ET Euroopa Liidu Teataja C 118/18

Deutsche Post AG 14. veebruaril 2012 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 8. detsembri 2011. aasta otsuse peale kohtuasjas T-421/07: Deutsche Post AG versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-77/12 P)

2012/C 118/29

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellant: Deutsche Post AG (esindajad: advokaadid J. Sedemund ja T. Lübbig)

Teised menetlusosalised: Euroopa Komisjon, UPS Europe NV/SA, UPS Deutschland Inc. & Co.OHG

Apellandi nõuded

Apellant palub Euroopa Kohtul:

— tühistada tervikuna Üldkohtu (kaheksas koda) 8. detsembri 2011. aasta otsus kohtuasjas T-421/07;

— mõista kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Apellatsioonkaebuses on kesksel kohal küsimus, kas ja millistel tingimustel kujutab komisjoni otsus algatada ametlik uurimismenetlus ELTL artikli 108 lõike 2 ja määruse (EÜ) nr 659/1999 artikli 4 lõike 4 alusel endast vaidlustatavat otsust ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses. Eelkõige on küsimus selles, kas niisugusel menetluse algatamise otsusel on iseseisvad õiguslikud tagajärjed, mis ei kattu samu abimeetmeid puudutava varasema algatamisotsuse tagajärgedega.

Üldkohus eitas niisuguse hagi vastuvõetavust, tuues põhjenduseks peamiselt selle, et vaidlusalune 2007. aasta algatamisotsus (abi C 36/07 (ex NN 25/07)) käsitleb samu meetmeid kui need, mis olid vaidlusalusest otsusest varasema 1999. aasta algatamisotsuse (abi C 61/99 (ex NN 153/96)) esemeks. Asjaolu, et kõne all olevale ametlikule uurimismenetlusele eelnenud uurimismenetluses tehti juba viis aastat varem negatiivne otsus määruse nr 659/1999 artikli 7 lõike 5 tähenduses, ei mõjuta seda hinnangut, kuna see negatiivne otsus lõpetas varasema uurimismenetluse vaid osaliselt.

Apellant esitab apellatsioonkaebuse põhjendamiseks neli väidet:

1. Üldkohus jättis vaidlustatud kohtuotsuses tähelepanuta, et vaidlusalusel 2007. aasta algatamisotsusel on iseseisvad õiguslikud tagajärjed. Selles algatamisotsuses käsitletud abimeetmed erinesid oluliselt abimeetmetest, mida komisjon oli kritiseerinud 1999. aasta algatamisotsuses. Pealegi lõpetati 1999. aastal algatatud ametlik uurimismenetlus 2002. aasta negatiivse otsusega (2002/753/EÜ) täies ulatuses, mistõttu ei saa 1999. aasta algatamisotsusel enam õiguslikke tagajärgi olla. Hagi vastuvõetavust eitades rikkus Üldkohus ELTL artikli 263 neljandat lõiku, kuna selle sätte kohaselt peab saama kohtulikult kontrollida iga otsust, millel on iseseisvad õiguslikud tagajärjed.

2. Teiseks rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta jättis tähelepanuta komisjonipoolse õiguspärase ootuse, õiguskindluse ja korrakohase haldusmenetluse põhimõtete rikkumise ulatuse ning selle tagajärjed uurimisemenetlusele. Üldkohus ei pidanud õigusvastaseks seda, et komisjon ei pidanud hiljem — sellest Saksamaa valitsust ja apellanti piisavalt selgelt teavitamata — 1999. aastal algatatud ametlikku uurimismenetlust täielikult lõpetatuks ning jätkas seda menetlust viis aastat pärast selle ametlikku lõpetamist.

3. Kolmandaks tähendab asjaolu, et Üldkohus võttis antud juhul apellandilt igasuguse võimaluse esitada 2007. aasta algatamisotsuse vastu hagi, õigusemõistmisest keeldumist, mis on diametraalselt vastuolus apellandi põhiõigusega tõhusale õiguskaitsele, mis tuleneb ELL artikli 6 lõikest 1 koostoimes põhiõiguste harta artikli 47 esimese lõiguga ja ELL artikli 6 lõikest 3 koostoimes EIÕK artikli 6 lõike 1 esimese lausega.