ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 3. veebruari 2021. aasta otsus (Landgericht Stuttgarti eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Fussl Modestraße Mayr GmbH versus SevenOne Media GmbH, ProSiebenSat.1 TV Deutschland GmbH, ProSiebenSat.1 Media SE

(Kohtuasi C-555/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 2010/13/EL - Audiovisuaalmeedia teenuste osutamine - Artikli 4 lõige 1 - Teenuste osutamise vabadus - Võrdne kohtlemine - ELTL artikkel 56 - Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklid 11 ja 20 - Audiovisuaalne äriline teadaanne - Liikmesriigi õigusnormid, mis keelavad teleringhäälinguorganisatsioonidel edastada kogu riigi territooriumil ülekantavates saadetes telereklaami, mida levitatakse üksnes piirkonna piires)

(2021/C 110/07)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landgericht Stuttgart

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Fussl Modestraße Mayr GmbH

Kostjad: SevenOne Media GmbH, ProSiebenSat.1 TV Deutschland GmbH, ProSiebenSat.1 Media SE

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2010. aasta direktiivi 2010/13/EL audiovisuaalmeedia teenuste osutamist käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide koordineerimise kohta (audiovisuaalmeedia teenuste direktiiv) artikli 4 lõiget 1 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 11 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis keelavad teleringhäälinguorganisatsioonidel edastada kogu riigi territooriumil ülekantavates saadetes telereklaami, mida levitatakse üksnes piirkonna piires.

ELTL artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et sellised liikmesriigi õigusnormid ei ole sellega vastuolus, kui need on sobivad meedia mitmekesisuse kaitse eesmärgi saavutamiseks piirkondlikul ja kohalikul tasandil ega lähe kaugemale sellest, mis on vajalik selle eesmärgi saavutamiseks, kuid seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

Põhiõiguste harta artiklit 20 tuleb tõlgendada nii, et sellised liikmesriigi õigusnormid ei ole sellega vastuolus, kui nendega ei kaasne üleriigiliste teleringhäälinguorganisatsioonide ja internetipõhiste reklaamipakkujate ebavõrdset kohtlemist reklaami edastamisel piirkonna piires, kuid seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

(1) ELT C 357, 21.10.2019.
1.

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes sätteid tuleb tõlgendada nii, et sellises kaupleja ja tarbija vahel sõlmitud ettenägematust sündmusest sõltuvas lepingus nagu aktsiate liisinguleping sisalduvat tingimust tuleb pidada ebaõiglaseks, kui kõnealuse lepingu sõlmimisega kaasnenud asjaolusid silmas pidades ja lepingu sõlmimise aja seisuga hinnates võib see tingimus lepingu täitmise käigus tekitada poolte lepinguliste õiguste ja kohustuste vahel olulise tasakaalustamatuse, ja seda isegi juhul, kui see tasakaalustamatus võib tekkida ainult juhul, kui leiavad aset teatud asjaolud, või kui see tingimus võib teistsuguste asjaolude korral tarbijale isegi kasulik olla. Seejuures peab eelotsusetaotluse esitanud kohus kontrollima, kas sellise lepingutingimuse puhul, mis määrab juba ette kindlaks eelise, mille kaupleja saab lepingu ennetähtaegse ülesütlemise korral, esines lepingu sõlmimisega kaasnenud asjaolusid silmas pidades lepingu sõlmimisest saadik võimalus, et see tekitab niisuguse tasakaalustamatuse.
—

kuigi see praktika on väliselt neutraalne, võib see kujutada endast kaudset diskrimineerimist puude alusel, kui ilmneb, et see seab puudega töötajad ebasoodsamasse olukorda nende puude eripära tõttu, eelkõige seetõttu, et puue on silmnähtav, või seetõttu, et puue eeldab mõistlikke abinõusid töötingimuste kohandamiseks, ning kui seda praktikat ei saa objektiivselt põhjendada õiguspärase eesmärgiga ja selle eesmärgi saavutamise vahendid ei ole asjakohased ega vajalikud.
2.

ELTL artikli 128 lõike 1 kolmandat lauset, protokolli (nr 4) Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirja kohta artikli 16 esimese lõigu kolmandat lauset ning nõukogu 3. mai 1998. aasta määruse (EÜ) nr 974/98 euro kasutuselevõtu kohta artikli 10 teist lauset tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis välistavad võimaluse täita avaliku võimu kehtestatud rahaline kohustus europangatähtedega, kui täidetud on järgmised tingimused: esiteks ei ole nende õigusnormide eesmärk ega tagajärg nende pangatähtede seadusliku maksevahendi staatuse õigusliku režiimi kindlaksmääramine; teiseks ei kaasne nende õigusnormidega nende pangatähtede õiguslikku või faktilist kõrvaldamist, seades eelkõige kahtluse alla võimaluse, et üldjuhul saab rahalise kohustuse täita sellise sularahaga; kolmandaks on need õigusnormid vastu võetud avaliku huvi kaalutlustel; neljandaks on nende õigusnormidega kaasnev sularahas maksmise piirang taotletava avaliku huvi eesmärgi saavutamiseks sobiv ning viiendaks ei lähe need õigusnormid kaugemale sellest, mis on selle eesmärgi saavutamiseks vajalik selles mõttes, et kättesaadavad on muud seaduslikud võimalused rahalise kohustuse täitmiseks.
2.

Liidu õigust ja eelkõige Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2016. aasta direktiivi (EL) 2016/801 kolmandate riikide kodanike teadustegevuse, õpingute, praktika, vabatahtliku teenistuse, õpilasvahetuseprogrammides või haridusprojektides osalemise ja au pair’ina töötamise eesmärgil riiki sisenemise ja seal elamise tingimuste kohta artikli 34 lõiget 5 koosmõjus harta artikliga 47 tuleb tõlgendada nii, et see paneb liikmesriikidele kohustuse näha ette selle direktiivi tähenduses õpingute eesmärgil viisa andmisest keeldumise otsuste vaidlustamise menetluse, mille üksikasjalikud eeskirjad tuleb kehtestada iga liikmesriigi õiguskorras, järgides sealjuures võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid, kuna see menetlus peab teatavas menetlusstaadiumis tagama kohtus vaidlustamise võimaluse. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas põhikohtuasjas kõne all olev pikaajalise viisa taotlus õpingute eesmärgil kuulub selle direktiivi kohaldamisalasse.
2.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009 direktiivi 2009/28/EÜ taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta ning direktiivide 2001/77/EÜ ja 2003/30/EÜ muutmise ja hilisema kehtetuks tunnistamise kohta artiklit 1, artikli 3 lõikeid 1 ja 2 ning lõike 3 punkti a tuleb koostoimes selle direktiivi artikli 2 teise lõigu punktiga k tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette maksu, millega maksustatakse ühtse maksumääraga elektri tootmine ja suunamine elektrivõrku ka siis, kui see elekter on toodetud taastuvatest energiaallikatest, ning mille eesmärk ei ole keskkonnakaitse, vaid riigieelarve tulude suurendamine.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiivi 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta artiklit 5 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi tava, mille kohaselt hõlmavad selles sättes ette nähtud keelud üksnes neid liike, mis on loetletud direktiivi I lisas või on mingil tasandil ohustatud või mille populatsioon pikas perspektiivis väheneb.
Euroopa Kohtu (viies koda) 3. märtsi 2021. aasta otsus (Corte suprema di cassazione eelotsusetaotlus – Itaalia) – Poste Italiane SpA (C-434/19), Agenzia delle entrate – Riscossione (C-435/19) versus Riscossione Sicilia SpA agente riscossione per la provincia di Palermo e delle altre provincie siciliane (C-434/19), Poste Italiane SpA (C-435/19)

(Liidetud kohtuasjad C-434/19 ja C-435/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Riigiabi - Konkurents - ELTL artikli 107 lõige 1 - Kohaldamise tingimused - ELTL artikli 106 lõige 2 - Üldist majandushuvi pakkuvad teenused - Munitsipaalse kinnisvaramaksu kogumiseks mõeldud postikonto haldamise teenus - Liikmesriikide antud eri- või ainuõigustega ettevõtja - Abi saanud ettevõtja poolt ühepoolselt kehtestatud vahendustasud - Turgu valitseva seisundi kuritarvitamine - ELTL artikkel 102 - Vastuvõetamatus)

(2021/C 163/06)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte suprema di cassazione

Põhikohtuasja pooled

Kassaatorid: Poste Italiane SpA (C-434/19), Agenzia delle entrate – Riscossione (C-435/19)

Vastustajad: Riscossione Sicilia SpA agente riscossione per la provincia di Palermo e delle altre provincie siciliane (C-434/19), Poste Italiane SpA (C-435/19)

Menetluses osales: Poste italiane SpA – Bancoposta (C-435/19)

Resolutsioon

ELTL artiklit 107 tuleb tõlgendada nii, et selle sätte tähenduses „riigiabiks“ võib lugeda liikmesriigi meedet, mis kohustab imposta comunale sugli immobili (munitsipaalne kinnisvaramaks) kogumise eest vastutavaid kontsessionääre avama Poste Italiane SpA-s enda nimel arvelduskonto, et võimaldada maksukohustuslastel seda maksu tasuda, ja tasuda selle konto haldamise eest vahendustasu, tingimusel et see meede on omistatav riigile, sellega antakse Poste Italianele valikuline eelis riigi ressurssidest ja see võib kahjustada konkurentsi ja liikmesriikidevahelist kaubandust; seda peab aga kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

(1) ELT C 328, 30.9.2019.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 4. märtsi 2021. aasta otsus (Förvaltningsrätten i Malmö eelotsusetaotlus – Rootsi) – A versus Migrationsverket

(Kohtuasi C-193/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala - Piirikontroll, varjupaik ja sisseränne - Schengeni lepingu rakendamise konventsioon - Schengeni infosüsteemis (SIS) päringu teostamine kolmanda riigi kodaniku elamisloa taotluse läbivaatamise raames, kelle kohta on süsteemis antud sisenemise keelu hoiatus - Artikli 25 lõige 1 - Schengeni piirieeskirjad - Sisenemise nõuded kolmandate riikide kodanikele - Artikli 6 lõiked 1 ja 5 - Euroopa Liidu põhiõiguste harta - Artikkel 7 ja artikli 24 lõige 2 - Elamisloa perekonnaga taasühinemise eesmärgil pikendamisest keeldumine põhjusel, et isikusamasus ei ole tõsikindlalt tuvastatud)

(2021/C 163/03)

Kohtumenetluse keel: rootsi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Förvaltningsrätten i Malmö

Põhikohtuasja pooled

Hageja: A

Kostja: Migrationsverket

Resolutsioon

19. juunil 1990. aastal Schengenis (Luksemburg) alla kirjutatud ja 26. märtsil 1995. aastal jõustunud konventsiooni, millega rakendatakse 14. juuni 1985. aasta Schengeni lepingut Beneluxi Majandusliidu riikide, Saksamaa Liitvabariigi ja Prantsuse Vabariigi valitsuste vahel nende ühispiiridel kontrolli järkjärgulise kaotamise kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. märtsi 2010. aasta määrusega (EL) nr 265/2010), artikli 25 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, millega on lubatud elamisloa andmine, pikendamine ja uuendamine perekonnaga taasühinemise eesmärgil, mida on taotlenud selle liikmesriigi territooriumil viibides kolmanda riigi kodanik, kelle kohta on SISi kantud Schengeni ruumi sisenemise keelu hoiatus ja kelle isikusamasust ei ole kehtiva reisidokumendi alusel saanud tuvastada, juhul kui hoiatusteate sisestanud liikmesriigiga on konsulteeritud ja võetud arvesse tema huve ning elamisluba on antud või seda on pikendatud või uuendatud ainult „kaalukatel põhjustel“ selle sätte tähenduses.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2016. aasta määrust (EL) 2016/399, mis käsitleb isikute üle piiri liikumist reguleerivaid liidu eeskirju (Schengeni piirieeskirjad), ja eelkõige selle artikli 6 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav sellises olukorras oleva kolmanda riigi kodaniku suhtes.

(1) ELT C 155, 6.5.2019.
1.

Kuna Hispaania Kuningriik ei olnud põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpuks vastu võtnud õigus- ja haldusnorme, mis on vajalikud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta direktiivi (EL) 2016/680, mis käsitleb füüsiliste isikute kaitset seoses pädevates asutustes isikuandmete töötlemisega süütegude tõkestamise, uurimise, avastamise ja nende eest vastutusele võtmise või kriminaalkaristuste täitmisele pööramise eesmärgil ning selliste andmete vaba liikumist ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu raamotsus 2008/977/JSK, järgimiseks, ja seega ei olnud ta nendest sätetest Euroopa Komisjonile teatanud, siis on see liikmesriik rikkunud selle direktiivi artiklist 63 tulenevaid kohustusi.
Euroopa Kohtu (viies koda) 24. veebruari 2021. aasta otsus (Raad van State eelotsusetaotlus – Madalmaad) – M, A, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid versus Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, T

(Kohtuasi C-673/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Varjupaik ja sisseränne - Direktiiv 2008/115/EÜ - Artiklid 3, 4, 6 ja 15 - Põgeniku ebaseaduslik viibimine liikmesriigi territooriumil - Kinnipidamine teisele liikmesriigile üleandmise eesmärgil - Pagulasseisund selles teises liikmesriigis - Tagasisaatmise lubamatuse põhimõte - Tagasisaatmisotsuse puudumine - Direktiivi 2008/115 kohaldatavus)

(2021/C 138/08)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Raad van State

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuste esitajad: M, A, Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

Vastustajad apellatsioonimenetluses: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, T

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel artikleid 3, 4, 6 ja 15 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, kui liikmesriik peab halduskorras kinni kolmanda riigi kodaniku, kes viibib tema territooriumil ebaseaduslikult, et anda see kodanik sunniviisiliselt üle teisele liikmesriigile, kus sellel isikul on pagulasseisund, kui seesama isik keeldus täitmast tema suhtes tehtud ettekirjutust naasta sellesse teise liikmesriiki ning tagasisaatmisotsust ei ole võimalik tema suhtes teha.

(1) ELT C 423, 16.12.2019.
1.

ELTL artiklis 49 sätestatud asutamisvabadust tuleb tõlgendada nii, et krediidiasutuste, kelle peakontori või esinduste asukoht on liikmesriigi teatud piirkonna territooriumil, klientide hoiustele kohaldatava maksu brutosummalt tehtavate mahaarvamiste seisukohast on: — sellega vastuolus 200 000 euro suurune mahaarvamine, mida võivad kohaldada selle maksu brutosummale krediidiasutused, kelle registrijärgne asukoht on selle piirkonna territooriumil; — sellega ei ole vastuolus nimetatud maksu brutosummalt tehtavad mahaarvamised summas 5 000 eurot igalt asjasse puutuva piirkonna territooriumil asuvalt esinduselt ja summas 7 500 eurot, kui esindus asub asustusüksuses, mille elanike arv on alla 2 000 elaniku, tingimusel, et see mahaarvamine ei too tegelikult kaasa lubamatut diskrimineerimist asjasse puutuvate krediidiasutuste asukoha alusel, mida tuleb aga kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul. ELTL artikli 63 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus krediidiasutuste, kelle peakontori või esinduste asukoht on liikmesriigi teatud piirkonna territooriumil, klientide hoiustele kohaldatava maksu brutosummast tehtavad mahaarvamised selle piirkonna projektidesse suunatud krediitide, laenude ja investeeringute summas, kui neil mahaarvamistel on puhtalt majanduslik eesmärk.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 25. veebruari 2021. aasta otsus – Euroopa Komisjon versus Rootsi Kuningriik, Taani Kuningriik, Soome Vabariik, Euroopa Parlament, Euroopa Kemikaaliamet

(Kohtuasi C-389/19 P) (1)

(Apellatsioonkaebus - Määrus (EÜ) nr 1907/2006 - Kemikaalide registreerimine, hindamine, autoriseerimine ja piiramine - Euroopa Komisjoni otsus nimetatud määruse XIV lisasse kantud ainete pliisulfokromaatkollase ja pliikromaatmolübdaatsulfaatpunase teatud kasutusalade autoriseerimise kohta - Väga ohtlikud ained - Autoriseeringu saamise tingimused - Sobivate alternatiivide puudumise hindamine)

(2021/C 138/03)

Kohtumenetluse keel: rootsi

Pooled

Apellant: Euroopa Komisjon (esindajad: R. Lindenthal, K. Mifsud-Bonnici ja G. Tolstoy, hiljem R. Lindenthal ja K. Mifsud-Bonnici, keda abistas advokat K. Nordlander)

Teised menetlusosalised: Rootsi Kuningriik (esindajad: C. Meyer-Seitz, H. Shev, J. Lundberg, H. Eklinder ja A. Falk, hiljem O. Simonsson, C. Meyer-Seitz, M. Salborn Hodgson, R. Shahsavan Eriksson, H. Shev ja H. Eklinder), Taani Kuningriik (esindajad: J. Nymann-Lindegren, M. S. Wolff ja P. Z. L. Ngo, hiljem J. Nymann-Lindegren ja M. S. Wolff), Soome Vabariik (esindaja: S. Hartikainen), Euroopa Parlament (esindajad: A. Neergaard, A. Tamás ja C. Biz), Euroopa Kemikaaliamet (ECHA) (esindajad: M. Heikkilä, W. Broere ja C. Schultheiss, hiljem M. Heikkilä, W. Broere ja J. Löfgren)

Resolutsioon

1. Tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 7. märtsi 2019. aasta kohtuotsuse Rootsi vs. komisjon (T-837/16, EU:T:2019:144) resolutsiooni punkt 2.

2. Jätta apellatsioonkaebus ülejäänud osas rahuldamata.

3. Jätta komisjoni 7. septembri 2016. aasta rakendusotsuse C(2016) 5644 (final) pliisulfokromaatkollase ja pliikromaatmolübdaatsulfaatpunase teatud kasutusalade autoriseerimise kohta vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EÜ) nr 1907/2006 tagajärjed kehtima, kuni Euroopa Komisjon on teinud DCC Maastricht BV esitatud autoriseeringutaotluse kohta uue otsuse.

4. Jätta Euroopa Komisjoni, Rootsi Kuningriigi, Taani Kuningriigi, Soome Vabariigi, Euroopa Parlamendi ja Euroopa Kemikaaliameti (ECHA) kohtukulud apellatsioonimenetluses nende endi kanda.

(1) ELT C 246, 22.7.2019.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 10. märtsi 2021. aasta otsus (Verwaltungsgericht Schwerini eelotsusetaotlus – Saksamaa) – FD versus Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg

(Kohtuasi C-365/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Ühine põllumajanduspoliitika - Otsetoetused - Määrus (EL) nr 1307/2013 - Artikkel 24 - Noor põllumajandustootja, kelle suhtes on esimene toetusõiguste jaotamine toimunud - Artikli 30 lõige 6 - Delegeeritud määrus (EL) nr 639/2014 - Artikli 28 lõige 2 - Toetusõiguste täiendav jaotamine riiklikust reservist)

(2021/C 182/04)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Verwaltungsgericht Schwerin

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: FD

Vastustaja: Staatliches Amt für Landwirtschaft und Umwelt Mittleres Mecklenburg

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1307/2013, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste eeskirjad ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 637/2008 ja (EÜ) nr 73/2009, artikli 30 lõiget 6 – koostoimes komisjoni 11. märtsi 2014. aasta delegeeritud määruse (EL) nr 639/2014, millega täiendatakse määrust nr 1307/2013 ning muudetakse kõnealuse määruse X lisa, artikli 28 lõikega 2 – tuleb tõlgendada nii, et sellisel noorel põllumajandustootjal määruse nr 1307/2013 artikli 30 lõike 11 punkti a tähenduses koostoimes selle määruse artikli 50 lõikega 2, kes on esimese jaotamisega määruse nr 1307/2013 artikli 24 alusel juba saanud toetusõigused vastavalt toetuskõlblike hektarite arvule, mida ta taotluse esitamisel deklareeris, on seejärel õigus sellele, et talle jaotataks riiklikust reservist täiendavalt toetusõigusi, mis vastavad täiendavate, praegu tema valduses olevate toetuskõlblike hektarite arvule, mille kohta tal toetusõigust ei ole. See õigus sõltub sellest, kas riiklikus või piirkondlikus reservis on piisavalt rahalisi vahendeid. Vastasel korral tuleb jaotamisel tagada määruse nr 1307/2013 artikli 30 lõike 6 alusel toetuskõlblike põllumajandustootjate võrdne kohtlemine ning vältida turu- ja konkurentsimoonutusi.

(1) ELT C 288, 26.8.2019.
C 182/16

ET

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 18. märtsi 2021. aasta otsus (Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicachi eelotsusetaotlus – Poola) – A. versus Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

(Kohtuasi C-895/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Kaudne maksustamine - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Kaupade ühendusesisene soetamine - Sellise soetamise korral tasutud sisendkäibemaksu mahaarvamine - Vorminõuded - Sisulised nõuded - Maksudeklaratsiooni esitamise tähtaeg - Neutraalse maksustamise ja proportsionaalsuse põhimõtted)

(2021/C 182/22)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: A.

Vastustaja: Dyrektor Krajowej Informacji Skarbowej

menetluses osales: Rzecznik Małych i Średnich Przedsiębiorców

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, mida on muudetud nõukogu 13. juuli 2010. aasta direktiiviga 2010/45/EL, artikleid 167 ja 178 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt sõltub ühendusesisese soetamisega seotud käibemaksu mahaarvamise õiguse kasutamine samal maksustamisperioodil, millal käibemaks kuulub tasumisele, tasumisele kuuluva käibemaksu deklareerimisest maksudeklaratsioonis, mis tuleb esitada kolme kuu jooksul alates selle kuu lõpust, millal maksukohustus seoses soetatud kaubaga tekkis.

(1) ELT C 54, 17.2.2020.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 18. märtsi 2021. aasta otsus (Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) eelotsusetaotlus – Portugal) – MK versus Autoridade Tributária e Aduaneira

(Kohtuasi C-388/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Otsene maksustamine - Kinnisvaratulu maksustamine - Kapitali vaba liikumine - Maksubaas - Diskrimineerimine - Võimalus valida residentidega sama maksustamise kord - Kooskõla liidu õigusega)

(2021/C 182/05)

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

Põhikohtuasja pooled

Hageja: MK

Kostja: Autoridade Tributária e Aduaneira

Resolutsioon

ELTL artiklit 63 tuleb koostoimes ELTL artikliga 65 tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis selle võimaldamiseks, et teise liikmesriigi residendist maksukohustuslase poolt esimeses liikmesriigis asuva kinnisasja võõrandamisest saadud kapitalikasum ei oleks maksustatav kõrgema maksuga kui see, mida kohaldatakse sama liiki tehinguga esimese liikmesriigi residendi realiseeritud kapitalikasumi suhtes, seavad kohaldatava maksustamiskorra sõltuvusse selle maksukohustuslase valikust.

(1) ELT C 270, 12.8.2019.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 9. märtsi 2021. aasta otsus (Verwaltungsgericht Darmstadti eelotsusetaotlus – Saksamaa) – RJ versus Stadt Offenbach am Main

(Kohtuasi C-580/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Töötajate ohutuse ja tervise kaitse - Tööaja korraldus - Direktiiv 2003/88/EÜ - Artikkel 2 - Mõiste „tööaeg“ - Valveperiood väljakutsevalve raames - Kutselised tuletõrjujad - Direktiiv 89/391/EMÜ - Artiklid 5 ja 6 - Psühhosotsiaalsed riskid - Ennetuskohustus)

(2021/C 182/14)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Verwaltungsgericht Darmstadt

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: RJ

Vastustaja: Stadt Offenbach am Main

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/88/EÜ tööaja korralduse teatavate aspektide kohta artikli 2 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et valveperioodi väljakutsevalve raames, mille jooksul töötaja peab jõudma oma teenistuskohalinna piiridesse 20 minuti jooksul oma vormiriietuses ja tööandja poolt tema käsutusse antud operatiivsõidukiga, kasutades eriõigusi, mis kalduvad kõrvale liikluseeskirjast, ja selle sõidukiga seotud eesõigusi, kujutab endast täies ulatuses „tööaega“ selle sätte tähenduses üksnes juhul, kui kõigi käesoleva juhtumi asjaolude – nagu sekkumiseks antud aja ja vajaduse korral sellel ajavahemikul väljakutsete keskmise sageduse mõju – kogumis hindamisest tuleneb, et sellele töötajale nimetatud ajavahemiku jooksul seatud piirangud on sellist laadi, et need objektiivselt ja väga oluliselt mõjutavad tema õigust samal ajavahemikul vabalt kasutada aega, mille jooksul tema tööalaseid teeneid ei vajata, ja pühendada see aeg oma isiklikele huvidele.

(1) ELT C 372, 4.11.2019.
2.

Direktiivi 2009/147 artikli 9 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis lubavad erandina selle direktiivi artiklist 8 kasutada püügiviisi, mis toob kaasa kaaspüügi, kui kaaspüük võib vaatamata sellele, et see on väikesemahuline ja ajaliselt piiratud, põhjustada suuremat kahju linnuliikidele, mille püüdmise tahe puudub.