ET Euroopa Liidu Teataja C 30/25

H. Lundbeck A/S-i ja Lundbeck Ltd 18. novembril 2016 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (üheksas koda) 8. septembri 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas T-472/13: Lundbeck A/S ja Lundbeck Ltd versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-591/16 P)

(2017/C 030/30)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: H. Lundbeck A/S ja Lundbeck Ltd (esindajad: barrister R. Subiotto, QC, Rechtsanwalt T. Kuhn)

Teised menetlusosalised: Euroopa Komisjon ja European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA)

Apellantide nõuded

— tühistada kohtuotsus tervikuna või osaliselt;

— tühistada otsus apellante puudutavas osas või teise võimalusena tühistada apellantidele otsusega määratud trahvid, või kolmanda võimalusena oluliselt vähendada apellantidele otsusega määratud trahvide summat;

— mõista komisjonilt välja apellantide kohtukulud ja muud kulud käesolevas menetluses ja menetluses Üldkohtus;

— vajadusel saata kohtuasi tagasi Üldkohtusse kooskõlas Euroopa Kohtu juhistega uuesti läbivaatamiseks;

— võtta muud meetmed, mida Euroopa Kohus peab vajalikuks.

Väited ja peamised argumendid

Esimeses väites leiavad apellandid, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta nõustus komisjoni järeldusega, et kokkulepete eesmärk oli piirata konkurentsi. Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta otsustas, et kokkulepe kujutab endast eesmärgil põhinevat konkurentsipiirangut, isegi kui see kokkulepe kuulub Lundbecki patentide kohaldamisalasse. Vastavat kokkulepet ei saa lugeda oma laadilt konkurentsi kahjustavaks, kuna see sisaldab sarnaseid piiranguid nendega, mille patendist tulenevate õiguste omanik oleks võinud saada kohtuotsuse alusel, millega kinnitatakse tema patentidest tulenevaid õigusi. Pelk makse ei saa muuta muidu õiguspärase ja probleemideta kokkuleppe, nagu on patendi reguleerimisalasse jääv kompromisskokkulepe, eesmärgil põhinevaks piiranguks. Seetõttu ei saa GUK UK kokkulepet, mis Üldkohtu hinnangul kuulub Lundbecki patentide kohaldamisalasse, lugeda eesmärgil põhinevaks konkurentsipiiranguks. Sama seisukoht kehtib ka ülejäänud viie kokkuleppe suhtes, kuna Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta luges need Lundbecki patentide kohaldamisalast välja jäävateks.

Teises väites leiavad apellandid, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta jättis kohaldamata nõuetekohase õigusliku kriteeriumi, et hinnata, kas viis kokkulepet kuuest sisaldasid piiranguid, mis väljusid Lundbecki patentide kohaldamisalast. Üldkohus oleks pidanud analüüsima, kas Lundbecki ja geneerilise ravimi iga tootja vahel esines „tahete kokkulangevus“ ELTL artikli 101 tähenduses, selleks et asjaomased kokkulepped, välja arvatud GUK UK kokkulepe, tõid endaga kaasa selliseid piiranguid, mis väljusid Lundbecki patentide kohaldamisalast. Nimetatud kriteeriumi kohaldamine viib vältimatu õigusliku järelduseni, et kokkulepped kuuluvad Lundbecki patentidega hõlmatud valdkonda.

Kolmandas väites kinnitavad apellandid, et isegi kui Üldkohtu õiguslik kvalifitseerimine, et kuuest kokkuleppest viis või vähem jäid väljapoole Lundbecki patentidega hõlmatud valdkonda, on õige, rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta järeldas, et patentidega hõlmatud valdkonnast välja jäänud kokkulepped kujutasid endast eesmärgil põhinevat konkurentsipiirangut. Oma majanduslikus ja õiguslikus kontekstis ei kahjustanud kokkulepped oma laadi tõttu konkurentsi ning ei olnud sarnased turu jagamise kokkuleppega, mistõttu rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta jättis vastupidise stsenaariumi hindamata.

Neljandas väites märgivad apellandid, et Üldkohus rikkus õigusnormi, tegi tõendite hindamisel ilmse vea ning esitas vastuolulised põhjendused, kui ta nõustus komisjoni järeldusega, et Lundbeck ja geneeriliste ravimite tootjad olid tegelikud või potentsiaalsed konkurendid kokkulepete ajal, olenemata küsimusest, kas geneeriliste ravimite tootjate tooted rikkusid Lundbecki patentidest tulenevaid õigusi. Esiteks rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta jättis tähelepanuta õiguslike takistuste olemasolu, nimelt Lundbecki patendid, mis takistasid geneeriliste ravimite tootjatel turule tulla selliste tsitalopraami toodetega, mis rikuvad patendist tulenevaid õigusi. Teiseks on Üldkohus, kui ta jõudis järeldusele, et Lundbeck kahtles oma patentide kehtivuses, rikkunud õigusnormi, teinud tõendite hindamisel ilmse vea ning esitanud vastuolulised põhjendused. Kolmandaks rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta tõdes, et tõendid, mis pärinevad kokkulepete sõlmimisele järgnevast ajast, kuid mis siiski paljudel juhtudel olid ajaliselt varasemad kui lõppes kokkulepete kehtivusaeg, ei saa olla otsustavad hindamisel, kas geneeriliste ravimite tootjad on Lundbecki potentsiaalsed konkurendid. Need dokumendid sisaldavad teaduslikke tõendeid, et geneeriliste ravimite või nende toimeaine tootjad rikkusid Lundbecki patentidest tulenevaid õigusi, siseriiklike kohtute lahendeid, millega tehti esialgne ettekirjutus või võeti Lundbecki kasuks muul kujul ajutisi meetmeid tsitalopraami niisuguste toodete suhtes, mis põhinesid toimeainel, mida geneeriliste ravimite teatud tootjad kasutasid, ning Euroopa Patendiameti (EPA) kinnitust, et Lundbecki patent kristalliseerumisele kehtib kõigis asjakohastes aspektides, kusjuures komisjon seadis selle patendi tugevuse kahtluse alla. Lõpuks rikkus Üldkohus õigusnormi ja jättis esitamata põhjendused, kui ta leidis, et geneeriliste ravimite igal tootjal oli reaalne ja konkreetne võimalus siseneda turule, ilma et kohus oleks nõuetekohaselt analüüsinud, kas nad võisid seda teha tsitalopraamiga, mis ei riku patendist tulenevaid õigusi.

Viiendas väites kinnitavad apellandid, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta jättis jõusse komisjoni poolt Lundbeckile määratud trahvid. Esiteks rikkus Üldkohus õigusnormi, kuna ta kohaldas valesti süü kriteeriumi. Teiseks rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta nõustus komisjoni järeldusega, et Lundbeck pidi olema teadlik oma tegevuse konkurentsivastasest laadist. Kolmandaks rikkus Üldkohus õiguskindluse ja tagasiulatuva jõu puudumise põhimõtet, kui ta jättis jõusse trahvi, mille summa on enam kui sümboolne.

Kuuendas väites kinnitavad apellandid teise võimalusena, et Üldkohus rikkus õigusnormi ning jättis esitamata nõuetekohased põhjendused, kui ta jättis jõusse arvutuskäigu, mille komisjon tegi apellantidele määratud trahvide puhul. Müügiväärtus, millel trahvid põhinesid, sisaldas Lundbecki müüki EMP teatud liikmesriikides, kus geneeriliste ravimite tootjad ei saanud tõhusalt siseneda turule, kuna nad ei saanud müügiluba enne kokkulepete kehtivusaja lõppemist või Austria juhtumi puhul põhjusel, et Lundbecki patent tsitalopraami molekulile kehtis veel märkimisväärse osa kokkulepete kehtivusajast. Lisaks tagab see juhtum raskusastme puhul madalama protsendimäära kohaldamise, eelkõige kuna kokkulepped ei ole võrdsustatavad kartellikokkulepetega ning nende tegelik geograafiline kohaldamisala oli oluliselt piiratum kui kokkulepete sõnastusest ilmnev geograafiline kohaldamisala.