ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
23.

Mis puudutab Portugali Vabariigi arvamust, et eelotsusetaotlus on vastuvõetamatu, sest eelotsusetaotluse esitanud kohtu väited on spekulatiivsed, siis ei saa sellega nõustuda. Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt eeldatakse, et liidu õiguse tõlgendamist puudutavad küsimused, mis siseriiklik kohus on esitanud õiguslikus ja faktilises raamistikus, mille ta on määratlenud omal vastutusel ja mille paikapidavuse kontrollimine ei ole Euroopa Kohtu ülesanne, on asjakohased. Siseriikliku kohtu esitatud eelotsusetaotluse saab Euroopa Kohus jätta läbi vaatamata vaid siis, kui on ilmne, et liidu õigusnormi tõlgendamine, mida siseriiklik kohus palub, ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, või ka juhul, kui probleem on oletuslik või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda talle esitatud küsimustele tarvilik vastus. ( 6 )
18.

Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et siseriiklike õigusnormide kohaselt tuleb arheoloogiline rajatis, matusepaik, muistne põld, lohukivi, tee või sild säilitada ning et muinas‑, kesk‑ ja uusaegsed matusepaigad on kõik nende õigusnormide tähenduses kinnismälestised. Nimetatud kohus on seisukohal, et vaidlusaluste siseriiklike õigusnormide eesmärk on kaitsta Eestis asuvaid kivikalmeid kui mälestisi. See, et Mardi talu ei kasutanud maad, kus kivikalme asus, põllumajandusmaana ja kivikalme oli põllumajandustootmise otstarbel kasutatud maatüki servas, on väljaspool vaidlust. Ebaselge on aga, kas asjasse puutuvate liidu õigusaktide, eeskätt määruse nr 1306/2013 eesmärk on säilitada kivikalmeid kui kinnismälestisi. Määruse nr 1306/2013 II lisast jääb mulje, et keskkonna, kliimamuutuste ning maa hea põllumajandusseisundi valdkonnas maastikule iseloomulike vormide säilimise all kaitstakse keskkonda kui ökoloogilist ja bioloogilist süsteemi, mitte aga kultuurilist ja ajaloolist süsteemi.
77.

Kui talle on siiski teada, et tegemist on aheltehinguga, saab ta asjaolu põhjal, et kauba hävimise riski kannab teine isik, järeldada, et see isik tegeleb tarnijana kaupade piiriülese tarnega ja on seega maksust vabastatud. Seega peab kaubasaaja tasuma talle tehtud tarnelt käibemaksu.
67.

Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, et menetlusnormi rikkumine õigustab komisjoni otsuse tühistamist üksnes siis, kui esineb võimalus, et ilma menetlusnormi kõnealuse rikkumiseta oleks tulemus, milleni haldusmenetluses oleks jõutud, olnud teistsugune. ( 38 ) Teisisõnu ei tohi olla välistatud, et menetlusnormi rikkumine on mõjutanud komisjoni otsuse sisu, seega seda, et otsuse sisu oleks võinud olla teistsugune. ( 39 )
65.

Kui see on nii, siis saab nõutud maksusoodustust isik, kes on tasutund Madalmaade sotsiaalkindlustusmakseid terve aasta, ( 48 ) üksnes juhul, kui tegelikult tasutud kindlustusmaksete summa on väiksem kui maksuvähendus. Vastupidi, kui maksuvähendust sotsiaalkindlustusmaksete alusel antaks täies ulatuses, tegelikku kindlustusaega arvesse võtmata, isikutele, kes on olnud Madalmaade sotsiaalkindlustussüsteemis kindlustatud mõned kuud maksuaasta jooksul, saaksid nad nimetatud ülemäärase osa lihtsamini maha arvata: kuna nad on kindlustusmakseid teinud absoluutarvudes vähem, oleks tõenäolisem, et nimetatud lahutamine annaks neile tulemuseks täiendava ülemäärase osa. Sel juhul koheldaks erinevaid olukordi ühtemoodi, sest selles süsteemis kindlustatud isikud – kordan – „saavad sotsiaalkindlustusel põhinevaid maksu vähendamisi kasutada ainult erandjuhtudel“.
76.

Nagu Euroopa Kohus otsuses Eurofood ( 31 ) märkis, siis nähtuvalt määruse nr 1346/2000 põhjendusest 22 tugineb määruse artikli 16 lõikes 1 väljendatud prioriteedieeskiri, mis näeb ette, et ühes liikmesriigis tehtud maksejõuetusmenetluse algatamist käsitlevat otsust tunnustavad kõik teised liikmesriigid alates selle jõustumisest menetluse algatanud riigis, vastastikuse usalduse põhimõttele, mis nõuab nimelt, et liikmesriigi kohus, kellele on esitatud põhimaksejõuetusmenetluse algatamise taotlus, kontrollib määruse artikli 3 lõike 1 alusel oma pädevust, see tähendab uurib, kas võlgniku põhihuvide kese on selles liikmesriigis. Teisalt, nagu on määruse põhjenduses 22 täpsustatud, nõuab vastastikuse usalduse põhimõte seda, et teiste liikmesriikide kohtud tunnustaksid põhimaksejõuetusmenetluse algatamist käsitlevat otsust, ilma et nad saaks kontrollida esimesena otsuse teinud kohtu hinnangut oma pädevuse osas ( 32 ).
63.

Teiseks „[a]nother and far more important principle laid down in Article 15(1) is that this transfer can be for the benefit of any Member State’s court. The provision states that this transfer should concern a court „with which the child has a particular connection“, and the exact nature of these connections is listed in paragraph (3). However, Article 15(1) does not require that the designated court would otherwise have jurisdiction over the subject matter. Therefore, the transfer mechanism is […] [one] allowing a competent court to transfer a case to any Member State court, provided that the particular connection is identified. This analysis implies that Article 15 is not only a court cooperation provision, but contains also a jurisdictional rule. The effect of this rule is to give jurisdiction to any Member State court, providing there is a particular connection between the court and the child“ ( 19 ), millega näibki olevat tegemist käesoleva asja puhul.
49.

Põhikohtuasjas näib, et autoriõiguste omajad ei ole France Télévisions’i saadete Playmédia poolt taasedastamist arvesse võtnud, sest selles algatatud kohtumenetlus on praegu Cour de cassation’is (kassatsioonikohus) pooleli. Igal juhul ei saa niisugust arvessevõtmist eeldada edastamiskohustuse tarbeks, mis läheb direktiivi 2002/22 artiklis 31 ette nähtud kohustusest kaugemale. Nii on see eelkõige seetõttu, et vastavalt käesolevas kohtuasjas esitatud seisukohtadele ei ole Prantsuse siseriiklikus õiguses kindel, et see kohustus ettevõtjatele nagu Playmédia kehtib. Prantsuse valitsuse sõnul see neile ei kehti, mis räägib vastu põhikohtuasjas vaidlusalusele otsusele. See otsus tehti muide ainult Playmédia nõudmisel, kes on huvitatud võimalusest lisada France Télévisions’i saated oma pakkumusse. Autoriõiguste omajatel on aga väga raske ette näha, millised internetis tegutsevad ettevõtjad võiksid olla huvitatud nende teoseid sisaldavate saadete taasedastamisest.
61.

Maksu lõppkasutuse osas väidab Slovakkia valitsus, et see vastab põhivõrguettevõtja tulule ja selle eesmärk on tagada põhivõrgu usaldusväärsus. Slovakkia valitsus leiab, et need teenused on ühtemoodi kasulikud nii riigisiseselt tarbitud kui ka eksporditud elektrienergiale. Ent sedasorti teenus näib olevat oma loomult püsiv – see ei selgita, miks tuli kehtestada ajutine maks. Lisaks, ehkki maksu lõppkasutus on tegur, mida tuleb arvesse võtta maksustatava teokoosseisu kindlaksmääramisel, on kohtupraktikas välja kujunenud, et tollimaksuga samaväärse toimega maksud on keelatud, hoolimata nende kehtestamise eesmärkidest või nendest saadava tulu kasutamise otstarbest. ( 41 )
14.

Viimati nimetatud kohus märgib, et kassatsioonkaebus saab olla edukas ainult siis, kui stipendiumide andmine on hõlmatud mõistega „haridus“ AGG § 2 lõike 1 punktis 7, millega on üle võetud direktiivi 2000/43 artikli 3 lõike 1 punkt g. Kui see on nii, siis on järgmine küsimus, kas nõue, et sooritatud peab olema õigusteaduse esimene riigieksam, kujutab endast kaudset diskrimineerimist, mis on keelatud AGG § 3 lõikega 2, millega on üle võetud direktiivi 2000/43 artikli 2 lõike 2 punkt b. Sel taustal esitab eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtule järgmised küsimused: „1. Kas olukord, kus registreeritud ühing annab stipendiume, millega toetatakse teadusuuringuid või ülikooliõpinguid välismaal, kuulub mõiste „haridus“ alla direktiivi 2000/43/EÜ artikli 3 lõike 1 punkti g tähenduses? 2. Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav: Kas olukord, kus esimeses küsimuses nimetatud stipendiumidele kandideerimine seab tingimuseks, et Saksamaal oleks sooritatud õigusteaduse esimene riigieksam (sks k Erstes Juristisches Staatsexamen) kujutab endast taotleja kaudset diskrimineerimist direktiivi 2000/43/EÜ artikli 2 lõike 2 punkti b tähenduses, kui taotleja, kes on Euroopa Liidu kodanik, on küll omandanud võrreldava kõrghariduse riigis, mis ei kuulu Euroopa Liidu liikmesriikide hulka, ilma et kõrghariduse omandamise koha valik oleks seotud taotleja etnilise päritoluga, kuid tal oli siiski Saksamaal asuva elukoha ja saksa keele ladusa valdamise tõttu võimalus samamoodi kui Saksa kodanikul sooritada pärast õigusalase kõrghariduse omandamist Saksamaal õigusteaduse esimene riigieksam? Kas vastus on seejuures teistsugune juhul, kui stipendiumiprogrammiga, mis ei ole seotud diskrimineerivate tunnustega, järgitakse eesmärki vahendada isikutele, kes on Saksamaal omandanud õigusalase kõrghariduse, teadusuuringute või ülikooliõpingute toetamise kaudu välismaal teadmisi välisriikide õigussüsteemide kohta, välismaal saadud kogemust ja keelteoskust?“
48.

On küsitav, kas liidu õigus (konkreetselt direktiivi 2006/112/EÜ artikkel 201) lubab liikmesriigil lasta käibemaksuvõlal tekkida ka kolmandal isikul, kes võlgneb (solidaarselt) maksu ainult seetõttu, et tegelik võlgnik on toime pannud maksupettuse, ilma et kolmas isik (käesoleval juhul Vetsch) oleks seda teadnud või teadma pidanud. Just selline oleks tagajärg siis, kui eeldataks, et impordi maksust vabastamine on konkreetsel juhul seotud järgneva ühendusesisese tarne maksust vabastamisega. Kokkuvõttes kujutaks see endast kolmanda isiku mittesüülist vastutust, nagu on ette nähtud tolliõiguses. ( 25 )
58.

Eeltoodud kaalutlustest tulenevalt tuleb Vestre Landsreti (läänepiirkonna apellatsioonikohus, Taani) esitatud küsimustele vastata järgmiselt: 1. Direktiivi 2006/112/EÜ artikli 9 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et majandustegevuse hulka nimetatud sätte tähenduses kuuluvad lisaks majandustegevust ettevalmistavatele tegevustele ka tegevused, mis viivad majandustegevuse lõpetamiseni. Sellest tulenevalt on teise astme tütarettevõtja aktsiate võõrandamine, mis lõpetab varasema maksustatud majandustegevuse, nimelt seotuse asjaomase äriühingu juhtimisega maksustatava tulu saamise eesmärgil, majandustegevus direktiivi 2006/112 artikli 9 lõike 1 tähenduses. 2. Direktiivi 2006/112 artiklit 168 tuleb tõlgendada nii, et valdusettevõtjal ei ole sisendkäibemaksu mahaarvamise õigust seoses käibemaksuga maksustatavate konsultatsiooniteenustega, mida kasutati enne teise astme tütarettevõtja aktsiate kavandatud võõrandamist, kui kõnealused konsultatsiooniteenused ja aktsiate kavandatud müük, mis on vastavalt direktiivi 2006/112 artikli 135 lõike 1 punktile f maksust vabastatud, on otseselt ja vahetult seotud. Selle peab kindlaks tegema liikmesriigi kohus.
39.

Seevastu raamotsus 2008/909 ei juhindu mõttest, et kurjategija või eeldatav kurjategija on põgenenud ja et tuleb seega korraldada tema sunniviisiline üleviimine. Selle eesmärk on kehtestada vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval alal kohtuotsuste täideviimise ühtlustatud süsteem, et tagada klassikaline karistusotsuste täideviimisviis, nagu see toimub igas liikmesriigis, soodustades nii süüdimõistetu sotsiaalset rehabilitatsiooni. Raamotsus 2008/909 on tegelikult liikmesriikide kohtute igapäevase praktika laiendamine sellel ainulaadsel alal. Igas liikmesriigis võtab karistuse täideviimise eest vastutav kohus arvesse süüdimõistetu isiksust, tema perekondlikku ja tööalast olukorda ning tema elukohta, et kindlaks määrata tema vangistamise koht ja et vältida, et ainuüksi see vangistamise asjaolu ei süvendaks tema ühiskonnaga kohanematust. Näiteks isik, kelle on süüdi mõistnud Bresti linna (Prantsusmaa) õigusasutus, aga kes elab Strasbourg’is (Prantsusmaa), kannab oma karistust kinnipidamisasutuses viimati nimetatud linna läheduses. Liidu seadusandja tegi raamotsuse 2008/909 vastuvõtmisega nii, et see oleks samamoodi, kui see isik elab Frankfurdis (Saksamaa).
114.

Lõpuks, et oleksid käsitletud kõik kassaatori argumendid, sisaldavad tema seisukohad palju sügavamat moraalset argumenti, mis osaliselt põimub uute õigusnormide ajalist kohaldamist puudutava „tehnilise“ argumendiga, kuid on osalt ka sellest sõltumatu. Kui vaadata seda eraldi, nagu kassaator kohtuistungil soovitas, ei olene see argument paljuski 1975. aasta distsiplinaarotsuse võimalikust uuesti läbivaatamisest. Selle kohaselt oleks Austriale etteheidetav mitte see, et ta on jätnud mineviku uuesti läbi vaatamata, vaid see, et ta ei ole aktiivselt ja edasiulatuvalt heastanud varasemat õigusvastast tegevust pärast 2003. aastat, mil direktiiv 2000/78 oli juba jõus ja EIK tegi kohtuotsused Austria vastu. ( 54 )
56.

Komisjoni hinnangul puudub vajadus uurida konkreetselt hartat, sest direktiivi 2003/88 artikkel 7 on harta artikli 31 lõike 2 konkreetne väljendus. Komisjon tuletab meelde, et töötajal on õigus tema tavapärasele töötasule, mis on arvutatud, tuginedes sellise võrdlusperioodi keskmisele, mida peetakse representatiivseks. Sellest õigusest ei ole võimalik teha erandeid ega kalduda kõrvale. Kui liikmesriik tagab rohkem kui neli nädalat põhipuhkust, võib ta vabalt määrata selle tingimused ja otsustada näiteks seda, kas maksta tasu päevade eest, mida ei ole kasutatud, ja seda, mis tingimustel see on võimalik. Komisjoni hinnangul on liikmesriigi asjasse puutuv õigusakt kooskõlas direktiiviga 2003/88, kui on kindlaks tehtud, et sellega on pro rata temporis’e põhimõte üle võetud. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu otsustada on, kas asjasse puutuvas kollektiivlepingus on seda kohaldatud.
57.

Kõigepealt olgu meenutatud, et kuigi Euroopa Kohus on leidnud, et niisugune eesmärk kujutab endast ülekaalukat üldist huvi, mis võib õigustada liikmesriigi maksuõigusnormiga tekitatud teenuste osutamise vabaduse piirangut ( 23 ), on siiski tarvis, et selle piirangu kohaldamine oleks taotletava eesmärgi saavutamiseks sobiv ega läheks kaugemale sellest, mis on selle eesmärgi saavutamiseks vajalik. ( 24 ) On selge, et need põhimõtted võib üle võtta käesolevas asjas kapitali vaba liikumise osas.
125.

Seega teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata eelotsusetaotlusele järgmiselt: 1. Direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta artikli 6 lõike 3 alusel toimuv hindamine ei pea küll täies ulatuses nimetama sõnaselgelt elupaiku ja liike, mille pärast ala on kantud ühenduse tähtsusega alade loetellu või mida kaitstakse linnudirektiivi kohaselt erikaitsealana, kuid see hindamine peab vähemalt kaudselt sisaldama täielikke, täpseid ja lõplikke tuvastusi, mis hajutaksid kõik teaduslikult põhjendatud kahtlused uuritud tööde mõju suhtes kaitsealustele elupaigatüüpidele ja liikidele (esimene küsimus). 2. Direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta artikli 6 lõike 3 kohane hindamine puudutab üksnes ala kaitse-eesmärkide asjakohast mõjutamist, kui see hõlmab kahjulikku mõju kaitsealuste elupaigatüüpide tüüpilistele liikidele ja muudele liikidele ja elupaikadele niivõrd, kui see on kaitsealuste liikide ja elupaikade säilimiseks vajalik (teine küsimus). 3. Direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 3 kohane hindamine peab hõlmama ka liikide või elupaigatüüpide negatiivseid mõjutusi väljaspool kaitsealasid, kui nendel võib olla kahjulik mõju kaitsealade kaitse-eesmärkidele (kolmas küsimus). 4. Seoses direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 3 alusel projektile antava loaga võivad ehitusetapi üksikasjad jääda ainult siis ühepoolselt arendaja otsustada, kui on välistatud kõik teaduslikult põhjendatud kahtlused selles suhtes, et nende otsuste tagajärjed mõjutavad ala terviklikkust (kaheksas küsimus). 5. Pädev asutus peab direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 3 kohaselt kavale loa andmise otsuse neid osi, mis võiksid anda selles osas põhjust teaduslikult põhjendatud kahtlusteks, et kava tagajärjed mõjutavad ala terviklikkust, nii üksikasjalikult ja sõnaselgelt põhjendama, et need kahtlused on välistatud. See kehtib eriti kahtluste suhtes, mis tulenevad inspektori järeldustest. Asutus võib põhjendamiseks osutada küll teaduslikule arvamusele, kuid ka see peab välistama kõik teaduslikult põhjendatud kahtlused (üheksas, kümnes ja üheteistkümnes küsimus). 6. Vastavalt direktiivi 2011/92/EL teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta artikli 5 lõike 3 punktile c peab arendaja esitama andmed, mida on vaja nende põhimõjude piiritlemiseks ja hindamiseks, mida projekt taimestikule ja loomastikule tõenäoliselt avaldab (neljas küsimus). 7. Direktiivi 2011/92 artikli 5 lõike 3 punkti d tähenduses on tähtsad need muud lahendusvõimalused, millel võib olla oluline mõju projekti keskkonnamõjule (viies küsimus). 8. Direktiivi 2011/92 artikli 5 lõike 3 punkti d kohaselt peab arendaja esitama põhjendused, mis etendasid oma osa erinevate lahendusvõimaluste vahel valiku tegemises, kuivõrd need põhjused olid seotud projektile avaldatava keskkonnamõju ja muude lahendusvõimalustega (kuues ja seitsmes küsimus).
78.

Kolmandaks saab D. Balandini ja I. Lukashenko viibimine Madalmaades olla igal juhul seaduslik ainult ajal, mil neil on lubatud sinna jääda. Kuivõrd üks määruse nr 1231/2010 aluspõhimõtteid on see, et seaduslik elamine „eksporditakse“ esimesest liikmesriigist teistesse liikmesriikidesse, ( 48 ) siis peab kolmandate riikide kodanikke pidama esimeses liikmesriigis seaduslikult elavateks kogu selle perioodi jooksul, mille suhtes sotsiaalkaitset soovitakse. Isegi kui lähtuda liberaalsemast fraasi „seaduslikult elavad“ tõlgendusest, võib see kesta nende Schengeni viisade alusel ainult maksimaalselt 90 päeva. Selles suhtes ei piisa, et D. Balandin ja I. Lukashenko võivad viibida seaduslikult teistes liikmesriikides. Kui seaduslikku elamist ei saa eksportida, tuleb seadusliku elamise eeldused täita järgmises liikmesriigis.
71.

Näiteks võib ette tulla olukordi, kus ebatäpne või puudulik teave registreerimistunnistusel võib tekitada põhjendatud kahtluse sõiduki omaniku petturlikus tegevuses. Selles suhtes on registreerimisdokumentide direktiivi põhjenduses 9 sõnaselgelt märgitud, et direktiivi eesmärk on edendada kontrollimisi, „mis on eelkõige mõeldud pettuste ja varastatud sõidukite ebaseadusliku kaubanduse vastaseks võitluseks“. Neil konkreetsel ja erandlikel juhtudel võib olla õiguspärane sõiduki õigusliku staatuse põhjalikum uurimine. Selles kontekstis võivad vastuvõtva liikmesriigi ametivõimud samuti, nagu eespool märgitakse, nõuda selgitust asjaomase tunnistuse välja andnud liikmesriigi ametivõimudelt. Kui vastuvõtva liikmesriigi ametivõimud saavad ühesed tõendid, et taotleja on saanud registreerimistunnistuse selle välja andnud liikmesriigis pettuse teel või ebaseaduslikult (näiteks võltsimise, altkäemaksu või valeandmete esitamise abil) või et asjaomane registreerimistunnistus on muul põhjusel selle välja andnud liikmesriigi õiguse kohaselt tühine, siis on vastuvõtval liikmesriigil õigus registreerimisest keelduda.
69.

Oma vasturepliigis väidab ta, et komisjoni repliigi seisukohtades ( 33 ) esitatud väited teistest liikmesriikidest pärit veoettevõtjate kaudse diskrimineerimise ja teenuste osutamise vabaduse piiramise kohta on vastuvõetamatud, kuna tegemist on uute väidetega. Ta lisab, et igal juhul on need põhjendamatud, kuna loataotluse saab lihtsalt veebisaidi kaudu, luba väljastatakse kindla ajavahemiku jaoks, olenemata veotoimingute arvust, ja loa maksumus on suhteliselt väike võrreldes veoettevõtjate vajadustega. Ta väidab, et see läbipaistev ja praktiline süsteem on vastavuses vedajate ootustega ja seda ei ole enne komisjonile kaebuse esitamist kritiseeritud.
59.

Seda seetõttu, et esiteks – nagu juba öeldud – ei sedastanud Üldkohus üldiselt, et kaubamärki CYSTUS võib kasutada üksnes kirjeldavalt. Pigem tähendab nõrk eristusvõime, mida Üldkohus tunnustab, et kaubamärki võib põhimõtteliselt kasutada ka sellisena; see tähendab, et Üldkohtu hinnangul võib kaubamärki kasutada nii, et tarbijad tajuvad seda toote päritolutähisena ja mitte üksnes selle koostisainete kirjeldusena.
10.

Sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse rakendamise reeglid maksukohustuslikele edasimüüjatele on sätestatud direktiivi 2006/112 artiklites 320 ja 322. Need reeglid sätestavad järgmist: „Artikkel 320 1. Kui maksukohustuslik edasimüüja rakendab tavapäraseid käibemaksureegleid nende kunstiteoste, kollektsiooni- või antiikesemete tarnete suhtes, mis ta on ise importinud, on tal õigus arvata käibemaksust, mida ta on kohustatud tasuma, maha käibemaks, mis kuulub tasumisele või on tasutud nende kaupade impordilt. Kui maksukohustuslik edasimüüja rakendab tavapäraseid käibemaksureegleid loojalt või looja õigusjärglaselt või muult maksukohustuslaselt kui maksukohustuslik edasimüüja saadud kunstiteose tarne suhtes, on tal õigus arvata käibemaksust, mida ta on kohustatud tasuma, maha käibemaks, mis kuulub tasumisele või on tasutud talle tarnitud kunstiteoselt. […] Artikkel 322 Kui maksukohustuslik edasimüüja tarnib kaupu kasuminormi maksustamise korra alusel, ei ole tal õigust arvata käibemaksust, mida ta on kohustatud tasuma, maha: a) käibemaksu, mis kuulub tasumisele või on tasutud kunstiteoste, kollektsiooni- või antiikesemete eest, mis ta on ise importinud; b) käibemaksu, mis kuulub tasumisele või on tasutud kunstiteoste eest, mille talle on tarninud või tarnivad nende loojad või loojate õigusjärglased; c) käibemaksu, mis kuulub tasumisele või on tasutud kunstiteoste eest, mille talle on tarninud või tarnib maksukohustuslane, kes ei ole maksukohustuslik edasimüüja.“
„1.

Kas kõnealuse abi kvalifitseerimisel („olemasolevaks“, seega mitte „uueks“) tuleb kohaldada 1999. aasta määruse nr 659 artikli 1 punkti b alapunkti v, kus on sätestatud: „abi, mida peetakse olemasolevaks abiks, kuna on võimalik teha kindlaks, et selle kehtestamise ajal ei olnud see veel abi, vaid on muutunud selleks hiljem ühisturu arengu tõttu ja ilma et liikmesriik oleks seda muutnud. Kui teatavad meetmed muutuvad abiks pärast tegevuse liberaliseerimist ühenduse õiguses, ei käsitleta neid meetmeid pärast liberaliseerimise kuupäeva enam olemasoleva abina“, ja kui, siis mis tingimustel seda sätet kohaldada; või tuleb kohaldada põhimõtet (mille ulatus on formaalselt teistsugune kui eelkirjeldatud positiivsel õigusel), mille on sõnastanud Üldkohus [kohtuotsuse Alzetta punktis 143] ning mida on käesolevas kohtuasjas otsuse tegemiseks olulises osas kinnitanud Euroopa Kohus oma 29. aprilli 2004. aasta kohtuotsuses Itaalia vs. komisjon (C‑298/00 P, EU:C:2004:240, punktid 66–69), mille kohaselt „[…] tuleb algselt konkurentsile suletud turul kehtestatud abikava selle turu liberaliseerimisel käsitada kui olemasolevat abikava, kuna selle kehtestamise ajal ei kuulunud see asutamislepingu artikli 92 lõike 1 [hiljem asutamislepingu artikli 87 lõige 1] kohaldamisalasse, mida kohaldatakse üksnes konkurentsile avatud sektorites, võttes arvesse selles sättes toodud tingimusi, mis on seotud liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamise ja tagajärgedega konkurentsile“, ning kui, siis mis tingimustel seda põhimõtet tuleb kohaldada?
9.

Määruse artikli 28 lõigetes 1 ja 2 on sätestatud: „1. Kui kostja, kelle alaline elukoht on liikmesriigis, vastu esitatakse hagi teise liikmesriigi kohtusse ning ta ei ilmu kohtusse, deklareerib see kohus omal algatusel, et ta ei ole asjas pädev, välja arvatud juhul, kui pädevus tuleneb käesoleva määruse sätetest. 2. Kohus peatab menetluse niikauaks, kuni on tõendatud, et kostjal on olnud võimalus menetluse algatamist käsitlev või võrdväärne dokument saada kätte piisavalt aegsasti, et ta oleks saanud end kaitsta, või on tõendatud, et selleks on võetud kõik vajalikud meetmed.“