ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne – Koostamine – Personali esindavad ametnikud

(Personalieeskirjad, II lisa, artikli 1 kuues lõik)

2. Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne – Koostamine

1. Kuigi komisjoni poolt vastu võetud personalieeskirjade artikli 43 üldiste rakendussätete artikli 6 lõike 3 punkti c kohaselt peavad hindajad ja aruande kinnitajad personali esindava ametniku karjääriarengu aruande koostamisel konsulteerima ad hoc komiteega ja arvestama komitee arvamusega, ei ole nad kohustatud seda arvamust järgima. Kui nad seda ei järgi, tuleb neil märkida põhjused, miks nad sellest arvamusest kõrvale kaldusid.

Lisaks ei tulene ühestki personalieeskirjade sättest või üldistest rakendussätetest, et tulenevalt hindaja ja aruande kinnitaja kohustusest arvestada ad hoc komitee arvamusega tuleks neil anda ametnikule eripunkte lisaks punktidele, mis on mõeldud tema teenistusülesannete raames teostatud tegevuse hindamiseks.

Niisugune kohustus ei tulene ka kaudselt personalieeskirjade II lisa artikli 1 viimasest lõigust, mille kohaselt ei tohi personali esindaja kohustuste täitmine ametnikku mingil juhul seada ebasoodsasse olukorda.

(vt punktid 37, 38 ja 47)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 25. oktoober 2005, kohtuasi T‑43/04: Fardoom ja Reinard vs . komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑329 ja II‑1465, punkt 87); 17. mai 2006, kohtuasi T‑95/04: Lavagnoli vs . komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑121 ja II‑A‑2‑569, punkt 84)

2. Komisjoni poolt vastu võetud personalieeskirjade artikli 43 üldiste rakendussätete eeskirjad, mis puudutavad ametniku hindamismenetluse raames pädevuse jagamist hindaja, aruande kinnitaja ning edasikaebuse hindaja vahel, kujutavad endast institutsiooni sisese korralduse eeskirju. Neist eeskirjadest kõrvalekaldumine saab administratsiooni akti tühisuse kaasa tuua ainult siis, kui selline kõrvalekaldumine kahjustab personalieeskirjadega ametnikele antud tagatisi või hea halduse põhimõtet personalihalduse valdkonnas.

(vt punkt 61)

Viited:

Euroopa Kohus: 30. mai 1973, kohtuasi 46/72: De Greef vs . komisjon (EKL 1973 lk 543, punkt 18); kohtuasi 49/72: Drescig vs . komisjon (EKL 1973, lk 565, punkt 10)

Esimese Astme Kohus: 7. veebruar 2007, liidetud kohtuasjad T‑118/04 ja T‑134/04: Caló vs . komisjon (EKL AT 2007, lk I‑A‑2‑0000 ja II‑A‑2‑0000, punktid 67 ja 68)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne

(Personalieeskirjad, artikkel 43)

2. Ametnikud – Hagi – Kahju hüvitamise hagi – Vaidlustatud õigusvastase akti tühistamine – Mittevaralise kahju adekvaatne hüvitamine

(Personalieeskirjad, artikkel 91)

1. Komisjoni poolt vastu võetud personalieeskirjade artikli 43 üldiste rakendussätete artikli 8 lõike 5 neljandast lõigust tuleneb, et haldusorganil on kohustus kindlaks määrata ametikohal oleva teenistuja karjääriaruande eesmärgid ja hindamiskriteeriumid. Nimetatud sätte kohaselt tuleb iga hindamismenetluse alguses toimuvas hindaja ja teenistuja arenguvestluses käsitleda mitte üksnes nimetatud teenistuja tööpanust asjaomasel viiteperioodil, mis on ajavahemik hindamismenetluse toimumisele eelneva aasta 1. jaanuarist kuni 31. detsembrini, vaid ka sellele järgneva aasta osas püstitatavaid eesmärke, mille alusel teenistuja töö tõhusust hinnatakse. Nimetatud kohustusele viidatakse ka hindamissuunistes, mille komisjoni on kehtestanud enda tegevusjuhisena.

Kui asjaomaseks viiteperioodiks ei ole eesmärke ega hindamiskriteeriume kindlaks määratud, ei saa haldusorgan väita, et eelmiseks viiteperioodiks kehtestatud eesmärgid on asjakohased ka kõnesoleva viiteperioodi osas põhjendusel, et nende eesmärkide kehtivusaega ei ole märgitud.

(vt punktid 31, 32 ja 37)

Viited:

Euroopa Kohus: 1. detsember 1983, kohtuasi 190/82: Blomefield vs . komisjon, (EKL 1983, lk 3981, punkt 20)

Esimese Astme Kohus: 24. jaanuar 1991, kohtuasi T‑63/89: Latham vs . komisjon (EKL 1991, lk II‑19, punkt 25); 30. september 2003, kohtuasi T‑296/01: Tatti vs . komisjon (EKL AT 2003, lk I‑A‑225 ja II‑1093, punkt 43)

2. Ametniku poolt vaidlustatud haldusorgani akti tühistamine on iseenesest adekvaatne hüvitus ning üldjuhul, kui asjaomases aktis puudub ilmselgelt negatiivne hinnang hageja võimetele, mis võiks viimast kahjustada, on see piisav, et heastada igasugune mittevaraline kahju, mis viimasel võis tühistatud akti tõttu tekkida.

(vt punkt 44)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 26. jaanuar 1995, kohtuasi T‑60/94: Pierrat vs . Euroopa Kohus (EKL AT 1995, lk I‑A‑23 ja II‑77, punkt 62)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Ametnikud – Edutamine – Teenete võrdlev hindamine

Kui ametisse nimetav asutus viib personalieeskirjade artikli 45 kohaselt läbi edutamiseks esitatud kandidaatide võrdleva hindamise, on ta kohustatud hoolikalt ja erapooletult välja selgitama iga kandidatuuriga seonduvad olulised asjaolud.

See, et ametniku kohta on varasemate aastate edutamise käigus tehtud edutamise ettepanek, kuid teda ei ole edutatud, on üks arvessevõetav asjaolu. See kujutab endast edutamist väärivat asjaolu, tingimusel, et huvitatud isiku teened ei ole vahepeal vähenenud.

Selline kohustuslik arvessevõtt leiab kinnitust komisjoni vastu võetud personalieeskirjade artikli 45 üldistes rakendussätetes, milles on ette nähtud, et edutamine otsustatakse pärast selliste individuaalsete teenete võrdlemist, mida on teatava aja jooksul hinnatud.

Pealegi tooks varasemate ettepanekute arvestamata jätmine kaasa selle, et erinevaid olukordi käsitletakse ühtemoodi.

Kui peaks selguma, et edutamiskomitee kehtestatud punktide andmise kriteeriumid ei võimalda sellist teenete eriaspekti arvesse võtta, peab ametisse nimetav asutus, kes on kohustatud järgima kõrgemalseisvaid õigusnorme, need kriteeriumid kohaldamata jätma.

(vt punktid 67, 68, 71–76 ja 103)

Viited:

Euroopa Kohus: 21. november 1991, kohtuasi C‑269/90: Technische Universität München (EKL 1991, lk I‑5469, punkt 14).

Esimese Astme Kohus: 11. detsember 1991, kohtuasi T‑169/89: Frederiksen vs . parlament (EKL 1991, lk II‑1403, punkt 69); 4. mai 2005, kohtuasi T‑30/04: Sena vs . AESA (EKL AT 2005, lk I‑A‑113 ja II‑519, punkt 80); 15. september 2005, kohtuasi T‑132/03: Casini vs . komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑253 ja II‑1169, punkt 69); 6. juuni 2007, kohtuasi T‑432/04: Parlante vs . komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 97).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hagi – Isikut kahjustav meede – Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) otsus edastada siseriiklikele õigusasutustele informatsiooni – Hõlmamine

(Personalieeskirjad, artikkel 90a; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1073/1999, artikli 10 lõige 2)

2. Ametnikud – Hagi – Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) vastu esitatud hagi

(Personalieeskirjad, artikli 90 lõige 1 ja artikkel 90a)

3. Ametnikud – Hagi – Eelnev haldusmenetlus

(Personalieeskirjad, artikkel 90)

1. Otsused, millega Euroopa Pettustevastane Amet (OLAF) edastab määruse nr 1073/1999 OLAF‑i juurdluste kohta artikli 10 lõike 2 alusel siseriiklikele õigusasutustele informatsiooni, on – arvestades nende tagajärgi ja vajadust tagada isikutele, kellele personalieeskirju kohaldatakse, tõhus kohtulik kaitse – isikut kahjustavad meetmed personalieeskirjade artikli 90a tähenduses.

(vt punkt 38)

Viited:

Avaliku Teenistuse Kohus: 28. aprill 2009, liidetud kohtuasjad F‑5/05 ja F‑7/05: Violetti jt vs. komisjon: F‑5/05 ja F‑7/05 (EKL AT 2009, lk I‑A‑1‑0000 ja II‑A‑1‑0000, punktid 69–97).

2. Personalieeskirjade artikliga 90a kehtestatud õiguskaitsevahendite süsteemis on kahju hüvitamise nõue, milles nõutakse Euroopa Pettustevastase Ameti (OLAF) tekitatud kahju hüvitamist, vastuvõetav ainult siis, kui sellele eelnes kohtueelne menetlus, mis on kooskõlas personalieeskirjadega. See menetlus erineb sõltuvalt sellest, kas kahju, mille hüvitamist taotletakse, on tingitud isikut kahjustavast meetmest personalieeskirjade artikli 90a tähenduses või OLAF‑i käitumisest, millel ei ole otsuse laadi. Esimesel juhul peab huvitatud isik esitama ettenähtud tähtaja jooksul OLAF‑i direktorile selle meetme peale kaebuse. Teisel juhul seevastu peab haldusmenetlus algama sellega, et esitatakse taotlus personalieeskirjade artikli 90 lõike 1 tähenduses, millega taotletakse kahju hüvitamist, ning jätkuma vajadusel kaebusega, mis on esitatud taotluse rahuldamata jätmise otsuse peale. Kui aga tühistamishagi ja kahju hüvitamise nõude vahel on otsene seos, on viimane vastuvõetav tühistamishagi lisana, ilma et sellele peaks tingimata eelnema administratsioonile esitatud nõue hüvitada väidetavalt kantud kahju, ja kaebus, milles vaidlustatakse taotluse kaudse või otsese tagasilükkamise otsuse põhjendatus.

(vt punkt 53)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 28. juuni 1996, kohtuasi T‑500/93: Y vs. Euroopa Kohus (EKL AT 1996, lk I‑A‑335 ja II‑977, punktid 64 ja 66)

3. Personalieeskirjade artiklis 90 sätestatud tähtaja mittejärgimine võib kaasa tuua asjaomase institutsiooni vastutuse kahju eest, mis võis huvitatud isikutele tekkida, kuid seda vaid tingimusel, et need isikud on väidetava kahju hüvitise saamiseks läbinud kohtueelse menetluse kaks etappi, st esitanud taotluse ja seejärel kaebuse.

(vt punkt 60)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 26 jaanuar 2005, kohtuasi T‑267/03: Roccato vs. komisjon (EKL AT 2005, lk. I‑A‑1 ja II‑1, punkt 84)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Lepingulised töötajad – Töölevõtmine – Ülikoolidiplomite nõue – Ülikoolidiplomi mõiste

(Muude teenistujate teenistustingimused, artikli 82 lõike 2 punkti c alapunkt i)

2. Ametnikud – Töölevõtmine – Palgaastmele määramine – Ülikoolidiplomite nõue – Erinevates liikmesriikides väljastatud diplomite ja kutsekvalifikatsioonide võrdlus

(Nõukogu direktiiv 89/48)

1. Vastupidise sätte puudumisel tuleb leida, et ülikoolidiplomi omamise nõue, mis tuleneb muude teenistujate teenistustingimuste artikli 82 lõike 2 punkti c alapunktist i, peab tingimata vastama selle liikmesriigi seadusandluses kõnealusele mõistele antud tähendusele, kus asjaomane kandidaat vastavad õpingud läbis.

(vt punkt 34)

Viited:

Euroopa Kohus: 13. juuli 1989, kohtuasi 108/88: Jaenicke Cendoya vs . komisjon (EKL 1988, lk 2711, punkt 14).

Esimese Astme Kohus: 7. veebruar 1991, kohtuasi T‑2/90: Ferreira de Freitas vs. komisjon (EKL 1991, lk II‑103, punkt 32); 3. märts 1994, kohtuasi T‑82/92: Cortes Jimenez jt vs . komisjon (EKL AT 1992, lk I‑A‑69 ja II‑237, punkt 34).

2. Nõukogu direktiiviga 89/48 vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamise üldsüsteemi kohta kehtestamisega läbiviidud ühtlustamise tulemusel ei piirata institutsiooni kaalutlusõigust võrrelda erinevate diplomite vastavat väärtust töölevõtupoliitika raames. Direktiivi 89/48 süsteemis võrreldakse diplomeid selleks, et anda juurdepääs teatavatele eri liikmesriikides reguleeritud tegevustele. Nimetatud hinnangut ei tohiks ajada segi eri liikmesriikides omandatud kõrghariduskraadide väärtuse keerulise hindamisega selle kindaks tegemiseks, milline palgaaste tuleks teatavale Euroopa ühenduste institutsioonides pakutavale töökohale omistada.

(vt punkt 85)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 9. detsember 1999, kohtuasi T‑299/97: Alonso Morales vs. komisjon (EKL AT 1999, lk I‑A‑249 ja II‑1227, punktid 35 ja 36); 11. mai 2005, kohtuasi T‑25/03: De Stefano vs. komisjon (EKL AT I‑A‑125 ja II‑573, punkt 53).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Ametnikud – Edutamine – Teenete võrdlev hindamine – Üksikasjalikud eeskirjad – Teenete arvutamine punktide andmise teel

(Personalieeskirjad, artikkel 45)

Kui teenetepunktide andmise menetluse raames on administratsioonil piiratud arv neid punkte, mida ta annab ametnikele teenete võrdleva hindamise põhjal, siis tuleb võrdlemine läbi viia võrdsel alusel ning neid punkte tuleb anda ametnikele, kellel on kõige suuremad teened, teenete kahanevas järjekorras, kuni punktikvoodi ammendumiseni. Kui sel viisil läbi viidud teenete võrdleva hindamise raames tuvastatakse, et teatud ametnikel on võrdsed teened, tuleb neile ametnikele anda võrdne arv teenetepunkte. Kui punkte ei ole piisavalt, siis tuleb valik mitme võrdses seisundis oleva ametniku vahel teha täiendavate kaalutluste alusel. Sellega seoses, kuigi vastutuse tase võib personalieeskirjade artikli 45 järgse edutamise raames olla määrav asjaolu, siis seda vaid tingimusel, et seda taset võrreldakse samade teenetega ametnike vahel, mitte aga ametniku vastutuse vahel erinevatel aastatel.

Otsus anda ametnikule vaid teatud arv teenetepunkte üksnes seetõttu, et tema teened ei ole suuremad kui rohkem punkte saanud ametnikel, rikub võrdse kohtlemise põhimõtet ja personalieeskirjade artiklit 45, sest administratsioon nõuab seega, et selle ametniku soorituse tase oleks mitte võrdne, vaid hoopis kõrgem kui tema kolleegidel.

(vt punktid 38–40 ja 45–47)

Viited:

Üldkohus: 19. oktoober 2006, kohtuasi T‑311/04: Buendía Sierra vs. komisjon (EKL 2006, lk II‑4137, punkti 93 lõpp).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Ametnikud – Hagi – Eelnev halduskaebus – Komisjoni kehtestatud edutamissüsteem – Kaebus edutatud ametnike nimekirja ja ametnikele antud eelispunktide peale – Rahuldamata jätmise otsus – Põhjendus

(Personalieeskirjad, artikli 25 teine lõik, artikkel 45 ja artikli 90 lõige 2)

Komisjoni sise‑eeskirjadega kehtestatud edutamissüsteemis, mille kohaselt edutamine viiakse läbi aktiga, mis koosneb kahest ametisse nimetava asutuse eraldiseisvast otsusest, millest esimeses esitatakse edutatud ametnike nimekiri ning teises määratakse kindlaks ametnikele antav eelispunktide summa, ei pea kumbagi otsust põhjendama. Põhjendamiskohustus on täidetud, kui ametisse nimetav asutus põhjendab nende otsuste peale personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 alusel esitatud kaebuse rahuldamata jätmise otsust.

Kuna edutamine toimub valiku alusel, siis ei ole ametisse nimetav asutus kohustatud kandidaadile tema ja edutatud kandidaadi kohta läbi viidud võrdlevast hindamisest teada andma. Seetõttu piisab põhjendamiskohustuse täitmiseks, kui kaebusele antud vastuses tuuakse välja, kuidas on edutamise õiguslikke ja personalieeskirjadest tulenevaid tingimusi konkreetse ametniku olukorras kohaldatud.

(vt punktid 89 ja 91)

Viited: Euroopa Kohus: 7. veebruar 1990, kohtuasi C‑343/87: Culin vs . komisjon, (EKL 1990, lk I‑225, lk 13).

Esimese Astme Kohus: 25. veebruar 1992, kohtuasi T‑11/91: Schloh vs . nõukogu (EKL 1992, lk II‑203, punktid 73, 85 ja 86); 29. mai 1997, kohtuasi T‑6/96: Contargyris vs . nõukogu (EKL AT 1997, lk I‑A‑119 ja II‑357, punktid 147 ja 148); 14. juuni 2001, kohtuasi T‑230/99: McAuley vs. nõukogu (EKL AT 2001, lk I‑A‑127 ja II‑583, punktid 50–52); 29. november 2005, kohtuasi T‑218/02: Napoli Buzzanca vs. komisjon (EKL AT I‑A‑267 ja II‑1221, punkt 59); 19. oktoober 2006, kohtuasi T‑311/04: Buendía Sierra vs . komisjon (EKL 2006, lk II‑4137, punkt 147).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Ametnikud – Töövõimetus – Töövõimetuskomitee – Arvamus – Põhjendamiskohustus – Eesmärk

(Personalieeskirjad, artiklid 25, 53 ja artikli 78 esimene lõik)

Arstliku komisjoni ja töövõimetuskomiteega seotud sätete eesmärk on anda meditsiiniekspertidele lõplik kaalutlusõigus kõigis meditsiinilistes küsimustes. Kohtulik kontroll ei hõlma korrektselt vormistatud meditsiinilisi arvamusi, mida tuleb käsitleda lõplikena, kui need on antud õiguspärases vormis. Kohtulik kontroll võib aga hõlmata selle komisjoni ja selle komitee koosseisu ja tegevuse ning samuti nende antud arvamuste õiguspärasust. Sellega seoses on ühenduste kohus pädev uurima, kas arvamuses sisaldub põhjendus, mille põhjal saab hinnata selles sisalduvate järelduste põhjuseid ning kas selles esitatud meditsiiniliste tuvastuste ja komitee järelduste vahel on piisav seos.

Töövõimetuskomisjoni arvamuses puudub täielikult põhjendus siis, kui selles piirdutakse lihtsalt ainult selle tõdemisega ning samal ajal selle järeldamisega, et ametnik on täielikult töövõimetu ning tal ei ole võimalik oma ülesandeid täita. Töövõimetuskomitee protokollis olev pelk viide sellele, et ametnikul on ärevus-depressiivsed häired ei võimalda ühenduste kohtul mõista ning hinnata selles arvamuses sisalduvate järelduste aluseks olnud kaalutlusi ning seda, kas selles sisalduvate meditsiiniliste leidude ja komitee tehtud järelduste vahel on arusaadav seos. Ärevus-depressiivsed häired võivad ilmneda väga erineval viisil ning raskusastmetes ning see ei tähenda, et nende häirete all kannataval isikul on tingimata püsiv täielik töövõimetus, mille tõttu ei ole tal võimalik täita oma tegevusüksuse ametikohale vastavaid kohustusi.

(vt punktid 64, 65 ja 67)

Viited:

Euroopa Kohus: 10. detsember 1987, kohtuasi 277/84: Jänsch vs. komisjon (EKL 1987, lk 4923, punkt 15).

Esimese Astme Kohus: 27. veebruar 1992, kohtuasi T‑165/89: Plug vs . komisjon (EKL 1992, lk II‑367, punkt 75); 15. detsember 1999, kohtuasi T‑27/98: Nardone vs. komisjon (EKL AT 1999, lk I‑A‑267 ja II‑1293, punkt 87).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Menetlus – Kohtukulud – Põhjendamatult või pahatahtlikult tekitatud kulud

(Esimese Astme kohtu kodukord, artikli 87 lõike 3 teine lõik)

Tuleb kohaldada Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 87 lõike 3 teist lõiget ning mõista kõik menetluskulud välja ametnikult, kes on arvukate oletuste ja vihjete põhjal esitanud eriti liialdatud väiteid, millel puudub seos hagi esemega ja ka muu õiguslik tõestus, ning kelle menetlusdokumentide teatud lõigud on pealegi tulnud kõrvaldada, kuna need on laimavad.

(vt punktid 81 ja 82)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Ametnikud – Konkurss – Konkurss kvalifikatsioonide ja katsete põhjal – Vastuvõtutingimused – Töökogemus

(Personalieeskirjad, III lisa artikkel 5)

Töökogemuse nõuet kandidaadi lubamiseks ühenduse avaliku teenistusse astumise konkursile kvalifikatsiooni ja katsete põhjal tuleb tõlgendada nii, et lähtutakse eranditult asjaomase konkursi eesmärkidest niisugustena, nagu need tulenevad täidetavate ametikohustuste üldisest kirjeldusest.

Kui tuleb hinnata, kas täidetavate ametikohustustega seonduva doktorantuuri või kraadiõppe teadusuuringute raames töötatud aeg võib kuuluda töökogemuse alla, tooks konkursiteate tõlgendamine siseriiklike õigusaktide iseärasuste põhjal paratamatult kaasa erineva kodakondsusega kandidaatide erineva kohtlemise tulenevalt just erinevustest eri riikide kraadiõppe korralduses. See tegevus tuleb konkursiteate tähenduses nõutava töökogemuse hulka arvata, kui see on esiteks reaalne ja tegelik, välja arvatud teadusuuringud, millega tegeldi õpingute raames ja mille ulatus on nii piiratud, et need on ainult kõrvalise tähtsusega või täiendavad, ning kui teiseks seda tasustatakse, kusjuures töötasu suurus ei saa isegi juhul, kui see jääb allapoole miinimumpalka, töökogemuseks kvalifitseerimisele kuidagi mõju avaldada. Palgatöötaja või füüsilisest isikust ettevõtja töösuhtele siseriiklikus õiguses antud iseseisval tähendusel, palgaks makstud vahendite päritolul või nimetusel ega palga madalal tasemel ei saa olla tähtsust tegevuse määratlemisel töökogemusena konkursiteadaande tähenduses.

Asjaolu, et kõnesolevad teadusuuringud võisid olla niisugused, mis tõstavad hageja haridustaset ja võimaldavad tal saada hiljem doktorikraadi, ei saa iseenesest takistada nende kvalifitseerimist töökogemuseks konkursiteate tähenduses.

(vt punktid 64, 66, 67 ja 70)

Viited:

Euroopa Kohus: 7. september 2004, kohtuasi C‑456/02: Trojani (EKL 2004, lk I‑7573, punkt 16)

Esimese Astme Kohus: 22. mai 1990, kohtuasi T‑50/89: Sparr vs . komisjon (EKL 1990, lk II‑207, punkt 18); 6. november 1997, kohtuasi T‑101/96: Wolf vs . komisjon (EKL AT 1997, lk I‑A‑351 ja II‑949, punkt 74); 16. märts 2005, kohtuasi T‑329/03: Ricci vs . komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑69 ja II‑315, punkt 52)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Ametnikud – Pension – Paranduskoefitsient

(Personalieeskirjad, artikkel 82)

Elukoha mõiste all endiste personalieeskirjade artikli 82 tähenduses – mis näeb ette, et pensionide suhtes kohaldatakse paranduskoefitsienti, mis on kehtestatud sellele riigile, kus pensionisaaja tõendab oma elukoha olevat –, peetakse silmas kohta, kuhu endine ametnik on seadnud sisse oma huvikeskme, s.o kohta, kuhu asjaomane isik on seadnud pidevat viibimist silmas pidades sisse oma alalise või põhilise huvikeskme, ja kus tal tuleb teha oma kulutused. Lisaks eeldab elukoha mõiste, toetumata üksnes kvantitatiivsetele andmetele selle kohta, millise riigi territooriumil veedab isik rohkem aega, veel füüsilist viibimist teatud kohas, kavatsust jätkata harjumuspäraselt seal viibimist ning tavapäraste sotsiaalsete suhete olemasolu. See elukoha mõiste on omane ühenduse avalikule teenistusele ning see ei kattu tingimata sellele mõistele siseriiklikult antud määratlustele.

(vt punktid 69 ja 86)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 4. juuni 2003, kohtuasi T‑124/01 ja T‑320/01: Del Vaglio vs. komisjon (EKL AT 2003, lk I‑A‑157 ja II‑767, punkt 70, ja viidatud kohtupraktika, punkt 71, ja viidatud kohtupraktika, ning punkt 72); 12. september 2005, kohtuasi T‑320/04: Dionyssopoulou vs. nõukogu (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 39); 27 septembre 2006, kohtuasi T‑416/04: Kontouli vs. nõukogu (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑181 ja II‑A‑2‑897, punkt 71).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Ametnikud – Lepingulised töötajad – Palgaastme ja -järgu määramine

(Personalieeskirjad, artikli 5 lõike 3 punkt b; muude teenistujate teenistustingimused, artikli 82 lõige 2)

Kui komisjon kohaldab Euroopa Ühenduste Komisjonis lepinguliste töötajate töölevõtmise ja töötamise korda käsitlevate üldiste rakendussätete artikli 7 lõike 1 punkti d ja artikli 7 lõiget 3, mis näevad ette, et töötajad tuleb palgaastmele ja ‑järku määrata lähtuvalt nende asjakohasest töökogemusest, mida arvestatakse alates kuupäevast, millest alates asjaomane isik omandab töölevõtmiseks vajaliku minimaalse kvalifikatsiooni, ei saa ta keelduda võtmast arvesse teatavat diplomit, kontrollimata eelnevalt selle diplomiga tõendatud õppekava sisu ning tegemata kindlaks, kas see diplom võiks tõendada ülikoolikursuse läbimist, ilma et ta eiraks muude teenistujate teenistustingimuste artikli 82 lõike 2 punkti c, mille kohaselt isiku lepingulise töötajana IV tegevusüksusesse töölevõtmiseks on nõutav haridustase, mis vastab diplomiga tõendatud vähemalt kolmeaastasele ülikoolikursusele, ning mida vastava sõnastuse identsuse tõttu on samuti selgitatud personalieeskirjade artikli 5 lõike 3 punkti b sätetes, mis kehtestavad samasuguse nõude ametnikele.

(vt punktid 41 ja 42)
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(kolmas koda)

25. aprill 2007

Kohtuasi F-50/06

Maddalena Lebedef-Caponi

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne – 2001./2002. aasta hindamine – Personalieeskirjade artikli 43 üldised rakendussätted – Personalieeskirjade artikkel 26

Ese: EU artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, milles M. Lebedef-Caponi palub tühistada tema karjääriarengu aruanne ajavahemiku 1. juulist 2001 kuni 31. detsembrini 2002 kohta.

Otsus: Tühistada M. Lebedef-Caponi karjääriarengu aruanne ajavahemiku 1. juulist 2001 kuni 31. detsembrini 2002 kohta. Mõista kohtukulud välja Euroopa Ühenduste Komisjonilt.

Kokkuvõte

Institutsioonide aktid – Kehtetuks tunnistamine – Õigusvastased aktid – Ulatus menetlusvea puhul

Kui administratsioon on otsustanud akti vastuvõtmise menetluse vea tõttu akti kehtetuks tunnistada, samuti kui ta on asendanud ühenduse kohtu poolt menetlusvea tõttu kehtetuks tunnistatud otsuse, on tal õigus kogu menetlus uuesti läbi viia olemata kohustatud piirduma tuvastatud vea parandamisega. Järelikult, kui administratsioon kinnitab akti kehtetuks tunnistamisel asjassepuutuvale isikule ametlikult, et ta algatab akti vastuvõtmise menetluse ab initio, ei saa administratsioon õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet rikkumata loobuda võetud kohustusest ja piirata kehtetuks tunnistamise ulatust üksnes nende menetlusstaadiumidega, mis toimusid õigusvastaselt.

(vt punktid 38, 45 ja 46)