

Menetlus

11. 24. juulil 2001 saatis komisjon Itaalia Vabariigile EÜ artikli 226 kohaselt ametliku kirja, milles käsitleti mitut totalisaatorite haldamisega seotud küsimust, sealhulgas 329 kõnealuse kontsessiooni uuendamist. Komisjon leidis, et kontsessioonide uuendamise asjaolud on vastuolus läbipaistvuse ja avalikustamise kohustusega, mis tuleneb EÜ artiklitest 43 ja 49.

12. Oma vastuses viitasid Itaalia ametiasutused eespool nimetatud seaduse ( 16 ) vastuvõtmisele.

13. Leides, et kõnealust seadust ei ole tegelikult rakendatud, saatis komisjon Itaaliale 18. oktoobril 2002 põhjendatud arvamuse, kutsudes teda oma tegevust põhjendatud arvamusega kooskõlla viima kahe kuu jooksul.

14. 10. detsembril 2002 teatasid Itaalia ametiasutused, et enne pakkumismenetluste korraldamist tuleb hinnata veel kehtivate kontsessioonide omanike majanduslikku olukorda.

15. 17. juunil 2004 esitas komisjon, kes ei olnud saanud teavet hindamise lõpetamise ega uute pakkumismenetluste algatamise kohta, käesoleva hagi, paludes Euroopa Kohtul: — tuvastada, et Itaalia Vabariik rikkus asutamisvabadust käsitlevast EÜ asutamislepingu artiklist 43 ja sellele järgnevatest artiklitest ning teenuste osutamise vabadust käsitlevast EÜ asutamislepingu artiklist 49 ja sellele järgnevatest artiklitest tulenevaid läbipaistvuse üldpõhimõtet ja avalikustamise kohustust, kuna rahandusministeerium uuendas 329 hobuste võiduajamiste totalisaatorite haldamise kontsessiooni eelnevalt pakkumismenetlust korraldamata, ning — mõista kohtukulud välja Itaalia Vabariigilt.

16. Itaalia palub Euroopa Kohtul jätta hagi rahuldamata ja mõista kohtukulud välja komisjonilt.

17. Taanile ja Hispaaniale anti luba astuda menetlusse Itaalia nõuete toetuseks ja nad esitasid kirjalikud seisukohad. Soomele ja Madalmaadele anti samuti luba asuda menetlusse, kuid Soome loobus hiljem menetluses osalemast ja Madalmaad ei ole oma seisukohti esitanud.

18. Kohtuistungit ei ole taotletud ega peetud.

Hinnang

19. Komisjoni väite saab kokku võtta järgmiselt. Kõnealused totalisaatorite haldamise kontsessioonid on ühenduse õiguse kohaselt avaliku teenuse kontsessioonid. Seetõttu ei kuulu need direktiivi 92/50 kohaldamisalasse, vaid nende suhtes kohaldatakse üldist mittediskrimineerimise, läbipaistvuse ja avalikustamise kohustust, mis tuleneb EÜ artiklitest 43 ja 49. 329 olemasoleva kontsessiooni uuendamine eelnevalt pakkumismenetlust korraldamata ei ole nimetatud kohustusega kooskõlas. Erandi tegemist saab õigustada üksnes EÜ artiklites 45 ja 46 sätestatud põhjustega ja käesoleval juhul selliseid põhjuseid ei ole. Itaalia ametiasutused ei viinud oma tegevust 329 kõnealuse kontsessiooni puhul ühenduse õigusega kooskõlla 18. oktoobril 2002 saadetud põhjendatud arvamuses määratud kahekuuse tähtaja jooksul ega ka hagi esitamise ajaks ligikaudu 18 kuud hiljem.

20. Võttes arvesse eespool punktides 9 ja 10 kirjeldatud asjaolusid, mida ei ole vaidlustatud, ja punktis 7 viidatud kohtupraktikat, tundub mulle, et komisjon on prima facie tõendanud, et tema nõue on põhjendatud.

21. Itaalia tugineb oma kaitseväidetes mitmele 2003. aastal vastu võetud meetmele ja nende aluseks olevale üldisele huvile.

22. Hispaania esitab väiteid hasartmängude korraldamise ja nende korraldamiseks loa andmise eripärade kohta, mida komisjon tema sõnul arvesse ei võtnud.

23. Taani vaidlustab tõlgenduse, mille komisjon on andnud Euroopa Kohtu otsusele kohtuasjas Telaustria, niivõrd kui see puudutab läbipaistvuse kohustuse tähendust käesoleva kohtuasja asjaoludega sarnastel asjaoludel.

24. Võttes arvesse kolme liikmesriigi väidete erinevusi, käsitlen neid eraldi.

Itaalia

25. Itaalia väidab, et tema võetud meetmed on õiguspärased. Ta viitab eelkõige 2003. aasta dekreetseadusele ja selle alusel vastu võetud otsusele. ( 17 ) Dekreetseadusega nähti ette kõigi kontsessionääride majandusliku olukorra hindamine, kuna nad olid sattunud raskustesse, mida põhjustas neilt liiga kõrgete maksude nõudmine. Teiste meetmetega püüti neid raskusi eri viisil leevendada ja otsusega jäeti olemasolevad kontsessioonid jõusse kuni selle eesmärgi saavutamiseni, kuid mitte kauem kui 31. detsembrini 2011. Kõiki neid meetmeid õigustas vajadus tagada kontsessionääride järjepidevus, majanduslik stabiilsus ja sobiv investeeringutasuvus, vältides sellega põrandaalust kihlvedude sõlmimist, kuni olemasolevad kontsessioonid saab pakkumismenetluste alusel uuesti välja anda.

26. Komisjon märgib, et 2003. aastal võetud meetmed ei ole rikkumisega seoses olulised. Liikmesriigi kohustuste rikkumise esinemist tuleb hinnata liikmesriigi põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõppemisel esineva olukorra alusel. ( 18 )

27. Ma olen sellega nõus.

28. Komisjon kaalub seejärel sellegipoolest, kas 2003. aasta meetmete vastuvõtmiseks esitatud põhjused oleksid võinud õigustada 2002. aasta olukorda, ja järeldab, et ei oleks.

29. Ma ei leia midagi, mis toetaks komisjoni väidet, et tugineda võib üksnes EÜ artiklis 45 või 46 sõnaselgelt sätestatud õigustustele ja et muud ülekaalukad üldised huvid ei tule arvesse. Euroopa Kohus on korduvalt kinnitanud, et sellised põhjused võivad õigustada asutamisvabaduse või teenuste osutamise vabaduse piiranguid. ( 19 )

30. Nagu komisjon on õigesti märkinud, saab mis tahes õigustusele – põhinegu see siis asutamislepingu sättel või ülekaalukal üldisel huvil – tugineda siiski üksnes siis, kui kõnealused meetmed sobivad seatud eesmärgi saavutamiseks ega lähe kaugemale, kui on vajalik selle saavutamiseks. ( 20 )

31. Peale selle ei saa puhtmajanduslikud või -halduslikud kaalutlused õigustada asutamislepingus sätestatud vabaduste piiramist. ( 21 )

32. Ükski Itaalia nimetatud eesmärk ei näi kuuluvat EÜ artiklis 45 või 46 sätestatud rühmadesse. Mis puutub muudesse (mittemajanduslikesse) ülekaalukatesse põhjustesse, siis võib vaid põrandaaluse kihlvedude sõlmimise vältimist pidada vähemalt põhimõtteliselt üldiseks huviks.

33. Käesoleva asja vaidlustamata asjaolude kohaselt otsustati 1999. aastal siiski totalisaatorite haldamise kontsessioonide arvu Itaalias suurendada 329-lt 1000-le. See eesmärk saavutati täielikult – 671 kontsessiooni anti pakkumismenetluse alusel ja 329 vana kontsessiooni lihtsalt uuendati. Neil asjaoludel on raske ette kujutada – ja Itaalia kaitseväidetes seda ei selgitata –, kuidas 329 vana kontsessiooni uuendamine või säilitamine pakkumismenetlust korraldamata võib aidata kaasa põrandaaluse kihlvedude sõlmimise vältimisele või kuidas on selle eesmärgi saavutamiseks vajalik läbipaistvuse puudumine.

34. Seetõttu ma leian, et Itaalia ei ole esitanud ühtki argumenti, millega saaks komisjoni väited ümber lükata.

Hispaania

35. Hispaania väidab, et komisjoni hagi on ebapiisavalt põhjendatud, sest selles ei võeta arvesse mitut olulist kaalutlust. Esiteks, nagu Euroopa Kohus on kinnitanud, ( 22 ) võivad kõlblusest tulenevad, usulised ja kultuurilised eripärad ning üksikisikule ja ühiskonnale moraalselt ja rahaliselt kahjulikud tagajärjed, mis mängude ja kihlvedudega kaasnevad, õigustada siseriiklike ametivõimude kaalutlusõigust nende tegevuste reguleerimisel tarbijakaitse ja avaliku korra tagamiseks. Teiseks on ühe kontsessioonisüsteemi asendamisel teise süsteemiga vajalik üleminekuperiood, mis võib õigustada eelmise süsteemi teatavate elementide pikendamist. Itaalia ametiasutused näitavad mõlemas küsimuses selget kavatsust saavutada täielik vastavus ühenduse nõuetele. Kolmandaks on asjaga seotud komplekssed sotsiaalsed huvid, eelkõige totalisaatoritest saadava tulu kasutamine hobuste tõuaretuse parandamise ainsa rahastamisallikana. Neljandaks on Itaalia hobuste võiduajamiste totalisaatorite sektor praegu suurtes finantsraskustes, mis said alguse enne 2003. aastal vastuvõetud meetmeid, millele Itaalia oma kaitseväidetes viitas.

36. Ükski neist kaalutlustest ei näi siiski õigustavat olukorda, mille üle komisjon kaebab, nimelt 329 vana kontsessiooni uuendamist ja hilisemat säilitamist läbipaistvuse ja avalikustamiseta samal ajal 671 uue kontsessiooni andmisega pakkumismenetluse alusel.

37. Euroopa Kohus on tõepoolest tunnistanud hasartmängude ja kihlvedude eripärasid, kuid ei ole leidnud, et need võiksid õigustada asutamislepingus sätestatud vabaduste piiranguid, millel ei ole üldisest huvist tulenevaid ülekaalukaid põhjuseid, mis ei ole seatud eesmärgi saavutamiseks sobivad või lähevad kaugemale, kui on vajalik selle eesmärgi saavutamiseks. ( 23 ) Hispaania kolmandas ja neljandas märkuses esitatud sotsiaalsed ja finantskaalutlused ning ühelt süsteemilt teisele üleminekuga kaasnevad praktilised raskused ei ole sellised põhjused. Pealegi ei ole Itaalia ametiasutuste väljendatud kavatsus komisjoni põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõppemisel esineva faktilise olukorra hindamisel oluline.

Taani

38. Taani tõstatab mitu omavahel seotud küsimust, mis puudutavad eelkõige asutamislepingust tulenevate kohustuste ulatust selliste riigihankelepingute või kontsessioonide korral, mille suhtes ei kohaldata riigihankedirektiive. Ta väidab eelkõige, et pakkumismenetlus ei ole tingimata kohustuslik ja sõna „advertising” kasutamine kohtuotsuse Telaustria ingliskeelses versioonis viitab ekslikult ulatuslikumale kohustusele kui sõna „publicity” vaste muudes keeleversioonides. Ta palub Euroopa Kohtul täpsustada, kas asjaomane kohustus tähendab seda, et lepingut sõlmiv asutus peab tulevasi töövõtjaid või kontsessionääre avalikult otsima, et võimalikel pakkujatel oleks juurdepääs hankedokumentidele, või seda, et lepingut sõlmiv asutus peab lihtsalt avalikustama asjaolu, et ta kavatseb sõlmida lepingu või anda kontsessiooni.

39. Taani esitatud seisukohad on selles suhtes väga sarnased seisukohtadele, mida ta esitas kohtuasjas komisjon vs. Soome. ( 24 ) Tema tõstatatud küsimused on olulised ja ma olen nõus, et õigust oleks soovitatav selgitada. ( 25 ) Taani paistab siiski soovivat üldist selgitust küsimuste kohta, mis pakuvad liikmesriikidele üldist huvi, mitte selgitust, mis otsustaks käesoleva rikkumismenetluse tulemuse.

40. Käesolevas asjas ei vaidlustatud, et 329 kõnealust kontsessiooni uuendati võrdlemisi lihtsalt ja automaatselt. Isegi kui võiks väita, et Itaalia ametiasutused avalikustasid teataval määral selle menetluse toimumise, on üsna ilmne, et kõnealuste kontsessioonidega seotud avalikustamine (kui võrrelda 671 uue kontsessiooniga, mis anti pakkumismenetluse alusel) ei olnud mingil juhul „piisav, et võimaldada teenuste kontsessioonile avatud konkurentsi ja pakkumismenetluse erapooletuse kontrolli”. ( 26 )

41. Seetõttu ma ei leia, et Taani märkused võiksid mõjutada käesoleva asja tulemust.

Kokkuvõtvad märkused

42. Võttes arvesse Euroopa Kohtu praktikat ja käesoleva asja vaidlustamata asjaolusid, olen seega seisukohal, et komisjon on piisavalt tõendanud, et rikkumine, mille tuvastamist ta taotleb, on toimunud, ja ükski liikmesriikide väide ei lükka komisjoni argumente sellisel juhul piisavalt ümber.

43. On selge, et seda seisukohta võttes ei avalda ma arvamust muude asjaolude kohta, mille korral hobuste võiduajamiste totalisaatorite haldamise kontsessioonide uuendamine pakkumismenetlust korraldamata võiks olla õigustatud üldise huviga. Samuti ei pea ma vajalikuks täpsustada pakkumismenetluse korraldamisel nõutava avalikustamise täpset liiki või määra. Piisab meenutamisest, et käesoleval juhul anti 671 kontsessiooni sellise pakkumismenetluse alusel, mis oli komisjoni arvates ühenduse õigusega kooskõlas, samas kui 329 kontsessiooni uuendati samal ajal vähimagi läbipaistvuse või avalikustamiseta, mis oleks andnud huvitatud isikutele võimaluse kontsessioonide andmise menetluses osaleda.

Kohtukulud

44. Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud ja artikli 69 lõike 4 alusel kannavad menetlusse astunud liikmesriigid oma kohtukulud ise. Komisjon on Itaalialt kohtukulude hüvitamist nõudnud.

Ettepanek

45. Eeltoodut arvesse võttes teen Euroopa Kohtule ettepaneku — tuvastada, et Itaalia Vabariik rikkus asutamisvabadust käsitlevast EÜ asutamislepingu artiklist 43 ja sellele järgnevatest artiklitest ning teenuste osutamise vabadus käsitlevast EÜ asutamislepingu artiklist 49 ja sellele järgnevatest artiklitest tulenevaid läbipaistvuse üldpõhimõtet ja avalikustamise kohustust, kuna rahandusministeerium uuendas 329 hobuste võiduajamiste totalisaatorite haldamise kontsessiooni eelnevalt pakkumismenetlust korraldamata, ning — mõista Itaalia Vabariigilt välja kohtukulud, välja arvatud menetlusse astunud liikmesriikide kohtukulud, mis tuleks jätta nende endi kanda.

( 1 ) Algkeel: inglise.

( 2 ) Vt nt 25. juuli 1991. aasta otsus kohtuasjas C-76/90: Säger (EKL 1991, lk I-4221, punkt 15) ja 31. märtsi 1993. aasta otsus kohtuasjas C-19/92: Kraus (EKL 1993, lk I-1663, punkt 32).

( 3 ) 18. juuni 1992. aasta direktiiv 92/50/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord (EÜT 1992 L 209, lk 1; ELT eriväljaanne 06/01, lk 322), mis on nüüdseks kehtetuks tunnistatud ja asendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiviga 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (ELT 2004 L 134, lk 114; ELT eriväljaanne 06/07, lk 132). Vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris reguleeris lepingute sõlmimist nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiiv 93/38/EMÜ, millega kooskõlastatakse veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate tellijate hankemenetlused (EÜT 1993 L 199, lk 84; ELT eriväljaanne 06/02, lk 194), mis on nüüdseks kehtetuks tunnistatud ja asendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiviga 2004/17/EÜ, millega kooskõlastatakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate ostjate hankemenetlused (ELT 2004 L 134, lk 1; ELT eriväljaanne 06/07, lk 19).

( 4 ) Vt ka 7. detsembri 2000. aasta otsus kohtuasjas C-324/98: Telaustria ja Telefonadress (EKL 2000, lk I-10745, punkt 46 jj).

( 5 ) Vt 4. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Telaustria, punkt 60; 21. juuli 2005. aasta otsus kohtuasjas C-231/03: Coname (EKL 2005, lk I-7287, punkt 16); 13. oktoobri 2005. aasta otsus kohtuasjas C-458/03: Parking Brixen (EKL 2005, lk I-8612, punkt 46) ja 6. aprilli 2006. aasta otsus kohtuasjas C-410/04: ANAV (EKL 2006, lk I-3303, punkt 18).

( 6 ) Vt kohtuotsus Parking Brixen, punkt 47 ja kohtuotsus ANAV, punkt 19.

( 7 ) Vt kohtuotsus Parking Brixen, punkt 48 ja kohtuotsus ANAV, punkt 20.

( 8 ) Vt kohtuotsus Telaustria, punktid 61 ja 62; kohtuotsus Parking Brixen, punkt 49 ja kohtuotsus ANAV, punkt 21.

( 9 ) EÜT 2000 C 121, lk 2.

( 10 ) Hilisemas tõlgendavas teatises, milles käsitletakse ühenduse õigust lepingute sõlmimisel, mis ei ole või on ainult osaliselt reguleeritud riigihankedirektiividega (ELT 2006 C 179, lk 2), ei käsitleta sõnaselgelt kontsessioone, kuigi mõnda seal sisalduvat juhist võib pidada piisavalt üldiseks, et see hõlmaks ka kontsessioone.

( 11 ) Seaduse nr 662/1996 (Gazzetta ufficiale della Repubblica italiana, edaspidi „GURI”, nr 303, 28.12.1996) alusel.

( 12 ) Vabariigi Presidendi dekreet nr 169/1998 (GURI nr 125, 1.6.1998).

( 13 ) 7. aprilli 1999. aasta ministri dekreet (GURI nr 86, 14.4.1999).

( 14 ) 9. detsembri 1999. aasta ministri direktiiv ja 21. detsembri 1999. aasta ministri otsus (GURI nr 300, 23.12.1999).

( 15 ) Dekreetseadus nr 452/2001 (GURI nr 301, 29.12.2001), millest pärast muudatuste tegemist sai seadus nr 16/2002 (GURI nr 49, 27.2.2002).

( 16 ) Vt punkt 10 ja 15. joonealune märkus.

( 17 ) 24. juuni 2003. aasta dekreetseadus nr 147/2003 (GURI nr 145, 25.6.2003), millest sai seadus nr 200/2003; UNIRE 14. oktoobri 2003. aasta otsus nr 107/2003 (millega kõnealused 329 kontsessiooni algselt anti).

( 18 ) Komisjon viitab 20. juuni 2002. aasta otsusele kohtuasjas C-299/01: komisjon vs. Luksemburg (EKL 2002, lk I-5899, punkt 11). Vt hilisem 11. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-183/05: komisjon vs. Iirimaa (EKL 2007, lk I-00137, punkt 17).

( 19 ) Vt nt eelkõige kihlvedudega seoses 6. novembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C-243/01: Gambelli jt (EKL 2003, lk I-13031, punktid 59 ja 60) ja 6. märtsi 2007. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-338/04, C-359/04 ja C-360/04: Placanica jt (EKL 2007, lk I-01891, punkt 45).

( 20 ) Vt kohtuotsus Gambelli, punkt 65 ja 30. jaanuari 2007. aasta otsus kohtuasjas C-150/04: komisjon vs. Taani (EKL 2007, lk I-01163I, punkt 46).

( 21 ) Vt nt 16. jaanuari 2003. aasta otsus kohtuasjas C-388/01: komisjon vs. Itaalia (EKL 2003, lk I-721, punkt 22) või 13. mai 2003. aasta otsus kohtuasjas C-463/00: komisjon vs. Hispaania (EKL 2003, lk I-4581, punkt 35).

( 22 ) 19. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Gambelli, punkt 63 ja seal viidatud kohtupraktika: 24. märtsi 1994. aasta otsus kohtuasjas C-275/92: Schindler (EKL 1994, lk I-1039); 21. septembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-124/97: Läärä jt (EKL 1999, lk I-6067) ja 21. oktoobri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-67/98: Zenatti (EKL 1999, lk I-7289).

( 23 ) Kohtuotsus Gambelli, punktid 65 ja 67.

( 24 ) 26. aprilli 2007. aasta otsus kohtuasjas C-195/04 (EKL 2007, lk I-3351), vt eelkõige kohtujurist Sharpstoni 18. jaanuari 2007. aasta ettepanek, punkt 79 jj.

( 25 ) Vt ka Brown, A., „Seeing through transparency: the requirement to advertise public contracts and concessions under the EC Treaty”, Public Procurement Law Review, 2007, lk 1. Lisaks võib märkida, et 10. joonealuses märkuses viidatud komisjoni 2006. aasta tõlgendava teatise suhtes on Saksamaa esitatud tühistamishagi alusel praegu Esimese Astme Kohtu menetluses kohtuasi T-258/06, milles on menetlusse asutamist taotlenud mitu liikmesriiki ja Euroopa Parlament.

( 26 ) Vt eespool punkt 7 ja 8. joonealune märkus.