ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

tuvastada, et kuna Belgia Kuningriik ei ole võtnud kõiki meetmeid selleks, et täita 12. aprilli 2018. aasta kohtuotsust kohtuasjas C-110/17: Euroopa Komisjon vs. Belgia, siis on Belgia Kuningriik rikkunud ELTL artikli 260 lõikest 1 talle tulenevaid kohustusi;
—

säilitatud andmeid võib kasutada ainult selleks, et menetleda eriti raskeid kuritegusid ning vältida konkreetset ohtu inimeste tervisele, elule või vabadusele või riigi või liidumaa eksisteerimisele, välja arvatud abonendile interneti kasutamiseks antud internetiprotokolli aadress, mida on põhiandmete päringute raames lubatud kasutada selleks, et menetleda mis tahes kuritegusid, tagada avalik julgeolek ja avalik kord ning täita luureteenistuse ülesandeid?
Aeris Invest Sàrl 28. novembril 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 10. oktoobri 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-599/18: Aeris Invest versus Ühtne Kriisilahendusnõukogu

(kohtuasi C-874/19 P)

(2020/C 45/26)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellant: Aeris Invest Sàrl (esindajad: advokaadid R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco)

Teine menetlusosaline: Ühtne Kriisilahendusnõukogu

Apellandi nõuded

Hageja palub Üldkohtul

— tühistada Üldkohtu 10. oktoobri 2019. aasta kohtumäärus Aeris Invest vs. Ühtne Kriisilahendusnõukogu, T-599/18, EU:T:2019:740, osas, milles hagi tunnistati vastuvõetamatuks;

— saata kohtuasi tagasi Üldkohtule otsuse tegemiseks, nii et ta oleks seotud Euroopa Kohtu otsuses lahendatud õigusküsimustega vastavalt selle poole nõuetele esimeses kohtuastmes; ja

— jätta kohtukulude kohta otsuse tegemine edaspidiseks.

Väited ja peamised argumendid

Esimeses väites märgib apellant, et vaidlustatud kohtumäärus rikub Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2014. aasta määruse (EL) nr 806/2014, millega kehtestatakse ühtsed eeskirjad ja ühtne menetlus krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute kriisilahenduseks ühtse kriisilahenduskorra ja ühtse kriisilahendusfondi raames ning millega muudetakse määrust (EL) nr 1093/2010 (ELT 2014, L 225, lk 1), artiklit 20 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklit 47. Apellandi sõnul on Üldkohtus vaidlustatud aktil kohustuslikud õiguslikud tagajärjed, kuna lõplik hindamine on kriisilahendusotsuse lahutamatu osa.

Teises väites leiab apellant, et vaidlustatud otsus rikub harta artiklit 17. Vaidlustatud kohtumääruses antud tõlgendus määruse nr 806/2014 artikli 20 kohta on vastuolus omandiõigusega, kuna see võimaldab selle poole omandiõigusesse sekkuda ilma mingi hüvituseta.

Apellatsioonkaebuse kolmanda väite kohaselt rikub vaidlustatud kohtumäärus määruse nr 806/2014 artikli 20 lõike 11 punkti b. Pärast kriislahendusotsuse vastuvõtmist ja aktsiate devalveerimist muudeti Banco Populari endised aktsionärid üksuse võlausaldajateks. Sel viisil kohaldati endistele aktsionäridele määruse nr 806/2014 artikli 20 lõike 11 punkti b, kuna see norm sätestab kohustuse teha otsus „taastada võlausaldajate nõuded“ lõpliku hindamise alusel.

Lõpuks leiab apellant oma neljandas väites, et vaidlustatud kohtumääruses rikutakse määruse nr 806/2014 artikli 20 lõikeid 11 ja 14 ning harta artiklit 41, kuna seal ei võeta arvesse seda, et vaidlustatud aktil on kohustuslikud õiguslikud tagajärjed selle poole suhtes, kuna see takistab AERIS-el saada värsket ja täielikku teavet sellise üksuse raamatupidamisolukorra kohta, mille aktsiatest 3,45% kuulub AERIS-ele.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Juzgado de lo Social no 41 de Madrid (Hispaania) 20. novembril 2019 – JL versus Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

(kohtuasi C-841/19)

(2020/C 45/23)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado de lo Social no 41 de Madrid

Põhikohtuasja pooled

Hageja: JL

Kostja: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

Eelotsuse küsimus

Kas direktiivi 79/7 (1) artikli 4 lõiget 1 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ (2) artikli 2 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus selline liikmesriigi õigusnorm, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas ja mille kohaselt vähendatakse summat, mille FOGASA (3) peab maksma osalise tööajaga töötajale, seetõttu, et selle töötaja põhitöötasu, mis on osalise töötaja tõttu vähendatud, vähendatakse FOGASA vastutuse arvutamisel töötajate üldseaduse artikli 33 alusel osalise tööaja kohaldamisega veel kord, võrreldes sarnase täistööajaga töötajaga, kuna see õigusnorm kahjustab eriliselt naistöötajaid võrreldes meessoost töötajatega?

(1) Nõukogu 19. detsembri 1978. aasta direktiiv 79/7/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte järkjärgulise rakendamise kohta sotsiaalkindlustuse valdkonnas (EÜT 1979, L 6, lk 24; ELT eriväljaanne 05/01, lk 215).

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiiv 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes (ELT 2006, L 204, lk 23).

(3) Fondo de Garantía Salarial (palgatagatisfond).
1.

Kas ELTL artikli 18 sätteid tuleb tõlgendada nii, et Euroopa Liidu liikmesriik, kes teeb otsuse Euroopa Liitu mittekuuluva, kuid Schengeni alasse kuuluva riigi kodaniku väljaandmise kohta kolmandale riigile, on kohustatud teatama väljaandmistaotlusest sellele Schengeni alasse kuuluvale riigile, kelle kodanik see isik on?
C 45/29

ET

HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France’i 3. detsembril 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda laiendatud koosseisus) 24. septembri 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-105/17: HSBC Holdings plc jt versus komisjon

(kohtuasi C-883/19 P)

(2020/C 45/27)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: HSBC Holdings plc, HSBC Bank plc, HSBC France (esindajad: K. Bacon, QC, barrister D. Bailey, solicitor M. Simpson, avocate C. Angeli, avocate M. Giner)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellantide nõuded

Apellandid paluvad Euroopa Kohtul:

— tühistada Üldkohtu (teine koda laiendatud koosseisus) 24. septembri 2019. aasta kohtuotsuse HSBC Holdings plc jt vs. Euroopa Komisjon (T-105/17, EU:T:2019:675) resolutsiooni punkt 2;

— tühistada komisjoni 7. detsembri 2016. aasta otsuse C(2016) 8530 final, milles käsitletakse [ELTL] artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 kohast menetlust (juhtum AT.39914 – euro intressimäära tuletisinstrumendid) (1), artikli 1 punkt b; teise võimalusena tühistada artikli 1 punkt b osas, milles viidatakse HSBC osalemisele ühes ja vältavas rikkumises pärast 19. märtsi 2007, ning

— mõista komisjonilt välja HSBC kohtuasja T-105/17 ja käesoleva apellatsioonimenetlusega seotud kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Esimene väide: Üldkohus rikkus õigusnormi seoses mõjuga, mida avaldas see, et komisjon rikkus olulisi menetlusnorme, st HSBC õigust süütuse presumptsiooni, hea halduse ja kaitseõiguste põhimõtetele.

Teine väide: Üldkohus rikkus õigusnormi, kuna ta kohaldas ELTL artikli 101 lõiget 1 valesti, kvalifitseerides 19. märtsi 2007. aasta manipuleerimise eesmärki, ja/või moonutas asjassepuutuvaid tõendeid.

Kolmas väide: Üldkohus rikkus õigusnormi, järeldades, et kaks arutelu olid eesmärgil põhinevad ELTL artikli 101 lõike 1 rikkumised. Täpsemalt tegi Üldkohus vea, kui ta leidis, et nende arutelude konkurentsi soosivat laadi sai ELTL artikli 101 lõike 1 alusel arvesse võtta ainult põhitehinguga seonduva piirangu või ELTL artikli 101 lõike 3 alusel tehtava hindamise raames.

Neljas väide: Üldkohtu järeldused 12. ja 16. veebruari 2007. aasta kahe arutelu kohta moonutasid ilmselgelt kohtule esitatud tõendeid.

Viies väide: Üldkohtu järelduses, et ühe ja vältava rikkumisega, mille ta oma kohtuotsuses kindlaks tegi, taotleti ühte eesmärki, on rikutud kahte õigusnormi: i) 27. märtsi 2007. aasta arutelu puudutavate faktiliste asjaolude ja tõendite ilmselge moonutamine, ja ii) õigusnormi rikkumine järelduses, et kahel mediaanhindu käsitleval arutelul oli üks eesmärk, mille Üldkohus kindlaks tegi.

Kuues väide: Üldkohus rikkus õigusnormi, leides, et HSBC osales ühes ja vältavas rikkumises, mis hõlmas tegevust, mida vaidlustatud otsuses ei ole määratletud HSBC rikkumisena.

(1) ELT 2019, C 130, lk 4.
1.

Kas võib asuda seisukohale, et kuninga seadusandliku dekreediga 8/2015 heaks kiidetud üldise sotsiaalkindlustusseaduse konsolideeritud redaktsiooni artiklis 60 sätestatud emahüvitis on positiivne meede või akt naiste ja meeste sisulise võrdõiguslikkuse saavutamiseks, mis on ette nähtud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 157 lõikes 4?
5.

Kas direktiivi 2006/112 artikli 168 punkti a ja neutraalse maksustamise põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, et liikmesriigi riigisiseses õiguses säilitatakse mahaarvamisõiguse välistamise õigusnormid (nagu need, mis on sätestatud käibemaksuseadustiku artikli 21 lõikes 1 ning mis käsitlevad majutus-, toitlustus-, joogi-, autorendi-, kütuse- ja teemaksukulusid), mida kohaldatakse isegi siis, kui on tõendatud, et soetatud kaupu ja teenuseid kasutati maksukohustuslase maksustatavate tehingute tarbeks?
2.

Kas punktis 1 kirjeldatud nõudeid rikutakse olukorras, kus punktis 1 kirjeldatud kohtumenetluses tehtud otsuse saavad pooled erakorralist õiguskaitsevahendit kasutades edasi kaevata kohtule nagu Sąd Najwyższy (Poola kõrgeim kohus), mille otsust ei saa liikmesriigi õiguse kohaselt edasi kaevata ja mille puhul on liikmesriigi õiguse kohaselt selle kohtu organisatsiooniüksuse (kolleegium), kellel on kaebuse läbivaatamise pädevus, esimehel kohustus jagada kohtuasju kolleegiumi kohtunike vahel tähestikulises järjekorras ja otsesõnu on keelatud ühegi kohtuniku vahelejätmine, ning mille puhul kohtunike hulgas, kelle vahel kohtuasju jaotatakse, on ka isik, kelle ametisse nimetamist on taotlenud kollektiivne organisatsioon nagu Krajowa Rada Sądownictwa (riiklik kohtute nõukoda), mille koosseis on kujundatud nii, et sellesse kuuluvad kohtunikud, kes a) on valitud parlamendi koja poolt, kes hääletab kollektiivselt kandidaatide nimekirja üle, mille on koostanud parlamendi komisjon parlamendi fraktsioonide või kõnealuse koja organi esitatud kandidaatidest ettepanekute alusel, mille on esitanud kohtunike või kodanike rühmad, millest tuleneb, et valikumenetluses saad kandidaadid kolm korda saama poliitikute toetuse; b) moodustavad selle organi enamuse, mis on piisav, et võtta vastu otsuseid kohtunike ametisse nimetamise taotluste kohta ja muid liikmesriigi õiguses nõutavaid siduvaid otsuseid?
4.

Kas mõistet „majandustegevus“ direktiivi 2006/112/EÜ artikli 9 lõike 1 teise lõigu tähenduses tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab ka selliseid teenuseid, mille osutajale tasu maksmine ei ole seaduses ette nähtud kohustus ning isegi kui tasu määratakse, a) oleneb selle summa hinnangust, mis antakse igal üksikjuhul eraldi, b) igal juhul sõltub see summa teenuste saaja varalisest seisundist ning c) tasu määratakse kas kindla summana, protsendina teenusesaaja sissetulekust või vastavalt osutatud teenustele – või tuleb seda tõlgendada nii, et need teenused jäävad selle mõiste alt välja?
B.

Üldkohus rikkus õigusnorme, kui ta hindas talle esitatud tõendeid ning nendest tõenditest lähtuvalt faktilisi asjaolusid. Eeskätt eksis Üldkohus seeläbi, et ta: asus seisukohale, et ECHA oli tõendanud, et aine „võib“ avaldada tõsist mõju; jättis kindlaks tegemata, kas ECHA ka tegelikult hindas teavet samaväärse ohu kohta, ning tugines selle asemel ekslikult ECHA hinnangule, et see tingimus on täidetud; lükkas ekslikult tagasi apellandi väite, mis käsitles Euroopa Toiduohutusameti (EFSA) järelduste olulisust käesoleva juhtumi seisukohast; järeldas ekslikult, et EFSA järeldused toetavad ECHA otsust ja on sellega samasisulised, ning moonutas poolte esitatud tõendeid.
Fortischem a.s.-i 4. detsembril 2019 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kuues koda) 24. septembri 2019. aasta otsuse peale kohtuasjas T-121/15: Fortischem versus komisjon

(kohtuasi C-890/19)

(2020/C 54/43)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Fortischem a.s. (esindajad: Rechtsanwalt C. Arhold, advokaadid P. Hodál, M. Staroň)

Teised menetlusosalised: Euroopa Komisjon, AlzChem AG, varem AlzChem Trostberg GmbH, varem AlzChem Hart GmbH

Apellandi nõuded

Apellant palub Euroopa Kohtul:

— tühistada vaidlustatud kohtuotsus;

— tühistada vaidlustatud otsuse artiklid 1, 3 ja 5 (1);

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Esimene väide, et Üldkohus on rikkunud õigusnormi, kuna tõlgendas ja kohaldas vääralt ELTL artikli 107 lõiget 1, artikli 108 lõiget 2 ja määruse (EÜ) nr 659/1999 (2) artikli 14 lõiget 1, kui otsustas, et sellises asjas nagu käesolev võib tagasinõudmise otsust laiendada apellandi suhtes, isegi kui apellant on maksnud abisaaja varade eest turuhinna.

Teine väide, et Üldkohus on rikkunud õigusnormi, kui otsustas, et komisjonil puudus tõendamiskoormis seoses küsimusega, kas abi anti apellandile üle seeläbi, et varad müüdi allpool turuhinda.

Kolmas väide, et Üldkohus on rikkunud õigusnormi või on moonutanud asjaolusid, kuna jättis arvestamata mitmed (peaaegu ümberlükkamatud) oletused, et varade eest maksti turuhinda.

Neljas väide, et Üldkohus on rikkunud õigusnormi, kuna tõlgendas majandusliku järjepidevuse kindlakstegemiseks vääralt „tehingu ulatuse“ ja „tehingu majandusliku loogika“ kriteeriumide mõistet.

Viies väide, et Üldkohus on rikkunud õigusnormi, kuna möönis, et komisjon võis jõuda järeldusele, et tegemist on majandusliku järjepidevusega üksnes kahe kindlaks tehtud kriteeriumi põhjal, samas kui kõik muud kriteeriumid kõnelesid majandusliku järjepidevuse vastu.

Kuues väide, et Üldkohus on rikkunud õigusnormi, kuna tõlgendas ja kohaldas vääralt seaduse asjaomast sätet, mis keelab kollektiivse koondamise, ning hindas õiguslikult vääralt asjaolusid, kui leidis, et kollektiivse koondamise keelamine kujutas endast NCHZ jaoks eelist, olgugi et tegelikult kujutas see endast ebasoodsamat olukorda, mille tingisid suurenenud kulud ja asjaolu, et suurenenud kuludele vastava summa võrra väidetava riigiabi summat ei vähendatud.

Seitsmes väide, et Üldkohus on rikkunud õigusnormi, kuna asendas oma põhjenduse vaidlustatud otsuses sisalduva põhjendusega, kuna komisjon ei esitanud ühtki väidet ega selgitust selle kohta, kuidas kollektiivse koondamise keelamine oli NCHZ jaoks eelis.

(1) Komisjoni 15. oktoobri 2014. aasta otsus (EL) 2015/1826, riigiabi SA.33797 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP) kohta, mida Slovakkia andis äriühingule NCHZ (teatavaks tehtud numbri C(2014) 7359 all) (ELT 2015, L 269, lk 71).

(2) Nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määrus (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (EÜT 1999, L 83, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 339).
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sąd Najwyższy (Poola) 2. detsembril 2019 – FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe versus Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

(kohtuasi C-879/19)

(2020/C 54/41)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Najwyższy

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: FORMAT Urządzenia i Montaże Przemysłowe

Vastustaja: Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie

Eelotsuse küsimused

Kas nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes, muudetud nõukogu 2. detsembri määrusega nr 118/97 (1), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1992/2006 (2), artikli 14 lõike 2 esimeses lauses kasutatud mõistet „tavaliselt kahe või enama liikmesriigi territooriumil töötav isik“ tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab isikut, kes ühe ja sama töölepingu raames, mis on sõlmitud ühe ja sama tööandjaga, töötab lepinguga hõlmatud aja jooksul vähemalt kahe liikmesriigi territooriumil, mitte korraga ega paralleelselt, vaid üksteisele vahetult järgnevate paarikuiste perioodide jooksul?

(1) EÜT 1997, L 28, lk 1; ELT eriväljaanne 05/03, lk 3.

(2) ELT 2006, L 392, lk 1.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Hispaania) 20. novembril 2019 – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) versus BT

(kohtuasi C-843/19)

(2020/C 54/34)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

Vastustaja apellatsioonimenetluses: BT

Eelotsuse küsimus

Kas ühenduse õigusega on vastuolus selline liikmesriigi õigusnorm, nagu 2015. aasta sotsiaalkindlustuse üldseaduse artikli 208 lõike 1 punkt c, mis nõuab kõigilt sotsiaalkindlustuse üldskeemi liikmetelt, et vabatahtlikult ennetähtaegsele vanaduspensionile jäämiseks peab saada olev pension, mille suurus arvutatakse tavalise süsteemi kohaselt ilma minimaalsete pensionilisadeta, olema miinimumpensioniga vähemalt võrdne, kui see nõue diskrimineerib kaudselt sotsiaalkindlustuse üldskeemi naisliikmeid, kuna seda kohaldatakse suurema hulga naiste kui meeste suhtes?
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. aprilli 2014. aasta direktiiv 2014/42/EL kuriteovahendite ja kriminaaltulu arestimise ja konfiskeerimise kohta Euroopa Liidus (ELT 2014, L 127, lk 39) ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta on kohaldatavad kuriteo suhtes, mis seisneb narkootiliste ainete valdamises nende edasiandmise eesmärgil ja mille on toime pannud Bulgaaria kodanik Bulgaaria Vabariigi territooriumil, ning kui võimalik majanduslik tulu on realiseeritud samuti Bulgaaria Vabariigis ja asub seal?
b.

Üldkohus oleks pidanud asuma seisukohale, et kui tööturu osapoolte kokkuleppe sõlmisid representatiivsed tööturu osapooled ja kui see kokkulepe ei ole õigusvastane, siis on komisjonil kohustus esitada kokkuleppe tekst nõukogule, et tehtaks ELTL artikli 155 lõike 2 teise lõigu kohane otsus.
C 68/33

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Krajský soud v Brně (Tšehhi Vabariik) 4. detsembril 2019 – Tesco Stores ČR a.s. versus Ministerstvo zemědělství

(kohtuasi C-881/19)

(2020/C 68/36)

Kohtumenetluse keel: tšehhi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Krajský soud v Brně

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Tesco Stores ČR a.s.

Vastustaja: Ministerstvo zemědělství

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Parlamendi 25. oktoobri 2011. aasta määruse nr 1169/2011 (1),milles käsitletakse toidualase teabe esitamist tarbijatele ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusi (EÜ) nr 1924/2006 ja (EÜ) nr 1925/2006 ning tunnistatakse kehtetuks komisjoni direktiiv 87/250/EMÜ, nõukogu direktiiv 90/496/EMÜ, komisjoni direktiiv 1999/10/EÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/13/EÜ, komisjoni direktiivid 2002/67/EÜ ja 2008/5/EÜ ning komisjoni määrus (EÜ) nr 608/2004 VII lisa E osa punkti 2 alapunktis a ette nähtud normi tuleb tõlgendada nii, et Tšehhi Vabariigis lõpptarbijale mõeldud toidu puhul võib toote koostises Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/36/EÜ (2) inimtoiduks ettenähtud kakao- ja šokolaaditoodete kohta I lisa A osa punkti 2 alapunktis c nimetatud liitkoostisosa nimetada ilma selle koostist täpsustamata ainult siis, kui selle liitkoostisosa nimetus on esitatud täpselt vastavalt direktiivi 2000/36/EÜ I lisa tšehhikeelsele versioonile?

(1) ELT 2011, L 304, lk 18.

(2) EÜT 2000, L 197, lk 19; ELT eriväljaanne 13/25, lk 431.
2.

Kas direktiivi 2006/112/EÜ artikliga 69 on vastuolus käibemaksuseaduse artikli 103 lõige 5a, mis sätestab, et mootorikütuste ühendusesisese soetamise korral on maksukohustuslane kohustatud ilma tolliasutuse juhataja vastavasisulise teateta arvutama ja tasuma maksusummad aktsiisi tasumiseks pädeva tolliasutuse arvelduskontole: a) viie päeva jooksul alates päevast, mil need kaubad viidi asjaomases loas määratletud aktsiisikauba vastuvõtmiskohta – kui kaubad on 6. detsembri 2008. aasta aktsiisiseaduse (ustawa z dnia 6 grudnia 2008 r. o podatku akcyzowym) sätete tähenduses ühendusesiseselt soetanud registreeritud kaubasaaja, kohaldades aktsiisi peatamise korda kooskõlas aktsiisi käsitlevate sätetega; b) viie päeva jooksul pärast nende kaupade viimist maksulattu liikmesriigi territooriumilt, mis ei ole Poola territoorium; c) nende kaupade riigi territooriumil teisaldamise hetkel, kui kaupa veetakse väljaspool aktsiisi peatamise korda kooskõlas aktsiisi käsitlevate sätetega; tõlgenduse kohaselt, et eespool nimetatud summad ei ole käibemaksu vahemaksed direktiivi 2006/112/EÜ artikli 206 tähenduses?
3.

Eeldusel, et Prantsusmaa pangandusföderatsioon saab kehtetuse vastuväite abil vaidlustada Euroopa Pangandusjärelevalve 22. märtsil 2016 vastuvõetud suuniste kehtivust, siis kas Euroopa Pangandusjärelevalve on nende suuniste vastuvõtmisega ületanud volitusi, mis on talle antud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määrusega nr 1093/2010, millega asutatakse Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Pangandusjärelevalve) (1)?
2.

Kas määruse nr 561/2006 artikli 3 punkti a tuleb tõlgendada nii, et juhil on lubatud kalduda kõrvale määruse nr 3821/85 artikli 15 lõigete 2 ja 7 sätetest, mille kohaselt peab juht suutma kontrolliametnikule selle nõudmisel igal ajal esitada salvestuslehed ja kogu teabe jooksva päeva ja eelnenud 28 päeva kohta, juhul kui sõidukit on 28 päeva jooksul kasutatud sõitudeks, millest mõned kuuluvad eespool nimetatud erandit puudutavate sätete kohaldamisalasse ja teiste puhul ei ole mingil tingimusel lubatud teha erandit sõidumeeriku kasutamise kohustusest?
C 61/20

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d’État (Prantsusmaa) 10. detsembril 2019 – DQ versus Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l’Action et des Comptes publics

(kohtuasi C-903/19)

(2020/C 61/24)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’État

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: DQ

Vastustajad: Ministre de la Transition écologique et solidaire, Ministre de l’Action et des Comptes publics

Eelotsuse küsimused

Kas nõukogu 22. märtsi 2004. aasta määrusega (EÜ, Euratom) nr 723/2004 (1), muudetud Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade ja muude teenistujate teenistustingimuste (2) VIII lisa artikli 11 lõikest 1 tulenev õigus on ette nähtud üksnes nendele ametnikele ja lepingulistele töötajatele, kes asuvad pärast Euroopa Liidu institutsioonis ametniku, lepingulise või ajutise teenistujana töötamist esmakordselt liikmesriigi valitsusasutuse teenistusse, või on see hüve kättesaadav ka ametnikele ja lepingulistele teenistujatele, kes naasevad liikmesriigi valitsusasutuse teenistusse pärast töötamist Euroopa Liidu institutsioonis ning kes olid sellel perioodil arvatud reservi või võtnud puhkuse isiklikel põhjustel?

(1) Nõukogu 22. märtsi 2004. aasta määrus (EÜ, Euratom) nr 723/2004, millega muudetakse Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirju ja Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimusi (ELT 2004, L 124, lk 1; ELT eriväljaanne 01/02, lk 130).

(2) Nõukogu 29. veebruari 1968. aasta määrus (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjad ja muude teenistujate teenistustingimused ning komisjoni ametnike suhtes ajutiselt kohaldatavad erimeetmed (personalieeskirjad) (ELT 1968, L 56, lk 1; ELT eriväljaanne 01/02, lk 5).