Kui liidu lepinguvälise vastutuse valdkonnas on asjaomasel institutsioonil vaid märkimisväärselt piiratud, kui mitte olematu kaalutlusõigus, võib liidu õiguse vähim rikkumine olla piisav, et tuvastada üksikisikutele õigusi andvate õigusnormide piisavalt selge rikkumise olemasolu. Siiski ei seosta miski automaatselt asjaomase institutsiooni kaalutlusõiguse puudumist ja rikkumise liidu õiguse piisavalt selge rikkumisena kvalifitseerimist. Kuigi tegemist on otsustava kriteeriumiga, ei ole asjaomase institutsiooni kaalutlusõiguse ulatuse kriteerium ainus kriteerium. Liidu vastutuse võib kaasa tuua vaid sellise rikkumise tuvastamine, mida tavapäraselt ettevaatlik ja hoolas haldusorgan ei oleks analoogilises olukorras toime pannud. Seega tuleb liidu kohtul pärast seda, kui ta on esmalt kindlaks teinud, kas institutsioonil on kaalutlusõigus, võtta arvesse lahendatava olukorra keerukust, probleeme õigusaktide kohaldamisel või tõlgendamisel, rikutud õigusnormi selgust ja täpsust ning tehtud vea tahtlikkust või vabandamatust.

Komisjon rikkus direktiivi 91/496, millega nähakse ette ühendusse kolmandatest riikidest saabuvate loomade veterinaarkontrolli korraldamise põhimõtted, artikli 18 lõikest 1 tulenevat kaalutlusõigust teostades otsuse 2005/760 vastuvõtmisega oma hoolsuskohutust, kuna põhjendused ja konkreetsed ning teaduslikele arvamustele tuginevad faktilised asjaolud puuduvad, mis oleks õigustanud selle otsuse üldist lähenemisviisi, eeskätt niisugune teaduslik uurimine, mis on võimalikult ulatuslik, ja seega üksikisikutele õigusi andvat õigusnormi, kui ta tegutses teisiti, kui hoolikas institutsioon oleks pidanud tegutsema samasugustel asjaoludel. Selle hoolsuskohustuse rikkumise näol on tegemist hoolsuskohustuse piisavalt selge rikkumisega, mis toob kaasa liidu lepinguvälise vastutuse otsuse 2005/760 õigusvastase vastuvõtmise eest.

Otsuse 2005/760/EÜ, mis käsitleb teatavaid vangistuses elavate lindude importimisel rakendatavaid kaitsemeetmeid seoses kõrge patogeensusega linnugripiga teatavates kolmandates riikides, vastuvõtmisest tuleneva liidu õiguse piisavalt selge rikkumisekriteeriumiga seoses peab kõnesolevate õigusnormide võimalik piisavalt selge rikkumine tuginema niisuguse laia kaalutlusõiguse piiride ilmselgele ja olulisele ületamisele, mis on liidu seadusandjal ühise põllumajanduspoliitika alase pädevuse teostamisel EÜ artikli 37 alusel. Nimelt tähendab selle kaalutlusõiguse teostamine seda, et liidu seadusandja peab ette nägema ja hindama keerukaid ja ebakindlaid ökoloogilisi, teaduslikke, tehnilisi ja majanduslikke arengusuundi.

Ettevaatuspõhimõte on liidu õiguse üldpõhimõte, mis kohustab asjaomaseid ametiasutusi võtma asjassepuutuvate õigusnormidega neile antud pädevuste rakendamise konkreetses raamistikus vajalikke meetmeid, et ennetada teatud võimalikke riske rahvatervisele, julgeolekule ja keskkonnale, pannes nende huvide kaitsega seotud nõuded tähtsamale kohale kui majanduslikud huvid, ilma et nad ootaksid ära, et täielikult oleks avaldunud nende riski tegelikkus ja tõsidus. Eeskätt juhul, kui väidetava ohu olemasolu või selle ohu ulatuse üle ei ole võimalik kindlalt otsustada, kuna teostatavate uuringute tulemused ei ole piisavad, lõplikud või täpsed, kuid ohu realiseerumise korral on tegelik kahju rahvatervisele tõenäoline, õigustab ettevaatuspõhimõte piiravate meetmete vastuvõtmist juhul, kui need on mittediskrimineerivad ja objektiivsed.

Kui komisjon kavandab kaitsemeetme vastuvõtmist, lähtudes direktiivi 91/496, millega nähakse ette ühendusse kolmandatest riikidest saabuvate loomade veterinaarkontrolli korraldamise põhimõtted, artikli 18 lõikes 1 kirjeldatud hüpoteesist, st olukorrast, kus puhkeb või levib zoonoos või muu haigus või nähtus, mis võib kujutada endast tõsist ohtu loomade või inimese tervisele, on tal ettevaatuspõhimõtte alusel ulatuslik kaalutlusõigus. Niisiis võib komisjon selle põhimõtte kohaselt võtta kaitsemeetmeid, et ära hoida nende haiguste levimist, kui seda õigustavad loomatervishoiu alased põhjused. Lisaks on liidu institutsioonidel ettevaatuspõhimõtte kohaldamisel ja eelkõige kaitsemeetmete võtmisel ulatuslik kaalutlusõigus ka selle kindlakstegemisel, milline on ühiskonna jaoks vastuvõetamatu ohutase.

(vt punktid 79–82)