27.

Neil asjaoludel otsustas Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaade kõrgeim kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas direktiivi 2001/23/EÜ artikli 5 lõiget 1 […] tuleb tõlgendada selliselt, et tingimus, mille kohaselt „võõrandaja vastu on algatatud pankrotimenetlus või analoogiline maksejõuetusmenetlus võõrandaja varade likvideerimiseks“, on täidetud, kui (i) võõrandaja pankrot on möödapääsmatu ja seepärast on ta tõepoolest maksuvõimetu; (ii) Madalmaade õiguse kohaselt on pankrotimenetluse eesmärk saada võlgniku vara võõrandamisest maksimaalne kasu kõigi võlausaldajate jaoks ning (iii) nn pre-pack-tehingus valmistatakse enne pankroti väljakuulutamist ette ettevõtte (osa) üleminek ja see viiakse ellu alles pärast pankroti väljakuulutamist, kusjuures (iv) kohtu poolt nimetatud ajutine pankrotihaldur peab pankroti väljakuulutamise eel juhinduma kõigi võlausaldajate huvidest ja ühiskonna huvidest, nt töökohtade säilitamise huvist, mille üle teostab järelevalvet samuti kohtu poolt nimetatud ajutine pankrotikohtunik; (v) pre-pack-tehingu eesmärk on luua järgnevas pankrotimenetluses võimalus selliseks likvideerimiseks, mille käigus müüakse võõrandaja vara hulka kuuluv tegevust jätkav ettevõte (või selle osa), et saada maksimaalne kasu kõigi võlausaldajate jaoks ning säilitada töökohad võimalikult suures ulatuses, ja (vi) menetluse ülesehitusega on tagatud, et see eesmärk on tõesti määrav eesmärk? 2. Kas direktiivi 2001/23/EÜ artikli 5 lõiget 1 tuleb tõlgendada selliselt, et tingimus, mille kohaselt toimub „pankrotimenetlus või analoogiline maksejõuetusmenetlus […] pädeva asutuse järelevalve all“, on täidetud, kui ettevõtte (osa) üleminek valmistatakse ette enne pankroti väljakuulutamist pre‑pack‑tehingus ja see viiakse ellu pärast pankroti väljakuulutamist, ning (i) nende järgimise üle enne pankroti väljakuulutamist teostavad järelevalvet kohtu poolt nimetatud ajutine pankrotihaldur ja ajutine pankrotikohtunik, kellel puudub aga õiguslik pädevus; (ii) Madalmaade õiguse kohaselt peab ajutine pankrotihaldur pankroti väljakuulutamise eel juhinduma kõigi võlausaldajate huvidest ja muudest ühiskonna huvidest, nt töökohtade säilitamise huvist, mille üle teostab järelevalvet ajutine pankrotikohtunik; (iii) ajutise pankrotihalduri ja ajutise pankrotikohtuniku ülesanded ei erine pankrotihalduri ja pankrotikohtuniku ülesannetest; (iv) leping, mille alusel ettevõte üle läheb ja mis valmistatakse ette pre‑pack-tehingu ajal, sõlmitakse ja täidetakse alles pärast pankroti väljakuulutamist; (v) kohus võib pankroti väljakuulutamisel pidada vajalikuks nimetada pankrotihalduriks või pankrotikohtunikuks ajutisest pankrotihaldurist või ajutisest pankrotikohtunikust erinevad isikud ning (vi) pankrotihaldurile ja pankrotikohtunikule kohaldatakse samu objektiivsuse ja sõltumatuse nõudeid nagu pankrotihaldurile ja pankrotikohtunikule sellises pankrotimenetluses, millele ei eelne pre-pack‑tehing, ning nad on sõltumata oma kaasatuse määrast enne pankroti väljakuulutamist kohustatud oma õigusliku pädevuse alusel kontrollima, kas enne pankroti väljakuulutamist ette valmistatud ettevõtte (osa) üleminek on kõigi võlausaldajate huvides ning juhul, kui vastus sellele küsimusele on eitav, otsustama, et üleminek ei toimu, samas kui neil on jätkuvalt õigus muudel põhjustel, näiteks seepärast, et üleminek on vastuolus muude ühiskonna huvidega (näiteks tööhõive tähtsus), otsustada, et enne pankroti väljakuulutmist ettevalmistatud ettevõtte (osa) üleminek ei toimu?“