Kohtuasi C-549/10 P

Tomra Systems ASA jt

versus

Euroopa Komisjon

„Apellatsioonkaebus — Konkurents — Turgu valitsev seisund — Kuritarvitamine — Kasutatud joogipakendite kogumise seadmete turg — Otsus, milles tuvastatakse EÜ artikli 82 ja EMP lepingu artikli 54 rikkumine — Ainuõiguslikud kokkulepped, koguselised kohustused ja püsikliendina sidumise hinnaalandused”

Kohtuotsuse kokkuvõte

ELTL artiklis 102 keelatud turgu valitseva seisundi kuritarvitamine on objektiivne mõiste, mis viitab turgu valitseva ettevõtja sellisele tegevusele, mis võib mõjutada sellist turgu, kus just kõnealuse ettevõtja tegutsemise tulemusel on konkurents juba nõrgenenud, ning mis takistab veel turul olemas oleva konkurentsi säilimist või selle konkurentsi arengut selliste vahenditega, mis erinevad nendest vahenditest, mida kasutatakse kaupade või teenuste tavapärases konkurentsis, mis rajaneb ettevõtjate sooritustel. Sellele vaatamata peab komisjon turgu valitsevas seisundis oleva ettevõtja tegevuse analüüsimisel ja selleks, et teha kindlaks võimalik valitseva seisundi kuritarvitamine, kaaluma kõiki selle tegevusega seotud faktilisi asjaolusid. Sellega seoses peab komisjon tingimata hindama selle ettevõtja äristrateegiat. Selles kontekstis on normaalne, et komisjon viitab subjektiivsetele teguritele, st selle äristrateegia aluseks olevatele põhjustele. Võimalik konkurentsivastane kavatsus on seega vaid üks paljudest faktilistest asjaoludest, mida võidakse turgu valitseva seisundi kuritarvitamise tuvastamiseks arvesse võtta. Komisjon ei ole EÜ artikli 82 kohaldamiseks siiski kuidagi kohustatud tõendama turgu valitseva ettevõtja sellist kavatsust. (vt punktid 17–21)

Mis puudutab asjaomaste ettevõtjate konkreetset turgu valitseva seisundi taset, et teha kindlaks nende kuritarvituse olemasolu, siis ELTL artiklis 102 käsitletud turgu valitsev seisund puudutab olukorda, kus ettevõtja majanduslik võim annab talle võimaluse takistada tõhusa konkurentsi säilimist asjaomasel turul, andes sellele ettevõtjale võimaluse käituda märkimisväärses ulatuses sõltumatult oma konkurentidest ja klientidest. Lisaks, see säte ei näe turgu valitseva seisundi mõiste puhul ette mis tahes vahetegemist ega astmestikku. Kui ettevõtjal on ELTL artiklis 102 sätestatud majandusjõud, mille põhjal võib tuvastada, et tal on teatud turul turgu valitsev seisund, tuleb selle ettevõtja tegevust hinnata nimetatud sätte alusel. Kuid turuvõimu suurus mõjutab üldjuhul pigem asjaomase ettevõtja tegevuse mõju ulatust kui kuritarvituse kui sellise esinemist. Mis puudutab turgu valitseva seisundiga ettevõtja poolt turu olulisele osale juurdepääsu piiramist, siis ei saa seda õigustada sellega, et näidatakse, et hõivatav osa turul on veel piisav, et teha ruumi piiratud arvule konkurentidele. Esiteks peab klientidel, kes asuvad piiratud juurdepääsuga turu osas, olema võimalus saada kasu igasugusest konkurentsitasemest, mis on turul võimalik, ning konkurentidel peab olema võimalik pakkuda konkurentsi toodete omaduste alusel kogu turul, mitte ainult selle ühel osal. Teiseks ei ole turgu valitseva seisundiga ettevõtja ülesanne kindlaks määrata, mitmel elujõulisel konkurendil lubatakse temaga veel hõivatava nõudluseosa pärast konkureerida. Lisaks, ainult juhtumi asjaolude analüüs võimaldab tuvastada, kas turgu valitseva seisundiga ettevõtja tegevus võib konkurentsi kõrvaldada. Siiski oleks kunstlik a priori kindlaks teha, milline on niisugune seotud turuosa, mille ületamisel võib turgu valitseva seisundiga ettevõtja tegevusel olla konkurente välistav mõju. Seega ei ole ELTL artikli 102 kohaldamiseks vaja kindlaks teha turu sulgemise täpset künnist, mille ületamise korral võib tegevust pidada kuritarvitavaks. (vt punktid 38, 39, 42, 43, 46)

ELTL artikli 102 tähenduses turgu valitseva seisundi kuritarvitamise tõendamiseks piisab, kui näidata, et turgu valitseva seisundiga ettevõtja kuritarvitav tegevus kaldub konkurentsi piirama või et tegevusel võib olla või tõenäoliselt on niisugune mõju. Seega kui esineb tagasiulatuvate hinnaalanduste süsteem, millega luuakse püsikliendina sidumise mehhanism, mille kaudu tarnija kõrvaldab oma konkurendid, tõmmates endale nõudluse vaidlustatava osa, ei ole hinnaalanduste konkreetset mõju konkurentsile vaja analüüsida, kuna ELTL artikli 102 rikkumise kindlakstegemiseks piisab, kui tõendada, et tegevusel võib selline mõju olla. (vt punktid 68, 79)

Turgu valitseva seisundiga ettevõtjate poolt klientidele pakutavad hinnaalandused võivad olla vastuolus ELTL artikliga 102 isegi siis, kui need ei vasta mitte ühelegi selle teises lõigus loetletud näitele. Juhtudel, mil turgu valitseva seisundiga ettevõtja kasutab hinnaalanduste skeemi, kuritarvitab nimetatud ettevõtja seda seisundit, kui ta kohaldab ostjatega sõlmitud kokkulepete alusel või ühepoolselt ilma nimetatud ostjaid ametliku kohustusega sidumata püsikliendi hinnaalanduste süsteemi, see tähendab hinnaalandusi, mis on seotud tingimusega, et klient – olenemata sellest, kas tema ostetud kogus on märkimisväärne või väike – katab kogu oma vajaduse või sellest olulise osa ainult turgu valitseva seisundiga ettevõtjalt hangitava koguse abil. Sellega seoses tuleb hinnata kõiki asjaolusid, eelkõige hinnaalanduse tegemise kriteeriume ja korda, ning analüüsida, kas hinnaalanduse eesmärk on soodustuse abil, mis ei põhine mingil seda õigustaval majanduslikul sooritusel, võtta ostjalt võimalus valida oma tarneallikaid või seda võimalust piirata, tõkestada konkurentide turuletulekut, kohaldada äripartneritele võrdväärsete soorituste korral ebavõrdseid tingimusi või tugevdada turgu valitsevat seisundit moonutatud konkurentsi abil. Järelikult on hinnaalanduste süsteem ELTL artikliga 102 vastuolus juhul, kui sellega püütakse takistada seda, et turgu valitseva seisundiga ettevõtja kliendid hangiksid konkureerivatelt tootjatelt. (vt punktid 69–72)

Mis puudutab turgu valitseva ettevõtja kohaldatava tagasiulatuvate hinnaalanduste süsteemi kuritarvitavat laadi, siis ei ole klientidele „negatiivsete hindade”, st omahinnast madalamate hindade kohaldamine eeltingimus, et tuvastada niisuguse hinnaalanduste süsteemi kuritarvitav laad. Üldkohus leiab õigesti, et selline hinnaalanduste skeem on konkurentsivastane, kui esiteks on stiimul hankida ainult või peaaegu ainult teatavatelt ettevõtjatelt eriti tugev siis, kui künnised on kombineeritud süsteemiga, mille kohaselt olenevalt olukorrast boonuse künnise või soodsama künnise ületamisega seotud soodustused laienevad kogu kliendi poolt vaatlusalusel perioodil ostetule, mitte ainult ostumahule, mis ületab kõnesolevat künnist. Teiseks on iga kliendi puhul erineva hinnaalanduste skeemi ja kliendi hinnangulise vajamineva koguse ja/või minevikus ostetud mahtude alusel kindlaks määratud künniste kombineerimine oluline stiimul hankida kõik või peaaegu kõik vajalikud seadmed kõnealuselt ettevõtjalt ja suurendab kunstlikult teise tarnija juurde ülemineku kulusid isegi väikese arvu ühikute puhul. Kolmandaks on tagasiulatuvad hinnaalandused tihti kohaldatavad kõnealuse ettevõtja kõige suuremate klientide suhtes, eesmärgiga tagada nende lojaalsus. Viimaseks, nende käitumine ei ole objektiivselt põhjendatud või sellega ei kaasne oluline tõhususkasv, mis kaalub üles tarbijatele põhjustatud konkurentsivastase mõju. Lisaks, väljatõrjumise mehhanism, mis seisneb tagasiulatuvates hinnaalandustes, ei nõua, et turgu valitseva seisundiga ettevõtja loobub kasumist, kuna hinnaalanduste kulud jaotuvad suure arvu ühikute peale. Tagasiulatuvat hinnaalandust tehes võib turgu valitseva seisundiga ettevõtja saadud keskmine hind olla vabalt kuludest oluliselt kõrgem ja tagada kõrge keskmise kasumimarginaali. Siiski, tulenevalt tagasiulatuvate hinnaalanduste süsteemist on kliendi jaoks viimaste ühikute tegelik hind väga madal tõmbeefekti tõttu. (vt punktid 73, 75, 78)