ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 148/37

16. märtsil 2010 esitatud hagi — M versus EMEA

(Kohtuasi T-136/10)

2010/C 148/63

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: M (esindaja: barrister C. Thomann ja solicitor I. Khawaja)

Kostja: Euroopa Ravimiamet (EMEA)

Hageja nõuded

— mõista lepingurikkumise tõttu kantud kahju eest vastavalt ELTL artiklile 340 välja kahjuhüvitis summas, mille suurus tuleb arvutada või mida Üldkohus peab sobivaks;

— mõista sellelt summalt intressi määra järgi, mida kohaldatakse 1981. aasta Supreme Court Act’i jao 35A alusel, või summas, mida Üldkohus peab sobivaks;

— mõista kohtukulud välja Euroopa Ravimiametilt;

— mõista välja muud hüvitised, mida Üldkohus peab sobivaks.

Väited ja peamised argumendid

Käesolevas kohtuasjas palub hageja mõista Üldkohtul tema heaks välja kahjuhüvitise vastavalt ELTL artiklile 340 kahju eest, mida ta on kandnud tööõnnetuse tõttu. Hageja väidab, et sai vigastusi, kuna kostja rikkus tema kui tööandja kohustusi.

Hageja tugineb inter alia direktiivi 89/391/EMÜ (1) artikli 6 lõikele 3, nõukogu direktiivi 89/654/EMÜ (2) I lisa artiklile 15 ja direktiivi 89/655/EMÜ (3) artiklile 3 seoses töökohale esitatavate ohutuse ja tervishoiu miinimumnõuetega.

Kuna kostja ei ole täitnud tervishoiu ja ohutuse tagamise kohustusi seoses riskianalüüsi, ohtude minimeerimise, töötaja kasutusse antud töövahendite sobivuse ja töökohas tööpinna võimaldamisega, on ta rikkunud United Kingdom Health and Safety Law’st tulenevaid kohustusi ning oma hoolsuskohustust. Hageja väidab, et ta sai eespool nimetatud kohustuste rikkumise tagajärjel vigastusi, kandis majanduslikku ja mittevaralist kahju, ning leiab, et tal on õigus selle hüvitamiseks.

(1) Nõukogu 12. juuni 1989. aasta direktiiv 89/391/EMÜ töötajate töötervishoiu ja tööohutuse parandamist soodustavate meetmete kehtestamise kohta (EÜT L 183, lk 1; ELT eriväljaanne 05/01, lk 349).

(2) Nõukogu 30. novembri 1989. aasta direktiiv 89/654/EMÜ töökohale esitatavate ohutuse ja tervishoiu miinimumnõuete kohta (esimene üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) (EÜT L 393, lk 1; ELT eriväljaanne 05/01, lk 358).

(3) Nõukogu 30. novembri 1989. aasta direktiiv 89/655/EMÜ töötajate poolt tööl kasutatavatele töövahenditele esitatavate ohutuse ja tervishoiu miinimumnõuete kohta (teine üksikdirektiiv direktiivi 89/391/EMÜ artikli 16 lõike 1 tähenduses) (EÜT L 393, lk 13; ELT eriväljaanne 05/01, lk 370).
ET Euroopa Liidu Teataja C 179/51

3. mail 2010 esitatud hagi — Lancôme parfums et beauté & Cie versus Siseturu Ühtlustamise Amet (COLOR FOCUS)

(Kohtuasi T-204/10)

2010/C 179/88

Hagiavaldus esitati inglise keeles

Pooled

Hageja: Lancôme parfums et beauté & Cie (Pariis, Prantsusmaa) (esindajad: advokaadid A. von Mühlendahl ja S. Abel.

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Focus Magazin Verlag GmbH (München, Saksamaa)

Hageja nõuded

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 11. veebruari 2010. aasta otsus asjas R 238/2009-2;

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti tühistamisosakonna 16. detsembri 2008. aasta otsus asjas 990 C;

— jätta rahuldamata apellatsioonikoja menetluse teise poole nõue tunnistada kehtetuks hagejale kuuluv ühenduse kaubamärk nr 1327410 COLOR FOCUS osas, milles nõue põhineb ühenduse kaubamärgil FOCUS nr 453720;

— mõista kohtukulud ja apellatsioonikoja menetluse kulud välja Siseturu Ühtlustamise Ametilt

— juhul kui apellatsioonikoja menetluse teine pool astub menetlusse käesolevas kohtuasjas, mõista temalt välja kohtukulud ja apellatsioonikoja menetluse kulud.

Väited ja peamised argumendid

Kehtetuks tunnistamise taotluse esemeks olev registreeritud ühenduse kaubamärk: sõnamärk COLOR FOCUS kaupadele klassis 3 — ühenduse kaubamärgi registreering nr 1327410

Ühenduse kaubamärgi omanik: Lancôme parfums et beauté & Cie

Ühenduse kaubamärgi kehtetuks tunnistamist taotlev pool: Focus Magazin Verlag GmbH

Kehtetuks tunnistamise taotleja õiguste aluseks olev kaubamärk: ühenduse kaubamärgi registreering nr 453720: sõnamärk FOCUS kaupadele ja teenustele klassides 3, 6, 7, 9, 14, 16, 21, 25, 28, 29, 32, 33, 35, 38, 39, 41, 42; Saksa kaubamärgi registreering nr 39407564: sõnamärk FOCUS mitmesugustele kaupadele ja teenustele kokku 24 klassis

Tühistamisosakonna otsus: tunnistada ühenduse kaubamärk kehtetuks

Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata

Väited:

Hageja esitab oma nõude toetuseks kaks väidet.

Hageja esimese väite kohaselt rikub vaidlustatud otsus nõukogu määruse (EÜ) nr 207/2009 (edaspidi „kaubamärgimäärus”) artikli 53 lõike 1 punkti a koostoimes selle määruse artikli 8 lõike 1 punktiga b, kuna selles leitakse, et kaubamärkide COLOR FOCUS ja COLOR segiajamine on tõenäoline. Hageja sõnul jättis apellatsioonikoda esitamata hinnangu sellisele järeldusele jõudmiseks, mis eeldab seda, et analüüsitakse eristatavust ja sarnasust, ja selle tõttu puudub vaidlustatud otsuse põhjenduse oluline osa.

Hageja teise väite kohaselt ei ole vaidlustatud otsuses arvesse võetud õiguse üldpõhimõtet, mille kohaselt ei saa tugineda formaaljuriidilisele alusele, kus see kujutaks endast õiguste kuritarvitamist.
ELTL artikli 107 lõiget 1 on rikutud seeläbi, et vaidlustatud otsuses leitakse, et antud asjas kõne all olev meede kujutab endast riigiabi. Hageja kinnitab selles osas, et komisjon ei ole tõendanud, et kõnealune maksumeede eelistab „teatud ettevõtjaid või tootjaid” nagu seda nõuab ELTL artikli 107 lõige 1. Komisjon piirdub eeldusega, et see maksumeede on valikuline seetõttu, et seda kohaldatakse üksnes välisriigi äriühingutes osaluse omandamise suhtes, mitte aga osaluse omandamise suhtes siseriiklikes äriühingutes. Hageja leiab, et see põhjendus on väär ja tegemist on ringtõendusega: asjaolu, et kõnealuse meetme kohaldamise — nagu ka iga muu maksumeetmegi — aluseks on teatud objektiivsete tingimuste täitmine, ei muuda seda meedetde iure ega de facto valikuliseks. Komisjoni kasutatud arutluskäik viib järelduseni, et kõik maksumeetmed on prima facie valikulised.

Muus osas tõendavad nii meetme õiguslik analüüs kui ka Hispaania Kuningriigi esitatud statistilised andmed, et TRLIS artikli 12 lõige 5 on üldine meede, mis on de iure ja de facto avatud kõigile Hispaania ettevõtte tulumaksu tasuvatele ettevõtjatele, sõltumata nende suurusest, laadist, tegevussektorist või päritolust.

Teiseks, TRLIS artikli 12 lõike 5 alusel prima facie erinev kohtlemine, mis ei ole sugugi valikuline eelis, asetab kõik osaluse omandamise tehingud võrdsele maksustamise alusele, sõltumata sellest, kas need osalused on siseriiklikud või välismaised, kuna juhul, kui piiriüleste ühinemiste lõpuleviimine osutub võimatuks, saab firmaväärtust amortiseerida üksnes siseriiklikul tasandil, mille jaoks on olemas seda lubavad maksusätted ja TRLIS artikli 12 lõige 5 üksnes laiendab seda võimalust osaluse omandamisele välismaistes äriühingutes.

Teise võimalusena väidab hageja, et komisjoni otsus on ebaproportsionaalne, kuna selle kohaldamine olukordades, kus osalus omandatakse välismaistes ettevõtjates, peaks olema sarnane sellele, kuidas seda kohaldatakse siseriiklikele ühinemistele ning seetõttu peaks seda õigustama Hispaania süsteemi ülesehitus ja loogika.
ET Euroopa Liidu Teataja C 179/56

18. mail 2010 esitatud hagi — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria versus komisjon

(Kohtuasi T-225/10)

2010/C 179/96

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Bilbao, Hispaania) (esindajad: advokaadid J. Buendia Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan ja R. Calvo Salinero)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada vaidlustatud otsuse artikli 1 lõige 1, milles leitakse, et TRLIS (ettevõtte tulumaksu seaduse kodifitseeritud redaktsioon) artikli 12 lõige 5 sisaldab riigiabi tunnuseid;

— teise võimalusena tühistada vaidlustatud otsuse artikli 1 lõige 1 osas, milles leitakse, et TRLIS artikli 12 lõige 5 sisaldab riigiabi tunnuseid, kui seda kohaldatakse selliste osaluse omandamiste suhtes, millega kaasneb kontrolli omandamine, ja

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesoleva hagi esemeks olev otsus on sama, mida vaidlustatakse kohtuasjas T-219/10: Autogrill España vs. komisjon ja kohtuasjas T-221/10: Iberdrola vs. komisjon.

Väited ja peamised argumendid on nimetatud kohtuasjades esitatutega sarnased.

Täpsemalt viitab hageja õigusnormi rikkumistele osas, mis puudutab meetme õiguslikku kvalifitseerimist riigiabiks ja sellest meetmest kasu saajate tuvastamist.
ET Euroopa Liidu Teataja C 179/45

26. aprillil 2010 esitatud hagi — Ferracci versus komisjon

(Kohtuasi T-192/10)

2010/C 179/79

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hageja: Pietro Ferracci (San Cesareo, Itaalia) (esindaja: advokaat A. Nucara)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada komisjoni 15. veebruari 2010. aasta kirjas sisalduv otsus, millega kostja jättis rahuldamata hageja kaebuse;

— mõista käesoleva menetluse kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Kõnesolev hagi on esitatud 15. veebruari 2010. aasta kirjas sisaldunud otsuse peale, millega jäeti rahuldamata hageja kaebus.

Kaebus puudutab dekreetseaduse nr 504/1992 artikli 7 lõike 1 punktis i ette nähtud vabastust kohalikust kinnisvaramaksust, mis on dekreetseaduse nr 203/2005 (nii nagu see on seadusena kinnitatud) artikli 7 lõike 2bis järgi kohaldatav kõnealuses kirjas osutatud tegevuste suhtes, sõltumata nende võimalikust ärilisest iseloomust. Hageja arvates näeb see norm ette riigiabi usuühendustele ja mittetulundusühendustele, osas, milles need ühendused tegelevad äritegevusega või majandustegevusega ühenduse kohtupraktika mõttes.

Hageja põhjendab oma nõudeid kahe väitega.

Eelkõige väidab hageja, et vaidlustatud otsus on vigane ELTL artikli 108 lõike 3 väära kohaldamise ja tõlgendamise tõttu. Kostja viis (tuginedes hageja 14. juunil 2006 saabunud kaebusele) läbi eeluurimise, mis kestis väga kaua ja mille jooksul toimus aktiivne kirjavahetus hagejaga ning esitati teabenõudeid liikmesriigi ametiasutustele, ent mille tulemusena jõuti vaidlustatud otsuses järeldusele, et ei ole mingit alust leida, et kõnesolevad meetmed võiksid kujutada endast riigiabi ELTL artikli 107 mõttes.

Hageja sõnul esineb selgeid viiteid sellele, et kostja ei suutnud vastata kaebuses tõstatud kahtlustele (näiteks osutab sellele eeluurimise läbiviimiseks kulunud ülipikk ajavahemik) ning ta väidab, et kostja oleks igal juhul pidanud läbi viima süvendatud uurimise, algatades ELTL artikli 108 lõikes 2 ette nähtud ametliku uurimismenetluse.

Lisaks viib vaidlustatud otsuse tähelepanelik lugemine järeldusele, et kostjal oli vaidlustatud meetmete riigiabi iseloomu osas kahtlusi, ent ta otsustas lõpuks kaebused ametlikku menetlust alustamata rahuldamata jätta, kahjustades nii hageja huvi esitada märkusi väidete kohta, mida Itaalia ametiasutused oleksid võinud komisjonile esitada ELTL artikli 108 järgses ametlikus uurimismenetluses, ja saavutada vajalik kokkusobivuse hindamine, mille komisjon peab läbi viima, et hinnata kaebuse esemeks olevast soodsamast maksustamiskorrast tingitud konkurentsimoonutuste kaalu.

Hageja väidab teiseks, et vaidlustatud otsus tuleb tühistada, sest see on puudulikult põhjendatud, mis on vastuolus ELTL artikliga 296 (end. EÜ artikkel 253).
C 161/55

ET

22. aprillil 2010 esitatud hagi — Egan ja Hackett versus parlament

(Kohtuasi T-190/10)

(2010/C 161/87)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Kathleen Egan (Athboy, Iirimaa) ja Margaret Hackett (Borris-in-Ossory, Iirimaa) (esindajad: C. MacEochaidh, SC, ja barrister J. Goode ning solicitor K. Neary)

Kostja: Euroopa Parlament

Hagejate nõuded

— tunnistada hagi vastuvõetavaks;

— tühistada ELTL artikli 263 alusel Euroopa Parlamendi 12. veebruari 2010. aasta otsus (A(2010)579), millega keeldutakse andmast juurdepääsu teabele, mida hagejad taotlesid 16. detsembri 2009. aasta esialgses taotluses ja 28. jaanuari 2010. aasta kordustaotluses; ja

— mõista hagejate kohtukulud välja parlamendilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesoleva hagiga palub hageja vastavalt ELTL artiklile 263 tühistada Euroopa Parlamendi 12. veebruari 2010. aasta otsus (A(2010)579), millega keeldutakse andmast juurdepääsu dokumentidele, täpsemalt Euroopa Parlamendi liikmete akrediteeritud või muude assistentide avalikele registritele, mis sisaldavad nende assistentide nimesid ja/või teavet assistentide finantshuvide kohta.

Hagejad väidavad oma hagi põhjenduseks, et parlament tugines vääralt määrusele (EÜ) nr 1049/2001 (1) ja määrusele (EÜ) nr 45/2001 (2), et keelduda juurdepääsust avalikkusele juba kättesaadavatele dokumentidele. Hagejad esitavad mitu väidet.

Esiteks ei põhjendanud parlament vaidlustatud otsust piisavalt, rikkudes määruse (EÜ) nr 1049/2001 artiklit 8.

Teiseks sisaldab vaidlustatud otsus kaalutlusvigu seoses määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 lõike 1 punktis b ette nähtud erandiga, kuna selles kinnitatakse, et asjassepuutuvate dokumentide avaldamine rikuks asjaomaste isikute eraelu puutumatust ja/või kuna selles ei võeta arvesse artikli 4 lõike 1 punkti b tegelikku tähendust ja/või kuna selles on asutud seisukohale, et üldine huvi pääseda ligi Euroopa Parlamendi liikmete assistentide avalikele registritele väheneb, kui isik ei ole enam sellel ametikohal.

Lisaks rikub vaidlustatud otsus olulisi menetlusnorme, kuna hagejaid ei teavitata õiguskaitsevahenditest, mis on nende käsutuses kordustaotluse rahuldamata jätmise korral, nagu on ette nähtud määruse (EÜ) nr 1049/2001 artiklis 8.

Viimaseks rikub vaidlustatud otsus demokraatia, läbipaistvuse, proportsionaalsuse, võrduse ja mittediskrimineerimise põhimõtteid, kuna keeldutakse andmast juurdepääsu avalikele dokumentidele, samas kui need dokumendid olid hagejatele varem määruse (EÜ) nr 1049/2001 kohaselt kättesaadavad.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele, EÜT L 145, lk 43; ELT eriväljaanne 01/03, lk 331.

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta, EÜT L 8, lk 1; ELT eriväljaanne 13/26, lk 102.
7. aprillil 2010 esitatud hagi — Evropaïki Dynamiki versus komisjon

(Kohtuasi T-167/10)

(2010/C 161/75)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Ateena, Kreeka) (esindajad: N. Korogiannakis ja M. Dermitzakis)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada peasekretariaadi 27. jaanuari 2010. aasta otsus — SG.E.3/FM/psi — Ares (2010)43764 —, millega jäeti rahuldamata hageja esitatud uuesti läbivaatamise taotlus, milles ta palus vastavalt määrusele (EÜ) nr 1049/2001 uuesti läbi vaadata informaatika peadirektoraadi 18. septembri 2009. aasta kirjas pärast hageja esialgset 14. augusti 2009. aasta taotlust võetud seisukoht seoses juurdepääsuga kõikidele hinnapäringutele, mis puudutavad ESP-DESIS’e osa 3A;

— tühistada peasekretariaadi 11. märtsi 2010. aasta otsus — SG.E.3/FM/MIB/rc/psi — Ares(2010)131966 —, millega jäeti rahuldamata hageja esitatud uuesti läbivaatamise taotlus, milles ta palus vastavalt määrusele (EÜ) nr 1049/2001 uuesti läbi vaadata informaatika peadirektoraadi, Euroopa Liidu Ametlike Väljaannete Talituse (PO; varem OPOCE) ja eelarve peadirektoraadi 11. detsembri 2009. aasta kirjades pärast hageja esialgseid 9. oktoobri 2009. aasta taotlusi võetud seisukohad seoses juurdepääsuga kõikidele hinnapäringutele, mis puudutavad ESP, ESP-DIMA ja ESP-DESIS (millega tegeles informaatika peadirektoraat) lepingute kõiki osi, OPOCE raamlepinguid nr 6011, 6102, 6103, 6020, 10042, 6121, 6031, 10030 ja eelarve peadirektoraadi raamlepingut nr BUDG/O101;

— kohustada komisjoni tasuma kõik hageja õigusabi- ja muud kulud, mis on kantud seonduvalt käesoleva hagiga, isegi juhul, kui hagi jäetakse rahuldamata.

Väited ja peamised argumendid

Oma nõuete toetuseks väidab hageja, et komisjon rikkus määrust nr 1049/2001, jättes juurdepääsutaotluses viidatud dokumendid konkreetselt ja individuaalselt hindamata, selleks et teha kindlaks, kas välja toodud erandid on kohaldatavad või on võimalik lubada osaline juurdepääs. Lisaks sellele väidab hageja, et komisjoni esitatud õigustused, mis puudutavad Euroopa Liidu majanduspoliitika kaitset, kaubandushuvide kaitset ja avaliku julgeoleku kaalutlusi, tuleb täieliku põhjendamatuse tõttu tagasi lükata, kuna põhjendused, millele komisjon tugineb, on hageja arvates oma laadilt üldised ja abstraktsed ning nendest ei nähtu, et komisjon oleks taotletud dokumentide sisu individuaalselt uurinud.
19. aprillil 2010 esitatud hagi — CTG Luxembourg PSF versus Euroopa Kohus

(Kohtuasi T-170/10)

(2010/C 161/77)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Computer Task Group Luxembourg PSF SA (Bertrange, Luksemburg) (esindaja: advokaat M. Thewes)

Kostja: Euroopa Liidu Kohus

Hageja nõuded

— tühistada Euroopa Kohtu poolt ühenduse hanke „AO 008/2009: Support aux utilisateurs des systèmes IT et téléphonique de 1er et 2e niveaux, call center, gestion hardware end user” menetluses tehtud otsused, täpsemalt: — pakkumuste avamise komisjoni 9. veebruari 2010. aasta otsus lükata „hilinenud esitamise” tõttu tagasi CTG CONSORTIUM’i pakkumus; — Euroopa Liidu Kohtu otsus (dateerimata ja tänaseni hagejale teatavaks tegemata) sõlmida hankeleping teise pakkujaga; — Euroopa Liidu Kohtu otsus, millega kinnitati CTG CONSORTIUM’i 5. märtsi 2010. aasta pakkumuse tagasilükkamine;

— tuvastada Euroopa Liidu lepinguväline vastutus ja mõista Euroopa Liidu Kohtult hagejale välja hüvitis kogu kahju eest, mida ta vaidlustatud otsuste tõttu kandis; määrata kahju hindamiseks ekspert.

— mõista kõik kohtukulud välja Euroopa Kohtult.

Väited ja peamised argumendid

Hageja palub esiteks, et tühistataks pakkumuste avamise komisjoni 9. veebruari 2010. aasta otsus lükata „hilinenud esitamise” tõttu tagasi CTG CONSORTIUM’i pakkumus hanke „Support aux utilisateurs des systèmes IT et téléphonique de 1er et 2e niveaux, call center, gestion hardware end user” (ELT 2009/S 217-312292) menetluses ja otsus sõlmida leping teise pakkujaga, ning teiseks, et talle hüvitataks tekkinud kahju.

Hageja esitab oma hagiavalduse põhjenduseks neli väidet, mis käsitlevad:

— mittediskrimineerimise põhimõtte, pakkujate võrdse kohtlemise põhimõtte, ja vaba konkurentsi põhimõtte rikkumist sellega, et lisaks pakkumuste esitamise viimasele kuupäevale määrati kindlaks ka postiteenistusele üleandmise viimase kellaaeg;

— hankijale õigeaegselt esitatud teabenõudele vastamise kohustuse rikkumist;

— kohustuse teatada pakkujatele nende pakkumuse tagasilükkamise peamised põhjused, edukaks tunnistatud pakkumuse esitaja nimi ja edasikaebamise võimalused rikkumist;
—

konstateering, et USA-st pärinevate etanoolamiinide dumpinguhinnaga import jätkub, põhineb ekslikult järeldusel, mis on tehtud dumpinguhindade kohta uurimisperioodil seoses eksportivate tootjatega, kes esindavad üksnes väga väikest osa USA-st toimuvast impordist; uurimisel ei arvestatud asjaolu, et tootja osas, kelle arvele läheb ülekaalukas osa USA-st toimuvast impordist, ei leitud, et ta oleks dumpingus osalenud, ning et seega etanoolamiinide import USA-st üldises arvestuses ei ole toimunud dumpinguhinnaga;
—

Määruse nr 1083/2006 (1) artikli 91 lõike 1 punkti c rikkumine osas, milles komisjon, esitamata riigisisese või ühenduse auditeerimisasutuse aruannet, mis tõendaks, et juhtimis- ja kontrollsüsteemide toimimises on tõsiseid puudusi, ja olgugi et selliseid puudusi ei esinenud, lükkas vaidlustatud otsusega edasi Hispaania teatud vahemakse taotluste täitmise tähtaja.
19. aprillil 2010 esitatud hagi — AISCAT versus komisjon

(Kohtuasi T-182/10)

(2010/C 161/85)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hageja: Associazione Italiana delle Società Concessionarie per la costruzione e l’esercizio di Autostrade e Trafori stradali (AISCAT) (Rooma, Itaalia) (esindaja: advokaat M. Maresca)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

Tühistada Euroopa Komisjoni 10. veebruari 2010. aasta otsus.

Väited ja peamised argumendid

Käesoleva hagi eesmärk on tühistada Euroopa Komisjoni 2010. aasta veebruaris saadetud kirjas sisalduv otsus, mille kohaselt on välistatud, et Itaalia Vabariik võis rikkuda EÜ artiklit 87 (nüüd ELTL artikkel 107), kui ta ilma pakkumismenetluseta usaldas maanteelõigu (Passante di Mestre) ehitustööd ja haldamise avalik-õiguslike ja eraõiguslike isikute osalusega ühisettevõtjale CAV S.p.A. (aktsiaselts, mille aktsiad kuuluvad võrdsetes osades äriühingule ANAS S.p.A. ja Regione Venetole) ning rahastas ehitustöid hinna tõstmisega paralleelsel ja konkureerival maanteelõigul paiknevates maksupunktides.

Seda, et Itaalia Vabariik on rikkunud EÜ artiklit 87 (nüüd ELTL artikkel 107), on põhjendatud kahe väitega.

Esiteks asjaolu, et Itaalia Vabariik usaldas 24. detsembri 2007. aasta seaduse nr 244 artikli 2 lõike 290 alusel Passante di Mestre maanteelõigu ehitustööd ja haldamise otsustuskorras CAV-le, tähendab riigiabi andmist, kuna tingimused, mille esinemise korral on lubatud nn in house pakkumismenetlus, ei olnud täidetud, ja kuna edukas pakkuja on ühisettevõtja, kellel on alusetu konkurentsieelis tema põhikirjast ja juhtimisest tulenevatel põhjustel. CAV osalusest kuulub ju 50 % ANAS-le, kes avaliku võimu teostamise kõrval tegeleb ka ettevõtlusega (maanteede ehitamine ja haldamine) turul, kus ta ise kehtestab eeskirju ja annab kontsessioone.

Teiseks asjaolu, et Itaalia Vabariik kiitis heaks ANAS-i (kontsessiooni andja) ja CAV vahel sõlmitud lepingu, mis käsitleb Passante di Mestre rahastamist hinna tõstmisega paralleelsel ja konkureerival maanteelõigul paiknevates maksupunktides, tähendab riigiabi andmist CAV-le.

Hinna tõstmine on tegelikult vahend, mis võimaldas suunata autoliikluse ümber uuele teelõigule (Passante di Mestre), ning samal ajal põhjustas see konkureeriva maanteelõigu (Tangenziale di Mestre) kasutamise vähenemise, mis oli hinna tõstmise eesmärk. Seega ei seisne riigiabi iseenesest mitte hinna tõstmisest saadavas lisarahas, vaid hoopis konkurentsieelises, mille CAV selle tulemusena saab, samas kui see tõstmine toob kahju Tangenziale di Mestre maanteelõiku haldavatele äriühingutele.
—

õigusnormi rikkumine ja vastuoluline põhjendus osas, millega Avaliku Teenistuse Kohus leidis, et otsuse põhjendustega tutvumine ainult isikutoimikuga tutvudes on piisav ning ei too kaasa otsuse tühistamist, hoolimata sellest, et institutsioon ei esitanud oma põhjendusi ei vallandamisotsuses ega kaebuse rahuldamata jätmise otsuses;