Kohtuasi C‑32/14

ERSTE Bank Hungary Zrt.

versus

Attila Sugár

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Fővárosi Törvényszék)

„Eelotsusetaotlus — Direktiiv 93/13/EMÜ — Ebaõiglased tingimused müüjate või teenuste osutajate ja tarbijate vahel sõlmitud lepingutes — Hüpoteegilaenu leping — Artikli 7 lõige 1 — Ebaõiglaste tingimuste kasutamise lõpetamine — Piisavad ja tõhusad vahendid — Võla tunnistamine — Notariaalselt tõestatud dokument — Notari poolt dokumendile täidetavust puudutava kinnituse kandmine — Täitedokument — Notari kohustused — Ebaõiglaste tingimuste kontrollimine omal algatusel — Kohtulik kontroll — Võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtted”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 1. oktoober 2015

Tarbijakaitse — Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes — Direktiiv 93/13 — Vahendid ebaõiglaste lepingutingimuste kasutamise tõkestamiseks — Siseriiklikud õigusnormid, mis võimaldavad notaril kanda lepingut sisaldavale notariaalselt tõestatud dokumendile täidetavust puudutava kinnituse või keelduda selle kinnituse kustutamisest, ilma et ta kontrolliks selle lepingu tingimuste ebaõiglast laadi — Lubatavus — Tingimused — Võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtete järgimine — Siseriikliku kohtu poolt teostatav kontroll

(Nõukogu direktiiv 93/13, artikli 6 lõige 1 ja artikli 7 lõige 1)

Direktiivi 93/13 ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis võimaldavad notaril, kes on vorminõuetele vastavalt notariaalselt tõestanud dokumendi müüja või teenuste osutaja ja tarbija vahelise lepingu kohta, kanda kõnealusele dokumendile täidetavust puudutava kinnituse või keelduda selle kinnituse kustutamisest, kui ei ühel ega teisel juhul ei ole hinnatud, kas kõnealuse lepingu tingimused on ebaõiglased.

Nimelt ei sisalda direktiiv 93/13 sätteid selle kohta, milline roll võiks või peaks olema notaril ebaõiglaste lepingutingimuste kontrollimisel. See direktiiv ei reguleeri ka küsimust, kas notarile tuleks laiendada otseselt kohtu ülesannete hulka kuuluva pädevuse teostamise õigus asjaoludel, milles liikmesriigi õigusnormid annavad notarile pädevuse kanda lepingut sisaldavale notariaalselt tõestatud dokumendile täidetavust puudutav kinnitus ja seejärel see tähtaja saabudes kustutada. Sellest tuleneb, et kui liidu õiguses ei ole ühtlustatud liikmesriikide sundtäitmise mehhanisme ja notarile sundtäitmisel määratud rolli, tuleb iga liikmesriigi õiguskorras kehtestada sellised eeskirjad menetlusautonoomia põhimõttest lähtudes, kuid siiski nii, et need ei oleks vähem soodsad kui siseriikliku õiguse kohaldamisalasse kuuluvaid sarnaseid olukordi reguleerivad eeskirjad (võrdväärsuse põhimõte) ja ei muudaks liidu õigusega antud õiguste teostamist tegelikult võimatuks või ülemäära keeruliseks (tõhususe põhimõte).

Kuigi direktiiv 93/13 näeb müüja või teenuste osutaja ja tarbija vaheliste kohtuvaidluste puhul ette sellist vaidlust lahendava riikliku kohtu aktiivse ja lepingupoolte välise sekkumise kohustuse, ei saa tõhususe põhimõtte järgimine viia selleni, et korvatakse täielikult asjaomase tarbija täielik tegevusetus. Järelikult ei saa tõhususe põhimõttega vastuolus olevana käsitada iseenesest asjaolu, et tarbija võib tugineda ebaõiglaseid lepingutingimusi käsitlevate õigusnormide kaitsele üksnes kohtumenetluses.

Siiski peab eelotsusetaotluse esitanud kohus, kellel ainsana on vahetult teada siseriiklikul õigusel põhinevate hagide suhtes kohaldatavad menetlusnormid, ja kes ainsana on pädev tõlgendama siseriiklikku õigust, hindama küsimust, kas põhikohtuasja asjaoludel tagavad need menetlusnormid tarbijale tõhusat kohtuliku kaitse.

(vt punktid 48, 49, 62–65 ja resolutsioon)