ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (esimene koda) 5. detsembri 2019. aasta otsus (Tribunal de première instance de Namuri eelotsusetaotlus - Belgia) – Ordre des avocats du barreau de Dinant versus JN

(kohtuasi C-421/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EL) nr 1215/2012 - Kohtualluvus ning kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades - Artikli 7 punkti 1 alapunkt a - Valikuline kohtualluvus lepinguid puudutavates asjades - Mõiste „lepinguid puudutavad asjad“ - Nõue maksta advokatuurile advokaadi poolt tasumisele kuuluvat iga-aastast liikmemaksu)

(2020/C 36/10)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal de première instance de Namur

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Ordre des avocats du barreau de Dinant

Kostja: JN

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 1 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et vaidlus, mis puudutab advokaadi kohustust maksta sellele advokatuurile, mille liige ta on, tema poolt tasumisele kuuluvaid iga-aastaseid liikmemakse, kuulub nimetatud määruse kohaldamisalasse ainult siis, kui sellelt advokaadilt kõnealuse kohustuse täitmist nõudes ei kasuta see advokatuur kohaldatava riigisisese õiguse alusel avaliku võimu volitusi, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

Määruse nr 1215/2012 artikli 7 punkti 1 alapunkti a tuleb tõlgendada nii, et hagi, millega advokatuur palub, et ühelt tema liikmelt mõistetaks välja selle liikme poolt advokatuurile tasumisele kuuluvad iga-aastased liikmemaksud, mis on peamiselt mõeldud selliste teenuste nagu kindlustusteenused finantseerimiseks, tuleb käsitada selle sätte tähenduses „lepinguid puudutavates asjades“ esitatud hagina osas, milles need liikmemaksud kujutavad endast vastutasu selle advokatuuri poolt oma liikmetele tehtavate soorituste eest ja asjasse puutuv liige on nendes sooritustes vabatahtlikult kokku leppinud, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

(1) ELT C 301, 27.8.2018.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 3. detsembri 2019. aasta otsus (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio eelotsusetaotlus - Itaalia) – Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo versus Banca d’Italia

(kohtuasi C-414/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 2014/59/EL - Pangandusliit - Krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamine ja kriisilahendus - Aastased osamaksed - Arvutamine - Määrus (EL) nr 806/2014 - Rakendusmäärus (EL) 2015/81 - Ühtne menetlus krediidiasutuste ja investeerimisühingute kriisilahenduseks - Haldusmenetlus, milles osalevad riiklikud ametiasutused ja liidu organ - Ühtse Kriisilahendusnõukogu ainupädevus otsuste tegemiseks - Menetlus liikmesriigi kohtutes - Liidu kohtusse õigeaegselt hagi esitamata jätmine - Delegeeritud määrus (EL) 2015/63 - Osamaksete arvutamisel teatud kohustuste väljaarvamine - Mitme panga vahelised vastastikused seosed)

(2020/C 36/09)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo

Vastustaja: Banca d’Italia

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiivi 2014/59/EL, millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse õigusraamistik ning muudetakse nõukogu direktiivi 82/891/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2001/24/EÜ, 2002/47/EÜ, 2004/25/EÜ, 2005/56/EÜ, 2007/36/EÜ, 2011/35/EL, 2012/30/EL ja 2013/36/EL ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruseid (EL) nr 1093/2010 ja (EL) nr 648/2012, artikli 103 lõiget 2 ja komisjoni 21. oktoobri 2014. aasta delegeeritud määruse (EL) 2015/63, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/59/EL seoses kriisilahendusrahastutesse tehtavate ex-ante-osamaksetega, artikli 5 lõike 1 punkte a ja f tuleb tõlgendada nii, et teise astme panga ja sellise ühenduse liikmete, mille see pank moodustab koos ühistupankadega, kellele ta osutab erinevaid teenuseid, kuid keda ta ei kontrolli, vahelistest tehingutest tulenevaid kohustusi, mis ei hõlma laene, mis on antud konkurentsivabal mittetulunduslikul alusel, et edendada liikmesriigis keskvalitsuse või piirkondliku valitsuse avaliku poliitika eesmärke, ei arvata artikli 103 lõikes 2 osutatud riiklikusse kriisilahendusfondi tasutavate osamaksete arvutamisel välja.

(1) ELT C 311, 3.9.2018.
2.

Raamotsuse 2005/214, muudetud raamotsusega 2009/299, artikli 20 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et täidesaatva liikmesriigi pädev asutus võib keelduda sellise otsuse tunnustamisest ja täitmisest, millega on määratud liikluseeskirjade rikkumise eest rahaline sanktsioon, kui selline sanktsioon on otsuse teinud liikmesriigis kehtivast vastutuse eeldusest lähtudes määratud isikule, kelle nimele on asjaomane sõiduk registreeritud, tingimusel et selle eelduse saab ümber lükata.
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 28. novembri 2019. aasta otsus (Sąd Okręgowy w Warszawie, XXIII Wydział Gospodarczy Odwoławczy eelotsusetaotlus – Poola) – KROL – Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., sp.k. versus Porr S.A.

(kohtuasi C-722/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Hilinenud maksmisega võitlemine äritehingute puhul - Direktiiv 2000/35/EÜ - Artikkel 1 ja artikli 6 lõige 3 - Kohaldamisala - Liikmesriigi õigusnormid - Euroopa Liidu struktuurifondidest ja Ühtekuuluvusfondist rahastatavad äritehingud - Välistamine)

(2020/C 36/18)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Okręgowy w Warszawie, XXIII Wydział Gospodarczy Odwoławczy

Põhikohtuasja pooled

Hageja: KROL – Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., sp.k.

Kostja: Porr S.A.

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/35/EÜ hilinenud maksmisega võitlemise kohta äritehingute puhul artiklit 1 ja artikli 6 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, mis on kõne all põhikohtuasjas ja milles on ette nähtud, et äritehingute puhul, mida täielikult või osaliselt rahastatakse Euroopa Liidu struktuurifondidest ja Ühtekuuluvusfondist pärit vahenditest, on välistatud nimetatud direktiivis ette nähtud hüvitise saamine hilinenud makse eest.

(1) ELT C 164, 13.5.2019.
1.

Sellist liikmesriigi õigusnormi, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis võtab sõna-sõnalt üle Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määruse (EÜ) nr 561/2006, mis käsitleb teatavate autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide ühtlustamist ja millega muudetakse nõukogu määrusi (EMÜ) nr 3821/85 ja (EÜ) nr 2135/98 ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 3820/85 (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. veebruari 2014. aasta määrusega (EL) nr 165/2014), artikli 13 lõike 1 punkti d osas, milles seda kohaldatakse sõidukitele, mille lubatud täismass on üle 2,8 tonni, kuid alla 3,5 tonni, ja mis seetõttu ei kuulu määruse nr 561/2006, mida on muudetud määrusega nr 165/2014, kohaldamisalasse, tuleb tõlgendada eranditult liidu õiguse alusel, nii nagu Euroopa Kohus on seda tõlgendanud, kui need sätted on selliste sõidukite suhtes riigisisese õigusega vahetult ja tingimusteta kohaldatavaks muudetud.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 21. novembri 2019. aasta otsus (Högsta domstoleni eelotsusetaotlus – Rootsi) – CeDe Group AB versus KAN Sp. z o.o. (pankrotis)

(kohtuasi C-198/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Määrus (EÜ) nr 1346/2000 - Artiklid 4 ja 6 - Maksejõuetusmenetlus - Kohaldatav õigus - Euroopa maksekäsu menetlus - Lepingulise võlgnevuse tasumata jätmine enne maksejõuetuks muutumist - Tasaarvestamise nõue, mis põhineb enne maksejõuetust tekkinud lepingulisel võlgnevusel)

(2020/C 27/03)

Kohtumenetluse keel: rootsi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Högsta domstolen

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: CeDe Group AB

Vastustaja: KAN Sp. z o.o. (pankrotis)

Resolutsioon

Nõukogu 29. mai 2000. aasta määruse (EÜ) nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta, mida on muudetud nõukogu 24. juuli 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 788/2008, artiklit 4 tuleb tõlgendada nii, et see säte ei kuulu kohaldamisele hagi suhtes, mille on esitanud esimeses liikmesriigis asuva maksejõuetu äriühingu pankrotihaldur teises liikmesriigis asuva lepingupooleks oleva äriühingu vastu ning milles nõutakse tasumist kauba eest, mis tarniti enne esimese äriühingu maksejõuetusmenetluse algatamist sõlmitud lepingu alusel.

(1) ELT C 190, 4.6.2018.
—

sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid – nagu neid on tõlgendanud ja kohaldanud pädevad liikmesriigi kohtud –, mis näevad ette, et suhkrusektoris alusetult makstud toodangumaksude hüvitamise taotlemisele kohaldatav aegumistähtaeg möödub enne selle määruse jõustumist, mis muudab praktiliselt võimatuks kasutada liidu õiguskorraga neile ettevõtjatele antud õigust nõuda nimetatud määruses käsitletud turustusaastate eest hüvitist.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 19. detsembri 2019. aasta otsus (Bayerischer Verwaltungsgerichtshofi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Deutsche Umwelthilfe eV versus Freistaat Bayern

(kohtuasi C-752/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Keskkond - Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 6, artikli 47 esimene lõik ja artikli 52 lõige 1 - Direktiiv 2008/50/EÜ - Õhusaaste - Välisõhu kvaliteet - Õhukvaliteedi kava - Lämmastikdioksiidi piirtasemed - Kohustus võtta asjakohased meetmed, et tagada minimaalne saavutamata jätmise ajavahemik - Liikmesriigi kohtute kohustus võtta kõik vajalikud meetmed - Piirkonnavalitsuse keeldumine täita kohtu ettekirjutust - Asjaomase piirkonna kõrgete poliitiliste esindajate või tippametnike arestimise kavatsus - Tõhus kohtulik kaitse - Õigus isikuvabadusele - Õiguslik alus - Proportsionaalsus)

(2020/C 61/20)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Määruskaebuse esitaja: Deutsche Umwelthilfe eV

Vastustaja: Freistaat Bayern

Resolutsioon

Liidu õigust, eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et olukorras, mida iseloomustab liikmesriigi ametiasutuse jätkuv keeldumine täita kohtulahendit, millega talle on tehtud ettekirjutus täita liidu õigusest, eeskätt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2008. aasta direktiivist 2008/50/EÜ välisõhu kvaliteedi ja Euroopa õhu puhtamaks muutmise kohta tulenev selge, täpne ja tingimusteta kohustus, peab pädev liikmesriigi kohus avaliku võimu teostavate ametnike suhtes kohaldama aresti, kui riigisiseses õiguses on aresti kohaldamiseks olemas õiguslik alus, mis on piisavalt kättesaadav ja täpne ning kohaldamise seisukohast ettenähtav, ning tingimusel, et põhiõiguste harta artikliga 6 tagatud õiguse isikuvabadusele sellisest arestist tulenev piirang vastab harta artikli 52 lõikes 1 selle kohta ette nähtud muudele tingimustele. Kui aga selline õiguslik alus riigisiseses õiguses puudub, ei volita liidu õigus seda kohut niisugust meedet kohaldama.

(1) ELT C 54, 11.2.2019.
C 61/13

ET

Euroopa Kohtu (neljas koda) 19. detsembri 2019. aasta otsus (Oberster Gerichtshofi eelotsusetaotlus - Austria) – GN, kelle seaduslik esindaja on HM versus ZU, Niki Luftfahrt GmbH likvideerija

(kohtuasi C-532/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Lennutransport - Montréali konventsioon - Artikli 17 lõige 1 - Lennuettevõtja vastutus õnnetusjuhtumi puhul - Mõiste „õnnetus“ - Õhus olev lennuk - Istme küljes olevale klapplauale asetatud kohvitopsi ümberminek - Reisijale tekitatud kehavigastused)

(2020/C 61/14)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberster Gerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: GN, kelle seaduslik esindaja on HM

Kostja: ZU, Niki Luftfahrt GmbH likvideerija

Resolutsioon

Rahvusvahelise õhuveo nõuete ühtlustamise konventsiooni, mis sõlmiti Montréalis 28. mail 1999, kirjutati Euroopa Ühenduse poolt alla 9. detsembril 1999, kiideti tema nimel heaks nõukogu 5. aprilli 2001. aasta otsusega 2001/539/EÜ, artikli 17 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „õnnetus“ selle sätte tähenduses hõlmab kõiki õhusõiduki pardal aset leidvaid olukordi, milles reisijate teenindamisel kasutatud ese põhjustab reisijale kehavigastuse, ilma et oleks vaja uurida, kas need olukorrad tingis õhuveole iseloomulik risk.

(1) ELT C 427, 26.11.2018.
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 19. detsembri 2019. aasta otsus (Tribunal de première instance francophone de Bruxelles’i eelotsusetaotlus - Belgia) – Brussels Securities SA versus État belge

(kohtuasi C-389/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Eri liikmesriikide emaettevõtjate ja tütarettevõtjate suhtes kohaldatav ühine maksustamissüsteem - Direktiiv 90/435/EMÜ - Topeltmaksustamise vältimine - Artikli 4 lõike 1 esimene taane - Saadud kasumi maksustamise keeld - Tütarettevõtja poolt makstud dividendi arvamine emaettevõtja maksustatava väärtuse hulka - Dividendi mahaarvamine emaettevõtja maksustatavast väärtusest ja ülejäägi edasikandmine järgmistesse maksustamisaastatesse ilma ajalise piiranguta - Kasumilt tehtavate mahaarvamiste järjekord - Maksusoodustuse kaotamine)

(2020/C 61/08)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Brussels Securities SA

Vastustaja: État belge

Resolutsioon

Nõukogu 23. juuli 1990. aasta direktiivi 90/435/EMÜ eri liikmesriikide emaettevõtjate ja tütarettevõtjate suhtes kohaldatava ühise maksustamissüsteemi kohta (muudetud nõukogu 22. detsembri 2003. aasta direktiiviga 2003/123/EÜ) artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette, et dividendid, mille emaettevõtja saab oma tütarettevõtjalt, tuleb kõigepealt arvata emaettevõtja maksustatava väärtuse hulka ja seejärel saab need arvata nende summast 95 % ulatuses maha ning ülejäägi võib ilma ajalise piiranguta kanda edasi järgmistesse majandusaastatesse, võttes arvesse, et kõnealune mahaarvamine tuleb teha enne ühte teist mahaarvamist, mille edasikandmine on ajaliselt piiratud.

(1) ELT C 294, 20.8.2018.
2.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2011. aasta määruse (EL) nr 492/2011 töötajate liikumisvabaduse kohta liidu piires artikli 7 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, millega on seda liikmesriiki või selle õiguseellasi rahvusvahelistel spordivõistlustel esindanud teatud tippsportlaste jaoks ettenähtud hüvitise saamise tingimuseks seatud muu hulgas see, et taotlejal on selle liikmesriigi kodakondsus.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 19. detsembri 2019. aasta otsus (Verwaltungsgerichtshofi eelotsusetaotlus – Austria) – Michael Dobersberger versus Magistrat der Stadt Wien

(kohtuasi C-16/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - ELTL artiklid 56 ja 57 - Teenuste osutamise vabadus - Direktiiv 96/71/EÜ - Kohaldatavus - Artikli 1 lõike 3 punkt a - Töötajate lähetamine seoses teenuste osutamisega - Teenuste osutamine rahvusvahelistes rongides - Riigisisesed õigusnormid, millega kehtestatakse halduskohustused seoses töötajate lähetamisega)

(2020/C 61/02)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Verwaltungsgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: Michael Dobersberger

Menetluses osales: Magistrat der Stadt Wien

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 1996. aasta direktiivi 96/71/EÜ töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega artikli 1 lõike 3 punkti a tuleb tõlgendada nii, et see ei hõlma lepingu raames, mille on sõlminud ühes liikmesriigis asuv ettevõtja teises liikmesriigis asuva ettevõtjaga, kes on lepinguliselt seotud samas liikmesriigis asuva raudtee-ettevõtjaga, vaguniteenindust, puhastusteenuseid või reisijate toitlustamist, mida osutavad esimesena nimetatud ettevõtja töötajad või tema käsutusse samuti esimeses liikmesriigis asuva ettevõtja poolt antud töötajad rahvusvahelistes rongides, mis sõidavad läbi teise liikmesriigi, kui need töötajad teevad olulise osa nende teenuste osutamisega seotud tööst esimese liikmesriigi territooriumil, kus nad alustavad või lõpetavad oma töö.

(1) ELT C 123, 9.4.2018.
2.

Määruse nr 2100/94 artikli 13 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et taimesordi vilju, mida ei saa kasutada paljundusmaterjalina, ei saa käsitada nii, et need on selle sätte tähenduses saadud taimesordi „koostisosade ilma loata kasutamisel“, kui neid sordi koostisosi on paljundanud ja müünud põllumajandusettevõtjale teatav puukool taimesordi ühenduse sordikaitse taotluse avaldamise ja selle kaitse alla võtmise vahelisel ajal. Kui pärast sellise kaitse alla võtmist on nimetatud koostisosi paljundatud ja müüdud ilma selle kaitse alla võetud sordi omaniku nõusolekuta, võib sordiomanik tugineda õigusele, mis on talle ette nähtud asjaomase määruse artikli 13 lõike 2 punktis a ja lõikes 3 seoses nimetatud viljadega, välja arvatud juhul, kui tal on olnud piisavat võimalust nimetatud sordi koostisosadega seotud õigust kasutada.
2.

Direktiivi 2008/94 artiklit 8 tuleb tõlgendada nii, et endisele töötajale makstava tööandjapensioni vähendamist endise tööandja maksejõuetuse tõttu tuleb lugeda ilmselgelt ebaproportsionaalseks, olgugi et puudutatud isik saab kätte vähemalt poole hüvitisest, millele tal on õigus omandatud pensioniõiguste alusel, kui see endine töötaja juba elab või peaks selle vähendamise tõttu elama allpool Eurostati kehtestatud asjaomase liikmesriigi vaesusriski piiri.
2.

Direktiivi 2003/86 artikli 6 lõikeid 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisene praktika, mille kohaselt võivad pädevad asutused avaliku korra kaalutlustel esiteks jätta direktiivil põhineva riiki sisenemise ja riigis elamise taotluse rahuldamata, kui isiku suhtes on tehtud süüdimõistev kohtuotsus tema varasema viibimise ajal asjaomase liikmesriigi territooriumil, ning teiseks tühistada direktiivil põhineva elamisloa või keelduda selle pikendamisest, kui taotlejale mõistetud karistus on riigis elamise kestust arvestades piisavalt range, tingimusel et seda praktikat kohaldatakse ainult juhul, kui süüdimõistva kohtuotsuseni viinud kuritegu on piisavalt raske, et anda alust tuvastamiseks, et on vaja välistada selle taotleja viibimine riigis, ning tingimusel et pädevad asutused viivad läbi sama direktiivi artiklis 17 ette nähtud individuaalse hindamise, mille kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 11. detsembri 2019. aasta otsus (Tribunalul București eelotsusetaotlus - Rumeenia) – TK versus Asociația de Proprietari bloc M5A-ScaraA

(kohtuasi C-708/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Füüsiliste isikute kaitse isikuandmete töötlemisel - Euroopa Liidu põhiõiguste harta - Artiklid 7 ja 8 - Direktiiv 95/46/EÜ - Artikli 6 lõike 1 punkt c ja artikli 7 punkt f - Isikuandmete töötlemise seaduslikkus - Liikmesriigi õigusnormid, mis lubavad, selleks et tagada inimeste, vara ja varaliste väärtuste turvalisus ja kaitse ning viia ellu õigustatud huve, videovalvesüsteemi kasutamist andmesubjekti nõusolekuta - Videovalvesüsteemi paigaldamine elumajana kasutatava kortermaja ühiskasutuses olevatesse ruumidesse)

(2020/C 54/10)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunalul București

Põhikohtuasja pooled

Hageja: TK

Kostja: Asociația de Proprietari bloc M5A-ScaraA

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta artikli 6 lõike 1 punkti c ja artikli 7 punkti f koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 7 ja 8 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis lubavad sellise videovalvesüsteemi paigaldamist nagu põhikohtuasjas kõne all olev süsteem, mis on andmesubjektide nõusolekuta installeeritud elumajana kasutatava kortermaja ühiskasutuses olevatesse ruumidesse, et viia ellu inimeste ja vara turvalisuse ja kaitse tagamise õigustatud huvi, kui kõnealuse videovalvesüsteemi vahendusel toimuv isikuandmete töötlemine vastab artikli 7 punktis f ette nähtud tingimustele – seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

(1) ELT C 65, 18.2.2019.
Euroopa Kohtu (viies koda) 12. detsembri 2019. aasta otsus (Oberster Gerichtshofi eelotsusetaotlus - Austria) – Otis GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Kone AG,Thyssenkrupp Aufzüge GmbH versus Land Oberösterreich jt

(kohtuasi C-435/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - ELTL artikkel 101 - Kartellikokkuleppega tekitatud kahju hüvitamine - Nende isikute õigus kahju hüvitisele, kes ei tegutse müüjate või ostjatena kartellikokkuleppega hõlmatud turul - Kahju, mis tekkis avalik-õiguslikule isikule, kes andis soodustingimustel laene kartellikokkuleppega hõlmatud kaupade ostmiseks)

(2020/C 54/07)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberster Gerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Kostjad ja kassatsioonikohtule kaebuse esitajad: Otis GmbH, Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Kone AG, Thyssenkrupp Aufzüge GmbH

Hagejad ja vastustajad kassatsioonikohtu menetluses: Land Oberösterreich, Gemeinnützige Wohnungsgenossenschaft „Lebensräume“ eingetragene GmbH, EBS Wohnungsgesellschaft mbH, WAG Wohnungsanlagen GmbH, WSG Gemeinnützige Wohn- und Siedlergemeinschaft reg.GmbH, Neue Heimat Oberösterreich Gemeinnützige Wohnungs- und SiedlungsgesmbH, BRW Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft „Baureform Wohnstätte“ eingetragene Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft „Familie“ eingetragene Gen.m.b.H., VLW Vereinigte Linzer Wohnungsgenossenschaften Gemeinnützige GmbH, Gemeinnützige Steyrer Wohn- und Siedlungs Genossenschaft „Styria“ reg.Gen.m.b.H., Innviertler Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft reg.Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft der Stadt Steyr GmbH, Gemeinnützige Industrie-Wohnungsaktiengesellschaft, Gemeinnützige Siedlungsgesellschaft m.b.H. für den Bezirk Vöcklabruck, GEWOG Neues Heim Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft m.b.H.

Resolutsioon

ELTL artiklit 101 tuleb tõlgendada nii, et isikud, kes ei tegutse müüjate või ostjatena kartellikokkuleppega hõlmatud turul, vaid kes andsid tugilaenude vormis toetusi nimetatud turul müüdavate toodete ostjatele, võivad nõuda, et nimetatud kartellikokkuleppes osalenud ettevõtjad hüvitaks kahju, mis neile tekkis asjaolu tõttu, et need toetused olid suuremad kui need, mis oleks olnud kartellikokkuleppe puudumise korral, ning need isikud ei saanud kasutada seda summade vahet muul tulusamal eesmärgil.

(1) ELT C 352, 1.10.2018.
—

teiseks, samuti pagulaste erilist olukorda arvestades ja pärast seda, kui kõiki tähtsust omavaid asjaolusid arvesse võttes on läbi viidud individuaalne hindamine, saab tuvastada, et puudutatud isiku materiaalse toetuse tagab tegelikult pagulane või et pagulane näib olevat see pereliige, kes on kõige enam võimeline tagama vajaliku materiaalse toetuse.
2.

Määruse nr 1198/2006 artikli 55 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et summat, mille kohta on Euroopa Kalandusfondilt toetuse saajale esitatud arve, mille toetusesaaja on tasunud, võib pidada kuluks, mille eest on selle sätte tähenduses tegelikult makstud, isegi siis, kui kolmas isik, kes selle summa kohta arve esitas, on toetust saanud projekti samuti rahastanud – kas tasaarvestades selle toetusesaaja nõude asjaomase kolmanda isiku nõudega, mis tekkis sellest, et see isik oli võtnud rahastamiskohustuse, või siis eraldi arvet väljastades –, tingimusel et asjaomane rahastus on nõuetekohaselt tõendatud maksekviitungitega või samaväärse tõendusjõuga raamatupidamisdokumentidega, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.