ET Euroopa Liidu Teataja C 90/17

Nuova Agricast Srl’i ja Cofra Srl’i 17. veebruaril 2009 esitatud apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu 2. detsembri 2008. aasta otsuse peale liidetud kohtuasjades T-362/05 ja T-363/05: Nuova Agricast Srl ja Cofra Srl versus komisjon

(Kohtuasi C-67/09 P)

2009/C 90/28

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Apellant: Nuova Agricast Srl ja Cofra Srl (esindaja: advokaat A. Calabrese)

Teine menetluspool: Euroopa Ühenduste Komisjon

Põhinõue

— Tühistada edasikaevatud kohtuotsus osas, milles leiti, et 29. mai 2000. aasta kiri ei sisalda ebatõeseid andmeid, ning jätta seega selle kohta esitatud komisjoni vastuhagi rahuldamata;

— lahendada 2. märtsil 2006 võetud menetlust korraldust korraldavate meetmetega seonduvad küsimused ja tuvastada, et esimeses astmes esitatud hagides kirjeldatud käitumist arvestades on komisjon raskelt ja ilmselgelt rikkunud ühenduse õigust ja põhjustanud sellega apellantidele majanduslikku kahju;

— saata kohtuasi tagasi Esimese Astme Kohtusse nende küsimuste lahendamiseks, mida 2. märtsil 2006 võetud menetlust korraldavad meetmed ei sisaldanud;

— kohtukulude osas: i) mõista komisjonilt välja kohtukulud mõlemas kohtuastmes ii) või otsustada kohtukulude kandmine edaspidi.

Alternatiivne nõue

— tühistada edasikaevatud kohtuotsus osas, milles leiti, et 29. mai 2000. aasta kiri ei sisalda ebatõeseid andmeid, ning jätta seega selle kohta esitatud komisjoni vastuhagi rahuldamata;

— saata kohtuasi tagasi Esimese Astme Kohtusse;

— otsustada kohtukulude kandmine edaspidi.

Väited ja peamised argumendid

Esimene õigusvastasuse väide. Esimese Astme Kohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis, et komisjonil oli õigus anda heakskiit abikavale, mis on õiguskindluse, õiguspärase ootuse kaitse ning samas abikavas osalevate ettevõtjate diskrimineerimiskeelu põhimõtetega vastuolus. Selle tagajärjel rikkus kohus EÜ artiklit 87 ning ühenduse kohtupraktikat, mille kohaselt ei saa EÜ artiklis 88 sätestatud menetluses mingil juhul hoiduda ühenduse õiguse normide ja põhimõtete kohaldamisest või neid rikkuda ning mille kohaselt ei ole komisjonil lubatud heaks kiita abikavasid, mis rikuvad ühenduse õiguse norme ja põhimõtteid.

Apellandid väidavad, et edasikaevatud kohtuotsuse punktis 81 andis Esimese Astme Kohus 1997. aasta otsusele, millega kiideti abikava tervikuna heaks, tõlgenduse, mille kohaselt on see abikava õiguskindluse, õiguspärase ootuse kaitse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtetega vastuolus, kuna sel viisil tõlgendatud abikava, mis andis konkreetseid tagatisi ettevõtjatele, kes olid esitanud esimest korda taotluse 1999. aasta teises pakkumismenetluses, et ka nemad saaksid vajadusel oma taotlused ümber sõnastada, muutis selle nende jaoks loogiliselt võimatuks, sest pärast 31. detsembrit 1999 ei oleks saanud seda pakkumismenetlust enam jätkata isegi juhul, kui see oleks piirdunud vaid ümbersõnastatud taotlustega. Apellandid teevad seega järelduse, et sel viisil tõlgendatuna rikkus see abikava mitte ainult õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtteid, vaid ka diskrimineerimiskeelu põhimõtet, kuna ainult neil ettevõtjatel, kes osalesid esimest korda teises pakkumismenetluses 1999. aastal, ei lubatud teha seda, mis oli lubatud kõigile neile ettevõtjatele, kes olid osalenud eelmistel pakkumistel.

Teine õigusvastasuse väide. Esimese Astme Kohus rikkus õigusnormi, kui ta jättis tuvastamata, kas tema poolt 1997. aasta otsusele heakskiidu andnud tõlgenduse oleks saanud asendada teise tõlgendusega, mis oleks eespool nimetatud põhimõtetega kooskõlas. Seega rikkus Esimese Astme Kohus kohtupraktikat, mille kohaselt on kohtul kohustus vastav asjaolu tuvastada ja tõlgendus asendada.

Apellandid väidavad, et Esimese Astme Kohus tõlgendas 1997. aasta otsusega heakskiidetud abikava üldiselt ja abstraktselt, jättes välja selgitamata, kas 1997. aasta otsusele heakskiidu andnud tõlgendust oleks saanud teise tõlgendusega asendada, mis oleks eespool nimetatud põhimõtetega kooskõlas, ning rikkus seega õigusnormi, kuna ta eiras kohtupraktikat, mille kohaselt peab ühenduse teisese õiguse mitme tõlgendamisvõimaluse korral eelistama tõlgendust, mis on EÜ asutamislepinguga kooskõlas, ning jätma kohaldamata tõlgenduse, mis on sellega vastuolus.

Kolmas õigusvastasuse väide. Apellandid väidavad, et edasikaevatud kohtuotsuses on osas, milles leitakse, et 29. mai 2000. aasta kiri ei sisalda ebatõeseid andmeid (punktid 50 ja 51), asjaomast kirja vääralt tõlgendatud ja faktilisi asjaolusid moonutatud ning seega tuleks see kohtuotsus tühistada. Samuti tuleb rahuldamata jätta komisjoni vastuhagi, millega palutakse lükata tagasi apellantide väited selle kohta, et komisjon on 29. mai 2000. aasta kirjas alusetult andnud mõista, et Itaalia ametiasutused olid need, kes 16. mai 2000. aasta kohtumisel isegi ei maininud, et on olemas ettevõtjad, kes kuuluvad kolmanda pakkumismenetluse rühma.