ÜLDKOHTU OTSUS (neljas koda)

14. september 2011

Kohtuasi T-236/02

Luigi Marcuccio

versus

Euroopa Komisjon

Kohtuasja saatmine Üldkohtule uueks arutamiseks pärast lahendi tühistamist – Avalik teenistus – Ametnikud – Ametikoht kolmandas riigis – Ametikoha ja ametikohal töötaja üleviimine – Kaitseõigused – Kahju hüvitamise nõue – Täielik pädevus

Ese: Hagi, mille ese on esiteks nõue tühistada komisjoni 18. märtsi 2002. aasta otsus, millega hageja viidi arengu peadirektoraadist, komisjoni delegatsioonist Luandas (Angola) üle arengu peadirektoraati Brüsselis, kõik eelnevad, sellega seotud ja/või sellele järgnevad meetmed, eriti need, mis on seotud teise ametniku võimaliku töölevõtmisega tema ametikohale, komisjoni 13. ja 14. novembri 2001. aasta teatised ja välissuhete juhtimiskomitee arvamus või arvamused, ning nõue maksta välja hageja ametiülesannetega Angolas seotud hüvitised ning hüvitada tekkinud kahju.

Otsus: Tühistada komisjoni 18. märtsi 2002. aasta otsus, millega Luigi Marcuccio viidi arengu peadirektoraadist, komisjoni delegatsioonist Luandas (Angola) üle arengu peadirektoraati Brüsselis (Belgia). Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata. Jätta komisjoni kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja L. Marcuccio kohtukulud.

Kokkuvõte

1. Menetlus – Üldkohtule siduv Euroopa Kohtu otsus – Tingimused – Asja saatmine uueks arutamiseks pärast apellatsioonkaebust – Euroopa Kohtu poolt apellatsioonkaebuse raames lõplikult otsustatud õigusküsimused – Seadusjõud – Ulatus

(Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 61 teine lõik; Üldkohtu kodukord, artikkel 117)

2. Menetlus – Uute väidete esitamine menetluse käigus – Tingimused – Kohaldamine menetlusele, mis järgneb asja saatmisele uueks arutamiseks pärast apellatsioonkaebust – Analoogiline lahendus uute nõuete puhul

(Üldkohtu kodukord, artikli 48 lõige 2 ja artikkel 120)

3. Ametnikud – Hagi – Väide, et on rikutud menetlusnormi – Ainetu väide, kui puudub võimalus, et nõuetekohases menetluses oleks tulemus olnud teistsugune

4. Ametnikud – Asutuse töö korraldamine – Töötajate ametisse nimetamine – Ametniku üleviimine teenistuse huvides – Tingimused – Huvitatud isiku õigus olla ära kuulatud

5. Ametnikud – Hagi – Isikut kahjustav meede – Mõiste – Ettevalmistav dokument – Otsuse vastuvõtmisele eelnevad teatised ja asutusesisesed arvamused – Välistamine

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)

6. Ametnikud – Hagi – Täielik pädevus – Rahalised vaidlused personalieeskirjade artikli 91 lõike 1 tähenduses – Mõiste

(Personalieeskirjad, artikli 91 lõige 1)

7. Ametnikud – Hagi – Tühistamisotsus – Mõju – Asjaomase isiku eelneva olukorra taastamine

(Personalieeskirjad, X lisa)

8. Ametnikud – Töötasu – Kolmandasse riiki määratud ametnikele kohaldatav töötasude kord – Elamistingimuste eest makstav toetus – Määramise tingimused

(Personalieeskirjad, X lisa artikkel 10)

9. Ametnikud – Kulude hüvitamine – Kolmandasse riiki määratud ametnikele kohaldatav töötasude kord – Ametikorteri üür – Hüvitamise tingimused

(Personalieeskirjad, X lisa artiklid 5, 18 ja 23)

10. Ametnikud – Sotsiaalkindlustus – Ravikindlustus – Ravikulud – Kolmandasse riiki määratud ametnikele kohaldatav täiendav hüvitamise skeem

(Personalieeskirjad, X lisa artikkel 24)

11. Ametnikud – Puhkus – Põhipuhkus – Kolmandasse riiki määratud ametnikud – Saamise tingimused

(Personalieeskirjad, X lisa artiklid 6 ja 8)

12. Ametnikud – Hagi – Kahju hüvitamise nõue – Sellise õigusvastase vaidlustatud akti tühistamine, mis ei taga mittevaralise kahju adekvaatset hüvitamist

(Personalieeskirjad, artikkel 91)

13. Ametnikud – Asutuse töö korraldamine – Töötajate ametisse nimetamine – Ühelt teenistuskohalt teisele üleviimine – Administratsiooni kaalutlusõigus

14. Ametnikud – Asutuse töö korraldamine – Töötajate ametisse nimetamine – Ametniku üleviimine teenistuse huvides suhteraskuste tõttu – Mittevaralise kahju puudumine

15. Ametnikud – Asutuse töö korraldamine – Töötajate ametisse nimetamine – Teisele ametikohale üleviimine – Ametniku haiguspuhkuse ajal tehtud otsus

1. Pärast seda, kui Euroopa Kohus on otsuse tühistanud ning saatnud asja uueks arutamiseks Üldkohtusse, läheb kohtuasi kodukorra artikli 117 alusel vastavalt Euroopa Kohtu otsusele tagasi Üldkohtu menetlusse ning Üldkohus peab uuesti tegema otsuse hageja esitatud tühistamisväidete kohta, välja arvatud nende resolutsiooni osade kohta, mida Euroopa Kohus ei tühistanud, ning kaalutluste kohta, mis on vajalik alus nendele resolutsiooni osadele, kuna need on omandanud seadusjõu.

Miski ei takista põhimõtteliselt siiski seda, et asja uuesti arutav kohus annab nõuete ja väidete kohta, mida Euroopa Kohtu otsuse põhjendustes ei analüüsitud, sama hinnangu, mis esimese astme kohus. Sellisel juhul ei ole Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 teise lõigu tähenduses tegemist Euroopa Kohtu otsustega õigusküsimustes, mis on asja uuesti arutava kohtu jaoks siduvad.

(vt punktid 83 ja 86)

Viide: Esimese Astme Kohus, 8. detsember 2005, kohtuasi T-237/00: Reynolds vs. parlament (EKL AT 2005, lk I-A-385 ja II-1731, punkt 46).

2. Üldkohtu kodukorra artikli 48 lõike 2 kohaselt, mida sama kodukorra artikli 120 alusel kohaldatakse juhul, kui Euroopa Kohus on teinud otsuse asja Üldkohtule uueks arutamiseks saatmise kohta, ei või menetluse käigus esitada uusi väiteid, kui need ei tugine faktilistele või õiguslikele asjaoludele, mis on tulnud ilmsiks menetluse käigus. Sellest tuleneb, et pärast asja tagasisaatmise otsuse tegemist Euroopa Kohtu poolt ei või pooled tugineda väidetele, mida ei olnud esitatud menetluses, mis viis Euroopa Kohtu poolt tühistatud Üldkohtu otsuse tegemiseni. Seda normi kohaldatakse seda enam uutele nõuetele, mille eesmärk on vaidluse eseme muutmine.

(vt punkt 88)

Viited: Euroopa Kohus, 1. juuli 2008, liidetud kohtuasjad C-341/06 P ja C-342/06 P: Chronopost ja La Poste vs. UFEX jt (EKL 2008, lk I-4777, punkt 71); Esimese Astme Kohus, 21. märts 1996, kohtuasi T-10/95: Chehab vs. komisjon (EKL AT 1996, lk I-A-135 ja II-419, punkt 66).

3. Menetlusnormi rikkumine õigustab otsuse tühistamist üksnes siis, kui esineb võimalus, et ilma menetlusnormi rikkumiseta oleks haldusmenetluse tulemus võinud olla teistsugune.

(vt punkt 111)

Viited: Euroopa Kohus, 10. juuli 1980, kohtuasi 30/78: Distillers Company vs. komisjon (EKL 1980, lk 2229, punkt 26); Euroopa Kohus, 14. veebruar 1990, kohtuasi C-301/87: Prantsusmaa vs. komisjon (EKL 1990, lk I-307, punkt 31); Euroopa Kohus, 12. november 1996, kohtuasi C-294/95 P: Ojha vs. komisjon (EKL 1996, lk I-5863, punkt 67).

4. Ametniku teisele ametikohale määramise otsus, millega kaasneb tema tahte vastane üleviimine ühest teenistuskohast teise, peab olema vastu võetud vajaliku hoolikuse ja erilise hoolega, võttes eelkõige arvesse asjaomase ametniku isiklikke huve. Järelikult põhineb see otsus tegelikul hindamisel, mida saab vaidlustada. Seega juhul, kui asjaomast isikut ei kuulatud otsuse projekti osas ära, ei saa välistada, et institutsiooni hinnang oleks võinud olla teistsugune, kui asjaomasele isikule oleks antud võimalus tõhusalt esitada oma seisukoht ning seega oleks kaitseõiguste järgimine saanud mõjutada otsuse sisu. Kui sellistel asjaoludel olla seisukohal, et institutsioon oleks tingimata teinud identse otsuse isegi pärast asjaomase isiku ärakuulamist, tähendab see asjaomasel isikul oleva tegeliku õiguse olla ära kuulatud olemasolu eitamist, kuna selle õiguse enda sisu on see, et isikul on võimalus mõjutada asjaomast otsustamisprotsessi.

Pealegi ei saa ametniku õigust olla ära kuulatud võtta kokku pelga võimalusega väljendada oma vastuseisu kui sellist tema üleviimisele, vaid see tähendab võimalust esitada kavandatava otsuse sisu mõjutada võivaid märkusi.

(vt punktid 113–116)

Viited: Euroopa Kohus, 7. märts 1990, liidetud kohtuasjad C-116/88 ja C-149/88: Hecq vs. komisjon (EKL 1990, lk I-599, punktid 11 ja 23 ning seal viidatud kohtupraktika); eespool viidatud kohtuasi Ojha vs. komisjon (punkt 47); Euroopa Kohus, 2. detsember 2009, kohtuasi C-89/08 P: komisjon vs. Iirimaa jt (EKL 2009, lk I-11245, punkt 61); Euroopa Kohus, 17. detsember 2009, kohtuasi C-197/09 RX-II: M vs. EMEA (uuesti läbivaatamine) (EKL 2009, lk I-12033, punktid 53 ja 54).

5. Nende tühistamisnõuete vastuvõetavust, mis on esitatud ametnikku ja tema institutsiooni siduva teenistussuhte alusel, tuleb analüüsida personalieeskirjade artiklite 90 ja 91 normide põhjal. Isikut kahjustava meetme olemasolu personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 ja artikli 91 lõike 1 tähenduses on tühistamishagi – mille ametnikud esitavad selle institutsiooni vastu, kelle teenistuses nad on – vastuvõetavuse vältimatu tingimus. Isikut kahjustavad meetmed nende sätete tähenduses on vaid need meetmed, millel on siduvad õiguslikud tagajärjed, mis mõjutavad otseselt ja vahetult ametniku huve, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus seisundis.

Seega otsuse ettevalmistavad dokumendid, nagu administratsioonisisesed teatised või administratsioonisiseste komiteede arvamused, ei kahjusta isikut personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 tähenduses ning neid võib vaidlustada ainult täiendavalt tühistatavate aktide peale esitatud hagi raames.

(vt punktid 125, 126, 128, 129 ja 133)

Viited: Euroopa Kohus, 11. november 1981, kohtuasi 60/81: IBM vs. komisjon (EKL 1981, lk 2639, punkt 8 jj); Euroopa Kohus, 10. jaanuar 2006, kohtuasi C-373/04 P: komisjon vs. Alvarez Moreno (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 42 ja seal viidatud kohtupraktika); Esimese Astme Kohus, 3. aprill 1990, kohtuasi T-135/89: Pfloeschner vs. komisjon (EKL 1990, lk II-153, punkt 11); Esimese Astme Kohus, 15. juuni 1994, kohtuasi T-6/93: Pérez Jiménez vs. komisjon (EKL AT 1994, lk I-A-155 ja II-497, punkt 34); Esimese Astme Kohus, 22. märts 1995, kohtuasi T-586/93: Kotzonis vs. majandus- ja sotsiaalkomitee (EKL 1995, lk II-665, punkt 29); Esimese Astme Kohus, 6. juuni 1996, kohtuasi T-391/94: Baiwir vs. komisjon (EKL AT 1996, lk I-A-269 ja II-787, punkt 34); Esimese Astme Kohus, 18. juuni 1996, kohtuasi T-293/94: Vela Palacios vs. majandus- ja sotsiaalkomitee (EKL AT 1996, lk I-A-305 ja II-893, punkt 22); Esimese Astme Kohus, 29. juuni 2004, kohtuasi T-188/03: Hivonnet vs. nõukogu (EKL AT 2004, lk I-A-139 ja II-889, punkt 16).

6. Personalieeskirjade artikli 91 lõike 1 teise lause alusel on Üldkohtul rahalistes vaidlustes täielik pädevus, mis annab nimetatud kohtule volitused lahendada lõplikult tema menetluses olevad vaidlused ehk teisisõnu otsustada kõigi teenistuja õiguste ja kohustuste üle, välja arvatud juhul, kui selline kohtuotsuse osa jäetakse asjaomase institutsiooni kontrolli alla täitmiseks tingimustel, mis on kohtuotsuses täpselt määratletud. Nimetatud sätte tähenduses on rahalised vaidlused mitte ainult teenistujate poolt institutsioonide vastu esitatud kahju hüvitamise hagid, vaid ka kõik need hagid, millega kohustatakse institutsiooni maksma teenistujale rahasumma, mis viimase hinnangul tuleb talle personalieeskirjade või muu teenistussuhteid reguleeriva akti alusel välja maksta. Seega on liidu kohus pädev vajaduse korral mõistma institutsioonilt välja rahasumma, mida asjaomasel isikul on personalieeskirjade või mõne muu õigusakti alusel õigus saada, või tunnistama hüvitise saamise õiguse olemasolu.

(vt punktid 164 ja 165)

Viited: Euroopa Kohus, 18. detsember 2007, kohtuasi C-135/06 P: Weißenfels vs. parlament (EKL 2007, lk I-12041, punktid 65, 67 ja 68); Euroopa Kohus, 20. mai 2010, kohtuasi C-583/08 P: Gogos vs. komisjon (EKL 2010, lk I-4469, punkt 49); Esimese Astme Kohus, 19. juuni 2007, kohtuasi T-473/04: Asturias Cuerno vs. komisjon (EKP AT 2007, lk I-A-2-139 ja II-A-2-963, punkt 23 ja seal viidatud kohtupraktika).

7. Isegi kui liidu kohtu poolt akti tühistamisel on ex tunc õigusmõju ja mis seetõttu kõrvaldab tühistatud õigusakti tagasiulatuvalt õigussüsteemist, siis juhul, kui on tegemist eelnevalt kolmandasse riiki määratud ametniku üleviimise otsuse tühistamisega, ei tähenda sellele otsusele eelneva õigusliku olukorra taastamine tingimata õigust saada personalieeskirjade X lisas ettenähtud saamatajäänud soodustusi.

See on nii, kui ametnikul ei tulnud taluda neid ebamugavusi, mis tekivad kolmandasse riiki määratud ametnikel, põhjusel et otsuse tegemise kuupäeval elas ta alaliselt Euroopa Liidus ja oli haiguspuhkusel. Personalieeskirjade X lisas sätestatud ning kolmandasse riiki määratud ametnikele kohaldatavad eri- ja erandsätted kehtestati nende ametnike eriliste elamistingimuste tõttu. Sellistele ametnikele antud erinevad eelised on mõeldud selleks, et kompenseerida nende poolt talutavaid ebamugavusi, mida liidus töötavatel ametnikel taluda ei tule.

(vt punktid 171, 172 ja 176)

Viited: Euroopa Kohus, 26. aprilli 1988, liidetud kohtuasjad 97/86, 99/86, 193/86 ja 215/86: Asteris jt vs. komisjon (EKL 1988, lk 2181, punkt 30); Esimese Astme Kohus, 23. aprill 2002, kohtuasi T-372/00: Campolargo vs. komisjon (EKL AT 2002, lk I-A-49 ja II-223, punkt 109).

8. Personalieeskirjade X lisa artiklis 10 sätestatud elamistingimuste eest makstava toetuse eesmärk on kompenseerida ebamugavused, mis on seotud sellega, et ametnikud täidavad oma ülesandeid ja elavad keerulises keskkonnas. Seega juhul, kui ametnikku teenistuskohal ei olnud ning tal ei tekkinud seetõttu ebamugavusi, mida selle toetusega kompenseeritakse, siis ei saa ta nõuda nimetatud toetuse maksmist.

(vt punktid 177 ja 180)

9. Personalieeskirjade X lisa artikli 5 lõige 1 sätestab, et kui institutsioon pakub ametnikule tema ülalpeetava pere liikmete vajadustele vastava elamispinna, peab ametnik seal elama. Personalieeskirjade X lisa artikkel 23 näeb ette, et kui institutsioon ei paku kolmandasse riiki määratud ametnikule elamispinda, hüvitatakse talle tasutud üür. Nende sätete ning personalieeskirjade X lisa artikli 18 sätete eesmärk on rahuldada asjaomaste ametnike konkreetseid ja objektiivseid vajadusi seoses elamispinnaga kolmandates riikides, kuhu nad on määratud, valitsevate eriliste elamistingimuste tõttu, selleks et aidata kaasa nende sisseseadmisele ning tööülesannete täitmisele nendes riikides.

Siiski juhul, kui sellise otsuse tagajärg, millega ametnik viiakse üle liitu, on sellise üürilepingu lõppemine, mille sõlmis tema institutsioon, kes tasub üüri, siis seoses kõnealuse ametikorteriga ei teki otsuse tühistamisel ametniku kasuks võlga. Esiteks, kuna ta ei ole tasunud üüri, siis ei saa ta nõuda sellekohast hüvitamist. Teiseks see, et taastatakse õiguslik olukord, mis valitses enne üleviimise otsuse tegemist, ei anna isegi hüpoteetilist õigust saada tagasiulatuvalt kasutusse ametikorter, kuna faktiliselt ei ole ametnik olukorras, mis õigustaks ametikorteri kasutusse andmist kolmandas riigis.

(vt punktid 182, 183 ja 186)

Viited: Esimese Astme Kohus, 15. detsember 1992, kohtuasi T-75/91: Scaramuzza vs. komisjon (EKL 1992, lk II-2557, punkt 35); Esimese Astme Kohus, 19. juuli 1999, kohtuasi T-20/98: Q vs. nõukogu (EKL AT 1998, lk I-A-147 ja II-779, punkt 50).

10. Personalieeskirjade X lisa artiklis 24 ettenähtud täiendavat hüvitamist saab kohaldada ainult kolmandas riigis elavatele isikutele, st sellesse riiki määratud ametnikule ning ülalpeetavatele isikutele, kes samuti seal elavad. Võttes siiski arvesse nimetatud artikli kahte ratio legist, st tervishoiuteenuste väga suuri kulusid teatud kolmandates riikides ning ametnikku ja tema perekonda puudutavaid täiendavaid ohte, siis pelk asjaolu, et ametnik kannab ravikulusid liidus, ei luba teda täiendavast ravikindlusest ilma jätta.

Pealegi näevad komisjoni vastu võetud artikli 24 üldised rakendussätted ette, et isikud, kes on kolmandasse riiki määratud ametniku kaudu kindlustatud ja kes alaliselt selle ametniku teenistuskohas ei ela, on kaetud täiendava ravikindlustusega, kui nad teenistuskohta tulevad, ning pärast institutsiooni meditsiinitöötaja arvamust juhul, kui ravikulude tekkimine tuleneb ainuüksi kindlustatu teenistuskoha asjaolust. Tuleb tõdeda, et analoogilises olukorras on ametnik, kes ei ela enam alaliselt kolmandas riigis olevas teenistuskohas, kuid kelle ravikulud võivad siiski olla tekkinud selles kolmandas riigis.

Täiendava ravikindlustuse alusel taotletud summade hüvitamise õiguse olemasolu sõltub kontrollist, mida pädev asutus nimetatud üldisi rakendussätteid mutatis mutandis kohaldades teostab selle üle, kas nende ravikulude tekkimine, mille täielikku hüvitamist hageja taotleb, tuleneb ainuüksi tema kolmandasse riiki määramise asjaolust. Selline kontroll võib olla üleliigne siis, kui kõnealused ravikulud hüvitati täielikult juba personalieeskirjade teise sätte aluse.

(vt punktid 190, 196–199)

Viited: Esimese Astme Kohus, 7. märts 1996, kohtuasi T-362/94: De Rijk vs. komisjon (EKL AT 1996, lk I-A-117 ja II-365, punkt 34).

11. Personalieeskirjade X lisa artiklite 6 ja 8 alusel kohaldatakse kolmandasse riiki määratud ametnike suhtes põhipuhkust puudutavaid norme, mis on soodsamad kui liidus töötavatele ametnikele kohaldatavad normid. Nende normide ilmselge eesmärk on siiski korvata ebamugavused, mis on seotud eriliste, isegi raskete elamistingimustega teenistuskohas. Seega ametnik, kes ei ole selliseid ebamugavusi talunud, ei saa nõuda puhkust käsitlevate erisätete kohaldamist.

(vt punktid 201 ja 202)

12. Õigusvastase akti tühistamine võib olla iseenesest adekvaatne ja põhimõtteliselt piisav hüvitis igasuguse mittevaralise kahju eest, mida see akt võis tekitada, kui hageja ei tõenda, et on kandnud sellist mittevaralist kahju, mis on tühistamise aluseks olnud õigusvastasusest eraldiseisev ja mida ei ole võimalik tühistamisega täielikult hüvitada. Võimaliku mittevaralise kahju hindamiseks tuleb võtta arvesse asjaomase ametniku konkreetse olukorraga seotud raskendavaid asjaolusid.

Mis puudutab asjaomase ametniku tahte vastaselt vastu võetud üleviimise otsust, siis tavaliselt on selle tagajärg see, et tema karjäär ei arene tema soovitud tingimustel, mis võib otsuse õigusvastaseks osutumisel kujutada endast mittevaralist kahju, mida ei saa adekvaatselt hüvitada sellise otsuse tühistamisega, mida tagasiulatuvalt ei saa kustutada.

(vt punktid 234 ja 237)

Viited: Euroopa Kohus, 9. juuli 1987, liidetud kohtuasjad 44/85, 77/85, 294/85 ja 295/85: Hochbaum ja Rawes vs. komisjon (EKL 1987, lk 3259, punkt 22); Euroopa Kohus, 7. veebruar 1990, kohtuasi C-343/87: Culin vs. komisjon (EKL 1990, lk I-225, punkt 26); Euroopa Kohus, 14. mai 1998, kohtuasi C-259/96 P: nõukogu vs. de Nil ja Impens (EKL 1998, lk I-2915, punkt 25); Esimese Astme Kohus, 10. juuni 2004, kohtuasi T-307/01: François vs. komisjon (EKL 2004, lk II-1669, punkt 110); Esimese Astme Kohus, 6. juuni 2006, kohtuasi T-10/02: Girardot vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I-A-2-129 ja II-A-2-609, punkt 131).

13. Teenistuskoha muutus, isegi kui see võib põhjustada asjaomasele ametnikule perekondlikke või rahalisi raskusi, ei kujuta endast ebanormaalset või ettenägematut sündmust ametniku karjääris, kui teenistuskohad, kuhu ta võib olla määratud, jagunevad mitme riigi vahel ja kui ametisse nimetav asutus võib seista silmitsi teenistuse vajadusega, mis sunnib teda langetama üleviimise otsuse. Need kaalutlused kehtivad eriti olukorras, mis puudutab kolmandasse riiki määratud ametnikke, kellele kohaldatakse perioodiliselt liikuvusmenetlust ning kes ei saa põhimõtteliselt oodata seda, et nad määratakse alaliselt konkreetsesse kolmandasse riiki.

(vt punkt 248)

Viited: Euroopa Kohus, 14. juuli 1977, kohtuasi 61/76: Geist vs. komisjon (EKL 1977, lk 1419, punkt 34); Euroopa Kohus, 14. juuli 1988, liidetud kohtuasjad 23/87 ja 24/87: Aldinger ja Virgili vs. parlament (EKL 1988, lk 4395, punkt 17).

14. Kui raskused sisesuhetes põhjustavad kahjulikke pingeid teenistuse töös, võivad need õigustada ametniku üleviimist teenistuse huvides. Sellise meetme võib võtta isegi sõltumata vastutuse küsimusest kõnealuste intsidentide eest. Kui siiski eeldada, et üleviimise otsuse põhjuseks oli üleviidud ametniku ja tema endise ülemuse vahelised konfliktsed suhted, siis sellise hinnangu puhul ei ole iseenesest tegemist mittevaralise kahjuga ametnikule.

(vt punkt 251)

Viited: Euroopa Kohus, 12. juuli 1979, kohtuasi 124/78: List vs. komisjon (EKL 1979, lk 2499); eespool viidatud kohtuasi Ojha vs. komisjon (punkt 41); Esimese Astme Kohus, 28. mai 1998, liidetud kohtuasjad T-78/96 ja T-170/96: W vs. komisjon (EKL AT 1998, lk I-A-239 ja II-745, punkt 88).

15. Pelk fakt, et ametniku üleviimise otsus võeti vastu asjaomase ametniku haiguspuhkuse ajal, ei kujuta endast ametniku mainet või väärikust kahjustavat asjaolu.

(vt punkt 252)

Viited: Esimese Astme Kohus, 28. oktoober 2004, kohtuasi T-76/03: Meister vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (EKL AT 2004, lk I-A-325 ja II-1477, punktid 205–207); Esimese Astme Kohus, 7. veebruar 2007, kohtuasi T-339/03: Clotuche vs. komisjon (EKL AT 2007, lk I-A-2-29 ja II-A-2-179, punkt 219).