Komisjon jättis hagejate vaide 28. juuli 2009. aasta otsusega K(2009) 6121 (edaspidi „vaidlustatud otsus”) läbi vaatamata. Ta märkis järgmist:

„Te palute 7. aprilli 2009. aasta otsuse uuesti läbi vaadata põhjendusel, et Madalmaade puhul ei ole täidetud direktiivi 2008/50/EÜ artiklis 22 sätestatud tingimused, mistõttu komisjon oleks pidanud esitama vastuväited [lämmastikdioksiidi] piirtaseme saavutamiseks ette nähtud tähtaja pikendamisele ning PM10-osakeste piirtaseme kohaldamise kohustusest erandi tegemisele.

[…]

Määruse nr 1367/2006 artiklist 10 koostoimes selle artikli 2 lõike 1 punktis g antud mõiste „haldusakt” määratlusega tuleneb, et vaide saab esitada üksnes keskkonnaõiguse kohase üksikmeetme peale, mille on võtnud ühenduse institutsioon või organ ning millel on õiguslikult siduv ja väline mõju.

Komisjon on seisukohal, et 7. aprilli 2009. aasta otsus ei ole üksikmeede, ning ei võta seisukohta seoses määruse nr 1367/2006 IV jaotises sätestatud teiste vaide vastuvõetavuse tingimuste täidetusega.

Komisjon saab teie vaidest aru nii, et te leiate, et otsus kujutab endast halduse üksikakti (otsus) eelkõige seetõttu, et see on adresseeritud nimeliselt määratletud üheleainsale liikmesriigile […].

Otsus, mis on adresseeritud konkreetsele liikmesriigile võib sellegipoolest kujutada endast üldmeedet, kui sellega kiidetakse heaks meetmed, mida kohaldatakse ühe või mitme üldiselt ning abstraktselt määratletud isikute kategooria suhtes.

Kohtupraktika kohaselt on eranditel konkreetsest üldkorrast, mille tegemiseks on komisjon andnud loa otsusega, millega erandi tegemine kiidetakse heaks konkreetse direktiivi alusel, sama õiguslik laad nagu direktiivil endal, kui komisjoni otsus on abstraktses sõnastuses adresseeritud isikutele, keda ei ole täpsemalt määratletud, ning kui seda kohaldatakse objektiivselt määratletud olukordade suhtes. Sellisel juhul tuleb otsust (hoolimata sellelst, et seda nimetatakse otsuseks) käsitada üldmeetmena. Vt Üldkohtu 16. veebruari 2005. aasta määrus kohtuasjas T-142/03: Fost Plus VZW vs. komisjon (EKL 2005, lk II-589, punkt 47 ja seal viidatud kohtupraktika).

Arvestades direktiivi 2008/50/EÜ artiklis 22 ette nähtud erandi kohaldamisala ja selle tegemise tingimusi on komisjon seisukohal, et erandit kohaldatakse objektiivselt määratletud olukorra puhul ja sellel on õiguslikud tagajärjed üldiselt ja abstraktselt määratletud isikute kategooriate suhtes. Seetõttu tuleb direktiivi 2008/50/EÜ artikli 22 alusel vastu võetud otsuseid käsitada „eranditena üldkorrast” eespool viidatud kohtupraktika tähenduses ning neil otsustel on sellisel juhul samasugune üldine ulatus, nagu direktiivil endal.

Lisaks tuleb märkida, et direktiivi 2008/50/EÜ artikli 22 kohaldamiseks on vajalik, et liikmesriik on koostanud õhu kvaliteedi kava piirkondade või linnastute kohta, mille puhul pikendatakse tähtaega või tehakse erand. See kava näeb ette selliste isikute suhtes kohaldatavate meetmete vastuvõtmise ja rakendamise objektiivselt määratletud olukordade puhul, keda ei ole täpsemalt määratletud. Määruse nr 2008/50/EÜ artikli 22 alusel vastu võetud otsuse, millega komisjon otsustab jätta esitamata vastuväited Madalmaade esitatud teatisele, aluseks on selle liikmesriigi esitatud õhu kvaliteedi kava.

Eeltoodut arvesse võttes on komisjon seisukohal, et teie vaie ei ole esitatud haldusakti peale määruse nr 1367/2006 artikli 2 lõike 1 punkti g tähenduses. Seetõttu tunnistab komisjon teie vaide vastuvõetamatuks […].”