ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 5/3

Euroopa Kohtu (viies koda) 9. novembri 2017. aasta otsus (Landgericht Berlini eelotsusetaotlus – Saksamaa) – CTL Logistics GmbH versus DB Netz AG

(Kohtuasi C-489/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Raudteetransport - Direktiiv 2001/14/EÜ - Infrastruktuuri kasutustasud - Kasutustasude kehtestamine - Siseriiklik reguleeriv organ, kes tagab, et raudteeinfrastruktuuri kasutustasud oleks kõnealuse direktiiviga kooskõlas - Raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja ja raudteeveo-ettevõtja vaheline infrastruktuuri kasutamise leping - Diskrimineerimiskeelu põhimõte - Kasutustasude hüvitamine ilma kõnealuse organi sekkumiseta ja menetluses, mis teda ei kaasa - Siseriiklikud õigusnormid, mis võimaldavad tsiviilkohtul määrata kindlaks õiglane kasutustasu juhul, kui see nii ei ole))

(2018/C 005/03)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landgericht Berlin

Põhikohtuasja pooled

Hageja: CTL Logistics GmbH

Kostja: DB Netz AG

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2001. aasta direktiivi 2001/14/EÜ raudtee infrastruktuuri läbilaskevõime jaotamise ja tasude kehtestamise kohta raudtee infrastruktuuri kasutamise eest, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiviga 2004/49/EÜ, sätteid ning eelkõige direktiivi artikli 4 lõiget 5 ja artikli 30 lõikeid 1, 3, 5 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus selliste siseriiklike õigusnormide kohaldamine, nagu käsitletakse põhikohtuasjas, mis näevad ette, et raudteeinfrastruktuuri kasutustasude õiglust kontrollib juhtumipõhiselt üldkohus, ja et vajaduse korral võib muuta tasude suurust, sõltumata järelevalvest, mida reguleeriv organ teostab vastavalt direktiivi 2001/14, muudetud direktiiviga 2004/49, artiklile 30.

(1) ELT C 406, 7.12.2015.
2.

Direktiivi 2006/54 artikli 19 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellises olukorras, nagu on kõne all põhikohtuasjas, peab asjaomane naistöötaja esitama asjaolud, mis viitavad sellele, et tema töökohast johtuvaid riske ei hinnatud kooskõlas direktiivi 92/85 artikli 4 lõike 1 nõuetega ning mis võimaldavad sel moel eeldada otsese soolise diskrimineerimise esinemist direktiivi 2006/54 tähenduses, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus. Kui see on nii, peab teine pool tõendama, et riske hinnati kooskõlas selle sätte nõuetega ning et seega ei ole rikutud diskrimineerimiskeelu põhimõtet.
Kohtuasi C-413/15: Euroopa Kohtu (suurkoda) 10. oktoobri 2017. aasta otsus (Supreme Courti eelotsusetaotlus – Iirimaa) – Elaine Farrell versus Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland, Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI) (Eelotsusetaotlus — Õigusaktide ühtlustamine — Mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustus — Direktiiv 90/232/EMÜ — Artikkel 1 — Vastutus isikukahju eest, mis on tekitatud kõigile sõitjatele, välja arvatud sõidukijuhile — Kohustuslik kindlustus — Vahetu õigusmõju — Direktiiv 84/5/EMÜ — Artikli 1 lõige 4 — Organ, kes on kohustatud hüvitama tundmatu või kindlustamata sõiduki tekitatud vara- või isikukahju — Riigi vastu direktiivile tuginemise võimalus — Tingimused, mille alusel võib eraõiguslikku organit pidada riigi väljundiks, kelle vastu saab tugineda vahetut õigusmõju omada võivatele direktiivi sätetele)

Euroopa Kohtu (suurkoda) 10. oktoobri 2017. aasta otsus (Supreme Courti eelotsusetaotlus – Iirimaa) – Elaine Farrell versus Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland, Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)

(Kohtuasi C-413/15) ( 1 )

„(Eelotsusetaotlus — Õigusaktide ühtlustamine — Mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustus — Direktiiv 90/232/EMÜ — Artikkel 1 — Vastutus isikukahju eest, mis on tekitatud kõigile sõitjatele, välja arvatud sõidukijuhile — Kohustuslik kindlustus — Vahetu õigusmõju — Direktiiv 84/5/EMÜ — Artikli 1 lõige 4 — Organ, kes on kohustatud hüvitama tundmatu või kindlustamata sõiduki tekitatud vara- või isikukahju — Riigi vastu direktiivile tuginemise võimalus — Tingimused, mille alusel võib eraõiguslikku organit pidada riigi väljundiks, kelle vastu saab tugineda vahetut õigusmõju omada võivatele direktiivi sätetele)”

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Supreme Court

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Elaine Farrell

Vastustajad: Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland, Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)

Resolutsioon

1. ELTL artiklit 288 tuleb tõlgendada nii, et see ei välista iseenesest, et sellise üksuse vastu, mis ei vasta kõigile 12. juuli 1990. aasta kohtuotsuse Foster jt (C-188/89, EU:C:1990:313) punktis 20 loetletud tunnustele, mida tuleb lugeda koostoimes sama kohtuotsuse punktis 18 esitatud tunnustega, saab tugineda vahetut õigusmõju omada võivatele direktiivi sätetele.

2. Sellise eraõigusliku organi vastu, kellele liikmesriik on andnud avaliku ülesande, mis on lahutamatult seotud liikmesriikidele nõukogu 30. detsembri 1983. aasta teise direktiivi 84/5/EMÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (muudetud nõukogu 14. mai 1990. aasta kolmanda direktiiviga 90/232/EMÜ) artikli 1 lõikes 4 pandud kohustusega, ja kellel on selleks seaduse alusel laiemad volitused, nagu õigus kohustada asjaomases liikmesriigis liikluskindlustust pakkuvaid kindlustusandjaid tema liikmeks hakkama ja teda rahastama, saab tugineda vahetut õigusmõju omada võivatele direktiivi sätetele.

( 1 ) ELT C 320, 28.9.2015.
1.

Komisjoni 2. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, muudetud komisjoni 11. märtsi 2002. aasta määrusega (EÜ) nr 444/2002, artikli 145 lõiget 2 koosmõjus nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 29 lõigetega 1 ja 3, tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab niisugust olukorda, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kus tuvastatakse, et teatud kauba kohta esitatud deklaratsiooni aktsepteerimise kuupäeval esines tootmisest tulenev oht, et kaubal ilmneb kasutamise ajal defekt, ja seda silmas pidades annab müüja ostja suhtes kehtiva lepingujärgse garantiikohustuse alusel ostjale hinnaalandust, hüvitades kulud, mis tekkisid ostjal seetõttu, et kaupa tuli ohu välistamiseks vastavalt kohandada.
C 25/2

ET

Euroopa Kohtu (suurkoda) 20. novembri 2018. aasta otsus – Euroopa Komisjon versus Euroopa Liidu Nõukogu

(Liidetud kohtuasjad C-626/15 ja C-659/16) (1)

((Tühistamishagi - Alaliste esindajate komitee (COREPER) otsus - Otsus, millega kiidetakse heaks aruteludokumendi esitamine rahvusvahelisele organile - Vastuvõetavus - Vaidlustatav akt - Euroopa Liidu ainupädevus, jagatud pädevus või täiendav pädevus - Liidu tegutsemine rahvusvahelises organis üksinda või liidu tegutsemine seal koos liikmesriikidega - Mere bioloogiliste ressursside kaitse - Kalandus - Keskkonnakaitse - Teadusuuringud - Merekaitsealad - Antarktika leping - Antarktika vete elusressursside kaitse konventsioon - Weddelli meri ja Rossi meri))

(2019/C 25/02)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

(C-626/15)

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: A. Bouquet, E. Paasivirta ja C. Hermes)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu (esindajad: A. Westerhof Löfflerová, R. Liudvinaviciute-Cordeiro ja M. Simm)

Hageja toetuseks menetlusse astujad: Saksamaa Liitvabariik (esindajad: T. Henze, J. Möller, K. Stranz ja S. Eisenberg), Kreeka Vabariik (esindajad: G. Karipsiadis ja K. Boskovits), Hispaania Kuningriik (esindaja: A. Sampol Pucurull), Prantsuse Vabariik (esindajad: F. Fize, D. Colas, G. de Bergues ja B. Fodda), Madalmaade Kuningriik (esindajad: M. Gijzen, M. Bulterman ja M. Noort), Portugali Vabariik (esindajad: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo ja M. L. Duarte), Soome Vabariik, (esindaja: J. Heliskoski), Rootsi Kuningriik (esindajad: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, L. Zettergren ja L. Swedenborg), Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik (esindaja: C. Brodie, keda abistas J. Holmes, QC)

(C-659/16)

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: A. Bouquet, E. Paasivirta ja C. Hermes)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu (esindajad: A. Westerhof Löfflerová, R. Liudvinaviciute-Cordeiro ja M. Simm)

Kostja toetuseks menetlusse astujad: Belgia Kuningriik (esindajad: J. Van Holm, C. Pochet ja L. Van den Broeck), Saksamaa Liitvabariik (esindajad: T. Henze, J. Möller ja S. Eisenberg), Hispaania Kuningriik (esindaja: M. A. Sampol Pucurull), Prantsuse Vabariik (esindajad: D. Colas ja B. Fodda), Luksemburgi Suurhertsogiriik (esindaja: D. Holderer), Madalmaade Kuningriik (esindajad: B. Koopman, M. Bulterman ja M. Noort), Portugali Vabariik (esindajad: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo ja L. Medeiros), Soome Vabariik (esindaja: J. Heliskoski), Rootsi Kuningriik (esindajad: A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev ja L. Zettergren), Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik (esindajad: C. Brodie ja G. Brown, keda abistasid J. Holmes, QC, ja barrister J. Gregory)

Resolutsioon

1. Jätta hagid rahuldamata.

2. Mõista Euroopa Komisjonilt välja Euroopa Liidu Nõukogu kohtukulud ja jätta Euroopa Komisjoni kohtukulud tema enda kanda.

3. Jätta Belgia Kuningriigi, Saksamaa Liitvabariigi, Kreeka Vabariigi, Hispaania Kuningriigi, Prantsuse Vabariigi, Luksemburgi Suurhertsogiriigi, Madalmaade Kuningriigi, Portugali Vabariigi, Soome Vabariigi, Rootsi Kuningriigi ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi kohtukulud nende endi kanda.

(1) ELT C 59, 15.2.2016.

ELT C 38, 6.2.2017.
2.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta direktiivi 2012/13/EL, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet, artikli 6 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, kui üksikasjalik teave süüdistuse kohta antakse kaitsjale küll alles pärast kohtumenetlust alustava süüdistusakti saatmist kohtusse, kuid enne seda, kui kohus alustab süüdistuse sisulist hindamist ja algab kohtulik arutelu, või pärast selle arutelu algust, kuid enne nõupidamise etappi, kui selliselt antud teavet hiljem muudetakse, tingimusel et kohus võtab kõik vajalikud meetmed, et tagada kaitseõiguste järgimine ja õiglane menetlus. Nimetatud direktiivi artikli 7 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi kohus peab tagama, et kaitsjale antakse tegelik võimalus kriminaaltoimiku materjalidega tutvuda: tutvumine võib vajaduse korral toimuda pärast kohtumenetlust alustava süüdistusakti saatmist kohtusse, kuid enne seda, kui kohus alustab süüdistuse sisulist hindamist ja algab kohtulik arutelu, või pärast selle arutelu algust, kuid enne nõupidamise etappi, kui menetluse käigus on lisatud toimikusse uusi tõendeid, tingimusel et kohus võtab kõik vajalikud meetmed, et tagada kaitseõiguste järgimine ja õiglane menetlus.
Kohtuasi C-574/15: Euroopa Kohtu (suurkoda) 2. mai 2018. aasta otsus (Tribunale di Varese eelotsusetaotlus – Itaalia) – Kriminaalasi järgmise isiku suhtes: Mauro Scialdone (Eelotsusetaotlus — Käibemaks — Liidu finantshuvide kaitse — ELL artikli 4 lõige 3 — ELTL artikli 325 lõige 1 — Direktiiv 2006/112/EÜ — Finantshuvide kaitse konventsioon — Sanktsioonid — Võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtted — Aastadeklaratsioonist tuleneva käibemaksu seaduses sätestatud tähtajal tasumata jätmine — Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette vabadusekaotusliku karistuse üksnes juhul, kui tasumata jäetud käibemaksu summa ületab kriminaalkorras karistamiseks kindlaks määratud künnise — Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette madalama künnise kriminaalkorras karistamiseks olukorras, kus tasumata on jäetud kinnipeetud tulumaks)

Euroopa Kohtu (suurkoda) 2. mai 2018. aasta otsus (Tribunale di Varese eelotsusetaotlus – Itaalia) – Kriminaalasi järgmise isiku suhtes: Mauro Scialdone

(Kohtuasi C-574/15) ( 1 )

„(Eelotsusetaotlus — Käibemaks — Liidu finantshuvide kaitse — ELL artikli 4 lõige 3 — ELTL artikli 325 lõige 1 — Direktiiv 2006/112/EÜ — Finantshuvide kaitse konventsioon — Sanktsioonid — Võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtted — Aastadeklaratsioonist tuleneva käibemaksu seaduses sätestatud tähtajal tasumata jätmine — Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette vabadusekaotusliku karistuse üksnes juhul, kui tasumata jäetud käibemaksu summa ületab kriminaalkorras karistamiseks kindlaks määratud künnise — Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette madalama künnise kriminaalkorras karistamiseks olukorras, kus tasumata on jäetud kinnipeetud tulumaks)”

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale di Varese

Põhikohtuasja kriminaalmenetluse pool

Mauro Scialdone

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, koostoimes ELL artikli 4 lõikega 3 ja ELTL artikli 325 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette, et konkreetset majandusaastat puudutavast aastadeklaratsioonist tuleneva käibemaksu seaduses sätestatud tähtajal tasumata jätmine kujutab endast kuritegu, mille eest mõistetakse vabadusekaotuslik karistus üksnes juhul, kui tasumata jäetud käibemaksu summa ületab 250000 euro suuruse künnise, samas kui kinnipeetud tulumaksu tasumata jätmises seisneva süüteo puhul on ettenähtud künnis 150000 eurot.

( 1 ) ELT C 48, 8.2.2016.
1.

Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 50 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt võib isiku suhtes algatada kriminaalmenetluse tasumisele kuuluva käibemaksu seaduses sätestatud tähtaja jooksul tasumata jätmise tõttu, samas kui sellele isikule on sama teo eest juba määratud artikli 50 tähenduses kriminaalõiguslikku laadi lõplik haldussanktsioon, tingimusel et need õigusnormid — vastavad üldist huvi pakkuvale eesmärgile, mis võib põhjendada menetluste ja karistuste kumuleerimist, ehk eesmärgile võidelda käibemaksualaste süütegude vastu, kusjuures nendel menetlustel ja karistustel peavad olema täiendavad eesmärgid, — sisaldavad eeskirju, mis tagavad koordineerimise, mille tulemusel piiratakse asjaomastele isikutele menetluste kumuleerimisega kaasnevat täiendavat koormust rangelt vajalikuga, ning — näevad ette eeskirjad, mis võimaldavad tagada, et määratud karistuste kogumi raskus piirdub asjaomase süüteo raskuse seisukohast rangelt vajalikuga.
2.

Direktiivi 2003/88 artiklit 15 tuleb tõlgendada nii, et see ei luba liikmesriikidel jätta jõusse või kehtestada mõiste „tööaeg“ vähem piirav määratlus, kui on ette nähtud selle direktiivi artiklis 2.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/123/EÜ teenuste kohta siseturul artikli 2 lõike 2 punkti c tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav haldustasudele, mille maksmise kohustuse tekkimine on seotud elektroonilisi sidevõrke ja -teenuseid pakkuvatele ettevõtjatele antud õigusega paigaldada avaliku elektroonilise sidevõrgu kaableid.
1.

Kuna Itaalia Vabariik jättis tagamata, et lisatasu, mida tuli maksta Itaalias üle riigisisese kvoodi toodetud kogustelt esimese aasta eest, mil lisatasu Itaalias tegelikult kehtima hakkas (1995/1996), kuni viimase aastani, mil Itaalias toimus ületootmine (2008/2009), — maksavad tegelikult need tootjad, kes on osalenud konkreetsetes ületootmise juhtudes, ja — et selle maksab kokkuostja või otseturustamise korral tootja õigel ajal pärast seda, kui ta on saanud teate maksmisele kuuluva summa kohta, või — kui tasu ei makstud ettenähtud tähtaja jooksul, et see oleks registreeritud ja võimalusel nõutud nendelt kokkuostjatelt või tootjatelt sisse sundtäitmise korras, siis on Itaalia Vabariik rikkunud liikmesriigi kohustusi, mis tulenevad nõukogu 28. detsembri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 3950/92, millega piima- ja piimatootesektoris kehtestatakse lisamaks, artikleid 1 ja 2, nõukogu 29. septembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 1788/2003, millega kehtestatakse tasu piima- ja piimatootesektoris, artiklit 4, nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus), artikleid 79, 80 ja 83, ning seoses komisjoni rakendussätetega 9. märtsi 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 536/93, milles sätestatakse piima- ja piimatootesektori lisatasu kohaldamise üksikasjalikud rakenduseeskirjad, artiklit 7, 9. juuli 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1392/2001, milles sätestatakse määruse nr 3950/92 üksikasjalikud rakenduseeskirjad, artikli 11 lõikeid 1 ja 2, ning viimaseks 30. märtsi 2004. aasta määruse (EÜ) nr 595/2004, milles sätestatakse määruse nr 1788/2003 rakenduseeskirjad (muudetud komisjoni 4. oktoobri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1468/2006), artikleid 15 ja 17.
ET Euroopa Liidu Teataja C 83/2

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 18. jaanuari 2018. aasta otsus (Østre Landsreti eelotsusetaotlus – Taani) – Wind 1014 GmbH, Kurt Daell versus Skatteministeriet

(Kohtuasi C-249/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - ELTL artikkel 56 - Teenuste vaba liikumine - Piirangud - Liikmesriigi residendi poolt teises liikmesriigis asuvalt liisinguühingult liisitud sõiduauto - Registreerimistasu, mis arvutatakse proportsionaalselt sõiduki kasutusajaga - Nõue, et liikmesriigi maksuasutus annaks enne kasutuselevõtmist oma nõusoleku - Põhjendatus - Maksunormidest kõrvalehoidumise ning nende pettuse või kuritarvitamise eesmärgil kohaldamise ennetamine - Riigi maksustamispädevuse kaitse - Proportsionaalsus))

(2018/C 083/02)

Kohtumenetluse keel: taani

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Østre Landsret

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Wind 1014 GmbH, Kurt Daell

Kostja: Skatteministeriet

Resolutsioon

ELTL artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid ja halduspraktika nagu need, mida käsitletakse põhikohtuasjas ja mille kohaselt

— teises liikmesriigis asuvalt liisinguühingult liisitud sõiduki kasutuselevõtmine esimese liikmesriigi residendi poolt sõiduki ajutiseks kasutamiseks viimasena nimetatud liikmesriigis kasutusajaga proportsionaalselt arvutatava registreerimistasu maksmisega sõltub – selle tasu seisukohast – esimese liikmesriigi maksuasutuse eelnevast loast, milleta sõidukit põhimõtteliselt selle liikmesriigi territooriumil kasutusele võtta ei saa, ja

— õigus võtta sõiduk esimeses liikmesriigis kasutusele viivitamata, ajal, mil vaadatakse läbi maksja taotlust maksta sõidukilt registreerimistasu arvestatuna proportsionaalselt selle kasutusajaga esimeses liikmesriigis, tekib siis, kui eelnevalt makstakse ära registreerimistasu terviksumma, sel juhul maksab maksuasutus enammakstud tasu osa koos intressiga tagasi tingimusel ja ajal, kui maksjale sellist proportsionaalselt arvestatud registreerimistasu lubatakse.

(1) ELT C 245, 27.7.2015.
3.

Tingimusel, et eelotsusetaotluse esitanud kohus kontrollib asjakohaseid fakte ja liikmesriigi asjakohaste normide kohaldamist, tuleb otsusega 2005/370 heaks kiidetud konventsiooni artikli 9 lõikeid 3 ja 4 koostoimes harta artikliga 47 tõlgendada nii, et nendega on vastuolus, kui sellises olukorras nagu põhikohtuasjas käsitletav rakendatakse keskkonnakaitseorganisatsiooni suhtes liikmesriigi menetlusõiguse välistavat normi, mille alusel kaotab isik menetluspoole staatuse ega saa seega esitada kaebust menetluse tulemusel tehtud otsuse peale, kui ta on jätnud esitamata oma vastuväited haldusmenetluses õigel ajal ja hiljemalt selle menetluse suulises etapis.
ET Euroopa Liidu Teataja C 72/2

Euroopa Kohtu (suurkoda) 20. detsembri 2017. aasta otsus (Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona eelotsusetaotlus – Hispaania) – Asociación Profesional Elite Taxi versus Uber Systems Spain, SL

(Kohtuasi C-434/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - ELTL artikkel 56 - ELTL artikli 58 lõige 1 - Transpordi valdkonna teenused - Direktiiv 2006/123/EÜ - Teenused siseturul - Direktiiv 2000/31/EÜ - Direktiiv 98/34/EÜ - Infoühiskonna teenused - Vahendusteenus, mis võimaldab nutitelefoni rakenduse abil tasu eest kokku viia oma autot kasutavad mittekutselised juhid ja isikud, kes soovivad linnas ühest kohast teise sõita - Loa omamise nõue))

(2018/C 072/02)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Asociación Profesional Elite Taxi

Kostja: Uber Systems Spain, SL

Resolutsioon

ELTL artiklit 56 koostoimes ELTL artikli 58 lõikega 1 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/123/EÜ teenuste kohta siseturul artikli 2 lõike 2 punkti d ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivi 98/34/EÜ, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiiviga 98/48/EÜ), artikli 1 punkti 2, millele viitab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/31/EÜ infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eriti elektroonilise kaubanduse kohta siseturul (direktiiv elektroonilise kaubanduse kohta) artikli 2 punkt a, tuleb tõlgendada nii, et niisugust vahendusteenust nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mille eesmärk on nutitelefoni rakenduse abil tasu eest kokku viia oma autot kasutavad mittekutselised juhid ja isikud, kes soovivad linnas ühest kohast teise sõita, tuleb pidada transporditeenusega lahutamatult seotuks ning seetõttu tuleb see kvalifitseerida „transporditeenuseks“ ELTL artikli 58 lõike 1 tähenduses. Järelikult tuleb niisugune teenus ELTL artikli 56, direktiivi 2006/123 ja direktiivi 2000/31 kohaldamisalast välja arvata.

(1) ELT C 363, 3.11.2015.
ET Euroopa Liidu Teataja C 52/3

Euroopa Kohtu (viies koda) 7. detsembri 2017. aasta otsus (Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera eelotsusetaotlus – Hispaania) – Banco Santander, SA versus Cristobalina Sánchez López

(Kohtuasi C-598/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Direktiiv 93/13/EMÜ - Tarbijalepingud - Ebaõiglased tingimused - Liikmesriigi kohtu pädevus - Tarbijate tagatud kaitse tõhusus - Hüpoteeklaenu leping - Hüpoteegiga tagatud nõude kohtuväline täitemenetlus - Lihtsustatud kohtumenetlus enampakkumisel parimaks pakkujaks tunnistatu asjaõiguste tunnustamiseks))

(2018/C 052/03)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Banco Santander, SA

Kostja: Cristobalina Sánchez López

Resolutsioon

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 ei saa kohaldada sellises menetluses nagu põhikohtuasi, mille algatamist taotles kinnisasja enampakkumise järel parimaks pakkujaks tunnistatud isik, kusjuures tarbija on nõustunud selle asja osas hüpoteegi realiseerimisega ettevõtjast võlausaldaja kasuks kohtuvälises menetluses, ja mille ese on kaitsta selle pakkuja poolt seaduslikult omandatud asjaõigusi, arvestades asjaolu, et esiteks on see menetlus sõltumatu ettevõtjast võlausaldaja ja tarbija vahelisest õiguslikust suhtest, ja teiseks on hüpoteek realiseeritud, kinnisasi müüdud ja kinnisasjaga seotud asjaõigused on üle antud ilma, et tarbija oleks kasutanud selles kontekstis talle ette nähtud õiguskaitsevahendeid.

(1) ELT C 38, 1.2.2016.
—

selline tegevus, mis seisneb hindade või turuleviidavate koguste või strateegilise teabe vahetamise kooskõlastamises, nagu põhikohtuasjas, võib ELTL artikli 101 lõikes 1 ette nähtud kartellikokkulepete keelu alt välja jääda, kui selles on kokku lepitud liikmesriigi poolt tunnustatud sama tootjaorganisatsiooni või tootjaorganisatsioonide liidu liikmete vahel ja kui see on rangelt vajalik kooskõlas Euroopa Liidu õigusnormidega asjaomasele tootjaorganisatsioonile või tootjaorganisatsiooni liidule püstitatud eesmärgi või eesmärkide saavutamiseks.