KOHTUJURISTI ETTEPANEK

NIILO JÄÄSKINEN

esitatud 24. septembril 2015 ( 1 )

Liidetud kohtuasjad C‑283/14 ja C‑284/14

CM Eurologistik GmbH (C‑283/14)

versus

Hauptzollamt Duisburg

ja

Grünwald Logistik Service GmbH (C‑284/14)

versus

Hauptzollamt Hamburg‑Stadt

(eelotsusetaotlused, mille on esitanud Finanzgericht Düsseldorf (Saksamaa) ja Finanzgericht Hamburg (Saksamaa))

„Eelotsusetaotlus — Teatavate Hiinast pärinevate tsitrusviljadest valmistatud toodete ja konservide impordi suhtes kehtestatud dumpinguvastane tollimaks — Euroopa Kohtu poolt kehtetuks tunnistatud esialgse määrusega kehtestatud dumpinguvastase tollimaksu taaskehtestamine — Normaalväärtuse kindlaksmääramist käsitleva esialgse uurimise taasalustamine — Dumpinguvastase tollimaksu taaskehtestamine samade andmete põhjal”

I. Sissejuhatus

1. Kummagi eelotsusetaotlusega küsivad liikmesriigi kohtud Euroopa Kohtult, kas nõukogu 18. veebruari 2013. aasta rakendusmäärus (EL) nr 158/2013, millega taaskehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärinevate tsitrusviljadest (mandariinidest jne) valmistatud toodete ja konservide impordi suhtes ( 2 ), on kehtiv. Sisuliselt näitavad need eelotsusetaotlused dumpinguvastaste õigusnormide dialektikat, mis kujutavad endast ühelt poolt kaitsemeetmete süsteemi kaubanduspoliitika raames ning teiselt poolt haldusotsuste tegemise tulemust, mille suhtes kehtib kohtulik kontroll.

2. Küsimused esitati CM Eurologistik GmbH (edaspidi „Eurologistik”) ja Hauptzollamt Duisburgi (Duisburgi peatolliamet) vahelises kohtuvaidluses ning Grünwald Logistik Service GmbH (edaspidi „GLS”) ja Hauptzollamt Hamburg Stadti (Hamburgi peatolliamet) vahelises kohtuvaidluses, mis käsitlevad asjaolu, et nimetatud tolliametid nõuavad sisse dumpinguvastast tollimaksu Hiina Rahvavabariigist pärinevate mandariinikonservide impordi eest.

3. Eelotsusetaotlused esitanud kohtud toovad esile mitu valdusaluse rakendusmääruse kehtetuse põhjust. Euroopa Kohtu palvel piirdub käesolev ettepanek siiski küsimusega, kas juhul, kui tulenevalt Euroopa Kohtu otsusest (millega tunnistatakse kehtetuks varasem määrus, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks) alustatakse osaliselt uuesti dumpinguvastast menetlust, võivad institutsioonid asjaomase toote normaalvääruse kindlaksmääramiseks hiljem vastu võetud rakendusmääruses säilitada esialgse uurimisperioodi.

II. Õiguslik raamistik

4. Nõukogu 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (edaspidi „algmäärus”) ( 3 ) põhjendus 20 sätestab: „On vaja ette näha, et meetmed kaotavad kehtivuse viie aasta möödudes, välja arvatud juhul, kui nende läbivaatamine näitab, et need peaksid edasi kehtima. Samuti on vaja ette näha vahepealsed läbivaatamised või uurimised juhtudeks, mil on esitatud piisavalt tõendeid muutunud asjaolude kohta, et teha kindlaks, kas dumpinguvastase tollimaksu hüvitamine on õigustatud. […]”

5. Algmääruse artikkel 2 „Dumpingu kindlaksmääramine” näeb ette, et „[n]ormaalväärtuse aluseks võetakse tavaliselt ekspordiriigi sõltumatute klientide poolt tavapärases kaubandustegevuses makstud või makstavad hinnad. ”

6. Artikli 2 punkti A lõike 7 alapunkt a sätestab, et „[m]itteturumajanduslikest riikidest pärineva impordi puhul määratakse normaalväärtus kolmandas turumajanduslikus riigis kehtiva hinna või arvestusliku väärtuse alusel või hinna järgi, mis kehtib müügi puhul sellisest kolmandast turumajanduslikust riigist teistesse riikidesse, k.a ühendusse, või kui see ei ole võimalik, siis mis tahes muul põhjendatud alusel, sealhulgas samasuguse toote eest ühenduses tegelikult makstud või makstava hinna alusel, mida on vajaduse korral nõuetekohaselt kohandatud, et sisse arvata põhjendatud kasumimarginaal. Sobiv kolmas turumajanduslik riik valitakse põhjendatud viisil, võttes nõuetekohaselt arvesse valimise ajal kättesaadavaid usaldusväärseid andmeid. […]”

7. Algmääruse artikkel 6 „Uurimine” sätestab: „1. Pärast menetluse algatamist alustab komisjon koostöös liikmesriikidega uurimist ühenduse tasandil. Dumpingut ja kahju uuritakse ühel ajal. Tüüpilise järelduse saamiseks valitakse dumpingu puhul uurimisperioodiks tavaliselt vähemalt kuue kuu pikkune menetluse algatamisele vahetult eelnev ajavahemik. Teavet uurimisperioodile järgneva perioodi kohta ei võeta üldjuhul arvesse. […]”

8. Algmääruse artikli 11 „Kehtivusaeg, läbivaatamine ja tagasimaksed” lõigetes 2 ja 3 on ette nähtud: „2. Lõplik dumpinguvastane meede aegub viie aasta möödudes selle kehtestamisest või viie aasta möödudes viimase läbivaatamise lõpetamise kuupäevast, mis hõlmas nii dumpingut kui ka kahju, kui läbivaatamisel ei otsustata, et selle kehtivuse lõppemisega võib tõenäoliselt kaasneda dumpingu või kahju jätkumine või kordumine. […] 3. Kui see on põhjendatud, võib meetmete jätkuva rakendamise vajaduse samuti läbi vaadata […] komisjoni algatusel […]. Vahepealne läbivaatamine algatatakse, kui taotlus sisaldab piisavalt tõendeid selle kohta, et meetme jätkuv rakendamine ei ole enam vajalik, et korvata dumpingut, ja/või selle kohta, et meetme kõrvaldamisel või muutmisel kahju tõenäoliselt ei jätku või ei kordu või et olemasolevast meetmest ei piisa või enam ei piisa kahju tekitava dumpingu korvamiseks. […]”

III. Vaidlusaluse rakendusmääruse vastuvõtmisele eelnenud asjaolud

9. Euroopa Kohtule esitatud küsimustele vastamise otsustav tegur on seega see, milline ulatus on kohtuotsusel GLS ( 4 ), millega Euroopa Kohus tunnistas kehtetuks määruse (EÜ) nr 1355/2008, millega kehtestatakse teatavate tsitrusviljade impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks. ( 5 ) Nimetatud määruse põhjendusest 3 ilmneb, et dumpingut ja kahju tekitamist käsitlev uurimine hõlmas ajavahemikku 1. oktoobrist 2006 kuni 30. septembrini 2007. ( 6 )

10. Kohtuotsuses GLS leidis Euroopa Kohus kohtujuristi ettepanekut järgides ( 7 ), et algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti a arvestades on Euroopa institutsioonid mitteturumajanduslikust kolmandast riigist impordi puhul kohustatud uurima kogu nende käsutuses olevat teavet, et määrata kindlaks turumajanduslik võrdlusriik. ( 8 )

11. Euroopa Kohus täpsustas seega, et „kuna nõukogu ja komisjon määrasid põhikohtuasjas käsitletud toote normaalväärtuse kindlaks samasuguse toote eest liidus tegelikult makstud või makstava hinna alusel, näitamata üles nõutud hoolsust, et määrata see väärtus lähtuvalt sama toote eest kolmandas turumajandusriigis makstud hinnast, siis on nad rikkunud algmääruse artikli 2 lõike 7 punktist a tulenevaid nõudeid”. ( 9 )

12. Kohtuotsuse GLS järel avaldas komisjon 19. juunil 2012 dumpinguvastase menetluse taasalustamise teate ( 10 ), milles ta märkis, et määruse nr 1355/2008 kohaselt tasutud lõplikud dumpinguvastased tollimaksud tuleb tagasi maksta või neid vähendada. Lisaks täpsustas komisjon, et tulenevalt sellest kohtuotsusest „ei kohaldata teatavatest tsitrusviljadest (mandariinidest jne) ( 11 ) valmistatud toodete ja konservide impordi suhtes Euroopa Liitu enam määrusega (EÜ) nr 1355/2008 kehtestatud dumpinguvastaseid meetmeid”. Teatega taasalustati ka osaliselt dumpinguvastane uurimine Hiina Rahvavabariigist pärinevate teatavatest tsitrusviljadest (mandariinidest jne) valmistatud toodete ja konservide impordi suhtes, et rakendada Euroopa Kohtu eespool nimetatud otsust. Teates täpsustati, et taasalustamine piirdub võimaliku võrdlusriigi valimisega ning mis tahes dumpingumarginaali arvutamiseks kasutatava normaalväärtuse määramisega vastavalt algmääruse artikli 2 lõike 7 punktile a.

13. Seejärel võeti 18. veebruaril 2013 vastu vaidlusalune rakendusmäärus, millega taaskehtestati lõplik dumpinguvastane tollimaks ja mis jõustus alates 23. veebruarist 2013. See pidi kaotama kehtivuse 31. detsembril 2013. ( 12 ) Dumpingut ja kahju käsitlev uurimine, millel see määrus põhines, puudutas ajavahemikku 1. oktoobrist 2006 kuni 30. septembrini 2007. ( 13 )

IV. Põhikohtuasjad, eelotsuse küsimused ja menetlus Euroopa Kohtus

14. Kohtuasjas C‑283/14 paigutas ladustamise ja turustamisega tegelev äriühing Eurologistik nõuetekohaselt heakskiidetud tollilattu 20. ja 25. märtsil 2013 Hiinast pärit mandariini-apelsinikonserve. ( 14 ) 2013. aasta aprillis võttis Eurologistik tollilaost osa kõnealuseid konserve ja esitas seejärel vabasse ringlusse lubamise deklaratsiooni. Selleks arvutas ta välja, et dumpinguvastase tollimaksu suurus on 9657,99 eurot. 7. mai 2013. aasta teatega nõudis Hauptzollamt Duisburg temalt sisse 9657,99 eurot dumpinguvastast tollimaksu.

15. Eurologistik esitas selle teate peale vaide, väites, et vaidlusalune rakendusmäärus on kehtetu. Pärast seda, kui Hauptzollamt Duisburg oli 17. mai 2013. aasta otsusega tagastanud 255,25 euro suuruse dumpinguvastase tollimaksu, jättis ta 9. septembri 2013. aasta otsusega vaide rahuldamata põhjendusel, et kõnealune määrus oli tema suhtes siduv. Eurologistik esitas seega selle otsuse peale kaebuse Finanzgericht Düsseldorfile, tuginedes taas vaidlusaluse rakendusmääruse kehtetusele.

16. Finanzgericht Düsseldorf otsustas menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse: „Kas [vaidlusalune rakendusmäärus] on kehtiv?”

17. Kohtuasjas C‑284/14 nõudis Hauptzollamt Hamburg Stadt 3. aprilli 2013. aasta teatega Hiinast pärinevate mandariinikonservide importijalt GLS‑ilt sisse imporditollimaksud, sealhulgas 62983,52 eurot dumpinguvastast tollimaksu vaidlusaluse rakendusmääruse alusel.

18. Tuginedes nimetatud määruse kehtetusele, esitas GLS 30. aprillil 2013 Hauptzollamt Hamburg Stadtile kõnealuse teate peale vaide, mis jäeti 24. mai 2013. aasta otsusega põhjendamatuse tõttu rahuldamata. 26. juunil 2013 esitas GLS selle otsuse peale kaebuse Finanzgericht Hamburgile, kus otsustati menetlus peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmine eelotsuse küsimus: „Kas [vaidlusalune rakendusmäärus] on kehtiv, ehkki ei ole läbi viidud selle vastuvõtmise kuupäevale ajaliselt lähedast iseseisvat dumpinguvastast uurimist, vaid järgiti üksnes seda dumpinguvastast uurimist, mis oli juba varem teostatud ajavahemiku 1. oktoobrist 2006 kuni 30. septembrini 2007 kohta, kuigi vastavalt Euroopa Kohtu järeldustele kohtuotsuses GLS rikuti selle uurimise läbiviimise käigus [määrusest nr 384/96] tulenevaid kohustusi, mille tagajärjel Euroopa Kohus [tunnistas] nimetatud kohtuotsuses [kehtetuks] määruse nr 1355/2008 […], mis oli vastu võetud selle uurimise järel?”

V. Analüüs

A. Euroopa Kohtule esitatud väited kehtetuse aluse kohta

19. Üks Euroopa Kohtus käesolevas menetluses tõstatatud kehtetuse alustest eeldab kindlaksmääramist, kas vaidlusalune rakendusmäärus on vastuolus algmääruse artikli 6 lõikega 1 osas, milles see põhineb enam kui viis aastat vanal uurimisperioodil, mis kestis 1. oktoobrist 2006 kuni 30. septembrini 2007. Eelotsusetaotlused esitanud kohtud küsivad Euroopa Kohtult, kas esialgse uurimisperioodi arvessevõtmine võrdlusriigi olemasolu uurimiseks asjaomase dumpinguvastase tollimaksu taaskehtestamise raames on õiguspärane.

20. Finanzgericht Düsseldorf leiab, et algmääruse artikli 6 lõike 1 kolmandast lausest tuleneb, et uurimine peab tingimata käsitlema sellele ajaliselt lähedast uurimisperioodi, mis kehtib ka dumpinguvastase tollimaksu taaskehtestamise puhul. Finanzgericht Hamburg lisab, et isegi kui põhimõtteliselt peaks olema võimalik võtta arvesse esialgset uurimisperioodi, keelaks seda käesolevas asjas asjaolu, et nõnda toimides ei saanud piisavalt kindlalt välistada (hoolsus)kohustuse rikkumist, mille Euroopa Kohus tuvastas kohtuotsuses GLS. Ta märgib, et kolmandate riikide ettevõtjatel on seda raskem küsimustele vastata, mida kaugemale asjassepuutuv uurimisperiood ajaliselt jääb.

21. Eurologistik ja GLS teevad omalt poolt ettepaneku analüüsida algmääruse artikli 6 lõiget 1 koostoimes selle artikli 6 lõikega 9, millest ilmneb nende väitel, et dumpinguvastaseid meetmeid saab kehtestada üksnes ajaliselt võimalikult lähedase uurimisperioodi kindlaksmääramise alusel. Nad väidavad, et kohtuotsus Industrie des poudres sphériques vs. nõukogu ( 15 ) on aluseks institutsioonidel lasuvale kohustusele valida ajaliselt lähedane uurimisperiood. Viidates algmääruse artikli 11 lõikele 3, mis reguleerib vahepealset uurimist, väidavad nimetatud pooled viimaks, et see säte tõendab ka seda, et kehtivate dumpinguvastaste tollimaksudega ei ole vastuolus värsketel andmetel põhinev uurimine.

B. Asjakohase uurimisperioodi arvessevõtmise õiguspärasus

22. Selleks et vastata kehtetust käsitlevale väitele, mille aluseks on uurimisperioodi valik, teen ettepaneku meenutada teatud põhimõtteid, mis reguleerivad dumpinguvastaste tollimaksude kehtestamist, ning klassikalisi eeskirju haldusotsuste vastuvõtmise valdkonnas, ning seejärel käsitleda konkreetsemalt nende täitmist vaidlusaluse rakendusmääruse vastuvõtmise kontekstis.

1. Märkused, arvestades dumpinguvastaseid õigusakte kui kaitsemeetmete süsteemi, mis kuulub ühise kaubanduspoliitika alla

23. On selge, et algmääruse artikli 6 lõige 1 ei kehtesta kohustuslikult uurimisperioodi, mida institutsioonid peavad arvesse võtma. Selles on vaid märgitud, et uurimisperiood hõlmab tavaliselt vähemalt kuue kuu pikkust menetluse algatamisele vahetult eelnevat ajavahemikku.

24. Tuleb kohe meenutada, et dumpinguvastaste tollimaksude eesmärk on neutraliseerida dumpingumarginaal, mis tuleneb liitu suunatud kauba ekspordihinna ja toote normaalväärtuse erinevusest, ning kaotada niimoodi asjaomase kauba importimisega seotud kahjulik mõju liidus. ( 16 ) Dumpinguvastase menetluse eesmärk on kaitsta liidu tootmisharu, millel on õigus saada seda kaitset juhul, kui algmääruses sätestatud tingimused on täidetud (algmääruse artikli 5 lõige 9 ja artikli 6 lõige 4). ( 17 )

25. Seetõttu täpsustaski Euroopa Kohus otsuses Industrie des poudres sphériques vs. nõukogu ( 18 ), et dumpinguvastaste tollimaksude kehtestamine ei kujuta endast sanktsiooni varasema käitumise eest ( 19 ), vaid kaitsemeedet dumpingust tuleneva ebaausa konkurentsi vastu, ja sel põhjusel ei saa dumpinguvastaseid tollimakse üldreeglina kehtestada ega suurendada tagasiulatuvalt. Seejärel järeldas Euroopa Kohus sellest, et institutsioonid peavad kahju tuvastamiseks viima uurimise läbi „nii värske teabe põhjal kui võimalik”. ( 20 )

26. Peale selle on liidu institutsioonidel iseäranis dumpinguvastaste meetmete valdkonnas ulatuslik kaalutlusõigus nende majanduslike, poliitiliste ja õiguslike olukordade keerulisuse tõttu, mida nad uurima peavad. Kohtulik kontroll sellise hinnangu üle peab niisiis piirduma sellega, et kontrollitakse menetlusnormidest kinnipidamist, vaidlustatud valiku tegemise aluseks võetud faktiliste asjaolude sisulist õigsust, ilmsete vigade puudumist nende faktiliste asjaolude hindamisel või võimu kuritarvitamise puudumist. ( 21 )

27. Algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti a kohaselt tuleb võrdlusriik valida põhjendatud viisil. ( 22 ) Iseäranis kuulub selle riigi valimine kaalutlusõiguse alla, mis institutsioonidel on keerukate majanduslike olukordade analüüsimisel. Kuigi selle kaalutlusõiguse kasutamine ei jää välja Euroopa Kohtu kontrolli alt, jääb selle kohtuliku kontrolli ulatus suhteliselt piiratuks. ( 23 ) Sellest tulenevalt tuleb kohtuotsuses GLS tuvastatud vea ulatust tõlgendada kitsalt.

28. Lisaks sellele sooviksin teha ühe täpsustuse dumpinguvastaste meemete kestuse kohta, mis tekitas põhikohtumenetluse pooltes segadust. Nimelt tuleneb algmääruse artikli 11 lõigetest 1 ja 2, arvestades sama määruse põhjendust 20, et dumpinguvastane meede jääb jõusse üksnes nii kaua, kui on vajalik. Lõplik dumpinguvastane meede aegub viis aastat pärast selle kehtestamist, välja arvatud juhul, kui selle läbivaatamine näitab, et see peaks edasi kehtima.

29. (Meetmete aegumise) läbivaatamine algmääruse artikli 11 lõike 2 tähenduses eeldab seega, et komisjonil on vaja kehtestada uus uurimisperiood. Peale selle on selle määruse artikli 11 lõikes 3 ette nähtud vahepealne läbivaatamine kehtestatud selleks, et vastata asjaolude muutumisele. See eeldab loomulikult uue uurimisperioodi kehtestamist. Lisaks on uurimisperioodi tõhususel ja kaasaegsusel eriline tähtsus dumpinguvastaste tollimaksude tagasimaksmise raames vastavalt algmääruse artikli 11 lõikele 8, ( 24 ) sest selle menetluse tulemusena viiakse läbi uurimine tootja-eksportija liitu ekspordi kohta ning arvutatakse uus dumpingumarginaal. Sellega seoses võib komisjonil osutuda vajalikuks uurida kaht uurimisperioodi. ( 25 ) Märgin siiski, et kohtuotsusele GLS järgnenud menetlus ning vaidlusaluse rakendusmääruse vastuvõtmine ei kuulu ühegi eelnimetatud võimaluse alla.

30. Viimaks tuleb meenutada, et algmäärust tõlgendades tuleb arvestada 1994. aasta üldise tolli‑ ja kaubanduskokkuleppe (GATT) VI artikli rakendamise lepingut ( 26 ), mis on esitatud Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) asutamislepingu lisas 1A, mis allkirjastati Marrakech’is 15. aprillil 1994 ning kiideti heaks nõukogu 22. detsembri 1994. aasta otsusega 94/800/EÜ, mis käsitleb Euroopa Ühenduse nimel sõlmitavaid tema pädevusse kuuluvaid küsimusi puudutavaid kokkuleppeid, mis saavutati mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguai voorus (1986‐1994). ( 27 )

31. Dumpinguvastast lepingut käsitlevatest selgitustest nähtub aga, et ajaliste piiride järgimine ei ole enam kohustuslik juhul, kui asjassepuutuvate toodete suhtes toimub kohtumenetlus. ( 28 ) On küll tõsi, et see selgitus puudutab selle lepingu sätteid, mis käsitlevad uurimise alustamist ja selle läbiviimist, mis peab WTO raames piirduma 18 kuuga, kusjuures olgu samas meenutatud, et liidu õiguses sätestas määruse nr 384/96 artikli 6 lõige 9, et see peab piirduma 15 kuuga. Siiski tuleneb see eeskiri minu arvates üldpõhimõttest, mille kohaselt dumpinguvastase menetluse pikendamine sellele järgneva kohtumenetluse tõttu ei nõua dumpinguvastaste tollimaksude kehtestamise sisuliste tingimuste läbivaatamist ainuüksi aja möödumise tõttu. Siiski ei tohi dumpinguvastase meetme kohtulik vaidlustamine loomulikult teha haldusmenetlusest „igiliikurit”. See põhimõte kehtib minu arvates ka algmääruse artikli 6 lõike 1 kohaldamise kohta.

2. Märkused, arvestades haldusmenetluse õiguspärasuse kontrolli

32. Arvestades õiguspärasuse kontrolli ja norme, mis on kohaldatavad iga haldusmenetluse suhtes, tuleneb käesolevas asjas institutsioonidel lasuvate kohustuste alus ELTL artiklist 266, mis sätestab, et institutsioonilt, kelle õigusakt on tunnistatud tühiseks, nõutakse Euroopa Kohtu otsuse täitmiseks vajalike meetmete võtmist.

33. Selle kohta tuleb meenutada, et kui tühistatakse akt, mis lõpetab mitmest etapist koosneva haldusmenetluse, nagu on dumpinguvastane menetlus, siis ei pruugi see kaasa tuua vaidlustatud akti vastuvõtmisele eelnenud kogu menetluse tühistamist. ( 29 )

34. Dumpinguvastane menetlus on üks näide sellisest mitmeetapilisest menetlusest. Järelikult ei saa dumpinguvastased meetmed kehtestanud määruse tühistamine põhjustada kogu kõnealuse määruse vastuvõtmisele eelnenud menetluse automaatset tühistamist. Seega, nagu täpsustab nõukogu oma kirjalikes seisukohtades, viivad institutsioonid süstemaatiliselt läbi algse uurimise osalist taasalustamist, et kõrvaldada algse määruse õigusvastasus. Selle taasalustamise ulatus piirdub seega algse määruse tühistanud liidu kohtuotsuse rakendamisega. ( 30 )

35. Seega jagan institutsioonide seisukohta selles osas, milles need väidavad, et õigusvastasuse tuvastanud kohtuotsuse täitmiseks piisab sellest, kui pöörduda tagasi ja kõrvaldada Euroopa Kohtu tuvastatud üksik viga.

36. Siiski on oluline teha vahet ühelt poolt tühistamise põhjuse enda (käesolevas asjas normaalväärtuse kindlaksmääramisel hoolsusekohustuse rikkumine) ja teiselt poolt sellise tühistamispõhjuse materiaalse ulatuse vahel, st selle mõju vahel (spread‑effects), mis kandub üle kogu õigusaktile, mille Euroopa Kohus on tühistanud. Menetlusnormide rikkumise ulatust tuleb nimelt hinnata tuvastatud vea põhjal. ( 31 ) Minu arvates on ilmselge, et võib esineda juhtumeid, kus uurimine viidi tervikuna läbi sedavõrd halvasti, et menetlust tuleb uuesti alustada. See peaks sellisel juhul aga üheselt ilmnema Euroopa Kohtu otsusest, millega rakendusmäärus kehtetuks tunnistati. Täpsustan sellega seoses, et kohtuotsus GLS ei seadnud uuesti kahtluse alla teisi määruse nr 1355/2008 järeldusi, mis puudutasid näiteks kahju, ühenduse huvi ja ekspordihinda. Eelkõige ei seatud iseenesest kahtluse alla uurimise tõenduslikku väärtust. Menetlusnormide rikkumine puudutas vastupidi ebakindlust seoses sellega, et andmed olid kolmanda võrdlusriigi valimiseks ebapiisavad.

3. Uurimisperioodi valik

37. Eeltoodud kaalutlusi arvestades on küsimuste tuum selle kaalutlusõiguse piiride järgimises, mis institutsioonidel on juhul, kui nad täidavad Euroopa Kohtu otsust, millega on tunnistatud kehtetuks dumpinguvastane määrus. Seda kaalutlusõigust saab teostada üksnes algmääruse eesmärkide piires. ( 32 )

38. Märgin, et kõnealuses algmääruse artikli 6 lõikes 1 ette nähtud uurimisperiood on mõeldud eelkõige selleks, et tagada, et asjaolusid, mille põhjal määratakse kindlaks dumping ja sellega tekitatav kahju, ei mõjutaks huvitatud tootjate dumpinguvastase menetluse algatamisele järgnev käitumine ja seega, et menetluse lõpus kehtestatav lõplik tollimaks oleks kohane selleks, et tegelikult heastada dumpingust tekkivat kahju. ( 33 )

39. Käesolevas asjas peab tühistamise põhjuse mõju hindamine seega vastama küsimusele, kas seda uurimisperioodi ülesannet arvestades on võimalik puudusi, mis Euroopa Kohus tuvastas kohtuotsuses GLS, kõrvaldada ilma uuendatud perioodil ja andmetel põhinevat uurimist läbi viimata. Teisisõnu on vaja kindlaks teha, mil määral võis normaalväärtuse määramisel tehtud viga mõjutada dumpingu hindamist. ( 34 )

40. Kohtuotsusest GLS tuleneb nimelt, et komisjon tegi menetlusvea, mitte sisulise vea. Taasalustamise teatest nähtub, et see „piirdub võimaliku võrdlusriigi valimisega ning mis tahes dumpingumarginaali arvutamiseks kasutatava normaalväärtuse määramisega vastavalt algmääruse artikli 2 lõike 7 punktile a.” ( 35 )

41. Märgin, et vaidlusaluse rakendusmääruse põhjendused 43 ja 86 toovad välja kaks põhjust, mille tulemusena institutsioonid tegid vaidlustatud valiku. Esiteks, „kui dumpinguvastane tollimaks on sisse seatud, moonutab selle olemasolu kõiki uue uurimisperioodi jooksul kogutud andmeid”, ja teiseks, „poolte tõstatatud küsimusi seoses dumpingu väidetava puudumisega käesoleval hetkel on võimalik asjakohasemalt arutada vahepealse läbivaatamise raamistikus vastavalt algmääruse artikli 11 lõikele 3”.

42. Lisaks sellele kinnitab vaidlusaluse rakendusmääruse põhjendus 54, et „[v]õttes arvesse poolte märkusi, kõnealuste märkuste analüüsi ning vaatamata komisjoni talituste märkimisväärsetele jõupingutustele, kolmandate riikide võimalike tootjate koostöö puudumist, jõuti järeldusele, et normaalväärtust ei ole võimalik määrata kolmandas turumajanduslikus riigis kehtiva hinna või arvestusliku väärtuse alusel, nagu on sätestatud algmääruse artikli 2 lõike 7 punktis a.”

43. Peale selle, nagu väidab nõukogu, on vaidlusaluse rakendusmäärusega kehtestatud tollimaksudel mõju üksnes määruse nr 1355/2008 kehtimisaja lõpuni, mitte viie aasta jooksul alates vaidlusaluse rakendusmääruse jõustumiskuupäevast. Käesolevad kohtuasjad ei käsitle seega algmääruse artikli 5 kohaselt algatatud uurimist. Sama mõttekäiku järgides lisab komisjon, et uuest läbivaatamisest ilmnes, et menetlusveal ei olnud tõepoolest mitte mingit mõju analüüsi tulemusele. Seega on esialgse uurimise tulemused nii palju kui võimalik lisatud analüüsitulemusse, mida väljendab vaidlusalune rakendusmäärus. Täiesti uue uurimise läbiviimine uuendatud uurimisperioodi kohta põhjustaks märkimisväärset hilinemist, mis oleks põhjendamatu, arvestades liidu tootmisharu õigust saada seda kaitset ja asjaolu, et menetlusviga piirdus vaid ühe aspektiga.

44. Sellest tulenevalt olen seisukohal, et käesolevas asjas ei mõjutanud viga võrdlusriigi kindlaksmääramisel teisi dumpinguvastase tollimaksu arvutamise tegureid. Seega, ehkki ühise kaubanduspoliitika eeskirjadest tulenev loogika toetaks esmapilgul kõige värskemate andmete kasutamist, siis jääb minu arvates käesolevas asjas kahe lähenemisviisi puhul peale just haldusloogika, mille kohaselt haldusakti õiguspärasust ei saa kahtluse alla seada faktilise olukorra hilisema arenguga. Seega ei ületanud institutsioonid oma kaalutlusõiguse piire.

45. Kõike eeltoodut arvestades ei saa vaidlusaluse rakendusmääruse analüüsi tulemusena tuvastada, et see on kehtetu.

VI. Ettepanek

46. Ilma et see piiraks teiste kehtetuse aluste analüüsi, teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Finanzgericht Düsseldorfi ja Finanzgericht Hamburgi esitatud küsimustele nii, et nõukogu 18. veebruari 2013. aasta rakendusmääruse (EL) nr 158/2013, millega taaskehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärinevate tsitrusviljadest (mandariinidest jne) valmistatud toodete ja konservide impordi suhtes, analüüsist ei ilmnenud asjaolusid, mis kinnitaksid selle kehtetust.

( 1 ) Algkeel: prantsuse.

( 2 ) ELT L 49, lk 29, edaspidi „vaidlusalune rakendusmäärus”.

( 3 ) (ELT L 343, lk 51). Algmäärus, mis jõustus 11. jaanuaril 2010, tunnistas kehtetuks ja asendas nõukogu 22. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ) nr 384/96 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (EÜT 1996, L 56, lk 1; ELT eriväljaanne 11/10, lk 45), nõukogu 21. detsembri 2005. aasta määrusega (EÜ) nr 2117/2005 (ELT L 340, lk 17) muudetud redaktsioonis (edaspidi „määrus nr 384/96”).

( 4 ) Kohtuotsus GLS (C‑338/10, EU:C:2012:158).

( 5 ) Nõukogu 18. detsembri 2008. aasta määrus, millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärinevate teatavatest tsitrusviljadest (mandariinidest jne) valmistatud toodete ja konservide impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse nende suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (ELT L 350, lk 35; edaspidi „määrus nr 1355/2008”). Täpsustan, et kohtuotsusega Zhejiang Xinshiji Foods ja Hubei Xinshiji Foods vs. nõukogu (T‑122/09, EU:T:2011:46) tühistas Euroopa Liidu Üldkohus määruse nr 1355/2008 osas, mis puudutas hagejaid Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd‑d ja Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd‑d, kaitseõiguste rikkumise ja põhjenduse puudumise tõttu.

( 6 ) Nagu tulenes komisjoni 4. juuli 2008. aasta määruse (EÜ) nr 642/2008, millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks Hiina Rahvavabariigist pärit teatavate tsitrusviljadest (mandariinidest jne) valmistatud toodete ja konservide impordi suhtes (ELT L 178, lk 19), põhjendusest 12.

( 7 ) Vt kohtujuristi ettepanek, Bot, kohtuasi GLS (C‑338/10, EU:C:2011:636, punkt 10), mille kohaselt „määrus nr 1355/2008 on õigusvastane, sest sellest määrusest ei ilmne, et ühenduse institutsioonid tegid tõsiseid ja piisavaid jõupingutusi, et määrata mandariinide ja teiste samalaadsete tsitrusviljade konservide normaalväärtus kindlaks hindade põhjal, mida kasutatakse ühes kolmandatest turumajandusriikidest, mida on Eurostati statistikas nimetatud riikidena, millest imporditi 2006. ja 2007. aastal ühendusse kõnesoleva tootega samasse tariifirubriiki kuuluvaid tooteid kogustes, mis ei ole ilmselgelt tähtsusetud, või müügi puhul sellest riigist teistesse riikidesse”.

( 8 ) Need institutsioonid peavad seega kontrollima, et normaalväärtust ei ole võimalik kindlaks määrata kolmandas turumajandusriigis kehtiva hinna või arvestusliku väärtuse alusel või hinna järgi, mis kehtib müügi puhul sellisest kolmandast riigist teistesse riikidesse; enne normaalväärtuse kindlaksmääramist muul põhjendatud alusel.

( 9 ) Kohtuotsus GLS (C‑338/10, EU:C:2012:158, punkt 36).

( 10 ) Teade, milles käsitletakse Hiina Rahvavabariigist pärinevate teatavatest tsitrusviljadest (mandariinidest jne) valmistatud toodete ja konservide impordi suhtes kehtestatud dumpinguvastaseid meetmeid ning dumpinguvastase uurimise osalist taasalustamist Hiina Rahvavabariigist pärinevate teatavatest tsitrusviljadest (mandariinidest jne) valmistatud toodete ja konservide impordi suhtes (ELT 2012, C 175, lk 19, edaspidi „taasalustamise teade”).

( 11 ) See puudutab Hiinast pärit mandariine (sealhulgas tangeriine ja satsumaid), klementiine, vilkingeid ja muid selliseid hübriidtsitruselisi, mis vastavad CN-koodi 2008 määratlusele.

( 12 ) Tuleb rõhutada uue dumpinguvastase tollimaksu ajalist kohaldamisala, mis põhines esialgsel viieaastasel perioodil ehk mida arvutati alates määruse nr 1355/2008 jõustumisest. Kohtuotsust GLS rakendav vaidlusalune rakendusmäärus pidi seega kaotama kehtivuse viis aastat pärast määruse nr 1355/2008 jõustumist (31. detsembril 2008), see tähendab 31. detsembril 2013.

( 13 ) Vt käesolev ettepanek, 6. joonealune märkus.

( 14 ) Täpsemalt oli tegemist 48000 kasti mandariini-apelsinikonserviga ilma alkoholilisandita ja suhkrulisandiga (13,95%), igas kastis oli 24 konservi (312 g), mis kuuluvad ühenduste integreeritud tariifi (TARIC) alamrubriiki 2008 30 75 90. Sellega seoses märkis äriühing ühe sellise kasti tolliväärtuseks 5,91 eurot.

( 15 ) C‑458/98 P, EU:C:2000:531.

( 16 ) Kohtuotsus Carboni e derivati (C‑263/06, EU:C:2008:128, punktid 39–41).

( 17 ) Vt kohtuotsus Fediol vs. komisjon (191/82, EU:C:1983:259, punktid 15–25) ja Eurocoton vs. nõukogu (C‑76/01 P, EU:C:2003:511, punktid 54–74).

( 18 ) (C‑458/98 P, EU:C:2000:531).

( 19 ) Rõhutades, et nagu nähtub algmääruse artiklist 11, ei saa dumpinguvastased meetmed kehtida lõpmatuseni, tuleb märkida, et arvestades, et need on oma laadilt kaitsemeetmed ja mitte kriminaalkaristused ega isegi halduskaristused, ei ole nende suhtes kohaldatav ne bis in idem põhimõte.

( 20 ) (C‑458/98 P, EU:C:2000:531, punktid 91 ja 92).

( 21 ) Vt kohtuotsus Simon, Evers & Co. (C‑21/13, EU:C:2014:2154, punkt 29).

( 22 ) Kohtuotsused Nölle (C‑16/90, EU:C:1991:402, punktid 11 ja 12), Rotexchemie (C‑26/96, EU:C:1997:261, punktid 10 ja 11) ning GLS (C‑338/10, EU:C:2012:158, punkt 22).

( 23 ) Kohtujuristi ettepanek, Sharpston, kohtuasi Fliesen‑Zentrum Deutschland (C‑687/13, EU:C:2015:349, punkt 35).

( 24 ) Vt komisjoni teatis dumpinguvastaste tollimaksude tagasimaksmise kohta (ELT 2014, C 164, lk 9), punkt 3.6.

( 25 ) Vt komisjoni rakendusotsus, mis käsitleb Venemaalt pärit ferrosiliitsiumi impordilt tasutud dumpinguvastaste tollimaksude tagasimaksetaotlusi (C(2014) 9807 (final)).

( 26 ) EÜT 1994, L 336, lk 103, ELT eriväljaanne 11/21, lk 189; edaspidi „dumpinguvastane leping”.

( 27 ) EÜT 1994, L 336, lk 1. Vt kohtuotsus BEUC vs. komisjon (T‑256/97, EU:T:2000:21, punktid 66 ja 67).

( 28 ) Dumpinguvastase lepingu artikkel 9.3.1. on sõnastatud järgmiselt: „Kui dumpinguvastase tollimaksu summa määratakse tagasiulatuvalt, tuleb dumpinguvastaste tollimaksude maksmise lõplik võlgnevus tuvastada võimalikult kiiresti, harilikult 12 kuu jooksul ning mitte ühelgi juhul hiljem kui 18 kuu jooksul alates kuupäevast, mil dumpinguvastase tollimaksu summa lõpliku määramise taotlus esitati. Mis tahes tagasimaksed tehakse viivitamata ja harilikult hiljemalt 90 päeva pärast käesoleva punkti alusel lõpliku võlgnevuse tuvastamist. Kui tagasimakset 90 päeva jooksul ei tehta, peavad võimuorganid igal juhul andma selgituse, kui seda taotletakse.”

( 29 ) Vt kohtuotsused Asteris jt vs. komisjon (97/86, 99/86, 193/86 et 215/86, EU:C:1988:199, punkt 30), Fedesa jt (C‑331/88, EU:C:1990:391, punkt 34).

( 30 ) Vt kohtuotsused nõukogu vs. parlament (34/86, EU:C:1986:291, punkt 47); Hispaania vs. komisjon (C‑415/96, EU:C:1998:533, punkt 31) ja Industrie des poudres sphériques vs. nõukogu (C‑458/98 P, EU:C:2000:531).

( 31 ) Näiteks juhul, kui menetlusnormide rikkumine ei ole vastuolus dumpinguvastases menetluses osalenud ettevõtja huvidega. Sellise olukorraga on tegemist juhul, kui institutsioonid otsustavad pärast ettevõtja ütluste ärakuulamist kehtestada dumpinguvastase tollimaksu, kuid ei teata asjassepuutuvale ettevõtjale õigel ajal oma otsusest.

( 32 ) Kohtuotsus Eurocoton jt vs. nõukogu (C‑76/01 P, EU:C:2003:511, punkt 70).

( 33 ) Kohtuotsus Transnational Company Kazchrome ja ENRC Marketing vs. nõukogu (T‑192/08, EU:T:2011:619, punktid 221–224).

( 34 ) Lisaks jagan seisukohta, mida väljendas kohtujurist Sharpston faktivigade tagajärgede kohta, selles osas, milles kohtujurist leidis, et pelk selliste faktivigade olemasolu – ükskõik kui ilmne – ei tohiks iseenesest automaatselt kaasa tuua dumpinguvastase määruse kehtetust. Oluline ei ole mitte vigade ilmsus, vaid see, kas neist tulenevalt on kaheldav, kas nõukogu oleks jõudnud samale järeldusele, kui tema käsutuses oleksid olnud õiged andmed. Vt kohtujuristi ettepanek, Sharpston, kohtuasi Bricmate (C‑569/13, EU:C:2015:342, punkt 61).

( 35 ) Taasalustamise teade, punkt 3.