Neid tunnuseid on neli: käibemaksu üldine kohaldamine tehingute suhtes, mille esemeks on kaubad või teenused; maksusumma määramine proportsionaalselt hinnaga, mida maksukohustuslane tarnitud kaupade ja osutatud teenuste eest sai; selle maksu sissenõudmine igas tootmis- ja turustusetapis, kaasa arvatud jaemüügietapis, olenemata eelnenud tehingute arvust; tootmis- ja turustusetapile eelnevates etappides makstud summade maksukohustuslase poolt mahaarvamine tasumisele kuuluvast käibemaksust selliselt, et maksu kohaldatakse üksnes selles etapis lisandunud väärtuse suhtes ja et lõplik maksukoormus lasub lõpptulemusena tarbijal.

Igal juhul tuleb kaupade ja teenuste liikumist käibemaksuga võrreldaval määral takistavateks lugeda maksud, tollimaksud ja lõivud, millel on käibemaksu põhitunnused, olgugi et need tunnused ei ole käibemaksu tunnustega alati igas suhtes identsed.

Selleks et hinnata, kas maks, tollimaks või lõiv on käsitatav kumuleeruva käibemaksuna kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, muudetud direktiiviga 91/680, artikli 33 tähenduses, tuleb eeskätt uurida, kas selle tagajärjel kahjustatakse ühist käibemaksusüsteemi, takistades kaupade ja teenuste liikumist ning koormates kaubandustehinguid nii, nagu seda teeb käibemaks.

Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mida on muudetud direktiiviga 91/680, artikli 33 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see ei takista sellise maksu säilitamist, millel on Ungaris ettevõtjatele kehtestatud kohaliku maksu tunnused. Selline maks erineb käibemaksust sel moel, et seda ei saa käsitada kumuleeruva käibemaksuna nimetatud sätte tähenduses.

Alustuseks tuleb tõdeda, et sellal kui käibemaksu nõutakse turustamise etapis igalt tehingult eraldi ja kui selle summa on proportsionaalne tarnitud kaupade ning osutatud teenuste hinnaga, siis selline maks nagu kõnesolev, vastupidi, põhineb maksustamisperioodil müüdud kaupade või osutatud teenustega seotud käibe ja müüdud kaupade omahinna, vahendatud teenuste hinna ja materjalikulu vahelisel erinevusel, mis arvutatakse raamatupidamisalaste õigusaktide põhjal. Kuna selline maks arvutatakse perioodi käibe alusel, ei ole võimalik täpselt kindlaks määrata maksusummat, mis võib iga kauba müügi või teenuse osutamise korral kliendile üle kanduda, mistõttu ei saa sellist maksu käsitada võrdelisena tarnitud kaupade ja osutatud teenuste hinnaga.

Seejärel, sellal kui maksukohustuslasel on kuuenda direktiivi artikli 17 lõike 2 alusel lubatud tasumisele kuuluvast käibemaksust maha arvata käibemaks, mis kuulub tasumisele või on tasutud tema maksustatavate tehingutega seoses kasutatavatelt kaupadelt ja teenustelt, siis asjassepuutuva maksu tavalise korra puhul piirdub vähendus, mis toimub maksubaasi kindlaksmääramise staadiumis, müüdud kaupade omahinna, vahendatud teenuste hinna ja materjalikuluga. Asjassepuutuva maksu maksubaas ei ole seega piiratud tootmis- ja turustusetapis lisandunud väärtusega, vaid puudutab maksukohustuslase kogukäivet, millest on maha arvatud üksnes nimetatud tegurid.

Lõpuks, sellal kui kuuenda direktiivi artiklites 17–20 sätestatud maksu mahaarvamise mehhanismi abil koormab käibemaks üksnes lõpptarbijat ja on igati neutraalne maksukohustuslaste suhtes, kes sekkuvad tootmis- ja turustusahelasse enne lõplikku maksustamisetappi, olenemata sooritatud tehingute arvust, ei puuduta see sellist maksu nagu asjassepuutuv maks. Ei saa ju olla kindel, et selle maksu tasumise kohustus kandub lõpptulemusena samamoodi üle lõpptarbijale, nagu kandub üle käibemaks tarbimismaksuna.

(vt punktid 39 ja 40, 44 ja 45, 47, 51 ja 52, 60 ja 61 ning resolutiivosa)