Kohtuasi C‑438/14

Nabiel Peter Bogendorff von Wolffersdorff

versus

Standesamt der Stadt Karlsruhe

ja

Zentraler Juristischer Dienst der Stadt Karlsruhe,

(Amtsgericht Karlsruhe esitatud eelotsusetaotlus)

„Eelotsusetaotlus — Liidu kodakondsus — ELTL artikkel 21 — Õigus liikmesriikides vabalt liikuda ja elada — Liikmesriigi seadus, mis käsitleb privileegide kaotamist ja uute aadlitiitlite andmise keeldu — Selle liikmesriigi täisealise kodaniku perekonnanimi, mis on omandatud sellises teises liikmesriigis alaliselt elamise jooksul, mille kodanik see isik samuti on — Aadliseisuse tunnuseid sisaldav nimi — Elukoht esimeses liikmesriigis — Esimese liikmesriigi ametiasutuste keeldumine kanda teises liikmesriigis omandatud nime perekonnaseisuregistrisse — Põhjendatus — Avalik kord — Vastuolu Saksa õiguse oluliste põhimõtetega”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (teine koda) 2. juuni 2016. aasta otsus

Liidu kodakondsus – Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil – Liikmesriigi seadus, mis käsitleb privileegide kaotamist ja uute aadlitiitlite andmise keeldu – Liikmesriigi kodanik, kellel on ka teise liikmesriigi kodakondsus ja kes on selles teises liikmesriigis omandanud vabalt valitud ja mitut aadlitiitlit sisaldava nime – Esimese liikmesriigi ametiasutuste kohustus seda nime tunnustada – Puudumine – Põhjendamine avalikust korrast lähtuvate kaalutlustega – Kontrollimine liikmesriigi kohtu poolt

(ELTL artikkel 21)

ELTL artikli 21 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi ametiasutused ei pea tunnustama selle liikmesriigi kodaniku nime, kui see kodanik on samal ajal teise liikmesriigi kodanik ja ta on omandanud selles teises liikmesriigis nime, mille ta vabalt valis ja mis sisaldab mitut aadlitiitlit, mis ei ole esimesena nimetatud liikmesriigi õiguse kohaselt lubatud, juhul kui on leidnud tõendamist – seda peab kontrollima liikmesriigi kohus –, et niisugune tunnustamisest keeldumine on selles kontekstis põhjendatud avalikust korrast lähtuvate kaalutlustega, kuivõrd see on sobiv ja vajalik, tagamaks kõigi selle liikmesriigi kodanike seaduse ees võrdsuse põhimõtte järgimine.

Täpsemalt tuleb liikmesriigi kohtul hinnata, kas perekonnaseisu asjades pädevad esimese liikmesriigi ametiasutused ei läinud kaugemale sellest, mis oli vajalik nende taotletava põhimõttelise tähtsusega põhiseadusliku eesmärgi saavutamiseks, kui nad keeldusid tunnustamast huvitatud isiku poolt teises liikmesriigis omandatud nime põhjusel, et eesmärgi tagada kõigi esimese liikmesriigi kodanike seaduse ees võrdsuse põhimõtte järgimine eeldab, et selle liikmesriigi kodanikel peab teatavatel tingimustel olema keelatud omandada ja kasutada nimes aadlitiitleid või nendele tiitlitele viitavaid osi, mis võivad panna uskuma, et selle nime kandja on sellises seisuses.

Seejuures tuleb liidu kodanikele ELL artikliga 21 antud õiguse vabalt liikuda ja liikmesriigi seadusandja kehtestatud piirangutega aadlitiitlite kasutamisele ja keeluga taasluua mulje aadlipäritolust kaitstavate õiguspäraste huvide omavahelisel kaalumisel arvesse võtta erinevaid tegureid. Olgugi et need tegurid ei saa iseenesest kujutada piirangu põhjendust, tuleb neid arvesse võtta proportsionaalsuse kontrollimisel.

Nii tuleb ühest küljest arvesse võtta asjaolu, et huvitatud isik on seda õigust kasutanud ning tal on nii esimese kui ka teise liikmesriigi kodakondsus, et teises liikmesriigis omandatud nime osad, mis esimese liikmesriigi ametiasutuste hinnangul rikuvad avalikku korda, ei kujuta endast aadlitiitleid ei esimeses ega teises liikmesriigis, ja et esimese liikmesriigi kohus, kes kohustas pädevaid ametiasutusi kandma registrisse huvitatud isiku tütre aadlitiitlitest koosneva nime sellisel kujul, nagu see oli registreeritud teise liikmesriigi ametiasutuste poolt, ei leidnud, et see kanne oleks avaliku korraga vastuolus. Teisest küljest tuleb arvesse võtta ka asjaolu, et nimevahetus on toimunud huvitatud isiku puhtalt isiklikel põhjustel, et sellest tulenev nimede lahknevus ei ole tingitud ei tema sünni, lapsendamise ega teise liikmesriigi kodakondsuse omandamisega seotud asjaoludega ja et teises liikmesriigis valitud nimi sisaldab osi, mis ei ole esimeses või teises liikmesriigis küll ametlikult aadlitiitlid, kuid loovad mulje aadlipäritolust.

Igal juhul tuleb rõhutada, et kuigi avalikust korrast ja esimese liikmesriigi kodanike seaduse ees võrdsuse põhimõttest tulenev objektiivne põhjus võib juhul, kui see on paikapidav, põhjendada huvitatud isiku perekonnanime muutmise tunnustamisest keeldumist, ei saa see põhjendada keeldumist tunnustada tema eesnimesid.

(vt punktid 79–84 ja resolutsioon)