Sellega seoses ei saa ette heita hagejale, kes toob välja oma argumentidele vastamata jätmise, et ta ei viidanud ühelegi vaidlustatud kohtuotsuse lõigule või osale, mida ta oma etteheitega silmas peab, sest ta tõi esile just võimaliku vastuse puudumise.

Pealegi tuleneb sõnaselgelt ELTL artiklist 270 koostoimes personalieeskirjade artikli 91 lõikega 1, et kriteerium, mis võimaldab kindlaks teha, kas hagi võib ELTL artikli 270 alusel esitada personalieeskirjades viidatud isik, on selle kontrollimine, kas akt, mille õiguspärasust vaidlustatakse, on huve kahjustav akt personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 tähenduses. Viimati nimetatud artiklist nähtub, et personalieeskirjade VII peatükis ette nähtud õiguskaitsevahendid kohalduvad otsustele või siis, kui ei ole võetud personalieeskirjades ettenähtud meedet.

See Avaliku Teenistuse Kohtu pädevuse piirang põhineb isiku isiklikul seisundil ja vaidluse alusel. Vaidlus, mis on ametniku ja sellise institutsiooni vahel, kus ta töötab, on hõlmatud ELTL artikli 270 ja personalieeskirjade artiklitega 90 ja 91, kui see põhineb töösuhtel, mis asjaomasel isikul institutsiooniga on, ning seega ei kohaldata sellele ELTL artiklit 263, mis määratleb liidu institutsioonide ja asutuste võetud aktide tühistamise hagide üldkorra.

Avaliku Teenistuse Kohtul on ainupädevus lahendada avaliku konkursi menetlusega seotud vaidlus nii seoses isikliku kohaldamisalaga, kui väljalangenud kandidaat esitab konkursil osalenud kandidaadina dokumentidega tutvumise taotluse, kui ka seoses esemelise kohaldamisalaga, kui see taotlus on esitatud selle kandidaadi konkursilt väljajätmise tõttu.

Sellest tuleneb, et konkursikomisjoni menetluse konfidentsiaalsus, mis on ette nähtud personalieeskirjade III lisa artiklis 6 ja mille kohaselt konkursikomisjoni menetlus on konfidentsiaalne, ei välista määruse nr 1049/2001 kohaldamist, kuna seda tuleb antud juhul kohaldada personalieeskirjade erisätteid arvestades. Personalieeskirjade normid ja selles määruses määratletud üldpõhimõtteid tuleb siiski kohaldada ühtselt. Neil asjaoludel ei saa dokumentidega tutvumise taotlus õiguspäraselt tugineda läbipaistvuse üldpõhimõttele, mis tuleneb ELTL artikli 15 lõikest 3 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklist 45, et põhjendada üksnes määruse nr 1049/2001 sätete kohaldamist ning personalieeskirjade III lisa artikli 6 sätete kõrvalejätmist.

Kui siiski nii määruses nr 1049/2001 kui ka eriõigusnormides, mis on seotud liidu õiguse konkreetse valdkonnaga, mis taotleb muud kui läbipaistvuse eesmärki, ei ole sõnaselget sätet neist ühtede või teiste õigusnormide ülimuslikkuse kohta, siis tuleb tagada mõlemate õigusnormide kohaldamine, mis on vastastikku kooskõlas ning mis võimaldab seega ühtset kohaldamist.

ELTL artikli 15 lõige 3, nähes ette selliste määruste vastuvõtmise nagu määrus nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele, et määratleda liidu institutsioonide dokumentidega tutvumise põhimõtted ja piirid, ei ole takistuseks sellele, et võetakse vastu või jäetakse jõusse erinormid seoses teatud dokumentidega tutvumisega erivaldkondades, kui selliste normide olemasolu on põhjendatud konkreetsete eesmärkide saavutamise vajadusega.

Mis puudutab konkursikomisjoni menetlusega seotud dokumentidega tutvumist, siis määruse nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele artiklis 4 loetletud dokumentidega tutvumise õiguse erandeid ei saa tõlgendada ilma, et võetaks arvesse erinorme, mis on antud juhul sätestatud personalieeskirjade III lisa artiklis 6 ja avalike konkursside juhendi punktis 6.2. Nimelt on neil erinormidel erinevad eesmärgid läbipaistvuse põhimõttest, mis on sätestatud määruses nr 1049/2001. Nimetatud määruse ülesehitus kehtestab põhimõtteliselt üldsuse õiguse tutvuda liidu institutsioonide ja organite dokumentidega, et hõlbustada maksimaalselt selle õiguse kasutamist ja edendada head haldustava, tagades avaliku võimu asutuste otsustamisprotsessi ja nende otsuste aluseks oleva teabe suurim võimalik läbipaistvus. Järelikult tuleb erandeid sellest põhimõttest tõlgendada kitsalt.

Seevastu personalieeskirjade III lisa artikkel 6, mis viitab konkreetselt konkursimenetlustele, kehtestab konkursikomisjoni menetluse konfidentsiaalsuse põhimõtte, et tagada konkursikomisjonide sõltumatus ja nende töö objektiivsus, kaitstes neid igasuguse välise sekkumise ja surve eest, ükskõik kas see tuleb liidu administratsiooni enda, kandidaatide või kolmandate isikute poolt.

Lisaks mis puudutab täpsemalt avalikke konkursse, siis nende konkursside juhendi punktist 6.2 nähtub, et konkursikomisjoni menetluse konfidentsiaalsuse põhimõte hõlmab eelvalikutestide raames esitatud valikvastustega küsimusi. Selle dokumentidega tutvumise õiguse piirangu eesmärk on vältida, et küsimusi, mida võidakse kasutada järgnevate konkursside käigus, ei avalikustataks teistele tulevastele kandidaatidele. Võttes arvesse konkursi kandidaatide suurt arvu, mistõttu tuleb eelvalikuteste korraldada mitmel päeval, on üldteada, et igale kandidaadile nende katsete käigus esitatud küsimused – igas küsimuste blokis, mis on olemuselt ja raskuselt sarnased ning mille konkursikomisjon määrab kindlaks objektiivsetel ja võrdsetel alustel kõikide kandidaatide suhtes – valitakse arvutipõhiliselt juhuvalikuga välja valikvastustega küsimuste andmebaasist.

Neil asjaoludel tuleb tunnistada, et osas, milles liidu ametnike töölevõtmise konkursi eelvalikutestides esitatud valikvastustega küsimused on otse seotud töölevõtmise protsessiga, kuuluvad need küsimused komisjoni otsustamisprotsessi alla ning seega määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 3 kohaldamisalasse. Kuigi need küsimused esitatakse tuhandetele avaliku konkursi kandidaatidele, on need siiski osa institutsioonisisesest andmebaasist, mis on mõeldud konkursikomisjonide poolt kasutamiseks, kui Euroopa Personalivaliku Amet korraldab konkursse, ning mille puhul on tegemist seega sisedokumentidega, mis on hõlmatud komisjoni otsustamisprotsessi kaitsva erandiga.

(vt punktid 78–81 ja 86)

Euroopa Kohus: kohtuotsus, 27.2.2014, komisjon vs. EnBW,EU:C:2014:112, punkt 83 ja seal viidatud kohtupraktika.

Üldkohus: kohtuotsused, 5.4.2005, Hendrickx vs. nõukogu,T‑376/03, EKL AT, EU:T:2005:116, punkt 56, ja 14.7.2005, Le Voci vs. nõukogu,T‑371/03, EKL AT, EU:T:2005:290, punkt 123.