KOHTUJURISTI ETTEPANEK

MACIEJ SZPUNAR

esitatud 6. juunil 2018 ( 1 )

Kohtuasi C‑26/17 P

Birkenstock Sales GmbH

versus

Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Apellatsioonkaebus – Euroopa Liidu kaubamärk – Korrapäraselt korduvate elementide kogumist koosneva tähise Euroopa Liitu nimetav rahvusvaheline registreering – Kontrollija keeldumine Euroopa Liidu kaubamärgisüsteemi kaitse andmisest

I. Sissejuhatus

1. Birkenstock Sales GmbH palub oma apellatsioonkaebuses tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 9. novembri 2016. aasta kohtuotsuse Birkenstock Sales vs. EUIPO (Laineliste ristuvate joontega mustri kujutis) ( 2 ), millega see jättis osaliselt rahuldamata tema hagi nõudega tühistada Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti (EUIPO) esimese apellatsioonikoja 15. mai 2014. aasta otsuse (asi R 1952/2013-1), mis käsitleb tema taotlust laineliste ristuvate joontega mustrit kujutava kujutismärgi EL nimetava rahvusvahelise registreeringu kohta (edaspidi „vaidlusalune otsus“).

2. Üldkohus jättis oma kohtuotsusega osaliselt muutmata EUIPO otsuse, millega EUIPO oli keeldunud liidus sellele rahvusvahelisele kaubamärgile kaitse andmisest 15. juuni 1957. aasta kaubamärkide registreerimisel kasutatava kaupade ja teenuste rahvusvahelise klassifikatsiooni Nizza kokkuleppe (uuesti läbi vaadatud ja parandatud kujul) (edaspidi „Nizza kokkulepe“) klasside 10, 18 ja 25 kaupade jaoks. Keeldumise põhjuseks toodi määruse nr 207/2009 ( 3 ) artikli 7 lõike 1 punktis b osutatud põhjus, nimelt asjaolu, et rahvusvahelisel kaubamärgil puudub eristusvõime.

3. Apellant põhjendab oma apellatsioonkaebust kolme väitega. Esimene väide, et on rikutud määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b, jaguneb kolme ossa.

4. Euroopa Kohtu taotluse kohaselt analüüsitakse käesolevas ettepanekus ainult apellatsioonkaebuse esimese väite esimest osa. Selles väidab apellant sisuliselt, et Üldkohus võttis oma kohtuotsuse punktis 54 ja järgmistes punktides kauba enda välimusega segiaetavaid tähiseid käsitleva kohtupraktika kohaldatavuse kriteeriumina vääralt arvesse pelgalt niisuguse „võimaluse“ tuvastamist, et korrapäraselt korduvate elementide jadast koosnevat tähist kasutatakse pinnamustrina. Apellandi sõnul on see kohtupraktika kohaldatav ainult siis, kui tähise kasutamine pinnamustrina on asjaomase kauba puhul selle tähise „kõige tõenäolisem kasutusviis“.

5. Seega puudutab apellatsioonkaebuse esimese väite esimeses osas tõstatatud õigusküsimus tingimusi, mis peavad olema täidetud selleks, et korrapäraselt korduvate elementide kogumist koosnevast tähisest moodustatud kaubamärkidele kohaldataks kauba enda välimusega segiaetavaid tähiseid käsitlevat kohtupraktikat. Täpsemalt puudutab käesolev apellatsioonkaebus eelkõige kauba enda välimusega segiaetavate tähiste eristusvõime hindamiseks kohtupraktikas ette nähtud karmide kriteeriumide kohaldatavust. Terminoloogilise ühtsuse säilitamiseks poolte seisukohtadega ja eriti seda problemaatikat käsitlevate Euroopa Kohtu ja Üldkohtu kohtuotsustega lähtun käesolevas ettepanekus pigem seda tüüpi tähiseid käsitleva kohtupraktika kohaldatavuse kriteeriumidest.

II. Õiguslik raamistik

6. Määruse nr 207/2009 artikli 7 „Absoluutsed keeldumispõhjused“ lõike 1 punktis b on sätestatud: „1. Ei registreerita: […] b) kaubamärke, millel puudub eristusvõime;“.

7. Peale selle on selle määruse artikli 154 lõikes 1 ette nähtud, et Euroopa Liitu nimetavaid rahvusvahelisi registreeringuid kontrollitakse absoluutsete keeldumispõhjuste osas samal viisil nagu liidu kaubamärgitaotlusi.

III. Menetlus EUIPOs

8. Apellant on ühe niisuguse äriühingu õigusjärglane, kelle taotlusel registreeriti Ülemaailmse Intellektuaalse Omandi Organisatsiooni (WIPO) rahvusvahelises büroos 27. juunil 2012 Euroopa Liitu nimetav rahvusvaheline registreering, mis põhineb Saksa kaubamärgil, järgmise kujutismärgi jaoks:

9. EUIPO sai teate asjaomase tähise rahvusvahelise registreeringu kohta 25. oktoobril 2012. Kaitse laiendamist taotleti kaupadele, mis kuuluvad Nizza kokkuleppe klassidesse 10, 18 ja 25, nimelt kaupadele, mis vastavad iga klassi puhul järgmisele kirjeldusele: – klass 10: „kirurgiaseadmed ja -riistad, meditsiiniseadmed ja -riistad, hambaraviseadmed ja -riistad, veterinaariaseadmed ja -riistad; tehisjäsemed, -silmad ja -hambad; ortopeedilised tooted; haavaõmblusmaterjalid, sutuurmaterjalid“; – klass 18: „nahk ja kunstnahk ning nendest valmistatud tooted, mis kuuluvad sellesse klassi; loomanahad, karusnahad“; – klass 25: „rõivad, jalatsid, peakatted“.

10. EUIPO kontrolliosakond teatas 29. augusti 2013. aasta otsusega apellandile, et rahvusvahelise kaubamärgi täielikku kaitset liidus ei anta põhjusel, et asjaomasel tähisel puudub eristusvõime määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses koostoimes selle määruse artikli 154 lõikega 1. Nende sätete kohaselt keeldutakse sellise rahvusvahelise registreeringu kaitse laiendamisest, millel puudub eristusvõime. Apellant esitas 4. oktoobril 2013 nimetatud otsuse peale kaebuse.

11. Vaidlusaluse otsusega jättis EUIPO esimene apellatsioonikoda selle kaebuse rahuldamata, leides, et asjaomasel tähisel puudub eristusvõime kõigi kaupadega seoses, mille jaoks kaitse laiendamist taotleti.

12. Apellatsioonikoja hinnangul võib asjaomast tähist selle olemuslike tunnuste tõttu laiendada ruudu neljas suunas ja järelikult peale kanda kõikidele kahe- või kolmemõõtmelistele pindadele. Asjaomast tähist tajutakse seetõttu vahetult pinnamustrina. Peale selle tõi apellatsioonikoda välja üldteada asjaolu, et nende kaupade pindu, millele kaitse laiendamist taotleti, või nende pakendeid kaunistakse mitmel põhjusel mustriga.

13. Selles kontekstis tuletaski apellatsioonikoda kõigepealt meelde, et kohtupraktikast nähtuvalt ei ole keskmine tarbija tavaliselt harjunud kauba enda välimusega segiaetavatele tähistele tuginedes päritolu määratlema. Järelikult on asjaomasel tähisel eristusvõime ainult siis, kui see erineb märkimisväärselt selle sektori normist või tavast.

14. Apellatsioonikoda leidis seejärel, et see kohtupraktika on käesoleval juhul kohaldatav, kuna asjaomane tähis on kauba enda välimusega segiaetav. Selles kohtupraktikas ette nähtud eristusvõime hindamise kriteeriume kohaldades järeldas apellatsioonikoda, et asjaomasest tähisest jääv tervikmulje ei erine oluliselt asjaomaste sektorite tavast. Seepärast puudub rahvusvahelisel kaubamärgil eristusvõime seoses kõigi asjaomaste kaupadega.

IV. Vaidlustatud kohtuotsus

15. Apellant esitas Üldkohtu kantseleisse 1. augustil 2014 esitatud hagiavaldusega nõude vaidlusalune otsus tühistada, tuginedes ainsale väitele, et on rikutud määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b.

16. Vaidlustatud kohtuotsuses tühistas Üldkohus vaidlusaluse otsuse järgmiste kaupade osas: „tehisjäsemed, -silmad ja -hambad“, „haavaõmblusmaterjalid; sutuurmaterjalid“ (Nizza kokkuleppe klass 10) ja „loomanahad, karusnahad“ (klass 18). Ülejäänud osas jättis Üldkohus hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata.

17. Nendele järeldustele jõudmiseks tuletas Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 23–27 meelde kohtupraktikat kauba enda välimusega segiaetavate ruumiliste kaubamärkide kohta.

18. Seejärel arutas Üldkohus selle kindlaksmääramisel asjasse puutuvat kriteeriumi, kas kujutismärki, mis koosneb korrapäraselt korduvate elementide jadast, võib teatud kauba puhul tegelikult käsitada pinnamustrina ja selle eristusvõimet tuleb seepärast hinnata kauba enda välimusega segiaetavate ruumiliste kaubamärkide kohta ette nähtud kriteeriumide järgi.

19. Üldkohus märkis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 54, et tähist, mis koosneb korrapäraselt korduvate elementide jadast, on kõige kohasem kasutada pinnamustrina. Seega on selle tähise olemusest tulenevalt põhimõtteliselt tõenäoline, et seda kasutatakse pinnamustrina. Seega ei saa Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 55 esitatud kaalutlustel pidada sellist tähist asjaomaste kaupade puhul pinnamustriks üksnes juhul, kui pinnamustri kasutamine ei ole asjaomaste kaupade laadi silmas pidades eriti tõenäoline.

20. Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 56 Üldkohus küll mainis kohtuotsust Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Punktiiriga ääristatud ärapööratud lindi kujutis) ( 4 ), milles Üldkohus oli jätnud muutmata apellatsioonikoja otsuse hinnata asjaomase kaubamärgi eristusvõimet selle kaubamärgi „kõige tõenäolisema“ kasutusviisi põhjal. Vaidlustatud kohtuotsuse punkti 57 järgi aga ei ole see arutluskäik käesoleval juhul ülekantav, sest kohtuotsus Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Punktiiriga ääristatud ärapööratud lindi kujutis) ( 5 ) ei puuduta korduvate elementide jadast koosneva tähise registreerimist.

21. Neid kaalutlusi arvestades leidis Üldkohus, et kõnealuse rahvusvahelise kaubamärgi kasutamine pinnamustrina ei ole enamiku kaupade puhul, mille jaoks apellant oli kaubamärgi kaitset taotlenud, „vähe tõenäoline“. Seepärast oli Üldkohus seisukohal, et kauba enda välimusega segiaetavaid ruumilisi kaubamärke käsitlev kohtupraktika on rahvusvahelise kaubamärgi kaitse Nizza kokkuleppe klassidesse 10, 18 ja 25 kuuluvate kaupade jaoks laiendamise taotlusele kohaldatav, välja arvatud järgmiste kaupade puhul: „tehisjäsemed, ‑silmad ja -hambad“, „haavaõmblusmaterjalid; sutuurmaterjalid“ (Nizza kokkuleppe klass 10) ja „loomanahad, karusnahad“ (klass 18).

22. Seejärel järeldas Üldkohus, et rahvusvahelisel kaubamärgil puudub eristusvõime, kuivõrd apellant taotles selle kaubamärgi kaitset Nizza kokkuleppe klassidesse 10, 18 ja 25 kuuluvate kaupade jaoks, välja arvatud eespool nimetatud kaubad.

23. Seejärel tühistas Üldkohus kohtuotsuse põhjendustes vaidlusaluse otsuse osaliselt ja jättis hagi ülejäänud osas rahuldamata.

V. Poolte nõuded ja menetlus Euroopa Kohtus

24. Apellant palub oma apellatsioonkaebuses Euroopa Kohtul vaidlustatud kohtuotsus tühistada osas, milles keeldutakse rahvusvahelist kaubamärki registreerimast, rahuldada nõuded, mille ta esitas esimeses astmes Üldkohtus ja mis puudutavad kaupu, mille suhtes jäeti hagi rahuldamata, ning mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

25. Apellatsioonkaebuse esimese väite esimeses osas vaidlustab apellant Üldkohtu järelduse, et pelgast „võimalusest“ kasutada kaubamärki kujutavat tähist pinnamustrina piisab selleks, et kohaldada kõnealusele rahvusvahelisele kaubamärgile kohtupraktikat, mis käsitleb tähistatud kauba enda välimusega segiaetavaid kaubamärke.

26. Selle väiteosa põhjenduseks tugineb apellant kohtumääruse Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ( 6 ) punktile 55, millega Euroopa Kohus jättis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 56 nimetatud kohtuotsuse Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Punktiiriga ääristatud ärapööratud lindi kujutis) ( 7 ) peale esitatud apellatsioonkaebuse rahuldamata. Selle kohtumääruse järgi ei ole kauba enda välimusega segiaetavaid tähiseid käsitleva kohtupraktika kohaldamiseks otsustav kriteerium mitte asjaomase tähise pinnamustrina kasutamise võimalikkuse kriteerium, vaid selle „kõige tõenäolisema kasutusviisi“ kriteerium. Seega, kui Üldkohus oleks tuginenud õigele „kõige tõenäolisema kasutusviisi“ kriteeriumile, siis ei oleks tulnud rahvusvahelisele kaubamärgile kohaldada ruumiliste kaubamärkide puhul kehtivaid põhimõtteid.

27. EUIPO on esiteks seisukohal, et esimese väite esimene osa on vastuvõetamatu, kuna apellant vaidlustab rahvusvahelise kaubamärgi kvalifitseerimist korduvaks jadaks, mida saab pidada pinnamustriks. Selle vastuvõetamatuse vastuväite põhjenduseks väidab EUIPO, et apellatsioonkaebusega tahetakse tegelikult esitada Euroopa Kohtule uuesti hindamiseks küsimused, mida on tegelikult juba korduvalt tõstatatud.

28. Teiseks on EUIPO seisukohal, et esimese väite esimene osa – kui see peaks olema vastuvõetav – on põhjendamatu.

29. EUIPO sõnul võttis Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuses esitatud lahendusele jõudes õigesti arvesse selle rahvusvahelise kaubamärgi olemuslikke tunnuseid, kuna seda on kõige kohasem kasutada pinnamustrina. Seega eeldas Üldkohus EUIPO arvamusel põhjendatult, et pelgast võimalusest kasutada asjaomast kaubamärki kauba või selle pakendi pinnamustrina piisab, et oleks õigustatud kohaldada tähistatud kauba enda välimusega segiaetavaid kaubamärke käsitlevat kohtupraktikat.

30. Peale selle on EUIPO sõnul Euroopa Kohus juba kinnitanud, et pelk võimalus, et kaubamärk moodustab osa selle kauba kujust, mille jaoks kaitset taotletakse, võimaldab kohaldada kauba enda välimusega segiaetavaid kaubamärke käsitlevat kohtupraktikat. Selles kontekstis tuginebki EUIPO kohtuotsuse Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ( 8 ) punktidele 57 ja 59.

31. Oma vastuses apellatsioonkaebusele märgib EUIPO, et kohtumäärusel Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ( 9 ) põhinevat apellandi argumenti, millega see püüab tõendada, et pelgalt kaubamärgi kasutamisest pinnamustrina ei piisa selleks, et kohaldada kauba enda välimusega segiaetavaid kaubamärke käsitlevat kohtupraktikat, vaidlustatud kohtuotsuses juba analüüsiti. Meeldetuletuseks: Üldkohus leidis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 57, et kohtuotsus Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Punktiiriga ääristatud ärapööratud lindi kujutis) ( 10 ), mida apellandi viidatud Euroopa Kohtu määrusega kinnitati, ei ole käesolevale asjale ülekantav, sest see ei puudutanud tähist, mida on selle olemuslike tunnuste tõttu kõige kohasem kasutada pinnamustrina.

VI. Õiguslik analüüs

A. Vastuvõetavus

32. EUIPO väidab, et esimese väite esimese osa on vastuvõetamatu, kuna apellant vaidlustab rahvusvahelise kaubamärgi kvalifitseerimise pinnamustriks.

33. Kõigepealt tuleb meelde tuletada, et vastavalt ELTL artikli 256 lõikele 1 ja Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 58 esimesele lõigule saab edasi kaevata ainult õigusküsimustes. Üldkohtul on ainupädevus tuvastada ja hinnata asjasse puutuvaid faktilisi asjaolusid ning hinnata tõendeid. Välja arvatud juhul, kui kohtule esitatud faktilisi asjaolusid on moonutatud, ei ole kõnealuste faktiliste asjaolude ja tõendite hindamine seega niisugune õigusküsimus, mis kuuluks Euroopa Kohtu poolt läbivaatamisele apellatsioonimenetluses ( 11 ).

34. Sellega seoses tulebki kõigepealt märkida, et apellatsioonkaebuse esimese väite esimeses osas ei vaidlusta apellant Üldkohtu järeldusi asjaolu kohta, et rahvusvahelist kaubamärki saab kasutada pinnamustrina. Apellant ei vaidle vastu ka sellele, et rahvusvahelise kaubamärgi seda tüüpi kasutusviis ei ole vähe tõenäoline.

35. Seevastu vaidlustab apellant kriteeriumi, mille põhjal Üldkohus põhjendas kauba enda välimusega segiaetavaid tähiseid käsitleva kohtupraktika kohaldamist. Kui Üldkohus oli seisukohal, et seda kohtupraktikat tuleb käesolevale asjale kohaldada seetõttu, et rahvusvahelise kaubamärgi kasutamine pinnamustrina ei ole vähe tõenäoline kasutusviis, siis apellant leiab, et seda kohtupraktikat saab kohaldada ainult siis, kui see on asjaomase kaubamärgi kõige tõenäolisem kasutusviis.

36. Teiseks, EUIPO esitatud vastuvõetamatuse vastuväide näib mulle mõneti vastuolus selle poole teiste seisukohtadega esimese väite esimese osa kohta.

37. Oma vastuses apellatsioonkaebusele märgib EUIPO, et Euroopa Kohus kinnitas kohtuotsuses Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ( 12 ), et võimalus, et kaubamärk on sellega tähistatud kauba osa, võib olla kauba enda välimusega segiaetavaid tähiseid käsitleva kohtupraktika kohaldatavuse kriteerium. Nimelt oli üks poolte vahelistest vaidluspunktidest kohtuasjas, milles see kohtuotsus tehti, kas kauba enda välimusest koosnevaid ruumilisi kaubamärke käsitlev kohtupraktika on kohaldatav ka kujutismärkidele, mis kujutavad mitte ainult kaupa tervikuna, vaid ka ainult ühte selle kauba osa ( 13 ). Sellega seoses märkiski Euroopa Kohus selle kohtuotsuse punktis 56, et kui Üldkohus lähtus ruumilistele kaubamärkidele kohaldatavast kohtupraktikast, siis ei olnud ta rikkunud õigusnormi, ja lükkas selle kohta apellatsioonkaebuse ainsa väite asjaomase osa põhjenduseks esitatud argumendi põhjendamatuse tõttu tagasi.

38. Selle argumendiga, mis lükati põhjendamatuse tõttu tagasi, oli apellant üldiselt vaidlustanud ruumilisi kaubamärke käsitleva kohtupraktika ratione materiae kohaldatavuse kriteeriumid, mis oli minu arvates õigusküsimus, millele võis sellisena apellatsioonkaebuse raames tugineda. Euroopa Kohus nägi küll asju samuti nii, sest seda apellandi argumenti ei tunnistatud mitte vastuvõetamatuks, vaid see lükati selgelt tagasi põhjendamatuse tõttu.

39. Käesolevas kohtuasjas puudutab apellandi esimese väite esimene osa samalaadset problemaatikat. Apellant vaidlustab nimelt üldiselt kauba enda välimusega segiaetavaid kaubamärke käsitleva kohtupraktika ratione materiae kohaldatavuse kriteeriumid, mida Üldkohus kohaldas vaidlustatud kohtuotsuses.

40. Eespool esitatud kaalutlusi silmas pidades arvan ma, et apellandi argumendid apellatsioonkaebuse esimese väite esimese osa põhjenduseks puudutavad õigusküsimust. Seetõttu teen Euroopa Kohtule ettepaneku lükata selle väiteosa vastuvõetamatuse kohta esitatud EUIPO vastuväide tagasi.

B. Sisulised küsimused

1. Sissejuhatavad märkused

41. Meeldetuletuseks: esimese väite esimeses osas heidab apellant Üldkohtule ette, et see kohaldas vääralt rahvusvahelisele kaubamärgile kauba enda välimusega segiaetavaid tähiseid käsitlevat kohtupraktikat. Üldkohtu sõnul on see kohtupraktika põhimõtteliselt kohaldatav kõikide kaupade puhul peale nende, mille puhul ei ole nende olemust arvestades niisuguse tähise kasutamine pinnamustrina eriti tõenäoline. Apellant leiab siiski, et seda kohtupraktikat saab kohaldada ainult siis, kui tähise kasutamine pinnamustrina on selle kõige tõenäolisem kasutusviis.

42. Selles kontekstis analüüsingi kõigepealt kauba enda välimusega segiaetavaid tähiseid käsitleva kohtupraktika ulatuse arengut. See analüüs on tarvilik selleks, et määrata kindlaks selle kohtupraktika ratione materiae kohaldatavuse kriteeriumid. Teiseks käsitlen küsimust, kas need kriteeriumid on täiel määral ülekantavad korrapäraselt korduvatest elementidest moodustatud tähistest koosnevatele kaubamärkidele.

2. Tähistatud kauba enda välimusega segiaetavaid kaubamärke käsitleva kohtupraktika ulatuse areng

a) Ülevaade kohtupraktikast

43. Kaubamärgiga tähistatud kauba enda välimusega segiaetavaid kaubamärke käsitlev kohtupraktika sai alguse kohtuotsustes kauba enda välimusest koosnevate ruumiliste kaubamärkide kohta. ( 14 ) Nendest kohtuotsustest nähtub, et keskmine tarbija ei ole tavaliselt harjunud igasuguste graafiliste või tekstielementide puudumisel eeldama kauba päritolu nende kuju või pakendi järgi. Sellisel juhul võib seega ruumilise kaubamärgi puhul olla eristusvõimet kindlaks teha raskem kui sõna- või kujutismärgi puhul. Eristusvõime puudumine aga tähendab, et tähis ei täida kaubamärgi peamist ülesannet.

44. Igal juhul põhineb asjaomane kohtupraktika ideel, et asjaomane avalikkus tajub kauba enda välimusest koosnevaid ruumilisi kaubamärke teistmoodi kui sõna- ja kujutismärke, mis koosnevad nendega tähistatud kauba välimusest sõltumatutest tähistest ( 15 ). Seega ei ole see kohtupraktika kohaldatav mitte kõikidele ruumilistele kaubamärkidele, vaid ainult neile, mis koosnevad asjaomase kauba kujust. Peale selle ei saa kohe alguses välistada võimalust seda kohtupraktikat sõna- ja kujutismärkidele kohaldada, kuna need ei ole nendest kaupadest sõltumatud.

45. Neid kaalutlusi kinnitab kauba enda välimusest koosnevate ruumiliste kaubamärkide kohta arendatud kohtupraktika ulatuse muutuse analüüs.

46. On kindlalt välja kujunenud, et see kohtupraktika on kohaldatav, kui kaubamärk, mille registreerimist taotletakse, on kujutismärk, mis koosneb asjaomase kauba kahemõõtmelisest kujutisest. Selles kontekstis Euroopa Kohus tunnistaski, et sellisel juhul ei koosne kaubamärk tähistatavate kaupade välimusest sõltumatust tähisest ( 16 ). Samadel põhjustel on see kohtupraktika kohaldatav ka siis, kui kahemõõtmeline kaubamärk kujutab ainult tähistatud kauba ühte osa ( 17 ).

47. Pealegi kinnitas Euroopa Kohus hiljuti Üldkohtu arutluskäiku, mille kohaselt ei ole asjaomase kaubamärgi kvalifitseerimine asjasse puutuv, kui tuleb välja selgitada, kas selle eristusvõime hindamise kriteeriumid, mis on esitatud seoses ruumiliste kaubamärkidega, olid sel juhul kohaldatavad. Seega tunnistas Euroopa Kohus kaudselt, et selles suhtes ei ole otsustav mitte kaubamärgi kvalifitseerimine, vaid asjaolu, et kaubamärk on asjaomase kauba välimusega segiaetav. ( 18 )

48. Märgin siiski, et Euroopa Kohus tuvastas juba kohtuotsuses Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, et ruumilisi kaubamärke või asjaomase kauba või selle ühe osa kujust koosnevaid kujutismärke käsitleva kohtupraktika kohaldamine eeldab kaubamärgi ja kauba vahelist seost, mille asjaomane avalikkus ära tunneb. ( 19 ) Peale selle on nimetatud kohtupraktika suunas Euroopa Kohus kinnitanud Üldkohtu järeldusi asjaomase kohtupraktika kohaldamise kohta kujutiselementi sisaldavast ruumilisest või kahemõõtmelisest tähisest koosneva kaubamärgi suhtes põhjusel, et see kujutiselement ei koosne kauba välimusest sõltumatust tähisest, vaid on tarbija jaoks üksnes dekoratiivne kujundus. ( 20 )

49. Sellest kohtupraktika analüüsist tuleneb, et kaubamärgiga tähistatud kauba enda välimusega segiaetavaid kaubamärke käsitleva kohtupraktika kohaldamine ei sõltu mitte sellest, et tähist ei ole tehniliselt võimalik kaubast lahutada, vaid sellest, et tähise ja sellega tähistatud kauba või kaubaosa vahel on asjaomasele avalikkusele tajutav sarnasus. ( 21 )

b) Vahejäreldus

50. Seega täheldan vahejärelduseks esiteks, et kohtupraktikas algselt teatavate ruumiliste kaubamärkide kontekstis välja arendatud eristusvõime hindamise kriteeriumide kohaldatavus ei sõltu asjaomase kaubamärgi kvalifitseerimisest.

51. Seepärast, isegi kui mõiste „musterkaubamärk“ lisati liidu kaubamärgisüsteemi rakendusmääruse (EL) 2017/1431 ( 22 ) jõustumise ajal, ei ole vaja vastata küsimusele, kas kõnealune rahvusvaheline kaubamärk tuleks kvalifitseerida selle määruse tähenduses musterkaubamärgiks. Peale selle on rakendusmääruse 2017/1431 artikli 3 lõike 3 punktis e nimetatud ainult, kuidas peab kaubamärk olema kujutatud, juhul „kui [see] koosneb üksnes reeglipäraselt korduvatest elementidest“ ( 23 ). Igal juhul ei sisalda käesoleva ettepaneku punktides 47 ja 50 esitatud seisukohti arvestades see säte musterkaubamärgi määratlust, mis võiks mõjutada selle kaubamärgi eristusvõime hindamist. Pealegi esitas apellant rahvusvahelisest kaubamärgist tuleneva kaitse laiendamise taotluse enne rakendusmääruse 2017/1431 jõustumist.

52. Teiseks määrab teatavate ruumiliste kaubamärkide kohta välja arendatud kriteeriumide kohaldatavuse asjaolu, et kaubamärgi moodustav tähis ei ole sellega tähistatud kauba välimusest sõltumatu. Seega, kuna see kohtupraktika eeldab, et tähis ja sellega tähistatud kaubad on omavahel sarnased, ei saa seda kohtupraktikat kaubamärgile abstraktse hindamise põhjal üksnes olemuslike tunnuste tõttu kohaldada. Seega tuleb selleks, et hinnata, kas see kohtupraktika on kohaldatav või mitte, arvesse võtta kaupa, mille jaoks kaubamärgi kaitset taotletakse.

53. Kolmandaks tuleks selleks, et vastata küsimusele, kas tähis on sõltumatu selle kauba välimusest, mille jaoks kaubamärgi kaitset taotletakse, asja vaadata asjaomase avalikkuse vaatenurgast.

3. Kohtupraktika kriteeriumide ülekantavus korrapäraselt korduvate elementide kogumist koosneva tähisega kujutatud kaubamärkidele

a) Probleemi piiritlemine

54. Kerge on tõendada asjaolu, et tähis on segiaetav sellega tähistatud kauba välimusega, kui registreerimistaotlus on esitatud tähise kohta, mida eelnevalt on paigutatud kaubale või mida seostatakse kaubaga, mille jaoks kaubamärgi kaitset taotletakse.

55. Näiteks kohtuasi, milles tehti kohtuotsus Freixenet vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ( 24 ), puudutas selle kauba pinna erilist välimust, mille jaoks kaubamärgi kaitset taotleti ja mis kuulusid Nizza kokkuleppe klassi 33, s.o „vahuveinid“. Kaubamärgid, mille registreerimist taotleti, koosnesid mattklaasist pudeleid kujutavatest tähistest. Selles kontekstis Euroopa Kohus kinnitaski, et kaubamärgiga tähistatud kauba enda välimusega segiaetavaid ruumilisi kaubamärke käsitlev kohtupraktika on asjakohane ka siis, kui kaubamärk, mille registreerimist taotletakse, on „muu“ kaubamärk, mis koosneb sellega tähistatud kauba vajaliku pakendi pinna erilisest välimusest. ( 25 )

56. Kaubamärgi moodustava tähise ja sellega tähistatud kauba vaheline sarnasus on vähem tajutav, kui asjaomane tähis koosneb ruudukujulisest korrapäraselt korduvate elementide kogumi graafilisest kujutisest, nagu käesoleval juhul.

57. Euroopa Kohus on küll juba kinnitanud sõnaselge viitega kaubamärgiga tähistatud kauba välimusega segiaetavate ruumiliste kaubamärkide kohta välja arendatud kohtupraktikale Üldkohtu järeldusi, milles käsitati abstraktset mustrit tähisena, mis on segiaetav sellega tähistatud kauba välimusega, mille jaoks tähist taotletakse. ( 26 ) Selles kohtuasjas käsitletud muster oli siiski vaieldamatult mõeldud kauba pinnale kandmiseks.

58. Seega on Euroopa Kohus põhimõtteliselt kinnitanud kauba enda välimusega segiaetavaid kaubamärke käsitleva kohtupraktika kohaldatavust mustrist koosnevatele kaubamärkidele. Eespool meelde tuletatud kohtupraktikas ei võtnud Euroopa Kohus siiski sõnaselgelt seisukohta selles, kui suurt tõenäosust tuleb arvestada selleks, et käsitada kujutismärki, mis koosneb korrapäraselt korduvate elementide jadast, pinnamustrina, mis on segiaetav asjaomase kauba välimusega, nagu käesoleval juhul.

59. Igal juhul ei saa lõplikke järeldusi teha ka Euroopa Kohtu kohtupraktikast, milles on leitud, et mida enam see kuju, mille registreerimist taotletakse, meenutab kuju, mis on asjaomase kauba puhul kõige tõenäolisem, seda tõenäolisem on, et kujul puudub eristusvõime. ( 27 )

60. Mulle näib tegelikult, et see lõik ei puuduta mitte kauba enda välimusega segiaetavaid ruumilisi kaubamärke käsitleva kohtupraktika kohaldatavuse kriteeriumeid, vaid kaubamärgi eristusvõime hindamist nimetatud kohtupraktika seisukohast.

61. Seda tõlgendust kinnitab kohtuotsuse Mag Instrument vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ( 28 ) analüüs. Selle kohtuotsuse punktis 31 tuletas Euroopa Kohus meelde kohtupraktikas ühelt poolt kaubamärgiga tähistatud kauba kujust koosneva kaubamärgi eristusvõime ja teiselt poolt selle kauba kõige tõenäolisema kuju vahelise suhestatuse kohta sedastatud kaalutlusi. Euroopa Kohus tuvastas seejärel selle kohtuotsuse punktis 32, et kui ruumiline kaubamärk koosneb selle toote kujust, mille jaoks registreerimist taotletakse, ei piisa määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses kaubamärgi eristusvõime tuvastamiseks lihtsalt sellest, et see kuju on üks seda tüüpi toodete tavalise kuju „variatsioon“. Seega on minu arvates ilmne, et kaalutlused kaubamärgi eristusvõime ja selle kauba kõige tõenäolisema kuju, mille jaoks kaubamärgi kaitset taotletakse, vahelise suhestatusse kohta puudutavad sisuliselt kaubamärgi eristusvõime hindamist. Seega ei puudutanud eespool viidatud kohtuotsuste punktid asjaomase kauba välimusega segiaetavaid tähiseid käsitleva kohtupraktika kohaldatavuse kriteeriumeid.

62. Samamoodi on Üldkohus oma kohtupraktikas ka selgitanud, et selle analüüs, millisel kujul kaubamärgiga tähistatud kaup kõige tõenäolisemalt esineb, on sisuliselt asjaomase sektori normi või tavade analüüs. ( 29 )

63. Apellant väidab siiski, et vastavalt Euroopa Kohtu praktikale on vaja, et asjaomase tähise kasutamine pinnamustrina oleks selle tähise „kõige tõenäolisem kasutusviis“. EUIPO, kes on selles suhtes samasugusel seisukohal nagu apellant, aga jõuab seejuures teistsugustele järeldustele, märgib, et Euroopa Kohtu praktikast nähtub, et pelgast võimalusest, et kaubamärk on osa selle kauba kujust, mille jaoks registreerimist taotletakse, piisab selleks, et kohaldada kauba enda välimusega segiaetavaid tähiseid käsitlevat kohtupraktikat.

64. Seega puudutab apellatsioonkaebuse esimese väite esimeses osas tõstatatud arutelu nimelt küsimust, kas Euroopa Kohtu arutluskäik kohtuotsuses Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ( 30 ) või kohtumääruses Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ( 31 ) on ülekantav käesolevale kohtuasjale. Selles kontekstis ma neid Euroopa Kohtu lahendeid kõigepealt analüüsingi. Seejärel käsitlen antud lahendust, analüüsides Üldkohtu praktikat, kes on minu arvates seda probleemi lahendanud mitmes enda kohtuotsuses.

b) Euroopa Kohtu praktika analüüs

1) Kohtuotsuse Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet asjasse puutuvus

65. Meeldetuletuseks: EUIPO väidab, et Euroopa Kohus kinnitas oma kohtuotsuses Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ( 32 ), et võimalus, et kaubamärk, mis koosneb selle kauba, mille jaoks registreerimist taotletakse, kuju ühest osast, võib olla kauba enda välimusega segiaetavaid tähiseid käsitleva kohtupraktika kohaldamise kriteerium. EUIPO sõnul tuleks sama kriteeriumit kohaldada ka käesolevas kohtuasjas.

66. Selles kontekstis märgin, et EUIPO märgib vastuseks apellandi argumendile, et kriteerium, millest tuleb lähtuda selleks, et käsitada kujutismärki, mis koosneb korrapäraselt korduvate elementide jadast, pinnamustrina, tuleneb kohtumäärusest Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ( 33 ), üksnes seda, et seda argumenti analüüsiti vaidlustatud kohtuotsuses. Tuletan meelde, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 57 leidis Üldkohus, et tema kohtuotsus kohtuasjas, milles see kohtumäärus tehti, ei ole käesolevale juhule ülekantav, sest see ei puudutanud korduvate elementide jadast koosnevat tähist.

67. Kohtuotsus Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ( 34 ) ei käsitlenud aga samuti korduvate elementide jadast koosneva tähise registreerimist. See kohtuotsus puudutas nimelt lukustusseadet kujutava kujutismärgi registreerimise taotlust.

68. Seepärast on EUIPO seisukoht minu arvates vastuoluline, kuna oma vastuses apellatsioonkaebusele tugineb ta ühelt poolt kohtuotsusele Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ( 35 ) ja teiselt poolt näib, et ta on seisukohal, et Üldkohus järeldas põhjendatult, et kohtumäärus Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ( 36 ) ei ole käesolevale asjale ülekantav.

69. Nendel põhjustel, otsustamata ette ära kohtuotsuses Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ( 37 ) Euroopa Kohtu valitud kriteeriumi põhjendatuse üle, ei ole ma vastupidi EUIPO-le veendunud, et sellest kohtuotsusest saaks teha lõplikke järeldusi, mis oleks käesolevale asjale ülekantavad.

2) Kohtumääruse Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet asjasse puutuvus

70. Apellant omakorda tugineb apellatsioonkaebuse esimese väite esimese osa põhjenduseks kohtumääruse Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ( 38 ) punktile 55. Ta on seisukohal, et Euroopa Kohtu praktikast nähtub, et kauba enda välimusega segiaetavaid kaubamärke käsitleva kohtupraktika kohaldamiseks on otsustav tähise kõige tõenäolisem kasutusviis. Seepärast tuleks apellandi arvates seda kriteeriumi kohaldada asjaomasele rahvusvahelisele kaubamärgile.

71. Mina selle seisukohaga ei nõustu.

72. Tuleb märkida, et kohtuasi, milles tehti kohtumäärus Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, ( 39 ) puudutas punktiirjoontega ärapööratud linti kujutava kujutismärgi ühenduse kaubamärgina registreerimise taotlust. Seega ei koosnenud kõnealune kaubamärki moodustav tähis korrapäraselt korduvatest elementidest.

73. Pean siinkohal esiteks tunnistama, et olen vastuvõtlik apellandi põhiseisukoha suhtes, et igat sõna- või kujutismärki saaks teoreetiliselt laiendada või korrata lõputult ja kasutada kauba pinnale kantava mustrina. See on nii seda enam, et kaubamärgiga tähistatud kauba enda välimusega segiaetavaid kaubamärke käsitlevas kohtupraktikas ei peeta silmas ainult kaubamärke, mis on segiaetavad kauba välimusega, vaid ka neid, mis on segiaetavad tähistatud kauba osaga ( 40 ).

74. Tunnistan siiski vahet ühelt poolt korrapäraselt korduvast tühisest koosneva kaubamärgi ja teiselt poolt teiste niisuguste kujutis- või sõnamärkide lõputult kordamise vahel, mis koosnevad ainsast tähisest või on registreeritud ainsa tähisena ja mida saab selliste kaubamärkidena kasutada.

75. On ilmselge, et selle teise kategooria kaubamärke saab paljundada, isegi kui need ei koosne korrapäraselt korduvatest tähistest. Niisuguse paljundamise iga element eraldi võetuna on aga tähis, mis ei ole eristusvõimeta.

76. Põhimõtteliselt ei ole see nii aga kaubamärgi puhul, mille moodustab korrapäraselt korduvate elementide jadast koosnev tähis. Teoreetiliselt saab niisugust kaubamärki tõesti osadeks jagada või lahti võtta, et võtta sellest kaubamärgist välja üks ainus elementide jada. Mulle näib aga, et niisugune ainus elementide jada oleks põhimõtteliselt ilma eristusvõimeta, arvestades selle lihtsust, ja see ei saaks olla määruse nr 207/2009 tähenduses kaubamärk.

77. Minu arvates peaks just sel põhjusel tõenäosus, et korrapäraselt korduvate elementide jadast koosnevat tähist kasutatakse pinnamustrina, mis on segiaetav teatud kauba välimusega, olema suurem kui teiste tähiste puhul, mis moodustavad sõna- või kujutismärgid. Tegelikult ongi korrapäraselt korduvatest elementidest koosnevad tähised teatud mõttes mõeldud kauba või kaubapakendi pinnale kandmiseks, kuna need koosnevad elementidest, mida eraldi võetuna ei saa registreerida või kasutada kaubamärgina, mis võimaldaks asjaomasel avalikkusel asjaomase kauba päritolu kindlaks teha. Seepärast on vaid vähe tõenäoline, et kõnealuseid tähiseid ei kasutata pinnamustrina.

78. Teiseks tuletan meelde, et kohtupraktikas kohaldatakse kauba välimusega segiaetavate ruumiliste kaubamärkide kohta välja arendatud kriteeriumeid tavaliselt kaubamärkidele, mis koosnevad korrapäraselt korduvate elementide kogumist moodustatud tähistest, mis on eelnevalt kantud kaubale, mille jaoks kaubamärgi kaitset taotletakse ( 41 ).

79. Selles kontekstis tuleb arvesse võtta asjaolu, et omanik võib pärast niisuguse tähise registreerimist, mis koosneb korrapäraselt korduvate elementide sama kogumi ruudukujulisest graafilisest kujutisest, seda tähist asjaomase kauba pinnale kanda. Igal juhul võib deklareeritud kaubamärgi ettenähtud või tegelikku kasutust pärast kaubamärgi registreerimist muuta ja need ei saa seega kaubamärgi registreeritavuse hinnangut kuidagi mõjutada. ( 42 )

80. Järelikult võiks niisugusel juhul apellatsioonkaebuse esimese väite esimeses osas apellandi poolt suuremast tõenäosusest lähtumine võimaldada kauba välimusega segiaetavate ruumiliste kaubamärkide kohta välja arendatud kriteeriumide kohaldamist süstemaatiliselt vältida, vaatamata sellele, et tegu on kaubamärkidega, mida on kõige kohasem kasutada pinnamustrina ja mida tõenäoliselt sellena kasutataksegi.

81. Eespool esitatud kaalutlusi arvestades kaldun jagama vaidlustatud kohtuotsuse punktides 54 ja 55 esitatud Üldkohtu seisukohta, et sellist tähist ei saa pidada asjaomaste kaupade puhul pinnamustriks üksnes juhul, kui pinnamustri kasutamine ei ole asjaomaste kaupade laadi silmas pidades eriti tõenäoline.

82. Kõrvutan siiski neid kaalutlusi Üldkohtu käsitusviisiga tema kohtupraktikas korrapäraselt korduvate elementide kogumist koosneva tähise kohta.

c) Üldkohtu praktika analüüs

83. Üldkohus on korduvalt kohaldanud kauba enda välimusest koosnevaid ruumilisi kaubamärke käsitlevat kohtupraktikat ruudumustrit kujutavale kujutismärgile.

84. Kauba puhul, mille jaoks on taotletud kaubamärgi kaitset, on Üldkohus tavaliselt seisukohal, et võimalus, et kaubamärk koosneb selle kauba kuju ühest osast, mille jaoks registreerimist taotletakse, on selle kauba, mille jaoks kaubamärgi kaitset taotletakse, enda välimusega segiaetavaid tähiseid käsitleva kohtupraktika kohaldatavuse kriteerium. ( 43 )

85. Hiljuti küll kujutismärgi puhul, mida kirjeldati „punavalge ruudumustrina“, mis oli registreeritud „piima ja piimatoodete, v.a piimakreemide ja -magustoitude“ jaoks, ei analüüsinud Üldkohus hagi väidet määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumise kohta ruumilisi kaubamärke käsitleva kohtupraktika põhjal. Üldkohus kohaldas samamoodi nagu Siseturu Ühtlustamise Ameti apellatsioonikoda kohtupraktikat, mille kohaselt ei saa liiga lihtne tähis iseenesest edastada sõnumit, mis võiks tarbijatele meelde jääda, ja seepärast puudub sellel tähisel eristusvõime. ( 44 ) Olen teadlik, et selle arutluskäigu määras teatud määral apellatsioonikoja otsus.

86. Vastuseks Euroopa Kohtu küsimusele kohtuistungil teatas EUIPO, et tähisel võib eristusvõime puududa mitmel põhjusel ja et seepärast võib apellatsioonikoda sel juhul kaubamärgi eristusvõime hindamisel nende kahe kohtupraktikasuuna vahel valida.

87. Sellest analüüsist tuleneb seega, et Üldkohtu hinnangul piisab kaubamärgiga tähistatud kauba enda välimusega segiaetavaid ruumilisi kaubamärke käsitleva kohtupraktika kohaldamiseks selleks, et tähise pinnamustrina kasutamine on „tõenäoline“. Seevastu ei ole see kohtupraktika kohaldatav siis, kui niisugune kasutus ei ole eriti tõenäoline.

88. Neid kaalutlusi ei saa seada kahtluse alla asjaolu, et siseriiklike kaubamärgisüsteemide raames hindavad pädevad kohtud korrapäraselt korduvate elementide kogumist koosneva tähisega kujutatud kaubamärkide eristusvõimet kauba välimusega segiaetavaid kaubamärke käsitlevast kohtupraktikast üldse lähtumata. ( 45 ) Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb apellatsioonikoja otsuste seaduslikkust hinnata ainult määruse nr 207/2009 alusel, nagu liidu kohus on seda tõlgendanud, mitte apellatsioonikoja varasema otsustuspraktika alusel. ( 46 )

89. Minu eelnevaid kaalutlusi arvestades olen seisukohal, et apellatsioonkaebuse esimese väite esimene osa on põhjendamatu. Leian samamoodi nagu Üldkohus, et sellist tähist ei saa asjaomaste kaupade puhul pidada pinnamustriks üksnes juhul, kui pinnamustri kasutamine ei ole asjaomaste kaupade laadi silmas pidades eriti tõenäoline, ja seepärast ei ole kauba välimusega segiaetavate ruumiliste kaubamärkide kohta välja arendatud kohtupraktika sellele tähisele kohaldatav.

VII. Ettepanek

90. Nendel põhjustel, ja ilma et see piiraks esimese väite teiste osade, nagu ka teiste väidete põhjendatust, teen Euroopa Kohtule ettepaneku lükata esimese väite esimene osa põhjendamatuse tõttu tagasi.

( 1 ) Algkeel: prantsuse.

( 2 ) T‑579/14, edaspidi „vaidlustatud kohtuotsus“, EU:T:2016:650.

( 3 ) Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrus Euroopa Liidu kaubamärgi kohta (ELT 2009, L 78, lk 1).

( 4 ) 13. aprilli 2011. aasta kohtuotsus Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Punktiiriga ääristatud ärapööratud lindi kujutis) (T‑202/09, ei avaldata, EU:T:2011:168, punkt 47).

( 5 ) 13. aprilli 2011. aasta kohtuotsus Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Punktiiriga ääristatud ärapööratud lindi kujutis) (T‑202/09, ei avaldata, EU:T:2011:168).

( 6 ) 26. aprilli 2012. aasta kohtumäärus Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑307/11 P, ei avaldata, EU:C:2012:254).

( 7 ) 13. aprilli 2011. aasta kohtuotsus Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Punktiiriga ääristatud ärapööratud lindi kujutis) (T‑202/09, ei avaldata, EU:T:2011:168).

( 8 ) 15. mai 2014. aasta kohtuotsus Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑97/12 P, ei avaldata, EU:C:2014:324).

( 9 ) 26. aprilli 2012. aasta kohtumäärus Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑307/11 P, ei avaldata, EU:C:2012:254).

( 10 ) 13. aprilli 2011. aasta kohtuotsus Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Punktiiriga ääristatud ärapööratud lindi kujutis) (T‑202/09, ei avaldata, EU:T:2011:168).

( 11 ) Vt 13. septembri 2011. aasta kohtumäärus Wilfer vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑546/10 P, ei avaldata, EU:C:2011:574, punkt 62 ja seal viidatud kohtupraktika) ja 11. septembri 2014. aasta kohtumäärus Think Schuhwerk vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑521/13 P, EU:C:2014:2222, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika).

( 12 ) 15. mai 2014. aasta kohtuotsus Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑97/12 P, ei avaldata, EU:C:2014:324).

( 13 ) Vt apellandi ja EUIPO seisukohtade kohta vastavalt 15. mai 2014. aasta kohtuotsuse Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑97/12 P, ei avaldata, EU:C:2014:324) punktid 43 ja 47.

( 14 ) Vt selle kohta seoses nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määrusega (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (EÜT 1994, L 11, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 146) 29. aprilli 2004. aasta kohtuotsus Henkel vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑456/01 P ja C‑457/01 P, EU:C:2004:258); 7. oktoobri 2004. aasta kohtuotsus Mag Instrument vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑136/02 P, EU:C:2004:592) ja 12. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus Deutsche SiSi-Werke vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑173/04 P, EU:C:2006:20).

( 15 ) Vt selle kohta seoses määrusega nr 40/94 29. aprilli 2004. aasta kohtuotsus Henkel vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑456/01 P ja C‑457/01 P, EU:C:2004:258, punkt 38); 7. oktoobri 2004. aasta kohtuotsus Mag Instrument vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑136/02 P, EU:C:2004:592, punkt 30) ja 12. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus Deutsche SiSi-Werke vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑173/04 P, EU:C:2006:20, punkt 28).

( 16 ) Vt 22. juuni 2006. aasta kohtuotsus Storck vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑25/05 P, EU:C:2006:422, punkt 29).

( 17 ) Vt 13. septembri 2011. aasta kohtumäärus Wilfer vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑546/10 P, ei avaldata, EU:C:2011:574, punkt 59).

( 18 ) Vt selle kohta 16. mai 2011. aasta kohtumäärus X Technology Swiss vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑429/10 P, ei avaldata, EU:C:2011:307, punktid 36–38). Vt ka Üldkohtu 13. aprilli 2011. aasta kohtuotsus Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Punktiiriga ääristatud ärapööratud lindi kujutis) (T‑202/09, ei avaldata, EU:T:2011:168, punkt 41).

( 19 ) 15. mai 2014. aasta kohtuotsus Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑97/12 P, ei avaldata, EU:C:2014:324, punkt 55). Kohtujuristi kursiiv.

( 20 ) Vt ruumiliste kaubamärkide kohta 6. septembri 2012. aasta kohtuotsus Storck vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑96/11 P, ei avaldata, EU:C:2012:537, punktid 37 ja 38). Kahemõõtmeliste kaubamärkide kohta vt 4. mai 2017. aasta kohtuotsus August Storck vs. EUIPO (C‑417/16 P, ei avaldata, EU:C:2017:340, punktid 40 ja 42). Kohtujuristi kursiiv.

( 21 ) Sõnaga „sarnasus“ mõtlen ma sarnasust seostamise alusel. Ma ei kasuta väljendit „seostamisside“, et vältida segiajamist selle väljendi kasutamisega määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 5 kontekstis. Igal juhul ei otsusta ma mõistet „sarnasus“ kasutades ette ära, et kauba välimusega segiaetavate ruumiliste kaubamärkide kohta arendatud kohtupraktikat ei ole võimalik kohaldada olukordades, kus kaubamärgi kaitset taotletakse teenuste jaoks. Selles kontekstis märgingi, et Üldkohus märkis reas kohtuotsustes, et see kohtupraktika kehtib ka siis, kui taotletud kaubamärk on ilma kontuurita värvilisest mustrist koosnev kujutismärk. Vt 10. septembril 2015 tehtud nelja kohtuotsuse punkt 26: EE vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Hallil taustal valgeid täppe kujutav kujutismärk) (T‑77/14, ei avaldata, EU:T:2015:620); EE vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Sinisel taustal valgeid täppe kujutav kujutismärk) (T‑94/14, ei avaldata, EU:T:2015:618); EE vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Kollasel taustal valgeid täppe kujutav kujutismärk) (T‑143/14, ei avaldata, EU:T:2015:616), ja EE vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Vandlivärvi taustal valgeid täppe kujutav kujutismärk) (T‑144/14, ei avaldata, EU:T:2015:615). Nendes kohtuotsustes kohaldas Üldkohus kõhklemata ruumilisi kaubamärke käsitlevat kohtupraktikat värvidest koosnevatele kaubamärkidele, kuna kaubamärgi kaitset oli taotletud teenuste jaoks. Märgin, et see on ka EUIPO eelistatud seisukoht tema suunistes, mille kohaselt tuleb musterkaubamärki, mille puhul loetakse, et tal puudub eristusvõime sellega tähistatud kauba puhul, käsitada ilma eristusvõimeta märgina ka nende kaupadega tihedalt seotud teenuste puhul. Vt EUIPO menetlust käsitlevad suunised – B osa 4. jao 3. peatüki punkt 13.

( 22 ) Komisjoni 18. mai 2017. aasta rakendusmäärus, millega nähakse ette nõukogu määruse (EÜ) nr 207/2009 (Euroopa Liidu kaubamärgi kohta) teatavate sätete üksikasjalikud rakenduseeskirjad (ELT 2017, L 205, lk 39).

( 23 ) Vt selle kohta minu ettepanek kohtuasjas Louboutin ja Christian Louboutin (C‑163/16, EU:C:2018:64, punkt 33).

( 24 ) 20. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus (C‑344/10 P ja C‑345/10 P, EU:C:2011:680).

( 25 ) 20. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus Freixenet vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑344/10 P ja C‑345/10 P, EU:C:2011:680, punkt 48).

( 26 ) 28. juuni 2004. aasta kohtumäärus Glaverbel vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑445/02 P, EU:C:2004:393, punktid 23 ja 24).

( 27 ) Vt selle kohta seoses määrusega nr 40/94 7. oktoobri 2004. aasta kohtuotsus Mag Instrument vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑136/02 P, EU:C:2004:592, punkt 31); 29. aprilli 2004. aasta kohtuotsus Henkel vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑456/01 P ja C‑457/01 P, EU:C:2004:258, punkt 39) ja 12. jaanuari 2006. aastaDeutsche SiSi-Werke vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑173/04 P, EU:C:2006:20, punkt 31).

( 28 ) 7. oktoobri 2004. aasta kohtuotsus (C‑136/02 P, EU:C:2004:592).

( 29 ) Vt 29. jaanuari 2013. aasta kohtuotsus Germans Boada vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Mehaaniline plaadilõikur) (T‑25/11, ei avaldata, EU:T:2013:40, punkt 99). Vt selle kohta ka 29. juuni 2015. aasta kohtuotsus Grupo Bimbo vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Mehhiko tortilja kuju) (T‑618/14, ei avaldata, EU:T:2015:440, punktid 25 ja 26). Selles kohtuotsuses märkis Üldkohus, et „mida enam see kuju, mille registreerimist taotletakse, meenutab kuju, mis on asjaomase toote puhul kõige tõenäolisem, seda tõenäolisem on, et kujul puudub eristusvõime“, ja et vastupidi, „eristusvõimet omab ainult selline kaubamärk, mis oluliselt erineb asjaomases sektoris keskmiselt normiks ja tavaks olevast ja seega täidab päritolutähisena oma peamise ülesande“.

( 30 ) 15. mai 2014. aasta kohtuotsus Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑97/12 P, ei avaldata, EU:C:2014:324).

( 31 ) 26. aprilli 2012. aasta kohtumäärus Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑307/11 P, ei avaldata, EU:C:2012:254).

( 32 ) 15. mai 2014. aasta kohtuotsus Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑97/12 P, ei avaldata, EU:C:2014:324, punktid 57 ja 59).

( 33 ) 26. aprilli 2012. aasta kohtumäärus Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑307/11 P, ei avaldata, EU:C:2012:254).

( 34 ) 15. mai 2014. aasta kohtuotsus Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑97/12 P, ei avaldata, EU:C:2014:324, punktid 57 ja 59).

( 35 ) 15. mai 2014. aasta kohtuotsus Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑97/12 P, ei avaldata, EU:C:2014:324, punktid 57 ja 59).

( 36 ) 26. aprilli 2012. aasta kohtumäärus Deichmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑307/11 P, ei avaldata, EU:C:2012:254).

( 37 ) 15. mai 2014. aasta kohtuotsus Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑97/12 P, ei avaldata, EU:C:2014:324, punktid 57 ja 59).

( 38 ) 26. aprilli 2012. aasta kohtumäärus (C‑307/11 P, ei avaldata, EU:C:2012:254).

( 39 ) 26. aprilli 2012. aasta kohtumäärus (C‑307/11 P, ei avaldata, EU:C:2012:254).

( 40 ) Vt sellega seoses käesoleva ettepaneku punktis 46 meelde tuletatud kohtupraktika.

( 41 ) Vt eelkõige käesoleva ettepaneku punktis 55 meelde tuletatud kohtupraktika.

( 42 ) Vt selle kohta 31. mai 2006. aasta kohtuotsus De Waele vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Vorsti kuju) (T‑15/05, EU:T:2006:142, punktid 28 ja 29).

( 43 ) Vt eelkõige 19. septembri 2012. aasta kohtuotsus Fraas vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Helehalli, tumehalli, beeži, tumepunast ja pruuni värvi ruudumuster) (T‑326/10, ei avaldata, EU:T:2012:436, punktid 52–57); 19. septembri 2012. aasta kohtuotsus Fraas vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Musta, beeži, pruuni, tumepunast ja halli värvi ruudumuster) (T‑26/11, ei avaldata, EU:T:2012:440, punktid 53–57); 19. septembri 2012. aasta kohtuotsus Fraas vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (Tumehalli, helehalli, musta, beeži, tumepunast ja helepunast värvi ruudumuster) (T‑50/11, ei avaldata, EU:T:2012:442, punktid 51 ja 52) ja 21. aprilli 2015. aasta kohtuotsused Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Nanu-Nana (Pruuni- ja beeživärvilise malelaudmustri kujutis) (T‑359/12, EU:T:2015:215, punktid 29 ja 30) ja Louis Vuitton Malletier vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Nanu-Nana (Halli malelauamustri kujutis) (T‑360/12, ei avaldata, EU:T:2015:214, punktid 29 ja 30).

( 44 ) Vt 3. detsembri 2015. aasta kohtuotsus Compagnie des fromages & Richesmonts vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Grupo Lactalis Iberia (Punavalge ruudumustri kujutis) (T‑327/14, ei avaldata, EU:T:2015:929, punkt 33).

( 45 ) Näiteks Cour d’appel de Paris (Pariisi apellatsioonikohus, Prantsusmaa) tuvastas oma 1. detsembri 2010. aasta kohtuotsuses (nr 09/02580), et „ruudumustrist“ koosneval kaubamärgil eristusvõime ei puudu, põhjusel et selle mustri laialt levinud ja harilikku kasutust toidukauba pakenditel ei ole tõendatud. Peale selle asus Cour d’appel de Paris (Pariisi apellatsioonikohus) 14. detsembri 2012. aasta kohtuotsuses (nr 12/05245) samuti seisukohale, et ühevärvilisest ruudust koosneval kaubamärgil, mille kaitset taotleti Nizza kokkuleppe klassi 25 kaupade, konkreetsemalt jalatsite jaoks, ei puudu samuti eristusvõime.

( 46 ) Vt selle kohta apellatsioonikoja varasema praktika kontekstis ühenduse kaubamärkide kohta määruse nr 40/94 korra ajal 15. septembri 2005. aasta kohtuotsus BioID vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (C‑37/03 P, EU:C:2005:547, punkt 47).