Kohtuasi T‑734/15 P

Euroopa Komisjon

versus

FE

Apellatsioonkaebus – Avalik teenistus – Ametnikud – Avalik konkurss – Reservnimekirja kandmine – Ametisse nimetava asutuse otsus jätta konkursi edukalt läbinud isik tööle võtmata – Ametisse nimetava asutuse ja konkursikomisjoni vastav pädevus – Konkursile lubamise tingimused – Minimaalne töökogemus – Arvutusmeetod – Töölevõtmise võimaluse kaotamine – Kahju hüvitamise nõue

Kokkuvõte – Üldkohtu (apellatsioonikoda) 15. septembri 2017. aasta otsus

Konkursiteade kaotaks oma mõtte, milleks on kandidaatide teavitamine tingimustest, millele nad peavad kandideerimiseks vastama, kui administratsioon võib konkursi edukalt läbinud isiku reservnimekirjast kõrvaldada, tuginedes põhjendusele, mida ei esine sõnaselgelt ei nimetatud teates ega personalieeskirjades või mida ei ole avaldatud. Konkursiteade võib õiguspäraselt piirduda ainult personalieeskirjad artikli 5 lõike 1 üldise sõnastuse kordamisega ja jätta seega konkursikomisjonile vastutuse üksikjuhtumite kaupa hinnata, kas diplomid ja kvalifikatsiooni tõendavad dokumendid ning erialane töökogemus, millele iga kandidaat tugineb, vastavad personalieeskirjades ja vastavalt konkursiteates nõutud tasemele selles teates märgitud kategooria ametikoha täitmiseks. Juhul kui konkursiteate tingimus on sõnastatud nii üldiselt, on konkursikomisjonil ulatuslik kaalutlusõigus, et määrata kindlaks kriteeriumid, kuidas kohaldada konkursile lubamise tingimusi, mille hulka kuulub erialase töökogemuse kestus. Seega kui konkursiteatega nõuti üksnes seda, et kutsetegevus oleks toimunud minimaalse kaheaastase ajavahemiku jooksul, tuleb seda tingimust mõista nii, et viidatakse täistööajaga töötamisele kahe aasta jooksul või ühe või mitme ajavahemiku jooksul osalise tööajaga töötamisele või vabakutselisena töötamisele, mis tööaja poolest vastab täistööajaga töötatud kaheaastasele ajavahemikule. See on ainus tõlgendus, mis võimaldab tagada töölevõtmise menetluse ühetaolise kohaldamise kõikidele konkursi kandidaatidele, kuna vastavalt sellele, kas töötati täistööajaga, neljandiktööajaga või üks päev nädalas kolme aasta jooksul, võib nõutud töötamise ajavahemik märkimisväärses ulatuses erineda, tuues nõutud töökogemuse kestuse suhtes antud juhul kaasa kandidaatide ebavõrdsuse. (vt punktid 24, 26, 29, 30 ja 85)

Ametisse nimetav asutus ei ole pädev tühistama või muutma konkursikomisjoni otsust, peab ta oma ülesandeid täites hoiduma siiski õigusvastaste otsuste tegemisest. Ta ei peaks seega olema seotud konkursikomisjoni otsustega, mille õigusvastasus võib tagajärjena kaasa tuua ka tema enda otsuste õigusvastasuse. Seepärast peab ametisse nimetav asutus enne isiku ametnikuks nimetamist kontrollima, kas viimase puhul on täidetud selleks nõutavad tingimused. Kui konkursikomisjon lubab ekslikult kandidaadil konkureerida ning kannab ta seejärel reservnimekirja, peab ametisse nimetav asutus keelduma kandidaadi ametisse nimetamisest põhistatud otsusega, mis võimaldab liidu kohtul hinnata selle põhjendatust. Arvestades aga konkursikomisjoni ulatuslikku kaalutlusõigust selle kindlakstegemisel, kas kandidaatide varasem erialane töökogemus võimaldab neil täita konkursile lubamise tingimusi, peab ametisse nimetav asutus piirduma konkursikomisjoni otsuste õiguspärasust kontrollides sellega, et ta teeb kindlaks, kas konkursikomisjon ei ole oma kaalutlusõigust kasutades teinud ilmset viga. Vea võib lugeda ilmseks ainult juhul, kui see on hõlpsalt märgatav neid kriteeriume järgides, millega seadusandja on soovinud administratsiooni ulatusliku kaalutlusõiguse kasutamise piiritleda. Selleks, et tõendada, et faktiliste asjaolude hindamisel on tehtud ilmne viga, mis põhjendaks otsuse tühistamist, on järelikult vaja näidata, et vaidlusaluses otsuses sisalduvad hinnangud ei ole usutavad. Teisisõnu ei ole ilmse veaga tegemist juhul, kui kahtluse alla seatud hinnangut saab pidada õigeks või paikapidavaks. Sellega seoses tuleb märkida, et konkursikomisjoni hinnangu kohta teabe puudumine ei saa takistada ametisse nimetavat asutust asumast seisukohale, et konkursikomisjoni otsuses võib olla tehtud ilmne hindamisviga. (vt punktid 55–57 ja 61)

Arvutusmeetodit, mis seisneb tehtud töö mõõtmisel tõlgitud lehekülgede arvu põhjal, kasutatakse tõlkimise valdkonnas väga laiulatuslikult ning seda nii institutsioonide kui ka erasektori poolt tõenäoliselt seetõttu, et seda peetakse kõige objektiivsemaks. Seega asjaolu, et ametisse nimetav asutus kasutas konkursiteatega kindlaks määratud erialase töökogemuse minimaalse kestuse arvutamiseks kriteeriumi päevas tõlgitud lehekülgede arvu kohta vastavalt institutsiooni talituste kasutatud määrale, see tähendab viis lehekülge tööpäevas, ei saa iseenesest ilmselgelt ekslikuks pidada. Sellega seoses tuleb märkida, et konkursikomisjoni ja ametisse nimetava asutuse otsus käesolevas asjas ei ole sama ulatusega. Kui esimene nendest otsustest viib selleni, et kandidaat lubatakse konkursile või mitte, siis ametisse nimetava asutuse otsus piirdub konkursi edukalt läbinud isiku võimaliku töölevõtmisega kindlaksmääratud institutsiooni. Sellega seoses tuleb meenutada, et ei ole ametisse nimetaval asutusel pädevust tühistada või muuta konkursikomisjoni tehtud otsust. Kuna asjaomane isik soovis aga olla tööle võetud institutsiooni ning kuna puudub üldiselt kohaldatav institutsioonidevaheline meetod või juhised selle kohta, milline peab olema konkursikomisjoni usutav arvutus, kohaldas institutsiooni ametisse nimetav asutus õigesti institutsioonisiseselt üldiselt tõlkimise valdkonnas kasutatavat meetodit. (vt punktid 104–106)