21

Neid kaalutlusi arvesse võttes otsustas Korkein hallinto-oikeus (kõrgeim halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas otsus 2013/448 on – niivõrd kui see põhineb direktiivi 2003/87 artikli 10a lõikel 5 – kehtetu ja vastuolus sama direktiivi artikli 23 lõikega 3 selle tõttu, et otsuse vastuvõtmisel ei ole kasutatud nõukogu [28. juuni 1999. aasta] otsuse 1999/468/EÜ [millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused (EÜT 1999, L 184, lk 23; ELT eriväljaanne 01/03, lk 124)] artiklis 5a ning [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 2011. aasta] määruse (EL) nr 182/2011 [millega kehtestatakse eeskirjad ja üldpõhimõtted, mis käsitlevad liikmesriikide läbiviidava kontrolli mehhanisme, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes (ELT 2011, L 55, lk 13)] artiklis 12 ette nähtud kontrolliga regulatiivmenetlust? Kui vastus sellele küsimusele on jaatav, siis ei ole järgnevatele küsimustele vaja vastata. 2. Kas komisjoni otsus 2013/448 on vastuolus saastekvootidega kauplemise direktiivi artikli 10a lõike 5 punktiga a, kuna komisjon on tööstuse heitkoguste ülemmäära kindlaksmääramisel jätnud arvestamata a) osa tõendatud heitkogustega perioodil 2005–2007 nendelt tegevusaladelt ja käitistelt, mis olid lisatud saastekvootidega kauplemise direktiivi kohaldamisalasse perioodiks 2008–2012, kuid mille puhul ei kehtinud tõendamiskohustus perioodil 2005–2007 ja mida seega ei ole registreeritud CITL–süsteemis [Community independent transaction log (ühenduse sõltumatu tehingute register)]; b perioodideks 2008–2012 ja 2013–2020 saastekvootidega kauplemise direktiivi kohaldamisalasse lisatud uute tegevusaladega niivõrd, kui need ei kuulunud saastekvootidega kauplemise direktiivi kohaldamisalasse perioodil 2005–2007 ja niivõrd, kui uue tegevusalaga tegeldakse käitistes, mis perioodil 2005–2007 juba kuulusid saastekvootidega kauplemise direktiivi kohaldamisalasse; c) enne 30. juunit 2011 tegevuse lõpetanud käitiste heitkogustega, kuigi kõnealustel käitistel tegelikult oli tõendatud heitkoguseid perioodil 2005–2007 ja osaliselt ka perioodil 2008–2012? Kui teise küsimuse alapunktidest a–c antakse kas või ühele jaatav vastus, siis kas komisjoni otsus 2013/448 on [paranduskoefitsiendi] kohaldamise osas kehtetu ning ei kuulu seega kohaldamisele? 3. Kas otsus 2013/448 on kehtetu ja vastuolus direktiivi [2003/87] artikli 10a lõikega 5 ning selle direktiivi eesmärkidega selle tõttu, et nimetatud otsuses on saastekvootidega kauplemise direktiivi artikli 10a lõike 5 punktide a ja b tähenduses tööstuse heitkoguste ülemmäära arvutamisel jäetud tähelepanuta need heitkogused, mille allikaks on (i) heitgaasist toodetava elektri tootmine saastekvootidega kauplemise direktiivi I lisaga hõlmatud käitistes, mis ei ole „elektritootjad” ja (ii) soojusenergia tootmine direktiivi [2003/87] I lisaga hõlmatud käitistes, mis ei ole „elektritootjad” ning mille puhul tasuta eraldamine on lubatud saastekvootidega kauplemise direktiivi artikli 10a lõigete 1 ja 4 ning otsuse 2011/278 alusel? 4. Kas otsus 2013/448 on kehtetu ja vastuolus direktiivi [2003/87] artikli 3 punktidega e ja u (kas ainult nende sätetega või koostoimes direktiivi [2003/87] artikli 10a lõikega 5 selle tõttu, et selles on saastekvootidega kauplemise direktiivi artikli 10a lõike 5 tähenduses tööstuse heitkoguste ülemmäära arvutamisel jäetud tähelepanuta eespool kolmandas küsimuses viidatud heitkogused? 5. Kas otsus 2013/448 on vastuolus direktiivi [2003/87] artikli 10a lõikega 12, kuna sektoriülest [paranduskoefitsienti] on laiendatud ka otsuses 2010/2/EL määratletud sektoritele, mille puhul esineb märkimisväärne süsinikdioksiidi lekke oht? 6. Kas komisjoni otsus 2011/278 on vastuolus direktiivi [2003/87] artikli 10a lõikega 1 selle tõttu, et komisjoni meetmetes peab võrdlusaluste kindlaksmääramisel arvestama energia seisukohast kõige tõhusamate tehnoloogiatega seotud ergutusmeetmetega, tõhusamate tehnoloogiatega, tõhusama koostootmisega ja tõhusa heitgaaside [energia] taaskasutamisega? 7. Kas otsus 2011/278 on vastuolus direktiivi [2003/87] artikli 10a lõikega 2, kuna võrdlusaluste kindlaksmääramise põhimõtete lähtepunktiks peavad olema sektori 10% kõige tõhusama käitise keskmised näitajad?“