43

Neil asjaoludel otsustas Administrativen sad Sofia-grad (Sofia linna halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas [ELTL] artikli 78 lõikest 1 ja lõike 2 punktidest a, d ja f ning direktiivi [2013/32] põhjendusest 12 ja artiklist 1 tuleneb, et viidatud direktiivi artikli 33 lõike 2 punktis e ette nähtud rahvusvahelise kaitse taotluse vastuvõetamatuse alus on vahetu õigusmõjuga säte, mida liikmesriigid ei või jätta kohaldamata, kohaldades selle asemel näiteks riigisisese õiguse soodsamaid sätteid, mille kohaselt tuleb esimest rahvusvahelise kaitse taotlust vastavalt direktiivi artikli 10 lõikele 2 kõigepealt hinnata selle alusel, kas taotleja vastab pagulasseisundi omistamise nõuetele, ja seejärel selle alusel, kas ta vastab täiendava kaitse andmise nõuetele? 2. Kas direktiivi [2013/32] artikli 33 lõike 2 punktist e koostoimes sama direktiivi artikli 7 lõikega 3 ja artikli 2 punktidega a, c ja g ning põhjendusega 60 järeldub, et põhikohtuasja olukorras on vastuvõetamatu rahvusvahelise kaitse taotlus, mille on saatjaga alaealise lapse nimel esitanud üks tema vanematest, kui taotlust põhjendatakse sellega, et laps on sellise isiku pereliige, kes on Genfi konventsiooni artikli 1 jaotise A alusel taotlenud rahvusvahelist kaitset? 3. Kas direktiivi [2013/32] artikli 33 lõike 2 punktist e koostoimes sama direktiivi artikli 7 lõikega 1 ja artikli 2 punktidega a, c ja g ning põhjendusega 60 järeldub, et põhikohtuasja olukorras on täisealise nimel esitatud rahvusvahelise kaitse taotlus vastuvõetamatu, kui taotlust põhjendatakse pädeva haldusasutuse menetlustes üksnes sellega, et taotleja on sellise isiku pereliige, kes on Genfi konventsiooni artikli 1 jaotise A alusel taotlenud rahvusvahelist kaitset, ja taotluse esitamise ajal ei ole taotlejal õigust tegeleda kutsetegevusega? 4. Kas vastavalt direktiivi [2011/95] artikli 4 lõikele 4 koostoimes sama direktiivi põhjendusega 36 tuleb taotleja põhjendatud tagakiusamishirmu või suure kahju tekkimise reaalset ohtu hinnata üksnes nende faktide ja asjaolude alusel, mis on seotud taotlejaga? 5. Kas vastavalt direktiivi [2011/95] artiklile 4 koostoimes sama direktiivi põhjendusega 36 ja direktiivi [2013/32] artikli 31 lõikega 1 on lubatav liikmesriigi kohtupraktika, mis: a) paneb pädevale asutusele kohustuse vaadata ühe ja sama perekonna liikmete rahvusvahelise kaitse taotlused läbi ühises menetluses, kui neid taotlusi on põhjendatud samade asjaoludega, täpsemalt väitega, et vaid üks pereliige on pagulane; b) paneb pädevale asutusele kohustuse peatada rahvusvahelise kaitse taotluste läbivaatamise menetlus nende pereliikmete puhul, kes ise sellise kaitse saamise nõuetele ei vasta, seniks, kuni on lõpetatud menetlus seoses selle pereliikmega, kes on esitanud taotluse Genfi konventsiooni artikli 1 jaotise A alusel; nimelt kas kõnealune kohtupraktika on lubatav ka lapse parimate huvide, perekonna ühtsuse säilitamise ning era- ja perekonnaelu puutumatuse kaalutlustel, samuti seoses õigusega jääda liikmesriiki kuni taotluse läbivaatamiseni, võttes arvesse […] põhiõiguste harta artikleid 7, 18 ja 47, direktiivi [2013/32] põhjendusi 12 ja 60 ning artiklit 9, direktiivi [2011/95] põhjendusi 16, 18 ja 36 ning artiklit 23 ja direktiivi [2013/33] põhjendusi 9, 11 ja 35 ning artikleid 6 ja 12? 6. Kas direktiivi [2011/95] põhjendustest 16, 18 ja 36 ning artiklist 3 koostoimes sama direktiivi põhjendusega 24 ja artikli 2 punktidega d ja j, artikliga 13 ning artikli 23 lõigetega 1 ja 2 tuleneb, et lubatav on selline liikmesriigi õigusnorm nagu [ZUB] artikli 8 lõige 9, mis on kõne all põhikohtuasjas ning mille kohaselt peetakse pagulasteks ka pagulasseisundi saanud välismaalase pereliikmeid, kui see on kooskõlas nende isikliku seisundiga ning kui ei esine riigisiseses õiguses ette nähtud aluseid pagulasseisundi omistamata jätmiseks? 7. Kas direktiivi [2011/95] artiklis 10 sisalduvatest tagakiusamise põhjusi käsitlevatest sätetest tuleneb, et asjaomase isiku poolt tema päritoluriigi vastu Euroopa Inimõiguste Kohtule kaebuse esitamine annab aluse lugeda isik kuuluvaks teatavasse sotsiaalsesse rühma viidatud direktiivi artikli 10 lõike 1 punkti d tähenduses või tuleb kaebuse esitamist pidada poliitilisteks vaadeteks sama direktiivi artikli 10 lõike 1 punkti e tähenduses? 8. Kas direktiivi [2013/32] artikli 46 lõikest 3 tuleneb, et kohus on kohustatud sisuliselt kontrollima rahvusvahelise kaitse saamise uusi aluseid, millele tuginetakse kohtumenetluse käigus, kuid mida ei ole märgitud rahvusvahelise kaitse andmata jätmise otsuse peale esitatud kaebuses? 9. Kas direktiivi [2013/32] artikli 46 lõikest 3 tuleneb, et kohus on kohustatud hindama rahvusvahelise kaitse taotluse vastuvõetavust viidatud direktiivi artikli 33 lõike 2 punkti e alusel kohtumenetluses, milles lahendatakse rahvusvahelise kaitse andmata jätmise otsuse peale esitatud kaebust, kui taotlust hinnati vaidlustatud otsuses vastavalt direktiivi artikli 10 lõikele 2 kõigepealt selle alusel, kas taotleja vastab pagulasseisundi omistamise nõuetele, ja seejärel selle alusel, kas ta vastab täiendava kaitse saamise kriteeriumidele?“