ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Kapitali vaba liikumine — Piirangud — Maksuõigus — Kapitalimaks — Siseriiklikud õigusnormid, mis ei luba mitteresidendist maksukohustuslastel teha maksustatavast summast samu mahaarvamisi, mida võivad teha residendist maksukohustuslased — Lubatavus — Tingimus

(EÜ artiklid 56 ja 58)

2. Kapitali vaba liikumine — Piirangud — Kahepoolne topeltmaksustamise vältimise leping — Õigus saada isiklikke maksusoodustusi, mida antakse vaid teise lepinguosalise liikmesriigi residentidele — Lubatavus

(EÜ artiklid 56 ja 58)

Summary

1. EÜ artiklitega 56 ja 58 ei ole vastuolus kapitalimaksu kehtestavad maksuõigusnormid, mis ei anna mitteresidendist maksukohustuslasele, kelle vara põhiline osa asub liikmesriigis, kus ta on resident, sama maksustatavast summast mahaarvamiste tegemise õigust, mis antakse residendist maksukohustuslastele.

Maksukohustuslane, kelle väiksem osa varast asub liikmesriigis, kus ta ei ole resident, ei ole üldreeglina nimetatud liikmesriigi residentidega võrreldavas olukorras, kuna mitte ainult põhiline osa viimaste tulust, vaid ka põhiline osa nende varast koondub reeglina liikmesriiki, kus nad on residendid. See liikmesriik on residendist maksukohustuslase üldise maksu tasumise võime hindamiseks paremas positsioonis, võimaldades talle õigusnormidega ette nähtud juhtudel teatud mahaarvamisi maksustatavast summast. Seega ei ole käsitletav mitteresidendi diskrimineerimisena ametivõimu keeldumine tema maksustatavast summast samade mahaarvamiste tegemisest, mis on lubatud residendile.

(vt punktid 37–38, 43 ja resolutiivosa punkt 1)

2. EÜ artiklitega 56 ja 58 ei ole vastuolus see, et liikmesriigi residendile, kes ei ole nimetatud lepingu pooleks, ei kohaldata kahepoolse topeltmaksustamise vältimise lepingus sätestatud reeglit, mille kohaselt ühe nimetatud kahest liikmesriigist residendiks olevatel füüsilistel isikutel on õigus teises liikmesriigis saada isiklikke maksusoodustusi, mida nimetatud teine lepinguosaline liikmesriik annab oma residentidele.

Asjaolu, et sellisest lepingust tulenevad vastastikused õigused ja kohustused kohalduvad vaid ühe nimetatud kahe lepinguosalise liikmesriigi residentideks olevatele isikutele, on kahepoolsete topeltmaksustamise vältimise lepingute lahutamatu tagajärg.

(vt punktid 60–61, 63 ja resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

1. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi — Põhjendatuse kontrollimine Euroopa Kohtu poolt — Arvessevõetav olukord — Olukord põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpul

(EÜ artikkel 226)

2. Põllumajandus — Ühine põllumajanduspoliitika — Põllumajandustoodete mahepõllundusmeetodil tootmine ning põllumajandustoodete ja toiduainete puhul sellele viitavad märgised — Määrus nr 2092/91 — Sellele tootmismeetodile viitavad märgised — Nimetatud märgiste ja nende tuletiste kasutamine toodete puhul, mis ei ole saadud niisugusel tootmismeetodil — Tähiste „biológico” ja „bio” kasutamine Hispaanias — Lubatavus määrusega nr 1894/1999 muudetud redaktsioonis

(Nõukogu määrus nr 2092/91, muudetud nõukogu määrusega nr 1804/1999, artikkel 2)

3. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi — Kohustuste rikkumise tõendamine — Komisjoni tõendamiskoormis — Oletused — Lubamatus

(EÜ artikkel 226)

Summary

1. Liikmesriigi kohustuste rikkumise esinemist tuleb hinnata olukorras, milles liikmesriik oli põhjendatud arvamuses määratud tähtaja saabumisel. Pärast seda toimunud muudatusi ei saa Euroopa Kohus arvesse võtta.

(vt punkt 31)

2. Mahepõllundusmeetodile viitavate märgiste loetelu määruse nr 2092/91 põllumajandustoodete mahepõllundustootmise ning põllumajandustoodete ja toiduainete puhul sellele viitavate märgiste kohta, muudetud määrusega nr 1804/1999, lisades sellele loomakasvatustoodangu, artiklis 2 ei ole mingil viisil ammendav. Järelikult võivad liikmesriigid oma territooriumil kehtiva kasutuse muutumise korral võtta siseriiklikes õigusnormides mahepõllundusmeetodi tähistamiseks kasutusele muid väljendeid kui need, mis sisalduvad kõnealuses loetelus.

Kuna hispaania keele puhul on nimetatud määruse artiklis 2 sisalduvas loetelus vaid üks väljend „ecológico”, mis hõlmab tuletise „eco”, ei saa Hispaania valitsusele ette heita, et ta ei keelanud tootjatel, kelle tooted ei ole saadud mahepõllundusmeetodil, kasutada teisi väljendeid, nagu „biológico” või „bio”. Tõepoolest ei tulene ka nimetatud artikli sõnastusest, et tuletis „bio” peaks seetõttu, et seda mainitakse artiklis 2 kui tavalist tuletist, olema eriliselt kaitstud kõikides liikmesriikides ja kõigis keeltes, sealhulgas nendes, mille suhtes samas artiklis sisalduvas loetelus mainitakse tähiseid, mis ei vasta prantsuskeelsele väljendile „biologique”.

(vt punktid 34–36)

3. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagis peab komisjon tõendama väidetavat rikkumist. Oletustele tuginemise asemel peab ta Euroopa Kohtule esitama kohustuste rikkumise tuvastamiseks vajalikud tõendid, et viimane saaks tuvastada liikmesriigi kohustuste rikkumise esinemist.

(vt punkt 41)
Keywords

Summary



Keywords

1. Isikute vaba liikumine – Õigusalane koostöö tsiviil- ja kaubandusasjades – Kohtu- ja kohtuväliste dokumentide kättetoimetamine ja teatavakstegemine – Määrus nr 1348/2000 – Määrus ei sätesta teatud asjaolude esinemisel tagajärgi – Siseriikliku õiguse kohaldamine – Tingimused – Võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtete järgimine – Ulatus

(Nõukogu määrus nr 1348/2000)

2. Isikute vaba liikumine – Õigusalane koostöö tsiviil- ja kaubandusasjades – Kohtu- ja kohtuväliste dokumentide kättetoimetamine ja teatavakstegemine – Määrus nr 1348/2000 – Niisuguse dokumendi teatavakstegemine, mis ei ole koostatud taotluse saanud liikmesriigi ühes ametlikus keeles või selles päritoluliikmesriigi keeles, millest adressaat aru saab – Tõlke saatmisega selle puuduse kõrvaldamise võimalus – Viisid – Siseriikliku õiguse kohaldamine – Tingimused

(Nõukogu määrus nr 1348/2000, artikkel 8)

Summary

1. Ühenduse õigusnormide puudumisel tuleb iga liikmesriigi sisemise õiguskorraga kehtestada kohtumenetluse normid, mille eesmärk on tagada menetluse pooltele ühenduse õigusega antud õiguste kaitse. Sellised normid ei tohi siiski olla ebasoodsamad kui siseriiklikul õiguskorral põhinevate õiguste puhul (võrdväärsuse põhimõte) ja need ei tohi muuta ühenduse õiguskorra alusel antud õiguste kasutamist praktiliselt võimatuks või ülemäära raskeks (tõhususe põhimõte). Peale selle peab tõhususe põhimõte suunama siseriiklikku kohut kohaldama siseriiklikus õiguskorras ette nähtud menetlusnorme vaid sel määral, mil need ei ohusta määruse eesmärki. Sellest tuleneb, et kui määrus nr 1348/2000 tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide Euroopa Liidu liikmesriikides kätteandmise [kättetoimetamise ja teatavakstegemise] kohta ei näe teatud asjaolude korral ette tagajärgi, siis peab siseriiklik kohus põhimõtteliselt kohaldama siseriiklikku õigust, jälgides samas, et ühenduse õiguse tõhusus saaks tagatud, mis võib teda suunata jätma vajadusel kohaldamata niisuguse siseriikliku normi, mis seda takistab, või tõlgendama vaid riigisisest olukorda silmas pidades välja töötatud õigusnormi nii, et seda saaks kohaldada käsitlemisel olevas piiriüleses olukorras.

(vt punktid 49–51)

2. Määruse nr 1348/2000 tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide Euroopa Liidu liikmesriikides kätteandmise [kättetoimetamise ja teatavakstegemise] kohta artiklit 8 tuleb tõlgendada nii, et juhul kui adressaat keeldub dokumenti vastu võtmast põhjusel, et see ei ole koostatud taotluse saanud liikmesriigi ühes ametlikus keeles või selles päritoluliikmesriigi keeles, millest adressaat aru saab, võib selle puuduse kõrvaldada, saates määruses ette nähtud viisil ja võimalikult kiiresti dokumendi tõlke.

Selleks et leida lahendus tõlke puudumises seisneva puuduse sobiliku kõrvaldamise viisiga seonduvatele probleemidele, mida nimetatud määrus ette ei näe, tuleb siseriiklikul kohtul kohaldada siseriiklikku menetlusõigust, jälgides samas, et määruse eesmärki järgides saaks tagatud selle tõhusus.

(vt punktid 53, 71 ja resolutiivosa punktid 1–2)
Keywords

Summary



Keywords

Teenuste osutamise vabadus – Teenuste riigihankelepingute sõlmimise menetlus – Lepingute sõlmimine – Kriteeriumid – Vastuvõetavuse tingimused – Üksikjuhtum

(EÜ artikkel 49)

Summary

EÜ artikliga 49 on vastuolus see, kui tellija näeb patsiendi elukohas osutatavate hingamisteraapia sanitaarteenuste ja muude hingamisabi tehnikate osas väljakuulutatud riigihanke tehnospetsifikaadis ette esiteks vastuvõetavuse tingimuse, mille kohaselt hankelepingu pakkujal peab pakkumise tegemise ajal olema üldsusele avatud büroo selle provintsi pealinnas, kus teenust osutama hakatakse, ning teiseks pakkumiste hindamiskriteeriumid, mille puhul võetakse lisapunktide andmisel arvesse seda, kas pakkujale kuuluvad pakkumise tegemise ajal hapniku tootmis-, konditsioneerimis- ja pakendamisettevõtted, mis asuvad vähem kui 1000 km kaugusel sellest provintsist, või üldsusele avatud bürood tema poolt kindlaksmääratud asukohtades, ning kes eelistab mitmele pakkumisele antud võrdse arvu punktide korral ettevõtjat, kes on varem kõnealust teenust osutanud, osas, milles neid elemente kohaldatakse diskrimineerivalt, nende kasutamine ei ole õigustatud ülekaaluka avaliku huviga, need ei ole vajalikud taotletava eesmärgi täitmiseks või lähevad kaugemale sellest, mis on niisuguse eesmärgi saavutamiseks vajalik, ning selle kontrollimise kohustus lasub siseriiklikul kohtul.

(vt punkt 79 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Isikute vaba liikumine — Asutamisvabadus — Teenuste osutamise vabadus — Hambaarstid — Diplomite ja kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide tunnustamine — Direktiiv 78/686 — Siseriiklike sätete ühtlustamine — Direktiiv 78/687 — Austriat käsitlevad üleminekumeetmed — Hammaste, lõualuude ja suuõõne haiguste arstidele antud luba kasutada kutsenimetust Facharzt für Zahn , Mund und Kieferheilkunde — Lubamine

(Nõukogu direktiiv 78/686, artiklid 1 ja 19b, nõukogu direktiiv 78/687, artikkel 1)

2. Isikute vaba liikumine — Asutamisvabadus — Teenuste osutamise vabadus — Hambaarstid — Diplomite ja kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide tunnustamine — Direktiiv 78/686 — Siseriiklike sätete ühtlustamine — Direktiiv 78/687 — Austriat käsitlevad üleminekumeetmed — Dentistidele ( Dentisten ) antud luba kasutada kutsenimetust Zahnarzt ja tugineda direktiivis 78/686 ette nähtud erandile, kuigi nad ei vasta direktiivis 78/687 ette nähtud tingimustele — Lubamatus

(Nõukogu direktiiv 78/686, artiklid 1 ja 19b, nõukogu direktiiv 78/687, artikkel 1)

Summary

1. Lubades hammaste, lõualuude ja suuõõne haiguste arstidel kasutada kutsenimetust Facharzt für Zahn‑, Mund‑ und Kieferheilkunde, ei ole Austria Vabariik rikkunud direktiivi 78/686, mis käsitleb hambaarstide diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikust tunnustamist ja mis sisaldab meetmeid asutamisõiguse ja teenuste osutamise vabaduse tulemusliku rakendamise hõlbustamiseks, mida on muudetud direktiiviga 2001/19, artiklitest 1 ja 19b, ning direktiivi 78/687 hambaarstide tegevust käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta, mida on muudetud direktiiviga 2001/19, artiklist 1 tulenevaid kohustusi.

Esiteks ei ole Austria Vabariik loonud seeläbi uut hambaarstide kategooriat, vaid säilitanud üksnes olemasoleva kategooria. Teiseks ei moodusta hammaste, lõualuude ja suuõõne haiguste arstid hambaarstide kategooriat, mida ei ole sätestatud direktiivides 78/686 ja 78/687. Neile on hoopis sõnaselgelt osutatud direktiivi 78/686 artiklis 19b

(vt punktid 31, 42 ja 43)

2. Kuna Austria Vabariik lubas dentistidel ( Dentisten ) tegutseda kutsenimetuse „hambaarst” ( Zahnarzt ) või „hambaarst (dentist)” ( Zahnarzt ( Dentist )) all ning kasutada direktiivi 78/686, mis käsitleb hambaarstide diplomite, tunnistuste ja muude kvalifikatsiooni tõendavate dokumentide vastastikust tunnustamist ja mis sisaldab meetmeid asutamisõiguse ja teenuste osutamise vabaduse tulemusliku rakendamise hõlbustamiseks, mida on muudetud direktiiviga 2001/19, artiklis 19b ette nähtud erandit, kuigi nad ei vasta direktiivi 78/687 hambaarstide tegevust käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta, mida on muudetud direktiiviga 2001/19, artiklis 1 sätestatud miinimumnõuetele, et neile laieneks nimetatud direktiivide regulatsioon, on Austria Vabariik rikkunud direktiivi 78/686 artiklitest 1 ja 19b ning direktiivi 78/687 artiklist 1 tulenevaid kohustusi.

(vt punkt 44 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse õigus – Tühistamishagi või tegevusetushagi – Liikmesriigi kohustus esitada selline hagi oma kodaniku huvides – Puudumine – Sellise kohustuse olemasolu ja riigivastutus siseriikliku õiguse kohaselt – Lubatavus – Piirid

(EÜ artikkel 10, artikkel 230 ja artikkel 232)

2. Põllumajandus – Loomade tervishoidu käsitlevate õigusaktide ühtlustamine –Ühendusesiseses kaubanduses elusloomade ja loomsete saaduste suhtes kohaldatavad veterinaar‑ ja zootehnilised kontrollid – Veiste spongioosse entsefalopaatia suhtes rakendatavad kaitsemeetmed – Otsus 94/381 – Süsteem, mis võimaldab eristada mäletsejalistelt ja mittemäletsejalistelt saadud loomseid valke – Liikmesriigi taotlus saada luba kasutada mäletsejaliste söötades mittemäletsejalistelt saadud valke – Komisjoni kohustus esitada nõukogule ettepanek – Puudumine – Tingimused

(Nõukogu direktiiv 89/662, artikkel 17 ja nõukogu direktiiv 90/425, artikkel 17; komisjoni otsus 94/381, artikli 1 lõige 2)

Summary

1. Ühenduse õigusest ei tulene liikmesriigi kohustust esitada oma kodaniku huvides tühistamishagi vastavalt EÜ artiklile 230 või tegevusetushagi vastavalt EÜ artiklile 232. Siiski ei keela see põhimõtteliselt siseriiklike õigusnormidega liikmesriigile vastava kohustuse või vastutuse kehtestamist, kui liikmesriik ei ole kohaselt tegutsenud.

Viimasena mainitu osas ei selgu, kuidas rikub ühenduse õigust siseriiklikus õiguses sisalduv sellisel juhul kohaldatav liikmesriigi kohustus või vastutus. Siiski on võimalik, et liikmesriik rikub EÜ artiklis 10 sätestatud lojaalse koostöö kohustust, kui ta ei kasuta hagi esitamise küsimuses kaalutlusõigust, riskides ühenduse kohtu koormamist hagidega, millest osad on ilmselgelt põhjendamatud ning ohustades sellega asjaomase institutsiooni tõrgeteta toimimist.

(vt punktid 31 ja 32 ning resolutiivosa punkt 1)

2. Otsuse 94/381 veiste spongioosse entsefalopaatia suhtes rakendatavate teatavate kaitsemeetmete ning imetajatelt pärinevate valkude söötmise kohta artikli 1 lõiget 2 koosmõjus direktiivi 90/425, milles käsitletakse ühendusesiseses kaubanduses teatavate elusloomade ja toodete suhtes seoses siseturu väljakujundamisega kohaldatavaid veterinaar- ja zootehnilisi kontrolle, artikliga 17 ja direktiivi 89/662 veterinaarkontrollide kohta ühendusesiseses kaubanduses seoses siseturu väljakujundamisega artikliga 17 tuleb tõlgendada viisil, mille kohaselt juhul, kui ei ole võimalik komisjoni käsutuses olevate asjaolude pinnalt järeldada, kas liikmesriigi poolt loa saamise eesmärgil komisjonile hindamiseks esitatud süsteemi raames, mis võimaldab eristada mäletsejalistelt ja mittemäletsejalistelt saadud loomseid valke, läbi viidud kontrollid tagavad piisavalt rahvatervise kaitse ning kui asjaomane liikmesriik on esitanud alalisele veterinaarkomiteele loataotluse, kuid komitee ei ole seisukohta võtnud, eelkõige seoses riskidega rahvatervise suhtes, siis tuleb märkida, et komisjon ei ole kohustatud esitama nõukogule ettepanekut rakendatavate abinõude kohta.

(vt punktid 41−43, resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

1. Teenuste osutamise vabadus – Teenuste riigihankelepingute sõlmimise menetlus – Direktiivi 92/50 kohaldamisalast välja jäävad lepingud – Kohustus asutamislepingu alussätetest kinni pidada

(EÜ artikkel 49; nõukogu direktiiv 92/50)

2. Teenuste osutamise vabadus – Teenuste riigihankelepingute sõlmimise menetlus – Direktiiv 92/50 – Siseriiklikud õigusnormid, mille alusel võib ehitise omanik oma tegevuse teatud osas edasi delegeerida – Siseriiklikus õiguses ammendavalt loetletud juriidilistele isikutele jäetud õigus sõlmida käsunduslepingut – Lubamatus

(EÜ artikkel 49; nõukogu direktiiv 92/50)

Summary

1. Liikumisvabadust puudutavad EÜ asutamislepingu sätted reguleerivad neid riigihankeid, mis jäävad direktiivi 92/50, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord, kohaldamisalast väljapoole. Kuigi teatavad lepingud jäävad tõepoolest riigihankeid puudutavate ühenduse direktiivide kohaldamisalast välja, peavad neid lepinguid sõlmivad tellijad siiski kinni pidama asutamislepingu alussätetest ja eelkõige kodakondsuse alusel mittediskrimineerimise põhimõttest. See puudutab muu hulgas ka direktiiviga 92/50 sätestatud piirmäärast madalama väärtusega riigihankelepinguid. Pelgalt asjaolu, et ühenduse seadusandja on pidanud riigihankeid puudutavates direktiivides ette nähtud erilist ja ranget menetlust piirmäärast madalama väärtusega riigihankelepingute osas asjakohatuks, ei tähenda, et viimased jääksid ühenduse õiguse kohaldamisalast väljapoole.

(vt punktid 32 ja 33)

2. Liikmesriik, mis jätab siseriiklikus õiguses ammendavalt loetletud juriidilistele isikutele ehitustööde allhankelepingute sõlmimise õiguse, mille alusel tellija võib kirjalikult ja tasu eest sõlmida käsunduslepingu enda nimel ja enda arvel kõikide või osade toimingute tegemiseks, on rikkunud direktiivist 92/50, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord, muudetud direktiiviga 97/52, ning EÜ artiklist 49 tulenevaid kohustusi riiklikke teenuslepingute osas, mis ei kuulu direktiivi 92/50 kohaldamisalasse.

(vt punktid 64, 71 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Telekommunikatsioonisektor – Üldlubade ja üksiklitsentside ühine raamistik – Direktiiv 97/13 – Üksiklitsentside omanikest ettevõtjatele kohaldatavad maksud ja tasud – Nappide ressursside optimaalne haldamine – Tasu kehtestamine uutele operaatoritele uute telefoninumbrite kättesaadavaks tegemise eest – Lubamatus

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/13, artikli 11 lõige 2)

Summary

Direktiivi 97/13 üldlubade ja üksiklitsentside ühise raamistiku kohta telekommunikatsiooniteenuste valdkonnas artikli 11 lõige 2 võimaldab kohaldada ettevõtjatele „napi ressursi” optimaalse haldamise tasu, kui see tasu ei ole diskrimineeriv ja kui see võtab arvesse vajadust soodustada uuenduslike teenuste arengut ja konkurentsi.

Nimetatud sätet tuleb tõlgendada selliselt, et sellega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, milles on ette nähtud, et uus telekommunikatsiooniteenuste turu operaator peab maksma telefoninumbrite kättesaadavaks tegemise eest tasu, arvestades nende majanduslikku väärtust, samas kui seda turgu valitsevat seisundit omav telekommunikatsiooniettevõtja võttis tasuta üle väga olulise osa sellise endise monopoli käsutuses olnud numbrite reservist, kelle õigusjärglane ta on, ning siseriiklikus õiguses on selle reservi kohta tagantjärele tasu maksmine välistatud.

(vt punktid 21, 23, 46 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Ühine tollitariifistik – Tolliväärtus – Tehinguväärtus – Kindlaksmääramine – Ostukomisjonitasu, mis sisaldub deklareeritud tolliväärtuses ja mida ei ole impordideklaratsioonis kauba müügihinnast eraldi näidatud – Hõlmamine

(Nõukogu määrus nr 2913/92, artiklid 29, 32 ja 33)

2. Tolliliit – Tollideklaratsioonid – Tollivormistusjärgne läbivaatamine – Muudatuste tegemise taotlus – Tolli kohustused – Deklareeritud tolliväärtus sisaldab ekslikult ostukomisjonitasu – Komisjonitasule kohaldatud imporditollimaksu tagasimaksmine

(Nõukogu määrus nr 2913/92, artiklid 78 ja 236)

Summary

1. Määruse nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikleid 29, 32 ja 33 tuleb tõlgendada nii, et ostukomisjonitasu, mis sisaldub deklareeritud tolliväärtuses ja mida ei ole impordideklaratsioonil kauba müügihinnast eraldi näidatud, tuleb pidada nimetatud seadustiku artikli 29 tähenduses tehinguväärtuse hulka kuuluvaks ja seega on see maksustatav.

(vt punkt 38 ja resolutiivosa punkt 1)

2. Määruse nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikleid 78 ja 236 tuleb tõlgendada nii, et pärast imporditud kaupade vabastamist peab toll, olles saanud deklarandi taotluse muudatuste tegemiseks nende kaupade kohta käivas deklaratsioonis, selle põhjendatud otsusega, mille võib hiljem kohtus vaidlustada, rahuldamata jätma – näiteks kui andmete kontrollimiseks on vaja läbi viia füüsiline ülevaatus, ja kuna kaubad on vabastatud, ei saa neid enam tollile esitada – või soovitud muudatused tegema, kui kontrolli teostamine vastupidi ei eelda kaupade esitamist, näiteks siis, kui deklaratsioonis muudatuste tegemise taotlus eeldab üksnes raamatupidamis- ja lepingudokumentide uurimist.

Kui kontrollimine näitab, et asjaomaseid tolliprotseduure reguleerivaid sätteid on kohaldatud „ebaõige või mittetäieliku teabe” – mis hõlmab nii tehnilisi vigu ja puudusi kui ka selliseid kohaldatava õiguse tõlgendusvigu nagu ekslikult ostukomisjonitasu hõlmamine deklareeritud tolliväärtuses – alusel, võtab toll kooskõlas tolliseadustiku artikli 78 lõikega 3 olukorra lahendamiseks vajalikud meetmed, arvestades tema käsutuses olevat uut teavet. Kui lõpuks ilmneb, et deklarandi poolt tasutud imporditollimaks on suurem tasumise ajal seadusest tulenevast imporditollimaksu summast, saab olukorra lahendamiseks vajalik meede olla üksnes sellelt komisjonitasult tasutud imporditollimaksu tagasimaksmine. Tagasimaksmine toimub tolliseadustiku artikli 236 kohaselt, kui selles sättes ette nähtud tingimused on täidetud, eelkõige kui deklarandi eksimus ei olnud tahtlik ja taotluse esitamise tähtajast, mis on üldreeglina kolm aastat, on kinni peetud.

(vt punktid 48–49, 51–54, 63, 70–71 ja resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Konventsioon kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta — Tunnustamine ja täitmine — Keeldumise põhjused — Tagaseljaotsuse korral menetluse algatamist käsitleva dokumendi piisavalt aegsasti kostjale kättetoimetamise või teavitamise puudumine — Mõiste „nõuetekohane kättetoimetamine” — Hindamine päritoluriigi ja taotluse saanud riigi vahel kohaldatava rahvusvahelise konventsiooni kohaselt

(27. septembri 1968. aasta konventsioon, artikli 27 lõige 2, ja protokolli IV artikkel)

Summary

27. septembri 1968. aasta konventsiooni kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades, muudetud 1978. aasta, 1982. aasta, 1989. aasta ja 1996. aasta konventsiooniga ühinemise kohta, artikli 27 lõiget 2 ning nimetatud konventsioonile lisatud protokolli IV artikli esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et kui päritoluriigi ja taotluse saanud riigi vahel on antud valdkonnas kohaldatav rahvusvaheline konventsioon, nagu Haagi konventsioon tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide välisriikides kätteandmise kohta, tuleb juhul, kui otsus on tehtud tagaselja, hinnata menetluse algatamist käsitleva dokumendi kostjale kättetoimetamise nõuetekohasust selle konventsiooni sätetest tulenevalt, v.a juhul, kui kasutatakse taotluse saanud riigi vastuväite puudumisel riikide ametiisikute vahelist dokumentide otse edastamist vastavalt protokolli IV artikli teisele lõigule. Peale IV artiklis ette nähtud kahe dokumentide edastamise viisi muid kättetoimetamisviise ette nähtud ei ole; edastamine võib toimuda asja esialgselt menetleva kohtu asukohariigi õiguse kohaselt ainult siis, kui kumbki neist kahest viisist ei ole kasutatav.

(vt punktid 22, 28, 30 ja resolutiivosa)