ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
20

Kuna Hoge Raad der Nederlanden leidis, et põhikohtuasja lahendamiseks on vaja tõlgendada ühenduse õigust, siis otsustas ta menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas EÜ artiklit 56 koostoimes EÜ artikli 58 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et EÜ artiklis 56 sätestatud keeluga on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt tasakaalustav maksusoodustus, mis on ette nähtud […] fiskaalsele investeerimisfondile, kuna teises liikmesriigis on kõnealuse fondi saadud dividendidelt kinni peetud maks: a) on piiratud summaga, mille Madalmaades elav füüsiline isik oleks võinud maha arvata teise liikmesriigiga sõlmitud maksulepingu alusel; b) väheneb, juhul kui ning niivõrd, kui fiskaalse investeerimisfondi aktsionäride hulgas on füüsilisi isikuid, kes ei ela Madalmaades, või juriidilisi isikuid, kes ei ole kohustatud maksma Madalmaades ettevõtte tulumaksu? 2. Kui vastus esimesele küsimusele on kas osaliselt või täielikult jaatav, siis: a) Kas EÜ artikli 57 lõikes 1 kasutatud mõiste „otseinvesteeringud” hõlmab ka äriühingu aktsiapaki omamist, kui aktsionär hoiab seda ainult investeeringuna ning aktsiapaki suurus ei anna talle otsustavat mõju selle äriühingu juhtimisel või kontrollimisel? b) Kas maksustamisega seotud kapitali vaba liikumise piirang, mis on õigusvastane, kui see mõjutab [Euroopa] Ühenduses piiriülest kapitali liikumist, on EÜ artikli 56 kohaselt samamoodi õigusvastane samadel tingimustel toimuva kapitali piiriülese liikumisega kolmandatesse riikidesse või kolmandatest riikidest? c) Kui vastus teise küsimuse punktile b on eitav, kas siis tuleb EÜ artiklit 56 tõlgendada nii, et selle sättega on vastuolus liikmesriigi kehtestatud piirang fiskaalse investeerimisfondi maksusoodustusele, mida antakse põhjusel, et teises liikmesriigis on kinni peetud maks kõnealuse fondi dividendidelt, samas kui selle piirangu põhjus on asjaolu, et mitte kõik kõnealuse fondi aktsionärid ei ole asjaomase liikmesriigi residendid? 3. Kas eeltoodud küsimustele vastamisel tuleb arvesse võtta: a) asjaolu, et teisest riigist saadud dividendidelt selles riigis kinni peetud maks on suurem kui maks, mis peetakse neilt dividendidelt välismaistele aktsionäridele edasijaotamisel kinni fiskaalse investeerimisfondi asukohajärgses liikmesriigis; b) asjaolu, et fiskaalse investeerimisfondi välismaised aktsionärid elavad või on asutatud riigis, millega nimetatud fondi asukohajärgne liikmesriik on sõlminud lepingu, mis näeb vastastikkuse põhimõttel ette dividendidelt kinnipeetud maksu mahaarvamise; c) asjaolu, et fiskaalse investeerimisfondi välismaised aktsionärid elavad või on asutatud teises EÜ liikmesriigis?”
47

Eeltoodud kaalutlustel tuleb vastata esitatud küsimusele, et EÜ artikli 18 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi sellised õigusnormid, mille kohaselt viimane keeldub üldiselt ja igal juhul sõja või repressioonide tsiviilohvritele suunatud hüvitise maksmisest oma kodanikele üksnes põhjusel, et need ei ela kogu hüvitise maksmise ajavahemikul mitte vastava liikmesriigi, vaid mõne teise liikmesriigi territooriumil.
50

Kuigi on tõsi, et selle tõttu, et liikmesriikidele ei ole sõnaselgelt ette nähtud kohustust kontrollida, kas kehtivate lubade omanikel on juurdepääs II lisa kohasele toimikule, on direktiivi 2002/37 artikli 4 lõikel 1 direktiivi 91/414 artikli 13 lõike 3 punktis d sätestatud andmekaitse kestust vähendav mõju, tuleneb niisugune olukord otseselt esimesena nimetatud sätte sõnastusest. Kuna direktiivi 2002/37 artikli 4 lõike 1 sõnastus on selge ja üheselt mõistetav, siis on õiguskindluse põhimõttega — mis eeldab, et ühenduse õigusnormid võimaldavad huvitatud isikutel teada saada, milline on nende normidega neile kehtestatud kohustuste täpne ulatus (vt 11. detsembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-161/06: Skoma-Lux, EKL 2007, lk I-10841, punktid 36 ja 37) — kooskõlas vaid niisugune tõlgendus, mille kohaselt kehtiva loa omanik ei ole selle normi alusel kohustatud läbivaatamise etapis II lisa kohast toimikut esitama.
6

Direktiivi 91/628 punkt 48 „Jootmise ja söötmise vahemik, veo kestus ja puhkeajad” sätestab: „[…] 2. [Artiklis 1] osutatud liikide hulka kuuluvate loomade vedu ei tohi kesta üle kaheksa tunni. 3. [Ala][p]unktis 2 osutatud veo maksimaalset kestust võib pikendada, kui transpordivahend vastab järgmistele lisanõuetele: — põrandal on piisavalt allapanu, — transpordivahendis on sobiv sööt vastavalt veetavatele loomaliikidele ja veo kestusele, — loomadele on otsene juurdepääs, — transpordivahendis on piisav ventilatsioon, seda võib reguleerida sõltuvalt temperatuurist (sise- ja välistemperatuur), — transpordivahendis on teisaldatavad paneelid eraldi lahtrite moodustamiseks, — sõidukitel on seadmed veevarustusesüsteemiga ühendamiseks peatuste ajal, […] 4. Jootmise ja söötmise ajavahemikud, veo kestus ja puhkeajad maateesõidukite kasutamisel, mis vastavad punkti 3 nõuetele, on määratletud järgmiselt: […] d) Kõikidele teistele [artiklis 1] osutatud liikidesse kuuluvatele loomadele tuleb pärast 14-tunnist teekonda anda vähemalt ühetunnine puhkeaeg, mis on piisav selleks, et anda neile eelkõige vedelikku ja vajaduse korral ka sööta. Pärast sellist puhkeaega võib neid vedada veel 14 tundi. […] 7. a) Loomi ei tohi vedada meritsi, kui veo maksimaalne kestus ületab [ala]punktis 2 sätestatud kestuse, kui [ala]punktides 3 ja 4 sätestatud tingimused ei ole täidetud, välja arvatud veo kestused ja puhkeajad. b) Meretranspordi puhul regulaarse otseühenduse abil ühenduse kahe geograafilise punkti vahel, milleks kasutatakse sõidukeid, mis laaditakse laevadele ilma loomi maha laadimata, tuleb loomadele pärast mahalaadimist sihtkoha sadamas või selle vahetus läheduses anda 12 tundi puhkust, [välja arvatud siis,] kui veo kestus merel on selline, et see kuulub [ala]punktides 2–4 sätestatud üldkava alla. […]” [täpsustatud tõlge]
71

Kuigi ei ole lubatav, et turgu valitsevat seisundit omav ravimitootja lõpetab pikaajalise kliendi tavaliste tellimuste täitmise liikmesriigis, kus ravimite hinnad on võrdlemisi madalad, ainuüksi seetõttu, et see klient ekspordib asjaomase liikmesriigi turu varustamise kõrvalt teatud osa oma tellimustest teistesse liikmesriikidesse, kus hinnad on kõrgemad, on siiski lubatav, et see ettevõtja astub mõistlikul ja proportsionaalsel moel vastu oma ärihuvisid ähvardavale ohule, mida võib endast kujutada sellise ettevõtja tegevus, kes soovib, et talle tarnitaks esimeses liikmesriigis olulises koguses tooteid, mis on suunatud peamiselt paralleelekspordiks.
43

Kohtutoimikut silmas pidades tuleb igaks juhuks märkida, et EMÜ asutamislepingu artikli 67 lõige 1 (hiljem EÜ asutamislepingu artikli 67 lõige 1, tunnistatud kehtetuks Amsterdami lepinguga) ei toonud kaasa kapitali liikumise piirangute kaotamist üleminekuperioodi lõpuks, nende kaotamine on EMÜ asutamislepingu artikli 69 ja artikli 70 lõike 1 (hiljem vastavalt EÜ asutamislepingu artiklid 69 ja 70, tunnistatud kehtetuks Amsterdami lepinguga) alusel vastu võetud nõukogu 24. juuni 1988. aasta direktiivi 88/361/EMÜ asutamislepingu artikli 67 rakendamise kohta (EÜT L 178, lk 5; ELT eriväljaanne 10/01, lk 10) tagajärg (vt . aasta otsus kohtuasjas C-484/93: Svensson ja Gustavsson, EKL 1995, lk I-3955, punktid 5 ja 6). Selle direktiivi artikli 6 lõike 1 kohaselt pidi direktiiv olema siseriiklikku õigusesse üle võetud hiljemalt 1. juuliks 1990, s.o pärast põhikohtuasjas asjassepuutuva ajavahemiku lõppu.
32

Sellest tuleneb, et käesoleval juhul ei piisa vaid kinnitusest, et asjaomased tarned on tunnistatud salajaseks, kuna nad on seotud eriliste julgeolekumeetmetega, või et ühenduse õigusnormidest on vaja kõrvale kalduda liikmesriigi oluliste julgeoluhuvide kaitseks, et tõendada seda, et esinevad tegelikult direktiivi 93/36 artikli 2 lõike 1 punktis b sätestatud erandi kohaldamist õigustavad erilised asjaolud.
114

Eelotsusetaotluste põhjenduste uurimise põhjal väidab Confebask, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates nõuab majandusliku autonoomia kriteerium autonoomse territooriumi ja ülejäänud Hispaania majanduslikku diferentseerimist maksuküsimustes, nii et võimalik turu ühtsuse põhimõte võib tegeliku autonoomia olemasolu kahtluse alla seada. Confebask rõhutab siiski, et eespool viidatud kohtuotsus Portugal vs. komisjon ei nõua mingil juhul sellise asjaolu esinemist, nagu seda on „erinev majanduslik raamistik”, mida tegelikult ei ole isegi liikmesriikide vahel Euroopa Ühenduses, mis on ulatuslikult lõimunud majanduslik ja sotsiaalne üksus. Ainus asjassepuutuv seik on see, et määratletud piirkonnas ei tohi keskmist maksukoormust toetada keskvalitsuselt pärit ülekannetega, mis tähendab seda, et territoriaalüksuse maksuküsimustes vastu võetud otsustest tingitud poliitiline ja majanduslik risk jääb viimase kanda, kusjuures sellist nõuet nimetatakse Hispaania õiguses „fiskaalvastutuse põhimõtteks”. Nii on see ajalooliste alade puhul, kuna fiskaalvastutus on rahanduskokkuleppes ette nähtud süsteemi lahutamatu osa.
Euroopa Kohtu (viies koda) 11. septembri 2008. aasta otsus – komisjon vs. Iirimaa

(kohtuasi C‑316/06)

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Keskkond – Direktiiv 91/271/EMÜ – Reostus ja kahju – Asulareovee puhastamine

1. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Vaidlusese – Kindlaksmääramine kohtueelses menetluses (EÜ artikkel 226) (vt punkt 16)

2. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Kohtueelne menetlus – Märgukiri – Vaidluseseme piiritlemine – Põhjendatud arvamus – Etteheidete täpne sõnastamine (EÜ artikkel 226) (vt punktid 17–18)

3. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Põhjendatuse kontrollimine Euroopa Kohtu poolt – Arvesse võetav olukord – Olukord põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpul (EÜ artikkel 226) (vt punkt 20)

4. Liikmesriigid – Kohustused – Direktiivide täitmine – Kohustuste rikkumine – Siseriiklikul õigusel põhinev õigustus – Vastuvõetamatus (EÜ artikkel 226) (vt punktid 30–31)

Ese

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Nõukogu 21. mai 1991. aasta direktiivi 91/271/EMÜ asulareovee puhastamise kohta (EÜT L 135, lk 40; ELT eriväljaanne 15/02, lk 26) artikli 4 lõigete 1 ja 3 rikkumine – Selle tagamata jätmine, et mitme linnastu (Bray, Howth, Letterkenny, Shanaganagh, Sligo ja Tramore County) asulareovesi läbiks enne ärajuhtimist bioloogilise puhastuse või sellega samaväärse puhastuse.

Resolutsioon

1. Tuvastada, et kuna Iirimaa ei ole esiteks taganud, et hiljemalt 31. detsembriks 2000 läbib linnastutest IE22, Bray, IE31, Howth, IE34, Letterkenny, IE40, Shanaganagh, IE41, Sligo ja IE45, Tramore County Waterford pärinev kogumissüsteemidesse sisenev asulareovesi enne ärajuhtimist bioloogilise puhastuse või sellega samaväärse puhastuse, ega ole teiseks taganud, et kõnesolev reovesi vastab samaks tähtpäevaks nõukogu 21. mai 1991. aasta direktiivi 91/271/EMÜ asulareovee puhastamise kohta I lisa punkti B asjakohastele nõuetele, siis on Iirimaa rikkunud kohustusi, mis tal on tulenevalt kõnealuse direktiivi artikli 4 lõigetest 1 ja 3.

2. Mõista kohtukulud välja Iirimaalt.
17

Seaduse nr 289/2002 artikli 9 lõike 2 punkti b kohaselt tähendab maksuvõla automaatne tasutuks lugemine seda, et iga maksustamisperioodi kohta tasutakse „2% maksukohustuslase kaupade ja teenuste müügi käibemaksusummast, mis muutus sissenõutavaks sellel maksustamisperioodil” ja 2% „sama perioodi jooksul mahaarvatavast” kaupade ja teenuste sisendkäibemaksusummast, ning need summad liidetakse. Kui käibemaks või sisendkäibemaks ületab 200000 eurot, väheneb see määr 1,5%-ni ja kui käibemaks või sisendkäibemaks on üle 300000 euro, väheneb see määr 1%-ni. Kui selle sätte kohaldamisel tuleb tasuda üle 11600000 euro, vähendatakse seda summat ületavat osa 80% võrra. Nimetatud seaduse artikli 9 lõikes 6 on ka sätestatud iga aasta kohta miinimummakse 500 eurot, kui maksukohustuslase käive on kuni 50000 eurot, 600 eurot, kui käive on vahemikus 50000–180000 eurot, ja 700 eurot, kui käive on üle 180000 euro.
Kõigist eeltoodud kaalutlustest lähtudes tuleb esimesele küsimusele vastata, et EÜ artiklit 25 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus õigusnorm, mille kohaselt on kodumaised elektrienergia ostjad kohustatud maksma oma võrguoperaatorile lisatasu selles liikmesriigis toodetud ja imporditud elektrikoguse eest, mis neile üle kanti, kui võrguoperaator peab selle lisatasu üle andma seadusandja poolt selleks määratud äriühingule, mis on nelja kodumaise elektritootja tütarettevõtja ning oli varem kogu toodetava ja imporditava elektri kulude operaator, ning kui seda lisatasu tuleb täies ulatuses kasutada turule mittevastavate kulude katmiseks, mida see äriühing on otseselt kohustatud katma, kusjuures selle tulemusel hüvitavad kõnealusele äriühingule makstavad summad täielikult ülekantavalt kodumaiselt elektrilt arvestatava maksu.

Eeltoodu kehtib ka siis, kui kodumaised elektritootjad on kohustatud need kulud katma ja kui jõusolevate lepingute tõttu sai määratud äriühing selles liikmesriigis toodetud elektri ostuhinna tasumisega, dividendide maksmisega erinevatele kodumaistele elektritootjatele, mille tütarettevõtja määratud äriühing on, või mis tahes muul viisil anda lisatasust tuleneva eelise täielikult üle kodumaistele elektritootjatele.

EÜ artiklit 90 tuleb tõlgendada nii, et sama õigusnorm on sellega vastuolus juhul, kui ülekantud elektrilt tasutud maksu tulu kasutatakse turule mittevastavate kulude katmiseks üksnes osaliselt, st kui määratud äriühingule makstud summa hüvitab vaid osa ülekantud kodumaiselt elektrilt arvestatavast maksust.
20

Kaaludes küsimust nende õigusaktide vastavusest ühenduse õigusele, otsustas Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas kehtivate maagaasi jaotamise kontsessioonide — mis olid algselt antud ilma hankemenetluseta — automaatne ja üldine pikendamine kuni 31. detsembrini 2007 on kooskõlas EÜ artiklitega 43, 49 ja artikli 86 lõikega 1 ning võrdse kohtlemise, diskrimineerimise keelu ja läbipaistvuse põhimõtetega? 2. Kas kehtivate maagaasi jaotamise kontsessioonide — mis olid algselt antud ilma hankemenetluseta — täiendavad automaatsed pikendamised kuni 31. detsembrini 2009 on kooskõlas EÜ artiklitega 43, 49 ja artikli 86 lõikega 1 ning võrdse kohtlemise, diskrimineerimise keelu ja läbipaistvuse põhimõtetega juhul, kui: a) kontsessionäär on ühinenud teise äriühinguga, mille tõttu on võimalik teenust osutada tarbijaskonnale, mis on võrreldes ühineva äriühingu algse tarbijaskonnaga kaks korda suurem; b) kontsessionäär on omandanud üle 100000 lõpptarbija või kui jaotatava gaasi kogus on üle 100 miljoni kuupmeetri aastas või kui tema tegevuspiirkond vastab vähemalt kogu maakonna territooriumile; c) vähemalt 40% kontsessionääri osa- või aktsiakapitalist on jagatud eraisikutest osanike või aktsionäride vahel? 3. Kas selline kehtivate maagaasi jaotamise kontsessioonide pikendamine, nagu on kirjeldatud esimeses ja teises küsimuses, on kooskõlas direktiivi 2003/55[…] põhjendustega 4, 8, 10 ja 18 ning sama direktiivi artikli 23 lõikega 1, EÜ artikliga 10 ning mõistlikkuse ja proportsionaalsuse põhimõtetega, võttes eriti arvesse: a) [liikmes]riikidele pandud kohustust saavutada maagaasituru liberaliseerimine 1. juuliks 2007; b) [liikmes]riikidele kehtestatud keeldu võtta vastu või säilitada siseriiklikke õigusnorme, mis on vastuolus maagaasituru liberaliseerimisega; c) [liikmes]riikidele pandud kohustust kehtestada mõistliku pikkusega üleminekuperiood objektiivsetel tingimustel?”
53

Lisaks tuleneb käesoleva kohtuotsuse punktis 36 viidatud kohtupraktikast, et selles sättes ettenähtud menetluslikud tagatised on kindlustatud vaid siis, kui õigustatud isikutel on võimalus vaidlustada otsus ühenduste kohtus vastavalt EÜ artikli 230 neljandale lõigule. Seda põhimõtet kohaldatakse nii siis, kui otsus on tehtud põhjendusel, et komisjon leiab, et abi on ühisturuga kokkusobiv, kui ka siis, kui ta on seisukohal, et abi olemasolu tuleb kõrvale jätta.
41

Arvestades kõiki eelnevaid kaalutlusi koos, tuleb esimesele, teisele ja kolmandale küsimusele vastata, et EÜ artikleid 43 ja 49 koostoimes EÜ artiklitega 48 ja 55 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus sellised õigusnormid, nagu on põhikohtuasjas vaidluse all, mis keelavad eraõiguslikes raviasutustes osutatavate meditsiiniliste ja kirurgiliste raviteenuste reklaamimise üleriigilise levikuga telekanalites, samas kui see reklaam on teatud tingimustel lubatud kohalikes telekanalites.
42

Samuti tuleb nentida, et käesoleva otsuse punktides 31 ja 34 sisalduv järeldus, mille kohaselt on komisjonil õigus piirata aine lisamist määruse nr 2377/90 II lisasse sõltuvalt selle kasutamisviisist, ei ole mingil moel ümber lükatud Poola valitsuse argumentidega, mille kohaselt ta väitis, et määrus nr 1873/2003 on vastuolus direktiivi 96/22 sätetega, mille alusel on lubatud progesterooni kasutamine intramuskulaarse süstelahusena.
56

Eeltoodud kaalutlustest lähtuvalt tuleb esimese küsimuse esimesele osale ning teisele ja kolmandale küsimusele vastata, et direktiivi 2000/78 ja eelkõige selle artiklit 1 ning artikli 2 lõiget 1 ja lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et neis sätetes ette nähtud otsese diskrimineerimise keeld ei ole piiratud üksnes nende isikutega, kes on ise puudega. Kui tööandja kohtleb puudeta töötajat halvemini, kui on koheldud, koheldakse või võidakse kohelda teist töötajat samalaadses olukorras ning kui on tõendatud, et asjaomase töötaja halvema kohtlemise aluseks on see, et puue on tema lapsel, kellele ta tagab vajaliku hoolduse põhiosas ise, rikutakse sellise kohtlemisega kõnealuse direktiivi artikli 2 lõike 2 punktis a sätestatud otsese diskrimineerimise keeldu.
78

Kolmandaks tuleb märkida seoses L & D argumendiga, mille kohaselt lähtus Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 86 ekslikult asjaolust, et kaubamärki ARBRE MAGIQUE on kasutatud pikaajaliselt, samastades kaubamärgi registreerimise taotluse kuupäeva selle kaubamärgi tegeliku kasutamise ajaga, et sellel väitel puudub faktiline alus. Vastupidi apellandi väidetele ei ole Esimese Astme Kohus kaubamärgi ARBRE MAGIQUE pikaajalise kasutamise tuvastamiseks tuginenud selle kaubamärgi registreerimise taotluse kuupäevale, vaid sellele, et kõnealune kasutamine on Itaalias pikaajaline, mida L & D ei ole pealegi vaidlustanud. Peale selle, kuna ei ole väidetud, et Esimese Astme Kohtu järeldused on moonutatud, ei saa nende järelduste aluseks olevaid asjaolusid Euroopa Kohus apellatsiooni korras kontrollida.
55

Vähemalt ühe pidepunkti selleks annab asjaolu, et määruse nr 68/2004 põhjenduse 3 kohaselt on vaja avalikkusele kättesaadavat ühtlustatud loetelu, milles on eraldi märgitud esemed, mida reisijatel on keelatud viia julgestuspiirangualadele ja õhusõiduki salongi. Nimetatud määruse nr 68/2004 põhjenduses esile tõstetud vajadus ühtlustatud loetelu järgi näitab, et määrusele nr 2320/2002 lisatud loendit ka tegelikult muudeti.
46

Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Austria Vabariik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud välja mõista Austria Vabariigilt. Sama artikli lõike 4 esimese lõigu alusel kannavad menetlusse astunud Saksamaa Liitvabariik, Leedu Vabariik, Ungari Vabariik ja Soome Vabariik oma kohtukulud ise.
46

Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna komisjon on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Rootsi Kuningriik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud välja mõista Rootsi Kuningriigilt. Sama artikli lõike 4 esimese lõigu alusel kannavad menetlusse astunud Leedu Vabariik, Ungari Vabariik ja Soome Vabariik oma kohtukulud ise.
35

Kuigi ühelt poolt on õige, et 11. mai 2000. aasta otsuse kohtuasjas C-37/98: Savas (EKL 2000, lk I-2927) punktid 69 ja 70 toetavad tõlgendust, mille kohaselt lisaprotokolli artikli 41 lõige 1 keelab üldiselt uute piirangute kehtestamise ja see keeld on kohaldatav ka territooriumile sisenemise ja seal viibimise õiguse suhtes, nii et piisab selle välja selgitamisest, kas kõnealuse meetme eesmärk või tagajärg on allutada Türgi kodanik asutamisõigust või teenuste osutamise vabadust puudutavas piiravamatele tingimustele kui need, mis olid kohaldatavad lisaprotokolli jõustumisel (vt samas tähenduses eespool viidatud kohtuotsus Abatay jt, punkt 116), on sellele tõlgendusele vastu vaieldud, et nimetatud säte ei saa kujutada endast liikmesriikide sellise üldise õigustandva pädevuse külmutamist, mis võib mis tahes moel mõjutada Türgi kodanike olukorda.
1.

Komisjoni 18. märtsi 1998. aasta määruse (EÜ) nr 615/98, millega kehtestatakse eksporditoetuste korra üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses elusveiste heaoluga vedamise ajal, artiklit 1 ja artikli 5 lõikeid 3 ja 7 tuleb tõlgendada nii, et eksporditoetuste valdkonnas pädevust omav liikmesriigi ametiasutus võib otsustada, et loomade vedamine ei toimunud kooskõlas nõukogu . aasta direktiivi 91/628/EMÜ, mis käsitleb loomade kaitset vedamise ajal ja millega muudetakse direktiive 90/425/EMÜ ja 91/496/EMÜ (muudetud nõukogu . aasta direktiiviga 95/29/EÜ), sätetega, isegi kui riiklik veterinaararst on vastavalt selle määruse artikli 2 lõikele 3 kinnitanud, et kõnealune vedu oli nimetatud direktiivi sätetega kooskõlas. Niisuguse järelduse tegemiseks peab ametiasutus tuginema loomade heaolu puudutavatele objektiivsetele asjaoludele, mis võivad seada kahtluse alla eksportija esitatud dokumendid, samas – juhul, kui see on asjakohane – on eksportija kohustatud tõendama seda, miks ei ole asjakohased need tõendid, millele pädev ametiasutus tugines, kui tegi järelduse direktiivi 91/628 (muudetud direktiiviga 95/29) järgimata jätmise kohta.
82

Direktiivis 2006/24 ette nähtud meetmed ei too aga iseenesest kaasa liikmesriikide õiguskaitseorganite sekkumist. Eeskätt selle direktiivi artiklist 3 tulenevalt on ette nähtud, et teenusepakkujad peavad säilitama üksnes need andmed, mis kaasnevad asjaomaste sideteenuste osutamisega või mida selle raames töödeldakse. Need andmed on üksnes sellised, mis on tihedalt seotud pakkujate majandustegevuse teostamisega.
57

Direktiiviga 2004/38, mille ülevõtmistähtaeg möödus 30. aprillil 2006 ning mis ei olnud seega käesoleva kohtuasja asjaolude toimumise ajal kohaldatav, tunnistati kaks eespool mainitud direktiivi kehtetuks, kuid selle artiklis 7 on üldiselt üle võetud kriteeriumid, mis on teiste liikmesriikide kodanike elamisõiguse osas samalaadsed nende direktiividega kehtestatutega, ning selle artikli 27 lõikes 1 nende kohta käivad piirangud. Lisaks on nimetatud direktiivi artikli 8 lõikes 1 ette nähtud, et vastuvõttev liikmesriik võib nõuda, et liidu kodanik, kes soovib tema territooriumil viibida kauem kui kolm kuud, registreeriks ennast asjaomases ametiasutuses. Sellega seoses võib vastuvõttev liikmesriik artikli 8 lõike 3 kohaselt nõuda, et ta esitaks erinevaid dokumente ja andmeid, mille alusel oleks sellel ametiasutusel võimalik järeldada, et elamisõiguse tekkimise aluseks olevad tingimused on täidetud.