ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 9. juuli 2020. aasta otsus (Varhoven administrativen sadi eelotsusetaotlus – Bulgaaria) – Direktor na Teritorialna direktsiya Yugozapadna Agentsiya „Mitnitsi“, varem Mitnitsa Aerogara Sofia versus„Curtis Balkan“ EOOD

(Kohtuasi C-76/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tolliliit - Ühenduse tolliseadustik - Artikli 32 lõike 1 punkt c - Määrus (EMÜ) nr 2454/93 - Artikli 157 lõige 2, artikli 158 lõige 3 ja artikkel 160 - Tolliväärtuse määramine - Korrigeerimine - Litsentsitasu, mis on seotud kaubaga, mille väärtust määratakse - Litsentsitasu, mis on kauba, mille väärtust määratakse, „müügi tingimus“ - Litsentsitasu, mille ostja maksab oma emaettevõtjale vastutasuks lõpptoote valmistamiseks vajaliku oskusteabe andmise eest - Kolmandatelt isikutelt ostetud kaup, mis on litsentsi alusel valmistatud toote komponent)

(2020/C 287/08)

Kohtumenetluse keel: bulgaaria

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Varhoven administrativen sad

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Direktor na Teritorialna direktsiya Yugozapadna Agentsiya „Mitnitsi“, varem Mitnitsa Aerogara Sofia

Vastustaja:„Curtis Balkan“ EOOD

Resolutsioon

Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 32 lõike 1 punkti c koostoimes komisjoni 2. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele nr 2913/92, artikli 157 lõikega 2, artikli 158 lõikega 3 ja artikliga 160 tuleb tõlgendada nii, et proportsionaalne osa litsentsitasust, mille ettevõtja maksab oma emaettevõtjale vastutasuks lõpptoote valmistamiseks vajaliku oskusteabe andmise eest, tuleb lisada imporditud kauba eest tegelikult makstud või makstavale hinnale olukorras, kus asjaomane kaup – koos muude koostisosadega – on mõeldud asjaomase lõpptoote koostamiseks ja esimesena nimetatud ettevõtja on selle kauba ostnud emaettevõtjast eraldiseisvalt müüjalt, juhul kui

— litsentsitasu ei sisaldu selle kauba eest tegelikult makstud või makstavas hinnas;

— litsentsitasu on seotud imporditud kaubaga, mis eeldab, et selle tasu ja asjaomase kauba vahel on piisavalt tihe seos;

— litsentsitasu maksmine on selle kauba müügi üks tingimus, mistõttu selle tasu maksmata jätmise korral ei oleks imporditud kauba osas müügilepingut sõlmitud ja järelikult ei oleks ka selle tarnet toimunud, ning

— litsentsitasu saab kohaselt jaotada objektiivsete ja mõõdetavate andmete alusel, milliste asjaolude paikapidavust peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus, võttes arvesse kõiki asjakohaseid tegureid, eelkõige õiguslikke ja faktilisi suhteid ostja, vastavate müüjate ja litsentsiandja vahel.

(1) ELT C 155, 6.5.2019.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 9. juuli 2020. aasta otsus (Landesgericht Klagenfurti eelotsusetaotlus – Austria) – Verein für Konsumenteninformation versus Volkswagen AG

(Kohtuasi C-343/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EL) nr 1215/2012 - Artikli 7 punkt 2 - Kohtualluvus lepinguvälise kahju puhul - Paik, kus kahju tekitanud juhtum on toimunud - Kahju tekkimise paik - Toodetud mootorite heitgaaside heite andmetega manipuleerimine autotootja poolt)

(2020/C 287/18)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landesgericht Klagenfurt

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Verein für Konsumenteninformation

Kostja: Volkswagen AG

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 7 punkti 2 tuleb tõlgendada nii, et kui sõidukite tootja on ühes liikmesriigis paigaldanud sõidukitele ebaseaduslikult sellise tarkvara, millega manipuleeritakse heitgaaside heite andmeid, enne kui need omandatakse kolmandalt isikult teises liikmesriigis, on kahju tekkimise paik viimati nimetatud liikmesriigis.

(1) ELT C 230, 8.7.2019.
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 2. juuli 2020. aasta otsus (Oberlandesgericht Düsseldorfi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – mk advokaten GbR versus MBK Rechtsanwälte GbR

(Kohtuasi C-684/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Kaubamärgid - Direktiiv 2008/95/EÜ - Artikli 5 lõige 1 - Kaubamärgiga identse tähise kasutamine kaubandustegevuse käigus kaupade või teenuste puhul, mis on identsed nendega, mille jaoks kaubamärk on registreeritud - Mõiste „kasutamine“ ulatus - Reklaamkuulutus, mis on pandud veebisaidile üles kaubandustegevusega tegeleva isiku tellimusel ja mis seejärel on üle võetud muule veebisaidile)

(2020/C 279/18)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht Düsseldorf

Põhikohtuasja pooled

Määruskaebuse esitaja: mk advokaten GbR

Vastustaja: MBK Rechtsanwälte GbR

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 5 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et isik, kes tegeleb kaubandustegevusega ja on tellinud teataval veebisaidil teise isiku kaubamärki rikkuva reklaamkuulutuse kuvamise, ei kasuta selle kaubamärgiga identset tähist, kui teiste veebisaitide haldajad on võtnud selle reklaamkuulutuse üle, laadides selle omal initsiatiivil ja enda nimel üles muudele veebisaitidele.

(1) ELT C 413, 9.12.2019.
3.

Kui ilmneb, et direktiivi 2001/42 tähenduses keskkonnamõju hindamine oleks tulnud läbi viia enne, kui võeti vastu määrus ja ringkiri, mille alusel anti välja liikmesriigi kohtus vaidlustatud luba tuulegeneraatorite paigaldamiseks ja käitamiseks, mistõttu ei ole need aktid ja luba liidu õigusega kooskõlas, siis võib see kohus jätta nimetatud aktide ja loa tagajärjed kehtima üksnes juhul, kui riigisisene õigus seda tema menetluses oleva kohtuasja puhul lubab ja kui kõnealuse loa tühistamine võib mõjutada oluliselt kogu asjaomase liikmesriigi elektrivarustust, ning üksnes ajavahemikuks, mis on hädavajalik õigusvastasuse kõrvaldamiseks. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on vajaduse korral põhikohtuasjas selline hinnang anda.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 1 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi kohtus algatatud esialgse õiguskaitse kohaldamise menetlus, milles rahvusvaheline organisatsioon tugineb täitmise immuniteedile, et saavutada nii hagi tagamiseks tehtud vara arestimismääruse tühistamine, mis on täidetud muus liikmesriigis kui kohtu asukohariik, kui ka keeld viia samadel asjaoludel arestimine uuesti läbi, ja see menetlus toimub paralleelselt sisulise menetlusega seoses nõudega, mis tuleneb selle organisatsiooni rahuvalvemissiooni jaoks tarnitud kütuse eest väidetavalt tasumata jätmisest, kuulub mõiste „tsiviil- või kaubandusasi“ alla, kui see menetlus ei ole seotud avaliku võimu teostamisega liidu õiguse tähenduses, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 3. septembri 2020. aasta otsus (Landgericht München I eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. versus Telefónica Germany GmbH & Co. OHG

(Kohtuasi C-539/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Rändlus üldkasutatavates mobiilsidevõrkudes Euroopa Liidu piires - Määrus (EL) nr 531/2012 - Artikkel 6a - Artikli 6e lõige 3 - Rändlusteenuse osutaja kohustus kohaldada reguleeritud rändlustariifi automaatselt - Kohaldamine tarbijate suhtes, kes on valinud rändluse eritariifi enne määruse (EL) nr 531/2012 jõustumist)

(2020/C 378/17)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landgericht München I

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

Kostja: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuni 2012. aasta määruse (EL) nr 531/2012, mis käsitleb rändlust üldkasutatavates mobiilsidevõrkudes liidu piires, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2015. aasta määrusega (EL) 2015/2120, artiklit 6a ja artikli 6e lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et alates 15. juunist 2017 olid rändlusteenuse osutajad kohustatud kohaldama automaatselt kõigi klientide suhtes rändlustariifi, mis on ette nähtud eelkõige selle määruse artiklis 6a, olenemata sellest, kas need kliendid olid varem valinud reguleeritud rändlustariifi või reguleeritud rändlustariifiist erineva tariifi, välja arvatud juhul, kui nad olid enne 15. juuni 2017. aasta tähtpäeva vastavalt määruse artikli 6e lõike 3 esimeses lõigus selleks ette nähtud menetlusele sõnaselgelt väljendanud valikut kasutada sellist muud tariifi.

(1) ELT C 328, 30.9.2019.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 9. septembri 2020. aasta otsus (Conseil d’État’ eelotsusetaotlus – Belgia) – JP versus Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

(Kohtuasi C-651/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Varjupaigapoliitika - Rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühised nõuded - Direktiiv 2013/32/EL - Artikkel 46 - Euroopa Liidu põhiõiguste harta - Artikkel 47 - Õigus tõhusale õiguskaitsevahendile - Kaebus otsuse peale, millega on korduv rahvusvahelise kaitse taotlus jäetud vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata - Kaebetähtaeg - Kättetoimetamise viisid)

(2020/C 378/18)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’État

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: JP

Vastustaja: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/32/EL rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühiste nõuete kohta artiklit 46 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid – mis näevad korduva rahvusvahelise kaitse taotluse vastuvõetamatuks tunnistamise otsuse vaidlustamiseks ette riigipühasid ja puhkepäevi hõlmava kümnepäevase õigustlõpetava tähtaja alates sellise otsuse kättetoimetamisest, kusjuures juhul, kui taotleja ei ole selles liikmesriigis dokumentide kättetoimetamise kohta määranud, toimetatakse otsus kätte selle riigiasutuse asukohta, kes on pädev neid taotlusi läbi vaatama – tingimusel, et esiteks teavitatakse taotlejaid sellest, et kui nad ei ole määranud oma taotluse kohta tehtud otsuse kättetoimetamise kohta, siis loetakse, et nad on selleks määranud selle riigiasutuse asukoha; et teiseks ei muuda nimetatud taotlejate sellesse asukohta pääsemise tingimused neid puudutavate otsuste kättesaamist neile ülemäära keeruliseks; et kolmandaks on selle tähtaja jooksul neile taotlejatele kindlustatud liidu õigusega rahvusvahelise kaitse taotlejatele antud menetluslikud tagatised ning et neljandaks järgitakse võrdväärsuse põhimõtet. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas põhikohtuasjas kõne all olevad riigisisesed õigusnormid vastavad nendele nõuetele.

(1) ELT C 372, 4.11.2019.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/115/EÜ rentimis- ja laenutamisõiguse ja teatavate autoriõigusega kaasnevate õiguste kohta intellektuaalomandi vallas artikli 8 lõiget 2 tuleb Maailma Intellektuaalse Omandi Organisatsiooni (WIPO) esituste ja fonogrammide lepingu artikli 4 lõiget 1 ja artikli 15 lõiget 1 arvestades tõlgendada nii, et sellega on vastuolus see, kui liikmesriik välistab artikli 8 lõikes 2 sisalduvate sõnade „asjaomased esitajad“ – mis tähistavad esitajaid, kellel on õigus osale selles sättes nimetatud ühekordsest õiglasest tasust – oma õigusaktidesse ülevõtmisel Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) suhtes kolmandate riikide kodanikest esitajad, välja arvatud ainult need, kelle elu- või viibimiskoht on EMPs, ja need, kes on fonogrammi oma panuse andnud EMPs.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 9. septembri 2020. aasta otsus (High Courti eelotsusetaotlus – Iirimaa) – Friends of the Irish Environment Ltd versus An Bord Pleanála

(Kohtuasi C-254/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 92/43/EMÜ - Looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse - Artikli 6 lõige 3 - Kohaldamisala - Mõisted „projekt“ ja „nõusolek“ - Asjakohane hinnang tagajärgedele, mida kava või projekt kaitsealale avaldab - Otsus, millega pikendatakse veeldatud maagaasi taasgaasistamisterminali ehitamise luba - Algne otsus, mis tehti selliste riigisiseste õigusnormide alusel, millega direktiiv 92/43 võeti riigisisesesse õigusesse üle vääralt)

(2020/C 378/12)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court (Iirimaa)

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Friends of the Irish Environment Ltd

Kostja: An Bord Pleanála

menetluses osales: Shannon Lng Ltd

Resolutsioon

1. Otsust, millega pikendatakse veeldatud maagaasi taasgaasistamisterminali ehitamise projekti elluviimiseks algul määratud kümneaastast tähtaega, tuleb käsitada projektile antud nõusolekuna nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta artikli 6 lõike 3 tähenduses, kui selle projekti algne luba, mis aegus, kaotas kehtivuse loas nende tööde jaoks määratud tähtaja möödumisel ning kui viimaseid ei ole alustatud.

2. Pädev asutus peab hindama, kas niisuguse otsuse tegemiseks, millega pikendatakse tähtaega, mis määrati algul kindlaks sellise veeldatud maagaasi taasgaasistamisterminali ehitamise projekti elluviimiseks, millele antud algne luba aegus, on vaja läbi viia direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 3 esimeses lauses ette nähtud asjakohane mõju hindamine, ja – kui see on nii – kas see peab hõlmama kogu projekti või ainult osa sellest, võttes seejuures eeskätt arvesse nii võimalikku varem läbi viidud hindamist kui ka asjaomaste keskkonna- ja teadusandmete muutumist, ent samas ka seda, kas projekti on muudetud ja kas on olemas muid kavasid või projekte.

Selline mõju hindamine tuleb läbi viia siis, kui valdkonna usaldusväärseimatest teaduslikest teadmistest lähtudes ei saa välistada, et projektil on tagajärjed asjaomase ala kaitse-eesmärkidele. Enne projektile algse loa andmist läbi viidud projekti varasem hindamine saab välistada vastava ohu vaid siis, kui see sisaldab selliseid täielikke, täpseid ja lõplikke järeldusi, mis hajutavad kõik teaduslikult põhjendatud kahtlused tööde mõju kohta, ning tingimusel, et asjaomased keskkonna- ja teadusandmed ei ole muutunud, et projekti ei ole muudetud ning et puuduvad muud kavad või projektid.

(1) ELT C 206, 17.6.2019.
3.

Direktiivi 93/13, mida on muudetud direktiiviga 2011/83, artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et tarbijakrediidilepingu tingimused, millega pannakse tarbijale kohustus kanda muid kulusid kui põhisumma tagasimakse ja intress, ei kuulu selles sättes ette nähtud erandi alla, kui nende tingimustega pole määratletud ei tasude laadi ega teenuseid, mida nendega hüvitatakse, ja kui need on sõnastatud viisil, mis tekitab tarbija jaoks segadust temal lasuvate kohustuste ja nende tingimuste majanduslike tagajärgede osas, mille kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 3. septembri 2020. aasta otsus (Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie eelotsusetaotlus – Poola) – Delfly sp. z o.o. versus Smartwings Poland sp. z o. o., varem Travel Service Polska sp. z o.o.

(Kohtuasi C-356/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Lennutransport - Määrus (EÜ) nr 261/2004 - Artikkel 7 - Õigus hüvitisele lennu hilinemise või tühistamise korral - Hüvitamise kord - Omavääringus väljendatud taotlus - Riigisisene õigusnorm, mis keelab võlausaldajal valida vääringut)

(2020/C 378/14)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Rejonowy dla m.st. Warszawy w Warszawie

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Delfly sp. z o.o.

Kostja: Smartwings Poland sp. z o. o., varem Travel Service Polska sp. z o.o.

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrust (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, ja eelkõige selle artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et reisija, kelle lend tühistati või pikaajaliselt hilines, või tema õigusjärglane võib nõuda selles sättes nimetatud hüvitise tasumist oma elukohas kehtivas omavääringus, mistõttu on nimetatud sättega vastuolus liikmesriigi õigusnormid või kohtupraktika, mis näevad ette, et reisija või tema õigusjärglase poolt esitatud nõue tuleb jätta rahuldamata üksnes sel põhjusel, et see on väljendatud omavääringus.

(1) ELT C 280, 19.8.2019.
3.

Määruse nr 1013/2006 (määrusega (EL) nr 135/2012 muudetud kujul) artikli 1 lõike 3 punkti d tuleb tõlgendada nii, et see säte on kohaldatav selliste saadetise suhtes, milleks on segu, mis koosneb 3. kategooria loomsetest kõrvalsaadustest määruse nr 1069/2009 (määrusega (EL) nr 135/2012 muudetud kujul) artikli 10 tähenduses ja muudest materjalidest, mis on määruse nr 1013/2006 tähenduses tavajäätmed. Loomsete kõrvalsaaduste osakaal segus ei oma selles osas tähtsust.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 3. septembri 2020. aasta otsus (Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona, Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona eelotsusetaotlused – Hispaania) – UQ (C-503/19), SI (C-592/19) versus Subdelegación del Gobierno en Barcelona

(Liidetud kohtuasjad C-503/19 ja C-592/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatus - Direktiiv 2003/109/EÜ - Artikli 6 lõige 1 - Tegurid, millega tuleb arvestada - Riigisisesed õigusnormid - Nende tegurite arvesse võtmata jätmine - Pikaajalise elaniku staatuse andmisest keeldumine asjaomase isiku varasemate kriminaalkaristuste tõttu)

(2020/C 378/15)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona, Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 5 de Barcelona

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: UQ (C-503/19), SI (C-592/19)

Vastustaja: Subdelegación del Gobierno en Barcelona

Resolutsioon

Nõukogu 25. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/109/EÜ pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, nagu neid on tõlgendanud osa selle riigi kohtuid ja milles on ette nähtud, et kolmanda riigi kodanikule võib keelduda selles liikmesriigis pikaajalise elaniku staatuse andmisest üksnes põhjendusega, et teda on varem kriminaalkorras karistatud, uurimata konkreetselt tema olukorda ja eelkõige selle kodaniku toimepandud süüteo laadi, temast avalikule korrale ja julgeolekule tuleneda võivat ohtu, liikmesriigis elamise kestust ja sidemete olemasolu selle riigiga.

(1) ELT C 363, 28.10.2019.
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 16. juuli 2020. aasta otsus (Tribunal da Relação de Guimarãesi eelotsusetaotlus – Portugal) – MH, NI versus OJ, Novo Banco SA

(Kohtuasi C-253/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Maksejõuetusmenetlused - Määrus (EL) 2015/848 - Artikkel 3 - Rahvusvaheline kohtualluvus - Võlgniku põhihuvide kese - Iseseisva äri- või kutsetegevusega mitte tegelev füüsiline isik - Ümberlükatav eeldus, et selle isiku põhihuvide kese on tema alalises elukohas - Eelduse ümberlükkamine - Olukord, kus võlgniku ainus kinnisasi asub väljaspool alalise elukoha liikmesriiki)

(2020/C 297/21)

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal da Relação de Guimarães

Põhikohtuasja pooled

Apellandid: MH, NI

Vastustajad: OJ, Novo Banco SA

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. mai 2015. aasta määruse (EL) 2015/848 maksejõuetusmenetluse kohta artikli 3 lõike 1 esimest ja neljandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et eeldus, mille see säte näeb ette rahvusvahelise kohtualluvuse kindlaksmääramiseks maksejõuetusmenetluse algatamise eesmärgil ja mille kohaselt sellise füüsilise isiku põhihuvide kese, kes ei tegele iseseisva äri- või kutsetegevusega, on tema alaline elukoht, ei ole ümber lükatav ainuüksi asjaoluga, et selle isiku ainus kinnisasi asub väljaspool alalise elukoha liikmesriiki.

(1) ELT C 206, 17.6.2019.
2.

Kui kava või projekt on elupaikade direktiivi 92/43 artikli 6 lõike 3 alusel selle mõju tõttu erikaitsealale hinnatud ebasoodsaks ning kui asjaomane liikmesriik on selle artikli lõike 4 alusel siiski otsustanud viia projekti ellu üldiste huvide seisukohast eriti mõjuvatel põhjustel, siis tuleb direktiivi 92/43 artiklit 6 tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, millega on lubatud, et pärast kavale või projektile ebasoodsa hinnangu andmist vastavalt artikli lõikele 3 ja enne selle lõplikku vastuvõtmist artikli lõiget 4 kohaldades, täiendatakse seda kava või projekti sellele alale avaldatavat mõju leevendavate meetmetega ning et jätkatakse selle mõju hindamist. Seevastu ei ole samal juhul elupaikade direktiivi artikliga 6 vastuolus õigusnormid, millega on lubatud kindlaks määrata hüvitusmeetmed sama otsuse raames, kui täidetud on ka muud selle direktiivi artikli 6 lõike 4 rakendamise tingimused.
2.

Direktiivi 2004/80 artikli 12 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et riigisisese tahtlike vägivallakuritegude ohvrite hüvitisskeemi alusel seksuaalvägivalla ohvritele makstavat kindlasummalist hüvitist ei saa pidada selle sätte tähenduses „õiglaseks ja asjakohaseks“, kui selle suurus on määratud kindlaks, ilma et oleks arvestatud toimepandud kuriteo tagajärgede raskust ohvritele, mistõttu see ei kujuta endast piisavat panust varalise ja mittevaralise kahju hüvitamisse.
1.

Nõukogu 22. septembri 2003. aasta direktiivi 2003/86/EÜ perekonna taasühinemise õiguse kohta artikli 4 lõike 1 esimese lõigu punkti c tuleb tõlgendada nii, et kuupäev, millest tuleb lähtuda selle kindlakstegemisel, kas kolmanda riigi kodanik või kodakondsuseta isik, kes ei ole abielus, on alaealine laps selle sätte tähenduses, on kuupäev, mil on esitatud perekonnaga taasühinemiseks alaealiste laste riiki sisenemise ja riigis elamise taotlus, mitte kuupäev, mil liikmesriigi pädevad asutused on teinud selle taotluse kohta otsuse, mis võib olla pärast seda, kui taotluse rahuldamata jätmise otsus on vaidlustatud.
2.

Direktiivi 93/13 artiklit 3, artikli 4 lõiget 2 ja artiklit 5 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „lepingu põhiobjekt“ alla kuuluvaid tingimusi nimetatud sätte tähenduses tuleb mõista tingimustena, mis määravad kindlaks lepingujärgsed põhisooritused ja mis lepingut sellisena iseloomustavad. Seevastu tingimused, mis on lepingulise suhte põhiolemust määratlevate tingimustega võrreldes kõrvalist laadi, ei saa kuuluda nimetatud mõiste alla. Asjaolu, et lepingutasu kuulub hüpoteeklaenu kogukulu hulka, ei tähenda iseenesest, et see on laenu põhiteenus. Igal juhul peab liikmesriigi kohus kontrollima, kas lepingu põhiobjekti puudutav lepingutingimus on selge ja arusaadav, ning seda olenemata direktiivi artikli 4 lõike 2 ülevõtmisest selle liikmesriigi õiguskorda.
C 297/13

ET

Euroopa Kohtu (teine koda) 16. juuli 2020. aasta otsus (Finanzgericht Düsseldorfi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG versus Hauptzollamt Köln

(Kohtuasi C-97/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tolliseadustik - Tollideklaratsioonid - Seadustiku artikkel 78 - Tollideklaratsioonis muudatuste tegemine - Deklarandi nimi - Deklarandi isikut puudutavate andmete muutmine, mille eesmärk on näidata kaudse esindussuhte olemasolu - Selle isiku kaudne esindamine, kellele on väljastatud impordilitsents)

(2020/C 297/16)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Düsseldorf

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

Vastustaja: Hauptzollamt Köln

Resolutsioon

Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 78 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et toll võib rahuldada tollideklaratsiooni muudatuste tegemise taotluse, mille eesmärk on näidata kaudse esindussuhte olemasolu ühelt poolt volitatud esindaja, kes märkis ekslikult, et ta tegutseb üksnes enda nimel ja enda eest, kuigi tal oli impordilitsentsi omava isiku volitus, ja teiselt poolt esindatava vahel, kelle eest deklaratsioon esitati.

(1) ELT C 182, 27.5.2019.