Kohtuasi C‑333/13

Elisabeta Dano

ja

Florin Dano

versus

Jobcenter Leipzig

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sozialgericht Leipzig)

„Eelotsusetaotlus — Isikute vaba liikumine — Liidu kodakondsus — Võrdne kohtlemine — Majanduslikult mitteaktiivsed liikmesriigi kodanikud, kes elavad teise liikmesriigi territooriumil — Neile isikutele määruse (EÜ) nr 883/2004 alusel mitteosamakseliste rahaliste erihüvitiste maksmise välistamine — Direktiiv 2004/38/EÜ — Üle kolmekuuline elamisõigus — Artikli 7 lõike 1 punkt b ja artikkel 24 — Piisavate vahendite tingimus”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (suurkoda), 11. november 2014

Määrust nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta, mida on muudetud määrusega nr 1244/2010, tuleb tõlgendada nii, et „mitteosamakselised rahalised erihüvitised” määruse nr 883/2004 artikli 3 lõike 3 ja artikli 70 tähenduses kuuluvad selle määruse artikli 4 kohaldamisalasse. Esiteks nähtub määruse nr 883/2004 artikli 3 sõnastusest selgelt, et määrust kohaldatakse mitteosamakseliste rahaliste erihüvitiste suhtes. Teiseks, määruse artikli 70 lõike 3 kohaselt on need hüvitised küll erandina välja arvatud määruse teatud sätete kohaldamisalast, kuid nende sätete hulka ei kuulu määruse artikkel 4. Kolmandaks, määruse nr 1247/92 põhjendustest 3 ja 7 nähtub, et selle määrusega määrusesse nr 1408/71 lisatud erisätte kohaselt ei ole mitteosamakselised rahalised erihüvitised eksporditavad, millele vastukaaluks on ette nähtud võrdne kohtlemine elukohariigis. (vt punktid 49, 51–55 ja resolutsiooni punkt 1)

Määruse nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta, mida on muudetud määrusega nr 1244/2010, artikli 70 lõikes 2 ette nähtud „mitteosamakselised rahalised erihüvitised” kuuluvad direktiivi 2004/38, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil, artikli 24 lõike 2 tähenduses „sotsiaalabi” alla. Nimelt peetakse selle mõistega silmas kõiki abiskeeme, mille avalik võim on kehtestanud kas riiklikul, piirkondlikul või kohalikul tasandil ja mille kohaldamist võib taotleda isik, kellel ei ole piisavalt vahendeid, et rahuldada iseenda ja oma perekonna elementaarseid vajadusi, ja kes võib seetõttu hakata oma elamisperioodi vältel koormama vastuvõtva liikmesriigi eelarvevahendeid, mis võib mõjutada abi üldist ulatust, mida see riik on võimeline andma. (vt punkt 63)

Direktiivi 2004/38, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil, artikli 24 lõiget 1 koostoimes direktiivi artikli 7 lõike 1 punktiga b ja määruse nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta, mida on muudetud määrusega nr 1244/2010, artikliga 4 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt arvatakse teatavate määruse nr 883/2004 artikli 70 lõike 2 tähenduses „mitteosamakseliste rahaliste erihüvitiste” saajate hulgast välja teiste liikmesriikide kodanikud, kuigi neid hüvitisi makstakse samasuguses olukorras olevatele vastuvõtva liikmesriigi kodanikele, kui neil teiste liikmesriikide kodanikel ei ole vastuvõtvas liikmesriigis elamise õigust direktiivi 2004/38 alusel. Vastavalt direktiivi 2004/38 artikli 24 lõikele 1 koheldakse kõiki selle direktiivi kohaselt vastuvõtva liikmesriigi territooriumil elavaid liidu kodanikke aluslepingu reguleerimisalas võrdselt kõnealuse liikmesriigi kodanikega. Sellest järeldub, et eespool mainitud sotsiaaltoetuste puhul saab liidu kodanik nõuda vastuvõtva liikmesriigi kodanikega võrdset kohtlemist ainult siis, kui tema elamine vastuvõtva liikmesriigi territooriumil vastab direktiivi 2004/38 tingimustele. Kui nõustuda sellega, et isikud, kellel ei ole elamisõigust direktiivi 2004/38 alusel, võivad nõuda õigust sotsiaaltoetustele samadel tingimustel kui oma riigi kodanikud, läheks see vastuollu direktiivi põhjenduses 10 sõnastatud direktiivi eesmärgiga vältida olukorda, et liidu teiste liikmesriikide kodanikud koormavad põhjendamatult vastuvõtva liikmesriigi sotsiaalabisüsteemi. Majanduslikult mitteaktiivsete liidu kodanike puhul, kes on elanud vastuvõtvas liikmesriigis kauem kui kolm kuud, kuid vähem kui viis aastat, tuleb niisiis kontrollida, kas need kodanikud elavad riigis vastavalt direktiivi 2004/38 artikli 7 lõike 1 punktis b sätestatud tingimustele, mille eesmärk on vältida seda, et majanduslikult mitteaktiivsed liidu kodanikud kasutaksid vastuvõtva liikmesriigi sotsiaalkaitsesüsteemi endale elatusvahendite hankimiseks ja mille hulgas on majanduslikult mitteaktiivse liidu kodaniku kohustus omada enda ja oma pere jaoks piisavalt vahendeid. Selle sätte kohaselt peab liikmesriigil olema võimalus keelduda sotsiaaltoetuste andmisest majanduslikult mitteaktiivsetele liidu kodanikele, kes kasutavad oma liikumisvabadust üksnes eesmärgil saada teise liikmesriigi sotsiaalabi, kuid kellel puuduvad piisavad vahendid, et saada elamisõigus. Seoses sellega tuleb kontrollida konkreetselt iga asjassepuutuva isiku majanduslikku olukorda, võtmata arvesse taotletud sotsiaaltoetusi. Samasugune järeldus tuleb teha määruse nr 883/2004 artikli 4 tõlgendamisel, sest määruse artikli 70 lõike 2 tähenduses „mitteosamakselisi rahalisi erihüvitisi” antakse sama artikli lõike 4 kohaselt eranditult asjaomase isiku elukohajärgses liikmesriigis kooskõlas selle riigi õigusaktidega. (vt punktid 68, 69, 74, 76, 78, 80, 83, 84 ja resolutsiooni punkt 2)