ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 462/21

ET

Euroopa Kohtu (suurkoda) 2. septembri 2021. aasta otsus (Corte contituzionale eelotsusetaotlus – Itaalia) – O.D. jt versus Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

(Kohtuasi C-350/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 2011/98/EL - Kolmandatest riikidest pärit ühtse loaga töötajate õigused - Artikkel 12 - Õigus võrdsele kohtlemisele - Sotsiaalkindlustus - Määrus (EÜ) nr 883/2004 - Sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimine - Artikkel 3 - Sünnitus- ja isadushüvitised - Perehüvitised - Liikmesriigi õigusnormid, mis välistavad sünnitoetuse ning rasedus- ja sünnitustoetuse maksmise ühtse loaga kolmandate riikide kodanikele)

(2021/C 462/21)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte contituzionale

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: O.D., R.I.H.V., B.O., F.G., M.K.F.B., E.S., N.P., S.E.A.

Kostja: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

Menetluses osales: Presidenza del Consiglio dei Ministri

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiivi 2011/98/EL kolmandate riikide kodanikele liikmesriigis elamist ja töötamist võimaldava ühtse loa taotlemise ühtse menetluse ning liikmesriigis seaduslikult elavate kolmandatest riikidest pärit töötajate ühiste õiguste kohta artikli 12 lõike 1 punkti e tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis välistavad selle direktiivi artikli 3 lõike 1 punktides b ja c nimetatud kolmandate riikide kodanikele nendes õigusnormides ette nähtud sünnitoetuse ning rasedus- ja sünnitustoetuse maksmise.

(1) ELT C 329, 5.10.2020.
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 2. septembri 2021. aasta otsus (Cour d’appel de Monsi eelotsusetaotlus – Belgia) – TP versus Institut des Experts en Automobiles

(Kohtuasi C-502/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Asutamisvabadus - Teenuste osutamise vabadus - Kutsekvalifikatsioonide tunnustamine - Direktiiv 2005/36/EÜ - Artikli 5 lõige 2 - Liikmesriigis asutatud sõidukiekspert, kes asub vastuvõtva liikmesriigi territooriumile, et tegutseda ajutiselt ja episoodiliselt oma kutsealal - Keeldumine kanda ta ajutiste ja episoodiliste teenuste registrisse sellise vastuvõtva liikmesriigi kutseorganisatsiooni poolt, kus ta oli varem asutatud - Mõiste „ajutine ja episoodiline teenus“)

(2021/C 462/24)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour d’appel de Mons

Põhikohtuasja pooled

Apellant: TP

Vastustaja: Institut des Experts en Automobiles

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivi 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. novembri 2013. aasta direktiiviga 2013/55/EL, artikli 5 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selle sätte tähenduses vastuvõtva liikmesriigi õigusnormid, mis selle liikmesriigi pädevate asutuste tõlgenduse kohaselt ei võimalda teises liikmesriigis asutatud kutsealal tegutseval isikul ajutiselt ja episoodiliselt vastuvõtva liikmesriigi territooriumil oma kutsealal tegutseda, kuna asjaomasel kutsealal tegutseval isikul oli varem tegevuskoht selles liikmesriigis, tema osutatavatel teenustel on teatav korduvus või kuna tal on selles liikmesriigis taristu, näiteks kontor.

(1) ELT C 35, 1.2.2021.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 2. septembri 2021. aasta otsus (Østre Landsret eelotsusetaotlus – Taani) – B versus Udlændingenævnet

(Kohtuasi C-379/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - EMÜ-Türgi assotsiatsioonileping - Otsus nr 1/80 - Artikkel 13 - Standstill-tingimus - Uus piirang - Türgi töötajate ja nende alaealiste laste perekonna taasühinemine - Vanusepiirang - Perekonna taasühinemiseks erilise põhjuse nõue - Ülekaalukas üldine huvi - Edukas lõimumine - Proportsionaalsus)

(2021/C 462/23)

Kohtumenetluse keel: taani

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Østre Landsret

Põhikohtuasja pooled

Hageja: B

Kostja: Udlændingenævnet

Resolutsioon

Assotsiatsiooninõukogu 19. septembri 1980. aasta otsuse nr 1/80 Euroopa Majandusühenduse ja Türgi vahelise assotsiatsiooni arengu kohta artiklit 13 tuleb tõlgendada nii, et riigisisene meede, millega alandatakse vanusepiiri 18 aastalt 15 aastale, et vastuvõtva liikmesriigi territooriumil seaduslikult elava Türgi päritolu töötaja laps saaks esitada perekonna taasühinemise taotluse, kujutab endast „uut piirangut“ selle sätte tähenduses. Sellist piirangut võib siiski õigustada eesmärgiga tagada asjaomaste kolmandate riikide kodanike edukas lõimumine tingimusel, et selle rakendamise kord ei lähe kaugemale sellest, mis on taotletava eesmärgi saavutamiseks vajalik.

(1) ELT C 348, 19.10.2020.
C 462/18

ET

Euroopa Kohtu (viies koda) 9. septembri 2021. aasta otsus (Bundesfinanzhof eelotsusetaotlus – Saksamaa) – XY versus Hauptzollamt B

(Kohtuasi C-100/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Energiatoodete ja elektrienergia maksustamine - Direktiiv 2003/96/EÜ - Artikli 17 lõike 1 punkt a - Energiatoodete tarbimise ja elektrienergia maksuvähendus energiamahukatele ettevõtetele - Valikuline maksuvähendus - Üksikasjalikud eeskirjad, mille alusel nõuda tagasi maks, mis on sisse nõutud liikmesriigi neid õigusnorme rikkudes, mis olid vastu võetud selles direktiivis liikmesriikidele antud valikuõigust kasutades - Viivise tasumine - Võrdse kohtlemise põhimõte)

(2021/C 462/17)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesfinanzhof

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: XY

Vastustaja: Hauptzollamt B

Resolutsioon

Liidu õigust tuleb tõlgendada nii, et selle kohaselt on nõutud, et nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiivis 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik, liikmesriikidele antud õiguse alusel vastu võetud liikmesriigi õigusnormi väära kohaldamise tõttu alusetult sissenõutud elektriaktsiisi summa tagasimaksmise korral peab sellele summale lisanduma viivis.

(1) ELT C 209, 22.6.2020.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2007. aasta direktiivi 2007/64/EÜ makseteenuste kohta siseturul ning direktiivide 97/7/EÜ, 2002/65/EÜ, 2005/60/EÜ ja 2006/48/EÜ muutmise ning direktiivi 97/5/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta artiklit 58 ja artikli 60 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui makseteenuse kasutaja võib tugineda nende teenuste pakkuja vastutusele muu vastutuse korra kui nendes sätetes ette nähtud korra alusel, kui see kasutaja on jätnud täitmata artiklis 58 ette nähtud teatamiskohustuse.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta direktiivi 2008/48/EÜ, mis käsitleb tarbijakrediidilepinguid ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 87/102/EMÜ, artikli 10 lõike 2 punkte a, c ja e tuleb tõlgendada nii, et kui see on asjakohane, tuleb krediidilepingus selgelt ja kokkuvõtlikult täpsustada, et tegemist on „seotud krediidilepinguga“ selle direktiivi artikli 3 punkti n tähenduses ning et see leping on sõlmitud tähtajalisena.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 2. septembri 2021. aasta otsus (Bundesgerichtshofi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Peek & Cloppenburg KG, kelle seaduslik esindaja on Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V. versus Peek & Cloppenburg KG, kelle seaduslik esindaja on Van Graaf Management GmbH

(Kohtuasi C-371/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tarbijakaitse - Direktiiv 2005/29/EÜ - Ebaausad kaubandustavad - Kaubandustavad, mis loetakse ebaausateks kõigil tingimustel - Eksitavad kaubandustavad - I lisa punkti 11 esimene lause - Reklaamitegevus - Toote reklaamimiseks tekstilise sisu kasutamine meediaväljaannetes - Reklaam, mille eest on maksnud ettevõtja ise - Mõiste „maksmine“ - Reklaamija ja meediakirjastuse toodete müügi edendamine - „Reklaamtekst“)

(2021/C 462/22)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Peek & Cloppenburg KG, kelle seaduslik esindaja on Peek & Cloppenburg Düsseldorf Komplementär B.V.

Vastustaja: Peek & Cloppenburg KG, kelle seaduslik esindaja on Van Graaf Management GmbH

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004, I lisa punkti 11 esimest lauset tuleb tõlgendada nii, et toote reklaamimise eest tekstilise sisu avaldamise kaudu on ettevõtja selle sätte tähenduses „maksnud“ siis, kui see ettevõtja teeb varalise väärtusega vastusoorituse selle sisu avaldamise eest, olgu rahasumma maksmisega või mis tahes muus vormis, tingimusel et on olemas kindel seos selle ettevõtja poolt selliselt toimunud rahastamise ja nimetatud avaldamise vahel. Nii on see muu hulgas juhul, kui sama ettevõtja annab tasuta üle kasutusõigusega kaitstud pildid, millel on nähtavad äriruumid ja tema müüdavad tooted.

(1) ELT C 348, 19.10.2020.
1)

Kuna Portugali Vabariik jättis mootorsõiduki maksu koodeksiga (Código do imposto sobre veículos), mida on muudetud seadusega nr 71/2018 (lei nr 71/2018), ette nähtud mootorsõiduki maksu arvutamise raames Portugali territooriumil kasutusele võetud ja teistest liikmesriikidest imporditud kasutatud mootorsõidukitele kohaldatava väärtuse arvutamisel kõrvale keskkondliku komponendi kulumi, siis on Portugali Vabariik rikkunud ELTL artiklist 110 tulenevaid kohustusi.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta direktiiviga 2012/26/EL, tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav liikmesriigi õigusnormide suhtes, mis keelavad postimüügiapteegil korraldada reklaamikampaaniat reklaammänguna, milles osalejate seas loositakse välja muid igapäevaelus kasutatavaid esemeid kui ravimid, kusjuures selles mängus osalemiseks tuleb esitada inimtervishoius kasutatava retseptiravimi tellimus, millele on lisatud vastav arstiretsept.
C 349/8

ET

Euroopa Kohtu (esimene koda) 15. juuli 2021. aasta otsus (Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madridi eelotsusetaotlus – Hispaania) – RH versus AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB, Volvo Group España SA

(Kohtuasi C-30/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Kohtualluvus ning kohtuotsuste täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades - Määrus (EL) nr 1215/2012 - Artikli 7 punkt 2 - Kohtualluvus lepinguvälise kahju korral - Kahju tekkimise paik - ELTL artikliga 101 ja Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artikliga 53 vastuolus olevaks tunnistatud kokkulepe - Rahvusvahelise ja territoriaalse kohtualluvuse kindlakstegemine - Kohtualluvuse koondumine ühte spetsialiseerunud kohtusse)

(2021/C 349/10)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado de lo Mercantil no 2 de Madrid

Põhikohtuasja pooled

Hageja: RH

Kostjad: AB Volvo, Volvo Group Trucks Central Europ GmbH, Volvo Lastvagnar AB, Volvo Group España SA

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 7 punkti 2 tuleb tõlgendada nii, et turul, mida mõjutasid kaupade hindade kindlaksmääramist ja tõstmist puudutavad salajased kokkulepped, allub hagi, milles nõutakse ELTL artikliga 101 vastuolus olevate kokkulepetega põhjustatud kahju hüvitamist, kahju tekkimise paiga alusel rahvusvahelise ja territoriaalse kohtualluvuse järgi kohtule, kelle tööpiirkonnas väidetavalt kahjustatud ettevõtja ostis nendest kokkulepetest mõjutatud kaupu, või kui see ettevõtja sooritas oste erinevates kohtades, siis kohtule, kelle tööpiirkonnas on selle ettevõtja asukoht.

(1) ELT C 161, 11.5.2020.
2.

Direktiivi 2012/34 artikli 13 lõiget 6 tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav olukorrale, milles sellise hoone omanik, kus asub selle direktiivi artikli 3 punkti 11 tähenduses teenindusrajatis, mis on kasutuses, kavatseb selle hoone rendilepingu üles öelda, et kasutada hoonet taas enda tarbeks.
2.

Direktiivi 91/250 artikli 5 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et arvutiprogrammi õiguspäraselt omandanud isik, kes soovib arvutiprogrammi dekompileerida selle toimimist mõjutavate vigade parandamiseks, ei pea vastama selle direktiivi artiklis 6 ette nähtud nõuetele. Siiski on kõnealusel omandajal õigus dekompileerida üksnes ulatuses, mis on vajalik vigade parandamiseks ja vastavalt olukorrale, järgides tingimusi, mis on autoriõiguse omajaga sõlmitud lepingus selle programmi kohta ette nähtud.
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 6. oktoobri 2021. aasta otsus (Landesgericht Salzburgi eelotsusetaotlus – Austria) – CS versus Eurowings GmbH

(Kohtuasi C-613/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õhutransport - Määrus (EÜ) nr 261/2004 - Artikli 5 lõige 3 - Ühiseeskirjad reisijatele lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta - Hüvitamiskohustusest vabastamine - Mõiste „erakorralised asjaolud“ - Lennuettevõtja töötajate streik - Tütarettevõtja töötajate solidaarsusstreik emaettevõtja töötajatega)

(2021/C 490/14)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landesgericht Salzburg

Põhikohtuasja pooled

Hageja ja apellant: CS

Kostja ja vastustaja apellatsioonimenetluses: Eurowings GmbH

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, artikli 5 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „erakorraline asjaolu“ alla selle sätte tähenduses ei kuulu niisugune streik töötajate palka ja/või sotsiaalhüvitisi puudutavate nõuete maksmapanekuks, millele kutsus üles tegutseva lennuettevõtja töötajate ametiühing, et toetada solidaarsusest streiki, mis korraldati selle emaettevõtja vastu, kelle üks tütarettevõtjatest on kõnealune lennuettevõtja, ja kui streigiga ühines selle tütarettevõtja töötajate kategooria, kelle kohalolu on lennu läbiviimiseks vajalik, kusjuures see streik kestis kauem kui streigis osalema kutsunud ametiühing alguses teatas – hoolimata sellest, et emaettevõtjaga saavutati vahepeal kokkulepe.

(1) ELT C 35, 1.2.2021.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 6. oktoobri 2021. aasta otsus (Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi eelotsusetaotlus – Poola) – D.P.-le määratud rahalise karistuse tunnustamise ja täitmise menetlus

(Kohtuasi C-338/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala - Õigusalane koostöö kriminaalasjades - Vastastikune tunnustamine - Rahalised karistused - Raamotsus 2005/214/JSK - Tunnustamata ja täitmata jätmise põhjused - Artikli 20 lõige 3 - Rahatrahvi määramise otsus - Kaitseõiguste tagamine - Dokumentide teatavakstegemine keeles, millest karistatud isik aru ei saa - Otsuse oluliste osade tõlkimine)

(2021/C 490/10)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

Põhikohtuasja pooled

Hageja: D.P.

menetluses osales: Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty

Resolutsioon

Nõukogu 24. veebruari 2005. aasta raamotsuse 2005/214/JSK rahaliste karistuste vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta, mida on muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK, artikli 20 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et see lubab täidesaatva liikmesriigi asutusel keelduda täitmast nimetatud raamotsuse artikli 1 punkti a tähenduses otsust, millega määratakse liiklusrikkumise eest rahaline karistus, kui see otsus on adressaadile teatavaks tehtud, ilma et sellele oleks lisatud tõlge keelde, millest ta aru saab, nendest otsuse elementidest, mis on olulised võimaldamaks tal mõista, mida talle ette heidetakse, et ta saaks tõhusalt teostada oma kaitseõigusi, ning ilma et talle oleks antud võimalust taotluse esitamisel selline tõlge saada.

(1) ELT C 19, 18.1.2021.
2.

Määruse nr 1215/2012 artiklit 35 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi kohus, kellele on esitatud selle sätte alusel ajutiste meetmete, sealhulgas kaitsemeetmete taotlus, ei pea tuvastama, et asi ei kuulu tema alluvusse, kui teise liikmesriigi kohus, kes on pädev asja sisuliselt arutama, on juba teinud otsuse sama eseme ja alusega ning samade poolte vahel esitatud taotluse kohta.
1.

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artiklit 392 tuleb tõlgendada nii, et see võimaldab kohaldada kasuminormil põhinevat maksustamiskorda ehitusmaa võõrandamise tehingute suhtes nii juhul, kui see ostutehing oli käibemaksuga maksustatav, ilma et edasimüüjast maksukohustuslasel oleks olnud õigust see maks maha arvata, kui ka siis, kui see ostutehing ei olnud käibemaksuga maksustatav, samas kui hind, millega maksukohustuslasest edasimüüja selle vara omandas, sisaldab käibemaksu summat, mille tasus esialgne müüja. Väljaspool seda juhtumit ei ole nimetatud säte kohaldatav ehitusmaa võõrandamise tehingutele, mille esmane omandamine ei ole käibemaksuga maksustatav kas seetõttu, et see jääb väljapoole selle käibemaksu kohaldamisala või kuna see on käibemaksust vabastatud.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 30. septembri 2021. aasta otsus (Bundesgerichtshof eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Commerzbank AG versus E.O.

(Kohtuasi C-296/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Kohtualluvus ning kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine - Tsiviil- ja kaubandusasjad - Lugano II konventsioon - Artikli 15 lõike 1 punkt c - Kohtualluvus tarbijalepingute puhul - Tarbija alalise elukoha üleminek konventsiooniga seotud teise riiki)

(2021/C 481/19)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Commerzbank AG

Kostja: E.O.

Resolutsioon

30. oktoobril 2007 allkirjastatud tsiviil- ja kaubandusasjade kohtualluvuse ning neid käsitlevate kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise konventsiooni, mis on Euroopa Ühenduse nimel heaks kiidetud nõukogu 27. novembri 2008. aasta otsusega 2009/430/EÜ, artikli 15 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et see säte määrab kindlaks kohtualluvuse juhul, kui tarbijalepingu poolteks olevate äri- või kutsetegevusega tegeleva isiku ja tarbija alaline elu- või asukoht olid lepingu sõlmimise ajal ühes ja samas konventsiooniga seotud riigis, ja kui nende õigussuhte välismaine element tekkis alles pärast lepingu sõlmimist, kuna tarbija viis oma elukoha hiljem üle konventsiooniga seotud teise riiki.

(1) ELT C 348, 19.10.2020.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2012. aasta määruse (EL) nr 650/2012, mis käsitleb kohtualluvust, kohaldatavat õigust ning otsuste tunnustamist ja täitmist, ametlike dokumentide vastuvõtmist ja täitmist pärimisasjades ning Euroopa pärimistunnistuse loomist, artikli 7 punkti a tuleb tõlgendada nii, et selleks, et tegemist oleks asja arutamisest keeldumisega sama määruse artikli 6 punkti a tähenduses selle liikmesriigi kohtute kasuks, mille õiguse oli surnud isik valinud, ei ole vaja, et kohus, kuhu eelnevalt pöörduti, oleks asja arutamisest keeldunud sõnaselgelt, kuid selline tahe peab nähtuma selgelt kohtu poolt selles küsimuses tehtud otsusest.
1.

Nõukogu 6. detsembri 1979. aasta kaheksanda direktiivi 79/1072/EMÜ (kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – välismaal asuvatele maksukohustuslastele käibemaksu tagastamise kord) sätteid ja liidu õiguse põhimõtteid, eelkõige neutraalse maksustamise põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus käibemaksu tagastamise taotluse rahuldamata jätmine, kui maksukohustuslane ei esita ettenähtud tähtaja jooksul pädevale maksuhaldurile ka mitte viimase palvel kõiki dokumente ja kogu teavet, mida viimane nõuab käibemaksu tagastamise õiguse tõendamiseks, isegi kui maksukohustuslane esitab need dokumendid ja selle teabe oma algatusel kohtueelses kaebemenetluses või kohtumenetluses, mille ese on sellest tagastamisest keeldumise otsus, tingimusel et järgitakse võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtet, mida tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.
3.

Direktiivi 2012/34 artikli 32 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see on – sealhulgas raudteeturusegmentide optimaalse konkurentsivõime kriteeriumi osas – kohaldatav selliste raudteeturusegmentide suhtes, kus konkurents puudub, muu hulgas juhul, kui neid käitab avaliku teenuse osutaja, kellele on avaliku teenindamise lepingu alusel antud ainuõigus Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1370/2007, mis käsitleb avaliku reisijateveoteenuse osutamist raudteel ja maanteel ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 1191/69 ja (EMÜ) nr 1107/70, artikli 2 punkti f tähenduses.
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 9. septembri 2021. aasta otsus (Finanzgericht Kölni eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Phantasialand versus Finanzamt Brühl

(Kohtuasi C-406/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikkel 98 - Liikmesriikide õigus kohaldada teatavate kaubatarnete ja teenuste osutamiste suhtes vähendatud käibemaksumäära - III lisa punkt 7 - Lõbustusparkide ja laatade piletid - Neutraalse maksustamise põhimõte - Paikseid atraktsioone ning teisaldatavaid atraktsioone pakkuvate ettevõtjate teenused - Võrreldavus - Kontekst - Keskmise tarbija seisukoht - Kohtulik ekspertiis)

(2021/C 471/12)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Köln

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Phantasialand

Vastustaja: Finanzamt Brühl

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artiklit 98 koostoimes selle direktiivi III lisa punktiga 7 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt ühest küljest teisaldatavaid atraktsioone pakkuvate ettevõtjate teenustele ja teisest küljest vabaajapargi vormis paikseid atraktsioone pakkuvate ettevõtjate teenustele kohaldatakse erinevat käibemaksumäära – ühe suhtes vähendatud käibemaksumäära ja teise suhtes harilikku käibemaksumäära, tingimusel et järgitakse neutraalse maksustamise põhimõtet. Liidu õigusega ei ole vastuolus see, et eelotsusetaotluse esitanud kohus, kellel tekib neutraalse maksustamise põhimõtte järgimist kontrollides erilisi raskusi, taotleb otsuse tegemiseks riigisiseses õiguses ette nähtud tingimustel ekspertiisi.

(1) ELT C 423, 7.12.2020.
2.

Direktiivi 2006/112 artiklit 168 tuleb tõlgendada nii, et riigi avalik-õiguslik televisiooniteenuse osutaja võib maha arvata sisendkäibemaksu, mis on tasutud selliste kaupade ja teenuste ostmisel, mida kasutatakse tema tegevuseks, mille puhul võib käibemaksu maha arvata, ning tal ei ole õigust maha arvata sisendkäibemaksu, mis on tasutud selliste kaupade ja teenuste ostmisel, mida kasutatakse tema tegevuseks, mis ei kuulu käibemaksu kohaldamisalasse. Liikmesriikide ülesanne on määrata kindlaks meetodid ja kriteeriumid, kuidas jaotada sisendkäibemaks maksustatavate tehingute ja nende tehingute vahel, mis ei kuulu käibemaksu kohaldamisalasse, võttes arvesse selle direktiivi eesmärki ja ülesehitust, järgides seejuures proportsionaalsuse põhimõtet.