ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Keskkond – Looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse – Direktiiv 92/43

(Nõukogu direktiiv 92/43, artikli 3 lõige 1 ja artikli 4 lõige 1)

2. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Kohustuste rikkumise tõendamine – Komisjoni tõendamiskoormis

(EÜ artikkel 226)

3. Keskkond – Looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse – Direktiiv 92/43

(Nõukogu direktiiv 92/43, artikli 12 lõige 4 ja IV lisa punkt a)

Summary

1. Direktiivi 92/43 looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta alusel tuleb liikmesriikidel nende alade osas, kus on looduslikud elupaigatüübid ja/või esmatähtsad liigid ja mis on määratud ühenduse nimekirja kandmiseks, võtta kohaseid kaitsemeetmeid, et säilitada nimetatud alade omadused. Liikmesriigid ei saa seega heaks kiita tegevusi, mis võivad oluliselt kahjustada nimetatud kriteeriumide kaudu määratletud ala keskkonnaomadusi. Just niisuguse olukorraga on tegu, kui tegevus viib kõne all oleval alal esinevate esmatähtsate liikide kadumiseni.

(vt punkt 21)

2. EÜ artiklist 226 tuleneva kohustuste rikkumise menetluse raames peab komisjon tõendama väidetavat liikmesriigi kohustuste rikkumist. Viimase kohustus on esitada Euroopa Kohtule vajalikud tõendid, mis võimaldaksid viimasel rikkumise tuvastada, ilma et komisjon seejuures toetuks mis tahes oletustele.

(vt punkt 23)

3. Direktiivi 92/43 looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta artikli 12 lõike 4 kohaselt, mida tuleb lugeda koos selle määruse IV lisa alapunktiga a, kehtestavad liikmesriigid süsteemi ibeeria ilveste õnnetuste läbi surmasaamise jälgimiseks. Kogutud teabe alusel teevad liikmesriigid täiendavat uurimistööd ja võtavad täiendavaid kaitsemeetmeid, millega tagatakse, et tahtmatud surmajuhtumid ei avaldaks asjaomasele liigile olulist negatiivset mõju.

Asjaolu, et siseriiklikud ametiasutused jätkavad kohaliku tee arendusprojekti raames võimalike uute meetmete uurimist, mis võivad aidata kaasa asjaomase liigi säilitamise ja parandamise tingimustele, ei saa viia iseenesest järelduseni, et võetud meetmed on nimetatud direktiivi artikli 12 lõike 4 eesmärgi saavutamiseks ebasobivad.

(vt punktid 56, 59)
Keywords

Summary



Keywords

Põllumajandus – Ühine põllumajanduspoliitika – Teatavate toetuskavade ühtne haldus- ja kontrollisüsteem – Ühtne otsemaksete kava – Toetusõiguste üleandmine

(Nõukogu määrus nr 1782/2003, artikli 46 lõige 2)

Summary

Määrust nr 1782/2003, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks, tuleb tõlgendada selliselt, et sellega ei ole vastuolus selline kokkuleppe, millega antakse toetusõigused lõplikult üle ja mille alusel on omandajal kui toetusõiguste omajal kohustus nimetatud õiguste realiseerimine käivitada ning kanda ilma ajalise piiranguta üleandjale üle kõik või osa toetustest, mis talle sel alusel on makstud, tingimusel et selle kokkuleppe eesmärk ei ole võimaldada üleandjal jätta endale osa toetusõigustest, mille ta formaalselt on loovutanud, vaid määratleda selle toetusõiguste osa väärtuse kaudu kokkuleppeline hind kõigi toetusõiguste loovutamise eest.

(vt punkt 50 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Ühine tollitariifistik – Tariifirubriik – Mälukiibiga adapter programmeerimisseadme ja elektrooniliste programmeeritavate moodulite ühendamiseks

(Nõukogu määrus nr 2658/87, I lisa; komisjoni määrus nr 1810/2004)

Summary

Adapter, mille funktsioon on programmeerimismasina ja programmeeritavate moodulite elektriline ühendamine ning programmeerimisprotsessi salvestamine ja selle taasesitamine, vastab määruse nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (muudetud määrusega nr 1810/2004) I lisas oleva kombineeritud nomenklatuuri grupi 84 märkuse 5 B punktis c sätestatud tingimusele ja tuleb klassifitseerida nimetatud nomenklatuuri rubriiki 8471 kui automaatse andmetöötlusseadme „plokk”, kui selle adapteri põhifunktsioon on andmetöötlus. Kui adapteril see funktsioon puudub, tuleb selline adapter klassifitseerida selle nomenklatuuri rubriiki 8473 kui seadme „osa” või „tarvik”, vastavalt sellele, kas see on funktsioneerimiseks vältimatult vajalik või on tegemist osaga masina konkreetseks operatsiooniks kohandamiseks või masina põhifunktsiooni suhtes abistava operatsiooni sooritamiseks, mille peab välja selgitama eelotsusetaotluse esitanud kohus. Kui seda adapterit ei saa klassifitseerida kumbagi eelmainitud rubriiki, tuleb see lugeda selle kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 8536 kuuluvaks „elektriliseks lülitusseadmeks vooluahelatele”.

(vt punktid 43–45 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

1. Liidu õigus – Tõlgendamine – Mitmekeelsed õigusaktid – Määrus nr 881/2002 – Erinevate keeleversioonide lahknemine

(Nõukogu määrus nr 881/2002, muudetud määrusega nr 561/2003)

2. Euroopa Liit – Ühine välis‑ ja julgeolekupoliitika – Osama bin Ladeni, Al‑Qaida võrgu ja Talibaniga seotud isikute ja üksuste vastu suunatud eripiirangud – Määrus nr 881/2002

(Nõukogu määrus nr 881/2002 (muudetud määrusega nr 561/2003), artikli 2 lõige 2)

Summary

1. Kui Euroopa Liidu akti eri keeleversioonid üksteisest erinevad, peab kõnealust sätet tõlgendama vastavalt selle normistiku üldisele ülesehitusele ja eesmärgile, mille osa see säte on.

Lisaks tuleb määruse nr 881/2002, millega kehtestatakse teatavate Osama bin Ladeni, Al Qaida võrgu ja Talibaniga seotud isikute ja üksuste vastu suunatud eripiirangud, muudetud määrusega nr 561/2003 tõlgendamisel pidada silmas Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1390 (2002) sõnastust ja eesmärki – tegemist on aktiga, mille rakendamisele on määrus vastavalt selle neljandale põhjendusele suunatud. Liidu teisese õiguse akti, nt kõnealust määrust, tuleb võimaluste piires tõlgendada kooskõlas liidu õiguse üldpõhimõtete ja konkreetsemalt õiguskindluse põhimõttega. See põhimõte nõuab, et norm, millega kehtestatakse nimekirja kantud isikute õigusi ja vabadusi oluliselt mõjutavad piirangud, peab olema selge ja täpne, et huvitatud isikutel, sh kolmandatel osapooltel oleks võimalik ühemõtteliselt aru saada oma õigustest ja kohustustest ning võtta sel alusel vastu omapoolsed sätted.

(vt punktid 44, 45, 64 ja 65)

2. Määruse nr 881/2002, millega kehtestatakse teatavate Osama bin Ladeni, Al Qaida võrgu ja Talibaniga seotud isikute ja üksuste vastu suunatud eripiirangud, muudetud määrusega nr 561/2003, artikli 2 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1267 (1999) lõike 6 alusel loodud komitee kindlaksmääratud ja selle määruse I lisas loetletud isiku abikaasale riigi poolt makstavatele sotsiaalkindlustushüvitistele või sotsiaaltoetustele üksnes sel põhjusel, et abikaasa elab nimetatud isikuga koos ja kasutab või võib kasutada osa rahast selliste kaupade või teenuste eest tasumiseks, mida nimetatud isik tarbib või millest ta kasu saab.

Nimelt on nende rahaliste vahendite kasutamine terroristlikeks tegevusteks vajalike vahendite hankimiseks äärmiselt ebatõenäoline, eriti arvestades, et need hüvitised on kinnitatud määras, millest piisab vaid kõnesolevate isikute põhivajaduste katmiseks rangelt vajalikeks kulutusteks.

(vt punktid 61, 74 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Keskkond – Õhusaaste – Direktiiv 2001/80 – Kohaldamisala – Suured põletusseadmed – Erandid

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/80, artikli 2 punkti 7 teise lõigu esimene lause)

Summary

Kuna direktiiv 2001/80 teatavate suurtest põletusseadmetest õhku eralduvate saasteainete piiramise kohta annab põletusseadme mõisteks: tehniline seade, milles oksüdeeritakse kütuseid, et kasutada selle tulemusena tekkivat soojust, ei kujuta elekter endast põlemissaadust. Nimelt on põlemissaadusteks heitgaasid, tuhad, teised heited ning põletamisel tekkiv soojus. Elektrivool ei ole põlemise füüsiline saadus ega soojus, kuid see tekib mitmete operatsioonide tagajärjel, milles põletamisel vabaneb soojus, mida kasutatakse katlas auru tootmiseks, mis käivitab omakorda turbiini, mis toodab lõpuks elektrit. Leides, et elekter kujutab endast põlemissaadust, on vaja tõlgendada seda mõistet nii laialt, et see hõlmaks ka teisi saadusi, mis ei tekki otseselt põletamisel ega vasta selle mõiste teaduskeelsele ega tavakeelsele tavalisele tähendusele.

Direktiivi 2001/80 artikli 2 punkti 7 teise lõigu esimene lause ei piirdu mõiste „põletusseade” täpsustamisega, vaid välistab teatud seadmed selle direktiivi kohaldamisalast. Selle sätte erandlik iseloom tuleneb muuseas sõnaselgelt tema sõnastusest, mis näeb ette, et direktiivi kohaldatakse energiatootmiseks projekteeritud põletusseadmete suhtes, välja arvatud põletusseadmed, mis kasutavad põlemissaadusi otse tootmisprotsessis. Nimetatud sätte kitsas tõlgendamine on vajalik seda enam, et teatud põletusseadmete välistamine selle direktiivi kohaldamisalast on vastuolus selle direktiivi enda eesmärkidega. Nimelt on direktiivi eesmärk võidelda hapestumise vastu, vähendades vääveldioksiidi ja lämmastikoksiidide heitkoguseid, mille peamisteks põhjustajateks on suured põletusseadmed, milleks on elektrienergia tootmisseadmed. Direktiivi kasulikku mõju kahjustaks see, kui direktiivi artikli 2 punkti 7 teise lõigu esimeses lauses nimetatud erandit laiendatakse elektrijaamadele, mille elektritoodangut kasutatakse otse tootmisprotsessis.

(vt punktid 36, 37, 40–42)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Liikmesriikidevahelise kaubanduse maksustamise üleminekukord

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 17 lõiked 2 ja 3 ning artikli 28b A osa lõige 2)

Summary

Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (direktiivis 92/111 tulenevas versioonis) artikli 17 lõikeid 2 ja 3 ning artikli 28b A osa lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et maksukohustuslasel, kes kuulub viimati nimetatud sätte esimese lõigu kohaldamisalasse, ei ole õigust ühendusesiseselt kauba omandamiselt tasumisele kuuluvat sisendkäibemaksu kohe maha arvata.

Nimelt, kuna kaup, mida ühendusesisese kauba omandamisega seoses väidetavalt maksustati artikli 28b A osa lõike 2 esimese lõigu kohaselt registreerimisliikmesriigis, ei ole tegelikult selles liikmesriigis asunud, ei saa kõnealuseid tehinguid pidada sellisteks tehinguteks, millega kaasneb käibemaksu „mahaarvamise õigus” kuuenda direktiivi artikli 17 tähenduses, mille kohaselt on maksukohustuslase poolt vahekaupade ja -teenuste omandamiselt tasumisele kuuluva käibemaksu mahaarvamise tingimus – eeskätt ühendusesisese omandamise korral –, see, et neid kaupu ja teenuseid kasutatakse maksukohustuslase maksustatavate tehingutega seoses. Seega ei kuulu nimetatud ühendusesiseste omandamistehingute suhtes kohaldamisele selles artiklis sätestatud üldine käibemaksu mahaarvamise kord.

Selles osas ei saa kuuenda direktiivi artiklis 17 ette nähtud üldist käibemaksu mahaarvamise korda sellises olukorras asendada nimetatud direktiivi artikli 28b A osa lõike 2 teises lõigus kehtestatud maksustatava summa vähendamisel põhineva erikorraga, mis võimaldab kõrvaldada topeltmaksustamise tagajärgi.

(vt punktid 40–43, 45 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused – Direktiiv 2001/84 – Autori seadusjärgsete pärijate õigus saada teose edasimüügi korral autoritasu pärast algupärase kunstiteose autori surma

(EÜ artikkel 9; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/84, artikli 6 lõige 1)

Summary

Direktiivi 2001/84 algupärase kunstiteose autori õiguse kohta saada hüvitist edasimüügi korral artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus selline siseriikliku õiguse säte, mille kohaselt läheb õigus saada edasimüügi korral autoritasu üle ainult kunstniku seadusjärgsetele pärijatele ja mitte testamendijärgsetele pärijatele. Seega peab eelotsusetaotluse esitanud kohus siseriiklikusse õigusesse kõnealuse artikli 6 lõike 1 ülevõtva siseriikliku õiguse sätte kohaldamisel arvestama kõigi nende asjakohaste normidega, millega lahendatakse eri riikide õigusnormide kollisioon autoritasu saamise õiguse pärimise teel ülemineku valdkonnas.

Direktiivi 2001/84 vastuvõtmisel oli kaks eesmärki, nimelt esiteks tagada, et maalikunsti- ja graafikateose ning skulptuurteose autorid saavad kasu oma algupärase kunstiteose majanduslikust edust, ja teiseks konkurentsikahjustuste kõrvaldamine kunstiturul, sest kui edasimüügi korral makstaks autoritasu teatavates liikmesriikides, siis võib see tingida müügitegevuse ümberpaiknemise liikmesriikidesse, kus sellist autoritasu maksmist ei rakendata. Kuigi liidu seadusandja on soovinud, et autori õigusjärglastel peab olema võimalus pärast autori surma saada edasimüügi korral täies ulatuses autoritasu, ei ole ta subsidiaarsuse põhimõttest lähtudes pidanud vajalikuks võtta meetmeid liikmesriikide pärimisõiguse suhtes, jättes liikmesriikidele võimaluse määratleda need isikud, kes siseriikliku õiguse alusel on õigusjärglased. Järelikult on liikmesriikide pädevuses teha seadusandlik valik nende isikute määratlemiseks, kellel on õigus saada kunstiteose edasimüümise korral autoritasu pärast selle teose autori surma.

(vt punktid 27, 32, 33, 36 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Liidu õigus – Vahetu õigusmõju – Isikute õigused – Liikmesriikide kohtute poolt tagatud kaitse – Siseriiklikud menetlusnormid – Kohaldamise tingimused – Võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtete järgimine

Summary

Liidu õigusega ei ole vastuolus selline õigusnorm, millega sätestatakse kolmeaastane aegumistähtaeg nõuetele maksta erakorralist staažilisa, mida enne 30. septembri 2003. aasta otsust kohtuasjas C‑224/01: Köbler ei makstud vaba liikumise õigusi kasutanud töötajale ühenduse õigusega vastuolus olevate liikmesriigi õigusnormide tõttu.

Kuigi sellise menetlusnormi küsimus tuleb reguleerida siseriikliku õiguse tasandil, ei tohi see menetlusnorm esiteks olla ebasoodsam kui menetlusnormid, mis puudutavad samalaadseid siseriiklikke õiguskaitsevahendeid (võrdväärsuse põhimõte) ja teiseks ei tohi see muuta liidu õiguskorraga antud õiguste kasutamist praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks.

Aegumist reguleerivat normi ei saa pidada võrdväärsuse põhimõttega vastuolus olevaks, kui lisaks sellisele aegumist reguleerivale normile, mida kohaldatakse õiguskaitsevahenditele, mille eesmärk on tagada isikutele liidu õigusest tulenevate õiguste kaitse siseriiklikus õiguses, on olemas ka aegumist reguleeriv norm, mida kohaldatakse siseriiklikele õiguskaitsevahenditele, ning kui nende kahe normi eset ja põhitunnuseid arvestades võib neid kahte aegumist reguleerivat normi pidada sarnasteks.

Mis puudutab tõhususe põhimõtet, siis liidu õigusega on kooskõlas see, kui nii huvitatud isikut kui ka asjaomast haldusorganit kaitsva õiguskindluse huvides määratakse õiguskaitsevahendile mõistlik aegumistähtaeg. Sellised tähtajad ei muuda liidu õiguskorra alusel antud õiguste kasutamist praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks. Eeltoodut arvestades tundub siseriiklik kolmeaastane aegumistähtaeg mõistlik.

Seda tõlgendust ei sea kahtluse alla asjaolu, et eespool viidatud kohtuotsuse Köbler mõju ulatub kuni tõlgendatud õigusnormi jõustumiseni, sest Euroopa Kohus ei piiranud selle otsuse ajalist kehtivust. Sellise menetlusnormi kohaldamist, nagu seda on aegumist reguleeriv norm, ei tohi segi ajada olukorraga, mille puhul Euroopa Kohus piirab liidu õigusnormi tõlgendamisel oma otsuse ajalist kehtivust.

Liidu õigus ei keela liikmesriigil tugineda aegumistähtaja möödumisele taotluse puhul, mis on esitatud erakorralise staažilisa saamiseks ning mida liidu õiguse sätteid rikkudes ei ole määratud, isegi kui see liikmesriik ei ole muutnud oma õigusnorme, et neid kõnealuste sätetega vastavusse viia. See on teistmoodi ainult juhul, kui liikmesriigi ametiasutuste käitumine, koostoimes aegumistähtaja olemasoluga, jätab huvitatud isiku täielikult ilma võimalusest panna oma õigused maksma liikmesriigi kohtus.

(vt punktid 17, 20, 27–30, 33, 41 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Liikmesriikide õigus kohaldada vähendatud käibemaksumäära teatud kaupade ja teenuste tarnete suhtes

(Nõukogu direktiiv 2006/112, artikkel 96 ja artikli 98 lõige 2 ja III lisa punkt 15)

Summary

Liikmesriik, kes kohaldab vähendatud käibemaksumäära teenustele, mida osutavad advokaadid, advokaadid, kellel on õigus esindada Conseil d’Etat’s, advokaadid, kellel on õigus esindada Cour de Cassation’is ja advokaadid, kellel on õigus esindada apellatsioonikohtus ( avoués ) ja mille puhul riik tasuta õigusabi raames nimetatud isikutele maksmisele kuuluva tasu täielikult või osaliselt hüvitab, on rikkunud nõukogu direktiivi 2006/112 (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artiklist 96 ja artikli 98 lõikest 2 tulenevaid kohustusi.

Direktiivi 2006/112 III lisa punkt 15, mis viitab selle direktiivi artikli 98 lõikele 2, annab liikmesriikidele õiguse kohaldada vähendatud käibemaksumäära mitte kõigile heategevuslikele teenustele, vaid üksnes teenustele, mida osutavad organisatsioonid, mis vastavad kahele nõudele, mille kohaselt peab organisatsiooni puhul olema tegemist heategevusliku organisatsiooniga ja see peab tegelema hoolekande ja sotsiaalkindlustusega. Seega selleks, et järgida direktiivi 2006/112 III lisa punkti 15 sõnastust ja mainitud liidu seadusandja tahet, ei või liikmesriik kohaldada vähendatud käibemaksumäära tulunduslike eraõiguslike üksuste poolt osutatavatele teenustele üksnes nende teenuste laadi hindamise põhjal, võtmata eeskätt arvesse kõnealuste asutuste poolt taotletavaid eesmärke tervikuna ja nende sotsiaalabialase tegevuse püsivat iseloomu.

Advokaatide kutseala tervikuna, võttes arvesse advokaatide tegevuse üldisi eesmärke ja seda, et nende tegelik heategevuslik tegevus ei ole püsiv, ei saa pidada heategevuslikuks. Isegi eeldusel, et advokaatide poolt tasuta õigusabi raames osutatud teenustel on heategevuslik iseloom ja neid võib määratleda „hoolekande ja sotsiaalkindlustusena”, ei ole nimetatud asjaolu seega piisav, et advokaate võiks määratleda „selliste organisatsioonidena, keda liikmesriigid tunnustavad heategevuslikena ja kes tegelevad hoolekande ja sotsiaalkindlustusega” direktiivi 2006/112 III lisa punkti 15 tähenduses.

(vt punktid 43, 45–47, 49 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Aktsiis – Direktiiv 92/12 – Tubakatooted – Ühendusse seestöötlemise protseduuri alusel imporditud aktsiisivabast kaubast valmistatud kaup

(Nõukogu direktiiv 92/12, artikli 5 lõike 2 esimese lõigu esimene taane ja artikli 18 lõige 1)

Summary

Direktiivi 92/12 aktsiisiga maksustatava kauba üldise korralduse ja selle kauba valdamise, liikumise ning järelevalve kohta artikli 5 lõike 2 esimese lõigu esimest taanet tuleb tõlgendada selliselt, et ühendusse seestöötlemise protseduuri alusel imporditud aktsiisivabast kaubast (nagu toortubakas) valmistatud aktsiisiga maksustatava kauba (nagu tubakatooted) suhtes loetakse aktsiis selle sätte tähenduses peatatuks – kuigi sellest kaubast on saanud aktsiisiga maksustatav kaup alles selle töötlemise tulemusena ühenduse territooriumil –, mistõttu võib see kaup liikuda liikmesriikide vahel ilma, et ametiasutus võiks nõuda nimetatud direktiivi artikli 18 lõikes 1 sätestatud haldus‑ või äridokumendi esitamist.

(vt punktid 36–46 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Euroopa ühenduste omavahendid – Liikmesriikide poolt kindlaks määramine ja kasutatavaks tegemine

(Nõukogu määrused nr 1552/89, artiklid 2, 6 ja 9–11, nr 2913/92, artikli 220 lõige 1 ja nr 1150/2000, artiklid 2, 6 ja 9–11)

Summary

Määruse nr 1552/1989 (millega rakendatakse ühenduste omavahendite süsteemi käsitlev otsus 88/376) ja määruse nr 1150/2000 (millega rakendatakse ühenduste omavahendite süsteemi käsitlev otsus 94/728) artikli 2 lõige 1 täpsustab, et liikmesriigid määravad ühenduste omavahendite maksu kindlaks niipea, kui tollieeskirjades ette nähtud maksu arvestuskande ja võlgniku teavitamisega seotud tingimused on täidetud.

Määruse nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) artikli 220 lõikest 1 nähtub, et tasumisele kuuluva või tasuda jääva tollimaksu summa kohta järelarvestuskande tegemise tingimused on täidetud, kui toll olukorrast teada saab ning kui tollil on võimalik seaduse alusel tasumisele kuuluv maksusumma välja arvutada ja võlgnik määrata.

Antud kontekstis on nii, et kui toll teeb võlgnikule teatavaks ükskõik kuidas nimetatava haldusakti, milles on sedastatud tollivõlast tuleneva maksusumma osaline või täielikult tasumata jätmine ja milles toll on märkinud tema hinnangul seaduse alusel tasumisele kuuluva tollimaksu summa, siis on tollil sellisel juhul võimalik arvutada tollivõlast tulenev maksusumma ja määrata võlgnik.

Järelikult peab tasumisele kuuluva või tasuda jääva tollimaksu summa kohta järelarvestuskande tegema põhimõtteliselt tolliseadustiku artikli 220 lõike 1 alusel kahe päeva jooksul alates kuupäevast, mil võlgnikule tehti teatavaks eelmises lõigus nimetatud tingimustele vastav protokoll.

Viivitusintressiga seoses on kohustus kindlaks määrata ühenduste omavahendid, kohustus kanda need ettenähtud tähtaja jooksul komisjoni kontole ja lõpuks ka kohustus tasuda viivitusintressi, mis on sissenõutav sõltumata omavahendite komisjoni kontole kandmise viivituse põhjusest, omavahel lahutamatult seotud.

Kui liikmesriik ei järgi ühenduste omavahendite kohta arvestuskande tegemise tähtaegu maksu tagantjärele sissenõudmisel ning kannab ühenduste omavahendid üle hilinenult, siis rikub see liikmesriik määruse nr 1552/89 ja määruse nr 1150/2000 artikleid 2, 6, 9, 10 ja 11 ning määruse nr 2913/92 artiklit 220.

(vt punktid 37, 38, 41, 42, 49, 51 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Kohustuste rikkumise tõendamine – Komisjoni tõendamiskoormis

(EÜ artikkel 226)

Summary

EÜ artikli 226 alusel algatatud liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluses on komisjonil kohustus tõendada, et väidetav rikkumine on aset leidnud. Just komisjon peab Euroopa Kohtule esitama vajalikud faktilised asjaolud, mille alusel Euroopa Kohus saab kontrollida, kas liikmesriigi kohustusi on rikutud, ilma et ta võiks tugineda mis tahes oletusele.

Seega, kui komisjon tahab tõendada, et siseriiklike õigusnormide kohaldamisel maksustatakse mitteresidendist üksustele makstud intresse kõrgemalt, ja tugineb selleks arvandmeid sisaldavale näitele, peab ta tõendama, et tema arvutuse aluseks olevad arvandmed vastavad reaalmajanduse olukorrale, kui esiteks liikmesriigi valitsus vaidlustab komisjoni arvutused – mida viimane ka ise nimetab „teoreetilisteks” – põhjusel, et selle aluseks oleval eeldusel puudub mis tahes seos tegelikkusega, ja teiseks see valitsus esitab ka ühel teisel kasumimarginaalil põhineva arvutuse, mille kohaselt maksustatakse residendist üksuseid kõrgemalt. Komisjon võib oma arvutuste tõelevastavuse tõendamiseks esitada muu hulgas statistilisi andmeid või andmeid pangalaenude intressitasemete ja refinantseerimistingimuste kohta. Kui komisjon ei ole kirjalikus menetluses ega kohtuistungil ega ka pärast Euroopa Kohtu konkreetset küsimust esitanud ühtegi määravat tõendit, millest nähtuks, et arvandmed, mis ta oma argumentatsiooni toetuseks esitas, vastavad ka tegelikkusele, ja et arvandeid sisaldav näide, millele ta tugineb, et ole ainult tihti näiteks toodav hüpoteetiline olukord, ei ole komisjon tõendanud väidetava rikkumise toimepanemist.

(vt punktid 26, 27, 29–31)