Keywords

Summary



Keywords

Riigiabi – Komisjonipoolne läbivaatamine – Esialgse uurimise etapp ja ametliku uurimismenetluse etapp – Abi kokkusobivus ühisturuga

(EÜ artikli 87 lõige 1 ja EÜ artikli 88 lõiked 2 ja 3)

Summary

Kui komisjonil tekib tõsiseid raskusi hindamisel, kas riigiabi sobib siseturuga kokku, on hädavajalik läbi viia EÜ artikli 88 lõikes 2 sätestatud menetlus, mis annab liikmesriikidele ja asjassepuutuvatele eluvaldkondadele tagatise, et nad ära kuulatakse, ja võimaldab komisjonil olla enne oma otsuse tegemist täielikult teavitatud asja puutuvatest kõigist andmetest. Komisjon võib seega riigi meedet heakskiitva otsuse vastuvõtmiseks piirduda artikli 88 lõikes 3 sätestatud esialgse staadiumiga üksnes juhul, kui ta on esialgse uurimise lõppedes veendunud, et nimetatud meede kas ei kujuta endast abi EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses, või juhul, kui see kvalifitseeritakse abiks, sobib see siseturuga kokku.

Kuigi komisjoni pädevus selle menetluse algatamise osas on seotud, võib komisjon vastavalt EÜ artikli 88 lõike 3 eesmärgile ja komisjoni hea halduse kohustusele eelkõige abimeetmetest teatanud riigi või kolmandate isikutega dialoogi astuda, et ületada võimalikud raskused esialgse menetluse käigus. Samas on tõsiste raskuste mõiste laadilt objektiivne. Selliseid raskusi tuleb otsida nii vaidlustatud akti vastuvõtmise tingimustes kui ka selle sisus, tehes seda objektiivselt, võrreldes otsuse põhjendusi nende tõenditega, mis komisjonil olid siis, kui ta võttis seisukoha vaidlusaluse abi siseturuga kokkusobivuse osas. Tõsiste raskuste esinemise tõendamise kohustus on hagejal ning ta võib seda täita paljude selliste kokkulangevate kaudsete tõendite esitamisega, mis puudutavad esiteks esialgse uurimismenetluse asjaolusid ja kestust ning teiseks vaidlustatud otsuse sisu.

Küsimust, kas komisjon kohaldas erainvestori kriteeriumi vääralt, ei tule segi ajada tõsiste raskuste esinemise kriteeriumiga, mis nõuab ametliku uurimismenetluse algatamist. Nimelt ei ole tõsiste raskuste esinemise uurimise eesmärk teada saada, kas komisjon on EÜ artiklit 87 kohaldanud nõuetekohaselt, vaid tuvastada, kas vaidlustatud otsuse vastuvõtmise päeval oli tema käsutuses piisavalt täielik teave, et hinnata vaidlusaluse meetme vastavust siseturule.

Asjaolu, et komisjon ei vastanud teatud etteheidetele, mille hageja ühes paralleelselt lahendatavas asjas esitas, ei tähenda, et komisjon ei saanud tema käsutuses olnud teabe põhjal asjassepuutuva meetme suhtes seisukohta võtta ja et ta pidi seega algatama ametliku uurimismenetluse, et uurimist jätkata. Nimelt ei ole iga argument, mille huvitatud isik esitab sarnaseid asjaolusid puudutavas eraldiseisvas menetluses, tingimata selline, mis näitab tõsiste raskuste esinemist ja tingib seega ametliku uurimismenetluse algatamise. Kui komisjon algatas avaliku uurimismenetluse sarnaste tehingute suhtes, nagu käesolevas asjas, ja selles uurimises arutati kõigi tehingute teatud ühiste omaduste olulisust, tuleb asuda seisukohale, et vaidlustatud otsuse vastuvõtmise ajal ei olnud komisjoni käsutuses mitte ainult teave, mis võimaldas tal hinnata nende omaduste asjassepuutuvust, vaid et ka iga huvitatud isik sai komisjonile esitada kogu teabe, mida ta vajalikuks pidas.

(vt punktid 125–127, 129–131)