115.

Eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata College van Beroep voor het bedrijfsleveni (apellatsiooniastme halduskohus majandusküsimustes, Madalmaad) eelotsuse küsimustele järgmiselt: 1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 882/2004 ametlike kontrollide kohta, mida tehakse sööda- ja toidualaste õigusnormide ning loomatervishoidu ja loomade heaolu käsitlevate eeskirjade täitmise kontrollimise tagamiseks, VI lisa punktis 1 kasutatud väljendit „ametlike kontrollidega seotud töötajad“ ja selle lisa punktis 2 kasutatud väljendit „ametlike [kontrollide läbiviimisega] seotud töötajad“ tuleb tõlgendada nii, et palk ja kulud, mida võib arvesse võtta ametliku kontrolli eest nõutava lõivu arvutamisel, hõlmavad ka Nederlandse Voedsel- en Warenautoriteiti (Madalmaade Toidu- ja Tarbekaupade Amet) või eraõigusliku ettevõtja Kwaliteitskeuring Dierlijke Sectori (Loomasektori Kvaliteedikontrolli Inspektsioon) haldus- ja abitöötajate palka ja kulusid. 2. Pädeva asutuse haldus- ja abitöötajatega seotud kulusid võib tapamajalt määruse nr 882/2004 artikli 27 lõike 4 ja VI lisa punktide 1 ja 2 alusel kogutava lõivu arvutamisel arvesse võtta esiteks tingimusel, et need kulud tulenevad tegelikult ametliku kontrolli läbiviimisest, ja teiseks tingimusel, et need ei ole suuremad kui kulud, mida see asutus nimetatud lisas loetletud kulude kategooriatega seonduvalt kannab. 3. Määruse nr 882/2004 artikli 27 lõike 4 sissejuhatavat lauseosa ja punkti a ning VI lisa punkte 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus nõuda tapamajalt lõivu tasumist nende ametliku kontrolli veerandtundide eest, mida see tapamaja on liikmesriigi pädevalt asutuselt taotlenud, ent mida tegelikult kontrolli läbiviimiseks ei kasutatud, kui sellel asutusel ei ole võimalik asjaomase tapamaja käsutusse antud töötajaid teise kohta ümber suunata. 4. Eelnevale küsimusele antud vastus kehtib ka juhul, kui pädev asutus kasutab renditöötajatest veterinaararste, kellele ei maksta palka tapamaja poolt taotletud, ent kasutamata jäänud veerandtundide eest, ning kui taotletud, ent ära kasutamata jäänud veerandtundide eest tapamajalt nõutav summa katab pädeva asutuse üldkulud, tingimusel et need üldkulud kuuluvad ühte või mitmesse määruse nr 882/2004 VI lisa punktides 2 ja 3 loetletud kategooriasse ning et nende suurus on võrdne summaga, mille pädev asutus säästis tänu sellele, et renditöötajast veterinaararstile makstakse väiksemat palka, kuna talle ei maksta palka nende veerandtundide eest, mida tapamaja taotles, ent mida ära ei kasutatud. Seda, kas see nii on, peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus. 5. Määruse nr 882/2004 artikli 27 lõike 4 punkti a ja VI lisa punkte 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, et tapamajadele kohaldatakse sama keskmist tariifi selle ametliku kontrolli toimingute eest, mille viib läbi Madalmaade Toidu- ja Tarbekaupade Ameti töötajast veterinaararst, ja selle eest, mille viib läbi renditöötajast veterinaararst, kellele makstakse vähem, mistõttu tapamajalt võidakse nõuda renditöötajast veterinaararstile makstava summaga võrreldes suurema summa tasumist, võttes arvesse, et nimetatud määruse artikli 27 lõike 4 punktist b tuleneb, et pädeval asutusel on õigus kehtestada lõiv kindla tariifiga. 6. Määruse nr 882/2004 artiklit 26 ning artikli 27 lõike 4 sissejuhatavat lauseosa ja punkti a ning VI lisa punkte 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et tapamajas läbi viidud ametliku kontrolli eest kogutavat lõivu ei või kasutada reservi moodustamiseks eraõiguslikule ettevõtjale, kellelt pädev asutus saab riiklike veterinaararstide abisid, võttes arvesse, et kriisi korral võidakse seda reservi kasutada selliste töötajate palkadeks ja kulude tasumiseks, kes pärast kriisi möödumist asuvad ametlikku kontrolli läbi viima või võimaldavad selle läbi viimist.