ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Määruse nr 40/94 (ühenduse kaubamärgi kohta) artikli 8 lõike 1 punktist b tuleneb, et identsete või sarnaste kaubamärkide segiajamise tõenäosus saab esineda üksnes erilisuse põhimõtte piires, st kui asjaomane avalikkus tajub kõnealuseid kaupu või teenuseid sarnastena sõltumata eristusvõimest, mis varasemal kaubamärgil on tulenevalt tuntusest asjaomase avalikkuse seas.

Kaupade ja teenuste sarnasuse hindamisel määruse nr 40/94 (ühenduse kaubamärgi kohta) artikli 8 lõike 1 punkti b tähenduses tuleb arvesse võtta kõiki nendevahelist suhet iseloomustavaid olulisi tegureid, eriti kaupade ja teenuste olemust, otstarvet, kasutusviisi ning samuti seda, kas kaubad ja teenused on konkureerivad või teineteist täiendavad.

Parfümeeriatooteid ja Nizza kokkuleppe klassi 18 kuuluvaid loomanahast valmistatud tooteid ning klassi 25 kuuluvaid rõivaesemeid ei saa iseenesest sarnaseks pidada. Parfümeeriatooted, loomanahast valmistatud tooted ja rõivaesemed on ilmselgelt erinevad nii olemuse, otstarbe kui ka kasutusviisi poolest. Pealegi ei saa millestki järeldada, et need kaubad on konkureerivad või täiendavad funktsionaalselt üksteist.

Ei saa välistada, et eriti moe- ning hooldus- ja ilutoodete sektorites võivad olemuse, otstarbe ja kasutusviisi poolest erinevad kaubad lisaks sellele, et need täiendavad üksteist funktsionaalselt, asjaomase avalikkuse taju seisukohalt üksteist ka esteetiliselt täiendada.

Sellisest esteetilisest üksteise täiendamisest, mis peab seisnema tõelises esteetilises vajaduses, mis tähendab, et üks toode on teise kasutamisel möödapääsmatult vajalik või oluline ning tarbijad leiavad olevat harjumuspärase ja tavalise kõnealuseid kaupu koos kasutada, ei piisa sarnasuse tuvastamiseks määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b tähenduses. Selleks on lisaks vaja, et tarbijad leiaksid selle olevat tavalise, et neid kaupu turustatakse ühe ja sama kaubamärgiga tähistatult, mis tavapäraselt tähendab seda, et suur osa nende kaupade vastavaid tootjaid või turustajaid on ühed ja samad isikud.

Asjaolu, et avalikkus on harjunud, et moekaupu turustatakse parfüümi kaubamärkide all, ei ole piisav selleks, et kinnitada, et ühelt poolt parfümeeriatooted ning teiselt poolt loomanahast valmistatud tooted ja rõivad on omavahel seotud, kuna ühed on teiste kasutamiseks möödapääsmatult vajalikud või olulised ning tarbijad leiavad olevat harjumuspärase ja tavalise kõnealuseid kaupu koos kasutada.

(vt punktid 29, 31, 32, 35–38)
Neil asjaoludel tuleb võtta arvesse eelkõige viidatud siseriiklikke õigusnorme ning asjaomase liikmesriigi kohtute poolt tehtud otsuseid. Selle põhjal peab vastulause esitaja tõendama, et kõnealune tähis kuulub liikmesriigi nende õigusnormide kohaldamisalasse, millele on tuginetud, ning et see tähis annab õiguse keelata hilisema kaubamärgi kasutamine. Lisaks peab nimetatud artikli 8 lõike 4 kontekstis vastulause esitaja poolne tõendamine lähtuma ühenduse kaubamärgist, mille registreerimist taotletakse.

Ei ole tõendatud, et päritolunimetused ČESKOBUDĚJOVICKÉ PIVO (BUDWEISER BIER), BUDĚJOVICKÉ PIVO – BUDVAR (BUDWEISER BIER – BUDVAR), BUDĚJOVICKÝ BUDVAR (BUDWEISER BUDVAR) ja BUDĚJOVICKÉ PIVO (BUDWEISER BIER), mis on Lissaboni kokkuleppe alusel registreeritud Ülemaailmses Intellektuaalse Omandi Organisatsioonis (WIPO) õlle jaoks ja kasutatakse ulatuslikumalt kui kohaliku tähtsusega kaubanduses määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 8 lõike 4 tähenduses, annavad kohaldatava Prantsuse õiguse alusel nende omanikule õiguse keelata sellise kujutismärgi kasutamine, mis koosneb sõnaosadest „AB”, „genuine”, „budweiser”, „king of beers”, mille registreerimist ühenduse kaubamärgina taotletakse Nizza kokkuleppe klassidesse 16, 21, 25 ja 30 kuuluvate kaupade, v.a õlle jaoks. Ei ole tõendatud, et asjaomased päritolunimetused on Prantsusmaal üldtuntud või et kõnealune geograafilise tähise kasutamine eelkõige taotletava kujutismärgiga hõlmatavate kaupade jaoks võib asjaomaste päritolunimetuste üldtuntust — eeldades, et üldtuntus Prantsusmaa territooriumil on tõendatud — ära kasutada või nõrgendada, mida seatakse Prantsuse õiguses selle tingimusena ette, et Lissaboni kokkuleppe alusel registreeritud päritolunimetusi saaks kaitsta erinevat kaupa või teenust tähistava geograafilise nime suhtes.

(vt punktid 211 ja 218)
Arvestades eeltoodut saab vastavalt ühenduse rahalise abi andmise ühele peamisele põhimõttele ühendus hüvitada ainult tegelikult kantud kulusid. Et komisjon saaks teostada kontrolli, peavad sellise abi saajad seega suutma tõendada, et toetatavate projektide kulud on tegelikud; kõnealuse abi saajate poolt usaldusväärse teabe andmine on tingimata vajalik kontrolli- ja tõendamissüsteemi heaks toimimiseks, mis on sisse seatud kontrollimaks, kas abi andmise tingimused on täidetud. Seega ei piisa konkreetse abi saamise õigustamiseks sellest, et tõendatakse projekti täideviimine. Abi saaja on kohustatud ka tõendama, et ta kandis kulud, mis ta vastavalt abi andmise tingimustele deklareeris; hüvitatavateks saab pidada ainult nõuetekohaselt tõendatud kulusid. Kohustus järgida kindlaksmääratud rahastamise tingimusi on abi saaja üks peamisi kohustusi ning seetõttu määravaks asjaoluks ühenduse finantsabi andmisel.

Komisjon on vastavalt EÜ artiklile 274 kohustatud järgima ühenduse vahendite usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtteid. Ühenduse rahalise abi andmise süsteemis toimub abi kasutamine reeglite alusel, mille kohaselt võib juba antud abi osaliselt või täielikult tagasi nõuda. Rahalise abi saajal, kelle abitaotluse on komisjon rahuldanud, ei ole seetõttu mingit muutumatut õigust abi kogusummale, kui ta ei järgi toetuse andmisele kohaldatavaid tingimusi.

Komisjoni algatatud menetluses, milles nõutakse lepingu alusel ühenduse rahalise abina antud ettemaksu tagasimaksmist, ei ole see, et komisjon nõuab kostjalt kuludokumentide esitamise ja tehtud kulude tõendamise osas tema lepinguliste kohustuste täpset täitmist, lihtsalt formaalsus. Pigem on kostja kohustatud tõendama, et raamatupidamisalaseid tõendeid puudutavaid kohustusi tõesti täideti.

Seda järeldust ei muuda ka reeglid tõendamiskohustuse kohta. Nende reeglite kohaselt on komisjon hagejana see, kes peab oma abi tagasimaksmise nõude põhjendatust tõendama, ning seega on tal ka kohustus veenvalt väita ja vaidluse korral tõendada, et tehtud maksed ületasid rahalise abi, millele kostjal oli õigus. Komisjon on kohustatud hüvitama vaid kulud, mis kanti kooskõlas lepingu tingimustega ja eriti vaid need kulud, mis on nõuetekohaselt tõendatud. Ainult juhul, kui kostja esitab asjakohaseid kuluaruandeid, on komisjon kohustatud vajadusel tõendama, et ta ei pea tehtud kulusid hüvitama, kuna lepingulisi kohustusi ei täidetud nõuetekohaselt või kuluaruanded olid ebatäpsed.

(vt punktid 97–99)
Seevastu ei ole sellist kohustust eelnevalt komitee liikmetele nõuetekohaselt saadetud dokumendi muudatusettepanekute suhtes, mis tehakse komitee koosolekul, juhul kui ükski nimetatud komitee töökorra artikkel ei kohusta esitama selliseid ettepanekuid kirjalikult kõigis ametlikes keeltes. Võimalus esitada muudatusettepanekud komitee koosolekul ainult suuliselt on olemas isegi siis, kui koosoleku päevakorras olevasse eelnõusse tehtavad muudatused on sisulised. Juhul, kui komisjon peab esitama oma muudatusettepanekud kirjalikult kõigis ametlikes keeltes, muutuks koosoleku kestel sisuliste muudatuste tegemine praktiliselt võimatuks.

Määruses (EÜ) nr 2371/2002 ühisele kalanduspoliitikale vastava kalavarude kaitse ja säästva kasutamise kohta kasutatud väljend „alates 1. jaanuarist 2003” viitab nii kalalaevastiku koosseisu arvamisele kui ka selle kompenseerimiseks ette nähtud vähendamisele, mistõttu arvestatakse ainult sellest kuupäevast alates toimunud vähendamisi. Seetõttu nõuab määrusega nr 2371/2002 kehtestatud koosseisu arvamise ja koosseisust väljaarvamise kompenseerimise kava, et liikmesriigi kalalaevastiku püügimaht ei tohi ületada 1. jaanuari 2003. aasta taset. Sihttasemed (paika pandud määruse nr 2371/2002 artikli 12 alusel) on vajalikud ainult neile liikmesriikidele, kes ületasid need 1. jaanuaril 2003, ja osutuvad ülearuseks siis, kui kõik liikmesriigid nendest kinni peavad.

(vt punktid 67–77)
Põhjendatud huvi eeldus on, et vaidlustatud otsuse tühistamine hoiab iseenesest ära õiguslikud tagajärjed, et hagi võib oma tagajärjena tuua kasu poolele, kes selle esitas, ning et see on põhjendatud olemasoleva ja tegeliku huviga nimetatud akti tühistamise vastu.

Selline huvi on ettevõtjal, kes palub tühistada ärakuulamise eest vastutava ametniku otsuse, millega ühenduse konkurentsieeskirjade kohaldamise menetluses keelduti rahuldamast ettevõtja taotlust kustutada seda ettevõtjat mitte puudutava otsuse – millega tuvastati nimetatud sätete rikkumine ja karistati selle rikkumise eest – avaldamiseks mõeldud versioonist põhjendava osa need lõiked, kus viidatakse tema osalusele rikkumises ajavahemikul, mil sooritatud tegu on aegunud.

Kui otsus tuleb nimelt tühistada seetõttu, et arvesse ei võetud selle ettevõtja põhjendatud huvi kaitsta oma ärisaladusi, peab komisjon EÜ artikli 233 kohaselt sellest tulenevast lähtuma kõnealuse otsuse avaldamisel.

Üksnes asjaolust, et vaidlusaluste andmete avaldamine on juba aset leidnud ning et kolmandad isikud on need juba võinud teada saada, ei piisa selleks, et see huvi kaoks, kuna nende andmete jätkuv avalikustamine ei lõpeta hagi esitanud ettevõtja huvide, täpsemalt tema maine rikkumist, mis tähendab olemasolevat ja tegelikku huvi.

(vt punktid 38–40)
Kohtuasi T-363/04

Koipe Corporación, SL

versus

Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

„Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kujutismärgi „La Española” taotlus — Ühenduse ja siseriikliku kujutismärgi „Carbonell” omaniku vastulause — Vastulause tagasilükkamine — Domineerivad osad — Sarnasus — Segiajamise tõenäosus — Muutmispädevus”

Esimese Astme Kohtu otsus (esimene koda), 12. september 2007 II - 3357

Kohtuotsuse kokkuvõte

Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Suhtelised keeldumispõhjused – Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause

(Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 8 lõike 1 punkt b)

Keskmise Hispaania tarbija seisukohast esineb kujutismärgi La Española, mille registreerimist ühenduse kujutismärgina taotleti Nizza kokkuleppe klassi 29 kuuluvate „toiduõlide ja toidurasvade” jaoks, ning Hispaanias „puhta oliiviõli” ja „oliiviõli” jaoks registreeritud varasema kaubamärgi segiajamise tõenäosus.

Nimelt on vastandatud kaubamärkide kujutisosade sarnasus nii värvide kui pildi osas olulisem kui väikesed erinevused, mis ilmnevad alles tähelepaneliku ja põhjaliku uurimise käigus. Peale selle on vastandatud kaubamärkide vahel, olgugi et nõrk, kontseptuaalne seos, mis tuleneb kaitstud kaupade olemusest ja päritolust. Vaadeldavate kaubamärkide ühised osad oma kogumis jätavad väga sarnase visuaalse tervikmulje, kuna kaubamärk La Española kordab suure täpsusega kaubamärgi Carbonell sõnumi põhisisu ja visuaalset muljet: tüüpilisse kleiti rõivastatud naine, kes teataval viisil istub oliivioksa juures oliivisalu taustal, on kogum, mille puhul on tegemist kirjutatud nimetuste taustaks oleva ruumi, värvide ja asukoha peaaegu identse korraldusega ja identse viisiga, kuidas see kirjutus on teostatud. Segiajamise tõenäosust ei vähenda erineva sõnalise osa olemasolu, kuna taotletava kaubamärgi sõnalisel osal on väga nõrk eristusvõime, arvestades seda, et see viitab kauba geograafilisele päritolule.

(vt punktid 100–103, 105)
Kuigi EÜ asutamislepingu õigusliku raamistiku järgnemine ESTÜ asutamislepingu raamistikule tõi 24. juulil 2002 kaasa muudatuse õiguslikes alustes, menetlustes ning kohaldatavates materiaalõigusnormides, kuulub see järglus ühenduse õiguskorra ühtsuse ja järjepidevuse ning selle eesmärkide juurde. Vaba konkurentsi korra loomine ja säilitamine, mille raames on tagatud tavapärased konkurentsitingimused ja mis on eelkõige aluseks riigiabi korrale, on nii EÜ asutamislepingu üks peamine eesmärk kui ka ESTÜ asutamislepingu üks peamine eesmärk. Selles kontekstis, olgugi et ESTÜ asutamislepingu ja EÜ asutamislepingu sätted, mis käsitlevad riigiabi valdkonda, on teataval määral erinevad, vastab ESTÜ asutamislepingu alusel lubatud abi EÜ artiklite 87 ja 88 tähenduses abi mõistele. Moonutamata konkurentsi eesmärgi saavutamine sektorites, mis algselt kuulusid söe ja terase ühisturu alla, ei ole ESTÜ asutamislepingu kehtivuse lõppemise tõttu peatunud, kuna seda eesmärki peetakse silmas ka EÜ asutamislepingu raames.

Ühenduse õiguskorra järjepidevus ja eesmärgid, mis selle toimimist juhivad, nõuavad seega, et Euroopa Ühendus, osas, milles ta järgneb Euroopa Söe- ja Teraseühendusele, ja tema enda menetluslikus raamistikus, tagaks seoses ESTÜ asutamislepingu alusel tekkinud olukordadega õiguste ja kohustuste täitmise, mis eo tempore kuulusid ESTÜ asutamislepingu kohaselt nii liikmesriikidele kui ka üksikisikutele, ja selle rakendamiseks vastu võetud normide järgimise. See nõue on seda enam oluline, kui riigiabi eeskirjade eiramisest tulenev konkurentsi moonutamine võib EÜ asutamislepingu kehtivuse ajal laiendada oma mõju aega pärast ESTÜ asutamislepingu kehtivuse lõppemist.

Sellest tuleneb, et EÜ artikli 88 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et see lubab komisjonil pärast 23. juulit 2002 kontrollida ESTÜ asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluvates valdkondades antud riigiabi kokkusobivust ühisturuga ratione materiae ja ratione temporis ning samuti ESTÜ asutamislepingu alusel vastu võetud, riigiabi lubavate otsuste kohaldamist liikmesriikide poolt seoses olukordadega, mis esinesid enne ESTÜ asutamislepingu kehtivuse lõppemist.

(vt punktid 55–57)
Kohtuasi T-358/04

Georg Neumann GmbH

versus

Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

„Ühenduse kaubamärk — Mikrofonipeakujulise ühenduse ruumilise kaubamärgi taotlus — Absoluutne keeldumispõhjus — Eristusvõime puudumine — Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkt b”

Esimese Astme Kohtu otsus (esimene koda), 12. september 2007 II - 3331

Kohtuotsuse kokkuvõte

Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Kaubamärk, millel puudub eristusvõime

(Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 7 lõike 1 punkt b)

Mikrofonipeakujulisel ruumilisel kaubamärgil, mida kirjeldavad ümmargune metallvõru, ümmarguse võru suhtes püstsuunaline metallraam, kaks metallvõrgust koosnevat vastastikust peapoolt, mis ulatuvad ümmargusest võrust kuni metallraamini ja peapoolte lamepinnad, mis on mittetäieliku hüperboolse ellipsi kujuga ja lähenevad teineteisele mikrofonipea tipus, ning mille registreerimist taotletakse sellistele kaupadele nagu mikrofonid, eelkõige stuudiomikrofonid, kondensaatormikrofonid, helirõhu gradiendi tundlikud mikrofonid ja nende osad, mis kuuluvad Nizza kokkuleppe klassi 9, puudub määruse nr 40/94 (ühenduse kaubamärgi kohta) artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses eristusvõime.

Kuna peale metallvõrgu lamepindade ei viita taotleja taotletava kaubamärgi moodustav kuju ühelegi omadusele, mis eraldi või koos teiste omadustega võimaldaks asjaomasel avalikkusel – kelleks on piiratud arv isikuid, kellel on mikrofonide alal eriteadmised – eristada neid kaupu teiste ettevõtjate kaupadest, siis tuleb järeldada, et tegelikud erinevused taotletava kaubamärgi moodustava kuju ja mittetäielike hüperboolsete ellipsite kujuliste võrgu lamepindadega mikrofonide vahel ei köida asjaomase avalikkuse tähelepanu asjaomaste kaupade päritolutähisena, kuna on õiguslikult piisavalt tõendatud, et asjaomane avalikkus on sellise mikrofonipea omaduse olemasoluga harjunud ning et seega kuuluvad seda tüüpi mikrofonid turul kombeks ja tavaks olevate mikrofonipeade hulka.

Seda järeldust ei sea kahtluse alla asjaolu, et võttes arvesse taotletava kaubamärgi kuju ja teiste turul esinevate kujude sarnasuse astet, võib asjaomase avalikkuse tähelepanelikkuse aste olla asjaomaste kaupade valimisel kõrge, asjaolu, et taotletava kaubamärgi moodustav mikrofonipea kuju kui selline ei täida ühtki ülesannet, ega ka asjaolu, eeldades, et see on tõendatud, et konkureerivad ettevõtjad olid sunnitud taotletava kaubamärgi moodustava kujuga analoogilise kujuga kaupade tootmise ja turustamise lõpetama.

(vt punktid 49, 54–57, 61)
Kahekordsest viitest esiteks määruse (EÜ) nr 2868/95 (millega rakendatakse nõukogu määrus nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta) eeskirja 16 lõikes 3 eeskirja 20 lõikele 2 ja teiseks eeskirja 17 lõikes 2 eeskirja 16 lõikele 3 võib järeldada, et vastulausete osakonna poolt eeskirja 20 lõike 2 kohaselt määratud tähtaeg vastulause toetuseks esitatud faktide, tõendite ja seisukohtade üksikasjade esitamiseks kehtis ka vastulause esitaja varasemate kaubamärkide maine kohta esitatud tõenditest vastulause menetlemise keelde tehtud tõlgete suhtes.

Kui viimane esitab vastulausete osakonnale varasemate kaubamärkide mainet puudutavate tõendite ja dokumentide tõlked menetluskeelde pärast määratud tähtaja möödumist, tuleb järeldada, et ta on esitanud need tõendid hilinenult määruse nr 40/94 artikli 74 lõike 2 tähenduses, mistõttu Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) võib selle sätte alusel neid mitte arvesse võtta.

(vt punktid 50 ja 61)
EÜ artiklis 230 tehakse selgelt vahet ühelt poolt ühenduse institutsioonide ja liikmesriikide hagemisõigusel ning teiselt poolt füüsiliste ja juriidiliste isikute hagemisõigusel, nimelt annab kõnealuse artikli teine lõik igale liikmesriigile õiguse tühistamishagi esitamise teel vaidlustada komisjoni otsuste seaduslikkus, ilma et selle õiguse teostamiseks tuleks põhjendada menetluse algatamise huvi. Et aga esitada komisjoni õigusakti vastu selline hagi, peab see akt olema vastu võetud õiguslike tagajärgede tekitamiseks. Komisjoni otsus meetme riigiabina kvalifitseerimise kohta, mis võimaldab komisjonil uurida meetme kokkusobivust ühisturuga, tekitab selliseid tagajärgi ja on seega liikmesriigi jaoks vaidlustatav akt.

Riiklik meede, millega luuakse lämmastikoksiidide heitkogustega kauplemise süsteem ja mis võimaldab kõikidel suurtel tööstuskäitistel, kellele on kõnealuse meetmega kehtestatud heitkoguse ülemmäär, kasutada saastekvootide müümise võimalusest tulenevat eelist, ei ole riigiabi, kuna asjaomase meetme kohaldamise kriteerium on objektiivne, mis ei võta arvesse geograafilisi või sektoriaalseid asjaolusid, ja kõige rohkem saastavatele ettevõtjatele suunatud meetmena vastab see ka taotletavale eesmärgile, milleks on keskkonnakaitse, ning süsteemi olemusele ja üldisele ülesehitusele, kuivõrd keskkonnaalaste kaalutluste tõttu on õigustatud kohelda suures koguses lämmastikoksiidide heitmeid õhku paiskavaid ettevõtjaid, kellele kehtib spetsiifiline vähendamise norm, erinevalt teistest ettevõtjatest, kes ei ole seega samasuguses faktilises ja õiguslikus olukorras.

(vt punktid 88, 90 ja 97–99)
Esimese Astme Kohtu (viies koda) 15. novembri 2007. aasta otsus – Sunplus Technology vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Sun Microsystems (SUNPLUS)

(kohtuasi T-38/04)

„Ühenduse kaubamärk — Vastulausemenetlus — Ühenduse kujutismärgi SUNPLUS taotlus — Varasem siseriiklik sõnamärk SUN — Segiajamise tõenäosus — Kaupade sarnasus — Tähiste sarnasus”

Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause (Nõukogu määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 43 ja 44)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti neljanda apellatsioonikoja 7. oktoobri 2003. aasta otsuse (asi R 642/2000-4) peale, mis käsitleb Sun Microsystems, Inc. ja Sunplus Technology Co. Ltd vahelist vastulausemenetlust.

Kohtuasja asjaolud

Ühenduse kaubamärgi taotleja: Sunplus Technology Co. Ltd Asjaomane ühenduse kaubamärk: kujutismärk SUNPLUS teatavatele klassi 9 kuuluvatele kaupadele – taotlus nr 214346 Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: Sun Microsystems, Inc. Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: siseriiklik sõna- ja kujutismärk SUN kaupadele, mis kuuluvad klassi 9 Vastulausete osakonna otsus: jätta taotlus rahuldamata Apelattsioonkoja ostus: jätta kaebus rahuldamata

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Sunplus Technology Co. Ltd-lt.

Esimese Astme Kohtu (viies koda) 15. novembri 2007. aasta otsus – Sunplus Technology vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Sun Microsystems (SUNPLUS)

(kohtuasi T-38/04)

„Ühenduse kaubamärk — Vastulausemenetlus — Ühenduse kujutismärgi SUNPLUS taotlus — Varasem siseriiklik sõnamärk SUN — Segiajamise tõenäosus — Kaupade sarnasus — Tähiste sarnasus”

Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause (Nõukogu määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 43 ja 44)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti neljanda apellatsioonikoja 7. oktoobri 2003. aasta otsuse (asi R 642/2000-4) peale, mis käsitleb Sun Microsystems, Inc. ja Sunplus Technology Co. Ltd vahelist vastulausemenetlust.

Kohtuasja asjaolud

Ühenduse kaubamärgi taotleja: Sunplus Technology Co. Ltd Asjaomane ühenduse kaubamärk: kujutismärk SUNPLUS teatavatele klassi 9 kuuluvatele kaupadele – taotlus nr 214346 Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: Sun Microsystems, Inc. Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: siseriiklik sõna- ja kujutismärk SUN kaupadele, mis kuuluvad klassi 9 Vastulausete osakonna otsus: jätta taotlus rahuldamata Apelattsioonkoja ostus: jätta kaebus rahuldamata

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
Kuigi varasema kaubamärgi omaniku poolt määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 8 lõike 1 punkti b alusel esitatud vastulauset menetledes tuleb segiajamise tõenäosuse hindamisel arvestada selle kaubamärgi eristusvõimet, on see vaid üks hindamise käigus arvessevõetavatest asjaoludest. Seega isegi juhul, kui tegemist on nõrga eristusvõimega varasema kaubamärgiga, võib esineda segiajamise tõenäosus, ja seda nimelt tähiste ja nendega kaitstud kaupade või teenuste sarnasuse tõttu.

Lähtudes käsitlusest, et nõrga eristusvõimega varasemal kaubamärgil on vähene kaitse, jäetaks tähelepanuta kaubamärkide sarnasuse küsimus, kusjuures varasema siseriikliku kaubamärgi eristusvõime küsimusele antaks selle arvelt ülemäära suur tähendus. Sellest tuleneks, et kuna varasemal siseriiklikul kaubamärgil on üksnes nõrk eristusvõime, eksisteerib segiajamise tõenäosus vaid juhul, kui varasema kaubamärgi täielik jäljendus võetakse taotletavasse kaubamärki, sõltumata kõnealuste tähiste sarnasuse astmest. Selline tulemus ei oleks siiski olemuslikult kooskõlas igakülgse hindamisega, mille pädevad asutused peavad vastavalt nimetatud määruse artikli 8 lõike 1 punktile b läbi viima.

(vt punktid 56 ja 57)