Kohtuasi C‑612/13 P

ClientEarth

versus

Euroopa Komisjon

„Apellatsioonkaebus — Õigus tutvuda Euroopa Liidu institutsioonide dokumentidega — Määrus (EÜ) nr 1049/2001 — Artikli 4 lõike 2 kolmas taane — Keskkonnainfo — Århusi konventsioon — Artikli 4 lõiked 1 ja 4 — Dokumentidega tutvumise õiguse erand — Uurimise eesmärki kaitsev erand — Keskkonnavaldkonna direktiivide ülevõtmist käsitlevad vastavusanalüüsid, mille Euroopa Komisjoni palvel koostas üks ettevõtja — Dokumendiga tutvumise osaline keelamine”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (teine koda), 16. juuli 2015

ELTL artikli 216 lõike 2 kohaselt seovad liidu sõlmitud rahvusvahelised lepingud liidu institutsioone ja on seega ülimuslikud institutsioonide aktide suhtes. Sellest tuleneb, et liidu õigusakti vastuolu niisuguste rahvusvahelise õiguse normidega võib mõjutada selle akti kehtivust. Siiski võib liidu kohus liidu õigusakti vastuolu rahvusvahelise lepingu normidega, mille osaline liit on, kontrollida ainult esiteks tingimusel, et lepingu laad ja ülesehitus seda ei välista, ning teiseks tingimusel, et need sätted on oma sisu poolest tingimusteta ja piisavalt täpsed. Mis puudutab Århusi konventsiooni keskkonnainfo kättesaadavuse, keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise kohta, siis ei artikli 4 lõike 4 esimese lõigu punkti c viidet kriminaal‑ või distsiplinaaruurimisele ega selle konventsiooni artikli 4 lõike 4 teises lõigus toodud kohustust, mille kohaselt nendest sätetest esimeses välja toodud juurdepääsu keelamise põhjendusi tuleb tõlgendada kitsendavalt, ei saa mõista nii, et see paneb liidu seadusandjale täpse kohustuse. Seda enam ei saa nendest sätetest järeldada keeldu sisustada mõiste „uurimine” tähenduses, mis võtab arvesse liidu eripära, eelkõige komisjoni ülesannet uurida võimalikke rikkumisi, mille on toime pannud liikmesriigid, kes kahjustavad aluslepingute ja nende alusel vastu võetud liidu õigusnormide õiget kohaldamist. Järelikult ei saa hageja tugineda Århusi konventsiooni artikli 4 lõigetele 1 ja 4, et hinnata määruse nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele artikli 4 lõike 2 kolmanda taande õiguspärasust. Pealegi on mõistagi tõsi, et juhul, kui liit soovis rakendada Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) raames sõlmitud lepingutes võetud erikohustust, või olukorras, kus liidu õigusakt viitab selgelt nende lepingute konkreetsetele sätetele, lasub Euroopa Kohtul kohustus kontrollida asjaomase liidu akti õiguspärasust WTO eeskirjade suhtes. Määrus nr 1049/2001 ja konkreetselt selle artikli 4 lõike 2 kolmas taane ei viita siiski sõnaselgelt Århusi konventsioonile ning ei rakenda sellest konventsioonist tulenevat erikohustust. Järelikult ei ole põhimõte kontrollida asjaomase liidu akti õiguspärasust WTO eeskirjade suhtes igal juhul asjakohane. (vt punktid 33–37, 42 ja 43)

Kohtupraktikast ei nähtu kuidagi, et „uurimine” määruse nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele artikli 4 lõike 2 kolmanda taande tähenduses eeldab komisjoni kolleegiumina tehtud ametliku otsuse olemasolu. Mis puudutab vastavusanalüüse, mis koostati komisjoni palvel ja tema arvel, pärast seda, kui oli möödunud ühe rühma liidu direktiivide ülevõtmise tähtaeg, konkreetse eesmärgiga kontrollida nende erinevate direktiivi ülevõtmise protsessi teatud hulgas liikmesriikides, on sellised vastavusanalüüsid osa komisjoni vahenditest, mis tal on temale ELL artikliga 17 pandud kohustuse raames teostada järelevalvet liidu õiguse kohaldamise üle Euroopa Kohtu kontrolli all, selleks et tuvastada liikmesriikide võimalikke rikkumisi asjaomaste direktiivide ülevõtmise kohustusest ja otsustada vajaduse korral alustada liikmesriigi kohustuste rikkumise menetlust liikmesriikide suhtes, kes on tema arvates toime pannud liidu õiguse rikkumise. Vastavusanalüüsid on seega hõlmatud mõistega „uurimine” määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 kolmanda taande tähenduses. Pealegi asjaolu, et komisjon usaldas selliste vastavusanalüüside koostamise pigem välisele teenusepakkujale kui oma talitustele ning et need vastavusanalüüsid ei väljenda institutsiooni seisukohta ega too kaasa tema vastutust, ei tähenda, et komisjon, kui ta tellis selliste analüüside koostamise, oleks taotlenud muud eesmärki, kui saada tänu nendele uurimisvahenditele põhjalikku teavet teatud liikmesriikide õigusaktide kooskõla kohta liidu keskkonnaõigusega, mis võimaldaks tal tuvastada võimalikke keskkonnaõiguse rikkumisi ja vajaduse korral alustada rikkumise toime pannud liikmesriigi vastu liikmesriigi kohustuste rikkumise menetlust. (vt punktid 60–63)

Niisugusele dokumendile juurdepääsu keelamise õigustamiseks, mille avalikustamist taotleti määruse nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele alusel, võib asjaomane liidu institutsioon sellega seoses tugineda teatud liiki dokumentidele kohaldatavatele üldistele eeldustele, kuna sama laadi dokumentide avalikustamise taotluste suhtes saab kohaldada sarnaseid üldist laadi kaalutlusi. Mis puudutab taotlust tutvuda vastavusanalüüsidega, mis koostati komisjoni arvel ühe rühma liidu direktiivide ülevõtmise kohta, siis kuna nende vastavusanalüüsidega tutvumisega võimaldamisest keeldumise otsuse tegemisel kuupäeval oli komisjon juba liikmesriigile adresseerinud märgukirja ELTL artikli 258 esimese lõigu alusel, ning mis järelikult olid lisatud liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse kohtueelse faasiga seotud toimikusse, on komisjonil õigus leida, et vastavusanalüüside tervikuna avalikustamisel oleks olnud oht mõjutada selle menetlusfaasi olemust ja kulgu, tehes keeruliseks komisjoni ja selle liikmesriigi vahelise läbirääkimiste protsessi ja kohtuvälise kokkuleppe saavutamise, et oleks võimalik etteheidetud rikkumine lõpetada ilma, et oleks olnud vaja olnud kasutada selle menetluse kohtulikku faasi. Seega oli põhjendatud komisjoni arvamus, et selline tervikuna avalikustamine oleks kahjustanud uurimise eesmärgi kaitset määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 kolmanda taande tähenduses. Asjaolu, et kõnealused vastavusanalüüsid koostas ettevõtja väljastpoolt ning et need ei väljenda komisjoni seisukohta, ei sea seda analüüsi kahtluse alla. Seevastu on erinev olukord nende vastavusanalüüsidega seoses, mille tulemusel ei olnud nendega tutvumisega võimaldamisest keeldumise otsuse tegemise kuupäeval komisjon asjaomasele liikmesriigile märgukirja saatnud ELTL artikli 258 esimese lõigu alusel ning mille puhul on sel kuupäeval seega ebaselge, et nende põhjal algatatakse selle liikmesriigi vastu liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse kohtueelne faas. Nimelt kõikidest kohtuasjades, milles üldist eeldust tunnistati, puudutas asjaomane dokumentidega tutvumise keelamine rühma dokumente, mis olid selgelt piiritletud sellega, et need ühiselt kuulusid poolelioleva haldus‑ või kohtumenetluse toimikusse. Neil asjaoludel ei või komisjon õiguspäraselt laiendada konfidentsiaalsuse eelduse ulatust sellistele vastavusanalüüsidele. Nimelt on selline arutluskäik vastuolus sellise eelduse kitsa tõlgendamise ja kohaldamise nõudega, kusjuures taoline eeldus kujutab endast tegelikult erandit asjaomase institutsiooni kohustusest konkreetselt ja tegelikult analüüsida iga dokumenti, millega tutvumise taotlus on esitatud ning üldisemalt põhimõttest, et üldsusel on võimalikult laiaulatuslik juurdepääs liidu institutsioonide dokumentidele. (vt punktid 68, 69, 72, 73, 78–81)