27. novembril 2018 esitatud hagi – Poola versus komisjon

(Kohtuasi T-703/18)

(2019/C 54/36)

Kohtumenetluse keel: poola

Pooled

Hageja: Poola Vabariik (esindaja: B. Majczyna)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Euroopa Komisjoni 17. septembri 2018. aasta otsus, millega kehtestatakse kohustus rakendada lõplikus auditiaruandes sisalduvad meetmed ja soovitused, niivõrd kuivõrd see puudutab soovituse 04.01 punkti g, mis puudutab käibemaksusummade finantskorrektsioone juhtudel, kui toetusesaajad olid kohustatud tasuma käibemaksu ja järelikult võisid käibemaksu tagasi nõuda, kuid ei teinud seda abikavade puhul, mis viidi ellu kõigi selliste Euroopa Sotsiaalfondi kaasrahastatud rakenduskavade raames, mille kulud Euroopa Komisjon luges tagastamisele kuuluvaks;

— mõista kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väide ja peamine argument

Hagi põhjenduseks esitab hageja üheainsa väite, mis puudutab määruse nr 1303/2013 (1) artikli 65 lõike 2 ja artikli 69 lõike 3 punkti c koostoimes artikli 2 punktiga 10 rikkumist, kuna komisjon tõlgendas neid sätteid valesti ning leidis ekslikult, et määruse nr 1303/2013 artikli 69 lõike 3 punkt c on kohaldatav Euroopa Sotsiaalfondi vahenditest toetuse saajatele, kuigi nad ei ole toetusesaajad selle määruse artikli 2 punkti 2 tähenduses.

Selles väites kinnitab Poola Vabariik, et vastavalt määruse nr 1303/2013 artikli 65 lõikes 2 määratletud üldpõhimõttele, mis puudutab Euroopa Sotsiaalfondi abikavade kulude rahastamiskõlblikkust, kuuluvad selle määruse artiklist 69 tulenevad abi rahastamiskõlblikkuse tingimused selle toetusesaaja kohustuste valdkonda, kes selle kava läbi viib.

Hageja leiab, et abi puhul, mille väärtus on alla 200 000 euro, jäetakse määruse nr 1303/2013 artikli 2 punktiga 10 liikmesriikidele sõnaselgelt võimalus otsustada, kas lugeda toetusesaajaks üksus, kes toetust saab, või ka üksus, kes seda toetust annab.

Käesolevas kohtuasjas on Poola ametivõimude otsustuse järgi üksus, kes toetust annab, toetusesaaja, ja mitte see, kes toetust saab. Toetuse lõppadressaadid ei ole toetusesaajad ning järelikult ei ole hageja arvates määruse nr 1303/2013 artikli 69 lõike 3 punkt c neile kohaldatav.

Lisaks toonitab Poola Vabariik, et käesolevas kohtuasjas pannakse isikutele, kes saavad toetust – kelle puhul on tegemist töötutega –, toetuse saaja seisundi andmisega hulk kohustusi, mis on seotud saadud rahastuse väljakandmisega, aruannete koostamisega teostatud kavade edenemise kohta, kava kontrollimisega ja vajadusega täiendada andmeid infotehnoloogia süsteemides, millega viiakse ellu rakenduskavasid. Niisugune lahendus muudab määruse nr 1303/2013 eesmärkide saavutamise võimatuks.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT 2013, L 347, lk 320).