Keywords

Summary



Keywords

1. Tühistamishagi – Tühistamisotsus – Mõju – Kohtuotsus, millega tühistatakse ettevõtjale konkurentsireeglite rikkumise eest määratud trahv või vähendatakse trahvisummat –Täitmiseks vajalike meetmete võtmise kohustus – Ulatus – Alusetult makstud summa tagastamine ja intresside maksmine

(EÜ artikkel 233)

2. Tühistamishagi – Tühistamisotsus – Kohtuotsus, millega tühistatakse ettevõtjale konkurentsireeglite rikkumise eest määratud trahv või vähendatakse trahvisummat – Täitmiseks vajalike meetmete võtmise kohustuse täitmatajätmine – Võimalikud õiguskaitsevahendid

(EÜ artikkel 232, EÜ artikkel 233, EÜ artikkel 235 ja EÜ artikkel 288, teine lõik)

3. Kahju hüvitamise hagi – Hagi tähtajad – Viieaastane aegumistähtaeg – Institutsioonidele adresseeritud kahjunõue, mille esitamise järgselt ei ole esitatud ei tühistamishagi ega tegevusetushagi – Mõju puudumine

(EÜ artikkel 230 ja EÜ artikkel 232; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 46)

Summary

1. EÜ artiklist 233 tulenevad komisjoni kohustused sellise otsuse täitmise tagamisel, millega tühistatakse ettevõtjale konkurentsinormide rikkumise eest määratud trahv või alandatakse sellise trahvi määra, sisaldavad esiteks komisjoni kohustust tagastada ettevõtjale viimase poolt makstud trahvisumma täielikult või osaliselt ulatuses, milles selle makse alusetus on tühistamisotsusega tuvastatud. See kohustus puudutab mitte ainult alusetult tasutud trahvi põhisummat, vaid ka sellelt summalt makstavaid intresse.

Eeltoodust tuleneb, et kuna komisjon ei ole maksnud sellise kohtuotsuse alusel tagastatud põhisummalt mingeid intresse, siis on ta jätnud võtmata selle kohtuotsuse täitmiseks vajaliku meetme ja rikkunud nii EÜ artiklist 233 tulenevaid kohustusi.

(vt punktid 30–31)

2. Õiguskaitsevahendite hulka, mida huvitatud isikud võivad kasutada juhul, kui komisjon on väidetavalt jätnud täitmata EÜ artiklist 233 tulenevad kohustused kohtuotsuse täitmisel, millega tühistatakse ettevõtjale konkurentsinormide rikkumise eest määratud trahv või alandatakse sellise trahvi määra, kuuluvad vabal valikul nii EÜ artiklis 232 sätestatud tegevusetushagi kui ka EÜ artiklis 235 ja EÜ artikli 288 teises lõigus ette nähtud kahju hüvitamise hagi.

(vt punkt 33)

3. Euroopa Kohtu põhikirja artiklit 46, mis puudutab institutsioonide lepinguvälise vastutusega seotud asjade aegumistähtaega, ei saa siiski tõlgendada nii, et isik, kes esitab selles ette nähtud viieaastase aegumistähtaja jooksul eelneva nõude pädevale institutsioonile, kaotab oma õigused, kui ta ei esita kahju hüvitamise hagi kas EÜ artiklis 230 ette nähtud kahekuulise tähtaja jooksul, juhul kui nõude rahuldamisest keeldumise otsus on talle teatavaks tehtud, või EÜ artikli 232 teises lõigus ette nähtud kahekuulise tähtaja jooksul, juhul kui asjassepuutuv institutsioon ei ole oma seisukohta määratlenud kahe kuu jooksul nõude esitamisest.

Euroopa Kohtu põhikirja artikli 46 teise ja kolmanda lause sõnastusest tuleneb, et selle sätte mõte ei ole lühendada viieaastast aegumistähtaega, vaid selle eesmärk on kaitsta huvitatud isikuid, jättes teatud ajavahemikud tähtaja arvestamisel arvesse võtmata. Euroopa Kohtu põhikirja artikli 46 kolmanda lause eesmärk on seega üksnes lükata edasi viieaastase aegumistähtaja lõppemist, kui EÜ artiklis 230 või EÜ artiklis 232 sätestatud tähtaeg hakkab kulgema selle tähtaja jooksul esitatud hagi või taotluse tõttu. Igatahes ei või selle sätte kohaldamine mingil juhul lühendada artikli 46 esimeses lauses sätestatud viieaastast aegumistähtaega.

(vt punktid 38–39)