Kohtuasi T‑527/14

Paul Rosenich

versus

Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet

Siseturg – EUIPO otsus, millega jäeti rahuldamata kutseliste esindajate nimekirja kandmise taotlus – Liidus tegevuskoha olemasolu tingimus – Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 93 lõike 2 punkt b – Teenuste osutamise vabadus – EMP lepingu artikkel 36 – Kooskõlaline tõlgendamine

Kokkuvõte – Üldkohtu (viies koda) 13. juuli 2017. aasta otsus

ELTL artikli 216 lõikest 2 nähtub, et liidu sõlmitud rahvusvahelised lepingud on institutsioonidele ja liikmesriikidele siduvad. Järjepidevast kohtupraktikast tuleneb, et selliste lepingute sätted on nende jõustumisest peale liidu õiguskorra lahutamatu osa. Selles osas on Euroopa Kohus juba täpsustanud, et liidu sõlmitud rahvusvaheliste lepingute esimuslikkuse tõttu liidu teisese õiguse aktide suhtes tuleb neid akte tõlgendada niivõrd, kui see on võimalik, kooskõlas nende lepingutega. Selles osas on Euroopa Kohus juba täpsustanud, et liidu sõlmitud rahvusvaheliste lepingute esimuslikkuse tõttu liidu teisese õiguse aktide suhtes tuleb neid akte tõlgendada niivõrd, kui see on võimalik, kooskõlas nende lepingutega. Samas on selleks, et liidu kohus saaks kontrollida liidu õigusakti väidetavat vastuolu sellise rahvusvahelise lepingu normidega, veel vaja, et lepingu laad ja ülesehitus seda ei välista. (vt punktid 52–55)

Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) lepingu normid, sealhulgas Liechtensteini puudutavad normid, on liidu õiguskorra lahutamatu osa. EMP lepingu preambuli viienda lõigu kohaselt on EMP lepingu eesmärk võimalikult täiel määral ellu viia kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine kogu EMP territooriumil nii, et ühenduse territooriumil loodud siseturg laieneks EFTA riikidele. Selles osas olgu märgitud, et normid, mida kohaldatakse lepinguosalistevahelistes suhetes EMP lepinguga hõlmatud valdkondades, on põhimõtteliselt samad mis EL toimimise lepingu ja selle kohaldamiseks kehtestatud sätted. Sellest lähtuvalt on mitme EMP lepingu sätte eesmärk tagada, et lepingut tõlgendataks kogu EMPs võimalikult ühetaoliselt. Selle raames on liidu kohtu ülesanne jälgida, et EMP lepingu norme, niivõrd kui nende sisu langeb kokku EL toimimise lepingu normidega, tõlgendatakse liidu õiguskorras ühetaoliselt. Kohus on aga juba otsustanud, et EMP lepingu artikli 36 lõikes 1 määratletud eeskirjadel, mis keelavad teenuste osutamise vabaduse piiramise, on samasugune kohaldamisala kui ELTL artiklis 56 sätestatutel. Euroopa Kohus on kõnealuse valdkonna kohta täpsustanud, et EMP lepingus ja EL toimimise lepingus sätestatud reegleid tuleb tõlgendada ühetaoliselt. Samas on Euroopa Kohus seda põhimõtet täiendanud, märkides, et liidu kohtupraktikat, mis puudutab liikumisvabaduse teostamise piiranguid liidu sees, ei saa täies ulatuses üle kanda EMP lepinguga tagatud vabadustele, kuna nende vabaduste kasutamine toimub teistsuguses õiguslikus kontekstis. (vt punktid 56–59, 61 ja 62)

ELTL artikkel 56, mis tagab teenuste osutamise vabaduse nagu ka Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) lepingu artikli 36 lõige 1, on piisavalt täpne ja tingimusteta, et sellel on vahetu õigusmõju. EMP lepingu olemuse ja ülesehituse kohta ei ole ei apellatsioonikoda ega Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet esitanud argumente, millest piisaks tõendamaks, et üksikisikud ei saa neile vahetult tugineda. Hoopis vastupidi, see võimalus tuleneb EMP lepingu preambuli kaheksandast taandest, mis rõhutab, et lepinguga antud õigusi ja nende õiguste kohtulikku kaitset kasutades on üksikisikutel etendada EMPs tähtis roll. Lisaks on oluline märkida, et Euroopa Kohus on juba kontrollinud liidu õigusakti vastavust EMP lepingule. (vt punkt 65)

EÜ artikkel 56 ei nõua mitte ainult kogu kodakondsusel põhineva diskrimineerimise keelamist teises liikmesriigis asuva teenuste osutaja suhtes, vaid ka kõigi piirangute kaotamist – isegi juhul, kui neid kohaldatakse vahet tegemata nii selle riigi kui ka teiste liikmesriikide teenuste osutajatele – kui need võivad keelata, takistada või muuta vähem atraktiivseks teenuste osutaja tegevuse, kelle asukoht on teises liikmesriigis, kus ta seaduslikult sarnaseid teenuseid osutab. Euroopa Kohtu praktikast tuleneb, et asjaolu, et patendivolinikult, kes on registreeritud mõne muu liikmesriigi patendiametis ning kes soovib oma teenuseid osutada, nõutakse püsiva tegevuskoha või registreeritud aadressi omamist vastuvõtvas liikmesriigis, kujutab endast teenuste osutamise vabaduse piiramist. Seega kujutab määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 93 lõike 2 punktis b esitatud tingimus kutselise esindaja liidus tegevuskoha kohta Euroopa Majanduspiirkonnas (EMP) teenuste osutamise vabaduse piiramist. Samas nähtub Euroopa Kohtu praktikast, et EL toimimise lepinguga tagatud põhivabadusi piiravad või nende teostamist raskendavad siseriiklikud sätted loetakse EL toimimise lepinguga kooskõlas olevaks, kui need vastavad neljale tingimusele: neid ei tohi kohaldada diskrimineerivalt, nende kohaldamist õigustavad ülekaalukad üldised huvid, need on taotletava eesmärgi saavutamiseks sobivad ning need ei lähe kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik. Kuigi vastab tõele, et liidu teiseste õigusaktide kooskõlaline tõlgendamine ei või olla aluseks nende aktide contra legem tõlgendamisele, ei ole see nii kutselise esindaja liidus tegevuskoha tingimuse puhul. Tegelikult ei nähtu enne määruse 2015/2424, millega muudeti määrust nr 207/2009, jõustumist kehtinud määruse nr 207/2009 redaktsioonist ega Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti esitatud fakti- ja õigusväidetest, et liidu õiguslooja konkreetne soov oleks olnud välistada niisuguste isikute kandmine kutseliste esindajate nimekirja, kelle tegevuskoht on EMPsse kuuluvas sellises Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni riigis nagu Liechtenstein. Liidu õiguslooja eesmärk oli pigem tagada teatud kvaliteet ja usaldusväärsus ameti ja huvitatud isikute vahelises suhtluses. Samas olgu märgitud, et selline eesmärk ei nõua tingimata, et huvitatud isiku tegevuskoht peab asuma liidu territooriumil. Selline tõlgendus on kooskõlas määrusega 2015/2424, millega asendati viited liidu territooriumile viidetega EMP territooriumile, sealhulgas tingimustes, mis puudutavad määruse nr 207/2009 artiklis 93 nimetatud kutseliste esindajate nimekirja. Ehkki tegemist on olulise praktilise mõjuga muudatusega, ei nähtu millestki, et see lähtub soovist muuta poliitikat EMPsse kuuluvate EFTA riikide suhtes. Nimelt esiteks ei sisaldanud seda muudatust komisjoni 27. märtsi 2013. aasta seadusandlik ettepanek COM(2013) 161 final ja see esitati alles hiljem õigusloomemenetluses. Teiseks ei ole õiguslooja mingil moel selgitanud oma tegevust määruse 2015/2424 preambulis. Niisiis tuleb seda muudatust käsitleda tehnilise kohandusena, millel ei ole muud eesmärki kui viia liidu teisene õigus kooskõlla kohustustega, mis tulenevad Euroopa Majanduspiirkonna loonud lepingust. (vt punktid 66–69 ja 83–86)