ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (viies koda) 12. juuni 2019. aasta otsus (Sąd Najwyższy eelotsusetaotlus — Poola) — Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów versus Orange Polska S.A.

(Kohtuasi C-628/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tarbijakaitse - Direktiiv 2005/29/EÜ - Ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausad kaubandustavad - Mõiste „agressiivne kaubandustava“ - Tarbija kohustus teha lõplik tehinguotsus talle lepingu tüüptingimused üle andnud kulleri juuresolekul)

(2019/C 263/04)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Najwyższy

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

Vastustaja: Orange Polska S.A.

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004, artikli 2 punkti j ning artikleid 8 ja 9, tuleb tõlgendada nii, et see, kui ettevõtja kohaldab niisugust telekommunikatsiooniteenuse osutamise lepingu sõlmimise või muutmise viisi, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mille raames tarbija peab tegema lõpliku tehinguotsuse talle tüüplepingu üle andnud kulleri juuresolekul, ilma et ta saaks kulleri juuresolekul selle lepingu sisuga vabalt tutvuda,

— ei kujuta endast agressiivset kaubandustava kõigil asjaoludel;

— ei kujuta endast agressiivset kaubandustava liigse mõjutamise tõttu üksnes seepärast, et tarbijale ei ole eelnevalt ja isiklikult — eelkõige e-posti teel või koduaadressil — saadetud kõiki tüüplepinguid, juhul kui sel tarbijal oli enne kulleri tulekut võimalik nende dokumentide sisuga tutvuda, ja

— kujutab endast agressiivset kaubandustava liigse mõjutamise tõttu, iseäranis kui ettevõtja või tema kuller käituvad ebalojaalselt, mille tagajärjel nad survestavad tarbijat nii, et tarbija valikuvabadus muutub oluliselt, nt viies tarbija tasakaalust välja ja segades teda tehtava tehinguotsuse üle järele mõtlemast.

(1) ELT C 104, 19.3.2018.
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 5. juuni 2019. aasta otsus (Budai Központi Kerületi Bírósági eelotsusetaotlus — Ungari) — GT versus HS

(kohtuasi C-38/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tarbijakaitse - Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes - Direktiiv 93/13/EMÜ - Artikli 3 lõige 1 - Artikli 4 lõige 2 - Artikli 6 lõige 1 - Välisvaluutas nomineeritud laenuleping - Riigi omavääringus välja makstud summale kohaldatava vahetuskursi teatavakstegemine tarbijale pärast lepingu sõlmimist)

(2019/C 263/03)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Budai Központi Kerületi Bíróság

Põhikohtuasja pooled

Hageja: GT

Kostja: HS

Resolutsioon

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 3 lõiget 1, artikli 4 lõiget 2 ja artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid nagu need, mida on tõlgendanud selle liikmesriigi kõrgeim kohus ja mille kohaselt ei ole tühine selline välisvaluutas nomineeritud laenuleping, milles on tarbija rahastamistaotlusele vastav summa küll kindlaks määratud riigi omavääringus, kuid milles ei ole märgitud sellele summale välisvaluutalaenu lõpliku summa kindlaksmääramisel kohaldatavat vahetuskurssi, kuid samas ühes selle tingimustest on märgitud, et selle määrab pärast lepingu sõlmimist eraldi dokumendis kindlaks krediidiandja,

— kui see tingimus on vastavalt direktiivi 93/13 artikli 4 lõikele 2 koostatud lihtsas ja arusaadavas keeles ning kogu laenusumma ja kohaldatava vahetuskursi arvutamise mehhanism on kindlaks määratud läbipaistvalt, mistõttu piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas keskmine tarbija saab täpsete ja arusaadavate kriteeriumide alusel hinnata lepingust tulenevaid majanduslikke tagajärgi, sealhulgas eelkõige laenu kogukulukust, või juhul, kui ilmneb, et kõnealune tingimus ei ole koostatud selges ja arusaadavas keeles,

— kui nimetatud klausel ei ole ebaaus selle direktiivi artikli 3 lõike 1 tähenduses või kui see on ebaaus, võib asjaomane leping jääda kehtima ka ilma, et see klausel oleks kooskõlas direktiivi 93/13 artikli 6 lõikega 1.

(1) ELT C 178, 6.6.2017.
C 263/6

ET

Euroopa Kohtu (esimene koda) 13. juuni 2019. aasta otsus (Tribunale di Brindisi eelotsusetaotlus — Itaalia) — Kriminaalasi järgmise isiku suhtes: Gianluca Moro

(kohtuasi C-646/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö kriminaalasjades - Direktiiv 2012/13/EL - Õigus saada kriminaalmenetluses teavet - Artikli 6 lõige 4 - Õigus saada teavet süüdistuse kohta - Teavitamine muudatustest antavas teabes, kui see on vajalik õiglase menetluse tagamiseks - Süüdistuse aluseks olevate faktiliste asjaolude õigusliku kvalifikatsiooni muudatus - Võimatus süüdistatava poolt kohtuliku arutamise käigus taotleda riigisiseses õiguses ette nähtud kokkuleppelise karistuse kohaldamist - Erinevus, kui muutunud on süüdistuse aluseks olevad faktilised asjaolud)

(2019/C 263/06)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale di Brindisi

Põhikohtuasja kriminaalmenetluse pool

Gianluca Moro

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta direktiivi 2012/13/EL, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet, artikli 6 lõiget 4 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 48 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt süüdistatav võib kohtuliku arutamise käigus taotleda kokkuleppelise karistuse kohaldamist, kui süüdistuse aluseks olevad faktilised asjaolud on muutunud, kuid mitte siis, kui muudetud on süüdistuse aluseks olevate faktiliste asjaolude õiguslikku kvalifikatsiooni.

(1) ELT C 52, 12.2.2018.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2012. aasta määruse (EL) nr 650/2012, mis käsitleb kohtualluvust, kohaldatavat õigust ning otsuste tunnustamist ja täitmist, ametlike dokumentide vastuvõtmist ja täitmist pärimisasjades ning Euroopa pärimistunnistuse loomist, artikli 3 lõike 2 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriik ei ole teavitanud, et notarid täidavad selles sättes ette nähtud kohtulikke ülesandeid, ei ole sellel määravat tähtsust nende notarite käsitamisel „kohtuna“. Määruse nr 650/2012 artikli 3 lõike 2 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et notar, kes koostab notariaalse menetluse osaliste kooskõlalise taotluse alusel sellise dokumendi nagu põhikohtuasjas, ei ole „kohus“ selle sätte tähenduses ja järelikult tuleb selle määruse artikli 3 lõike 1 punkti g tõlgendada nii, et selline dokument ei ole „otsus“ selle sätte tähenduses.
3.

Sellises olukorras, mis on kõne all põhikohtuasjas ja milles veebisaidi haldaja lisab oma veebisaidile sotsiaalmooduli, mis võimaldab saidi külastaja veebilehitsejal pöörduda mooduli pakkuja pakutava sisu poole ja edastada selleks pakkujale külastaja isikuandmeid, on vaja, et haldajal ja kõnealusel pakkujal oleks mõlemal töötlemistoimingute tegemise vastu direktiivi 95/46 artikli 7 punkti f tähenduses õigustatud huvi, selleks et need toimingud oleksid nende puhul põhjendatud.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 29. juuli 2019. aasta otsus (Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bírósági eelotsusetaotlus — Ungari) — Alekszij Torubarov versus Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

(kohtuasi C-556/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Ühine varjupaiga- ja täiendava kaitse poliitika - Rahvusvahelise kaitse seisundi andmise menetluse ühised nõuded - Direktiiv 2013/32/EL - Artikli 46 lõige 3 - Täielik ja ex nunc läbivaatamine - Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47 - Õigus tõhusale õiguskaitsevahendile - Esimese astme kohtu pädevuse ulatus - Muutmise pädevuse puudumine - Pädeva haldusorgani või kohtulaadse ametiasutuse keeldumine järgida selle kohtu otsust)

(2019/C 319/07)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Alekszij Torubarov

Vastustaja: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/32/EL rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühiste nõuete kohta artikli 46 lõiget 3 tuleb koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tõlgendada nii, et sellistel asjaoludel, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kus esimese astme kohus on pärast rahvusvahelise kaitse taotleja poolt esitatud kõigi asjakohaste faktiliste ja õiguslike asjaolude täielikku ja ex nunc läbivaatamist tuvastanud, et Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiivis 2011/95/EL, mis käsitleb nõudeid, millele kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad vastama, et kvalifitseeruda rahvusvahelise kaitse saajaks, ning nõudeid pagulaste või täiendava kaitse saamise kriteeriumidele vastavate isikute ühetaolisele seisundile ja antava kaitse sisule, sätestatud kriteeriumide alusel tuleb sellele taotlejale kõnealune kaitse anda põhjusel, millele ta oma taotluse põhistamiseks tugineb, kuid haldusorgan või kohtulaadne ametiasutus teeb hiljem vastupidise otsuse, ilma et ta tõendaks sellega seoses, et on ilmnenud uued asjaolud, mis õigustavad taotleja rahvusvahelise kaitse vajaduste uuesti hindamist, peab kohus muutma viimati nimetatud otsust, mis ei ole kooskõlas tema eelneva lahendiga, ja asendama selle omaenda otsusega rahvusvahelise kaitse taotluse kohta, jättes vajadusel kohaldamata riigisisesed õigusnormid, mis keelavad tal seda teha.

(1) ELT C 5, 8.1.2018.
2.

Määruse nr 810/2009, muudetud määrusega nr 610/2013, artikli 8 lõike 4 punkti d ja artikli 32 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui on olemas kahepoolne esindamist käsitlev kokkulepe, milles on ette nähtud, et esindava liikmesriigi konsulaarasutustel on lubatud teha viisa andmisest keeldumise otsuseid, peavad selle liikmesriigi pädevad asutused tegema otsuse viisa andmisest keeldumise otsuse peale esitatud kaebuste kohta.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 2 punkti c tuleb Euroopa Liidu põhiõiguste hartast lähtuvalt tõlgendada nii, et selle sättega fonogrammitootjale antud ainuõigus lubada või keelata oma fonogrammi reprodutseerimist võimaldab tal keelata kolmandal isikul võtta tema fonogrammilt isegi väga lühikest helilõiku selleks, et see lõik teise fonogrammi üle viia, välja arvatud juhul, kui see lõik viiakse üle muudetud ja kuulamisel mitteäratuntaval kujul.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 2 punkti a ja artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et need kujutavad endast neis mainitud õiguste materiaalõigusliku sisu täieliku ühtlustamise meetmeid. Selle direktiivi artikli 5 lõike 3 punktis c teisena nimetatud võimalust ja punkti d tuleb tõlgendada nii, et nende puhul ei ole tegemist nendes mainitud erandite või piirangute ulatuse täieliku ühtlustamise meetmetega.
4.

Direktiivi 2001/29 artikli 5 lõike 3 punktis c teisena nimetatud võimalust tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mis piirab selles sättes ette nähtud erandi või piirangu kohaldamise juhtudega, kus eelneva loa saamine kaitstud teose kasutamiseks ajakohastest sündmustest teavitamise eesmärgil ei ole mõistlikult võimalik.
1.

Liikmesriigi vastutust kahju eest, mis on tekitatud viimases astmes asja lahendava kohtu lahendiga, millega rikutakse liidu õigust, reguleerivad tingimused, mille Euroopa Kohus on kehtestanud muu hulgas 30. septembri 2003. aasta kohtuotsuse Köbler (C-224/01, EU:C:2003:513) punktis 51, mis ei välista, et liikmesriigi vastutus võib tekkida vähem piiravatel tingimustel riigisisese õiguse alusel. Vastutus ei ole välistatud seetõttu, et kohtulahend on omandanud seadusjõu. Selle vastutuse rakendamisel tuleb liikmesriigi kohtul, kellele on esitatud kahju hüvitamise nõue, kõiki kõnealust olukorda iseloomustavaid asjaolusid arvestades hinnata, kas viimases astmes asja lahendav liikmesriigi kohus rikkus liidu õigust, eirates kohaldatavat liidu õigust, sealhulgas asjasse puutuvat Euroopa Kohtu praktikat, piisavalt selgelt. Liidu õigusega on vastuolus aga riigisisene õigusnorm, mis sellisel juhul välistab kahju hulgast, mis võidakse hüvitada, üldiselt sellised kulud, mis isikule tekitati liikmesriigi kohtu lahendiga, mis kahjustab isiku huve.
Euroopa Kohtu (teine koda) 29. juuli 2019. aasta otsus (Corte suprema di cassazione eelotsusetaotlus — Itaalia) — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) versus Azienda Napoletana Mobilità SpA

(kohtuasi C-659/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Riigiabi - Tööhõivealane abi - Koolitus- ja töölepingutega seotud sotsiaalmaksuvabastused - Otsus 2000/128/EÜ - Abikavad, mida Itaalia rakendab tööhõive edendamiseks - Osaliselt siseturuga kokkusobimatu abi - Otsuse 2000/128/EÜ kohaldatavus ettevõtja suhtes, kes osutab üksnes selliseid kohaliku ühistranspordi teenuseid, mille osutamise omavalitsusüksus on talle otseselt ülesandeks teinud - ELTL artikli 107 lõige 1 - Mõiste „konkurentsi moonutamine“ - Mõiste liikmesriikidevahelise „kaubanduse kahjustamine“)

(2019/C 319/11)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte suprema di cassazione

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

Vastustaja: Azienda Napoletana Mobilità SpA

Resolutsioon

Kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrolli käigus ei selgu teistsuguseid asjaolusid, tuleb komisjoni 11. mai 1999. aasta otsust 2000/128/EÜ abikavade kohta, mida Itaalia rakendab tööhõive edendamiseks, tõlgendada nii, et see on kohaldatav sellise ettevõtja suhtes nagu põhikohtuasjas, kes osutas omavalitsusüksuse poolt talle otseselt ülesandeks tehtud kohaliku ühistranspordi teenuseid ainuõiguse alusel ja sai sotsiaalmaksusoodustusi riigisiseste õigusnormide kohaselt, mis on selle otsusega tunnistatud ELTL artikli 107 lõikes 1 sätestatud keeluga osaliselt vastuolus olevaks.

(1) ELT C 52, 12.2.2018.
2.

Direktiivi 2011/92 artikli 2 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et see lubab liikmesriigil sellise projekti puhul, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas, teha elektrivarustuskindluse tagamiseks erandi keskkonnamõju hindamisest üksnes siis, kui liikmesriik tõendab, et oht elektrivarustuskindlusele on mõistlikult tõenäoline ja projekt on kiireloomuline, millega võib põhjendada keskkonnamõju hindamise puudumist, tingimusel et järgitakse selle direktiivi artikli 2 lõike 4 teise lõigu punktides a–c ette nähtud kohustusi. Selline erandi võimalus ei piira siiski kohustusi, mis on liikmesriigil direktiivi artikli 7 alusel.
Euroopa Kohtu (viies koda) 11. juuli 2019. aasta otsus (Consiglio di Stato eelotsusetaotlus — Itaalia) — Telecom Italia SpA versus Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)

(kohtuasi C-697/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Asjade ja ehitustööde riigihankelepingute sõlmimine - Direktiiv 2014/24/EL - Artikli 28 lõige 2 - Piiratud hankemenetlus - Ettevõtjad, kellele on tehtud ettepanek esitada pakkumus - Vajadus, et väljavalitud taotleja oleks õiguslikult ja sisuliselt sama isik kui pakkumuse esitaja - Pakkujate võrdse kohtlemise põhimõte)

(2019/C 305/10)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Telecom Italia SpA

Vastustajad: Ministero dello Sviluppo Economico, Infrastrutture e telecomunicazioni per l’Italia SpA (Infratel Italia SpA)

menetluses osales: OpEn Fiber SpA

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta artikli 28 lõike 2 esimest lauset tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole nõuet, et väljavalitud ettevõtjad peavad olema õiguslikult ja sisuliselt samad isikud kui pakkumuse esitajad, silmas pidades vastuolus see, kui piiratud riigihankemenetluses esitab pakkumuse väljavalitud taotleja, kes on võtnud väljavalimise etapi ja pakkumuste esitamise etapi vahel sõlmitud ning pärast pakkumuste esitamise etappi täidetud ühinemislepinguga kohustuse ühendada endaga üks teine väljavalitud taotleja.

(1) ELT C 112, 26.3.2018.
1.

ELTL artiklit 45 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline liikmesriigi õigusnormides ette nähtud kohtualluvuse reegel, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mille kohaselt võlgade vähendamise meetme kohaldamine on seatud sõltuvusse tingimusest, et võlgniku asukoht või tema elukoht on selles liikmesriigis.
Euroopa Kohtu (teine koda) 4. juuli 2019. aasta otsus (Gerechtshof Den Haagi eelotsusetaotlus — Madalmaad) — kriminaalasi Tronex BV süüdistuses

(kohtuasi C-624/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Keskkond - Jäätmed - Saadetised - Määrus (EÜ) nr 1013/2006 - Artikli 2 punkt 1 - Direktiiv 2008/98/EÜ - Artikli 3 punkt 1 - Mõiste „jäätmesaadetis“ ja mõiste „jäätmed“ - Sellise kauba partii, mis oli algul mõeldud jaemüügiks, kuid mille tarbijad tagastasid või mis oli müüja kaubavalikus ebavajalikuks muutunud)

(2019/C 305/06)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Gerechtshof Den Haag

Põhikohtuasja menetluse pool

Tronex BV

Resolutsioon

Kolmandasse riiki saadetud selliste elektriliste ja elektrooniliste seadmete partiid, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mis olid algul mõeldud jaemüügiks, kuid mis tarbijate poolt tagastati või saadeti erinevatel põhjustel jaemüüja poolt tarnijale tagasi, tuleb käsitada „jäätmesaadetisena“ Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1013/2006 jäätmesaadetiste kohta artikli 1 lõike 1 tähenduses koosmõjus sama määruse artikli 2 punktiga 1 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. novembri 2008. aasta direktiivi 2008/98/EÜ, mis käsitleb jäätmeid ja millega tunnistatakse kehtetuks teatud direktiivid, artikli 3 punktiga 1, kui see saadetis sisaldab seadmeid, mille puhul ei ole eelnevalt kindlaks tehtud, kas nad on töökorras, või mis ei ole nõuetekohaselt kaitstud veo käigus tekkida võivate kahjustuste eest. Müüja kaubavalikus ebavajalikuks muutunud kaupa, mis on kinnises originaalpakendis, ei saa seevastu pidada jäätmeteks, kui puuduvad vastupidist kinnitavad tõendid.

(1) ELT C 32, 29.1.2018.
2.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/123/EÜ teenuste kohta siseturul artikli 1 lõiget 5 koostoimes direktiivi artiklitega 9 ja 10 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu on käsitletud põhikohtuasjas ja mille alusel karistatakse kriminaalkorras isikuid, kes annavad magistrikraade ilma, et pädev asutus oleks neile eelnevalt selleks loa andnud, tingimusel et vastava kraadi omistamise loa andmise tingimused on kooskõlas selle direktiivi artikli 10 lõikega 2; seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
2.

ELTL artiklit 267 koostoimes ELL artikli 4 lõikega 3 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi kohtul on õigus enne Euroopa Kohtu poole pöördumist nõuda Euroopa Liidu institutsioonidelt, kes osalesid liidu sellise teisese õiguse akti väljatöötamisel, mille kehtivus on selles liikmesriigi kohtus vaidlustatud, teavet ja täpseid tõendeid, mida liikmesriigi kohus peab möödapääsmatult vajalikuks, et kõrvaldada igasugune kahtlus seoses asjaomase liidu akti kehtivusega ja vältida seega Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse esitamist selle akti kehtivuse hindamise küsimuses.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 10. juuli 2019. aasta otsus (Bundesgerichtshofi eelotsusetaotlus — Saksamaa) — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV versus Amazon EU Sàrl

(kohtuasi C-649/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tarbijakaitse - Direktiiv 2011/83/EL - Artikli 6 lõike 1 punkt c - Teavitamisnõuded kauglepingute ja väljaspool äriruume sõlmitud lepingute puhul - Kaupleja kohustus esitada oma telefoni-ja faksinumber nende „olemasolu korral“ - Ulatus)

(2019/C 305/08)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV

Kostja: Amazon EU Sàrl

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta direktiivi 2011/83/EL tarbija õiguste kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/44/EÜ ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 85/577/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/7/EÜ, artikli 6 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada selliselt, et esiteks on sellega vastuolus niisugune riigisisene õigusnorm, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis kohustab kauplejat enne tarbijaga selle direktiivi artikli 2 punktides 7 ja 8 nimetatud kauglepingu või väljaspool äriruume sõlmitava lepingu sõlmimist igal juhul tegema teatavaks oma telefoninumbri. Teiseks ei kohusta see säte kauplejat võtma kasutusele uut telefoni- või faksinumbrit või looma uut e-posti aadressi, et võimaldada tarbijatel temaga ühendust võtta, ega kohusta seda telefoni- või faksinumbrit või e-posti aadressi esitama muul juhul kui siis, kui kaupleja juba kasutab seda suhtluskanalit tarbijatega suhtlemiseks.

Direktiivi 2011/83 artikli 6 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada selliselt, et kuigi see säte näeb ette kaupleja kohustuse teha tarbijale kättesaadavaks suhtluskanalid, mis vastaksid otsese ja tõhusa suhtluse kriteeriumidele, ei ole sellega vastuolus, kui nimetatud kaupleja võimaldab nende kriteeriumide täitmiseks kasutada selles sättes nimetamata suhtluskanaleid.

(1) ELT C 112, 26.3.2018.
Euroopa Kohtu (teine koda) 10. oktoobri 2019. aasta otsus (Oberlandesgericht Wieni eelotsusetaotlus - Austria) – Adelheid Krah versus Universität Wien

(kohtuasi C-703/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Isikute vaba liikumine - ELTL artikkel 45 - Töötajad - Määrus (EL) nr 492/2011 - Artikli 7 lõige 1 - Järeldoktorantuuri vanemlektorid - Muus liikmesriigis eelnevalt erialasel tööl töötatud aja arvessevõtmise piiramine - Tasustamissüsteem, mis seob kõrgema töötasu saamise õiguse töötamise kestusega praeguse tööandja juures)

(2019/C 423/04)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht Wien

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Adelheid Krah

Kostja: Universität Wien

Resolutsioon

ELTL artikli 45 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused liikmesriigi ülikooli eeskirjad, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mille kohaselt võetakse ülikooli järeldoktorantuuri vanemlektori ametikohal oleva töötaja palgakategooria ja -järgu määramisel selle töötaja eelnevalt muus liikmesriigis töötatud ajast arvesse kokku kõige rohkem neli aastat, juhul kui see töö oli võrdväärne või isegi identne tööga, mida töötaja on kohustatud tegema järeldoktorantuuri vanemlektori tööülesandeid täites.

ELTL artiklit 45 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2011. aasta määruse (EL) nr 492/2011 töötajate liikumisvabaduse kohta liidu piires artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et viidatud ülikooli eeskirjad ei ole nende sätetega vastuolus juhul, kui muus liikmesriigis varem tehtud töö ei olnud järeldoktorantuuri vanemlektori ülesannete täitmisega võrdväärne, vaid selleks lihtsalt kasulik

(1) ELT C 13, 9.4.2018.
—

on täitmata kõik need tingimused, mis on seotud kindlaks määratud arvu selle direktiivi IV lisas nimetatud liikide teatavate isendite valikulise ja piiratud ulatuses võtmisega range järelevalve all, kusjuures nende tingimuste järgimine tuleb kindlaks teha eelkõige populatsiooni suurust, kaitsestaatust ja bioloogilisi omadusi arvestades. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas see on nii põhikohtuasjas.