ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Sellega seoses on asjakohatu see, et hageja kuulub advokaadina liidu liikmesriigi advokatuuri, kuna Euroopa Kohtu põhikirjas ja Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorras puudub esindamiskohustusest erandi või kõrvalekaldumise võimalus, mistõttu hageja enda allkirjastatud hagiavaldusest ei piisa hagi esitamiseks, isegi kui viimane töötab advokaadina, kel on õigus tegutseda ühes liidu liikmesriigis.

Vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artikli 19 kolmandale ja neljandale lõigule, mida kohaldatakse menetlusele Avaliku Teenistuse Kohtus põhikirja I lisa artikli 7 kohaselt, peab „poolt“ selle sätte tähenduses selleks, et ta saaks hagi esitada, esindama kolmas isik, antud juhul advokaat, kel on õigus esindada liikmesriigi või muu Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisriigi kohtus.

Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikli 45 lõike 2 esimese lõigu kohaselt peab hagiavalduse originaalile olema omakäeliselt alla kirjutanud poole advokaat, mitte hageja ise. Selle allkirja nõude eesmärk on esiteks tagada, et vastutuse menetlusdokumendi koostamise ja sisu eest võtab endale volitatud isik, kelle hageja peab valima selleks, et täita esindamise kohustust, ning teiseks välistada oht, et see tegelikult ei olegi selleks volitatud isiku koostatud.

Hageja esindamiseks volitatud advokaadi allkirja puudumine hagiavaldusel kujutab iseenesest kodukorra artikli 45 lõike 2 esimese lõigu rikkumist, mis vastavalt kodukorra artikli 50 lõikele 6 ei kuulu nende vorminõuete puuduste hulka, mida saab pärast hagi esitamise tähtaega kõrvaldada. Samamoodi nagu esindamise kohustuse rikkumist iseenesest, peab hagejat esindama volitatud advokaadi omakäelise allkirja nõuet pidama oluliseks vorminõudeks, mida tuleb kohaldada rangelt, mistõttu selle järgimata jätmine toob menetlustähtaja möödumise korral kaasa hagi vastuvõetamatuse.

Kui hagiavaldus esitatakse enne hagi esitamise tähtaja möödumist, siis Avaliku Teenistuse Kohtul ei ole kohustust hagiavalduse esitamise ja hagi esitamise tähtaja möödumise vahelisel ajal juhtida sellele asjaolule hageja tähelepanu, et ta saaks korvata seda, et ta ei olnud hoolikas selliste kohustuste täitmisel, mis on ette nähtud Euroopa Kohtu põhikirja artikli 19 kolmandas ja neljandas lõigus ning Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikli 45 lõike 2 esimeses lõigus. Igal juhul ei ole Avaliku Teenistuse Kohtu kantselei pädevuses hagi vastuvõetavuse või vastuvõetamatuse kohta otsuste tegemine, mistõttu kantselei ei saa anda pooltele sellekohaseid viiteid, tehes nii otsuse Avaliku Teenistuse Kohtu seisukoha kohta ette ära.

(vt punktid 6, 9 ja 10)

Euroopa Kohus: kohtumäärus, 8.11.2007, Belgia vs. komisjon, C‑242/07 P, EU:C:2007:672, punkt 23, ja kohtuotsus, 22.9.2011, Bell & Ross vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑426/10 P, EU:C:2011:612, punkt 42.

Esimese Astme Kohus: kohtumäärus, 17.1.2007, Diy‑Mar Insaat Sanayi ve Ticaret ja Akar vs. komisjon, T‑129/06, EU:T:2007:11, punkt 29, ning kohtuotsus, 23.5.2007, parlament vs. Eistrup, T‑223/06 P, EU:T:2007:153, punktid 48, 50 ja 51.

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtumäärus, 13.12.2013, Marcuccio vs. komisjon, F‑2/13, EU:F:2013:214, punkt 33.
Avaliku Teenistuse Kohus: kohtumäärused, 10.7.2014, Mészáros vs. komisjon, F‑22/13 , EU:F:2014:189 , punkt 39 , ja 23.4.2015, Bensai vs. komisjon, F-131/14 , EU:F:2015:34 , punkt 28 .

Konkreetselt ei toeta kodukorra artikli 81 alusel põhistatud määrusega hagi rahuldamata jätmine mitte üksnes menetlusökonoomiat, vaid hoiab kokku ka kohtuistungi pidamisega seotud poolte kulusid, kui Avaliku Teenistuse Kohus leiab toimikus esitatud dokumentide põhjal, et ta on toimiku materjalidest saanud piisavalt teavet ning sellest tulenevalt täiesti veendunud, et hagiavaldus on ilmselgelt vastuvõetamatu või ilmselgelt õiguslikult põhjendamatu, ning leiab pealegi, et kohtuistung ei annaks selles suhtes mingit lisateavet.

Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikkel 81 näeb ette, et kui hagi on tervikuna või osaliselt ilmselgelt vastuvõetamatu või ilmselgelt õiguslikult põhjendamatu, võib kohus ilma menetlust jätkamata lõpetada kohtuasja põhistatud määrusega.

Teenistuslepingud muude teenistujate teenistustingimuste artikli 2 punktis a nimetatud ametikohtade täitmiseks võib vastavalt mainitud teenistustingimuste artikli 8 esimesele lõigule sõlmida tähtajatult. Teisiti on see lepingute puhul, mis sõlmitakse mainitud teenistustingimuste artikli 2 punktis b nimetatud ametikohtade täitmiseks, kuna niisuguste lepingute kehtivusaeg on nähtuvalt kõnealuste teenistustingimuste artikli 8 teisest lõigust tingimata piiratud.

Järgmiseks tuleb märkida, et miski ei takista seda, et töötaja täidetavaid ülesandeid ja muid faktilisi asjaolusid arvestades kvalifitseerib kohus ajutise töötaja teenistuslepinguks lepingu, mis formaalselt on sõlmitud lepingulise töötaja teenistuslepinguna, mille alusel on töötaja tegelikult täitnud ülesandeid, mis vastavad ametikohale, mille eelarvepädevad institutsioonid on vastava institutsiooni eelarvele lisatud ametikohtade loetelus liigitanud ajutiseks.

Selles suhtes peab asjassepuutuv töötaja esiteks tõendama, et ametikohad, millele vastavaid ülesandeid ta tegelikult täitis, kuulusid tol ajal selle institutsiooni eelarvele lisatud ametikohtade loetellu ning need ametikohad olid täitmata, ja teiseks tuleb tal tõendada, et ülesanded, mida ta lepingulise töötajana täitis, vastasid avalikuks teenistuseks loetavatele alalistele ülesannetele. Kuna muude teenistujate teenistustingimustes puuduvad erinormid tõendamise kohta, võib asjassepuutuv töötaja tõendamiseks esitada mis tahes veenvaid asjaolusid, millest ilmneb, et ta täitis avalikuks teenistuseks loetavaid alalisi ülesanded.

(vt punktid 47–49)

Euroopa Liidu Üldkohus: kohtuotsus, 21.9.2011, Adjemian jt vs. komisjon, T‑325/09 P, EU:T:2011:506, punktid 81, 87 ja 88.
Personalieeskirjade VIII lisa artiklite 11 ja 12 uute rakenduseeskirjade kohaldamine muu pensioniskeemi raames omandatud pensioniõiguste ülekandmise suhtes, mida taotleti enne nende eeskirjade vastuvõtmist, aga mis sooritati pärast nende eeskirjade jõustumist, ei ole personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõikega 2 vastuolus.

Üldtunnustatud põhimõtte kohaselt kohaldatakse tekkivate olukordade suhtes ning varasema õigusnormi kehtivusajal tekkinud, kuid väljakujunemata olukordade tulevastele tagajärgede suhtes kohe uut õigusnormi, kui ei ole ette nähtud teisiti. Teisiti on üksnes niisuguste olukordade puhul, mis on tekkinud ja lõplikult realiseerunud varasema normi kehtivusajal ja mis loovad omandatud õigusi. Õigust võib pidada omandatuks, kui selle aluseks olnud asjaolu ilmnes enne õigusnormide muutmist. See ei ole siiski nii õiguse puhul, mille aluseks olnud asjaolu ei teostunud muudatuse esemeks olnud õigusnormide kehtivusajal.

Ent esiteks ei ole niisugune uute üldiste rakenduseeskirjade kohene rakendamine personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõikega 2 vastuolus.

Teiseks ei muuda puudutatud isiku õiguslikku olukorda ega too kohustuslikke õiguslikke tagajärgi kaasa ei vanaduspensioni staažilisa ettepaneku teatavakstegemise ametnikule või teenistujale, kes taotles muu pensioniskeemi raames omandatud pensioniõiguste üleviimist liidu pensioniskeemi, ega ammugi mitte niisuguse üleviimise taotluse esitamine. Seega ei olnud ametnikul või teenistujal olemas omandatud õigusi, mida oleks saanud uute sätete kohaldamisega rikkuda.

Ametniku või teenistuja õigus saada staažilisa tekib lõplikult alles siis, kui liidu pensioniskeemi on üle kantud rahasumma, mis vastab teises skeemis omandatud õigustele.

Ka ei saa eraõiguslik isik tugineda õiguspärase ootuse kaitse põhimõttele, et vaidlustada uue sätte õiguspärasust, eriti valdkonnas, kus seadusandjal on lai kaalutlusruum.

(vt punktid 28–31, 33 ja 40)

Viide:

Euroopa Liidu Üldkohus: kohtuotsus, 13.10.2015, komisjon vs. Verile ja Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, punktid 151–154 ja 170 ning seal viidatud kohtupraktika.
Personalieeskirjade VIII lisa artiklite 11 ja 12 uute rakenduseeskirjade kohaldamine muu pensioniskeemi raames omandatud pensioniõiguste ülekandmise suhtes, mida taotleti enne nende eeskirjade vastuvõtmist, aga mis sooritati pärast nende eeskirjade jõustumist, ei ole personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõikega 2 vastuolus.

Üldtunnustatud põhimõtte kohaselt kohaldatakse tekkivate olukordade suhtes ning varasema õigusnormi kehtivusajal tekkinud, kuid väljakujunemata olukordade tulevastele tagajärgede suhtes kohe uut õigusnormi, kui ei ole ette nähtud teisiti. Teisiti on üksnes niisuguste olukordade puhul, mis on tekkinud ja lõplikult realiseerunud varasema normi kehtivusajal ja mis loovad omandatud õigusi. Õigust võib pidada omandatuks, kui selle aluseks olnud asjaolu ilmnes enne õigusnormide muutmist. See ei ole siiski nii õiguse puhul, mille aluseks olnud asjaolu ei teostunud muudatuse esemeks olnud õigusnormide kehtivusajal.

Ent esiteks ei ole niisugune uute üldiste rakenduseeskirjade kohene rakendamine personalieeskirjade VIII lisa artikli 11 lõikega 2 vastuolus.

Teiseks ei muuda puudutatud isiku õiguslikku olukorda ega too kohustuslikke õiguslikke tagajärgi kaasa ei vanaduspensioni staažilisa ettepaneku teatavakstegemise ametnikule või teenistujale, kes taotles muu pensioniskeemi raames omandatud pensioniõiguste üleviimist liidu pensioniskeemi, ega ammugi mitte niisuguse üleviimise taotluse esitamine. Seega ei olnud ametnikul või teenistujal olemas omandatud õigusi, mida oleks saanud uute sätete kohaldamisega rikkuda.

Ametniku või teenistuja õigus saada staažilisa tekib lõplikult alles siis, kui liidu pensioniskeemi on üle kantud rahasumma, mis vastab teises skeemis omandatud õigustele.

Ka ei saa eraõiguslik isik tugineda õiguspärase ootuse kaitse põhimõttele, et vaidlustada uue sätte õiguspärasust, eriti valdkonnas, kus seadusandjal on lai kaalutlusruum.

(vt punktid 25–28, 30 ja 36)

Viide:

Euroopa Liidu Üldkohus: kohtuotsus, 13.10.2015, komisjon vs. Verile ja Gjergji, T‑104/14 P, EU:T:2015:776, punktid 151–154 ja 170 ning seal viidatud kohtupraktika.
EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU MÄÄRUS

(esimene koda)

18. juuli 2016

Daniele Possanzini

versus

Euroopa Liidu Liikmesriikide Välispiiril Tehtava Operatiivkoostöö Juhtimise Euroopa Agentuur (Frontex)

„Avalik teenistus — Frontexi töötajad — Ajutine teenistuja — Lepingu pikendamata jätmine, mis tugineb hageja 2009. aasta hindamisaruandele — Tõend aruandest teatamise kohta — Puudumine — Tühistamine Avaliku Teenistuse Kohtu poolt — Kohtuotsuse täitmine — Hindamisaruandest teatamine — Aruande koostamise ja teatamisega hilinemine”

Ese:

ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingule, esitatud hagi, millega Daniele Possanzini palub tühistada tema 2009. aasta hindamisaruanne, mille koostas Euroopa Liidu Liikmesriikide Välispiiril Tehtava Operatiivkoostöö Juhtimise Euroopa Agentuur (Frontex) ning millest talle teatati 12. juulil 2014 Avaliku Teenistuse Kohtu 30. septembri 2013. aasta otsuse Possanzini vs. Frontex (F‑124/11, EU:F:2013:137) täitmiseks, esialgset hindamisaruannet muutvas osas, ning maksta talle 4000 euro suurust kahjuhüvitist mittevaralise kahju eest, mida talle väidetavalt tekitati nimetatud aruande hilinenud koostamise ja teatamisega.

Otsus:

Jätta hagi ilmselge põhjendamatuse tõttu rahuldamata. Jätta Daniele Possanzini kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Liidu Liikmesriikide Välispiiril Tehtava Operatiivkoostöö Juhtimise Euroopa Agentuuri kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnike hagid – Väide, et on rikutud menetlusnormi – Ainetu väide, kui puudub mõju otsuse sisule

Menetlusnormi rikkumine saab kaasa tuua vaidlustatud otsuse tühistamise ainult siis, kui on tuvastatud, et see menetlusnormi rikkumine võis mõjutada otsuse sisu.

(vt punkt 56)

Viide:

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsus, 30.1.2013, Wahlström vs. Frontex, F‑87/11, EU:F:2013:10, punkt 58.
EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU MÄÄRUS

(esimene koda)

18. juuli 2016

Constant Dietrich

versus

Euroopa Parlament

„Avalik teenistus — Lepinguline töötaja — Lepingu ennetähtaegne ülesütlemine — Etteteatamistähtaja lõpukuupäev — Etteteatamistähtaja peatumine — Etteteatamistähtaja uus lõpukuupäev — Huve mitte kahjustav akt — Hilinenult esitatud kaebus — Vastuvõetamatuse vastuväide — Ilmselge vastuvõetamatus — Kodukorra artikkel 83”

Ese:

Hagi, mis on esitatud ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingu suhtes, ja millega Constant Dietrich palub peamiselt tühistada Euroopa Parlamendi teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse 2. veebruari 2015. aasta otsuse, millega öeldi üles tema lepingulise töötaja leping, teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse 25. veebruari 2015. aasta otsuse, milles määrati kindlaks lepingu lõppemise kuupäev, ning kaebuse rahuldamata jätmise otsuse.

Otsus:

Jätta hagi ilmselge vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata. Jätta Constant Dietrichi kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Parlamendi kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnike hagid – Eelnev halduskaebus – Esitamise kuupäev – Vastuvõtmine administratsiooni poolt

(Personalieeskirjad, artikli 90 lõige 2)

Selleks et kaebus oleks personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 mõttes nõuetekohaselt esitatud, peab asjaomasel asutusel olema ettenähtud tähtaja jooksul võimalik selle sisuga tutvuda. Järelikult kuupäev, mida tuleb arvesse võtta selleks, et hinnata, kas kaebus on esitatud ettenähtud tähtaja jooksul, on see kuupäev, mil asjaomane institutsioon kaebuse kätte sai.

(vt punkt 26)

Viide:

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtumäärus, 29.6.2011, Schuerewegen vs. parlament, F‑125/10, EU:F:2011:98, punktid 22 ja 25.
EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU MÄÄRUS (ainukohtunik)

18. juuli 2016

HE

versus

Euroopa Komisjon

„Vaidluse lahendamine kompromissiga — Kodukorra artikli 91 lõige 1 — Poolte kokkulepe Avaliku Teenistuse Kohtu algatusel — Registrist kustutamine”

Ese:

Hagi, mis on esitatud ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingu suhtes, ja millega HE palub tühistada Euroopa Komisjoni ametisse nimetava asutuse 27. oktoobri 2014. aasta otsuse, millega HE katseaja lõppedes ametist vabastati.

Otsus:

Kustutada kohtuasi F‑93/15 Avaliku Teenistuse Kohtu registrist tulenevalt HE ja Euroopa Komisjoni vahelisest kokkuleppest. HE ja komisjon kannavad kohtukulud vastavalt kokkuleppele.

Kokkuvõte

Ametnike hagid – Vaidluse lahendamine kompromissiga Avaliku Teenistuse Kohtus – Registrist kustutamine

(Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord, artikli 91 lõige 1)

(vt punkt 8)
Kiri, millega asjaomast isikut teavitatakse, et tema taotlust vaadatakse läbi, ei too kaasa selle taotluse rahuldamist, isegi kui kõnealuses kirjas märgitakse, et taotlus tõenäoliselt rahuldatakse. Kui sellisel juhul ei anta taotlusele lõplikku vastust personalieeskirjade artikli 90 lõikes 1 ette nähtud tähtaja jooksul, siis tegemist on vaikimisi tehtud tagasilükkamise otsusega, mille peale saab esitada kaebuse sama artikli lõike 2 tähenduses.

(vt punkt 34)

Viide:

Euroopa Liidu Üldkohus: kohtuotsus, 3.7.2012, Marcuccio vs. komisjon, T‑549/10 P, EU:T:2012:336, punkt 21.
EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU MÄÄRUS

(esimene koda)

8. juuni 2016

François Massoulié

versus

Euroopa Parlament

„Avalik teenistus — Ametnikud — Parlament — Institutsioonidevaheline üleviimine — 2014. aasta edutamine — Taotlus teisendada hindamisaruanded teenetepunktideks — Kaebuse ümberkvalifitseerimine taotluseks — Personalieeskirjade artikkel 90 — Ilmselge vastuvõetamatus”

Ese:

Hagi, mis on esitatud ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingu suhtes, ja millega François Massoulié palub tühistada Euroopa Parlamendi 8. aprilli 2015. aasta otsuse, millega jäeti rahuldamata tema taotlus teisendada alates tema edutamisest palgaastmele AD 12 koostatud hindamisaruanded teenetepunktideks.

Otsus:

Jätta François Massoulié hagi ilmselge vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata. Jätta F. Massoulié kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Parlamendi kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnike hagid – Eelnev halduskaebus – Kahe kaebuse esitamine sama huve kahjustava akti peale – Esimesena esitatud kaebuse vastuvõetavus

(Personalieeskirjad, artikli 90 lõige 2)

Ühe huve kahjustava akti peale saab esitada ühe kaebuse. Kui kahel kaebusel on sama ese, siis ainult üks nendest kaebustest, s.o esimesena esitatud kaebus on personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 tähenduses kaebus, samas kui hiljem esitatud kaebust tuleb pidada üksnes kaebust kordavaks dokumendiks, mille tagajärjel ei saa menetlust pikendada.

(vt punkt 31)

Viited:

Esimese Astme Kohus: kohtumäärused, 7.6.1991, Weyrich vs. komisjon, T‑14/91, EU:T:1991:28, punkt 41; 25.2.1992, Torre vs. komisjon, T‑67/91, EU:T:1992:23, punkt 32, ja kohtuotsus, 11.12.2007, Sack vs. komisjon, T‑66/05, EU:T:2007:370, punktid 37 ja 41.
Ajutiste meetmete kohaldamise taotluse raames ei oma mingit tähtsust asjaolu, et Euroopa Liidu põhiõiguste harta näeb artiklis 31 ette, et igal töötajal on õigus töötingimustele, mis on tema tervise, ohutuse ja väärikuse kohased, ega ka sellel, et harta artiklis 35 on tagatud igaühe õigus ravile siseriiklike õigusaktide ja tavadega ettenähtud tingimustel ning see, et kõigi liidu poliitikate ja meetmete rakendamisel tagatakse inimeste tervise kõrgetasemeline kaitse. Samuti on tulemusetu viide personalieeskirjade artiklile 1e, mis näeb eeskätt ette töötavate ametnike juurdepääsu „sotsiaalmeetmetele, sealhulgas tööelu pereeluga ühitamise erimeetmetele“.

Nimelt ei saa sellised argumendid mingil juhul põhistada väidet, et ravikulude hüvitamisest keeldumise otsuse täitmise peatamise vajadus on kiireloomuline, sest haldusotsuse õigusvastasus ei mõjuta põhimõtteliselt kiireloomulisuse tingimuse hindamist.

(vt punktid 35 ja 36)

Viide:

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtumäärus, 12.9.2013, De Loecker vs. Euroopa välisteenistus, F‑78/13 R, EU:F:2013:134, punktid 25 ja 29.
Isegi kui personalieeskirjade artikli 90 lõige 1 ei näe ette tähtaega, mille jooksul tuleb taotlus esitada, on mõistliku aja järgimine vajalik kõikidel juhtudel peale nende, mil seadusandja on tähtaja kindlaks määranud või selle sõnaselgelt välistanud.

Kui õigusaktides sätted puuduvad, on mõistliku aja kindlaksmääramise põhjus vajadus järgida õiguskindluse põhimõtet, mis takistab seda, et õiguslikke tagajärgi tekitavaid institutsioonide, ametite või organite akte saaks ajalise piiranguta vaidlustada, mis ohustaks väljakujunenud õiguslike olukordade stabiilsust. Seega personalieeskirjade artikli 90 lõikes 1 kindlaksmääratud tähtaja puudumine ei saa tähendada, et selle sätte alusel on võimalik esitada taotlus pädevale haldusasutusele ilma õiguskindluse põhimõtet nõuetekohaselt järgimata.

Aja mõistlikkust tuleb hinnata konkreetse kohtuasja asjaolude alusel ning eelkõige lähtuvalt vaidluse olulisusest asjaomase isiku jaoks, kohtuasja keerukusest ning poolte käitumisest.

Lõppkokkuvõttes tuleb märkida, et kui personalieeskirjad ei sätesta kindlaksmääratud tähtaega, nõuab mõistliku aja nõude aluseks olev õiguskindluse põhimõte, et lepingulise töötaja ja tema tööandja olemasoleva õigusliku lepingulise olukorra stabiilsust ei seataks kahtluse alla lepingu ümberkvalifitseerimise taotlusega, mis on esitatud kolmekuulist tähtaega tunduvalt ületades, kusjuures see tähtaeg on huve kahjustava akti vaidlustamise puhul õigusest tulenev, kuna piisava kindlusega on võimalik tuvastada konkreetne hetk, mil asjaomane teenistuja sai tegelikult teada olukorrast, mida ta peab endale halduslikult ebasoodsaks ning mis põhjendab seega sellise taotluse esitamist.

(vt punktid 34–36 ja 51)

Viited:

Euroopa Kohus: kohtuotsus, 28.2.2013, Arango Jaramillo jt vs. EIP (uuesti läbivaatamine), C‑334/12 RX‑II, EU:C:2013:134, punkt 28.

Esimese Astme Kohus: kohtumäärus, 26.6.2009, Marcuccio vs. komisjon, T‑114/08, EU:T:2009:221, punkt 25.

Euroopa Liidu Üldkohus: kohtuotsus, 14.12.2011, Allen jt vs. komisjon, T‑433/10 P, EU:T:2011:744, punktid 26 ja 31.

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsused, 1.2.2007, Tsarnavas vs. komisjon, F‑125/05, EU:F:2007:18, punkt 50; 11.5.2010, Nanopoulos vs. komisjon, F‑30/08, EU:F:2010:43, punktid 116 ja 117, ning 26.6.2013, BU vs. EMA, F‑135/11, F‑51/12 ja F‑110/12, EU:F:2013:93, punkt 24.
ET Euroopa Liidu Teataja C 178/43

16. juunil 2006 esitatud hagi — Kyriazi versus komisjon

(Kohtuasi F-66/06)

(2006/C 178/80)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Kalliopi Kyriazi (Clabecq, Belgia) (esindaja: advokaat E. Boigelot)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada 12. septembri 2005. aasta otsus nimetada hageja katseajal olevaks ametnikuks ja määrata ta palgaastme C*1 järku 2 ning kõik sellele järgnevad ja/või sellega seotud aktid nagu otsus tühistada tema sekretäri toetus ja seda mitte ennistada pärast tema alaliselt ametisse nimetamist;

— tühistada ametisse nimetava asutuse 6. märtsi 2006. aasta otsus jätta rahuldamata hageja kaebus eespool nimetatud otsuse tühistamise kohta;

— mõista kohtukulud välja Euroopa Ühenduste Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja, kes on edukalt läbinud sisekonkursi COM/PC/04 ühelt ametikategoorialt teisele üleminekuks, oli nimetatud konkursi nimekirja koostamiseni ja kuni 31. juulini 2004 komisjoni ajutine töötaja palgaastmel C*2 (endine palgaaste C5). Seejärel töötas ta ajutiselt samas institutsioonis kuni 1. novembrini 2004, mil ta võeti uuesti tööle ajutise töötajana ja määrati palgaastmesse C*1 ilma sekretäri toetuseta, mida ta sai eelmise lepingu alusel. 16. prillil 2005 nimetati ta katseajal olevaks ametnikuks samas palgaastmes.

Oma hagi toetuseks väidab hageja, et ametiasutus on rikkunud personalieeskirjade artikli 31 lõiget 1 ja artikli 25 lõiget 2 ning personalieeskirjade XIII lisa artikleid 5 ja 18. Ta viitab samuti oluliste menetlusnormide ja konkursiteadaande sätete rikkumisele ning mitmete õiguse üldpõhimõtete, eelkõige õiguspärase ootuse kaitse, õiguskindluse, hea halduse ja võrdse kohtlemise põhimõtete rikkumisele.

Hageja leiab lisaks, et nõukogu 22. märtsi 2004. aasta määrus (EÜ, Euratom) nr 723/2004, millega muudetakse Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirju ja Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimusi, (1) on õigusvastane osas, milles see kehtestab personalieeskirjade XIII lisa artikli 5 lõike 4, kuna ametisse nimetav asutus tõlgendab seda sätet nii, et see lubab tal määrata hageja palgaastme C*1 järku 2 personalieeskirjade artiklit 31 ja mitmeid õiguse põhimõtteid rikkudes.

(1) ELT L 124, 27.4.2004, lk 1.
—

kohustada ametisse nimetavat asutust nende tühistamiste tagajärjel, s.o tagasiulatuvalt päevast, mil nad läksid C ametikategoorialt üle B ametikategooriale: 1) nimetada hagejad personalieeskirjade XIII lisa artikli 2 alusel palgaastmele B*5/B*6, 2) määrata kindlaks nende põhipalk, millele neil on õigus personalieeskirjade XIII lisa artikli 2 alusel, korrutustegurit kohaldamata, 3) jätta hagejatele pärast nende üleminekut B ametikategooriale alles teenetepunktid ja üleviimise punktid, mis nad kogusid C kategooria ametnikena;