ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kohtuasi C‑405/10

Kriminaalasi järgmise isiku suhtes:

QB

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Bruchsal)

Keskkonnakaitse – Määrus (EÜ) nr 1013/2006 ja määrus (EÜ) nr 1418/2007 – Jäätmesaadetiste kontroll – Ammendunud katalüsaatorite Liibanoni väljaveo keeld

Kohtuotsuse kokkuvõte

Keskkond – Jäätmed – Saadetised – Jäätmete väljavedu taaskasutamise eesmärgil – Väljavedu riikidesse, mille suhtes ei kohaldata OECD otsust jäätmete riikidevahelise veo kontrolli kohta

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1013/2006, artikli 36 lõike 1 punkt f ja artikkel 37; komisjoni määrus nr 1418/2007)

Määruse nr 1013/2006 jäätmesaadetiste kohta artikli 36 lõike 1 punkti f ja artiklit 37 ning määruse nr 1418/2007, milles käsitletakse teatavate määruse nr 1013/2006 III ja IIIA lisas loetletud jäätmete väljavedu taaskasutamise eesmärgil teatavatesse riikidesse, mille suhtes ei kohaldata OECD otsust jäätmete riikidevahelise veo kontrolli kohta (muudetud määrusega nr 740/2008), sätteid tuleb nende koostoimes tõlgendada nii, et määruse nr 1013/2006 V lisa 1. osa B nimekirjas koodi B1120 alla kuuluvate jäätmete taaskasutamiseks määratud väljavedu Euroopa Liidust Liibanoni on keelatud.

Nagu näitab seda koodi sisaldav märge määruse nr 1418/2007 lisa veerus a pealkirja „Liibanon” all, on Liibanoni ametiasutused vastuseks komisjoni poolt määruse nr 1013/2006 artikli 37 lõike 1 alusel saadetud taotlusele komisjonile tõepoolest ametlikult teatanud, et selliste jäätmete vedu liidust Liibanoni nende taaskasutamiseks selles kolmandas riigis on keelatud.

Seda tõlgendust, mis ainsana on kooskõlas eesmärkidega, mida liidu õigusnormidega antud juhul taotletakse, ei saa seada kahtluse alla asjaolu, et jäätmeliik B1120 on Liibanoni puhul kantud ka määruse nr 1418/2007 lisa veergu d.

Peale selle, hinnangu andmine küsimuses, kas liidu õiguse sätted on neil asjaoludel piisavalt selged, et olla siseriikliku kriminaalõigusliku kvalifikatsiooni elementideks kooskõlas süütegude ja karistuste määratletuse ehk seaduslikkuse põhimõttega kriminaalõiguses – tegemist on liidu õiguse üldpõhimõttega, mida käsitleb eeskätt Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 49 lõige 1 ja mida liikmesriigid on kohustatud järgima, kui nad kehtestavad sanktsioone liidu õiguse sätete rikkumise eest –, kuulub liikmesriigi kohtu ülesannete hulka.

(vt punktid 35, 38, 41, 47–49 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Mineraalõlidele kehtestatud aktsiisimaksude struktuur – Direktiiv 92/81 – Liidu territoriaalvetes sõitmiseks kasutatava kütuse maksuvabastus, välja arvatud eraomanduses olevate lõbusõidulaevade jaoks – Mõiste „sõitmine”

(Nõukogu direktiiv 92/81, artikli 8 lõike 1 punkt c)

Summary

Direktiivi 92/81 mineraalõlidele kehtestatud aktsiisimaksude struktuuri ühtlustamise kohta, muudetud direktiiviga 94/74/EÜ, artikli 8 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et mineraalõlid, mida tarnitakse kasutamiseks ekskavaatoris, mis on küll laevale püsivalt kinnitatud, kuid mis töötab iseseisva mootori ja kütusepaagiga laeva peamootorist eraldi, ei ole aktsiisist vabastatud.

Selle sätte sõnastusest ilmneb nimelt, et asjaomane maksuvabastus sõltub sellest, kas mineraalõli kasutatakse mootorikütusena liidu territoriaalvetes sõitmiseks. Neil asjaoludel ei saa seda kasutamist pidada lahutamatult seotuks selle laeva liikumisega, millele on kinnitatud ekskavaator.

(vt punktid 20, 23 ja 24 ning resolutsioon)
Direktiivi 2004/17, millega kooskõlastatakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate ostjate hankemenetlused, artikli 1 lõike 2 punkti d tähenduses on „teenuste hankeleping” leping, millega edukas pakkuja ei kanna selle teenuse osutamist reguleerivate avaliku õiguse normide ja lepingusätete alusel suurt osa riskist, mis tellijal tekib. Siseriiklik kohus peab hindama, kas tehing tuleb liigitada teenuste kontsessiooniks või teenuste hankelepinguks, võttes arvesse selle tehingu kõiki tunnusjooni.

Sellega seoses ilmneb teenuste riigihanke mõistest, mis on määratletud direktiivi 2004/17 artikli 1 lõike 2 punktides a ja d, ja teenuste kontsessiooni mõistest, mis on määratletud lõikes 3, et teenuste riigihankelepingu ja teenuste kontsessiooni erinevus seisneb teenuste osutamise eest saadavas tasus. Teenuste riigihankelepinguga kaasneb tasu, mida hankija maksab otse teenuseosutajale, samas kui teenuste kontsessiooni puhul seisneb tasu teenuste osutamise eest vaid õiguses realiseerida seda teenust või sellises õiguses koos tasuga. Teenuseid puudutava lepingu puhul vastab asjaolu, et edukale pakkujale ei maksa otseselt tasu hankija, vaid tal on õigus võtta kolmandatelt isikutelt tasu, direktiivi 2004/17 artikli 1 lõike 3 punktis b sätestatud tasu nõuetele.

Lisaks eeldab teenuste kontsessioon, et kontsessionäär võtab enda kanda teenuse osutamisega seonduva riski. Kui teenuseosutajale ei lähe kõnealuse teenuse osutamisega üle ühtegi seonduvat riski, on asjaomane tehing teenuste riigihankeleping. Isegi kui see risk võib algselt olla väga väike, on teenuste kontsessiooni olemasolu tuvastamiseks igal juhul vaja, et hankija on kontsessionäärile täielikult või vähemalt suures osas üle kandnud riski, mis tekib tal teenuse realiseerimisega.

Teenuste realiseerimisega seotud riski tuleb mõista kui turul esinevat ettenägematut riski, mida võib eelkõige pidada riskiks, mis tuleneb teiste ettevõtjate tekitatud konkurentsist, sellest, et teenuste pakkumine ja nõudlus ei ole tasakaalus, osutatud teenuste eest tasuma kohustatud isikute maksejõuetusest; riskiks, et sissetulekud ei kata teenuse osutamise kulusid, või teenuse osutamata jätmise korral tekkinud kahju eest vastutamisega seotud riskiks. Seevastu teenuse halva korraldamise või ettevõtja valimisel tehtud hindamisveaga seotud riskid ei oma tähtsust lepingu liigitamisel riigihankelepinguks või teenuste kontsessioonilepinguks, sest sellised riskid on vältimatud mõlema lepingu puhul, olgu see siis riigihankeleping või teenuste kontsessioonileping.

(vt punktid 41, 42, 44, 45, 48, 49, 59 ja resolutsiooni punkt 1)
Keywords

Summary



Keywords

1. Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Eksporditoetus – Ettemakse – Tolliladustamisprotseduurile suunatud kaup – Laoarvestuse pidamise kohustus

(Nõukogu määrused nr 565/80 ja nr 2913/92, komisjoni määrus nr 3665/87, muudetud komisjoni määrusega nr 1708/93, ja määrus nr 2454/93)

2. Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Eksporditoetus – Ettemakse – Tolliladustamisprotseduurile suunatud kaup – Laoarvestuse pidamise kohustuse rikkumine

(Nõukogu määrused nr 565/80 ja nr 2913/92, komisjoni määrus nr 3665/87, muudetud komisjoni määrusega nr 1708/93, ja määrus nr 2454/93)

Summary

1. Eksporditoetuste eelfinantseerimist käsitlevaid liidu sätteid, eelkõige määruse nr 3665/87, millega sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad (muudetud eeskätt määrusega nr 1708/93), sätteid koostoimes määruse nr 565/80 põllumajandustoodetele antavate eksporditoetuste ettemaksete kohta sätetega tuleb tõlgendada nii, et tollikontrolli suunatud toodete kohta liidu tollieeskirjade kohaselt laoarvestuse pidamine kujutab endast nende kaupadega seonduva eksporditoetuse ettemakse tegemise tingimust. Asjaomases laoarvestuses sisalduvate teatud kannete õigsuse või vasturääkivustega seonduvaid veel kõrvaldamata kahtlusi puudutavas on siiski võimalik selgust saada muudele täiendavatele dokumentidele tuginedes, tingimusel et pädevad siseriiklikud ametiasutused peavad neid dokumente piisava tõendusjõuga dokumentideks.

(vt punkt 39 ja resolutsiooni punkt 1)

2. Eksporditoetuste eelfinantseerimist käsitlevaid liidu sätteid, eelkõige määruse nr 3665/87, millega sätestatakse põllumajandustoodete eksporditoetuste süsteemi kohaldamise üksikasjalikud ühiseeskirjad (muudetud eeskätt määrusega nr 1708/93), sätteid koostoimes määruse nr 565/80 põllumajandustoodetele antavate eksporditoetuste ettemaksete kohta sätetega tuleb tõlgendada nii, et:

− juhul kui ja kuivõrd on rikutud kohustust pidada tollikontrolli suunatud toodete kohta liidu tollieeskirjade kohaselt laoarvestust, siis ei piisa selleks, et lugeda, et eksportijal on õigus selle kaubaga seotud eksporditoetuste summale, ettemakse saamiseks esitatud maksedeklaratsioonis silmas peetud kaubaga koguselt ja laadilt sarnase kauba ekspordi tõendamisest;

− kui eksportija peab tollilattu paigutatud toodete kohta laoarvestuse pidamise kohustuse rikkumise tõttu kas täielikult või osaliselt tagasi maksma eksporditoetuse ettemaksena saadud summad, tuleb alusetult saadud ning tagasimaksmisele kuuluvat summat määruse nr 3665/87 artikli 33 lõike 1 teise lõigu alusel suurendada 20% võrra.

(vt punktid 47, 55 ja resolutsiooni punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

1. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Sisendkäibemaksu mahaarvamine

(Nõukogu direktiiv 2006/112, artikli 9 lõige 1 ja artikkel 168)

2. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Sisendkäibemaksu mahaarvamine – Mahaarvamisõiguse piiramine

(Nõukogu direktiiv 2006/112, artikkel 168)

Summary

1. Maksukohustuslane võib põhimõtteliselt kasutada tasutud või tasumisele kuuluva käibemaksu mahaarvamise õigust seoses tasulise teenusega, kui kohaldatav siseriiklik õigus võimaldab sellise leiutise kaasaomandi osaluse üleandmist, millega kaasneb selle kasutusõigus.

Mõiste majandustegevus hõlmab tootja, ettevõtja ja teenuseid osutava isiku mis tahes tegevust. Kaubatarnete ja teenuste osutamise mõistetel on kõigil objektiivne olemus ning neid kohaldatakse sõltumata asjaomaste tehingute eesmärkidest või tulemitest. Seega võib leiutise kaasomandi osaluse üleandmine, vaatamata asjaolule, et see ei olnud patendina registreeritud, põhimõtteliselt kujutada endast käibemaksuga maksustatavat majandustegevust. Sellest tulenevalt võib niisugusest tehingust tekkida tasutud või tasumisele kuuluva sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus.

Küsimus, kas kõnealune tehing tehti ainsa eesmärgiga saada maksusoodustust, on ikkagi täielikult asjassepuutumatu selle kindlaksmääramisel, kas see kujutab endast kaubatarnet või teenuste osutamist ja majandustegevust direktiivi 2006/112, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, asjaomaste sätete mõttes.

(vt punktid 45–48 ja resolutsiooni punkt 1)

2. Kuritarvituse olemasolu tuvastamine käibemaksu valdkonnas eeldab ühest küljest seda, et vaatamata direktiivi ja selle üle võtnud siseriiklike õigusnormide asjaomaste sätetega ette nähtud tingimuste formaalsele kohaldamisele, saadakse kõnealuste tehingute tulemusel maksusoodustus, mille andmine oleks vastuolus direktiivi kohaldatavate sätetega taotletava eesmärgiga, ja teisest küljest peab objektiivsetest asjaoludest tulenema, et kõnealuste tehingute peamine eesmärk on maksusoodustuse saamine.

Mis puudutab seda, kuidas maksualaselt käsitleda kaasomandi osaluse üleandmise tehingut, millega kaasneb selle kasutusõigus, siis on siseriikliku kohtu pädevuses tuvastada sisendkäibemaksu mahaarvamisõigusega seotud kuritarvituse olemasolu või selle puudumine, arvestades kõiki põhikohtuasjas kõnealust teenust iseloomustavaid faktilisi asjaolusid.

(vt punktid 52, 54 ja resolutsiooni punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Kaubamärk, millel puudub eristusvõime – Vedela toote pakendi pinna erilisest välimusest koosnev kaubamärk

(Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 7 lõike 1 punkt b)

Summary

Kauba enda välimusest koosnevate ruumiliste kaubamärkide eristusvõime hindamise kriteeriumid ei erine teiste kaubamärgiliikide suhtes kohaldatavatest kriteeriumidest.

Siiski tuleb nende kriteeriumide kohaldamisel võtta arvesse asjaolu, et keskmine tarbija ei pruugi tingimata tajuda kauba enda välimusest koosnevat ruumilist kaubamärki samamoodi kui sõna‑ või kujutismärki, mis koosneb tähisest, mis ei sõltu selle kauba välimusest, mida see tähistab. Igasuguse kujutis‑ või sõnalise osa puudumisel ei tee keskmised tarbijad nimelt harilikult kauba päritolu kohta järeldusi kauba kuju või selle pakendi kuju alusel, mistõttu võib ruumilise kaubamärgi eristusvõimet olla seega raskem tõendada kui sõna‑ või kujutismärgi puhul.

Neil asjaoludel ei puudu määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses eristusvõime üksnes sellisel kaubamärgil, mis erineb märkimisväärselt asjaomase sektori normidest või tavadest ning täidab seega edukalt päritolutähisena oma peamist ülesannet.

See kohtupraktika, mis on välja arendatud ruumiliste kaubamärkide kohta, mis koosnevad kauba enda välimusest või kauba pakendist, näiteks vedelike puhul, mis turustamisel on kauba laadiga seotud põhjustel pakendatud, kehtib ka juhul, kui kaubamärk, mille registreerimist taotletakse, „muu” kaubamärk, mis koosneb vedela kauba pakendi pinna erilisest välimusest. Sellisel juhul ei koosne kaubamärk nimelt ka tähistatavate kaupade vajaliku pakendi välimusest sõltumatust tähisest.

(vt punktid 45–48)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse disainilahendused – Kehtetuks tunnistamise põhjused – Vastuolu varasema disainilahendusega – Disainilahendus, millest asjatundlikule kasutajale jääv üldmulje erineb varasema disainilahenduse jäetud üldmuljest – Asjatundlik kasutaja – Mõiste

(Nõukogu määrus nr 6/2002, artikli 6 lõige 1, artikli 10 lõige 1 ja artikli 25 lõike 1 punkt d)

2. Ühenduse disainilahendused – Apellatsioonimenetlus – Ühenduse kohtusse esitatud hagi – Üldkohtu pädevus – Ilmsed hindamisvead – Ühtlustamisameti hindamisruum

(Nõukogu määrus nr 6/2002, artikkel 61)

Summary

1. Mõistest „asjatundlik kasutaja” tuleb aru saada nii, et see jääb kaubamärgiõiguses kasutatava mõiste „keskmine tarbija” – kellelt ei eeldata mingeid eriteadmisi ning kes üldiselt ei võrdle vastandatud kaubamärke otseselt – ning mõiste „spetsialist” ehk põhjalike tehniliste teadmistega eksperdi vahele. Niisiis võib mõistest „asjatundlik kasutaja” aru saada nii, et selliselt nimetatakse mitte keskmise tähelepanelikkuse astmega kasutajat vaid kasutajat, kes on kas tulenevalt isiklikust kogemusest või vastava valdkonna ulatuslikest teadmistest erilise valvsusega.

Asjatundliku kasutaja olemus viitab sellele, et kui võimalik, võrdleb ta asjaomaseid disainilahendusi otseselt. Sellegipoolest ei saa välistada, et niisugune võrdlemine ei ole asjaomases valdkonnas teostatav või tavapärane eelkõige omaduste tõttu, mis on asjaomaste disainilahendustega kujutavatel kaupadel. Kuna määruses nr 6/2002 ühenduse disainilahenduse kohta ei ole vastavat täpsemat viidet, ei saa asuda seisukohale, et liidu seadusandja kavatses piirata võimalike disainilahenduste hindamise otsesele võrdlusele.

Mis puutub asjatundliku kasutaja tähelepanelikkuse astmesse, siis kuigi asjatundlik kasutaja ei ole nagu piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas keskmine tarbija, kes tajub disainilahendust tervikuna ega uuri selle eri detaile, ei ole ta ka ekspert või spetsialist, kes oleks võimeline üksikasjalikult tähele panema minimaalseid erinevusi, mis võivad vastandatud disainilahenduste puhul esineda. Nii viitab omadus „asjatundlik” sellele, et olemata disainer või tehnikaekspert, tunneb kasutaja asjaomase sektori erinevaid disainilahendusi, tal on teataval määral teadmisi nende disainilahenduste tavaliste detailide kohta ning tulenevalt huvist asjaomaste toodete vastu osutab ta neid tooteid kasutades suhteliselt suurt tähelepanu.

(vt punktid 53, 55, 57 ja 59)

2. Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) otsuse peale esitatud tühistamishagi menetlemisel on Üldkohtul õigus teostada täielikku õiguspärasuse kontrolli ühtlustamisameti hinnangu suhtes, mis puudutab taotleja poolt selleks esitatud tõendeid.

Üldkohtu kohtuliku kontrolli ulatusega seoses võib Üldkohus tõepoolest jätta ühtlustamisametile teatava hindamisruumi, eelkõige kui tegemist on väga tehnilise hindamisega, ja piirduda apellatsioonikoja disainilahendusi puudutavate otsuste omapoolse kontrolli ulatuse osas ilmsete hindamisvigadega.

(vt punktid 66 ja 67)
Keywords

Summary



Keywords

Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Perehüvitised – Pensionärid, kellel on õigus saada pensioni mitme liikmesriigi õigusaktide alusel – Pensionäridele ülalpeetavate laste ja orbude eest makstavad hüvitised – Puudega lapsed

(Nõukogu määrus nr 1408/71, muudetud määrusega nr 1992/2006, artikli 77 lõike 2 punkti b alapunkt i ning artikli 78 lõike 2 punkti b alapunkt i)

Summary

Määruse nr 1408/71, muudetud ja ajakohastatud määrusega nr 118/97 ning muudetud määrusega nr 1992/2006, artikli 77 lõike 2 punkti b alapunkti i ja artikli 78 lõike 2 punkti b alapunkti i tuleb tõlgendada nii, et juhul kui õigus saada peretoetusi endises töökohaliikmesriigis omandati üksnes selle liikmesriigi õigusnormide alusel, on sellistel vanadus‑ ja/või invaliidsuspensioni saavatel pensionäridel või sellise surnud töötaja orvul, kelle suhtes kehtisid mitme liikmesriigi õigusaktid, kuid kelle õigus pensionile ja orvuhüvitisele tuleneb üksnes endise töökohaliikmesriigi õigusnormidest, õigus nõuda selle riigi pädevatelt ametiasutustelt kõnealustes õigusnormides puudega laste puhul ette nähtud peretoetuste maksmist täies ulatuses ja seda vaatamata sellele, et nad ei ole elukohaliikmesriigis taotlenud selle riigi õigusaktides ette nähtud võrreldavat suuremat toetust, sest nad on teinud valiku teise puudega isikute hüvitise kasuks, mis on nimetatud toetustega ühitamatu. See kehtib ka siis, kui elukohaliikmesriigi õigusnormide alusel ei saa huvitatud isikud teha valikut peretoetuste maksmise kasuks selles riigis.

(vt punktid 57, 59 ja resolutsiooni punktid 1 ja 2)
Keywords

Summary



Keywords

1. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Energiatoodete ja elektrienergia maksustamine – Maksuvabastus, mis kehtib energiatoodetele, mida tarnitakse kasutamiseks õhusõiduki kütusena, välja arvatud eraviisilisteks lõbulendudeks – Ulatus

(Nõukogu direktiiv 2003/96, artikli 14 lõike 1 punkt b)

2. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Energiatoodete ja elektrienergia maksustamine – Õhusõidukite ja laevade tootmisel, väljatöötamisel, katsetamisel ja hooldamisel kasutatava mootorikütuse maksuvabastus – Ulatus

(Nõukogu direktiiv 2003/96, artikli 15 lõike 1 punkt j)

Summary

1. Direktiivi 2003/96, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik, artikli 14 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et selles sättes ette nähtud õhusõiduki kütuse maksuvabastus ei kohaldu sellisele ettevõtjale, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kes oma tegevuse edendamiseks kasutab talle kuuluvat lennukit selleks, et tagada oma personali liikmete jõudmine klientide juurde või kaubandusmessidele, kuna sellised sõidud ei ole otseselt seotud selle ettevõtja poolt lennuteenuse osutamisega tasu eest.

(vt punkt 33, resolutsiooni punkt 1)

2. Direktiivi 2003/96 artikli 15 lõike 1 punkti j tuleb tõlgendada nii, et kütus, mis õhusõidukil kulub lendudel angaari ja tagasi, ei kuulu selle sätte kohaldamisalasse.

(vt punkt 39, resolutsiooni punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Kapitali koondumise kaudne maksustamine – Vara suurendamine

(Nõukogu direktiiv 69/335, artikli 4 lõike 2 punkt b)

Summary

Direktiivi 69/335 kapitali suurendamise kaudse maksustamise kohta (muudetud direktiiviga 85/303) artikli 4 lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et äriühingu kahjumi ülevõtmine osaniku poolt enne kahjumi tekkimist endale võetud kohustuse täitmiseks, mille ainus eesmärk on tagada kahjumi katmine, ei suurenda äriühingu vara.

Kuigi äriühingul tekkinud kahjumi ülevõtmist osaniku poolt tuleb üldiselt pidada teenuseks, mis suurendab äriühingu vara, siis eespool kirjeldatud asjaoludel see ei suurene. Erand on põhjendatud asjaoluga, et osaniku poolt varem võetud kohustuse korral ei saa äriühing, kelle huvides kohustus on võetud, olenemata oma majandustegevuse tulemustest näidata mingit kahjumit, kuna see kantakse automaatselt üle osanikule. Seega erijuhul, kus niisugune kohustus on võetud enne äriühingu kahjumi tuvastamist, on teada, et äriühingu majandustegevuse tulemused ei muuda tema majanduslikku potentsiaali.

(vt punktid 21–24, 26 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Liikluskindlustus – Kohustusliku kindlustusega kolmandate isikute kaitseks tagatud kindlustuskatte ulatus – Välistamisklauslid – Õnnetus, mille põhjustas kindlustamata juht

(Nõukogu direktiivid 72/166, 84/5, artikli 2 lõige 1 ja direktiiv 90/232, artikli 1 esimene lõik)

Summary

Mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta vastu võetud kolmanda direktiivi 90/232 artikli 1 esimest lõiku ja teise direktiivi 84/5 artikli 2 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mille toimel kindlustusandja vabastatakse automaatselt liiklusõnnetuses kannatanule hüvitise maksmise kohustusest, kui õnnetuse põhjustas kindlustuspoliisiga kindlustamata juht ja kui kannatanu oli õnnetuse ajal sõidukis kaassõitja, oli selle juhtimiseks kindlustatud ja oli andnud juhile loa seda sõidukit juhtida.

Tõlgendus ei ole erinev sõltuvalt sellest, kas kindlustatud kannatanu teadis, et isik, kellel ta lubas sõidukit juhtida, ei olnud selleks kindlustatud, või kas ta uskus, et juht on kindlustatud, või veel sellest, kas ta sellele asjaolule mõtles.

Nimelt peab esimese direktiivi 72/166 mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust ja sellise vastutuse kindlustamise kohustuse täitmist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 3 lõikes 1 sätestatud kohustuslik liikluskindlustus kaitsma kõiki kannatanuid peale sõidukijuhi, kes kahju põhjustas, välja arvatud juhud, mil kuulub kohaldamisele mõni esimeses, teises või kolmandas direktiivis sõnaselgelt sätestatud eranditest.

(vt punktid 44, 46, 50, resolutsiooni punktid 1 ja 2)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused – Direktiiv 2001/29 – Autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamine infoühiskonnas – Üldsusele edastamine – Mõiste

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/29, artikli 3 lõige 1)

Summary

Direktiivi 2001/29 autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas ja täpsemalt selle artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selles on silmas peetud vaid edastamist üldsusele, kes ei viibi paigas, kus teost esitatakse, ning see ei hõlma teose vahetut edastamist üldsusele avatud kohas ükskõik missugusel teose avaliku või vahetu esitamise viisil.

(vt punkt 41 ja resolutsioon)