32

Neil asjaoludel otsustas Krajský súd v Prešove (Prešovi maakonnakohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas arvestades kohtuasjas C‑470/12 (EU:C:2014:101) Pohotovosť [27. veebruaril 2014] tehtud otsust ja Euroopa Kohtu kaalutlusi, mis on väljendatud ka [selle] otsuse põhjenduste punktis 46, on liidu õiguses kehtiva võrdväärsuse põhimõttega vastuolus õigusnorm, mis olukorras, kus seadusega kaitstud huvid ja tarbija õigus kaitsele ebaõiglaste lepingutingimuste eest on võrdväärsed, ei luba juriidilisel isikul, kelle tegevuse eesmärk on tarbijate kollektiivsete huvide kaitse ebaõiglaste lepingutingimuste eest ja direktiivi [93/13] artikli 7 lõikes 1 sätestatud eesmärgi saavutamine, nagu see on üle võetud tsiviilseadustiku artikli 53a lõigetes 1 ja 2, võlgnikust tarbija nõusoleku puudumisel osaleda iseseisva nõudeta kolmanda isikuna (menetlusse astujana) kohtumenetluses algusest peale ja saavutada kõnealuses kohtumenetluses kaitsemeetmete abil tarbija tõhus kaitse ebaõiglaste tüüptingimuste kasutamise eest, samal ajal, kui muul juhul ei vaja iseseisva nõudeta kolmas isik (menetlusse astuja), kes astub menetlusse võlgniku toeks ja kelle huvi on määratleda lepingu põhiobjekti mõiste (omakapital) materiaalõiguses, kohtumenetlusse astumiseks, vastupidi tarbijakaitseühingule, selle võlgnikust kostja nõuolekut, kelle toetuseks ta kohtumenetlusse astub, et osaleda selles menetluses algusest peale ja võtta võlgniku kaitseks tõhusaid õiguslikke meetmeid? 2. Kas [Euroopa Kohtu 30. aprilli 2014. aasta kohtuotsust Kásler ja Káslerné Rábai (C‑26/13, EU:C:2014:282) ja 23. aprilli 2015. aasta kohtuotsust Van Hove (C‑96/14, EU:C:2015:262) arvestades tuleb] direktiivi 93/13 artikli 4 lõikes 2 kasutatud väljendit „koostatud lihtsas ja arusaadavas keeles“ tõlgendada nii, et lepingutingimuse võib lugeda ebaselgeks ja arusaamatuks – mille õiguslik tagajärg on, et kohus kontrollib selle ebaõiglust omal algatusel – isegi juhul, kui seda reguleeriv õigusakt on iseenesest keeruline, selle õiguslikud tagajärjed tavatarbijale raskesti etteaimatavad ja selle mõistmise huvides on üldiselt vaja professionaalset õigusnõustamist, mille kulud ei ole proportsionaalsed hüvitise väärtusega, mida tarbija lepingu alusel saab? 3. Kas – juhul, kui kohus otsustab tarbijalepingust tulenevate õiguste üle, millele tuginetakse nõudeis tarbijast võlgniku vastu, üksnes avaldaja väidete põhjal maksekäsu kiirmenetluses ning menetluses ei kohaldata ühelgi viisil tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 172 lõiget 9, mis välistab maksekäsu tegemise tarbijalepingus sisalduvate ebaõiglaste lepingutingimuste korral – on liidu õigusega vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mis, arvestades, et vastuväite esitamisaeg on lühike ja tarbija võib olla kättesaamatu või tegevusetu, jätab tarbijakaitseühingu, kes on kvalifitseeritud ja volitatud saavutama direktiivi [93/13] artikli 7 lõikes 1 sätestatud eesmärki, nagu see on üle võetud tsiviilseadustiku artikli 53a lõigetes 1 ja 2, tarbija nõusoleku (tarbija sõnaselge vastuseisu) puudumisel ainsa võimaluseta kaitsta tarbijat vastuväitega maksekäsule olukorras, kus kohus ei täida tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 172 lõikes 9 sätestatud kohustust? 4. Kas teisele ja kolmandale küsimusele vastamisel võib pidada oluliseks asjaolu, et õigussüsteemis ei ole tarbijale antud õigust kohustuslikule õigusnõustamisele ja et tema õigusalane teadmatus, teda esindava juristi puudumine, võib kaasa tuua arvestatava ohu, et ta ei ole teadlik lepingutingimuste ebaõiglusest ja ta ei toimi viisil, et tema toetuseks võiks kohtumenetlusse astuda tarbijakaitseühing, kes on kvalifitseeritud ja volitatud saavutama direktiivi 93/13 artikli 7 lõikes 1 sätestatud eesmärki, nagu see on tsiviilseadustiku artikli 53a lõigetes 1 ja 2 üle võetud? 5. Kas liidu õigusega ja nõudega hinnata kõiki kaasnevaid asjaolusid direktiivi 93/13 artikli 4 lõike 1 tähenduses on vastuolus õigusnorm, nagu maksekäsu kiirmenetluses (tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 172 lõige 1 ja sellele järgnevad), mis võimaldab (1) anda müüjale või teenuseosutajale kohtuotsuse mõjuga määrusega õiguse saada rahalist hüvitist (2) kiirmenetluses (3) mida viib läbi kohtu haldustöötaja (4) ainult müüja või teenuseosutaja avalduse põhjal ning seda (5) tõendeid kogumata ja olukorras, kus (6) tarbijat ei esinda jurist (7) ja teda ei saa ilma tema nõuolekuta tõhusalt kaitsta tarbijakaitseühing, kes on kvalifitseeritud ja volitatud saavutama direktiivi [93/13] artikli 7 lõikes 1 sätestatud eesmärki, nagu see on tsiviilseadustiku artikli 53a lõigetes 1 ja 2 üle võetud?“