Mis puudutab Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid nagu Iraani valitsust toetavate üksuste ja nendega seotud üksuste rahaliste vahendite külmutamine, mis on vastavalt otsuse 2010/413, mis käsitleb Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid, artikli 20 lõike 1 punktile c ja määruse nr 267/2012, milles käsitletakse Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid, artikli 23 lõike 2 punktile d nõukogu kohustus, siis võimaldab nende meetmete põhjendus, millega kantakse teatavad üksused nende üksuste loetellu, mis osalevad tuuma‑ või ballistiliste rakettide alastes programmides ning toetavad Iraani valitsust, nendel üksustel kindlaks teha otsuse 2010/413 artikli 20 lõike 1 punktis c ja määruse nr 267/2012 artikli 23 lõike 2 punktis d sätestatud kriteeriumi, nimelt loetellu kandmise kriteeriumi, mis puudutab Iraani valitsust toetavaid üksuseid ja mis oli nende nimede loeteludesse kandmise õiguslik alus, kuna esiteks mõiste tütarettevõtja kasutamine selles põhjenduses viitab kahtlemata emaettevõtjast äriühingu kontrolli olemasolule, mis võib tuleneda kapitaliseostest viimati nimetatu ja asjaomase tütarettevõtja vahel, ning teiseks võimaldab meetmete võtmise kontekst kindlaks teha emaettevõtja, kelle omandis või kontrolli all tütarettevõtjad olid ja kelle kandmine loetellu oli põhjendatud Iraani valitsust toetavaid üksuseid puudutava kriteeriumi põhjal.

Kui külmutatakse sellise üksuse rahalised vahendid, kelle puhul on tuvastatud, et ta toetab Iraani valitsust, siis esineb oht – mida ei saa tähelepanuta jätta –, et see üksus avaldab talle kuuluvatele või tema kontrolli all olevatele üksustele survet, et tema suhtes võetud meetmete tagajärgedest kõrvale hoida. Niisuguste üksuste rahaliste vahendite külmutamine – mis on vastavalt otsuse 2010/413, mis käsitleb Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid, artikli 20 lõike 1 punktile c ja määruse nr 267/2012, milles käsitletakse Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid, artikli 23 lõike 2 punktile d nõukogu kohustus – on seega vajalik ja sobiv võetud meetmete tõhususe tagamiseks ja nendest meetmetest kõrvalehiilimise vältimiseks.

Järelikult peab nõukogu eespool nimetatud sätete alusel otsust vastu võttes hindama seda, kas tegemist on omandis või kontrolli all oleva üksusega, konkreetse juhtumi asjaolusid arvestades. Seevastu ei ole selles kontekstis oluline puudutatud üksuse tegevuse laad ja see, kui selle tegevuse ja Iraani valitsuse toetamise vahel ei ole seost, kuna rahaliste vahendite külmutamise meetme võtmist omandis või kontrolli all oleva üksuse suhtes ei pea põhjendama asjaoluga, et see üksus ise toetab otseselt asjaomast valitsust.

Kui 100% osalus üksuse kapitalis kuulub üksusele, kes toetab Iraani valitsust, siis on otsuse 2010/413 artikli 20 lõike 1 punktis c ja määruse nr 267/2012 artikli 23 lõike 2 punktis d ette nähtud loetellu kandmise kriteerium täidetud.

Kui üksuse kapital kuulub kaudselt üksusele, kes toetab Iraani valitsust, on otsuse 2010/413 artikli 20 lõike 1 punktis c ja määruse nr 267/2012 artikli 23 lõike 2 punktis d ette nähtud loetellu kandmise kriteerium täidetud olenemata emaettevõtjast üksuse ja omandis oleva üksuse vaheliste vaheettevõtjate olemasolust ja nende arvust, kui kõik selles omandisuhete ahelas asuvad üksused on täielikult konkreetse üksuse igakordse otsese emaettevõtja omandis. Niisuguses olukorras on emaettevõtjast üksusel tegelikult täielik ainukontroll kogu oma tütarettevõtjate üle ning ta saab vaheettevõtjate kaudu avaldada survet kaudselt tema omandis olevale üksusele, et mööda hiilida tema suhtes kehtestatud meetmetest, mistõttu on õigustatud piiravate meetmete võtmine kaudselt omandis oleva üksuse suhtes.

Kui Iraani valitsust toetava üksuse omandis on peaaegu kogu üksuse kapital, on otsuse 2010/413 artikli 20 lõike 1 punktis c ja määruse nr 267/2012 artikli 23 lõike 2 punktis d ette nähtud loetellu kandmise kriteerium täidetud, kuna emaettevõtja on võimeline avaldama oma tütarettevõtja tegevusele otsustavat mõju mitte ainult siis, kui tema omandis on kogu tütarettevõtja kapital, vaid ka siis, kui tema omandis on peaaegu kogu selle tütarettevõtja kapital. Kui aga Iraani valitsust toetava üksuse osalus üksuse aktsiakapitalis on 48% või 49%, siis ainuüksi sellest ei piisa, et nende üksuste suhtes piiravate meetmete võtmine oleks õigustatud.

(vt punktid 62–64, 68, 69, 72, 73 ja 81)