ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Sotsiaalkindlustus – Õnnetus‑ ja kutsehaiguskindlustus – Kutsehaigus – Mõiste

(Personalieeskirjad, artikkel 73; õnnetusjuhtumi‑ ja kutsehaiguskindlustuse eeskirjad, artikkel 3)

2. Apellatsioonkaebus – Väited – Faktiliste asjaolude ebaõige hindamine – Vastuvõetamatus – Tõendite hindamise kontrollimine Esimese Astme Kohtu poolt – Välistamine, v.a tõendite moonutamise korral

(Euroopa Kohtu põhikiri, I lisa artikli 11 lõige 1)

1. Kutsehaiguse mõiste ei hõlma üksnes juhtumeid, kus ametniku töövõimetus on tekkinud tööülesannete täitmise tõttu, vaid selle alla kuuluvad ka juhtumid, kus selline töövõimetus on tekkinud juba olemasoleva, muul põhjusel tekkinud haiguse süvenemise tõttu. Teisisõnu, kui selline olemasoleva haiguse süvenemine, mille tõttu ei saa ametnik enam oma tööülesannete täitmist jätkata, kaasneb ühenduse teenistuses tööülesannete täitmisega, tuleb seda töövõimetust käsitleda selliselt, et see on tingitud kutsehaigusest.

Selleks et ametisse nimetav asutus saaks rahuldada ametniku taotluse tunnistada haiguse süvenemine kutsehaiguseks, peab ta sellise taotluse põhjendatuse hindamisel haiguse süvenemise tingimata tuvastama, võttes vajadusel aluseks arstliku komisjoni järeldused, kui asi on sellele komisjonile läbivaatamiseks esitatud. See, et haiguse süvenemine on ajutise iseloomuga, mistõttu haigus ei süvene enam ning seda ei saa enam tuvastada ajal, kui ametisse nimetav asutus teeb otsuse kutsehaiguseks tunnistamise taotluse kohta, ei ole seega tähtsusetu. Kõnesolev asutus ei või niisiis tunnistada, et asjaomasel ametnikul on kutsehaigus, kui ta ei saa haiguse süvenemist tuvastada otsuse tegemisel ajal.

(vt punktid 36, 41 ja 42)

Viited: 26. september 1990, kohtuasi T‑122/89: F. vs . komisjon (EKL 1990, lk II‑517, punkt 14); 23. november 2004, kohtuasi T‑376/02: O. vs . komisjon (EKL AT 2004, lk I‑A‑349 ja II‑1595, punktid 68, 72 ja 73).

2. Ainult esimese astme kohus – käesoleval juhul Avaliku Teenistuse Kohus – on pädev ühelt poolt tuvastama faktilisi asjaolusid, välja arvatud juhul, kui tema järelduste sisuline ebatäpsus on tingitud talle esitatud kohtutoimiku dokumentidest, ja teiselt poolt neid faktilisi asjaolusid hindama. Seega ei ole faktiliste asjaolusid hindamine õiguslik küsimus, mis alluks Esimese Astme Kohtule kui apellatsioonikohtule, välja arvatud juhul, kui on moonutatud kohtule esitatud tõendeid. Selline moonutamine peab olema toimikumaterjalidest tulenevalt ilmne, ilma et oleks vaja faktilisi asjaolusid ja tõendeid uuesti hinnata.

(vt punktid 45–47)

Viited: 28. mai 1998, kohtuasi C‑8/95 P: New Holland Ford vs . komisjon (EKL 1998, lk I‑3175, punkt 72); 6. aprill 2006, kohtuasi C‑551/03 P: General Motors vs . komisjon (EKL 2006, lk I‑3173, punkt 54); 21. september 2006, kohtuasi C‑167/04 P: JCB Service vs . komisjon (EKL 2006, lk I‑8935, punkt 108).
Esimese Astme Kohtu (neljas koda) 11. juuni 2008. aasta määrus — European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals jt vs. komisjon

(kohtuasi T-209/06)

„Tühistamishagi — Vastuvõetavus — EÜ artikli 230 neljas lõik — Füüsilised ja juriidilised isikud — Ühendused — Otsus 2006/522/EMÜ — Isiklik puutumus — Loomatervishoid — Linnugripi vastased kaitsemeetmed”

1. Tühistamishagi — Füüsilised ja juriidilised isikud — Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid — Komisjoni otsus linnugripi vastaste kaitsemeetmete kohta, mis mõjutab kolmandatest riikidest pärit lindude importi ühendusse (EÜ artikli 230 neljas lõik; komisjoni otsus 2006/522) (vt punktid 28–34)

2. Tühistamishagi — Füüsilised ja juriidilised isikud — Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid — Komisjoni otsus linnugripi vastaste kaitsemeetmete kohta, mis mõjutab kolmandatest riikidest pärit lindude importi ühendusse (EÜ artikli 230 neljas lõik; komisjoni otsus 2006/522) (vt punkt 36)

Ese

Nõue tühistada komisjoni 25. juuli 2006. aasta otsus 2006/522/EÜ, millega muudetakse otsuseid 2005/759/EÜ ja 2005/760/EÜ, milles käsitletakse teatavaid kaitsemeetmeid seoses kõrge patogeensusega linnugripiga ja teatavate eluslindude sissetoomist ühendusse (ELT L 205, lk 28).

Resolutiivosa

1. Jätta hagi rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud, sealhulgas ajutiste meetmete kohaldamise menetluse kulud, välja hagejatelt.

Esimese Astme Kohtu (neljas koda) 11. juuni 2008. aasta määrus — European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals jt vs. komisjon

(kohtuasi T-209/06)

„Tühistamishagi — Vastuvõetavus — EÜ artikli 230 neljas lõik — Füüsilised ja juriidilised isikud — Ühendused — Otsus 2006/522/EMÜ — Isiklik puutumus — Loomatervishoid — Linnugripi vastased kaitsemeetmed”

1. Tühistamishagi — Füüsilised ja juriidilised isikud — Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid — Komisjoni otsus linnugripi vastaste kaitsemeetmete kohta, mis mõjutab kolmandatest riikidest pärit lindude importi ühendusse (EÜ artikli 230 neljas lõik; komisjoni otsus 2006/522) (vt punktid 28–34)

2. Tühistamishagi — Füüsilised ja juriidilised isikud — Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid — Komisjoni otsus linnugripi vastaste kaitsemeetmete kohta, mis mõjutab kolmandatest riikidest pärit lindude importi ühendusse (EÜ artikli 230 neljas lõik; komisjoni otsus 2006/522) (vt punkt 36)

Ese

Nõue tühistada komisjoni 25. juuli 2006. aasta otsus 2006/522/EÜ, millega muudetakse otsuseid 2005/759/EÜ ja 2005/760/EÜ, milles käsitletakse teatavaid kaitsemeetmeid seoses kõrge patogeensusega linnugripiga ja teatavate eluslindude sissetoomist ühendusse (ELT L 205, lk 28).

Resolutiivosa

1. Jätta hagi rahuldamata.
Kohtuasi T-82/06

Apple Computer International

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

„Tühistamishagi — Ühine tollitariifistik — Klassifitseerimine kombineeritud nomenklatuuris — Isik, kes ei ole isiklikult puudutatud — Vastuvõetamatus”

Esimese Astme Kohtu määrus (viies koda), 19. veebruar 2008 II - 281

Määruse kokkuvõte

Tühistamishagi – Füüsilised või juriidilised isikud – Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid

(EÜ artikkel 230, lõik 4, ja EÜ artikkel 249, lõik 2; komisjoni määrus nr 2171/2005)

Vedelkristallekraaniga värvimonitore importiva ja turustava ettevõtja poolt määruse nr 2171/2005 teatavate kaupade klassifitseerimise kohta kombineeritud nomenklatuuris peale esitatud tühistamishagi on vastuvõetamatu, kuna see määrus kujutab endast üldkohaldatavat meedet EÜ artikli 249 teise lõigu tähenduses ning on seega kohaldatav objektiivselt määratletud olukordadele ja toob endaga kaasa õiguslikke tagajärgi üldiselt ja abstraktselt kindlaksmääratud isikute rühmale ning eelkõige selles määruses kirjeldatud toote importijatele.

Asjaolud, et kombineeritud nomenklatuuris kindlaksmääratud klassifikatsiooni tingis hageja taotlus saada siduv tolliinformatsioon („STI”), et nomenklatuurikomiteele ei esitletud ühtki teist sarnast toodet ja et liikmesriikides levitati asjaomase toote funktsioneerimise esitluse alusel koostatud tariifse klassifitseerimise määruse eelnõud, milles viidati kõnealustele monitoridele, ei individualiseeri hagejat siiski sel moel, et muuta tema hagi vastuvõetavaks. Hagejat võib klassifitseerimismäärusest EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses isiklikult puudutatuks lugeda vaid juhtumi erandlikel asjaoludel. Niisugusteks asjaoludeks ei ole see, kui meetme kohaldamisalasse kuuluvate õigussubjektide arvu või isikuid on võimalik suurema või väiksema täpsusega kindlaks määrata, kuna meedet kohaldatakse selles määratletud objektiivsest õiguslikust ja faktilisest olukorrast lähtudes, ega pelgalt see, kui hageja on ainus asjaomane volitatud importija ühenduses.

(vt punktid 47, 49–53)
Meede, millel on hageja huve puudutavad siduvad õiguslikud tagajärjed, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus seisundis, on sõltumata vormist selline toiming või otsus, mis võib olla tühistamishagi esemeks EÜ artikli 230 mõttes.

See ei ole nii komisjoni poolt riigi reguleerivale asutusele (edaspidi „reguleeriv asutus”) direktiivi 2002/21 (elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta) artikli 7 lõike 3 alusel siseriikliku meetme eelnõu kohta saadetud arvamuskirja puhul.

Nimelt esiteks, kuigi ühelt poolt vastab tõele, et direktiivi 2002/21 alusel on komisjonil oluline roll menetlustes, mille eesmärk on tagada õigusliku raamistiku ühtne kohaldamine kogu ühenduses, ei muuda see asjaolu, et kõnealuse direktiivi artikli 7 lõike 2 ja artikli 8 lõike 3 punkti d kohaselt kindlustavad reguleerivad asutused õigusliku raamistiku ühetaolise kohaldamise, tehes omavahel ja komisjoniga läbipaistvalt koostööd. Järelikult on ka reguleerivatel asutustel oluline vastutus selle tagamisel, et õiguslikku raamistikku kohaldataks ühtselt kogu ühenduses, mis tugineb koostööle komisjoni ja teiste reguleerivate asutustega. Teiselt poolt ei ole direktiivi 2002/21 artikli 7 lõikes 5 ette nähtud, et komisjoni arvamused oleksid mingil moel kaalukamad kui teiste reguleerivate asutuste arvamused. Seega juhul, kui ühe reguleeriva asutuse ja komisjoni arvamused on vastandlikud, ei riku teate esitanud reguleeriv asutus artikli 7 lõiget 5, kui ta järgib pärast erinevate arvamuste põhjalikku läbivaatamist teise reguleeriva asutuse ja mitte komisjoni pakutud lahendust.

Teiseks ei tähenda see, et komisjon võib direktiivi 2002/21 artikli 7 lõikes 4 kirjeldatud asjaoludel algatada vetoga lõppeda võiva menetluse teise osa, et just komisjoni arvamuskiri, mis tugineb selle direktiivi artikli 7 lõikele 3, on akt, mille alusel saab asjaomane reguleeriv asutus õiguse võtta kavandatud siseriiklik meede. Direktiivi 2002/21 artikli 16 lõige 4 volitab nimelt asjaomast reguleerivat asutust otseselt kõnealust meedet võtma, kuna selles on sätestatud, et kui reguleeriv asutus teeb kindlaks, et turg ei tegutse konkurentsinõuete kohaselt, määratleb ta ettevõtjad, kellel kõnealusel turul on märkimisväärne turujõud, ning kehtestab sellistele ettevõtjatele vajalikud regulatiivsed erikohustused.

Kolmandaks, kui arvestada komisjonile ja teistele reguleerivatele asutustele direktiivi 2002/21 artikli 7 lõikes 3 sätestatud menetluses antud konsultatiivset rolli, siis sellel sättel põhinev komisjoni arvamuskiri kujutab endast ettevalmistavat ühenduse akti menetluses, mis lõppeb siseriikliku meetme võtmisega asjaomase reguleeriva asutuse poolt, kuna ettevalmistavate aktide peale ei saa esitada eraldi tühistamishagi.

(vt punktid 69, 92, 93, 95–97)
145

Komisjon väidab veel, et lepingul on eriline tähtsus gaasitorujuhtmete võrgustiku arengule Kesk-Aasias ja et lepingu täitmise pikaaegne peatamine mõjuks selles piirkonnas saatuslikult, eelkõige komisjoni suhetele Kasahhi ametiasutustega. Ta leiab selles osas, et avalik huvi lepingu õigeaegseks täitmiseks peab üles kaaluma hageja täielikud erahuvid, mida võib kaitsta kohtuotsus põhikohtuasjas. Ärakuulamisel täpsustas komisjon, et see asjaolu omas tähtsust ka komisjoni otsuses hankemenetlust mitte lõpetada, et see hiljem uuesti algatada, et vältida esiteks lepingu täitmise hilinemist ja teiseks, et vältida kavandatavas eelarves sellele lepingule määratud rahast ilmajäämist. See asjaolu pidi seetõttu olema tema sõnul tähtis veel siis, kui hinnatakse hageja huvi lepingu täitmise peatamiseks.
Kohtuasi T-107/06

Inet Hellas Ilektroniki Ipiresia Pliroforion EPE (Inet Hellas)

versus

Euroopa Komisjon

„Tühistamishagi — Tippdomeeni.eu kasutuselevõtt — Domeeni.co registreerimine teise taseme domeenina — Vaidlustamatu akt — Vastuvõetamatus”

Üldkohtu määrus (viies koda), 15. detsember 2009 II ‐ 4593

Kohtumääruse kokkuvõte

Tühistamishagi – Vaidlustatavad aktid – Mõiste – Siduvate õiguslike tagajärgedega akt

(EÜ artikkel 230; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 733/2002)

Tühistamishagi, mis on esitatud komisjoni kirjas väidetavalt sisalduva otsuse peale, mis puudutab hageja taotluse domeeni.co registreerimiseks teise taseme domeenina rahuldamata jätmist üksuse poolt, mille ülesanne on tippdomeeni.eu korraldamine, haldamine ja juhtimine, on vastuvõetamatu. Nimelt ei saa vaidlustatud aktis väljendatud komisjoni seisukohta pidada otsustavaks seisukohaks, mis omab siduvaid õiguslikke tagajärgi, mis mõjutavad hageja huve, muutes selgelt tema õiguslikku olukorda. Sellest, et liidu institutsioon on saatnud kirja adressaadile vastuseks tema poolt esitatud taotlusele, ei piisa, et seda kvalifitseerida otsusena, mille peale saab esitada tühistamishagi.

Määrusega nr 733/2002 tippdomeeni.eu kasutuselevõtu kohta on registrile antud pädevus keelduda teise taseme domeeni registreerimisest ja see ei ole komisjoni poolt registrile delegeeritud pädevus.

Peale selle ei saa eeldada komisjoni pädevust anda registrile siduvaid korraldusi seoses teatava teise taseme domeeni registreerimisega, kui puudub konkreetne säte EL toimimise lepingus või institutsioonide siduvates aktides. Määrus nr 733/2002 ega määrus nr 874/2004, millega kehtestatakse tippdomeeni. eu rakendamise ja kasutamise üldeeskirjad ning selle registreerimise põhimõtted, ei sisalda aga komisjonile sellist pädevust andvaid sätteid.

(vt punktid 55, 63, 65, 66, 75)
Automaatsesse andmetöötlusseadmesse talletatud salvestistele juurdepääsuks konstrueeritud turvaseadmete importija poolt määruse nr 888/2006 teatavate kaupade klassifitseerimise kohta, mis klassifitseerib nimetatud salvestised kombineeritud nomenklatuuri rubriigis 85438997, tühistamise hagi on vastuvõetamatu.

Asjaomane määrus kujutab endast üldkohaldatavat meedet EÜ artikli 249 teise lõigu tähenduses, mis kohaldub objektiivselt määratletud olukordadele ja toob endaga kaasa õiguslikke tagajärgi üldiselt ja abstraktselt kindlaksmääratud isikute rühmale ning eelkõige selles määruses kirjeldatud toote importijatele. Pelk asjaolu, et üldkohaldatav akt võib kaasa tuua erinevaid konkreetseid tagajärgi erinevatele õigussubjektidele, kelle suhtes teda kohaldatakse, ei erista vältimatult neid subjekte kõigist teistest puudutatud isikutest, kuna see akt kuulub kohaldamisele objektiivselt määratletud olukorrast tulenevalt.

Lisaks ei tähenda võimalus määrata suurema või vähema täpsusega kindlaks nende õigussubjektide arv või need õigussubjektid ise, kellele vastavat meedet kohaldatakse, mingil juhul, et vastav meede puudutab neid õigussubjekte isiklikult, kui seda meedet kohaldatakse kõnealuses õigusaktis objektiivselt määratletud õiguslikust või faktilisest olukorrast tulenevalt. Samuti ei piisa asjaolust, et üks õigusakt puudutab teatavaid ettevõtjaid majanduslikult enam kui teisi sama sektori ettevõtjaid, selleks, et lugeda neid kõnealuse õigusaktiga isiklikult puudutatuks.

Asjaolud, et kombineeritud nomenklatuuris kindlaksmääratud klassifikatsiooni tingis hageja taotlus saada siduv tolliinformatsioon („STI”), et viimane on ainus ettevõtja, kellele võimaldati erilist tariifset klassifikatsiooni nomenklatuuri ja et haldusmenetlus algatati konkreetselt tema toote suhtes, ei võimalda tuvastada tunnust, mis oleks hagejale eriomane, ega teda eristavat ja seega teiste vaidlustatud määrusega võimalikult puudutatud ettevõtjate suhtes individualiseerivat faktilist olukorda. Asjaolu, et liikmesriigi kohus otsustab STI tühistada ja konkreetse toote ümber klassifitseerida kombineeritud nomenklatuuri teatud rubriiki, ei individualiseeri iseenesest selle ettevõtja õiguslikku olukorda, kes võiks STI-le tugineda. Kui selline otsus on siduv sama riigi tolli jaoks, ei tähenda see, nagu väidab hageja, et see otsus loob õiguse importida kaupa teatud KN-koodi all, millest iseenesest piisaks tema individualiseerimiseks.

Hagejat võib tariifse klassifitseerimise määrusest isiklikult puudutatuks pidada EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses üksnes erandlikel asjaoludel.

(vt punktid 58–63, 65 ja 77)
8

Prantsuse ametiasutused saatsid 8. aprillil 2005 komisjonile kirja. Nad märkisid selles kirjas, et: „[…] Euroopa Komisjon teatas 2. märtsi 2004. aasta kirjas Prantsuse ametiasutustele, et eespool nimetatud IMS kaubamärki kandvate presside vastavuse kontrollimiseks on nimetatud sõltumatu ekspert. Selle kontrolli tulemusel valmib aprillikuus ekspertiisiaruanne. Käesolevaga pöördub Prantsuse asjaomane asutus Euroopa Komisjoni poole palvega nõuetekohaselt kohaldada direktiivi [98/37] artiklis 7 sätestatud nõupidamismenetlust. 3. Taotluse kiireloomulisus Prantsuse asjaomane asutus teatab komisjonile uuest faktilisest asjaolust. Kuigi Euroopa Komisjon ei ole avaldanud arvamust Prantsusmaa poolt teatavate IMS kaubamärki kandvate presside suhtes võetud kaitsemeetme põhjendatuse või põhjendamatuse kohta, esitas nimetatud tootja pädevale siseriiklikule kohtule avaliku võimu tehtud vea põhjendusel riigivastutuse hagi. Selle kaitsemeetme kohaldamisega seoses (mis on ette nähtud direktiivi artiklis 7) soovivad Prantsuse ametiasutused rõhutada, et Prantsusmaa on alati täitnud esiteks direktiivi [98/37] sätteid ning teiseks Euroopa Liidu lepingu sätteid. Seetõttu paluvad nad, et komisjoni arvamus edastataks neile võimalikult kiiresti. 4. Probleemne olukord ühenduse õiguse osas See, et ühenduse vastust ei ole praeguse seisuga saabunud, paneb Prantsuse ametiasutused Euroopa Liidu lepingu artikli 226 osas keerulisse olukorda. Selle artikli kohaselt on komisjoni ainupädevuses teha otsus, kas liikmesriigi kaitsemeede on põhjendatud. Kui vastavalt olukorrale ilmneb, et kaitseklausel ei ole põhjendatud, peab komisjon asjaomast liikmesriiki paluma siseriiklik meede tühistada ning algatama Euroopa Liidu lepingu artiklis 226 ettenähtud rikkumismenetluse. Ainult selle menetluse alusel on seega võimalik, et tootja, keda põhjendamata meede puudutab, algatab tekkinud kahjude hüvitamiseks kohtumenetluse. 5. Prantsuse riigi vastutus Prantsuse asjaomane asutus palub Euroopa Komisjonil selleks, et Prantsusmaal oleks võimalik täita inimeste ohutuse ja tervise valdkonna kohustusi, kuid ka selleks, et Prantsusmaal oleks võimalik eelnimetatud siseriiklikus menetluses end kaitsta, edastada talle selle ekspertiisaruande ärakiri, mis puudutab teatavate IMS kaubamärki kandvate mehaaniliste presside vastavushinnangut.”
Esimese Astme Kohtu presidendi 26. oktoobri 2006. aasta määrus – European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals jt vs. komisjon

(kohtuasi T-209/06 R)

Ajutiste meetmete kohaldamise taotlus – Ajutiste meetmete kohaldamise ja täitmise peatamise taotlus – Vastuvõetavus – Kiireloomulisus – Puudumine

Ajutiste meetmete kohaldamise taotlus – Täitmise peatamine – Ajutised meetmed – Kohaldamise tingimused – Raske ja korvamatu kahju – Mõiste (EÜ artiklid 242 ja 243; Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 104 lõige 2) (vt punktid 32, 34, 35)

Ese

Taotlus peatada ühelt poolt komisjoni 25. juuli 2006. aasta otsuse 2005/522/EÜ (millega muudetakse otsuseid 2005/759/EÜ ja 2005/760/EÜ, milles käsitletakse teatavaid kaitsemeetmeid seoses kõrge patogeensusega linnugripiga ja teatavate eluslindude sissetoomist ühendusse) (ELT L 205, lk 28) täitmine ja võtta kõik teised vajalikud ajutised meetmed.

Resolutiivosa

1. Jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotlus rahuldamata.
95

Mis puudutab väidetavat kahju, mis on tekkinud kehtetuks tunnistatud hankemenetluses osalemise kulude tõttu, siis tuleb esiteks nentida, et hageja ei ole tõendanud põhjuslikku seost ühest küljest parlamendile ette heidetud tegevuse ehk vaidlusaluses hankemenetluses toime pandud õigusrikkumiste ja teisest küljest kahju vahel, mis on tekkinud menetluses osalemisega seonduvate kulude tõttu. Isegi kui oletada, et menetlus, mille tulemusel võeti vastu 14. septembri ja 1. detsembri 2006. aasta otsused, ja ka need otsused ise on õigusvastased, nii et hageja saaks veel kasu 7. augusti 2006. aasta otsusest, mille kohaselt esialgu pidi hankeleping sõlmitama temaga, ei annaks see otsus talle lepingu sõlmimise õigust. 7. augusti 2006. aasta otsus täpsustas vastupidi sõnaselgelt vastavalt rakenduseeskirjade artikli 149 lõike 3 teisele lõigule, et otsusega ei võta parlament endale kohustusi lepingu sõlmimiseks ja et viimati nimetatul oli lepingut sõlmiva asutusena võimalik enne lepingu allkirjastamist hankemenetlus kehtetuks tunnistada, kusjuures hagejal ei ole õigust nõuda mingisugust hüvitist. Kõnesoleval juhul see võimalus 31. jaanuari 2007. aasta otsuse näol ka realiseerus. Neil asjaoludel tuleb nentida, et parlamendile ette heidetud tegevuse ja hageja poolt osutatud kahju vahel ei ole mingisugust põhjuslikku seost.
19

Hageja väidab oma hagiavalduses lisaks, et tema puhul on täidetud tingimused, mida ühenduse kohtud on kasutanud juriidilise isiku mõiste määratlemisel ühenduse kontekstis. Selle kohtupraktika kohaselt piisab teovõime tunnustamiseks sellest, kui hagejal on juriidilisele isikule iseloomulikud omadused. Hageja järeldab Euroopa Kohtu 14. novembri 1963. aasta määrusest kohtuasjas 15/63: Lassalle vs. parlament (EKL 1964, lk 97, punkt 100), et ühenduse kohtud on selliste avalik-õiguslike territoriaalsete üksuste nagu Saksamaa liidumaade ja valdade EÜ artikli 230 neljanda lõigu kohast teovõimet tunnustanud eelkõige nende üksuste iseseisvuse ja vastutuse põhjal, olgugi et need on piiratud.
53

Lisaks on kohane täpsustada, et pelk asjaolu, kas hageja on või ei ole ainus asjaomane volitatud importija ühenduses, on isikliku puudutatuse hindamisel asjakohane ainult seoses „eespool viidatud teiste asjaoludega”, kuid see ei ole iseenesest piisav, et tõendada, et vaidlustatud määrus puudutab hagejat isiklikult (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Sony Computer Entertainment Europe vs. komisjon, punkt 75). Hageja ei väida, et ta on asjaomaste LCD monitoride ainuimportija ning ta ei viita ühelegi õigusele, mis võimaldaks tal keelata nende toodete impordi Euroopa majanduspiirkonda. Vaidlustatud määrus puudutab hagejat üksnes tema objektiivse omaduse tõttu: ta on 20-tolliste LCD monitoride tegelik või potentsiaalne importija.
67

See, et direktiivi 2002/21 artikkel 4 sätestab siseriiklikke hagi esitamise võimalusi, ei ole käesolevas asjas esitatud hagi vastuvõetavuse hindamise puhul asjakohane. Komisjoni otsustava rolli üle direktiivi 2002/21 korrektsel ja ühetaolisel kohaldamisel, mis seisneb selles, et ta hindab iga meedet, millest talle teatatakse ja otsustab, kas see on ühenduse õigusega kooskõlas, peaksid ühenduse kohtud teostama järelevalvet, sõltumata sellest, mis siseriiklikud hagid siseriikliku meetme vastu on esitatud. Vodafone täpsustab, et tal on õigus esitada hagi komisjoni otsuse peale jätta menetluse teine osa algatamata, sest sideameti teates sisalduvaid tõendeid arvestades oli komisjoni ainus võimalus algatada menetluse teine osa. Vodafone’i väitel on hoopis teine küsimus, kas tal on samuti põhjust esitada siseriiklikul tasandil hagi sideameti poolt vastu võetud meetme peale näiteks põhjusel, et sideamet oleks eksinud faktiliste asjaolude hindamisel, mis ei oleks nähtav selle teatisest komisjonile ja mida komisjon ei oleks saanud tuvastada. Vodafone märgib veel, et käesolevas asjas on sisulisi küsimusi, mida ei saaks lahendada siseriikliku kaebuse raames. Ta juhib sellega seoses tähelepanu asjaolule, et 30. jaanuari 2006. aasta kirja vastuolu teiste liikmesriikide suhtes tehtud otsustega on aluseks käesolevas asjas esitatud hagi kahele eri väitele. Kuna siseriiklikel ja ühenduse õiguskaitsevahenditel on erinevad eesmärgid, ei ole käesoleval juhul forum shopping’u (meelepärase kohtualluvuse valimine) ohtu. Igal juhul ei saa see, et on olemas siseriiklikud õiguskaitsevahendid, mida on võimalik siseriiklikus kohtus kasutada, välistada võimalust vaidlustada ühenduse kohtus EÜ artikli 230 alusel otse ühenduse institutsiooni tehtud otsuse õiguspärasust (eespool punktis 58 viidatud kohtuotsus Air France vs. komisjon, punkt 69; eespool punktis 62 viidatud kohtuotsus Royal Philips Electronics vs. komisjon, punkt 290 ja eespool punktis 53 viidatud kohtuotsus Infront WM vs. komisjon, punkt 109).
56

Asjaolu, et hageja liikmed on oma tooteid juba kaua aega nimetuse „Honig aus der Provence” all turustanud, ei anna neile neid eristavat eriõigust. Seetõttu ei erine hageja olukord millegi poolest teiste tootjate omast, kes on samuti oma tooteid nimetuse „miel de Provence” all turustanud ja kellel ei ole lubatud seda nimetust enam kasutada, kuna see on registreeritud kaitstud geograafilise tähisena (vt selle kohta eespool viidatud kohtumäärus Alpenhain-Camembert-Werk jt vs. komisjon, punkt 66, ja Esimese Astme Kohtu 13. detsembri 2005. aasta määrus kohtuasjas T-397/02: Arla Foods jt vs. komisjon, EKL 2005, lk II-5365, punkt 58).