ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kohtuasi C-333/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 23. mail 2018 – Lombardi Srl versus Comune di Auletta jt

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 23. mail 2018 – Lombardi Srl versus Comune di Auletta jt

(Kohtuasi C-333/18)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Lombardi Srl

Vastustajad: Comune di Auletta, Delta Lavori SpA ja Msm Ingegneria Srl

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 21. detsembri 1989. aasta direktiivi 89/665/EMÜ riiklike tarne- ja ehitustöölepingute sõlmimise läbivaatamise korra kohaldamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta ( 1 ) (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2007. aasta direktiiviga 2007/66/EÜ ( 2 )) artikli 1 lõike 1 kolmandat lõiku ja lõiget 3 saab tõlgendada nii, et kui hankemenetluses on osalenud rohkem ettevõtjaid ja neid ei ole kohtumenetlusse kaasatud (ning igatahes ei ole neist ühegi pakkumuse kohta kaebust esitatud), siis võib selle hindamise, kas huvi, millele tugineb oma algses kaebuses pakkuja, kelle vastu on esitatud põhjendatuks loetud välistav vastukaebus, on konkreetne, jätta liikmesriikidele antud menetlusautonoomia alusel ülesandeks kohtule, kes kasutab selles õiguskorras ette nähtud menetlusvahendeid ning ühitab niiviisi selle subjektiivse olukorra kaitsmise liikmesriigis väljakujunenud põhimõtete, nimelt ne ultra petita põhimõtte (tsiviilkohtumenetluse seadustiku (Codice di procedura civile) artikkel 112), väidetava huvi tõendamise põhimõtte (tsiviilseadustiku (Codice civile) artikkel 2697) ja kohtuotsuse seadusjõu isikuliste piiride põhimõtte järgimisega, mille kohaselt see on siduv ainult menetlusosalistele ega või puudutada vaidlusesse kaasamata isikute olukorda (tsiviilseadustiku artikkel 2909)?

( 1 ) EÜT 1989, L 395, lk 33; ELT eriväljaanne 06/01, lk 246.

( 2 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2007. aasta direktiiv 2007/66/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiive 89/665/EMÜ ja 92/13/EMÜ riigihankelepingute sõlmimise läbivaatamise korra tõhustamise osas (ELT 2007, L 335, lk 31).
—

Kas käesolevas kohtuvaidluses käsitletav asjaolu ehk kütuse voolamine lennurajale, mille tõttu see rada suleti, kuulub mõiste „sündmus“ alla 22. detsembri 2008. aasta kohtuotsuse Wallentin-Hermann (C-549/07, EU:C:2008:771) punkti 22 tähenduses, või mõiste „erakorraline asjaolu“ alla nimetatud määruse põhjenduse 14 tähenduses, nii nagu seda mõistet on tõlgendatud 31. jaanuari 2013. aasta kohtuotsuses McDonagh (C-12/11, EU:C:2013:43), või on need kaks mõistet omavahel kattuvad?
Kohtuasi C-324/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 15. mail 2018 – Sicilville Srl versus Comune di Brescia

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 15. mail 2018 – Sicilville Srl versus Comune di Brescia

(Kohtuasi C-324/18)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Sicilville Srl

Vastustaja: Comune di Brescia

Eelotsuse küsimus

Kas käesolevas kohtuasjas käsitletavate sätete taolised liikmesriigi õigusnormid, mis küll käsitades „rasket eksimust ametialaste käitumisreeglite vastu“ ettevõtja kohustusliku kõrvaldamise alusena, näevad ette, et kui ametialaste käitumisreeglite vastu eksimise tõttu on hankeleping enne tähtaega üles öeldud, siis tohib ettevõtjat menetlusest kõrvaldada ainult juhul, kui ülesütlemist ei ole kohtus vaidlustatud või seda on kohtumenetluse tulemusel kinnitatud, on Euroopa Liidu õigusega, täpsemalt riigihankedirektiivi 2014/24/EL ( 1 ) artikli 57 lõikega 4 koostoimes sama direktiivi põhjendusega 101 ja proportsionaalsuse põhimõtte ning võrdse kohtlemise põhimõttega vastuolus?

( 1 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT L 94, lk 65).
3.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta ( 2 ) direktiivi 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes (uuestisõnastamine) artikli 19 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et juhul kui naine, kes kuulub selliste õigusnormide kohaldamisalasse, mida on kirjeldatud esimeses eelotsuse küsimuses, tugineb sellele, et teda on tema soo tõttu kaudselt diskrimineeritud, kuna osalise tööajaga töötab tunduvalt rohkem naisi kui mehi, peab selleks, et seda asjaolu – eelkõige seda, et statistiliselt mõjutab see oluliselt rohkem naisi kui mehi – tõendada, esitama konkreetsed statistilised andmed või konkreetsed asjaolud ning asjakohased tõendid?
Kohtuasi C-347/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale di Milano (Itaalia) 28. mail 2018 – Advokaat Alessandro Salvoni versus Anna Maria Fiermonte

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale di Milano (Itaalia) 28. mail 2018 – Advokaat Alessandro Salvoni versus Anna Maria Fiermonte

(Kohtuasi C-347/18)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale di Milano

Põhikohtuasja pooled

Hageja: advokaat Alessandro Salvoni

Kostja: Anna Maria Fiermonte

Eelotsuse küsimus

Kas määruse (EL) nr 1215/2012 ( 1 ) artiklit 53 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 47 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, et liikmesriigi kohus, kellele on esitatud määruse (EL) nr 1215/2012 artiklis 53 nimetatud tunnistuse väljastamise taotlus selle liikmesriigis jõustunud kohtulahendi suhtes, võib kasutada omaalgatusliku tegutsemise pädevust, et kontrollida, kas Brüssel Ia määruse II peatüki 4. jao sätteid on rikutud, et teavitada tarbijat võimalikult täheldatud rikkumisest ja võimalda tal kõikidest asjaoludes teadlikuna kaaluda selle määruse artiklis 45 ette nähtud õiguskaitsevahendi kasutamist?

( 1 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määrus (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (ELT L 351, lk 1).
Kohtuasi C-301/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landgericht Bonn (Saksamaa) 4. mail 2018 – Thomas Leonhard versus DSL Bank

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landgericht Bonn (Saksamaa) 4. mail 2018 – Thomas Leonhard versus DSL Bank

(Kohtuasi C-301/18)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landgericht Bonn

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Thomas Leonhard

Kostja: DSL Bank

Eelotsuse küsimus

Kas direktiivi 2002/65/EÜ ( 1 ) artikli 7 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mis näeb pärast sidevahendi abil sõlmitud tarbijalaenulepingust taganemisest teatamist ette, et teenuse osutaja maksab tarbijale lisaks summale, mille ta on tarbijalt sidevahendi abil sõlmitud lepingu alusel saanud, ka hüvitise selle summa kasutamise eest?

( 1 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. septembri 2002. aasta direktiiv 2002/65/EÜ, milles käsitletakse tarbijale suunatud finantsteenuste kaugturustust ja millega muudetakse nõukogu direktiivi 90/619/EMÜ ning direktiive 97/7/EÜ ja 98/27/EÜ (EÜT 2002, L 271, lk 16; ELT eriväljaanne 06/04, lk 321).
Kohtuasi C-337/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 23. mail 2018 – Via Lattea Scrl jt versus Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 23. mail 2018 – Via Lattea Scrl jt versus Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

(Kohtuasi C-337/18)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellandid: Via Lattea Scrl, Alba Gilberto, Antonio Barausse, Gabriele Barausse, Azienda Agricola Benvegnù Gianni Battista e Giangaetano s.s., Domenico Brogliato s.s., Cesare Filippi, Michele Filippi, Fontana Fidenzio e Fabrizio s.s., Giovanni Gastaldello, Tiziano Giaretta, Azienda Agricola Guadagnin Gianni ed Emanuele s.s., Il Moretto di Martinazza Laura s.s., Marini Alessandro e Domenico s.s., Azienda Agricola Milan Sergio & C. s.s., Matteo Mosele, Luciano Mosele, Ennio Mosele, Renato Munaretto, Azienda Agricola Pain di Gazzola Luigi, Azienda Agricola Parise Luigi, Angelo, Francesco e Giancarlo, Sillo Zefferino Maurizio s.s., Storti Danilo e Nicoletta s.s., Tosatto Paolo e Federico s.s., Vivaldo Emilio e Pierino s.s., Giuseppe Zanettin

Vastustajad: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

Eelotsuse küsimused

1. Kas niisuguses olukorras nagu kirjeldatud olukord, mida põhikohtuasjas käsitletakse, tuleb liidu õigust tõlgendada nii, et liikmesriigi õigusnormi vastuolu määruse (EMÜ) nr 3950/92 ( 1 ) artikli 2 lõike 2 punktiga 3 toob tagajärjena kaasa selle, et tootjatel ei ole kohustust tasuda lisamaksu, kui on täidetud selles määruses sätestatud tingimused?

2. Kas niisuguses olukorras nagu kirjeldatud olukord, mida põhikohtuasjas käsitletakse, tuleb Euroopa Liidu õigust ja eelkõige õiguspärase ootuse kaitse üldpõhimõtet tõlgendada nii, et ei saa kaitsta niisuguste isikute õiguspärast ootust, kes täitsid liikmesriigi kehtestatud kohustust ning kes said kasu selle kohustuse täitmisega kaasnevatest tagajärgedest, kui ilmnes, et see kohustus on Euroopa Liidu õigusega vastuolus?

3. Kas niisuguses olukorras nagu kirjeldatud olukord, mida põhikohtuasjas käsitletakse, on 9. juuli 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1392/2001 ( 2 ) artikli 9 ja mõistega „prioriteetne kategooria“ vastuolus selline liikmesriigi õigusnorm nagu dekreetseaduse nr 157/2004 artikli 2 lõige 3, mille Itaalia Vabariik on heaks kiitnud ning milles on sätestatud enammakstud lisamaksu tagastamise erinev kord, mille puhul eristatakse tähtaegades ja tagastamiskorras tootjaid, kellel oli õiguspärane ootus, et järgitakse riigisisest õigusnormi, mis osutus liidu õigusega vastuolus olevaks, ja tootjaid, kes ei järginud seda õigusnormi?

( 1 ) Nõukogu 28. detsembri 1992. aasta määrus (EMÜ) nr 3950/92, millega piima- ja piimatootesektoris kehtestatakse lisamaks (EÜT L 405, lk 1).

( 2 ) Komisjoni 9. juuli 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1392/2001, milles sätestatakse nõukogu määruse (EMÜ) nr 3950/92 (millega piima- ja piimatootesektoris kehtestatakse lisamaks) üksikasjalikud rakenduseeskirjad (EÜT L 187, lk 19; ELT eriväljaanne 03/033, lk 104).
—

Kas asjaolu, et streigist oli ette teatatud, tuleb käsitada nii, et selle tagajärjeks on see, et niisugune sündmus nagu käesolevas kohtuvaidluses käsitletav sündmus ehk asjaomase lennu väljumiskoha lennujaama käitlusettevõtte töötajate streik ei kuulu „erakorraliste asjaolude“ mõiste alla Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, artikli 5 lõike 3 tähenduses?
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja Nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivi 2009/72/EÜ ( 1 ), mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/54/EÜ (kolmas elektridirektiiv), tuleb tõlgendada nii, et selle direktiivi eesmärgi ja eelkõige artikliga 3 on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu on arutusel põhikohtuasjas ja millega on kehtestatud erimeede, mis seisneb kohustuslikus maksus, mida tasuvad reguleeritud üksused, kaasa arvatud asjaomase liikmesriigi pädeva reguleeriva asutuse poolt väljastatud elektrienergia tarnimise loa omanikud (edaspidi „reguleeriv asutus“ ja „reguleeritud üksus“), kusjuures maks määratakse kindlaks majandustulemuste põhjal mitte ainult riigi tasandil, vaid ka välismaal tegutsemise tulemusena, mistõttu see maks: i) mõjutab reguleeritud üksuste vabadust määrata igati konkurentsivõimeline hind elektrienergia tarnimise eest välisturgudel ja seega ka neil turgudel konkureerimise protsessi; ii) vähendab reguleeritud üksuste konkurentsivõimet võrreldes Slovakkia elektriturul tegutsevate välismaiste elektritarnijatega, kui mõlemad tarnivad elektrienergiat ka konkreetsel välisturul, kuna välismaine ettevõtja ei ole kohustatud tasuma sellist kohustuslikku maksu elektrienergia tarnimise eest välismaal; iii) takistab uute konkurentide pääsu elektriturule nii Slovaki Vabariigis kui ka välismaal, kuna sellist kohustuslikku maksu tuleb tasuda ka reguleerimata tegevusega teenitud tulult ja seda isegi siis, kui hiljem, pärast teatava ajavahemiku möödumist, on neil küll elektrienergia tarnimise luba, kuid sellelt teenitud tulu võrdub nulliga; iv) võib sundida Slovakkia reguleeritud üksusi taotlema [Slovakkia] reguleerivalt asutuselt loa tühistamist või välismaiseid elektritarnijaid taotlema oma päritoluriigi reguleerivate asutuste väljastatud elektrienergia tarnimise loa tühistamist, kuna selle loa tühistamine on isiku jaoks, kes ei soovi tasuda nimetatud maksu ka oma muult tegevuselt, ainus võimalus vabaneda vaidlusaluste õigusnormidega ette nähtud reguleeritud üksuse staatusest?
Kohtuasi C-372/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour administrative d’appel de Nancy (Prantsusmaa) 7. juunil 2018 – Ministre de l’Action et des Comptes publics versus Raymond Dreyer abikaasaga

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour administrative d’appel de Nancy (Prantsusmaa) 7. juunil 2018 – Ministre de l’Action et des Comptes publics versus Raymond Dreyer abikaasaga

(Kohtuasi C-372/18)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour administrative d’appel de Nancy

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Ministre de l’Action et des Comptes publics

Vastustaja: Raymond Dreyer abikaasaga

Eelotsuse küsimus

Kas kindlustusmaksetel, mis tasutakse eakate ja puuetega inimeste iseseisvuse heaks loodud solidaarsuskassasse, millest rahastatakse vaidlusaluseid hüvitisi, on otsene ja piisavalt asjassepuutuv seos teatavate määruse (EÜ) nr 883/2004 ( 1 ) artiklis 3 loetletud sotsiaalkindlustusharudega ja need kuuluvad seega selle määruse kohaldamisalasse ainuüksi seetõttu, et need hüvitised seonduvad ühega mainitud artiklis 3 loetletud riskidest ja neid antakse seaduses määratletud olukorra alusel ilma igasuguse kaalutlusõiguseta?

( 1 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta (ELT L 166, lk 1; ELT eriväljaanne 05/05, lk 72; parandus ELT 2009, L 202, lk 90).
3.

Kas juhul, kui mahaarvamine on võimalik, võib lennuettevõtja seda alati teha või sõltub mahaarvamine sellest, millises ulatuses on see lubatud liikmesriigi õiguse alusel või millises ulatuses peab seda kohaseks liikmesriigi kohus?
1.

Esimene apellatsioonkaebuse väide koosneb kahest osast. Esimese väite esimeses osas leiab EMA, et Üldkohus rikkus õigusnormi tuvastades vaidlustatud kohtuotsuse punktis 50, et harva kasutatavate ravimite määruse ( 1 ) artikli 5 lõiget 1 tuleb lugeda eraldiseisvalt selle artikli 5 lõikest 2. Selline tõlgendus on vastuolus artikli 5 lõikega 1, sest see kahjustab selle sätte tõhusust. Esimese väite teises osas leiab EMA, et Üldkohus rikkus õigusnormi tuvastades vaidlustatud kohtuotsuse punktis 64, et EMA peaks tuginema ravimi mõistele, kui ta teeb kindlaks artikli 5 lõike 1 seisukohast seda, kas harva kasutatavaks ravimiks nimetamise taotlus ja varem esitatud turustamisloa taotlus kattuvad.
Kohtuasi C-348/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 29. mail 2018 – Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele – Società semplice versus Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 29. mail 2018 – Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele – Società semplice versus Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

(Kohtuasi C-348/18)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele – Società semplice

Vastustaja: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

Eelotsuse küsimus

Kas ühenduse määruse nr 3950/92 ( 1 ) artikli 2 lõiget 1 tuleb – võttes ka arvesse Euroopa Kohtu põhistust 5. mai 2011. aasta kohtuotsuses liidetud kohtuasjades C-230/09 ja C-231/09, kus käsitleti määruse nr 1798/2003/EÜ ( 2 ) artikli 10 lõiget 3 – tõlgendada nii, et liikmesriigi tarnekvoodi kasutamata osa võib ümber jaotada objektiivsete prioriteetsuskriteeriumide alusel, mille kehtestavad liikmeriigid, või tuleb seda tõlgendada nii, et selles tasandusetapis tuleb eranditult lähtuda proportsionaalsuse kriteeriumist?

( 1 ) Nõukogu 28. detsembri 1992. aasta määrus (EÜ) nr 3950/92, millega kehtestatakse täiendav tasu piima- ja piimatootesektoris (EÜT L 405, lk 1).

( 2 ) Nõukogu 29. septembri 2003. aasta määrus (EÜ) nr 1788/2003, millega kehtestatakse tasu piima- ja piimatootesektoris (ELT L 270, lk 123, ELT eriväljaanne 03/40, lk 391).
Kohtuasi C-344/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Arbeidshof te Gent (Belgia) 25. mail 2018 – ISS Facility Services NV versus Sonia Govaerts, Euroclean NV

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Arbeidshof te Gent (Belgia) 25. mail 2018 – ISS Facility Services NV versus Sonia Govaerts, Euroclean NV

(Kohtuasi C-344/18)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Arbeidshof te Gent

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: ISS Facility Services NV

Vastustajad apellatsioonimenetluses: Sonia Govaerts, Euroclean NV

Eelotsuse küsimused

Kas nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/23/EÜ ( 1 ) ettevõtjate, ettevõtete või nende osade üleminekul töötajate õigusi kaitsvate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 3 lõike 1 sätteid tuleb tõlgendada nii, et ettevõtte eri osade üheaegsel üleminekul direktiivi artikli 1 lõike 1 tähenduses, mille puhul on omandajad erinevad, lähevad õigused ja kohustused, mis tulenevad igas ülemineku objektiks olevas ettevõtte osas töötanud töötaja üleminekuaegsest kehtivast töölepingust, üle igale omandajale, kuid seda siiski proportsionaalselt nimetatud töötaja töö mahuga asjaomase omandaja poolt omandatud ettevõtte osas,

või nii, et nimetatud õigused ja kohustused lähevad tervikuna üle ettevõtte selle osa omandajale, kus nimetatud töötaja põhiliselt töötas,

või nii, et juhul kui direktiivi sätteid ei saa tõlgendada kummalgi eespool esitatud viisil, ei lähe nimetatud töötaja töölepingust tulenevad õigused ja kohustused üle mitte ühelegi omandajale, kusjuures see on nii ka juhul, kui töötaja töömahtu ülemineku objektiks olevates ettevõtte osades ei ole võimalik eraldi kindaks määrata?

( 1 ) EÜT 2001, L 82, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 98.
3.

Kas juhul, kui vastus teisele küsimusele on jaatav, on raamotsuse klausliga 5 vastuolus õigusnorm, mille kohaselt on tähtajalise töölepinguga töötajatel töölepingu lõppemisel õigus saada hüvitist, mille suurus on 12 päeva töötasu iga töötatud aasta eest, kuid on välistatud hüvitis eespool nimetatud abiteenistujatele teenistussuhte vaba lõpetamise korral?
3.

Kas ebaõiglaseid tingimusi tarbijalepingutes käsitleva direktiivi 93/13 artikliga 6 – mis on sõnastatud järgmiselt: „Liikmesriigid sätestavad, et ebaõiglased tingimused lepingus, mille müüja või teenuste osutaja on oma siseriiklike õigusaktide alusel tarbijaga sõlminud, ei ole tarbijale siduvad ning leping on kõnealustel tingimustel lepinguosalistele jätkuvalt siduv ainult juhul, kui seda on võimalik jätkata nii, et see sisaldab ebaõiglasi tingimusi.“ – on kõigil juhtudel vastuolus, et kohus leevendab ebaõiglaseks peetavat tingimust või kohaldab selle asemel üldnorme?
Kohtuasi C-387/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Poola) 12. juunil 2018 – Delfarma Sp. z o.o. versus Prezesowi Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie (Poola) 12. juunil 2018 – Delfarma Sp. z o.o. versus Prezesowi Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

(Kohtuasi C-387/18)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Delfarma Sp. z o.o.

Vastustajad: Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

Eelotsuse küsimus

Kas liidu õigusega ja eelkõige Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 34 ja 36 on vastuolus riigisisesed õigusaktid, mille kohaselt ei saa paralleelselt imporditud ravimile liikmesriigis müügiluba anda üksnes põhjusel, et paralleelselt imporditud ravimit on eksportivas liikmesriigis lubatud käsitada geneerilise ravimina, st koondtoimiku alusel, kuid importivas liikmesriigis on selline ravim turustamiseks müügiloa saanud originaalravimina, st täieliku toimiku alusel, kusjuures loa andmisest keeldutakse mõlema toote terapeutilist samasust sisuliselt uurimata ning ilma, et liikmesriigi asutus pöörduks dokumentide saamiseks taotlusega eksportiva riigi asjaomase asutuse poole sellise võimaluse olemasolust hoolimata?
1.

A. Kohtuasjas C-42/15 ( 1 ) tehtud kohtuotsuse tulemusena muutis Slovaki seadusandja alates 1. maist 2018 ära mõisted „krediidi põhiosa, intress ja lisatasud“ seaduse zákon č. 129/2010 Z. z. o spotrebiteľských úveroch a o iných úveroch a pôžičkách pre spotrebiteľov a o zmene a doplnení niektorých zákonov (tarbijakrediidi, muude krediitide ja tarbijalaenude seadus nr 129/2010; edaspidi „seadus nr 129/2010“) artiklis 9, milles neid oli kasutatud tarbijakrediidilepingu alusel tehtavate tagasimaksete osade tähistamisel, lõpetades nii tarbijate seadusest tuleneva õiguse nõuda, et tarbijakrediidilepingus (ja mitte ainult tagasimaksetabelis) oleks märgitud iga tagasimakse jaotus krediidi põhiosa, intressi ja lisatasude vahel ning karistus selle õiguse rikkumise korral. B. Alates 1. maist 2018 võimaldas seadusemuudatus küll Euroopa Kohtu otsuse paremat täitmist, kuid vaidlustes tarbijatega enne 1. maid 2018 sõlmitud lepingute üle reageerisid [Slovaki] kohtud [Euroopa Kohtu otsusele] nii, et nad püüdsid sisuliselt jõuda seadusandjaga samale järeldusele, tõlgendades seadust kooskõlas liidu õigusega. C. Niisuguses olukorras puudutab Euroopa Kohtule esitatud küsimus liidu õiguse tõlgendamist direktiivide kaudse õigusmõju kohaldamisel. Arvestades nende otsuste suurt arvu, millega kohtud on varem tunnistanud, et seadus nr 129/2010 annab tarbijatele õiguse nõuda, et oleks märgitud iga tagasimakse jaotus krediidi põhiosa, intressi ja lisatasude vahel, esitatakse Euroopa Kohtule järgmine küsimus: kas olukorras, kus eraisikute vahelises horisontaalses suhtes tuleb saavutada direktiivi kaudne õigusmõju ja tagada direktiivi täielik õigusmõju kõigi tõlgendamismeetodite ja siseriikliku õiguse kohaldamise teel, lubab õiguskindluse põhimõte teha kohtul vaidluses, mis puudutab enne 1. mais 2018 sõlmitud tarbijakrediidilepingut, lahend, millel on sama mõju kui see, mis tuleneb seadusandja poolt kohtuasjas C-42/15 tehtud kohtuotsuse täitmiseks vastu võetud ja 1. maist 2018 jõustunud seadusmuudatusest?
Kohtuasi C-377/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaaria) 31. mail 2018 – Kriminaalasi järgmiste isikute suhtes: AH, PB, CX, KM, PH

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaaria) 31. mail 2018 – Kriminaalasi järgmiste isikute suhtes: AH, PB, CX, KM, PH

(Kohtuasi C-377/18)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Spetsializiran nakazatelen sad

Põhikohtuasja kriminaalmenetluse pooled

AH, PB, CX, KM, PH

Eelotsuse küsimus

Kas direktiivi 2016/343 ( 1 ) artikli 4 lõike 1 esimese lausega koostoimes selle direktiivi põhjenduse 16 esimese lause ja põhjendusega 17 on kooskõlas riigisisene kohtupraktika, mille kohaselt peavad (kriminaalmenetluses sõlmitava) kokkuleppe tekstis olema asjaomase kuriteo kaastäideviijatena ära näidatud peale süüdistatava, kes oma süüd selles kuriteos tunnistas ja selle kokkuleppe sõlmis, ka teised süüdistatavad, kes on teo kaastäideviijad, kuid seda kokkulepet ei sõlminud ja oma süüd ei tunnistanud ning kelle suhtes jätkatakse kriminaalmenetlust üldkorras, kuid kes on nõus, et esimene süüdistatav sõlmib selle kokkuleppe?

( 1 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2016. aasta direktiiv (EL) 2016/343, millega tugevdatakse süütuse presumptsiooni teatavaid aspekte ja õigust viibida kriminaalmenetluses kohtulikul arutelul (ELT 2016, L 65, lk 1).