ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (neljas koda) 3. detsembri 2020. aasta otsus (Nejvyšší správní soudi eelotsusetaotlus – Tšehhi Vabariik) – BONVER WIN, a.s. versus Ministerstvo financí ČR

(Kohtuasi C-311/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Teenuste osutamise vabadus - Piirangud - Liikmesriigi õigusnormid, mis keelevad hasartmängude korraldamise teatud kohtades - ELTL artikli 56 kohaldatavus - Piiriülese elemendi olemasolu)

(2021/C 35/15)

Kohtumenetluse keel: tšehhi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Nejvyšší správní soud

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: BONVER WIN, a.s.

Vastustaja: Ministerstvo financí ČR

Resolutsioon

ELTL artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et see on kohaldatav sellise liikmesriigis asuva äriühingu olukorrale, kes on jäänud ilma hasartmängude korraldamise loast pärast seda, kui selles liikmesriigis jõustusid õigusnormid, mis määravad kindlaks kohad, kus selliseid mänge on lubatud korraldada, kusjuures need normid on vahet tegemata kohaldatavad kõikidele selle liikmesriigi territooriumil tegutsevatele teenuseosutajatele, olenemata sellest, kas nad pakuvad teenuseid oma liikmesriigi või teiste liikmesriikide kodanikele, juhul kui teatav osa selle äriühingu klientuurist pärineb teisest liikmesriigist kui see, kus asub tema ettevõte.

(1) ELT C 213, 24.6.2019.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 24. novembri 2020. aasta otsus (Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlemi eelotsusetaotlus – Madalmaad) – R.N.N.S. (C-225/19), K.A. (C-226/19) versus Minister van Buitenlandse Zaken

(Liidetud kohtuasjad C-225/19 ja C-226/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala - Ühenduse viisaeeskiri - Määrus (EÜ) nr 810/2009 - Artikli 32 lõiked 1 – 3 - Viisa andmisest keeldumise otsus - VI lisa - Standardvorm - Põhjendused - Oht ühe või mitme liikmesriigi avalikule korrale, sisejulgeolekule, rahvatervisele või rahvusvahelistele suhetele - Artikkel 22 - Teiste liikmesriikide keskasutustega eelnevalt konsulteerimise menetlus - Vastuväide viisa andmisele - Kaebus viisa andmisest keeldumise otsuse peale - Kohtuliku kontrolli ulatus - Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47 - Õigus tõhusale õiguskaitsevahendile)

(2021/C 35/11)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: R.N.N.S. (C-225/19), K.A. (C-226/19)

Vastustaja: Minister van Buitenlandse Zaken

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määruse (EÜ) nr 810/2009, millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrusega (EL) nr 610/2013) artikli 32 lõikeid 2 ja 3 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tuleb tõlgendada nii, et esiteks peab liikmesriik, kes on teinud määruse nr 810/2009 (muudetud määrusega nr 610/2013) artikli 32 lõike 1 punkti a alapunkti vi alusel lõpliku otsuse, millega keelduti viisa andmisest, kuna teine liikmesriik on esitanud viisa andmisele vastuväite, nimetama selles otsuses liikmesriigi, kes sellise vastuväite esitas, sel vastuväitel põhineva keeldumise konkreetse põhjuse, millele lisatakse vajaduse korral nimetatud vastuväite põhjenduste sisu ning ametiasutus, kelle poole viisataotleja võib selles teises liikmesriigis kasutatavate õiguskaitsevahendite teadasaamiseks pöörduda, ning teiseks, kui selle otsuse peale esitatakse määruse nr 810/2009 (muudetud määrusega nr 610/2013) artikli 32 lõike 3 alusel kaebus, siis selle liikmesriigi kohtud, kes viimati nimetatud otsuse vastu on võtnud, ei või kontrollida teise liikmesriigi poolt viisa andmisele esitatud vastuväite sisulist õiguspärasust.

(1) ELT C 187, 3.6.2019.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1223/2009 kosmeetikatoodete kohta artikli 19 lõike 1 punkti f tuleb tõlgendada nii, et „kosmeetikatoote otstarve“, mis peab selle sätte kohaselt olema mainitud toote mahutil ja pakendil, peab tarbijat selgelt teavitama toote kasutusest ja kasutusviisist, et tagada toote turvaline kasutamine viisil, mis ei kahjusta tarbija tervist, ning see ei saa järelikult piirduda toote kasutuseesmärgist teavitamisega vastavalt selle määruse artikli 2 lõike 1 punktile a. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on asjaomase toote omadusi ning piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepaneliku ja aruka keskmise tarbija ootusi arvestades kontrollida, millist laadi ja millise ulatusega teave peab olema toote mahutil ja pakendil, et toodet saaks kasutada viisil, mis ei ohusta inimeste tervist.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 17. detsembri 2020. aasta otsus (Conseil d’État’ eelotsusetaotlus – Belgia) – G. M. A. versus État belge

(Kohtuasi C-710/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Isikute vaba liikumine - ELTL artikkel 45 - Liidu kodakondsus - Direktiiv 2004/38/EÜ - Üle kolmekuuline elamisõigus - Artikli 14 lõike 4 punkt b - Tööotsijad - Mõistlik tähtaeg, et tutvuda tööpakkumistega, mis võivad tööotsijale sobida, ning võtta töö saamiseks vajalikud meetmed - Tööotsijale selleks ajavahemikuks vastuvõtva liikmesriigi kehtestatud nõuded - Elamisõiguse tingimused - Kohustus jätkata töö otsimist ja omada tegelikku võimalust tööd leida)

(2021/C 62/07)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’État

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: G. M. A.

Vastustaja: État belge

Resolutsioon

ELTL artiklit 45 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ, artikli 14 lõike 4 punkti b tuleb tõlgendada nii, et vastuvõttev liikmesriik peab tagama liidu kodanikule mõistliku tähtaja – mis hakkab kulgema ajast, mil liidu kodanik võttis end tööotsijana arvele –, et ta saaks tutvuda tööpakkumistega, mis võivad talle sobida, ja võtta töö saamiseks vajalikud meetmed.

Selle tähtaja jooksul võib vastuvõttev liikmesriik nõuda, et tööotsija tõendaks töö otsimist. Alles pärast selle tähtaja möödumist võib see liikmesriik nõuda, et tööotsija ei tõendaks mitte ainult seda, et ta jätkab töö otsimist, vaid ka seda, et tal on tegelik võimalus tööd saada.

(1) ELT C 399, 25.11.2019.
C 62/5

ET

Euroopa Kohtu (viies koda) 17. detsembri 2020. aasta otsus (Bundesgerichtshofi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Husqvarna AB versus Lidl Digital International GmbH & Co. KG, varem Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG

(Kohtuasi C-607/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Euroopa Liidu kaubamärgid - Määrus (EÜ) nr 207/2009 - Artikli 51 lõike 1 punkt a - Artikli 55 lõige 1 - Euroopa Liidu kaubamärgist tulenevate õiguste tühistamine - Euroopa Liidu kaubamärk, mida ei ole viie järjestikuse aasta jooksul kasutatud - Viieaastase ajavahemiku möödumine - Hindamise kuupäev)

(2021/C 62/04)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Husqvarna AB

Kostja: Lidl Digital International GmbH & Co. KG, varem Lidl E-Commerce International GmbH & Co. KG

Resolutsioon

Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 207/2009 [Euroopa Liidu] kaubamärgi kohta artikli 51 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et kui on esitatud vastuhagi ELi kaubamärgist tulenevate õiguste tühistamiseks, tuleb selle kindlakstegemisel, kas on möödunud selles sättes ette nähtud viieaastane katkematu ajavahemik, lähtuda selle vastuhagi esitamise kuupäevast.

(1) ELT C 27, 27.1.2020.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 17. detsembri 2020. aasta otsus (Upravni sud u Zagreb eelotsusetaotlus – Horvaatia) – FRANCK d.d. Zagreb versus Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak

(Kohtuasi C-801/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Maksuvabastused - Artikli 135 lõike 1 punktid b ja d - Mõisted „krediidi andmine“ ja „muud vabalt kaubeldavad maksevahendid“ - Mitmest osast koosnevad tehingud - Põhiteenus - Rahaliste vahendite kättesaadavaks tegemine tasu eest - Veksli üleandmine faktooringettevõtjale ja saadud raha üleandmine veksli väljastajale)

(2021/C 62/08)

Kohtumenetluse keel: horvaadi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Upravni sud u Zagreb

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: FRANCK d.d. Zagreb

Vastustaja: Ministarstvo financija Republike Hrvatske, Samostalni sektor za drugostupanjski upravni postupak

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 135 lõike 1 punkte b ja d tuleb tõlgendada nii, et käibemaksuvabastus, mille need sätted näevad ette vastavalt krediidi andmisele ja muude vabalt kaubeldavate maksevahenditega seotud tehingutele, on kohaldatav tehingule, mis seisneb maksukohustuslase jaoks tasu eest teise maksukohustuslase kasutusse selliste rahaliste vahendite andmises, mille ta on saanud faktooringettevõtjalt pärast viimasele teisena nimetatud maksukohustuslase poolt väljastatud veksli üleandmist, kuna esimesena nimetatud maksukohustuslane garanteerib faktooringettevõtjale veksli maksetähtpäevaks tagasimaksmise.

(1) ELT C 27, 27.1.2020.
3.

Direktiivi 2006/112 artikli 146 lõike 1 punkti b ja artiklit 147 ning neutraalse maksustamise ja proportsionaalsuse põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus selline liikmesriigi tava, mille kohaselt maksuhaldur keeldub automaatselt maksukohustuslasele mõnes neist sätetest ette nähtud käibemaksuvabastuse andmisest, kui ta tuvastab, et see maksukohustuslane on pahauskselt väljastanud vormi, mille alusel omandaja kasutas selles artiklis 147 ette nähtud maksuvabastust, kui on kindlaks tehtud, et asjaomased kaubad on väljunud Euroopa Liidu territooriumilt. Sellistel asjaoludel tuleb keelduda selle artikli 146 lõike 1 punktis b ette nähtud käibemaksuvabastuse andmisest, kui vorminõude rikkumise tagajärg on, et on takistatud kindla tõendi esitamine selle kohta, et on täidetud selle vabastuse andmise tingimused, või kui on tõendatud, et nimetatud maksukohustuslane teadis või oleks pidanud teadma, et asjaomane tehing oli seotud pettusega, mis seadis ohtu ühise käibemaksusüsteemi toimimise.
2.

ELTL artikleid 18 ja 21 tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui seda liikmesriiki, mille kodanik on liidu kodanikust väljanõutav isik, kelle suhtes on kolmas riik esitanud teisele liikmesriigile väljaandmistaotluse, on viimati nimetatud liikmesriik sellest taotlusest teavitanud, ei ole kumbki nendest liikmesriikidest kohustatud paluma väljaandmist taotleval kolmandal riigil edastada neile kriminaaltoimiku koopia, et selle isiku kodakondsusjärgne liikmesriik saaks kaaluda võimalust ise selle isiku suhtes kriminaalmenetlus läbi viia. Kui taotluse saanud liikmesriik on nõuetekohaselt teavitanud liikmesriiki, mille kodakondsus väljanõutaval isikul on, väljaandmistaotluse olemasolust, kõigist õiguslikest ja faktilistest asjaoludest, mida taotluse esitanud kolmas riik on taotluses nimetanud, ning mis tahes muutustest isiku olukorras, mis on olulised tema suhtes Euroopa vahistamismääruse võimalikuks tegemiseks, võib juhul, kui viimati nimetatud liikmesriik ei ole vahistamismäärust teinud mõistliku tähtaja jooksul, mille taotluse saanud liikmesriik on talle kõiki üksikjuhtumi asjaolusid arvestades andnud, taotluse saanud liikmesriik selle isiku välja anda, ilma et ta peaks ootama, kuni isiku kodakondsusjärgne liikmesriik ametliku otsusega loobub sellise vahistamismääruse tegemisest, mis puudutab vähemalt samu tegusid kui need, mida on väljaandmistaotluses nimetatud.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/25/EÜ ülevõtmispakkumiste kohta artikli 5 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette kolm meetodit õiglase hinna määramiseks, millega pakkumise tegija peab äriühingu aktsiad tagasi ostma, nende hulgas meetod, mis tuleneb selle direktiivi artikli 5 lõike 4 esimese lõigu rakendamisest ja mis kohustab alati valima meetodi, mille tulemusel saadakse kõige kõrgem hind, tingimusel et neid õiglase hinna määramise meetodeid, mis erinevad artikli 5 lõike 4 esimese lõigu kohaldamisest tulenevast meetodist, kohaldab järelevalveasutus, järgides nimetatud direktiivi artikli 3 lõikes 1 sätestatud üldpõhimõtteid, ning see toimub tingimuste ja kriteeriumide alusel, mis on määratletud selges, täpses ja läbipaistvas õigusraamistikus.
1.

Nõukogu 24. septembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1099/2009 loomade kaitse kohta surmamisel artikli 26 lõike 2 esimese lõigu punkti c tuleb ELTL artiklit 13 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 10 lõiget 1 arvestades tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusakt, mis näeb ette, et riitusliku tapmise korral tuleb kasutada tagasipööratavat uimastamist, mis ei põhjusta looma surma.
1.

Tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 12. märtsi 2019. aasta otsus Prantsusmaa vs. komisjon (T-26/18, ei avaldata, EU:T:2019:153) osas, milles Üldkohus jättis esiteks rahuldamata Prantsuse Vabariigi hagi komisjoni 8. novembri 2017. aasta rakendusotsuse (EL) 2017/2014 peale, mille kohaselt Euroopa Liit ei rahasta teatavaid kulusid, mida liikmesriigid on kandnud Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (EAFRD) raames, osas, milles selle põhjenduses „Äärmiselt puudulik kontrollisüsteem Korsikal“ on kõnealusele liikmesriigile kehtestatud 100 % kindlamääralised korrektsioonid, mida kohaldatakse 2013. ja 2014. taotlusaasta eest Ülem-Korsikal antud pindalapõhiste otsetoetuste suhtes puuduste tõttu Ülem-Korsika pindalatoetuste kontrollisüsteemis, ning teiseks tegi otsuse kohtukulude kohta.
—

nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt vabastatakse advokaadina tegutsema asumiseks üldiselt ette nähtud kutsealase väljaõppe ja kutsesobivustunnistuse omamise nõudest osa liikmesriigi avalikus teenistuses töötavaid isikuid, kes on teinud selles staatuses selles samas liikmesriigis tööd haldusasutuses või avalikus teenistuses või rahvusvahelises organisatsioonis, ning välistatakse selle vabastuse andmine Euroopa Liidu avaliku teenistuse ametnikele, teenistujatele või endistele teenistujatele, kes on teinud selles staatuses tööd Euroopa institutsioonis väljaspool Prantsusmaa territooriumi;
Euroopa Kohtu (kuues koda) 10. detsembri 2020. aasta otsus (Vrhovno sodišče Republike Slovenije eelotsusetaotlus – Sloveenia) – A. B., B. B. versus Personal Exchange International Limited

(Kohtuasi C-774/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EÜ) nr 44/2001 - Artikli 15 lõige 1 - Kohtualluvus tarbijalepingute puhul - Mõiste „tarbija“ - Füüsilise isiku ja hasartmängukorraldaja vahel veebis sõlmitud pokkerimängu leping - Füüsiline isik, kes hangib elatist veebis pokkerit mängides - Selle isiku teadmised - Tegevuse regulaarsus)

(2021/C 53/17)

Kohtumenetluse keel: sloveeni

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Vrhovno sodišče Republike Slovenije

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: A. B., B. B.

Kostja: Personal Exchange International Limited

Resolutsioon

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 15 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et füüsiline isik, kelle elukoht on liikmesriigis ja kes on sõlminud teises liikmesriigis asuva äriühinguga viimase määratud tüüptingimusi sisaldava lepingu internetis pokkeri mängimiseks, ilma et ta oleks seda tegevust ametlikult deklareerinud ega tasulise teenusena kolmandatele isikutele pakkunud, ei lakka olemast tarbija selle sätte tähenduses isegi juhul, kui ta mängib seda mängu palju tunde päevas, tal on mängu kohta laialdased teadmised ja ta teenib selles suuri võite.

(1) ELT C 19, 20.1.2020.
Euroopa Kohtu (viies koda) 17. detsembri 2020. aasta otsus (Cour de cassationi eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier versus Société Fromagère du Livradois SAS

(Kohtuasi C-490/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Põllumajandus - Põllumajandustoodete ja toiduainete geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse - Määrus (EÜ) nr 510/2006 - Määrus (EL) nr 1151/2012 - Artikli 13 lõike 1 punkt d - Tegevus, mis võib tarbijat eksitada toote tegeliku päritolu osas - Kaitstud nimetusega tootele tunnusliku vormi või välisilme reprodutseerimine - Kaitstud päritolunimetus „Morbier“)

(2021/C 53/15)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour de cassation

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier

Kostja: Société Fromagère du Livradois SAS

Resolutsioon

Vastavalt nii nõukogu 20. märtsi 2006. aasta määruse (EÜ) nr 510/2006 põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta kui ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta artikli 13 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei keelata üksnes registreeritud nimetuse kasutamist kolmanda isiku poolt.

Määruse nr 510/2006 ja määruse nr 1151/2012 artikli 13 lõike 1 punkti d tuleb tõlgendada nii, et nendega keelatakse registreeritud nimetusega hõlmatud tootele tunnusliku vormi või välisilme reprodutseerimine, kui reprodutseerimine võib suunata tarbijat uskuma, et asjaomane toode on selle registreeritud nimetusega hõlmatud toode. Tuleb hinnata, võttes arvesse kõiki asjas tähtsust omavaid tegureid, kas selline reprodutseerimine võib eksitada Euroopa tarbijat, kes on piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas.

(1) ELT C 288, 26.8.2019.
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 17. detsembri 2020. aasta otsus (Bundesfinanzhofi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Bundeszentralamt für Steuern versus Y-GmbH

(Kohtuasi C-346/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Käibemaks - Käibemaksu tagastamine - Direktiiv 2008/9/EÜ - Artikli 8 lõike 2 punkt d - Artikkel 15 - Arve numbri märkimine - Tagastamistaotlus)

(2021/C 53/09)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesfinanzhof

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Bundeszentralamt für Steuern

Vastustaja: Y-GmbH

Resolutsioon

Nõukogu 12. veebruari 2008. aasta direktiivi 2008/9/EÜ, millega sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad käibemaksu tagastamiseks vastavalt direktiivile 2006/112/EÜ maksukohustuslastele, kelle asukoht ei ole tagastamisliikmesriigis, vaid teises liikmesriigis (muudetud nõukogu 14. oktoobri 2010. aasta direktiiviga 2010/66/EL), artikli 8 lõike 2 punkti d ja artikli 15 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kui käibemaksu tagastamise taotlus ei sisalda arve järjekorranumbrit, vaid sisaldab muud numbrit, mis võimaldab selle arve ja seega asjaomase kauba või teenuse identifitseerida, peab tagastamisliikmesriigi maksuhaldur lugema taotluse „esitatuks“ direktiivi 2008/9 (muudetud direktiiviga 2010/66) artikli 15 lõike 1 tähenduses ja selle läbi vaatama. Selle läbivaatamise raames ja välja arvatud juhul, kui maksuhalduril on juba arve originaal või selle koopia, võib ta nõuda, et kaebaja teataks järjekorranumbri, mis annab arvele kordumatu tunnuse, ja kui seda ei tehta nimetatud direktiivi (muudetud direktiiviga 2010/66) artikli 20 lõikes 2 ette nähtud ühekuulise tähtaja jooksul, on tal õigus jätta tagastamistaotlus rahuldamata.

(1) ELT C 263, 5.8.2019.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1307/2013, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste eeskirjad ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 637/2008 ja (EÜ) nr 73/2009, artikli 24 lõike 2 esimest lauset tuleb tõlgendada nii, et kui toetusetaotluse on esitanud nii põllumajandusmaa omanik kui ka kolmas isik, kes tegelikult kasutab kõnealust maad ilma igasuguse õigusliku aluseta, on sellele maale vastavad toetuskõlblikud hektarid kõnealuse sätte tähenduses üksnes selle omaniku „kasutuses“.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2003. aasta direktiivi 2003/4/EÜ keskkonnateabele avaliku juurdepääsu ja nõukogu direktiivi 90/313/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta artikli 4 lõike 1 esimese lõigu punkti e tuleb tõlgendada nii, et mõiste „asutusesisene teabevahetus“ hõlmab kogu teavet, mis ringleb riigiasutuses ja mis ei ole teabetaotluse esitamise ajal selle asutuse sisekasutusest väljunud, vajaduse korral teavet ka pärast seda, kui nimetatud asutus on teabe kätte saanud, ja tingimusel, et seda teavet ei ole tehtud või ei oleks tohtinud teha üldsusele kättesaadavaks enne seda, kui see asutus on teabe kätte saanud.
3.

Direktiivi 2008/115 artikli 8 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriik pärast seda, kui ta on väljastanud saatjata alaealise suhtes tagasisaatmisotsuse ja veendunud direktiivi artikli 10 lõike 2 kohaselt, et see alaealine toimetatakse tema perekonnaliikme või määratud eeskostja juurde või naasmisriigi vastuvõtuasutusse, hoidub tema väljasaatmisest kuni 18. eluaasta täitumiseni.
C 79/11

ET

Euroopa Kohtu (teine koda) 14. jaanuari 2021. aasta otsus (Korkein hallinto-oikeuse eelotsusetaotlus – Soome) – menetluses, mille algatas Kilpailu- ja kuluttajavirasto

(Kohtuasi C-450/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Konkurents - ELTL artikkel 101 - Keelatud kokkulepped - Manipuleerimine hankemenetlustega - Rikkumise kestuse kindlakstegemine - Selle ajavahemiku kaasaarvamine, mille vältel kartelliosalised rakendasid konkurentsivastast kokkulepet - Konkurentsivastase tegevuse majanduslik mõju - Rikkumise lõpetamine hankelepingu lõpliku sõlmimise hetkel)

(2021/C 79/12)

Kohtumenetluse keel: soome

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Korkein hallinto-oikeus

Põhikohtuasja pooled

Kilpailu- ja kuluttajavirasto

menetluses osalesid: Eltel Group Oy, Eltel Networks Oy,

Resolutsioon

ELTL artikli 101 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kui ettevõtja, kes oletatavasti osales nimetatud sätte ühes ja vältavas rikkumises, mille viimane koosseisutunnus seisnes konkurentidega kooskõlastatud pakkumuse esitamises ehitustööde hankemenetluses, tunnistati edukaks pakkujaks ja ta sõlmis hankijaga ehitustööde lepingu, milles on kindlaks määratud hankelepingu peamised tunnused ja eelkõige tööde eest makstav koguhind ning mille täitmine ja mille eest tasumine toimub järk-järgult, siis kestab rikkumine kuupäevani, mil kõnealune ettevõtja ja hankija allkirjastavad lepingu ettevõtja esitatud kooskõlastatud pakkumuse alusel. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, millisel kuupäeval määrati lõplikult kindlaks hankelepingu peamised tunnused ja eelkõige ehitustööde eest makstav koguhind.

(1) ELT C 280, 19.8.2019.