Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse õigus – Põhimõtted – Võrdne kohtlemine – Kodakondsuse alusel diskrimineerimine – Euroopa Liidu kodakondsus – Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil – Kaupade vaba liikumine – Teenuste osutamise vabadus – Asutamislepingu sätted – Kohaldamisala – Ebaseaduslikku majandusringlusse kuuluvad narkootilised ained, mille import ja müügiks pakkumine on keelatud kõigis liikmesriikides – Kanepikohvikutes niinimetatud pehmete narkootikumidena kvalifitseeritud narkootiliste ainete turustamine, mille suhtes rakendatakse sallivat karistuspoliitikat – Välistamine

(EÜ artiklid 12, 18, 29 ja 49)

2. Teenuste osutamise vabadus – Piirangud – Kohaliku omavalitsuse õigusnorm, mis keelab mitteresidentidele teatavaid teenuseid osutada

(EÜ artikkel 49)

Summary

1. Kanepikohviku omanik, kes niisuguses kohvikus turustab narkootilisi aineid, mis ei kuulu majandusringlusse, mille üle teostavad pädevad ametivõimud ranget järelevalvet, tagades, et neid kasutatakse meditsiinilisel ja teaduslikul otstarbel, ja mille turustamise suhtes rakendatakse sallivat karistuspoliitikat, ei või tugineda EÜ artiklitele 12, 18, 29 või 49, et vaidlustada niisugust kohaliku omavalitsuse õigusnormi, mis keelab niisugustesse asutustesse siseneda mitteresidentidel.

Narkootiliste ainete suhtes, mis ei kuulu majandusringlusse, mille üle teostavad pädevad ametivõimud ranget järelevalvet, tagades, et neid kasutatakse meditsiinilisel või teaduslikul otstarbel, kohaldatakse nende omadustest lähtuvalt impordi ja müügiks pakkumise keeldu kõigis liikmesriikides. Asjaolu, et üks või teine liikmesriik kirjeldab narkootilist ainet kui „pehmet” uimastit, ei saa kõnealust järeldust kahtluse alla seada. Impordi ja müügiks pakkumise keeldu ei mõjuta ka pelk asjaolu, et selle keelu rakendamise eest vastutavad ametivõimud – võttes eelkõige arvesse nende piiratud inimressurssi ja rahalisi vahendeid – ei pea esmatähtsaks võitlust teatavat liiki narkootiliste ainete kaubandusega, kuna nende arvates on teised liigid ohtlikumad. Eriti ei saa niisugune lähenemine viia narkootiliste ainete ebaseaduslikku ringlust samadele alustele kui majandusringlus, mille üle teostavad pädevad ametivõimud ranget järelevalvet meditsiini ja teaduse valdkonnas. Nimelt on viimase puhul tegemist seadusliku ringlusega, samas kui ebaseaduslik ringlus – kuigi sallitud – jääb siiski keelatuks.

Nendes samades kanepikohvikutes alkoholivabade jookide ja toidu turustamise osas võib kanepikohviku omanik tugineda EÜ artiklile 49 ja järgmistele artiklitele. Alkoholivabade jookide ja toidu turustamine kanepikohvikutes kujutab endast toitlustustegevust, mida iseloomustab hulk tunnuseid ja toiminguid, mille hulgas kaupade tarnimine on iseenesest vaid üks osa ning milles valdavad on teenused.

(vt punktid 41, 43, 49, 54, resolutsiooni punkt 1)

2. EÜ artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et niisugune kohaliku omavalitsuse õigusnorm, keelab niisugustesse asutustesse siseneda mitteresidentidel, kujutab endast piirangut EÜ asutamislepinguga tagatud teenuste osutamise vabadusele, kuivõrd see keeld jätab jälje toitlustusteenuste osutamisele nendes kanepikohvikutes, mis turustavad teatavaid narkootilisi aineid, mida kvalifitseeritakse „pehmete” uimastitena. See meede on siiski õigustatud eesmärgiga võidelda narkoturismi ja sellega kaasnevate probleemidega.

Võitlus narkoturismi ja sellega kaasnevate probleemidega on osa uimastivastasest võitlusest. See puudutab nii avaliku korra hoidmist kui kodanike tervise kaitset, ja seda nii liikmesriikide kui liidu tasandil. Arvestades liidu ja tema liikmesriikide võetud kohustusi, ei ole kahtlust, et need eesmärgid kujutavad endast õigustatud huvi, mille tõttu võib liidu õigusest tulenevate kohustuste piiramine olla põhimõtteliselt õigustatud isegi selliste kohustuste puhul, mis tulenevad põhivabadustest, nagu teenuste osutamise vabadus.

Mis puudutab niisuguse piirangu proportsionaalsust, siis ei ole kahtlust, et mitteresidentidel kanepikohvikutesse sisenemise keeld kujutab endast meedet, mis oluliselt piirab narkoturismi ja sellest tulenevalt vähendab sellega kaasnevaid probleeme. Selles kontekstis ei saa pidada ebajärjekindlaks seda, kui liikmesriik võtab asjakohaseid meetmeid, et tulla toime teistest liikmesriikidest pärit kodanike olulise sisserändega, kes soovivad saada kasu sellest, et nimetatud liikmesriik sallib niisuguste toodete turustamist, mille müügiks pakkumine on nende olemuse tõttu kõikides liikmesriikides keelatud.

Mis puudutab võimalust võtta vastu teenuste osutamise vabadust vähem piiravaid meetmeid, ja täpsemalt lubada mitteresidentidel siseneda kanepikohvikutesse, kuid neile kanepit mitte müüa, siis ei ole lihtne täpselt kontrollida ja jälgida, et seda toodet mitteresidentidele ei serveeritaks ja et nad seda ei tarbiks. Lisaks on oht, et niisugune lähenemine julgustaks residente või mitteresidente kanepikohvikute ruumides kanepit ebaseaduslikult turustama või edasi müüma. Liikmesriikidelt ei saa võtta võimalust saavutada taoline eesmärk nagu võitlus narkoturismi ja sellega kaasnevate probleemidega, ja teha seda niisuguste üldkohaldatavate eeskirjade kehtestamisega, mida ka pädevad asutused võivad hõlpsasti hallata ja kontrollida.

Seega, kuna puuduvad igasugused tõendid, mis lubaks eeldada, et kavatsetav eesmärk võiks olla tagatud sellisel tasemel nagu asjaomases kohaliku omavalitsuse õigusnormis ette nähtud, kui mitteresidendid lubataks kanepikohvikutesse, aga kanepi müük neile keelataks, siis niisugune õigusnorm on sobiv, et tagada narkoturismi ja sellega kaasnevate probleemidega võitlemise eesmärgi saavutamine ning see ei lähe kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik.

(vt punktid 65, 66, 69, 75, 78, 80–84, resolutsiooni punkt 2)