EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(kolmas koda)

10. september 2014

KE

versus

Euroopa Raudteeagentuur (ERA)

Avalik teenistus – Ajutine teenistuja – Tähtajalise lepingu pikendamata jätmine – Agentuuri töötajad – Ametikohtade vähendamine – ERA mitmeaastane finantsraamistik – Ametikohtade loetelust kahe koha kaotamine – Oluliste formaalsuste järgimine – Õigus olla ära kuulatud – Sise‑eeskirjad – Teenistuse huvid

Ese:

ELTL artikli 270 alusel esitatud hagi, milles KE palub tühistada Euroopa Raudteeagentuuri (ERA või edaspidi „agentuur”) tegevdirektori 22. märtsi 2013. aasta otsus, milles viimane kinnitas hagejale, et tema ajutise teenistuja leping lõpeb lepingus ette nähtud tähtajal, s.o 30. septembril 2013.

Otsus:

Jätta hagi rahuldamata. Jätta Euroopa Raudteeagentuuri kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja pool KE kohtukuludest. Jätta pool KE kohtukuludest tema enda kanda.

Kokkuvõte

Kuigi on tõsi, et muude teenistujate teenistustingimustes, eelkõige teenistustingimuste artiklis 47 ei ole sätestatud erimenetlust selleks, et tähtajaliselt tööle võetud ajutine teenistuja oleks nõuetekohaselt ära kuulatud enne, kui tehakse otsus tema leping pikendamata jätta, võib institutsioon või agentuur näha personalieeskirjade vastavate sätete puudumisel siiski ette asutusesisese menetluse ja üksikasjalikud eeskirjad, mis võimaldavad kuulata ajutise teenistuja ära enne tema teenistussuhte üle otsustamist, võttes selleks vastu näiteks asutusesisesed juhised, tingimusel, et niisuguse võimaluse kasutamisega ei kalduta personalieeskirjade või muude teenistujate teenistustingimuste sõnaselgest normist kõrvale. Sellega seoses võivad niisugused asutusesisesed juhised valdkonnas, kus institutsioonil või agentuuril on personalieeskirjadega antud ulatuslik kaalutlusõigus, olla vormistatud kõigile töötajatele teatavaks tehtud otsusena, et oleks tagatud asjassepuutuvate ametnike ja teenistujate ühtemoodi kohtlemine. Kui institutsioon või agentuur sellise otsuse vastu võtab, tuleb seda niisugusel kujul pidada suunavaks käitumisnormiks, mille administratsioon on ise endale kehtestanud ja millest ta ei või kõrvale kalduda ilma seda tinginud põhjuseid nimetamata, sest vastasel juhul rikub ta võrdse kohtlemise põhimõtet. (vt punktid 46–48) Viited: Euroopa Kohus: kohtuotsused Louwage vs. komisjon, 148/73, EU:C:1974:7, punkt 12, Lux vs. kontrollikoda, 129/82 ja 274/82, EU:C:1984:391, punkt 20. Esimese Astme Kohus: kohtuotsused Schneider vs. komisjon, T‑54/92, EU:T:1994:283, punkt 19, ja Monaco vs. parlament, T‑92/96, EU:T:1997:105, punkt 46. Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsused Petrilli vs. komisjon, F‑98/07, EU:F:2009:7, punkt 55 ja seal viidatud kohtupraktika, ning Bernard vs. Europol, F‑99/07 ja F‑45/08, EU:F:2009:84, punkt 79 ja seal viidatud kohtupraktika.

Kui liidu agentuur rakendab sisemisi suuniseid, mis puudutavad ajutise teenistuja tähtajalise lepingu pikendamise korda, eelkõige agentuuri ja asjaomase teenistuja vahelist dialoogi lepingu pikendamise küsimuses, peab ta tagama, et asjaomast teenistujat oleks oma ülemusega peetava vestluse teemast selgelt informeeritud, et ta saaks oma seisukoha tulemuslikult teatavaks teha enne, kui tehakse ebasoodne otsus tema teenistuslepingu kehtivuse lõppemise kohta. Niisiis, isegi kui suunistes ei ole ette nähtud, et ülemuse ja asjaomase teenistuja vaheline vestlus peab olema kirjalikus vormis, ning seega võib teave vestluse teema kohta olla suuline ja tuleneda selle toimumise kontekstist, võib asjaomase isiku kirjalikul teel vestlusele kutsumine siiski sobivamaks osutuda. (vt punkt 55)

Juhul kui liidu agentuuri sisemistes juhistes, mis käsitlevad ajutise teenistuja tähtajalise lepingu pikendamise korda, ette nähtud soovituslikke tähtaegu ei järgita, peab selline rikkumine lisaks olema avaldanud potentsiaalset mõju pikendamata jätmise otsusele. Siinjuures olukorras, kus ollakse sunnitud kaotama asjaomane ametikoht, on sellel ametikohal töötava ajutise teenistuja lepingu pikendamata jätmise ettepanekust tulenev eelarveline mõju, mida väljendavad kulud asutuse tegevuseelarves, tegelikult neutraalne, sest niisugune otsus üksnes kinnitab nende rahaliste vahendite kasutamata jätmist, mida järgmiseks eelarveaastaks ette ei nähtud. Järelikult, mis puudutab asutusesisestes juhistes olevat nõuet, et enne pikendamata jätmise otsust tuleb pöörduda agentuuri personalitalituse poole, ja võttes arvesse, et nimetatud talitus ei saanud esitada ühtegi märkust otsuse ettepaneku kohta, millel ei olnud eelarvele mingit konkreetset mõju, ei saaks personalitalituse poole võimalik pöördumine isegi juhul, kui see toimuks määratud tähtaja jooksul, mõjutada pikendamata jätmise otsuse sisu ja seega õiguspärasust. (vt punktid 67, 69 ja 70) Viide: Esimese Astme Kohus: kohtuotsus Wunenburger vs. komisjon, T‑246/04 ja T‑71/05, EU:T:2007:34, punkt 149 ja seal viidatud kohtupraktika.

Talituse töö korraldamine ja toimimine on institutsiooni ainupädevuses ja talituste töö korralduse eest vastutab üksnes ametihierarhias ette nähtud isik. Ainult tema saab hinnata teenistuse vajadusi, mõjutades selle tulemusena tema käsutuses olevaid töötajaid. Ka liidu institutsioonidel ja agentuuridel on vabadus struktureerida oma haldusüksused, võttes arvesse kõiki tegureid, nagu nendele pandud ülesannete laad ja ulatus ning eelarvevõimalused. Selline vabadus hõlmab aga ametikohtade kaotamist ja tööülesannete jaotuse muutmist, et muuta töö korraldust tõhusamaks ja vastata liidu poliitiliste organite kehtestatud eelarvenõuetele ametikohtade kaotamiseks, kui ka õigust jagada ümber kaotatud ametikohal töötanud isiku tööülesanded, ilma et ametikoha kaotamiseks peaks tingimata olema täidetud tingimus, et kõiki määratud tööülesandeid peab täitma vähem isikuid kui enne ümberkorraldamist. Lisaks ei tähenda ametikoha kaotamine seda, et sellega koos peavad kaduma asjaomasel ametikohal täidetud tööülesanded. Seega, kui institutsioon otsustab eelarvega seotud tungivatel põhjustel kaotada pigem assistentide ametikohad kui administraatorite ametikohad ning tuvastab ja valib välja nende ametikohtade hulgast, millel töötavad ajutised teenistujad, kelle leping lõpeb aasta jooksul, ühe ametikoha, mille kaotamisel on tegevusele kõige väiksem mõju, jääb institutsioon talle selles valdkonnas antud kaalutlusõiguse piiridesse. (vt punktid 81–83) Viited: Euroopa Kohus: kohtuotsused Labeyrie vs. komisjon, 16/67, EU:C:1968:37, lk 445; Geist vs. komisjon, 61/76, EU:C:1977:127, punkt 38, ja Bellardi‑Ricci jt vs. komisjon, 178/80, EU:C:1981:310, punkt 19. Esimese Astme Kohus: kohtuotsused Scheuer vs. komisjon, T‑108/89, EU:T:1990:45, punkt 41; Pitrone vs. komisjon, T‑46/89, EU:T:1990:62, punkt 60; Sebastiani vs. parlament, T‑163/89, EU:T:1991:49, punkt 33; Lacruz Bassols vs. Euroopa Kohus, T‑109/92, EU:T:1994:16, punkt 88; Cesaratto vs. parlament, T‑108/96, EU:T:1997:115, punktid 48–51, ja Karatzoglou vs. Euroopa Ülesehitusamet, T‑471/04, EU:T:2008:540, punkt 59.