ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Eksporditoetus – Diferentseeritud toetus

(Komisjoni määrus nr 3665/87, artikli 5 lõige 3)

Summary

Määruse nr 3665/87, millega sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi ühised üksikasjalikud rakenduseeskirjad, mida on muudetud määrusega nr 1384/95, artikli 5 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et kui veiselihalast rikneb transportimisel, siis ei ole tegemist vääramatu jõuga selle sätte tähenduses.

Määruse nr 3665/87 artikli 5 lõige 3 sätestab erandi tavapärasest eksporditoetuste maksmise korrast ja järelikult tuleb seda sätet tõlgendada kitsalt. Kuna vääramatu jõu esinemine on sine qua non tingimus toetuse saamiseks eksporditud kauba eest, mida importivas kolmandas riigis ei ole tarbimiseks ringlusse lastud, tähendab see, et antud mõistet tuleb tõlgendada nii, et toetuse maksmise juhtude arv on piiratud. Riknemisoht on veiseliha eksporditehingute korral eriti aktuaalne siis, kui erinevate transpordiliikide kasutamise käigus tehakse laadimistoiminguid ja liha veetakse pikkade vahemaade taha. Järelikult võib niisugust juhtumit pidada selliste tehingutega kaasneva kaubandusriski lahutamatuks osaks, st asjaoluks, mida ei saa selliste kaubandustehingute juures pidada ebatavaliseks ega ebatõenäoliseks ettevaatliku ja hoolsa ettevõtja jaoks.

(vt punktid 46, 48, 50, 52 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Liikmesriikide õigus kohaldada vähendatud käibemaksumäära teatud kaupade ja teenuste tarnete suhtes

(Nõukogu direktiiv 77/388, H lisa, seitsmenda kategooria esimene lõik)

Summary

Nõukogu kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (muudetud nõukogu direktiiviga 2001/4) H lisa seitsmendasse kaubarühma kuuluvate kaupade loetelu esimeses lõigus nimetatud kinopileti mõistet tuleb tõlgendada nii, et see ei hõlma tarbija poolt makstud tasu üksi ühe või mitme filmi või filmilõigu vaatamise eest eraldi ruumis, nagu põhikohtuasjas arutusel olevad üksikkabiinid.

Nimelt, lisaks sellele, et kinopileti mõistet tuleb tõlgendada selle tavatähendusest lähtuvalt, on kuuenda direktiivi H lisa seitsmendasse kaubarühma kuuluvate kaupade loetelu esimeses lõigus nimetatud erinevatele kultuurisündmustele ja ‑rajatistele omane see, et neist võivad osa võtta ja neis viibida kõik inimesed, kes on eelnevalt tasu eest soetanud sissepääsuloa, mis annab selle saanud isikutele õiguse koos osa saada kõnealustele kultuurisündmustele ja -rajatistele omastest kultuurialastest teenustest ja meelelahutusest.

(vt punktid 16, 17, 19 ja resolutsioon)
Kohtuasi C-88/09

Graphic Procédé

versus

Ministère du Budget, des Comptes publics et de la Fonction publique

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d'État (Prantsusmaa))

„Maksustamine — Kuues käibemaksudirektiiv — Reprograafiaalane tegevus — Mõisted „kaubatarne” ja „teenuste osutamine” — Eristuskriteeriumid”

Euroopa Kohtu otsus (esimene koda), 11. veebruar 2010 I ‐ 1051

Kohtuotsuse kokkuvõte

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Kaubatarned – Mõiste

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 5 lõige 1 ja artikli 6 lõige 1)

Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 5 lõiget 1 tuleb tõlgendada selliselt, et reprograafia alane tegevus vastab kaubatarne tunnustele niivõrd, kuivõrd selle puhul on tegemist üksnes dokumentide paljundamisega materjalile, mille käsutamise õigus läheb reprograafia alase teenuse osutajalt üle originaaldokumendist koopiad tellinud kliendile. Kuid nimetatud tegevust tuleb määratleda „teenuste osutamisena” kuuenda direktiivi 77/388 artikli 6 lõike 1 tähenduses, kui ilmneb, et sellega kaasnevad lisateenused, millel on – lähtudes nimetatud teenuste tähtsusest kliendi jaoks, nende osutamiseks kulunud ajast, originaaldokumentide töötlemise vajaduse ulatusest ning sellest, kui suure osa kõnealuste lisateenuste eest võetav tasu moodustab teenuse koguhinnast –, kaubatarnega võrreldes ülekaalukas tähtsus, kujutades endast teenuse saaja jaoks eraldi eesmärki.

(vt punkt 33 ja resolutsioon)
Türgi kodanik, kes teeb tööandjale ja tööandja juhtimisel erakordselt väikese arvu töötunde tasu eest, mis katab vajalikud elatusvahendid vaid osaliselt, on EMÜ-Türgi assotsiatsiooninõukogu otsuse nr 1/80 artikli 6 lõike 1 mõttes töötaja, kui tehtav palgatöö on tegelik ja tulemuslik. Faktiliste asjaolude kontrollimine, mida on vaja selleks, et hinnata, kas menetluses olevas kohtuasjas on tegemist sellise juhtumiga, kuulub siseriikliku kohtu pädevusse.

Töötajana tuleb käsitada igaüht, kes teeb tegelikku ja tulemuslikku tööd, välja arvatud niivõrd väiksemahulist tööd, mida saab pidada üksnes kõrval- või lisategevuseks. Töösuhtele on omane see, et isik teeb teataval ajavahemikul teisele isikule tema juhtimise all teatud töid, mille eest ta saab tasu.

Kuigi on tõsi, et töösuhte raames tehtavate töötundide väike arv võib olla kõrval- või lisategevusele viitav asjaolu, ei saa siiski välistada, et sõltumata palga ja töötundide arvu piiratusest võiksid siseriiklikud asutused töösuhte üldise hindamise alusel pidada seda tööd tegelikuks ja tulemuslikuks, võimaldades selle tegijal seeläbi omandada „töötaja” staatuse.

Asjassepuutuva isiku töösuhte üldisel hindamisel arvessevõetavate asjaolude hulka kuuluvad mitte üksnes tööaja kestus ja palga suurus, vaid ka õigus tasustatud puhkusele, palga säilitamine haiguse korral, töölepingu allumine kehtivale kollektiivlepingule, samuti asjaolu, et tema lepinguline suhe ühe ja sama ettevõtjaga kestis pikka aega. Need asjaolud võivad viidata sellele, et töötamine on olnud tegelik ja tulemuslik.

(vt punktid 19, 26–28, 33, resolutsiooni punkt 1)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Kuuenda direktiiviga ette nähtud maksuvabastused – Inimorganite, inimvere ja rinnapiima tarne maksuvabastus

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 13 A osa lõike 1 punkt d)

Summary

Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 13 A osa lõike 1 punkti d, millega „inimorganite, inimvere ja rinnapiima tarnimine” on käibemaksust vabastatud, tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav füüsilisest isikust ettevõtja tegevusele, mis seisneb inimpäritolu organite ja ainete transportimises haiglatele ja laboratooriumidele.

Kui aga see tegevus seisneb üksnes selles, et vedaja viib haiglatele ja laboratooriumidele asjaomased saadused füüsilises mõttes ühest kohast teise, siis sellist tegevust ei saa samastada „kaubatarnega” kuuenda direktiivi artikli 5 lõike 1 tähenduses, kuna see ei anna teisele poolele tegelikult õigust kasutada asjassepuutuvaid saadusi nii, nagu ta oleks nende omanik.

(vt punktid 25, 29 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Kaubamärgid – Direktiiv 89/104 – Kaubamärgiõiguste ammendumine – Tingimus – Omaniku sõnaselge või kaudne nõusolek turuleviimisele ühenduses või Euroopa Majanduspiirkonnas – Kauba turustamine edasimüüja poolt edasimüügilepingu tingimust rikkudes

(Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 13 lõige 1, nõukogu direktiiv 89/104, artikli 7 lõige 1)

Summary

Määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 13 lõiget 1 ja direktiivi 89/104 kaubamärgi kohta artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kaubamärgist tulenevad õigused ammenduvad üksnes siis, kui siseriikliku kohtu antava hinnangu kohaselt saab järeldada, et kaubamärgi omanik on andnud sõnaselge või kaudse nõusoleku selle kauba turuleviimisele ühenduses või Euroopa Majanduspiirkonnas, mille osas kaubamärgiõiguste ammendumusele tuginetakse.

Kui kaubamärgi omanik annab „parfüümide proovipudelid” edasi temaga lepinguga seotud edasimüüjatele, selleks et viimased saaksid lubada oma klientidel tarvitada kaupade sisu proovimise eesmärgil, ilma omandiõiguse üleandmiseta ja müügikeeldu kehtestades, ning olukorras, kus kaubamärgi omanik võib kauba igal ajal tagasi võtta ning kus kauba kujundus erineb kaubamärgi omaniku poolt nendele edasimüüjatele üleantavate parfüümipudelitega võrreldes tunduvalt, välistab asjaolu, et asjaomased proovipudelid on parfüümipudelid, mis on varustatud märgetega „näidis” ja „müümine keelatud”, vastupidiste tõendite puudumisel, mille hindamine on siseriikliku kohtu ülesanne, võimaluse, et kaubamärgi omanik on andnud kaudse nõusoleku nende turuleviimisele.

(vt punktid 47, 48 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Riigiabi – Ebaseadusliku abi tagasinõudmine – Siseriikliku õiguse kohaldamine – Tingimused ja piirid

(EÜ artikkel 88; nõukogu määrus nr 659/1999, artikli 14 lõige 3)

Summary

Määruse nr 659/1999 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli [88] kohaldamiseks) artikli 14 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et olukorras, kus vaidlusalusele abile vastavad summad on juba tagastatud, ei ole nimetatud sättega vastuolus see, kui siseriiklik kohus tühistab õigusvastase riigiabi tagasinõudmiseks välja antud sissenõudekorraldused nende vormivigade tõttu, tingimusel et siseriiklikus õiguses on tagatud võimalus need vormivead parandada. Samas oleks nimetatud sättega vastuolus see, kui kõnealused summad makstaks selle abi saajale kas või ajutiselt uuesti välja.

Määruse nr 659/1999 artikli 14 lõikes 3 ette nähtud tõhususe põhimõte näeb ette, et liikmesriik, kes komisjoni otsuse alusel peab tagasi nõudma ebaseadusliku abi, võib vabalt valida meetmed selle kohustuse täitmiseks, tingimusel et valitud meetmed ei kahjusta liidu õiguse ulatust ja tõhusust.

Ebaseadusliku riigiabi tagasinõudmiseks väljastatud sissenõudekorralduse vormilise õiguspärasuse kontrollimist siseriikliku kohtu poolt ja nende sissenõudekorralduste võimalikku tühistamist põhjusel, et need ei vasta siseriiklikust õigusest tulenevatele vorminõuetele, tuleb käsitada Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt liidu õiguse üldpõhimõtteks oleva tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtte lihtsa väljendusena. Samas võib niisugune tühistamine põhimõtteliselt anda kohtuvaidluse võitnud abisaajale õiguse siseriikliku õiguse alusel nõuda, et juba tagastatud abile vastavad summad talle uuesti välja makstaks. Selleks on nõutav, et siseriiklikus õiguses oleksid olemas vahendid, mis on vajalikud vältimaks seda, et sissenõudekorralduse tühistamine tooks automaatselt kaasa kohustatud isiku poolt sissenõudekorralduse täitmiseks tasutud summa viivitamatu tagastamise. Pädev ametiasutus peab seega olema võimeline parandama kõnealuste sissenõudekorralduste vormivead, ilma et ta peaks summad, mida abi saaja nimetatud korralduse täitmiseks on maksnud, talle kas või ajutiselt tagasi maksma.

(vt punktid 20, 21, 25–27, 33 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

1. Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Kohtualluvus ja kohtuotsuste täitmine tsiviil‑ ja kaubandusasjades – Määrus nr 44/2001 – Kokkulepe kohtualluvuse kohta – Kostja ilmumine asja menetlevasse kohtusse kohtualluvust vaidlustamata

(Nõukogu määrus nr 44/2001, artikkel 24)

2. Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Kohtualluvus ja kohtuotsuste täitmine tsiviil‑ ja kaubandusasjades – Määrus nr 44/2001 – Kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine – Keeldumise alused – Määruse artiklis 35 sätestatud valikulise kohtualluvuse eeskirjade eiramine – Kohaldamisala

(Nõukogu määrus nr 44/2001, artiklid 24 ja 35)

Summary

1. Määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste [tunnustamise ning] täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artiklit 24 tuleb tõlgendada selliselt, et kohus, kus menetlus on kõnealuse määruse II peatüki 3. jaos sisalduvaid eekirju järgimata algatatud, peab sedastama, et asi allub talle, kui kostja ilmub kohtusse ja ei vaidlusta kohtualluvust; niisuguse kohtusse ilmumise puhul on tegemist vaikiva kokkuleppega kohtualluvuse kohta.

Selle määruse artikli 24 teine lause piirab üldeeskirja kohaldamisala, nähes ette erandid vaikivast kokkuleppest kohtualluvuse kohta, ning seetõttu tuleb seda tõlgendada kitsalt. Sellest järeldub, et kõnealust teist lauset ei tohi mõista nii, et see võimaldab jätta kohaldamata sama artikli esimeses lauses väljendatud üldeeskirja muude kohtuvaidluste puhul kui need, millele see sõnaselgelt viitab, s.o need, mis alluvad erandliku kohtualluvuse eeskirjadele.

(vt punktid 22–24, 26, 33 ja resolutsioon)

2. Määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste [tunnustamise ning] täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 35 sätted, mis sätestavad tunnustamata jätmise alusena valikulise kohtualluvuse eeskirjade eiramise, puudutab selliste otsuste tunnustamata jätmist, mille on teinud kohus, kellele asi ei allu ja kuhu hagi on esitatud kohtualluvuse eeskirju järgimata. Seega ei kohaldata seda juhul, kui otsuse on teinud alluvuselt õige kohus. Niisuguse kohtuga on tegemist eelkõige juhul, kui sellele kohtule on esitatud hagi – olgugi et kõnealuseid valikulise kohtualluvuse eeskirju järgimata – ning kostja ilmub kohtusse ja ei vaidlusta kohtualluvust. Selle kohtu volitused rajanevad määruse nr 44/2001 artiklil 24. Seega ei takista kõnealuse määruse artikkel 35 selle kohtu tehtud otsuse tunnustamist.

(vt punktid 28 ja 29)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Liikmesriikide õigus kohaldada vähendatud käibemaksumäära teatud kaupade ja teenuste tarnete suhtes

(Nõukogu direktiiv 2006/112, artikkel 96 ja artikli 98 lõiked 1 ja 2 ning III lisa)

Summary

Direktiivi 2006/112, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artiklist 96 ning artikli 98 lõigetest 1 ja 2 tulenevaid kohtutusi ei ole rikkunud liikmesriik, kes kohaldab surnukeha veole käibemaksumäära, mis on madalam kõigile teistele matusekorraldaja poolt pakutavatele teenustele kohaldatavast käibemaksumäärast.

Nimelt, kui liikmesriik otsustab kasutada direktiivi 2006/112 artikli 98 lõigetes 1 ja 2 antud võimalust kohaldada vähendatud käibemaksumäära selle direktiivi III lisas loetletud teenusterühmale, võib ta – tingimusel, et ta järgib ühisele käibemaksusüsteemile omast neutraalsuse põhimõtet – piirata vähendatud käibemaksumäära kohaldamist kõnealuse teenusterühma konkreetsete ja eriomastele osadega. Kõnealust võimalust võib kasutada kahel tingimusel – esiteks võib vähendatud käibemaksumäära kohaldamisel eristada üksnes kõnealuse teenusterühma konkreetseid ja eriomaseid osi, ning teiseks tuleb järgida neutraalse maksustamise põhimõtet. Nende tingimuste eesmärk on tagada, et liikmesriigid kasutavad seda võimalust üksnes nii, et tagatud on valitud vähendatud maksumäära lihtne ja nõuetekohane kohaldamine ning maksupettuste, maksude tasumisest kõrvelehoidumise ja kõigi muude rikkumiste vältimine. Kuna surnukeha vedu on esiteks matusekorraldaja teenuste konkreetne ja eriomane osa ja teiseks ei või sarnaseid surnukeha veo teenuseid, mis võivad konkureerida teenustega, millele kohaldatakse vähendatud maksumäära, kohelda käibemaksuga maksustamisel erinevalt, siis on õigusnormid, mille kohaselt surnukeha veole kohaldatakse vähendatud käibemaksumäära, kooskõlas direktiivis 2006/112 sätestatud nõuetega.

(vt punktid 28, 30, 39, 42, 46)
Keywords

Summary



Keywords

Ühine tollitariifistik – Tariifirubriik – Ratsakindad, mis koosnevad ühelt poolt karustatud ja plastikust kihiga kaetud tekstiilmaterjalist

(Nõukogu määrus nr 2658/87, I lisa; komisjoni määrus nr 1789/2003)

Summary

Kombineeritud nomenklatuuri, mis asub määruse nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas, mida on muudetud määrusega nr 1789/2003, tuleb tõlgendada nii, et niisugused ratsakindad nagu põhikohtuasjas käsitlusel, mis koosnevad ühelt poolt karustatud ja plastikust kihiga kaetud tekstiilmaterjalist, kusjuures tekstiilist tugevduskiht on ühelt poolt karustatud ja seejärel on see karustatud kiht üleni kaetud polüuretaanvahuga, millel on nende kinnaste kasutamisel ratsakinnastena põhifunktsioon, tuleb klassifitseerida KN‑i alamrubriiki 3926 20 00.

Nimetatud kinnaste tekstiilmaterjali karustamine ei saa kujutada endast otsustavat kriteeriumi nende klassifitseerimisel. Pigem tuleb hinnata nende ratsakinnaste üldist aspekti ja omaduste kogumit, mis määravad nende põhiomadused, võttes arvesse eelkõige nende klassifitseerimisel kasutatavate kriteeriumide suhtelist tähtsust. Nende kinnaste peamiseks funktsiooniks on võimaldada valjaste hoidmist ja kontrolli hobuse üle, soodustades painduvust ja haarde tunnetamist. Kinnaste koostisosa, mis seda võimaldab ja on spetsiaalselt selleks otstarbeks loodud, on kinnaste välispinda üleni kattev polüuretaanvaht, mis on valjastega kontaktis. Kinnaste sisepinnal asuv tekstiilmaterjal ei ole nimetatud polüuretaani omadusi oluliselt muutnud, vaid on üksnes selle tõhusust tõstnud, suurendades haarde tunnetamist ja kandja mugavust.

(vt punktid 40, 43 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

1. Transport – Maanteeveod – Sotsiaalõigusnormid – Tööaeg, mis ei ole sõiduki juhtimise aeg – Puhkeaeg

(Nõukogu määrus nr 3820/85, artikli 1 punkt 5 ja artikli 8 lõiked 3 ja 6 ning määrus nr 3821/85, artikkel 15)

2. Transport – Maanteeveod – Sotsiaalõigusnormid – Tööaeg, mis ei ole sõiduki juhtimise aeg – Puhkeaeg

(Nõukogu määrus nr 3820/85, artikli 1 punkt 5 ja artikli 8 lõige 7 ning määrus nr 3821/85, artikkel 15)

Summary

1. Mõistet „peamine tegevuskoht”, mis esineb otsuse kohtuasjas C‑297/99: Skills Motor Coaches jt punktis 21 ja järgmistes punktides, tuleb juhul, kui kvalifitseeritakse määruse nr 3820/85 teatavate autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide ühtlustamise kohta ja määruse nr 3821/85 autovedudel kasutatavate sõidumeerikute kohta tähenduses aega, mis juhil kulub selleks, et sõita oma kodust asukohta, kus ta võtab üle sõidumeerikuga varustatud sõiduki, määratleda kui asukohta, mis on juhiga konkreetselt seotud, nimelt transpordiettevõtte rajatis, kus ta oma töökohustuste tavapärase täitmise raames reeglipäraselt oma teenuse osutamist alustab ja kuhu ta selle lõpetamisel naaseb, ilma et ta saaks oma tööandjalt erijuhiseid.

(vt punktid 20, 31, resolutsiooni punkt 1)

2. Asjaolu, kas juht sõidab ise kohta, kus ta sõidumeerikuga varustatud sõiduki üle võtab, või kas keegi teine sõidutab ta sellesse kohta, ei mõjuta sõiduaja kvalifitseerimist tulenevalt mõistest „puhkus” nõukogu määruse nr 3820/85 teatavate autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide ühtlustamise kohta artikli 1 punkti 5 tähenduses.

Nimelt näeb sama määruse artikli 8 lõige 7 esiteks ette võimaluse, et juht võib oma ööpäevast puhkeaega kasutada sõidukis, kui see on varustatud magamisasemega ega liigu. Teiseks oleks liiklusohutuse eesmärgiga vastuolus selline vahetegemine tulenevalt asjaolust, kas sõidukijuht, kes sõidab asukohta, kus võetakse üle sõidumeerikuga varustatud sõiduk, on sama juht kui see, kes peab saabumisel sõidumeerikuga varustatud sõidukit juhtima. Juhi väsimusseisund, mis võib nimetatud eesmärki kahjustada, võib tuleneda mitte ainult sellest, et ta juhtis ise seda sõidukit, vaid ka kohalesõidu tingimustest.

(vt punktid 33–35, resolutsiooni punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

1. Rahvusvahelised lepingud – Esimene Yaoundé konventsioon – Üldine kauplemiskord

(EÜ artikkel 90; 20. juuli 1963. aasta esimene Yaoundé konventsioon, artikkel 14)

2. Rahvusvahelised lepingud – Neljas AKV‑EMÜ Lomé konventsioon – Üldine kauplemiskord

(15. detsembri 1989. aasta neljas AKV‑EMÜ Lomé konventsioon, protokoll nr 5, artikkel 1)

Summary

1. Euroopa Majandusühenduse ja selle ühendusega assotsieerunud Aafrika ning Madagaskari riikide vahelise assotsiatsioonikonventsiooni, mis on allkirjastatud 20. juulil 1963 Yaoundé’s, artikliga 14 ei ole vastuolus Somaaliast pärit banaanide impordi maksustamine. Selles artiklis ette nähtud keeld piirdub, vastavalt selle sätte EÜ artikli 90 esimese lõiguga sarnanevale sõnastusele, samasuguste toodete diskrimineeriva maksustamisega ning ei puuduta seega tooteid, mis ei ole samasugused, kuid konkureerivad üksteisega.

Kui ühendus ja sellega assotsieerunud Aafrika ja Madagaskari riigid oleks soovinud reguleerida riikliku maksustamise küsimust toodete suhtes, mis ei ole samasugused, vaid teineteisega konkureerivad, oleks nad selle asemel, et võtta vastu säte, mis sarnaneb ainult EÜ artikli 90 esimese lõiguga, võtnud vastu sätte, mis võtab üle ka EÜ artikli 90 teise lõigu.

(vt punktid 24, 25, 37 ja 38, resolutsiooni punkt 1)

2. Siseriiklik kohus ei pea uurima konkreetset mõju, mida avaldavad Somaaliast pärit banaanide impordi suhtes kehtiva maksu suurendamised võrreldes enne 1976. aasta 1. aprilli valitsenud olukorraga, mil jõustus esimene AKV‑EMÜ Lomé konventsioon, et hinnata, kas need suurendamised on kooskõlas Lomé’s allkirjastatud neljandale AKV EMÜ konventsioonile lisatud protokolli nr 5 (banaanide kohta) artiklis 1 sätestatud standstill ‑klausliga.

Nimelt toovad sellised suurendamised endaga kaasa kõne all olevate banaanide hinnatõusu ning muudavad seega nende realiseerimise kõne all oleval turul raskemaks. Seega ei eelda sellise suurendamise kontrollimine mainitud standstill ‑klauslit silmas pidades tavaliselt selle suurendamise konkreetse mõju uurimist impordile.

Niisuguse maksu suurendamine ei ole juhul, kui see piirdub inflatsioonist tuleneva korrigeerimisega, vastuolus protokolli nr 5 artikliga 1.

(vt punktid 43, 45, 47 ja 48, resolutsiooni punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Inimtervishoius kasutatavad ravimid – Direktiiv 2001/83 – Reklaam

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/83 (muudetud direktiiviga 2004/27), artikli 94 lõige 1)

Summary

Direktiivi 2001/83 inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta, muudetud direktiiviga 2004/27, artikli 94 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus rahalised soodustusprogrammid, mille on sisse seadnud rahvatervise eest vastutavad liikmesriigi ametiasutused, et vähendada oma valdkonna kulutusi ja soodustada seda, et arstid kirjutavad teatavate patoloogiate raviks välja konkreetse nimetusega ravimeid, mis sisaldavad muud toimeainet kui varem välja kirjutatud ravim või siis ravim, mis oleks võidud soodustusprogrammi puudumisel välja kirjutada.

Üldiselt ei taotle liikmesriigi paika pandud tervishoiupoliitika ja sellesse suunatud avaliku sektori kulutused mingit tulu saamist ega ärilist eesmärki. Põhikohtuasjas kõne all oleva taolist rahalist soodustusprogrammi, mis moodustab sellise poliitika osa, ei saa seega pidada ravimite ärilise müügiedenduse valdkonda kuuluvaks tegevuseks.

Selles osas tuleb siiski tõdeda, et tagamaks direktiivi 89/105/EMÜ, mis käsitleb inimtervishoius kasutatavate ravimite hinnakujundust reguleerivate meetmete läbipaistvust ja nende hõlmamist siseriiklike tervisekindlustussüsteemidega kasuliku mõju, tuleb võimaldada farmaatsiatööstuse esindajatel – kelle ravimid kas kuuluvad ravimite väljakirjutamise soodustusprogrammidega soodustatud ravimite hulka või mitte – siiski kontrollida, et ametiasutuste sisse seatud rahaline soodustusprogramm tugineb objektiivsetele kriteeriumidele ning et omamaiste ja teistest liikmesriikidest pärinevate ravimite vahel ei toimu diskrimineerimist. Direktiivi 89/105 juhtmõte on küll minimaalne sekkumine liikmesriikide tegevusse nende siseriikliku sotsiaalkindlustuse korraldamisel, ent rahvatervise eest vastutavad liikmesriigi ametiasutused, mis seavad sisse konkreetse nimetusega ravimite väljakirjutamise soodustusprogrammi, on siiski kohustatud sellise programmi avalikustama ja andma tervishoiutöötajate ja farmaatsiatööstuse käsutusse hinnangud, mis näitavad ära terapeutilise vastavuse selle programmi esemeks olevasse ravimiklassi kuuluvate kättesaadavate toimeainete vahel.

(vt punktid 33, 37, 38, 42 ja resolutsioon)