Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Õigused ja kohustused – Sisejuurdlus, mis käsitleb väidetavat psühholoogilist ahistamist – Kaebaja õigus tutvuda juurdlustoimikuga – Piirid – Administratsiooni konfidentsiaalsuskohustus

2. Ametnikud – Psühholoogiline ahistamine – Mõiste – Käitumine, mille eesmärgiks on huvitatud isiku alandamine või tema töötingimuste halvendamine – Sellise käitumise tahtlikkuse nõue – Ulatus – Ahistaja pahatahtliku kavatsuse nõude puudumine

(Personalieeskirjad, artikli 12a lõige 3)

3. Ametnikud – Psühholoogiline ahistamine – Mõiste – Haldusotsused ja erimeelsused administratsiooniga teenistusüksuste töö korraldamise küsimustes – Väljaarvamine

(Personalieeskirjad, artikkel 12a)

4. Ametnikud – Psühholoogiline ahistamine – Mõiste – Ülemuse käitumine, mis on suunatud mitme isiku pihta – Hõlmamine

5. Ametnikud – Psühholoogiline ahistamine – Mõiste – Ülemuse käitumine, mis seisneb selles, et ta annab töötajatele otse juhiseid, vastutavale üksusejuhatajale sellest teatamata, ja edastab üksusejuhataja pihta suunatud otsest kriitikat sisaldavaid sõnumeid – Hõlmamine

(Personalieeskirjad, artikkel 12a)

6. Ametnikud – Administratsiooni abistamiskohustus – Ulatus

(Personalieeskirjad, artikkel 24)

7. Ametnikud – Administratsiooni abistamiskohustus – Kohaldamisala – Ulatus – Administratsiooni kohustus psühholoogilist ahistamist puudutavad kaebused läbi vaadata – Hoolitsuse ja kiiruse nõue – Puudumine – Tagajärjed

(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikli 41 lõige 1; personalieeskirjad, artikkel 24)

8. Ametnikud – Distsiplinaarmeetmed – Distsiplinaarmenetluse algatamisele eelnev juurdlus – Administratsiooni kaalutlusõigus – Ulatus

(Personalieeskirjad, IX lisa)

9. Ametnikud – Haldusorgani abistamiskohustus – Rakendamine psühholoogilise ahistamise valdkonnas – Otsus lõpetada abitaotluse alusel algatatud haldusjuurdlus ilma jätkuta – Kohustus edastada kaebajale haldusjuurdluse lõpparuanne või selle raames läbi viidud ärakuulamiste protokollid – Puudumine

(Personalieeskirjad, artikkel 24 ja artikli 25 teine lõik)

10. Ametnikud – Otsus lõpetada psühholoogilise ahistamise tõttu esitatud abitaotluse alusel algatatud haldusjuurdlus ilma jätkuta – Põhjendamiskohustus – Ulatus

(Personalieeskirjad, artikkel 24 ja artikli 25 teine lõik)

1. Psühholoogilise ahistamise kaebuse puhul tuleb – kui ei ole erandlikke asjaolusid – tagada kogutud tunnistuste, sh kohtumenetluses kogutud tunnistuste konfidentsiaalsus, sest võimalus, et see konfidentsiaalsusnõue tühistatakse kohtuvaidluse etapis, võib takistada neutraalsete ja objektiivsete juurdluste läbiviimist, mille käigus need töötajad, keda palutakse tunnistajatena ära kuulata, teevad täielikult koostööd.

(vt punkt 41)

Viide:

Avaliku Teenistuse Kohus: 12. detsember 2012, kohtuasi F‑43/10: Cerafogli vs. EKP (punkt 222) mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Üldkohtusse, kohtuasi T‑114/13 P.

2. Personalieeskirjade artikli 12a lõike 3 kohaselt ei ole oletatava ahistaja pahatahtlik kavatsus sugugi asjaolu, mis peab esinema, et käitumise saaks kvalifitseerida psühholoogiliseks ahistamiseks.

Nimelt võib psühholoogilise ahistamisega personalieeskirjade artikli 12a lõike 3 tähenduses olla tegemist ka siis, kui ahistaja ei kavatsenud oma tegudega tahtlikult ohvri mainet või tema töötingimusi kahjustada. Piisab ainult sellest, kui tema tahtlikult toime pandud teod tõid objektiivselt niisugused tagajärjed kaasa. Käitumise ahistamiseks kvalifitseerimiseks peab olema täidetud tingimus, et see käitumine on piisavalt objektiivne selles mõttes, et erapooletu ja mõistlik vaatleja, kes on normaalselt tundlik, leiaks samas olukorras, et see käitumine läheb liiale ja on laiduväärne.

Sellega seoses ei kujuta ametniku keerukad või isegi konfliktsed suhted kolleegide või ülemustega endast tõendit, et tegemist on psühholoogilise ahistamisega. Isegi negatiivsed märkused ametnikule ei kahjusta veel tema isiksust, väärikust või füüsilist või psühholoogilist terviklikkust, kui need on sõnastatud kaalutletult ning kui need ei põhine valesüüdistustel ja neil ei puudu igasugune seos objektiivsete faktiliste asjaoludega.

(vt punktid 52, 54, 56, 71 ja 74)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 16. aprill 2008, kohtuasi T‑486/04: Michail vs. komisjon (punkt 61).

Avaliku Teenistuse Kohus: 9. detsember 2008, kohtuasi F‑52/05: Q vs. komisjon (punktid 133 ja 135); 10. november 2009, kohtuasi F‑93/08: N vs. parlament (punkt 93); 24. veebruar 2010, kohtuasi F‑2/09: Menghi vs. ENISA (punkt 110); 16. mai 2012, kohtuasi F‑42/10: Skareby vs. komisjon (punkt 65); 26. veebruar 2013, kohtuasi F‑124/10: Labiri vs. EMSK (punktid 65 ja 67).

Euroopa Liidu Üldkohus: 12. juuli 2011, kohtuasi T‑80/09 P: komisjon vs. Q.

3. Arvestades laialdast kaalutlusõigust, mis institutsioonidel oma teenistusüksuste töö korraldamisel on, ei saa ei haldusotsused – isegi kui nendega on raske nõustuda – ega erimeelsused administratsiooniga teenistusüksuste töö korraldamise küsimustes iseenesest tõendada, et tegemist on psühholoogilise ahistamisega. Ainuüksi see, et administratsioon ei järginud ametniku ettepanekuid ega rahuldanud tema täiendavate töötajate eraldamise taotlusi, ei saa aga iseenesest tõendada, et teda ei võetud kuulda, veelgi vähem tõendab see psühholoogilist ahistamist ülemuse poolt, vaid see näitab kõige enam arvamuste lahknemist.

(vt punkt 82)

4. Psühholoogilise ahistamise kaebuse raames ei saa väita, et ülemuse käitumine ei kujuta endast psühholoogilist ahistamist, sest see käitumine ei olnud suunatud konkreetselt ühe isiku pihta, vaid määramata arvu isikute pihta. Nimelt muudab selline käitumine personalieeskirjade artikli 12a rikkumise ainult raskemaks, sest selle artikli lõike 1 kohaselt hoiduvad ametnikud igasugusest psühholoogilisest ahistamisest.

(vt punkt 89)

5. Ülemuse selline käitumine, et ta annab korduvalt otse juhiseid töötajatele, kes alluvad omakorda temale alluvale üksusejuhatajale, viimasele sellest teatamata ‐ juhul kui seda ei õigusta erandlikud asjaolud – võib tuua kaasa selle, et üksusejuhataja kaotab oma alluvate silmis igasuguse autoriteedi, ning seega võib selle käitumise kvalifitseerida psühholoogiliseks ahistamiseks. Sama kehtib siis, kui ülemus edastab ametniku pihta suunatud otsest kriitikat sisaldavaid sõnumeid koopiana mitmele kolleegile ilma teenistuse huvideta, mis seda praktikat õigustaksid. Kuigi alluva tööd peab olema lubatud kritiseerida, siis tavapärase alluvussuhte raamesse jäävad sõnumid, mis ei sisalda ühtegi laimavat ega pahasoovlikku väljendit, mis saadetakse ainult asjaomasele isikule ja mille koopia saadetakse üksnes siis, kui seda õigustavad teenistuse huvid.

(vt punktid 94, 95, 97 ja 98)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 25. oktoober 2007, kohtuasi T‑154/05: Lo Giudice vs. komisjon (punktid 104 ja 105).

Avaliku Teenistuse Kohus: eespool viidatud kohtuasi Skareby vs. komisjon (punkt 80).

6. Personalieeskirjade artiklis 24 ette nähtud abistamiskohustuse kohaselt peab administratsioon teenistuses toimunud korra‑ ja rahurikkumise puhul piisavalt jõuliselt sekkuma ning reageerima vastavalt juhtumi asjaoludele nõutava kiiruse ja hoolega, et tuvastada faktilised asjaolud, ning võtma olukorraga tutvumise järel kasutusele sobivad meetmed. Selleks piisab, kui ametnik, kes taotleb oma institutsioonilt abi, esitab esialgsed tõendid selliste rünnakute toimumise kohta, mis on tema suhtes väidetavalt toime pandud. Kui institutsioonile esitatakse niisugused tõendid, siis ta peab võtma sobivad meetmed, eelkõige lastes läbi viia haldusjuurdluse, selleks et teha kindlaks kaebuse aluseks olevad asjaolud, ning võttes vajadusel esialgsed eemaldamismeetmed, mille eesmärk on ennetavalt kaitsta niisuguse ametniku tervist ja turvalisust, kes on langenud mõne selles sättes nimetatud teo ohvriks.

Väidet, et on rikutud abistamiskohustust, sest ei võetud ettevaatusabinõusid, ei saa siiski tulemuslikult esitada, et põhjendada nõudeid tühistada otsus, millega lõpetati ilma jätkuta juurdlus ahistamise kohta, mille ohvriks teenistuja arvab end olevat langenud, kuna personalieeskirjade artikli 24 selline rikkumine ei mõjuta kuidagi nimetatud otsuse õiguspärasust.

(vt punktid 108–110)

Viited:

Avaliku Teenistuse Kohus: 17. juuli 2012, kohtuasi F‑54/11: BG vs. ombudsman (punkt 83), mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Üldkohtusse, kohtuasi T‑406/12 P; eespool viidatud kohtuasi Cerafogli vs. EKP (punkt 210).

Euroopa Liidu Üldkohus: eespool viidatud kohtuasi komisjon vs. Q (punktid 84 ja 92 ning seal viidatud kohtupraktika).

7. Mõistliku aja järgimise kohustus haldusmenetluste läbiviimisel kujutab endast liidu õiguse üldpõhimõtet, mille tagamine on liidu kohtu ülesanne ja mida on õiguse heale haldusele komponendina korratud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 41 lõikes 1. Kui institutsioonid peavad tegelema nii tõsise küsimusega nagu psühholoogiline ahistamine, on neil kohustus vastata personalieeskirjade artikli 24 alusel taotluse esitanud ametnikule kiiresti ja tema suhtes hoolitsust üles näidates.

Siiski ei saa asjaolu, et ametisse nimetav asutus ei vastanud personalieeskirjade artikli 24 alusel esitatud abitaotlusele piisavalt kiiresti, rikkudes hoolitsemiskohustust, iseenesest mõjutada selle otsuse õiguspärasust, millega lõpetati jätkuta ahistamisjuurdlus, mis algatati selle abitaotluse alusel. Nimelt kui niisugune otsus tühistataks ainuüksi seepärast, et see tehti liiga hilja, ei saa uus otsus, mis peaks selle asendama, ühelgi juhul olla varem tehtud.

(vt punktid 116, 117 ja 119)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 11. aprill 2006, kohtuasi T‑394/03: Angeletti vs. komisjon (punkt 162).

Avaliku Teenistuse Kohus: 18. mai 2009, liidetud kohtuasjad F‑138/06 ja F‑37/08: Meister vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (punkt 76); 11. mai 2011, kohtuasi F‑53/09: J vs. komisjon (punkt 113).

Euroopa Liidu Üldkohus: 6. detsember 2012, kohtuasi T‑390/10 P: Füller‑Tomlinson vs. parlament (punkt 115).

8. Haldusjuurdlust toimetaval asutusel, kes peab uurima talle lahendamiseks esitatud juhtumeid proportsionaalselt, on laialdane kaalutlusõigus juurdluse läbiviimisel ja eelkõige tunnistajate koostöö kvaliteedi ja vajalikkuse hindamisel.

(vt punkt 124)

Viide:

Avaliku Teenistuse Kohus: eespool viidatud kohtuasi Skareby vs. komisjon (punkt 38).

9. Mis puudutab otsust, millega lõpetatakse ilma jätkuta haldusjuurdlus, mis algatati seoses psühholoogilise ahistamisega vastuseks personalieeskirjade artikli 24 alusel esitatud abitaotlusele, siis personalieeskirjade artikli 25 teises lõigus ei ole kehtestatud mingit sõnaselget kohustust edastada kaebajale haldusjuurdluse lõpparuanne või selle raames läbi viidud ärakuulamiste protokollid.

Tingimusel et kaitstakse süüdistavate isikute ja juurdluses tunnistusi andnud isikute huve, ei keela personalieeskirjade ükski säte ka siiski edastada juurdluse lõpparuannet kolmandale isikule, kellel on õigustatud huvi sellega tutvuda nagu isikul, kes on esitanud personalieeskirjade artikli 24 alusel taotluse.

(vt punktid 132 ja 133)

Viited:

Esimese Astme Kohus: eespool viidatud kohtuasi Lo Giudice vs. komisjon (punkt 163).

Avaliku Teenistuse Kohus: eespool viidatud kohtuasi Cerafogli vs. EKP (punkt 108).

10. Personalieeskirjade artikli 25 teise lõiguga kehtestatud kohustuse kitsas tõlgendamine on eriti vajalik siis, kui huve kahjustav otsus on ametisse nimetava asutuse otsus lõpetada ilma jätkuta juurdlus, mis algatati abitaotluse alusel, milles viidati psühholoogilisele ahistamisele.

Vastupidi enamikule haldusaktidest, mis võivad ametniku huve kahjustada, tehakse otsus abitaotluse kohta erilises faktilises olukorras. Esiteks võib niisugune olukord olla kestnud juba palju kuid, isegi mitu aastat. Lisaks võib psühholoogiline ahistamine avaldada äärmiselt laastavat mõju ohvri tervislikule seisundile. Seejärel tuleb märkida, et ahistamisolukord – kui see on tõendanud – ei kahjusta peamiselt ametniku rahalisi huve või karjääri – juhtumid, mida institutsioon saab kiiresti parandada akti andmise või asjaomasele isikule rahasumma maksmisega – vaid kahjustab ohvri isiksust, väärikust ning füüsilist või psühholoogilist terviklikkust – kahju, mida ei korva täielikult rahaline hüvitis. Lõpuks tuleb märkida, et ükskõik kas ahistamisväited on põhjendatud või mitte, tajub kaebaja neid põhjendatuna ning hoolitsemiskohustuse kohaselt peab institutsioon oma abitaotluse põhjendamata jätmist põhjendama nii täielikult kui võimalik, ilma et kaebaja peaks veel ootama vastust kaebusele, et teada saada selle põhjuseid – vastust, mida institutsioon võib otsustada isegi mitte anda.

Personalieeskirjade artikli 25 teise lõigus sätestatud nõuetele ei saa vastata otsus, milles endas on piirdutud sellega, et on esitatud üksnes esmane põhjendus. Vastupidine seisukoht kohustaks ametnikku, kes esitas personalieeskirjade artikli 24 alusel abitaotluse psühholoogilise ahistamise tõttu, esitama kaebuse, et saada haldusjuurdluse ilma jätkuta lõpetamise otsuse põhjendusi, mis vastaksid personalieeskirjade artikli 25 teises lõigus sätestatud nõuetele. Sellest tuleneb, et otsuse puhul, millega lõpetatakse juurdlus, mis algatati personalieeskirjade artikli 24 alusel psühholoogilise ahistamise tõttu esitatud abitaotluse alusel, ei saa institutsioonid õiguspäraselt esitada asjaomasele isikule täielikke põhjendusi esmakordselt kaebuse rahuldamata jätmise otsuses, vastasel korral rikuvad nad põhjendamiskohustust, mis tuleneb personalieeskirjade artikli 25 teisest lõigust. Niisuguse seisukohaga ei võeta siiski ette seisukohta institutsioonide võimaluse kohta esitada kaebuse rahuldamata jätmise otsuses täpsustusi administratsiooni põhjenduste kohta ega Avaliku Teenistuse Kohtu võimaluse kohta võtta neid täpsustusi arvesse, analüüsides väidet, millega selle otsuse õiguspärasus vaidlustatakse.

Kuigi on lubatud põhjendamine viitamisega aruandele või arvamusele, mis on ise põhjendatud ja edastatud, on siiski vaja, et niisugune aruanne või arvamus oleks tõesti asjaomasele isikule edastatud koos huve kahjustava aktiga.

(vt punktid 141, 142, 152 ja 165–167)

Viited:

Esimese Astme Kohus: eespool viidatud kohtuasi Lo Giudice vs. komisjon (punktid 163 ja 164).

Avaliku Teenistuse Kohus: eespool viidatud kohtuasi Skareby vs. komisjon (punktid 32 ja 53); eespool viidatud kohtuasi Cerafogli vs. EKP (punkt 108 ja seal viidatud kohtupraktika).