ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Kas juhul, kui esimeses küsimuses kirjeldatud riigisisesed õigusnormid ei ole eespool viidatud [Euroopa Liidu] õigusnormidega vastuolus, võib vastavalt 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1307 artikli 4 lõike 1 punkte a ja c ning artikli 9 lõiget 1 tõlgendada nii, et „aktiivseks põllumajandustootjaks“ võib pidada juriidilist isikut, kes on sõlminud kontsessioonilepingu niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas ning kellel on loomad füüsiliste isikutega sõlmitud kasutusse andmise lepingute alusel, millega kasutusse andjad usaldavad kasutusse võtjatele tasuta loomad, kelle omanikud nad on, karjatamiseks kasutusse võtjate käsutusse antud karjamaadel ja kokkulepitud ajavahemikeks?
2.

Kas […] direktiivi 2003/88/EÜ […] artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada selliselt, et sellega on vastuolus riigisisesed eeskirjad ja tavad, mille kohaselt saab haiguse tõttu töövõimetu töötaja oma puhkuse algushetkeks tasu, mille suurus ulatub vahetult enne puhkuse algust saadud tasuni ka juhul, kui see tasu on tema pikaajalise töövõimetuse tõttu madalam kui tasu täieliku töövõime korral?
1.

Kas delegeeritud määruse nr 640/2014, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1306/2013 ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi osas, otsetoetuste, maaelu arengu toetuse ja nõuetele vastavuse süsteemiga seoses kohaldatavatest maksetest keeldumise ja nende tühistamise tingimuste osas ning kõnealuste toetuste ja süsteemiga seotud halduskaristuste osas (1), artikli 2 punktiga 23 ja artikliga 19 on vastuolus niisugused riigisisesed õigusnormid, mille alusel sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas kohaldatakse põllumajandusettevõtja suhtes halduskaristusi üledeklareerimise eest sel põhjusel, et ta ei vasta toetuskõlblikkuse tingimustele pindala puhul, mida loetakse üle deklareerituks, sest ta harib vesiviljelusrajatistega maatükki, mis on tema käsutuses kontsessioonilepingu alusel, ilma et ta esitaks tõendit selle kohta, et kontsessiooniandja andis nõusoleku selle maa kasutamiseks põllumajanduslikul otstarbel?
a.2.

nende kahe äriühingu toodetud elektrienergiale tagatud juurdepääsu elektrivõrkudele, mis kindlustaks viimaste järjepideva toimimise, on riigiabi ELTL artikli 107 tähenduses, ehk kas see kujutab endast liikmesriigi rahastatud või riigi ressurssidest antavat meedet; kas sellel on valikuline laad ja kas see võib kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust? Kas jaatava vastuse korral kehtiks sellise riigiabi suhtes ELTL artikli 108 lõikes 3 sätestatud teavitamiskohustus?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgia) 25. juunil 2020 – CO, ME, GC ja veel 42 hagejat versus MJ, Euroopa Komisjon, Euroopa välisteenistus, Euroopa Liidu Nõukogu, Eulex Kosovo

(Kohtuasi C-283/20)

(2020/C 297/43)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal du travail francophone de Bruxelles

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: CO, ME, GC ja veel 42 hagejat

Kostjad: MJ, Euroopa Komisjon, Euroopa välisteenistus, Euroopa Liidu Nõukogu, Eulex Kosovo

Eelotsuse küsimused

Kas nõukogu 4. veebruari 2008. aasta ühismeetme 2008/124/ÜVJP Euroopa Liidu õigusriigimissiooni kohta Kosovos EULEX KOSOVO (1) (enne selle muutmist nõukogu 12. juuni 2014. aasta otsusega 2014/349/ÜVJP (2)) artikli 8 lõiget 3 ja artikli 10 lõiget 3 – vajaduse korral koostoimes kõigi muude sätetega, mis võivad olla asjakohased – tuleb tõlgendada nii, et nendega on missiooni juhile, kes tegutseb oma nimel ja arvel, antud ajavahemikul enne 12. juunit 2014 missiooni EULEX KOSOVO teenistusse tööle võetud rahvusvahelise tsiviilisikkoosseisu liikmete tööandja staatus, või – võttes eelkõige arvesse ühismeetme 2008/124/ÜVJP artikli 8 lõiget 5 ja artikli 9 lõiget 3 enne selle muutmist 12. juunil 2014 – nii, et sellega on tööandja staatus antud Euroopa Liidule ja/või Euroopa Liidu institutsioonile (näiteks Euroopa Komisjon, Euroopa välisteenistus, Euroopa Liidu Nõukogu või mis tahes muu institutsioon), mille arvel missiooni juht kuni selle kuupäevani tegutses selle volituste, volituste delegeerimise või mis tahes muus vormis esindamise teel, mis tuleb vajaduse korral kindlaks määrata?

(1) ELT 2008, L 42, lk 92.

(2) Nõukogu 12. juuni 2014. aasta otsus 2014/349/ÜVJP, millega muudetakse ühismeedet 2008/124/ÜVJP Euroopa Liidu õigusriigimissiooni kohta Kosovos (EULEX KOSOVO) (ELT 2014, L 174, lk 42).
1.

Kas 28. novembri 2006. aasta direktiivi (1) artiklit 392 tuleb tõlgendada nii, et see võimaldab kasuminormi alusel maksustamist üksnes selliste võõrandamistehingute puhul, mis hõlmavad niisuguste kinnisasjade võõrandamist, mille omandamisel kohaldati käibemaksuga maksustamist ning mille puhul edasimüüjast maksukohustuslasel ei olnud õigust kõnealust maksu maha arvata? Või võimaldab see säte kohaldada kõnealust maksustamiskorda ka võõrandamistehingute suhtes, mis hõlmavad selliseid kinnisasju, mille suhtes käibemaksuga maksustamist ei kohaldatud, kas siis põhjusel, et see võõrandamistehing jääb kõnealuse maksu kohaldamisalast välja, või juhul, kui tehing jääb maksu kohaldamisalasse, rakendatakse selle suhtes maksuvabastust?
C 287/29

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaaria) 26. juunil 2020 – ZX-i suhtes toimuv kriminaalmenetlus

(Kohtuasi C-282/20)

(2020/C 287/46)

Kohtumenetluse keel: bulgaaria

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Spetsializiran nakazatelen sad

Põhikohtuasja pool

ZX

Eelotsuse küsimused

Kas direktiivi 2012/13 (1) artikli 6 lõikega 3 ja harta artikliga 47 on kooskõlas riigisisene õigusnorm, nimelt Bulgaaria Vabariigi Nakazatelno protsesualen kodeksi (kriminaalmenetluse seadustik) artikli 248 lõige 3, mille kohaselt ei ole kriminaalmenetluses pärast esimese kohtuistungi lõppu (eelistung) ette nähtud menetlusnormi, mille alusel saaks kõrvaldada süüdistusakti sisulise ebaselguse ja ebatäielikkuse, mille tulemusena rikutaks süüdistatava õigust saada teavet süüdistuse kohta?

Kui sellele küsimusele vastatakse eitavalt: kas eespool viidatud õigusnormide ning harta artikliga 47 on kooskõlas süüdistuse muutmist käsitlevate liikmesriigi õigusnormide selline tõlgendamine, mis lubab prokuröril istungi ajal kõrvaldada süüdistusakti sisulise ebaselguse ja ebatäielikkuse viisil, mis täielikult ja tõhusalt arvestab süüdistatava õigust saada teada süüdistus, või on nende eespool viidatud õigusnormidega kooskõlas see, kui kohaldamata jäetakse riigisisene keeld peatada kohtumenetlus ja saata kohtuasi prokurörile tagasi uue süüdistusakti koostamiseks?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta direktiiv 2012/13/EL, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet (ELT 2012, L 142, lk 1).
Claudio Necci 12. mail 2020. aastal esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 25. märtsi 2020. aasta määruse peale kohtuasjas T-129/19: Necci versus komisjon

(Kohtuasi C-202/20 P)

(2020/C 304/07)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellant: Claudio Necci (esindajad: advokaadid S. Orlandi, T. Martin)

Teised menetlusosalised: Euroopa Komisjon, Euroopa Parlament, Euroopa Liidu Nõukogu

Apellandi nõuded

— tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 25. märtsi 2020. aasta määrus kohtuasjas T-129/19: Necci vs. komisjon;

— saata kohtuasi Euroopa Liidu Üldkohtule uueks arutamiseks;

— teha otsus kohtukulude kohta edaspidi.

Väited ja peamised argumendid

Apellant palub tühistada 25. mai 2020. aasta määruse kohtuasjas T-129/19, millega Euroopa Liidu Üldkohus jättis tema tühistamishagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata ja mõistis temalt välja kohtukulud.

Hageja esitab sellega seoses kolm väidet:

Esimese väite kohaselt on vaidluse eset moonutatud osas, milles Euroopa Liidu Üldkohus leidis, et 18. juuli 2011. aasta otsus kahjustas hageja huve.

Teise väite kohaselt on rikutud tema õigust tõhusale kohtulikule kaitsele, sest olukorras, kus hageja hagi on vastuvõetamatu, puudub tal õiguskaitsevahend vaidlustamaks asjaolu, et tal ei ole enam kindlustuskaitset, kuigi ta on töötanud kogu oma elu.

Kolmanda väite kohaselt on rikutud põhimõtet, et kohaldamisele kuuluvad ühe riigi õigusaktid, kuna Euroopa Liidu Üldkohus leidis, et pärast ülekandmist igasuguse sotsiaalkindlustuskaitse kaotamine Itaalias „tuleneb asjaomase riigisisese õiguse normidest ning tema olukord ühise ravikindlustusskeemi puhul ei oma mingit tähtsust“.
—

lepingud peaksid olema koostatud lihtsas ja arusaadavas keeles ning tarbijale tuleks anda tegelik võimalus kõigi tingimustega põhjalikult tutvuda, kusjuures kahtluse korral tuleks kohaldada tarbijale kõige soodsamat tõlgendust; tuleb Euroopa Kohtu 3. septembri 2015. aasta kohtuotsuse Horațiu Ovidiu Costea vs. SC Volksbank România SA (C-110/14, ECLI:EU:C:2015:538) punktide 16 ja 21 ning kohtujurist Pedro Cruz Villalóni 23. aprillil 2015 esitatud ettepaneku (ECLI:EU:C:2015:271) punktide 20 ja 26–33 kontekstis tõlgendada nii, et direktiivis 93/13 tunnustatud tarbijakaitse hõlmab kõiki tarbijaid? Või hõlmab tarbijakaitse – nagu on sedastatud Euroopa Kohtu 30. aprilli 2014. aasta kohtuotsuse Árpád Kásler, Hajnalka Káslerné Rábai vs. OTP Jelzálogbank Zrt (C-26/13, ECLI:EU:C:2014:282) punktis 74 – ainult keskmisi tarbijaid, kes on piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelikud ja arukad? Teisisõnu, kas liikmesriigi kohus võib tunnistada ebaõiglaseks iga tarbijaga sõlmitud lepingu tingimused või ainult sellise lepingu tingimused, mille on sõlminud tarbija, keda võib pidada piisavalt informeerituks, mõistlikult tähelepanelikuks ja arukaks keskmiseks tarbijaks?
2.

Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas direktiivi 2002/83/EÜ […] artikli 36 lõiget 1 koostoimes direktiivi III lisa punkti A alapunktidega 11 ja 12 tuleb tõlgendada nii, et sellise õigussuhte raames, nagu on kirjeldatud esimeses küsimuses, tähendab kohustus teavitada kindlustatud isikut kapitali kogumise elukindlustusega seotud alusvara laadist muu hulgas seda, et tarbijat ehk kindlustatud isikut tuleb piisaval määral ja arusaadaval viisil teavitada kõigist kapitalikogumisfondi investeerimise riskidest (nagu struktureeritud võlakirjad või tuletisinstrumendid), nende liigist ja ulatusest, või on viidatud õigusnormi kontekstis piisav, kui tarbijale ehk kindlustatud isikule edastatakse ainult põhiinfo riskide kohta, mis on seotud vahendite investeerimisega kapitalikogumisfondi kaudu?
2.

Kui esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt: 2. a) Kas ELTL artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisene õigusnorm, mis näeb hasartmänguseaduse kohaselt keelatud õnnemängude majandustegevuse käigus kättesaadavaks tegemise eest ette rahatrahvi määramise iga mänguautomaadi kohta, kehtestamata määratud rahatrahvide kogusumma absoluutset ülempiiri? 2. b) Kas ELTL artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisene õigusnorm, mis näeb hasartmänguseaduse kohaselt keelatud õnnemängude majandustegevuse käigus kättesaadavaks tegemise eest ette miinimumtrahvi määramise summas 3 000 eurot iga mänguautomaadi kohta? 2. c) Kas ELTL artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisene õigusnorm, mis näeb hasartmänguseaduse kohaselt keelatud õnnemängude majandustegevuse käigus kättesaadavaks tegemise eest ette asendusaresti määramise iga mänguautomaadi kohta, kehtestamata asendusaresti kogupikkuse absoluutset ülempiiri? 2. d) Kas ELTL artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisene õigusnorm, mis näeb hasartmänguseaduse kohaselt keelatud õnnemängude majandustegevuse käigus kättesaadavaks tegemise eest trahvi määramise korral ette kohustuse tasuda osa trahvimenetluse kuludest summas, mis moodustab 10 % määratud rahatrahvidest?
1.

Kas, võttes arvesse nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes (1) artikli 3 lõiget 1, artikli 4 lõiget 1 ja artiklit 5 ning selle direktiivi põhjendusi, milles on ette nähtud kohustus koostada leping lihtsas ja arusaadavas keeles ning vajadus tõlgendada kahtlusi tarbija kasuks, peab lepingusäte, millega määratletakse välisvaluuta ostu ja müügi kurss välisvaluutaga indekseeritud laenu lepingus, olema sõnastatud ühetimõistetavalt ehk nii, et laenuvõtja/tarbija saaks selle kursi kõnealusel päeval ise kindlaks teha, ning kas, võttes arvesse lepingute liiki, millele viidatakse ülaltoodud direktiivi artikli 4 lõikes 1, lepingu pikaajalist (mitmekümneaastast) iseloomu ja asjaolu, et välisvaluuta kurss muutub pidevalt (igal hetkel), on võimalik sõnastada lepingusäte üldisemalt, nimelt nii, et see oleks seotud välisvaluuta turuhinnaga, mis takistaks poolte õiguste ja kohustuste olulise tasakaalustamatuse tekkimist tarbija kahjuks ülaltoodud direktiivi artikli 3 lõike 1 tähenduses?
3)

Kas nendele küsimustele vastamisel on oluline, et geneeriline ravim ja kaubamärgiga kaitstud ravim (originaalravim) on identsed või et neil on 19. aprilli 2001. aasta kuningliku dekreedi, mis käsitleb paralleelimporti, artikli 3 lõike 2 kohaselt sama ravitoime?
1.

Kas seda, et „diskrimineerimine kodakondsuse alusel“ on ELTL artikli 18 alusel keelatud, tuleb tõlgendada nii, et liikmesriikidel on keelatud kehtestada õigusnorme, mis võiksid teiste liikmesriikide kodanikele kas või kaudselt, varjatult ja/või sisuliselt raskusi tekitada?
2)

Kas direktiiviga 93/13, tõlgendatuna ühenduse õiguse tõhususe põhimõttest lähtudes, on vastuolus riigisisene kohtupraktika, milles on leitud, et niisugune tingimus või tingimuste kogum nagu põhikohtuasjas käsitletav on koostatud „lihtsas ja arusaadavas keeles“ direktiivi tähenduses, kui: — eelnevas laenupakkumuses on üksikasjalikult kirjeldatud valuutavahetustehinguid, mis krediidi elutsükli jooksul tehakse, ning täpsustatud, et euro ja Šveitsi frangi vahetuskursiks on kurss, mida kohaldati kaks tööpäeva enne selle sündmuse kuupäeva, mis tehingu ära määrab, ning mis on avaldatud Euroopa Keskpanga veebisaidil? — pakkumuses on märgitud, et laenuandja nõustub Šveitsi frankidest eurodesse vahetamise ja eurodest Šveitsi frankidesse vahetamise tehingutega, mis on krediidi toimimiseks ja tagastamiseks vajalikud, ning et laenuandja konverteerib eurodes kuumaksete jäägi pärast krediidi lisakulude tasumist Šveitsi frankidesse; — pakkumuses on märgitud, et kui valuutavahetustehingu tulemuseks on summa, mis on madalam maksetähtpäeval sisse nõutavast summast Šveitsi frankides, toimub põhisumma tasumine aeglasemalt ja põhisumma võimalik tasumata osa maksetähtpäeval kantakse Šveitsi frankides laenujääki, ning täpsustatud, et laenu põhisumma tasumine muutub olenevalt kuumaksete suhtes kohaldatava valuutakursi tõusust või langusest, et see muutus võib tuua kaasa laenuperioodi pikenemise või lühenemise ning olenevalt olukorrast muuta tagastatavat kogusummat? — artiklites „sisekonto eurodes“ ja „sisekonto Šveitsi frankides“ on üksikasjalikult kirjeldatud tehinguid, mis igal maksetähtpäeval iga konto kreeditis ja deebetis tehakse, ning lepingus on läbipaistvalt ära näidatud, kuidas välisvaluuta konverteerimise süsteem konkreetselt toimib; ning samas ei ole pakkumuses sõnaselgelt mainitud „vahetuskursiriski“, millega laenuvõtja silmitsi seisab, kui ta ei saa tulu arvestusvaluutas, ega sõnaselgelt nimetatud „intressimäärariski“?
C 297/22

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Curtea de Apel Suceava (Rumeenia) 23. aprillil 2020 – BE, DT versus Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceva – BE ja EP pankrotihaldur

(Kohtuasi C-182/20)

(2020/C 297/29)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel Suceava

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: BE, DT

Vastustajad: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceva – BE ja EP pankrotihaldur

Eelotsuse küsimus

Kas direktiiviga 2006/112/EÜ (1) ning neutraalse maksustamise, käibemaksu mahaarvamise õiguse ja maksualase õiguskindluse põhimõtetega on sellises olukorras, nagu põhikohtuasjas, vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis nõuavad ettevõtja pankrotimenetluse algatamise korral automaatselt ja ilma edasiste kontrollideta käibemaksu korrigeerimist nii, et käibemaksu ei lubata maha arvata maksustatavatelt tehingutelt, mis olid tehtud enne pankroti väljakuulutamist, ja ettevõtjat kohustatakse mahaarvatavat käibemaksu tasuma? Kas niisugused riigisisesed õigusnormid on sellistel asjaoludel, nagu põhikohtuasjas, vastuolus proportsionaalsuse põhimõttega, võttes arvesse ettevõtjale tekitatavaid majanduslikke tagajärgi ja sellise korrigeerimise lõplikkust?

(1) Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT 2006, L 347, lk l).
1.

Kas isikuandmete kaitse üldmääruse (1) artikli 55 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et sõnastuse „isikuandmete töötlemise toimingud […], mida kohtud teevad oma õigust mõistvat funktsiooni täites“ all võib mõista õigusasutuse poolt isikuandmeid sisaldavate menetlusdokumentidega tutvumise võimaldamist, kusjuures võimalus tutvumiseks antakse nende menetlusdokumentide koopiate ajakirjanikule kättesaadavaks tegemisega, nagu eelotsusetaotluses on selgitatud? 1a. Kas sellele küsimusele vastamiseks on oluline, kas järelevalve teostamine riikliku järelevalveasutuse poolt sellise isikuandmete töötlemise laadi üle kahjustab sõltumatut kohtumõistmist konkreetsete kohtuasjade osas? 1b. Kas sellele küsimusele vastamiseks on oluline, et õigusasutuse sõnutsi seisneb andmete töötlemise laad ja eesmärk ajakirjaniku teavitamises ja seeläbi talle kohtumenetluses avaliku kohtuistungi paremini kajastamise võimaldamises, ms teenib kohtumenetluste avalikkuse ja läbipaistvuse eesmärki? 1c. Kas sellele küsimusele vastamiseks on oluline, kas andmete töötlemine tugineb selgesõnalisele riigisisesele õiguslikule alusele?
1.

Kas nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (1) artikli 4 lõike 4 teise lõiguga liikmesriigile antud õigust käsitada tema territooriumil asuvaid õiguslikult iseseisvaid, kuid rahaliste, majanduslike ja organisatsiooniliste sidemete kaudu tihedalt üksteisega seotud isikuid ühe maksukohustuslasena tuleb teostada nii, a) et maksukohustuslasena käsitatakse nendest isikutest ühte, kes on maksukohustuslane nende isikute kõikide tehingute osas, või nii, b) et maksukohustuslasena käsitamise tulemusel tekib tingimata – põhjustades märkimisväärse saamata jäänud maksutulu – üksteisega tihedalt seotud isikutest eraldiseisev käibemaksugrupp, mille puhul on tegemist just käibemaksu kohaldamiseks loodava fiktiivse üksusega?
2.

Kas direktiivi 2009/73/EÜ artiklit 23 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigid on kohustatud võtma vastu õigusnormid, mille kohaselt on maagaasiedastusvõrguga lubatud liituda ainult lõpptarbijatel, kes ei ole kodutarbijad (st üksnes tööstustarbijatel)?
1.

Kas direktiivi 2006/126/EÜ (1) artikli 2 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik peab juhiluba automaatselt tunnustama ka siis, kui selle dokumendi väljaandmise alus on sellise juhiloa väljavahetamine, mis on selle välja andnud liikmesriigis kadununa registreeritud ja kehtivuse kaotanud?
1.

Kas ELTL artikliga 45 on vastuolus sellised õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas – olenemata sellest, kas need sisalduvad ka topeltmaksustamise vältimise lepingus või mitte –, mille kohaselt kaotab maksumaksja elukohariigis tulumaksu arvutamisel osa maksuvabast tuluosast ja isiklikest maksusoodustustest (nagu maksu vähendamine seoses pikaajalise säästmisega, st individuaalse elukindlustuslepingu kohaselt tehtavate maksetega, ja maksu vähendamine seoses energia säästmiseks tehtud kulutustega) asjaolu tõttu, et ta sai asjaomasel aastal ka teises liikmesriigis tulu, mida maksustati seal?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour de cassation (Prantsusmaa) 10. juunil 2020 – Gtflix Tv versus DR

(Kohtuasi C-251/20)

(2020/C 297/38)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour de cassation

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Gtflix Tv

Vastustaja kassatsioonimenetluses: DR

Eelotsuse küsimus

Kas määruse (EL) nr 1215/2012 (1) artikli 7 punkti 2 tuleb tõlgendada nii, et isik, kelle arvates on teotavaid avaldusi internetis levitades tema õigusi rikutud ning kes nõuab korraga nii andmete parandamist ja teabesisu kustutamist kui ka mittevaralise ja varalise kahju hüvitamist, võib vastavalt kohtuotsusele eDate Advertising (punktid 51 ja 52) pöörduda kohtusse igas liikmesriigis, kelle territooriumil on internetis avaldatud teabesisu kättesaadav või on olnud kättesaadav, nõudes selle liikmesriigi territooriumil tekitatud kahju hüvitamist, või peab ta vastavalt kohtuotsusele Svensk Handel (punkt 48) pöörduma selle hüvitisenõudega kohtusse, kelle alluvuses on andmete parandamiseks ja au teotavate kommentaaride eemaldamiseks ettekirjutuse tegemine?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määrus (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (ELT 2012, L 351, lk 1).
3.

Kas Euroopa Liidu õiguse nii keskse tähtsusega põhimõtet nagu meeste ja naiste võrdõiguslikkuse põhimõte, mis on sätestatud põhiväärtusena Euroopa Liidu lepingu artiklites 2 ja 3, ning soolise diskrimineerimise keeldu, mida tunnustatakse põhiõigusena Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 21, tuleb koostoimes Euroopa inimõiguste konventsiooni artikliga 14 tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugune riigisisene meede, nagu on arutamisel põhikohtuasjas (mille aluseks on Tribunal Constitucionali (konstitutsioonikohus) 11. märtsi 2014. aasta kohtuotsus nr 40/2014, seda tõlgendav liikmesriigi kohtupraktika ja selle täitmiseks tehtud seadusemuudatus), ja mis – praktikas ja seetõttu, et vormistamisnõue ei ole üldteada ning puudub üleminekuperiood selle täitmiseks – muutis Kataloonia tsiviilseadustikus reguleeritud vabaabielusuhte alusel toitjakaotuspensioni saamise alguses võimatuks ja seejärel ülemäära keeruliseks, kahjustades palju suuremat osakaalu naisi kui mehi?
1)

Õigusnormi rikkumine – lepinguliste kohustuste heauskse täitmise põhimõtte väär kohaldamine ja õiguskindluse põhimõtte rikkumine, mille kohaselt Euroopa Liidu institutsioonidel on kohustus teostada oma pädevust mõistliku aja jooksul. — Käesoleva väite esimeses osas heidab apellant Üldkohtule ette seda, et ta on vääralt tõlgendanud mõistliku aja jooksul pädevuse teostamise põhimõtet ja ega ole võtnud arvesse käesoleva juhtumi kõiki olulisi asjaolusid. — Esimese väite teises osas märgib apellant, et nii menetluse kestus kui ka komisjoni seisukohad menetluse ajal tekitasid apellandis õigusärase ootuse, et mingit finantskorrektsiooni ei kohaldata.
1.

Kas nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (1), mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artiklit 168 ja sellega seotud artikleid ning sellest direktiivist tulenevat neutraalse maksustamise põhimõtet ning Euroopa Kohtu praktikat selle direktiivi tõlgendamise kohta tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole lubatud sisendkäibemaksu maha arvata ettevõtjatel, kes maksukohustuslase pöördmaksustamise ehk ELi õiguse terminoloogia kohaselt pöördmaksustamise korras väljastavad tõendava dokumendi (arve) kauba soetamise tehingu kohta, mille nad teevad, märkides sellele dokumendile fiktiivse tarnija, kuigi on vaieldamatu, et kauba soetas tõepoolest kõnealune ettevõtja, kes kasutas soetatud materjale oma kaubanduskäibes või -tegevuses?