ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Esimene väide, et komisjon on rikkunud ELTL artikli 107 lõiget 1, kuna ta leidis, et väidetav abimeede annab valikulise eelise a) äriühingutele, kes kasutavad väikese riskiga kvalifitseeruvate laenusuhete puhul 75 % maksuvabastust, kuna komisjon on: — võrdlussüsteemina vääralt määratlenud Ühendkuningriigi välismaiseid kontrollitavaid äriühinguid käsitlevaid eeskirju ja rikkunud õigusnormi, kui leidis, et 75 %-line maksuvabastus kujutab endast erandit võrdlussüsteemist, seetõttu, et: (i) erandi tuvastamine põhineb ekslikult seadusandlikul meetodil; (ii) võtmetöötajate funktsioonide kriteerium ei ole Ühendkuningriigi välismaiseid kontrollitavaid äriühinguid käsitlevate eeskirjade puhul keskne kriteerium; ja (iii) kvalifitseeruvad ja mittekvalifitseeruvad laenusuhted ei ole samas õiguslikus ja faktilises olukorras, ning igal juhul on ta rikkunud õigusnormi kui kohaldas analoogia alusel nõukogu direktiivi (EL) 2016/1164 (1) tingimusi või tugines neile põhjendamatult. — hinnanud vääralt asjaolusid ja rikkunud õigusnormi, kui järeldas, et 75 %-line maksuvabastus ei ole põhjendatud maksusüsteemi olemuse ja üldise ülesehitusega samamoodi nagu kontsernisisese rahastamise maksuvabastus, mida kohaldatakse kauplemisega mitteseotud finantstulule, mis kuulub Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 (2010. aasta maksuseadus (rahvusvahelised ja muud sätted)) paragrahvi 371EC (Ühendkuningriigist pärinevad kapitaliinvesteeringud) kohaldamisalasse. b) Äriühingutele, mis kasutavad vastavusse viidud intresside ja kvalifitseeruvate ressursside maksuvabastusi, kuna ta on — võrdlussüsteemina vääralt määratlenud Ühendkuningriigi välismaiseid kontrollitavaid äriühinguid käsitlevaid eeskirju ja rikkunud õigusnormi, kui leidis, et vastavusse viidud intresside ja kvalifitseeruvate ressursside maksuvabastused kujutavad endast erandit maksu võrdlussüsteemist, seetõttu, et: (i) erandi tuvastamine põhineb ekslikul seadusandlikul meetodil ja võtmetöötajate funktsioonide kriteerium ei ole Ühendkuningriigi välismaiseid kontrollitavaid äriühinguid käsitlevate eeskirjade puhul keskne kriteerium; (ii) maksumaksjad, kes kvalifitseeruvad vastavusse viidud intresside ja kvalifitseeruvate ressursside maksuvabastuste saamiseks, ei ole samasuguses faktilises ja õiguslikus olukorras nende maksumaksjatega, kes selliselt ei kvalifitseeru. — hinnanud vääralt asjaolusid ja rikkunud õigusnormi, kui järeldas, et vastavusse viidud intresside ja kvalifitseeruvate ressursside maksuvabastused ei ole põhjendatud maksusüsteemi olemuse ja üldise ülesehitusega.
—

Sellega seoses väidavad hagejad, et komisjon on valesti hinnanud ELTL artikli 101 rikkumise kohta esitatud tõendeid, kuna ta järeldas, et ei ole tõenäoline, et PLP programm („Patent Licencing Program“) ja ristkontsessioonilepingud Philipsi, Osrami ja Zumtobeli vahel kujutaks endast selle artikli tähenduses kokkulepet või kooskõlastatud tegevust, nõustudes ilma kontrollimata, et see tegevus on ühepoolne (mis tähendas järelikult sellegipoolest ELTL artikli 102 rikkumise tunnistamist), ja ei võtnud arvesse, et seevastu ka ühepoolselt koostatud leping, nagu siin käsitletud, võib kujutada endast keelatud kokkulepet. Lisaks ei saanud kaebuse esitanud ühendustelt oodata, et nad tõendaks tegelikku kahju tarnijate turule, kuna piisas selles, et nad esitaks asjaolusid, mille põhjal komisjon oleks saanud ja pidanud läbi viia põhjalikuma analüüsi.
1.

Esimene väide, et rikutud on ELTL artiklit 266, kuna vaidlustatud otsus ei ole kohtuasjas T-433/17 Dehousse vs. Euroopa Liidu Kohus tehtud otsuse täitmiseks vajalik meede.
—

Esimene väide, et komisjon rikkus õigusnorme ja tegi faktivigu, kui ta tuvastas prima facie rikkumise, kuna (a) komisjoni tõlgendas vääralt nende lepingute sätteid, mille Broadcom oli sõlminud kuue kliendiga (edaspidi „lepingud“), (b) komisjon tegi järelduse, et puudus vajadus uurida lepingute võimalikku mõju konkurentsile, (c) komisjon hindas ebapiisavalt väidetavate piirangute prima facie suutlikkust konkurentsi piirata ja (d) komisjon tegi põhjendamatu järelduse, et Broadcomil on „esmapilgul“ valitsev seisund mõnel asjaomasel turul.
1.

Hageja palub vaidlustatud aktid tühistada, sest need rikuvad läbipaistvuse, proportsionaalsuse, võrdse kohtlemise ja diskrimineerimise keelu põhimõtteid, põhjusel, et nende sisu on üldine ja ebaratsionaalne, või asjaolu tõttu, et need mõnel juhul kohustavad konkurente, hageja huve arvestades, täitma tehnilisi erinõudeid, mis on teenuste eesmärgi seisukohast täiesti kasutud, ebaproportsionaalsed, ülemäärased ja mittefunktsionaalsed või sellised, et need muudavad hageja osalemise võimatuks või teevad selle majanduslikult ülemäära koormavaks nii, et kahjustatakse pakkumuse konkurentsivõimet. Järelikult rikuvad need dokumendid üldise finantsmääruse (EL, Euratom) 2018/1046 (1) põhjendusi 96 ja 108 ning artikleid 160, 161, ja 166 ning kõnealuse määruse I lisa punkte 17.1, 17.3 ja 17.8, samuti Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2014/23/EL (2) ja 2014/24/EL (3). Lisaks on tegemist pädevuse ületamisega, mis avaldub proportsionaalsuse põhimõtte rikkumises, ebaloogilisuses, ekslikes eeldustes ja eelduste moonutamises, ebavõrdses kohtlemises, ebaõigluses ja võimu kuritarvitamises.
1.

Esimene väide, et on tehtud ilmne hindamisviga hageja töökogemuse suhtes ja selles kontekstis ei ole täidetud otsuse põhjendamise kohustust ning on rikutud Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade artiklit 26 ja ELTL artiklit 296.
1.

Esimene väide, et rikutud on puude alusel diskrimineerimiskeelu põhimõtet ja kohustust pakkuda mõistlikku eluaset, veel on rikutud põhiõiguste harta artiklit 21, Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni puuetega inimeste õiguste konventsiooni ja personalieeskirjade artikli 1 lõiget d, samuti on rikutud hoolitsuskohustust.
1.

Esimene väide, et rikutud on õigust asja erapooletule, õiglasele ja hoolikale lahendamisele ning samuti on rikutud põhjendamiskohustust, sest i) komitee, kes uuris hageja esitatud väiteid ahistamise ja kiusamise kohta, a) ei menetlenud asja erapooletult, õiglaselt ja hoolikalt, vaid näitas või jättis mulje, et on väidetavate ahistajate poolt ning tõlgendas ebaõigesti või eiras fakte ja tõendeid, ja b) jättis esitamata põhjendused ning, ii) kiites heaks komitee aruande, kordas EIP president vaidlustatud otsuses samu vigu.
—

Ajavahemikus august 2015 kuni aprill 2016 toimunud tasaarvestused ei ole Saksa pankrotiõiguse kohaselt tulemuslikud. Mis puudutab osa 274 248,27 eurost, siis tuleneb asjaolu, et hageja nõuete vastu ei saa tasaarvestustele tugineda, Saksa pankrotiseadustiku (edaspidi „InsO“) paragrahv 95 lõike 1 punktist 3. 25. septembri 2018. aasta kohtuotsuse GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG vs. komisjon (kohtuasi T-10/16, EU:T:2018:600) kohaselt loetakse tasaarvestused ülejäänud summas 1 144 394,33 eurot tulemusetuks vastavalt InsO paragrahv 96 lõike 1 punktile 3 koostoimes InsO (varasem redaktsioon) paragrahv 133 lõikega 1.
11.

Üheteistkümnes väide, et otsuses on tehtud ilmne hindamisviga ja see on põhjendamata, kuna selles lükati tagasi objektiivne põhjendus.
—

tuvastada, et Euroopa Komisjon on rikkunud kohustust tagada, et liikmesriigid järgivad Euroopa Liidu aluslepinguid ja inimõigusi, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste hartas;
2.

Teine väide, et vaidlusalune abi on siseturuga kokkusobiv, kuna see on abi, mis on suunatud loodusõnnetuste tekitatud kahju korvamiseks. ELTL artikli 107 lõike 2 punkti b on valesti tõlgendatud, on tehtud faktiviga ja põhjendus on puudulik.
4.

Neljanda väite kohaselt oli töövõimetuskomitee koosseis ebaseaduslik ja töövõimetuskomitee järeldused ei olnud põhjendatud. Hageja väidab, et doktor [konfidentsiaalne] ahistas teda, ja ta leiab, et on mõeldamatu, et see arst tema tervislikku seisundit kontrolliks. Hageja töövõimetuks tunnistamise otsus on seega õigusvastane, kuna üks töövõimetuskomitee liige ei olnud erapooletu.
2.

Teine väide, et rikutud on Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade artiklit 45, kuna ei toimunud kõikide edutamiskõlblike ametnike teenete tegelikku võrdlemist. Kui ametisse nimetav asutus viis läbi edutamiskõlblike ametnike teenete „igakülgse“ hindamise, et võrrelnud ta nimelt ametnike teeneid võrdsel alusel. Ühtlasi ei kohaldanud ta keelte kasutamise kriteeriumi nõuetekohaselt.
9.

Üheksas väide, et kostja rikkus liidu õiguse proportsionaalsuse põhimõtet ja REACH-määruse artiklit 25, kui ta: a) nõudis katseid, mis ei olnud vajalikud ja mis on ebasobivad, sest neid ei ole tehniliselt võimalik nii teostada, nagu kostja seda nõudis, samuti seetõttu, et kui need katsed teha, ei anna need aine kohta asjakohast teavet; b) nõudis ebavajalike annuste vahemiku määramise uuringute tegemist, kui võtta arvesse ka seda, et nende käigus hävib olulisel ja suurel määral loomade elusid ning see omakorda on vastuolus REACH-määruse artikli 25 nõuetega; c) lükkas tagasi vähem sekkuva võimaluse.
4.

Neljas väide, et rikuti hageja konfidentsiaalseid ja isikuandmeid. Hageja väidab, et kui valikukomisjon viitab oma otsuse põhistuses töölevõtukäskkirja sisule, siis tunnistab ta, et on tutvunud dokumendiga, mis ei tohtinuks olla tema valduses ja mis sisaldas hageja isikuandmeid.
6.

Kuues väide, et rikutud on liidu õigusest tulenevat proportsionaalsuse põhimõtet. — Väljatöötamisel oleva ühishuviprojekti, milleks on võrkudevaheline ühendus AQUIND, liidu loendist lihtsalt eemaldamine, ilma teda detailselt teiste projektidega võrdlemata ja hagejatele võimalust andmata võimalikke probleeme lahendada, on ebaproportsionaalne.
30. detsembril 2019 esitatud hagi – Folschette jt versus komisjon

(kohtuasi T-884/19)

(2020/C 61/74)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: Marc Folschette (Leudelange, Luksemburg), Tetyana Grygorenko (Leudelange) ja Professional Business Solutions SA (Leudelange) (esindaja: advokaat N. Bauer)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tunnistada hagi vorminõuetele vastavaks;

— tunnistada hagi põhjendatuks;

— tuvastada, et tekkinud on kostja lepinguväline vastutus;

— mõista kostjalt eespool nimetatud põhjustel välja: — Marc Folschette’ile kokku 219 210 eurot (sõnades: kakssada kakskümmend neli tuhat kakskümmend viis eurot ja üheksakümmend viis senti); — Tetyana Grygorenkole kokku 75 000 eurot (sõnades: seitsekümmend viis tuhat eurot); — aktsiaseltsile Professional Business Solutions SA 500 000 eurot (sõnades: viissada tuhat eurot);

— koos seadusjärgse intressiga alates apellatsioonikohtu 11. jaanuari 2017. aasta õigeksmõistvast kohtuotsusest või käesoleva hagi esitamisest kuni summade täieliku tasumiseni;

— mõista käesoleva kohtuastme kohtukulud välja kostjalt;

— jätta hagejatele võimalus tugineda oma muudele õigustele, väidetele ja nõuetele.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjendamiseks esitavad hagejad üheainsa väite, mille kohaselt on piisavalt selgelt rikutud isikutele õigusi andvat Euroopa õigusnormi. Hagejad heidavad Euroopa Pettusevastasele Ametile (OLAF), mis on Euroopa Komisjoni teenistus, ette seda, et ta rikkus tahtlikult ja piisavalt selgelt mitut Euroopa õigusnormi, ületades oluliselt ja ilmselgelt oma kaalutlusõiguse piire. Nimelt ei täitnud OLAF oma kohustust austada süütuse presumptsiooni ega oma õiguslikku kohustust uurida süüstavaid ja õigustavaid asjaolusid ning uurimine lõpetada, kui see ei too ilmsiks süüstavaid asjaolusid. Nende rikkumistega tekitati hagejatele vahetult konkreetne, otsene ja tegelik kahju, mille hüvitamist ELTL artiklite 340 ja 268 alusel hagejad nõuavad.
1.

Esimene väide, mille kohaselt on rikutud ELTL artiklit 266, see tähendab, et tegemist on Üldkohtu tehtud tühistava kohtuotsuse täitmiseks ebasobivate meetmetega, ning on rikutud non bis in idem põhimõtet.
a)

Põhjendused audititest AA/2016/012, AA/2016/003 ja AA/2016/015 IT tulenevate pindalatoetuse finantskorrektsioonide kohta: 1. Esimene väide, et on rikutud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrust (EL) nr 1307/2013, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames toetuskavade alusel põllumajandustootjatele makstavate otsetoetuste eeskirjad ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EÜ) nr 637/2008 ja (EÜ) nr 73/2009 (1), arvestades mõiste „püsirohumaa“ määratlust, mis on riigisiseses õiguses kehtestatud ministri 18. novembri 2014. aasta määruse alusel. 2. Teine väide, et on rikutud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1306/2013 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008 (2), artikli 52 lõiget 2 ning komisjoni 11. märtsi 2014. aasta delegeeritud määruse (EL) nr 907/2014, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1306/2013 makse- ja muude asutuste finantsjuhtimise, raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise, tagatiste ja euro kasutamise osas (3), artikli 12 lõikeid 2 ja 6, kuna kohaldati kindlat määra, kuigi tegeliku riski liidu eelarvele saab välja arvutada. 3. Kolmas väide, et on rikutud ELTL artikli 296 lõiget 2 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 41, kuna kohaldati „ebaproportsionaalse jõupingutuse“ üldist klauslit, mille alusel põhjendati kindlamääralist finantskorrektsiooni.
2.

Teine väide, et on rikutud põhiõiguste harta artikli 39 lõikeid 1 ja 2, ELL artikli 14 lõiget 3 ja Euroopa valimisakti (1976) artikli 1 lõiget 3, lojaalse koostöö põhimõtet, mis on esitatud ELL artiklis 4 (selle rikkumise on siinses asjas toime pannud Tribunal Supremo (Hispaania kõrgeim kohus)), Euroopa Liidu õiguse esimuse põhimõtet, privileegide ja immuniteetide protokolli (nr 7) artikli 9 teist lõiku ja Euroopa Parlamendi kodukorra artiklit 6, kuna ühelgi praktilisel viisil ei ole rakendatud Euroopa Kohtu 19. detsembri 2019. aasta kohtuotsust C-502/19, mis tehti nimelt seoses O. Junqueras i Viesiga ja milles nõuti, et Euroopa Parlamendile tuleb esitada taotlus immuniteedi ära võtmiseks. Teise võimalusena väidab hageja, et Euroopa valimisakti artikli 13 lõiget 3 ja Euroopa Parlamendi kodukorra artikli 4 õiget 7 tuleb tingimata tõlgendada kooskõlas tema väidetega, et Euroopa Parlament võib tuvastada nendes artiklites toodud erandeid saadikukoha vabaks tunnistamisele, kui põhjendust võib hinnata ilma, et liikmesriigi õigust tuleks analüüsida.
5.

Viienda väite kohaselt on rikutud objektiivsuse ja erapooletuse põhimõtteid, esineb ahistamist, rikutud on Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 41 lõiget 1 ning on kuritarvitatud võimu. Sellega seoses leiab hageja, et 2016. aasta hindamisaruandes esitatud negatiivsete või negatiivse alatooniga märkuste kohta piisava, asjakohase ja põhjendatud põhjenduse puudumise tõttu on tal alust arvata, et see aruanne on ebaõiglane ning selles puudub objektiivsus ja erapooletus ning tegemist on pigem lõpliku hindaja ja teda abistava esimese hindaja poolse arvete klaarimisega. Kõik asjaolud on ilma ühegi põhjenduseta negatiivsemad võrreldes varasemate aastatega, eriti võrreldes 2015. aastaga. Aruanne ei sisalda ühtegi positiivset hinnangut. Suurem osa tulemustest, mis hageja 2016. aastal saavutas, on jäetud mainimata ja kogu tema tehtud tööd ei ole tunnistatud. Aruannet iseloomustab võimu kuritarvitamine, kuna selle ainus eesmärk on hagejat kahjustada, esitades tema töösoorituse kohta tõele mittevastava versiooni, mida ilmselgelt kaitseb hindajatele antud ulatuslik kaalutlusõigus. Niisugune ebaõiglane lähenemine, millega kuritarvitatakse ulatusliku kaalutlusõiguse ettekäändel hindamissüsteemi, teeb hageja enda kaitsmise raskemaks, kuna ta peab seisma silmitsi väärtushinnangutega, mille üle tal kontroll puudub. Viimaseks ei ole kostja järginud ka hoolitsemiskohustust, kuna hageja huvidega ei ole ilmselgelt arvestatud.
1.

Esimene väide õigusvastasuse kohta, mis tuleneb sellest, et Euroopa Parlamendi juhatuse 19. mai ja 9. juuli 2008. aasta otsuse Euroopa Parlamendi liikmete põhimääruse rakendusmeetmete kohta (edaspidi „rakendusmeetmed“) artiklitega 33 ja 68 on rikutud õiguskindluse põhimõtet ja õiguspärase ootuse põhimõtet, eelkõige sellega, et need pole selged ega täpsed. Hageja väidab, et vaidlustatud sätete ebatäpsuse tõttu tekib vajadus, et rakendusmeetmetega kehtestatud regulatsiooni piiritleks kohus. Üksikasjad seoses parlamendiliikme assistendi töö tõendamisega tulenevad alles 2017. aastast pärit Monteli kohtupraktikast, kuna 2005. aastast pärit Gorostiaga kohtupraktika puudutas vaid tõendeid töötasu maksmise kohta makseid teostava kolmanda isiku poolt. Seega olid vaidlustatud sätted alates 2008. aastast ebakindlad ja ebaselged. Hageja lisab, et hoolimata õigusliku ebakindluse ohust ei ole Euroopa Parlament reguleerinud selgelt ja täpselt parlamendiliikme assisteerimise kontrollimise menetlust ega kehtestanud parlamendiliikmele ametlikult dokumentide koostamise või säilitamise kohustust ega isegi eeskirju vastuvõetavate, määratletavate ja kuupäevaga varustatud tõendite kohta.
3.

Kolmas väide, et kostja 5. detsembri 2019. aasta otsus sõlmida hankemenetluse TRA/EU19/2019 osas 15 hankeleping ainult ühe ettevõtjaga on ebaseaduslik, kuna see on vastuolus liidu õiguse üldpõhimõtetega, kaasa arvatud hankemenetluse põhimõtetega, ja see on vastuolus hankemenetluse tingimustega.
2.

Teine põhiväide, et rikutud on kohaldatavat õigust, s.o Belgia õigust: rikutud on Belgia tsiviilseadustiku artikleid 1134, 1135 ja 1315.
3.

Kolmanda väite kohaselt on vaidlustatud otsuste ettevalmistavad aktid õigusvastased. Hagejad väidavad sellega seoses, et Euroopas Pettustevastase Ameti (OLAF) juurdlusaruanne ja distsiplinaarnõukogu arvamus on õigusvastased.
C 87/24

ET

20. jaanuaril 2020 esitatud hagi – West End Drinks versus EUIPO – Pernod Ricard (The King of SOHO)

(Kohtuasi T-31/20)

(2020/C 87/29)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: West End Drinks Ltd (London, Ühendkuningriik) (esindajad: solicitor C. Hawkes ja barrister C. Hall,)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine pool EUIPO apellatsioonikoja menetluses: Pernod Ricard SA (Pariis, Prantsusmaa)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: hageja

Vaidlusalune kaubamärk: kuldset, tumekollast, helekollast ja kreemikat värvi ELi kujutismärgi The King of SOHO taotlus – registreerimistaotlus nr 11 539 103

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO esimese apellatsioonikoja 16. oktoobri 2019. aasta otsus asjas R 1543/2018-1

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— tühistada vastulausete osakonna otsus;

— mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väited

— Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 42 lõike 3 rikkumine;
1.

Esimene väide, et konkursikomisjon rikkus konkursiteadet, sest selles kehtestatud konkursile lubamise tingimused kitsendavad õigusvastaselt selle teate ulatust. Hageja väidab sellega seoses, et konkursikomisjon eiras konkursiteadet, kui ta kehtestas konkursile lubamise tingimused, mille tulemusel ei ole võimalik arvesse võtta sellist töökogemust, mis on võrreldav hageja kogemusega ning mis ometi on kooskõlas konkursiteates seatud nõuetega.
—

Väite kohaselt on rikutud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1306/2013, ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta artikli 52 lõiget 1. Komisjon kohaldas finantskorrektsiooni üheainsa liidu õiguse sätte rikkumise tõttu, nimelt seetõttu, et rikuti komisjoni 17. juuli 2014. aasta rakendusmääruse (EL) nr 809/2014, millega kehtestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1306/2013 rakenduseeskirjad seoses ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi, maaelu arengu meetmete ja nõuetele vastavusega (edaspidi „määrus nr 209/2014) artiklit 25. Seda artiklit ei ole aga rikutud. Sisuliselt väidab komisjon ekslikult, et esimese toetusesaajast põllumajandustootja kohapealse kontrolli algus tähendab vaikimisi, et tehakse ka edasisi kontrolle, ja omistab vaikimisi teatamisele samad õiguslikud tagajärjed, nagu kontrollist teatamisel on määruse nr 809/2014 tähenduses.
—

Sellega seoses väidetakse, et Hispaania pädev asutus ei ole edastanud mingit dokumenti selle kohta, et C. Puigdemont ja T. Comín on lubanud põhiseadust järgida, mis on valituks osutumisel peatav tingimus. Järelikult on Euroopa Parlamendi tegevus hagejate sõnul eiranud Euroopa valimisakti, rikkunud liikmesriikide suveräänset pädevust ja tekitab riski, et igasugune kokkulepe, mille Euroopa Parlament on vastu võtnud kas täiskoguna või komisjonides, milles võivad osaleda C. Puigdemont ja T. Comín, on täielikult õigusvastane ja kehtetu.
1.

Esimene väide, et rikutud on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1306/2013 (1) (edaspidi „määrus nr 1306/2013“) artikli 41 lõiget 1. Komisjon on nimelt leidnud vääralt, et kõnealuste kuludega seotud toetusi maksti liikmesriigi õigust rikkudes. Samas ei ole tuvastatud ühtki liikmesriigi õigusnormi rikkumist, kuna viimast ei kohaldata seda liiki toetustele, mille puhul toimub maksete peatamine.
1.

Esimene väide, et rikutud on Euroopa Liidu muude teenistujate teenistustingimuste artiklit 100. Hageja väidab, et selles sättes ette nähtud reservatsiooni kohaldamine tema suhtes rikub muude teenistujate teenistustingimuste artiklit 100, mida tuleb tõlgendada kitsalt ja ELTL artiklis 45 töötajatele ette nähtud liikumisvabadust arvestades. Muude teenistujate teenistustingimuste artiklit 100 tuleb tõlgendada ka kooskõlas Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklitega 34 ja 35 ning Euroopa sotsiaalharta artiklitega 12 ja 13. Teise võimalusena väidab hageja, et muude teenistujate teenistustingimuste artikkel 100 on õigusvastane, sest see on vastuolus ELTL artikliga 45, harta artiklitega 34 ja 35 ning Euroopa sotsiaalharta artiklitega 12 ja 13.
4.

Neljas väide, et rikuti hageja konfidentsiaalseid ja isikuandmeid. Hageja väidab, et kui kandidaate hinnanud komisjon tugines oma otsuse põhjendamisel töölevõtukäskkirja sisule, siis tunnistab see komisjon sellega, et ta on tutvunud dokumendiga, mis ei oleks tohtinud olla tema käsutuses ja mis sisaldas hageja isikuandmeid.
—

Teiseks väidab hageja, et selle sättel ei saa sõnastusest tulenevalt olla sisu, mille komisjon sättele omistab. Lauseehitust arvestades on selge, et keelatud on, et ettevõtjate rühm ise kõnealuse tegevusega tegeleks. See tingimus ei ole täidetud olukorras, kus otsemakse taotleja on ettevõtja, kes (iseenesest) vastab artikli 4 lõike 1 punktis a esitatud põllumajandustootja mõistele, aga ei tegele (ise) asjassepuutuva tegevusega.
3.

Kolmas väide, et tehti sisuline viga, ilmne hindamisviga, rikuti Euroopa Liidu personalieeskirjade artikli 45 üldiseid rakendussätteid ja menetlusnorme. Hageja leiab, et personalieeskirjades ei ole kusagil ette nähtud, et palgaastme alandamise distsiplinaarotsus on automaatselt ülimuslik hilisema edutamisotsuse suhtes, kui mõlemad otsused on tehtud sama ametniku kohta ning edutamine on õigusakt, mis oma olemuselt ei ole edasilükkava või tühistava tingimusega ega ole ka ajas piiratud. Komisjon oleks seega pidanud võtma hageja teenistuskäigu taastamisel arvesse, et ta oli määratud palgaastmele AD 10 alates 1. jaanuarist 2010. Lisaks väidab hageja, et pärast seda, kui Üldkohus tagasivõtmise otsuse tühistas, ning tema tööle ennistamiseks ja teenistuskäigu taastamiseks oli komisjonil samuti kohustus jätkata edutamismenetlust selles etapis, kus tema volitused olid personalieeskirjade artikli 45 üldiste rakenduseeskirjade kohaselt seadusjärgselt peatatud. Lõpetuseks väidab hageja, et lojaalse, tõsise ja heas usus teenistuskäigu taastamiseks pidi komisjon hea halduse põhimõttest lähtuvalt üksikasjalikult analüüsima kogu tõendite kogumit, mis võimaldas teha põhistatud otsuse selle kohta, millisele palgaastmele oleks pidanud ta ennistama. Komisjon aga ei jätnud üksnes seda tegemata, vaid ta ei kuulanud ka hagejat ära enne otsuse tegemist.
2.

Teine väide, et esitatud ei ole põhjendusi ja tehtud on ilmne hindamisviga: — asjakohased põhjendused puuduvad, tehtud on ilmne hindamisviga; — viga on tehtud nende faktiliste asjaolude hindamisel, mille alusel on tuvastatud selge nõuetele mittevastavus.