27.

7. novembri 2006. aasta määrusega, mis on koostatud 10. novembril 2006 ning saabus Euroopa Kohtusse 13. novembril 2006, peatas Bundesvergabeamt oma menetluse ja esitas Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas direktiivi 92/50 artikli 3 lõikes 1 ning artiklites 8 ja 9 kasutatud mõistet „riigihangete korraldamine” tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab ka olukordi, mille puhul hankija kavatseb edaspidi tellida kapitaliühingu vormis tegutsevalt teenuseosutajalt teenuseid, juhul kui neid teenuseid on eelnevalt osutanud üks teine teenuseosutaja, kes on esiteks tulevase teenuseosutaja ainuomanik ja kes teiseks omab samal ajal tulevase teenuseosutaja üle kontrolli? Kas sellisel juhul on õiguslikku tähendust asjaolul, et hankijale ei ole tagatud, et tulevase teenust osutava äriühingu osi ei võõrandata algse lepingu kogu kestuse ajal osaliselt või täielikult kolmandatele isikutele. Ja milline õiguslik tähendus on sellel, et hankijale ei ole tagatud, et esialgse, ühistuna moodustatud teenuseosutaja osanike ring lepingu kogu kestuse ajal ei muutu? 2. Kas direktiivi 92/50 artikli 3 lõikes 1 ning artiklites 8 ja 9 kasutatud mõistet „riigihangete korraldamine” tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab ka olukordi, mille puhul hankija on teenuseosutajatega sõlminud määramata ajaks lepingu mitmest osast koosneva teenuse osutamiseks ning lepib selle kehtivuse ajal kokku teatud lepinguliste kohustuste maksumuse muudatustes ja sõnastab ümber väärtuse tagamise klausli, juhul kui nende muudatuste tõttu muutub lepingutasu ja need muudatused tehakse eurole üleminekul? 3. Kas direktiivi 92/50 artikli 3 lõikes 1 ning artiklites 8 ja 9 kasutatud mõistet „riigihangete korraldamine” tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab ka olukordi, mille puhul hankija on teenuseosutajatega sõlminud määramata ajaks lepingu mitmest osast koosneva teenuse osutamiseks ning lepib selle kehtivuse ajal teenuseosutajatega kokku esiteks lepingu muutmises selliselt, et pikendatakse kohustust hoiduda lepingu ülesütlemisest kolme aasta jooksul, kusjuures sellise pikendamise ajal kõnesolev kohustus enam ei kehti, kui selle lepingumuudatusega määratakse kindlaks teatud teenuste valdkonnas suurem hinnaalandus, kui oli varasema teatud koguselisest suurusest sõltuva tasu puhul? 4. Juhul kui mõnele eelnevatest küsimustest vastatakse, et tegemist on riigihankega, siis: kas direktiivi 92/50 artikli 11 lõike 3 punkti b või muid ühenduse õigusest tulenevaid nõudeid, nagu on eelkõige läbipaistvuse põhimõte, tuleb tõlgendada nii, et need lubavad hankijal hankida teenuseid väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetluse tulemusena sõlmitud üheainsa teenuste hankelepingu alusel juhul, kui osa teenustest on hõlmatud selliste ainuõigustega, nagu on nimetatud direktiivi 92/50 artikli 11 lõike 3 punktis b? Või kas läbipaistvuse põhimõte või muud asjaomased riigihankeid reguleerivad ühenduse õigusnormid nõuavad põhiliselt kõrvalteenuste hankimise puhul riigihanke kohta siiski hanketeate avaldamist, mis võimaldab asjast huvitatud ettevõtjatel kontrollida, kas ainuõigustega hõlmatud teenuseid ka tegelikult hangitakse? Või nõuavad riigihankeid reguleerivad ühenduse õigusnormid, et sellisel juhul tuleb ainuõigustega hõlmatud ja nendega hõlmamata teenuseid hankida eraldi hankemenetluste abil, et võimaldada vähemalt osaliselt riigihankealast konkurentsi? 5. Juhul kui neljandale küsimusele vastatakse nii, et hankija võib ainuõigustega hõlmamata teenuseid hankida ühes ja samas hankemenetluses koos ainuõigustega hõlmatud teenustega, siis: kas ettevõtja, kes ei saa kasutada ainuõigust omava turgu valitseva ettevõtja valduses olevaid andmeid, võib tõendada hankijale asjaomase riigihanke jaoks nõutavat kvalifikatsiooni mitmest osast koosneva teenuse osutamiseks sellega, et see ettevõtja viitab EÜ artiklile 82 ja sellest sättest tulenevale kohustusele, mille kohaselt peab andmetele juurdepääsu õigust ja turgu valitsevat seisundit omav Euroopa Ühenduse liikmesriigi ettevõtja andmeid mõistlikel tingimustel avaldama? 6. Juhul kui esimesele, teisele ja kolmandale küsimusele vastatakse nii, et osalise lepinguliste kohustuste ülevõtmise puhul 2000. aastal ja/või täpsemalt mõlema viidatud lepingumuudatuse puhul oli tegemist uute riigihangetega, lisaks sellele, juhul kui neljandale küsimusele vastatakse nii, et hankija peab ainuõigustega hõlmamata teenuseid hankima eraldi riigihanke korraldamise teel või mitmest osast koosnevate teenuste (käesolevas asjas pressiteated, põhiteenused ja APADok-i kasutusõigused) hankimisel avaldama kavandatava riigihanke läbipaistvuse ja kontrollitavuse huvides eelnevalt hanketeate, siis: kas direktiivi 89/665 artikli 1 lõikest 3 tulenevat mõistet „kahju” või artikli 2 lõike 1 punktis c kasutatud väljendit „kahju tekitatud” tuleb tõlgendada nii, et ettevõtja on käesoleva asjaga sarnaneval juhul kandnud kahju direktiivi 89/665 sätete tähenduses või täpsemalt, et talle on tekitatud kahju juba sellega, et tal ei olnud võimalust osaleda hankemenetluses seetõttu, et hankija ei avaldanud enne riigihanke korraldamist hanketeadet, mille alusel oleksid saanud ettevõtjad riigihankes osaleda või esitada pakkumusi või taotleda pädeva riigihangete järelevalvega tegeleva asutuse kontrolli väidetavate ainuõiguste üle? 7. Kas ühenduse õigusest tulenevat võrdväärsuse põhimõtet, tõhusa õiguskaitse nõuet ja/või tõhususe põhimõtet, arvestades teisi ühenduse õiguse sätteid, tuleb tõlgendada nii, et nendega on ettevõtjale tagatud subjektiivne ja tingimusteta õigus liikmesriigi vastu, et ettevõtja võib kahjutasu nõudmiseks pärast pakkumuse edukaks tunnistamist kasutada pädevates siseriiklikes ametiasutustes riigihankeid reguleerivatest ühenduse õigusnormidest tulenevaid õiguskaitsevahendeid vähemalt kuus kuud pärast riigihankeid reguleerivate õigusnormidega vastuolus olevast hankelepingust teadasaamist, kusjuures talle tuleb anda lisaks aeg, millal asjaomaste õiguskaitsevahendite kasutamine polnud siseriiklike õiguslike aluste puudumise tõttu võimalik, kui liikmesriigi tegevusest tulenevale õigusvastasusele tugineva kahju hüvitamise nõude aegumistähtaeg on siseriikliku õiguskorra kohaselt üldjuhul kolm aastat alates sellest kui kahju tekitajast ja kahjust on teada saadud ning aegumine on õiguskaitse puudumise tõttu teatud valdkonnas peatunud?”