ET Euroopa Liidu Teataja C 11/15

20. oktoobril 2009 esitatud hagi — Euroopa Ühenduste Komisjon versus Hispaania Kuningriik

(Kohtuasi C-404/09)

2010/C 11/26

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: F. Castillo de la Torre, D. Recchia ja J.-B. Laignelot)

Kostja: Hispaania Kuningriik

Hageja nõuded

— Tuvastada, et kuna Hispaania Kuningriik a) andis loa pealmaakaevandustele „Fonfría”, „Nueva Julia” ja „Los Ladrones”, kuid ei kehtestanud selle loa saamise eelduseks hindamist, mis võimaldaks kohasel moel tuvastada, kirjeldada ja hinnata olemasolevate pealmaakaevanduste otsest, kaudset ja kumulatiivset mõju, siis rikkus Hispaania Kuningriik kohustusi, mis tulenevad nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ (1) teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta, mida on muudetud direktiiviga 97/11/EMÜ, artiklitest 2 ja 3 ning artikli 5 lõigetest 1 ja 3; b) alates aastast 2000, mil „Alto Sil” tunnistati lindude kaitsealaks: — on andnud loa pealmaakaevandustele „Nueva Julia” ja „Los Ladrones”, kuid ei ole kehtestanud selle loa saamise eelduseks nende projektide võimalike mõjude kohast hindamist; ja igal juhul kuna ta ei ole täitnud projekti rakendamist lubavaid tingimusi, vaatamata ohule, mida need projektid tekitavad metsistele, kes on üheks loodusvaraks, mis õigustas „Alto Sili” klassifitseerimist lindude kaitsealaks ja kuna puuduvad alternatiivsed lahendused, st ülekaaluka üldise huvi tõttu ja üksnes pärast komisjoni teavitamist vajalikest asendusmeetmetest, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse; — ja ei ole vastu võtnud vajalikke meetmeid, et vältida nimetatud linnuliigi elupaikade halvenemist ning selle liigi häirimist, mille tõttu see piirkond lindude kaitsealaks määrati, ja mida põhjustasid kaevandused „Feixolín”, „Salguero-Prégame-Valdesegadas”, „Fonfría”, „Ampliación de Feixolín” ja „Nueva Julia”; siis on Hispaania Kuningriik rikkunud oma kohustusi seoses „Alto Sili” lindude kaitsealaga vastavalt direktiivi 92/43/EMÜ (2) artikli 6 lõigetele 2, 3 ja 4 koostoimes artikliga 7. c) alates jaanuarist 1998, — ei ole seoses kaevandustega „Feixolín”, „Salguero-Prégame-Valdesegadas”, „Fonfría” ja „Nueva Julia” vastu võtnud vajalikke meetmeid, et kaitsta ökoloogilist tähtsust, mis „Alto Sili” kaitsealal oli riiklikul tasandil, siis on Hispaania Kuningriik rikkunud „Alto Sili” kaitsealaga seonduvaid kohustusi, mis tulenevad Euroopa Kohtu tõlgendustest 13. jaanuari 2005. aasta otsuses kohtuasjas C-117/03: Dragaggi ja 14. septembri 2006. aasta otsuses kohtuasjas C-244/05: Bund Naturschutz in Bayern, ning d) alates detsembrist 2004 — andis loa pealmaakaevandustele („Feixolín”, „Salguero -Prégame-Valdesegadas”, „Fonfría” ja „Nueva Julia”), mis võivad oluliselt mõjutada looduslikke varasid, mille tõttu määratleti „Alto Sil” ühenduse tähtsusega alaks, kuid jättis nende kaevanduste võimaliku mõju kohaselt hindamata, ning igal juhul kuna ta ei ole täitnud projekti rakendamist lubavaid tingimusi, vaatamata ohule, mida need projektid tekitavad loodusvaradele, mis õigustasid „Alto Sili” klassifitseerimist kaitsealaks ja kuna puuduvad alternatiivsed lahendused, st ülekaaluka üldise huvi tõttu ja üksnes pärast komisjoni teavitamist vajalikest asendusmeetmetest, et tagada Natura 2000 võrgustiku üldise sidususe kaitse; — ja ei ole seoses nende pealmaakaevandustega vastu võtnud vajalikke meetmeid, et vältida looduslike elupaikade ja liikide levialade halvenemist ning liikide häirimist, mida põhjustasid kaevandused „Feixolín”, „Salguero-Prégame-Valdesegadas”, „Fonfría”, „Nueva Julia” ja „Ampliación de Feixolín”, siis on Hispaania Kuningriik rikkunud oma kohustusi seoses ühenduse tähtsusega „Alto Sili” kaitsealaga vastavalt direktiivi 92/43/EMÜ artikli 6 lõigetele 2, 3 ja 4.

— Mõista kohtukulud välja Hispaania Kuningriigilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjonile said teatavaks mitu maapealset söekaevandust, mida arendab ettevõtja Minero Siderúrgica de Ponferrada (MSP) ja mis võivad mõjutada ühenduse tähtsusega „Alto Sili” ala (ES0000210), mis asub Castilla y Leóni autonoomse piirkonna kirdeosas asuvas Leóni provintsis, looduslikke varasid. Aruanded kinnitasid mitte ainult mitme maapealse söekaevanduse üheaegset olemasolu, vaid ka seda, et pealmaakaevandamist kavatsetakse jätkata järgmiste kaevandustega, millele oli luba juba antud või siis andmisel.

Direktiivi 85/337/EMÜ osas leiab komisjon, et seoses kolme kõnealuse kaevandusega ei võetud arvesse võimalikku kaudset, kumulatiivset või koostoimelist mõju ohustatud liikidele.

Komisjon leiab, et arvestades kõnealuste projektide laadi, nende lähedust ja kestvat mõju, peaks nende projektide poolt keskkonnale osutatava olulise mõju kirjeldus vastavalt direktiivi 85/337/EMÜ IV lisas sätestatule hõlmama „nii projekti otsest kui kaudset, teisest, kumulatiivset, lühiajalist, keskmise pikkusega ja pikaajalist, püsivat ja ajutist […] mõju”.

Mis puudutab direktiivi 92/43 seoses elupaikadega, siis hagis viidatud liikideks on peamiselt metsis ja pruunkaru. Komisjon leiab, et kaevanduste tagajärgi nendele liikidele ei saa hinnata ainult seoses nende liikide kriitiliste alade otsese hävitamisega, vaid et arvesse tuleb võtta selliste elupaikade killustamist, halvenemist ja hävitamist, mis on potentsiaalselt sobivad nende liikide taaslevikuks, ja nende liikide suurenenud häirimist, kuid neid aspekte ei ole arvesse võetud. Peale selle on täiendav oht, et tekib lõplik tõkkeefekt, mis tuleneb populatsioonide liikumisest ja killustamisest.

Kokkuvõtlikult leiab komisjon, et asjaomased kaevandused halvendavad tegureid, mis põhjustavad nende liikide vähenemist ning et seetõttu ei ole ametivõimudel õigust järeldada, et kõnealune kaevandustegevus ei mõjuta neid liike oluliselt.

Seetõttu leiab komisjon, et võimalikku mõju metsisele ja pruunkarule ei ole hinnatud kohaselt artikli 6 lõike 3 tähenduses. Komisjon märgib, et kui selline hindamine oleks tehtud, oleks jõutud vähemalt järeldusele, et puudub kohtupraktikas nõutav kindlus, et projektid, millele on antud luba, ei mõjuta neid liike olulisel määral. See tähendab, et ametivõimudel oli õigus neile pealmaakaevanduste projektidele luba anda üksnes pärast, kui nad olid veendunud, et artikli 6 lõike 4 tingimused on täidetud; teisisõnu, kui puuduvad alternatiivid, sealhulgas „nullalternatiiv”, pärast seda, kui on tuvastatud ülekaaluka üldise huvi olemasolu, et õigustada selles artiklis sisalduva erandi kohaldamist, ja pärast seda, kui sobival juhul on kindlaks määratud asendusmeetmed.

(1) EÜT 1985 L 175, lk 40; ELT eriväljaanne 15/01, lk 248.

(2) Nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (EÜT 1992 L 206, lk 7; ELT eriväljaanne 15/02, lk 102).