ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Vastavalt nõukogu 19. juuni 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1260/2001 suhkrusektori turgude ühise korralduse kohta artikli 15 lõike 1 punktile c hõlmab eksporditav ülejääk selle artikli kohaldamisalasse kuuluvad suhkru- kogused, mis sisalduvad töödeldud kujul eksporditud toodetes, olenemata sellest, kas toetusi on tegelikult makstud. Nimetatud määruse artikli 15 lõike 1 punkti d tuleb tõlgendada nii, et keskmise kahju arvutamisel toote tonni kohta tuleb arvesse võtta kõik selle artikli kohaldamisalasse kuuluvad eksporditud tootekogused, olenemata sellest, kas toetusi on tegelikult makstud või mitte. Komisjoni 20. veebruari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 314/2002, milles sätestatakse suhkrusektori kvoodisüsteemi kohaldamise üksikasjalikud eeskirjad (asjassepuutuvas osas muudetud komisjoni . aasta määrusega (EÜ) nr 1140/2003 ja komisjoni . aasta määrusega (EÜ) nr 38/2004), artikli 6 lõigete 4 ja 5 uurimisel ei ilmnenud ühtegi asjaolu, mis võiks selle kehtivust mõjutada.
Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (viies koda) 30. märtsi 2006. aasta otsuse peale kohtuasjas T‑367/03: Yedaş Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret

vs.

nõukogu ja komisjon, millega Esimese Astme Kohus jättis põhjendamatuse tõttu rahuldamata hagi, mille ese on nõue hüvitada hagejale väidetavalt tekkinud kahju, mille on põhjustanud asjaolu, et kostjaks olevad institutsioonid ei ole täitnud Euroopa Liidu ja Türgi vahelist tolliliitu käsitlevates sätetes ette nähtud kohustusi, eelkõige kohustust anda finantsabi, kompenseerimaks tolliliidu negatiivset mõju Türgi majandusele.
12

Minister tühistas 10. jaanuari 2005. aasta otsusega LH otsuse ja otsustas, et kõnealused jäätmed tuleb maksustada jääkreostusmaksuga, kuna need ei ole pärit alalt, mis on kantud saastuskahtlusega alade registrisse või jääkreostusobjektide registrisse. Minister asus seisukohale, et jääkreostusmaks ei kuulu EÜ artikli 90 kohaldamisalasse, kuna see ei ole maks jäätmetelt, kui sellistelt, vaid see on tegevuspõhine maks.
Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (teine koda laiendatud koosseisus) 10. mai 2006. aasta otsuse peale kohtuasjas T‑279/03: Galileo International Technology jt

vs.

komisjon, millega Esimese Astme Kohus jättis rahuldama kahju hüvitamise nõude, milles paluti esiteks, et komisjon lõpetaks termini „Galileo” kasutamise seoses ühenduse satelliitnavigatsioonisüsteemiga ja lõpetaks selle, et kolmandaid isikuid õhutataks seda kasutama, ning teiseks, et hüvitataks kahju, mis hagejatel olevat tekkinud seetõttu, et komisjon kasutas ise ja õhutas teisi kasutama nimetatud terminit, mis on väidetavalt identne hagejate registreeritud kaubamärkidega ja nende kaubanduslike nimedega.
75

Kuivõrd käesolevas määruses esitatud tõlgendus, mis puudutab assotsiatsioonilepingu artikli 65 lõike 1 esimest lõiku, vastab EIÕK artikli 14 ja lisaprotokolli artikli 1 nõuetele, nii nagu Euroopa Inimõiguste Kohus on neid tõlgendanud eelkõige 16. septembri 1996. aasta otsuses kohtuasjas Gaygusuz vs. Austria (Recueil des arrêts et décisions 1996-IV, lk 1129), siis on Euroopa Kohus andnud eelotsusetaotluse esitanud kohtule kogu tõlgendamiseks vajaliku materjali, et siseriiklik kohus saaks hinnata põhikohtuasjas käsitletavate õigusnormide vastavust põhiõigustele, mille järgimise Euroopa Kohus tagab, nii nagu need on sätestatud EIÕK-s ja lisaprotokollis (vt eelkõige eespool viidatud kohtumäärus Echouikh, punktid 64 ja 65).
3

Kuna Rechtbank van koophandel te Hasseltil on kahtlusi, kas ühenduse õigusega on kooskõlas kohaldatav hasartmänge käsitlev Belgia õigusakt, eelkõige 19. aprilli 2002. aasta seadus Wet tot rationalisering van de werking en het beheer van de Nationale Loterij (mis puudutab rahvusliku loterii tegevuse ja juhtimise ratsionaliseerimist) (Belgisch Staatsblad, , lk 18828), ja ta küsib nimelt seda, kas Nationale Loterij seaduslik monopol korraldada avalikke loteriisid on kooskõlas EÜ artikliga 49, ning otsustas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas EÜ artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et kuigi siseriiklik säte, nimelt 19. aprilli 2002. aasta seaduse artikkel 37, mis piirab ettevõtja turule juurdepääsu, kes tahab müüa kasusaamise eesmärgil Euro Millions-loto rühmaosavõtu kuponge, on piirava iseloomuga, on see lubatav avaliku huvi esinemisel (mängimisega seotud pillamise ärahoidmine), teades et: a) Nationale Loterij, mis on omandanud seadusliku monopoli Belgia riigilt ja maksab selle eest monopolitasu ja mille eesmärk on suunata inimesele omast mängukirge, reklaamib regulaarselt osavõttu Euro Millions-lotost, tegelikult seeläbi mängukirge suurendades; b) Nationale Loterij regulaarsel reklaamil ja tema müügimeetoditel on turgu laiendav mõju, mille eesmärk on pigem Nationale Loterij maksimaalse kasumi saavutamine (finantshuvid) kui inimesele omase mängukire suunamine; c) vähem piiravate meetmetega, nagu võimalike panuste ja võidusummade piiramine, võib paremini saavutada püstitatud eesmärgi – suunata inimesele omast mängukirge? 2. Kas piirav siseriiklik säte, nimelt 19. aprilli 2002. aasta seaduse artikkel 37, mis takistab turule juurdepääsu ettevõtjale, kes kavatseb müüa kasusaamise eesmärgil kuponge osalemiseks Euro Millions-lotos, on vastuolus teenuste osutamise vabaduse põhimõttega (EÜ artikkel 49), kui kostja ei korralda loteriid ise, vaid tegelikult soovib oma osaluskupongide abil kasusaamise eesmärgil Euro Millions-loto rühmaosavõttu korraldada?”
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta direktiivi 2002/2/EÜ (millega muudetakse nõukogu direktiivi 79/373/EMÜ segasööda ringlusse laskmise kohta ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni direktiiv 91/357/EMÜ) artikli 1 punkti 4, mis näeb ette kohustuse märkida segasööda etiketile söödas esinevate söödamaterjalide sisaldus massiprotsentides nii, et lubatud hälbe suurus oleks ±15% deklareeritud väärtusest, tuleb tõlgendada nii, et see säte ei ole vastuolus Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002 (millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused) artiklitega 8 ja 16, mille eesmärk on eelkõige tagada, et sööda märgistamine ja esitlemine ei oleks tarbijaid eksitav.
1

Tribunale civile di Genova tuvastas 26. märtsi 2007. aasta otsusega, mis saabus Euroopa Kohtu kantseleisse 21. septembril 2007, et tema menetluses olev kohtuasi on lõpetatud, mistõttu eelotsuse küsimused on ära langenud.
3

Direktiivi 89/665 artikkel 1 sätestab: „1. Liikmesriigid võtavad seoses direktiivide 71/305/EMÜ, 77/62/EMÜ ja 92/50/EMÜ […] reguleerimisalasse kuuluvate riigihankelepingute sõlmimise menetlustega vajalikud meetmed tagamaks, et tellijate otsuseid saaks läbi vaadata tõhusalt ning eelkõige võimalikult kiiresti kooskõlas järgmiste artiklitega ja eelkõige artikli 2 lõikega 7 põhjusel, et kõnealused otsused on vastuolus riigihankeid reguleeriva ühenduse õigusega või seda õigust rakendavate siseriiklike eeskirjadega. […] 3. Liikmesriigid tagavad, et läbivaatamise kord oleks võimalike liikmesriikide poolt kehtestatavate üksikasjalike eeskirjade kohaselt kättesaadav vähemalt kõigile neile isikutele, kellel on või on olnud huvi konkreetse riikliku tarne- või ehitustöölepingu vastu ja kes on väidetava rikkumise tõttu kahju kannatanud või võivad kahju kannatada. Eelkõige võivad liikmesriigid nõuda, et läbivaatamist taotlev isik peab olema eelnevalt teatanud tellijale väidetavast rikkumisest või kavatsusest taotleda läbivaatamist.”
Kuna mootorsõidukite esmase registreerimise maks on ilmselgelt fiskaalse iseloomuga ning kuna see ei kehti asjaolu tõttu, et kaupu toimetatakse üle maksu kehtestanud liikmesriigi piiri, vaid see kehtib selle liikmesriigi territooriumil esmakordselt registreerimise tõttu, tuleb seega asuda seisukohale, et taoline maks kuulub kaupadelt võetavate siseriiklike lõivude üldisesse süsteemi ja seda tuleb seetõttu analüüsida EÜ artikli 90 põhjal.

(vt punkt 26)
Euroopa Kohtu (viies koda) 9. novembri 2007. aasta määrus – Lavagnoli vs. komisjon

(kohtuasi C-74/07 P)

„Apellatsioonkaebus — Edutamine — 2003. aasta edutamine — Edutatud ametnike loetelu tühistamine — Eelispunktide andmine”

Apellatsioonkaebus — Alused — Õigusnormi väidetava rikkumise määratlemata jätmine — Vastuvõetamatus (EÜ artikkel 225; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 112 lõike 1 punkt c) (vt punktid 20–29)

Ese

Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (kolmas koda) 23. novembri 2006. aasta otsuse peale kohtuasjas T-422/04: Lavagnoli vs. komisjon, millega Esimese Astme Kohus jättis rahuldamata hageja nõude, et tühistataks esiteks 2003. aasta edutamise raames edutatud ametnike loetelu osas, milles see loetelu ei sisalda tema nime, ja seda otsust ettevalmistavad materjalid, ning et teiseks, teise võimalusena, tühistataks hagejat puudutavas osas ka otsus kõnealuse edutamise käigus edutamispunktide andmise kohta.

Resolutiivosa

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja L. Lavagnolilt.

Euroopa Kohtu (viies koda) 9. novembri 2007. aasta määrus – Lavagnoli vs. komisjon

(kohtuasi C-74/07 P)

„Apellatsioonkaebus — Edutamine — 2003. aasta edutamine — Edutatud ametnike loetelu tühistamine — Eelispunktide andmine”

Apellatsioonkaebus — Alused — Õigusnormi väidetava rikkumise määratlemata jätmine — Vastuvõetamatus (EÜ artikkel 225; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 112 lõike 1 punkt c) (vt punktid 20–29)

Ese

Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (kolmas koda) 23. novembri 2006. aasta otsuse peale kohtuasjas T-422/04: Lavagnoli vs. komisjon, millega Esimese Astme Kohus jättis rahuldamata hageja nõude, et tühistataks esiteks 2003. aasta edutamise raames edutatud ametnike loetelu osas, milles see loetelu ei sisalda tema nime, ja seda otsust ettevalmistavad materjalid, ning et teiseks, teise võimalusena, tühistataks hagejat puudutavas osas ka otsus kõnealuse edutamise käigus edutamispunktide andmise kohta.

Resolutiivosa

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
Euroopa Kohtu presidendi 22. novembri 2007. aasta määrus – komisjon vs. Scott

(kohtuasi C-296/07 P (R))

„Apellatsioonkaebus — Ajutiste meetmete kohaldamine — Määrus asjas otsuse tegemise vajaduse äralangemise kohta — Tühistamisnõue — Ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus”

Apellatsioonkaebus — Apellatsioonkaebus määruse peale asjas otsuse tegemise vajaduse äralangemise kohta, millega on lahendatud ajutiste meetmete kohaldamise taotlus — Põhimenetluses menetletava hagi eelnev lahendamine — Esimese Astme Kohtu pädevuse puudumine — Ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus (EÜ artikkel 242; Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 104 lõike 1 esimene lõik) (vt punktid 21–23)

Ese

Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu presidendi 30. märtsi 2007. aasta määruse peale kohtuasjas T-366/00 R: Scott vs. komisjon, milles leitakse, et vajadus riigiabi ühisturuga kokkusobimatuks tunnistava komisjoni otsuse peale esitatud hagi menetluses esitatud ajutiste meetmete kohaldamise taotluse sisuliseks lahendamiseks on ära langenud.

Resolutiivosa

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Euroopa Ühenduste Komisjonilt.

Euroopa Kohtu presidendi 22. novembri 2007. aasta määrus – komisjon vs. Scott

(kohtuasi C-296/07 P (R))

„Apellatsioonkaebus — Ajutiste meetmete kohaldamine — Määrus asjas otsuse tegemise vajaduse äralangemise kohta — Tühistamisnõue — Ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus”

Apellatsioonkaebus — Apellatsioonkaebus määruse peale asjas otsuse tegemise vajaduse äralangemise kohta, millega on lahendatud ajutiste meetmete kohaldamise taotlus — Põhimenetluses menetletava hagi eelnev lahendamine — Esimese Astme Kohtu pädevuse puudumine — Ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus (EÜ artikkel 242; Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 104 lõike 1 esimene lõik) (vt punktid 21–23)

Ese

Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu presidendi 30. märtsi 2007. aasta määruse peale kohtuasjas T-366/00 R: Scott vs. komisjon, milles leitakse, et vajadus riigiabi ühisturuga kokkusobimatuks tunnistava komisjoni otsuse peale esitatud hagi menetluses esitatud ajutiste meetmete kohaldamise taotluse sisuliseks lahendamiseks on ära langenud.

Resolutiivosa

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
Ei Esimese Astme Kohtu kodukorra artikkel 64 ega Euroopa Kohtu põhikirja artikkel 24, mida kohaldatakse Esimese Astme Kohtu suhtes nimetatud põhikirja artikli 53 esimese lõigu alusel, ega ükski teine Esimese Astme Kohtu kodukorra ning Euroopa Kohtu kodukorra säte ei kohusta Esimese Astme Kohut teavitama hagi esitajat sellest, et ta hagiavaldus on vastuvõetamatu asjaolu tõttu, et seda ei ole allkirjastanud advokaat, kellel on õigus esindada ühenduste kohtus.

Kuigi Euroopa Kohtu põhikiri ja Esimese Astme Kohtu kodukord näevad ette võimaluse kõrvaldada teatud puudusi juhul, kui hagiavaldus on vastuolus teatud vorminõuetega, ei esine siiski selle kohustuse järgimata jätmine, mille kohaselt peab enda esindamiseks kasutama advokaati, kellel on õigus esindada liikmesriigi või Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisriigi kohtus, nende puuduste hulgas, mida saaks kõrvaldada pärast hagi esitamise tähtaja möödumist vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artikli 21 teisele lõigule ja Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 44 lõikele 6.

(vt punktid 25 ja 26)
Kohtuasi C-242/07 P

Belgia Kuningriik

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

„Apellatsioonkaebus — Hagi esitamise tähtaeg — Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 43 lõige 6 — Hagiavalduse originaali esitamine pärast tähtaja möödumist — Vastuvõetamatus — Mõiste „vabandatav eksimus” — Mõiste „ettenägematu asjaolu””

Euroopa Kohtu määrus (kuues koda), 8. november 2007 I ‐ 9761

Kohtumääruse kokkuvõte

Menetlustähtaegu puudutavatest ühenduse õigusnormidest võib kõrvale kalduda vaid erakorralistel asjaoludel ehk Euroopa Kohtu põhikirja artikli 45 teises lõigus sätestatud ettenägematute asjaolude või vääramatu jõu olemasolul, kuna nende sätete täpne järgimine vastab õiguskindluse nõudele ja vajadusele hoida õigusemõistmise käigus ära diskrimineerimist või suvalist kohtlemist. Vääramatu jõu ning ettenägematu asjaolu mõisted hõlmavad objektiivset elementi, mis on seotud huvitatud isiku jaoks tavapäratute ja tahtele allumatute asjaoludega, ja subjektiivset elementi, mis kohustab huvitatud isikut vältima tavapäratu sündmuse tagajärgi, võttes tarvitusele asjakohased meetmed ülemäärast kahju kandmata. Eeskätt tuleb huvitatud isikul tähelepanelikult järgida algatatud menetluse kulgu ning muu hulgas hoolsalt kinni pidada ettenähtud tähtaegadest. Esimese Astme Kohtu ülesanne ei ole korvata hageja hoolsuse puudumist. (vt punktid 16, 17 ja 23)

Esimese Astme Kohtu kohustust oma otsuseid põhjendada ei saa tõlgendada nii, et selle alusel tuleb tal vastata üksikasjalikult igale hageja argumendile, eriti kui see ei ole piisavalt selge ja täpne ega põhine üksikasjalikel tõenditel. (vt punktid 20, 34)

Kohtuotsuse lõplikkuse ning EÜ artikli 230 alusel kohaldatava hagi esitamise tähtaja täielik teadvustamine ei välista iseenesest seda, et õigussubjekt tugineb vabandatavale eksimusele, mis võib tema hagi hilinemist õigustada, sest selline eksimus võidakse teha juhul, kui asjaomase institutsiooni käitumine, kas üksi või määravas ulatuses, on ajanud segadusse heauskse õigussubjekti, kes on täitnud hoolsuskohustust, mida nõutakse piisavalt teadlikult õigussubjektilt. (vt punkt 29)

Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 43 lõike 6 sõnastus iseenesest ei jäta Esimese Astme Kohtule selle sätte kohaldamisel mingit kaalutlusruumi. Hagejal on õigus tugineda menetlustähtaegade järgimise osas kuupäevale, mil Esimese Astme Kohtu kantselei sai kätte faksi, vaid tingimusel, et selliselt ärakirja kujul saadetud dokumendi allkirjastatud originaal jõuab kantseleisse vähemalt kümne päeva pärast. Lisaks, kui faks on saadud kätte rohkem kui kümme päeva enne Esimese Astme Kohtusse hagi esitamise tähtaja lõppemist, siis ei anna Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 43 lõike 6 sätted alust tähtaja pikendamiseks. Neil asjaoludel ei saa liikmesriik väita, et on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet, kuna hagi vastuvõetamatus on tingitud sellest, et see liikmesriik ei täitnud oma hoolsuskohustust tagada hagiavalduse allkirjastatud originaali saabumine Esimese Astme Kohtu kantseleisse hagi esitamise tähtaja jooksul, ja mitte sellest, kuidas Esimese Astme Kohus kohaldas oma kodukorra artikli 43 lõiget 6, mille kohaldamise tingimustest üks ei olnud täidetud. (vt punktid 38–40)
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 4. oktoobri 2007. aasta määrus – É. R. jt vs. nõukogu ja komisjon

(kohtuasi C-100/07 P)

„Apellatsioonkaebus — Ühenduse lepinguväline vastutus — „Veiste spongioosne entsefalopaatia” — Nõukogu ja komisjoni poolt kohaste meetmete võtmata jätmine haiguse leviku tõkestamiseks — Ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus”

1. Lepinguväline vastutus — Tingimused (EÜ artikli 288 teine lõik; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 46) (vt punkt 27)

2. Apellatsioonkaebus — Väited — Kohtuotsuse sellist põhjendust puudutav väide, mis ei ole vajalik resolutsiooni põhjendamiseks — Ainetu väide (EÜ artikkel 225; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik) (vt punkt 40)

Ese

Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (esimene koda) 13. detsembri 2006. aasta otsuse peale kohtuasjas T-138/03: É. R. jt vs. nõukogu ja komisjon, millega Esimese Astme Kohus lükkas osaliselt vastuvõetamatuse tõttu tagasi ning jättis muus osas põhjendamatuse tõttu rahuldamata hagejate hagi, milles nõuti EÜ artikli 235 ja artikli 228 teise lõigu alusel selle kahju hüvitamist, mis on hagejatele tekkinud nende pereliikmete nakatumise ja hilisema surma tõttu, kellel esines Creutzfeldt-Jakobi tõve uus vorm, mis on seotud veiste spongioosse entsefalopaatia ilmnemise ja levikuga Euroopas ning mille eest vastutavad nõukogu ja komisjon – Ühenduste lepinguvälise vastutuse tekkimise tingimused.

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja järgmistelt isikutelt: É. R., O. O., J. R., A. R., B. P. R., T. D., J. D., D. D., V. D., D. E., É. E, C. R., H. R., M. S. R., I. R., B. R., M. R. ja C. S.

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 4. oktoobri 2007. aasta määrus – É. R. jt vs. nõukogu ja komisjon

(kohtuasi C-100/07 P)

„Apellatsioonkaebus — Ühenduse lepinguväline vastutus — „Veiste spongioosne entsefalopaatia” — Nõukogu ja komisjoni poolt kohaste meetmete võtmata jätmine haiguse leviku tõkestamiseks — Ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus”

1. Lepinguväline vastutus — Tingimused (EÜ artikli 288 teine lõik; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 46) (vt punkt 27)

2. Apellatsioonkaebus — Väited — Kohtuotsuse sellist põhjendust puudutav väide, mis ei ole vajalik resolutsiooni põhjendamiseks — Ainetu väide (EÜ artikkel 225; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik) (vt punkt 40)

Ese

Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (esimene koda) 13. detsembri 2006. aasta otsuse peale kohtuasjas T-138/03: É. R. jt vs. nõukogu ja komisjon, millega Esimese Astme Kohus lükkas osaliselt vastuvõetamatuse tõttu tagasi ning jättis muus osas põhjendamatuse tõttu rahuldamata hagejate hagi, milles nõuti EÜ artikli 235 ja artikli 228 teise lõigu alusel selle kahju hüvitamist, mis on hagejatele tekkinud nende pereliikmete nakatumise ja hilisema surma tõttu, kellel esines Creutzfeldt-Jakobi tõve uus vorm, mis on seotud veiste spongioosse entsefalopaatia ilmnemise ja levikuga Euroopas ning mille eest vastutavad nõukogu ja komisjon – Ühenduste lepinguvälise vastutuse tekkimise tingimused.

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
Kohtuasi C-73/07

Tietosuojavaltuutettu

versus

Satakunnan Markkinapörssi Oy ja Satamedia Oy

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Korkein hallinto-oikeus)

„Eelotsusetaotlus — Menetlusse astumise avaldus — Vastuvõetamatus”

Euroopa Kohtu presidendi määrus, 12. september 2007 I - 7077

Kohtumääruse kokkuvõte

Menetlus – Menetlusse astumine – Eelotsusemenetlus

(EÜ artikkel 234; Euroopa Kohtu põhikiri, artiklid 23 ja 40)

EÜ artikli 234 alusel algatatud kohtuasjas on Euroopa andmekaitseinspektori menetlusse astumise taotlus vastuvõetamatu. Õigus astuda Euroopa Kohtu menetlusse on kindlaks määratud Euroopa Kohtu põhikirja artiklis 40, mille kohaselt on see õigus igal füüsilisel või juriidilisel isikul, kes tõendab oma huvi Euroopa Kohtusse esitatud kohtuasja tulemuste vastu. Samuti sätestab see artikkel, et menetlusse astumise avaldus piirdub ühe poole nõuete toetamisega. Seega kohaldatakse osundatud artiklit Euroopa Kohtu menetluste puhul, mille eesmärgiks on vaidluste lahendamine. Niisiis ei käsitle EÜ artikkel 234 vaidluste lahendamise kohtulikku menetlust, vaid kehtestab kohtuliku menetluse, mille eesmärgiks on tagada ühenduse õiguse ühtne tõlgendamine Euroopa Kohtute ja siseriiklike kohtute koostöö abil, et võimaldada viimati nimetatutel taotleda ühenduse õigusaktide tõlgendamist, mida nad kohaldavad neile lahendamiseks esitatud vaidlustes. Seetõttu ei ole menetlusse astumine eelotsusemenetluses võimalik.

Pealegi ei ole andmekaitseinspektorit Euroopa Kohtu põhikirja artiklis 23 otseselt nimetatud ja kuna ta ei osale siseriiklikus menetluses „poolena” selle artikli mõttes, mille alusel on reguleeritud EÜ artiklis 234 ettenähtud menetluses osalemine, siis ei ole andmekaitseinspektoril õigust esitada Euroopa Kohtule märkusi eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud eelotsuse küsimuste kohta.

(vt punktid 8–13)
Keywords

Resolutiivosa



Keywords

1. Keskkond – Teatavate projektide keskkonnamõju hindamine – Direktiiv 85/337 – Liikmesriikide kohustus hinnata keskkonda oluliselt mõjutada võivate tööde keskkonnamõju – Ulatus

(Nõukogu direktiiv 85/337, mida on muudetud direktiiviga 97/11, artikli 2 lõige 1)

2. Keskkond – Teatavate projektide keskkonnamõju hindamine – Direktiiv 85/337 – II lisa alla kuuluvate keskkonnamõju seisukohast hindamisele kuuluvate projektide kindlaksmääramine liikmesriikide poolt

(Nõukogu direktiiv 85/337, mida on muudetud direktiiviga 97/11, artikkel 4 ning II ja III lisa)

3. Keskkond – Teatavate projektide keskkonnamõju hindamine – Direktiiv 85/337 – II lisa alla kuuluvate keskkonnamõju seisukohast hindamisele kuuluvate projektide kindlaksmääramine liikmesriikide poolt

(Nõukogu direktiiv 85/337, mida on muudetud direktiiviga 97/11, artikkel 4 ning II ja III lisa)

Resolutiivosa

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kuues koda) määrab:

1. Nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (muudetud nõukogu 3. märtsi 1997. aasta direktiiviga 97/11/EÜ) artikli 2 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole nõutud, et nimetatud direktiivis ette nähtud hindamismenetlus tuleks läbi viia kõikide keskkonda oluliselt mõjutada võivate projektide puhul, vaid et see tuleb läbi viia direktiivi I ja II lisas mainitud tööde osas direktiivi artiklis 4 ette nähtud tingimustel ning arvestades kõnealuse direktiivi artikli 1 lõikeid 4 ja 5 ning artikli 2 lõiget 3.

2. Direktiivi 85/337 (muudetud direktiiviga 97/11) III lisas mainitud asjakohased valikutingimused on liikmesriikidele kohustuslikud, kui nad otsustavad direktiivi II lisas mainitud projektide puhul kas üksikjuhtumite uurimise või endi kehtestatud künniste või tingimuste alusel selle üle, kas projekti keskkonnamõju tuleb hinnata.

3. Juhul kui liikmesriik otsustab määrata direktiivi 85/337 (muudetud direktiiviga 97/11) II lisas nimetatud projektid, mille keskkonnamõju tuleb hinnata, kindlaks üksikjuhtumite kaupa, peab ta kas siseriiklikes õigusnormides sisalduva viitega kõnealuse direktiivi III lisale või nimetatud lisas loetletud tingimuste siseriiklikesse õigusnormidesse ülevõtmisega looma olukorra, kus kõiki neid tegelikkuses arvestataks juhul, kui üks või teine neist on asjassepuutuva projekti seisukohast asjakohane, ilma et ta saaks otseselt või kaudselt neid välistada.