ÜLDKOHTU OTSUS (apellatsioonikoda)

27. veebruar 2015

Kohtuasi T‑430/13 P

Euroopa Majandus‑ ja Sotsiaalkomitee (EMSK)

versus

Mohammed Achab

Apellatsioonkaebus – Avalik teenistus – Ametnikud – Töötasu – Kodumaalt lahkumise toetus – Naturalisatsioon – Personalieeskirjade VII lisa artikli 4 lõike 1 punktid a ja b – Alusetult saadu tagastamine – Personalieeskirjade artikli 85 esimene lõige

Ese: Apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu (kolmas koda) 26. juuni 2013. aasta otsuse peale kohtuasjas F‑21/12: Achab vs. EMSK (EKL AT, EU:F:2013:95) selle otsuse tühistamiseks.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Jätta Euroopa Majandus‑ ja Sotsiaalkomitee (EMSK) kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja M. Achabi kohtukulud käesolevas kohtuastmes.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Alusetult saadu tagastamine – Tingimused – Maksmise ilmne alusetus – Kriteeriumid

(Personalieeskirjad, artikkel 85)

2. Ametnikud – Töötasu – Kodumaalt lahkumise toetus – Sündmus, mis põhjendab toetusesaaja olukorra uuesti läbivaatamist administratsiooni poolt – Ulatus – Kodakondsuse muutmine

(Personalieeskirjad, VII lisa artikli 4 lõike 1 punktid a ja b)

3. Euroopa Liidu õigus – Põhimõtted – Liidu alusetu rikastumise keelu põhimõte – Mõiste

4. Apellatsioonkaebus – Väited – Väide, mis on suunatud Avaliku Teenistuse Kohtu kohtukulusid puudutava otsuse vastu – Vastuvõetamatus kõigi teiste väidete tagasilükkamise korral

(Euroopa Kohtu põhikiri, I lisa artikli 11 lõige 2)

1. Personalieeskirjade artikli 85 kohaselt nõutakse sisse kõik enammakstud summad, kui selline maksmise alusetus ei saanud hoolsale ametnikule märkamatuks jääda. Sellega seoses tuleb igal konkreetsel juhul võtta arvesse asjaomase ametniku võimet vajalikku kontrolli teostada.

Peale selle ei tähenda artikli 85 esimeses lõigus sisalduv väljend „nii ilmne” seda, et alusetuid makseid saanud ametnikult ei eeldata mingitki järelemõtlemist ega kontrolli. Vastupidi, summa tuleb tagasi maksta, kui viga ei saanud märkamatuks jääda tavapäraselt hoolsale ametnikule, kellelt eeldatakse tema töötasule kohalduvate eeskirjade tundmist.

Lisaks võtab liidu kohus sellega seoses arvesse asjaolusid, mis puudutavad ametniku vastutuse taset, tema palgaastet ja tööstaaži, toetuse andmise tingimusi käsitlevate personalieeskirjade sätete selgust ning olulisi muutusi tema isiklikus ja perekondlikus olukorras, kui vaidlusaluse summa maksmine sõltub sellele olukorrale administratsiooni poolt antud hinnangust. Seega peaks suhteliselt kõrgel palgaastmel olev ametnik, kellel on liidu avalikus teenistuses pikk tööstaaž, olema võimeline aru saama, et talle tehtavad maksed on alusetud.

Tingimust, et summa alusetult maksmine peab olema nii ilmne, et see ei oleks saanud asjaomasele isikule märkamatuks jääda, ei saa kontrollida nii, et tööstaaži kriteeriumit peetakse teistest kriteeriumitest – nagu palgaaste ja täidetavad tööülesanded – tähtsamaks, vaid seda tuleb teha kõikide selliste asjaolude alusel, millest lähtudes on võimalik kindlaks teha, mil määral oleks asjaomane isik pidanud makstud summa alusetusest teadma.

(vt punktid 29–32)

Viited:

Euroopa Kohus: kohtuotsused. 11.7.1979, Broe vs. komisjon, 252/78, EKL, EU:C:1979:186, punktid 13 ja 14; 17.1.1989, Stempels vs. komisjon, 310/87, EKL, EU:C:1989:9, punktid 10 ja 11, ja kohtumäärus, 14.7.2005, Gouvras vs. komisjon, C‑420/04 P, EKL, EU:C:2005:482, punkt 59.

Üldkohus: kohtuotsused, 28.2.1991, Kormeier vs. komisjon, T‑124/89, EKL, EU:T:1991:12, punktid 17 ja 18; 24.2.1994, Stahlschmidt vs. parlament, T‑38/93, EKL AT, EU:T:1994:23, punkt 19; 27.2.1996, Galtieri vs. parlament, T‑235/94, EKL AT, EU:T:1996:22, punkt 46 ja seal viidatud kohtupraktika; 5.11.2002, Ronsse vs. komisjon, T‑205/01, EKL AT, EU:T:2002:269, punkt 47 ja seal viidatud kohtupraktika, ja 2.3.2004, Di Marzio vs. komisjon, T‑14/03, EKL AT, EU:T:2004:59, punkt 91.

2. Ametnike jaoks, kes ei ole oma teenistuskohariigi kodanikud, kaob õigus või keeldutakse kodumaalt lahkumise toetuse maksmisest üksnes siis, kui asjaomase isiku alaliseks elukohaks on tema tulevane teenistuskohariik olnud võrdlusperioodil kokku viis aastat. Seevastu ametnike jaoks, kel on teenistuskohariigi kodakondsus, on asjaolu, et nad säilitasid alalise elukoha või nende alaliseks elukohaks sai isegi väga lühikeseks ajaks kümneaastasel võrdlusperioodil teenistuskohariik, piisav, et kaob õigus või keeldutakse selle toetuse maksmisest.

Kuigi personalieeskirjade VII lisa artikli 4 lõike 1 punkt a on üheselt mõistetav, võib asjaomase isiku olukorra hindamiseks olla vajalik tõlgendada ka nimetatud lisa artikli 4 lõike 1 punkti b. Selline olukord võib tekkida juhul, kui ametnik, kes oli tööleasumise ajal kolmanda riigi kodanik ja vaatamata asjaolule, et ta elas kolm aastat enne tööleasumist töökohariigis, sai kodumaalt lahkumise toetust personalieeskirjade VII lisa artikli 4 lõike 1 punkti a alusel, ning töökohariigi kodakondsuse omandamise tõttu keelduti talle personalieeskirjade VII lisa artikli 4 lõike 1 punkti b alusel kodumaalt lahkumise toetuse maksmisest, kuna ta elas kümme aastat enne tööleasumist töökohariigis.

Seega, kuna asjaolu, et tavapäraselt hoolas ametnik elas enne teenistusse asumise kuupäeva lõppenud viie aasta jooksul kolm aastat töökohariigis, ei takistanud talle kodumaalt lahkumise toetuse maksmist, võis ta õigustatult eeldada, et sama periood ei osutu takistuseks sama toetuse maksmisele juhul, kui ta omandab töökohariigi kodakondsuse.

(vt punktid 53–56)

3. Liikmesriikidele ühiste õiguspõhimõtete kohaselt on isikul, kellele on tekitatud kahju, mistõttu on suurenenud teise isiku vara, ilma et sellisel rikastumisel oleks mingitki õiguslikku alust, üldjuhul õigus nõuda rikastujalt välja alusetult saadu selle kahju ulatuses. Sellise nõude rahuldamiseks on tingimata vaja, et rikastumisel puuduks kehtiv õiguslik alus.

(vt punkt 60)

Viide:

Euroopa Kohus: kohtuotsus, 16.12.2008, Masdar (UK) vs. komisjon, C‑47/07 P, EKL, EU:C:2008:726, punktid 44 ja 46.

4. Euroopa Kohtu põhikirja I lisa artikli 11 lõikest 2 nähtub, et apellatsioonkaebuse alus ei saa olla üksnes kohtukulude summa või see, kumb pool on kohustatud neid tasuma. Sellest tuleneb, et olukorras, kus Avaliku Teenistuse Kohtu otsuse peale esitatud apellatsioonkaebuse kõik teised väited on tagasi lükatud, tuleb väited kohtukulusid puudutava Avaliku Teenistuse Kohtu otsuse väidetava õigusvastasuse kohta vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata.

(vt punkt 72)

Viited:

Euroopa Kohus: kohtuotsus, 26.5.2005, Tralli vs. EKP, C‑301/02 P, EKL, EU:C:2005:306, punkt 88 ja seal viidatud kohtupraktika.

Üldkohus: kohtumäärus, 29.10.2009, Nijs vs. kontrollikoda, T‑375/08 P, EU:T:2009:423, punkt 71.