ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Kas artikli 4 lõiget 1 võib osas, millega liikmesriigi pädevatele ametiasutustele pannakse kohustus teostada hindade külmutamise korral vähemalt kord aastas uurimus, et veenduda, kas makromajanduslikud tingimused õigustavad hindade külmutamise jätkamist, tõlgendada nii, et juhul, kui hindade alandamine on esimese küsimuse vastusena mööndav, siis on seda meedet võimalik rakendada ka mitmekordselt ühe ja sama aasta jooksul ja seda mitme aasta vältel (aastatel 2002-2010)?
3.

Kui esimesele küsimusele tuleb vastata jaatavalt ning teisele küsimusele eitavalt: kas kombineeritud nomenklatuuri tõlgendamise üldreeglit 5 tuleb tõlgendada nii, et kapsli kestad, mis koosnevad 212,8 mg-st želatiinist, 77,7 mg-st glütseroolist ning 159,6 mg-st puhastatud veest ning mille sisuks on toidulisand, on vaadeldavad pakendina?
—

Tuvastada, et kuna Itaalia Vabariik ei ole järginud ühenduse omavahendite arvestusse kandmise tähtaegasid a posteriori sissenõudmise korral ning sellest tulenevalt on need ühendusele hilinenult üle kantud, siis on Itaalia Vabariik rikkunud nõukogu 29. mai 1989. aasta määruse (EMÜ, Euratom) nr 1552/89, millega rakendatakse ühenduste omavahendite süsteemi käsitlev otsus 88/376/EMÜ (1), artiklitest 2, 6, 9, 10 ja 11 ning nõukogu 22. mai 2000. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 1150/2000, millega rakendatakse ühenduste omavahendite süsteemi käsitlev otsus 94/728/EÜ, Euratom (2), artiklitest 2, 6, 9, 10 ja 11 ja samuti nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (3), artiklist 220 tulenevaid kohustusi;
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. juuli 1998. aasta direktiivi 98/44/EÜ biotehnoloogialeiutiste õiguskaitse kohta (1) artiklit 9 tuleb mõista nii, et selles artiklis sätestatud kaitsele on võimalik tugineda ka käesolevas menetluses kõne all olevas olukorras, kus toode (DNA nukleotiidjärjestus) on osa Euroopa Ühendusse imporditud materjalist (sojajahu), kuid ei täida väidetava rikkumise hetkel oma ülesannet, kuid täitis seda varem (sojataimes) ning võib-olla saab oma ülesannet taas täita, kui materjal on eraldatud ja organismi rakku lisatud?
ET Euroopa Liidu Teataja C 6/11

7. oktoobril 2008 esitatud hagi — Euroopa Ühenduste Komisjon versus Prantsusmaa Vabariik

(Kohtuasi C-443/08)

(2009/C 6/18)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindaja: A. Alcover San Pedro ja J.-B. Laignelot)

Kostja: Prantsusmaa Vabariik

Hageja nõuded

— Tuvastada, et kuna Prantsusmaa Vabariik ei ole võtnud vastu kõiki õigus- ja haldusnorme, mis on vajalikud nõukogu 11. märtsi 1999. aasta direktiivi 1999/13/EÜ teatavates toimingutes ja seadeldistes orgaaniliste lahustite kasutamise tulemusena tekkivate lenduvate orgaaniliste ühendite heitkoguste piiramise kohta (1) artikli 2 punktide 3 ja 4 ning artikli 4 lõike 4 korrektseks ülevõtmiseks, mis puudutab mõistete „väike seadeldis” ja „oluline muutus” määratlusi ja olemasolevatele seadeldistele kohaldatavaid kohustusi, siis on Prantsuse Vabariik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid nõudeid;

— mõista kohtukulud välja Prantsusmaa Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja väidab, et mõisted „väike seadeldis” ja „oluline muudatus”, mis on määratletud direktiivi 13/1999/EÜ artikli 2 punktides 3 ja 4 on selle direktiivi harmoniseeritud ja tõhusa kohaldamise tagamiseks asendamatud, kuivõrd need täpsustavad kohustusi, mida kohaldatakse direktiivis osutatud teatava kategooria tööstusseadeldistele. Direktiivi ülevõtmine Prantsuse õigusesse on jätnud selles osas mitmeid tühikuid, sest kostja ei ole andnud mingit määratlust mõistele „väike seadeldis”, samas kui tema määratlus mõistele „oluline muutus” ei võta arvesse lenduvate orgaaniliste ühendite heitkoguste suurenemise piirmäära, millest alates seadeldise muutust tuleb käsitleda olulisena.

Hageja väidab veel, et direktiivi artikli 4 lõike 4 ülevõtmisel puudub täpsus ja selgus seoses olemasolevate seadeldiste olulistele muutustele kohaldatavate kohustustega. Kuna uute seadeldiste kohta käivad eeskirjad on rangemad kui need, mida kohaldatakse vanematele seadeldistele, siis tuleks direktiivi kasuliku mõju tagamiseks tegelikult kehtestada kord, mis oleks selgem ka siis, kui olemasolevat seadeldist oluliselt muudetakse, et tagada keskkonnakaitse kõrge tase.

(1) EÜT L 85, lk 1; ELT eriväljaanne 15/04, lk 118.
ET Euroopa Liidu Teataja C 327/9

17. septembril 2008 esitatud hagi — Euroopa Ühenduste Komisjon versus Austria Vabariik

(Kohtuasi C-401/08)

(2008/C 327/15)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: B. Schima, A. Sipos)

Kostja: Austria Vabariik

Hageja nõuded

— Tuvastada, et kuna Austria Vabariik ei ole esitanud kõikide nõukogu 9. detsembri 1996. aasta direktiivi 96/82/EÜ (1) ohtlike ainetega seotud suurõnnetuste ohu ohjeldamise kohta artikli 9 kohaldamisalasse kuuluvate asutuste osas käitiseväliseid ohuolukorra lahendamise plaane, siis on Austria Vabariik rikkunud selle direktiivi artikli 11 lõike 1 punktist c tulenevaid kohustusi;

— mõista kohtukulud välja Austria Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Direktiivi 96/82/EÜ artikli 11 lõike 1 punkti c kohaselt peavad liikmesriigid tagama, et kõigi asutuste puhul, mille suhtes kohaldatakse artiklit 9, koostavad liikmesriigi selleks määratud asutused käitisevälise ohuolukorra lahendamise plaani, mis hõlmab väljaspool käitist võetavaid meetmeid. Need käitisevälised ohuolukorra lahendamise plaanid ei sisalda üksnes teavet järelmeetmete kohta nii käitise territooriumil kui ka väljaspool seda, vaid teavitavad ka üldsust õnnetusest ning selle korral kohustuslikust käitumisest. Lisaks sisaldavad käitisevälised ohuolukorra lahendamise plaanid näiteks ka teavet teiste liikmesriikide esmaabi- ja päästeteenistustele võimalike piiriületavate tagajärgedega suurõnnetuste korral.

Käesoleva hagi ese on nõue tuvastada, et kuna Austria Vabariik ei ole esitanud kõikide direktiivi 96/82/EÜ artikli 9 kohaldamisalasse kuuluvate asutuste osas käitiseväliseid ohuolukorra lahendamise plaane, siis on Austria Vabariik rikkunud selle direktiivi artikli 11 lõike 1 punkti c.

(1) EÜT L 10, lk 13; ELT eriväljaanne 05/02, lk 410.
—

tühistada nõukogu määruse 1954/2003 (1) artiklid 3 ja 11 ja lisa osas, milles need: a) näevad ette määruse tähenduses püügikoormuse määratlemise üksnes sihtliikide ja ICES-i piirkonna/CECAF-i rajooni kaudu, mitte aga lisaks ka kasutatavate, kas kinnitatud või veetavate püügivahendite kaudu; ja b) arvavad nõukogu määruse 1954/2003 artiklite 3 ja 11 kohaldamisalast välja süvamereliigid (st need põhjalähedased liigid, mis on hõlmatud määrusega nr 2347/2002 (2));
1.

Kas 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/08/EÜ (1) artikliga 4 on vastuolus selline siseriiklik õigusnorm nagu 12. aprilli 2006. aasta seadusandliku dekreedi nr 163, muudetud 31. juuli 2007. aasta seadusandliku dekreediga nr 113, artikli 36 lõige 5, mis näeb ette: — konsortsiumi liikme hankemenetluses osalemise korral konsortsiumi automaatse kõrvaldamise riigihankemenetlusest ainuüksi seetõttu, et ta on asutatud teatud õiguslikus vormis (alaline konsortsium) ja mitte sisuliselt identses õiguslikus vormis (tootmis- ja tööühistute konsortsium või käsitööettevõtete konsortsium); — ning samas ka sellise alalise konsortsiumi hankemenetlusest osalemise korral, kes on teatanud, et ta osaleb hankemenetluses teiste äriühingute nimel, ning kes usaldab riigihankelepingu temaga sõlmimise korral tööde teostamise teiste äriühingute hooleks, äriühingu automaatse välistamise riigihankemenetlusest ainuüksi formaalse asjaolu tõttu, mis seisneb selle konsortsiumi liikmeks olemises?
ET Euroopa Liidu Teataja C 327/14

Eelotsusetaotlus, mille esitas Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaad) 6. oktoobril 2008 — F. Gielen, teine menetlusosaline: Staatssecretaris van Financiën

(Kohtuasi C-440/08)

(2008/C 327/24)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: F. Gielen

Teine menetlusosaline: Staatssecretaris van Financiën

Eelotsuse küsimus

Kas EÜ artiklit 43 tuleb tõlgendada nii, et selle sätte kohaselt ei ole kasumile, mille teise liikmesriigi kodanik (välismaine maksumaksja) sai oma ettevõtte esimeses liikmesriigis tegutsevalt osalt, keelatud kohaldada liikmesriigi sellist maksuõigusnormi, mis teataval tõlgendamisel tekitab siseriikliku ja välismaise maksumaksja vahel küll erinevuse, mis on eraldi vaadeldes vastuolus EÜ artikliga 43, kuid sellel maksumaksjal oli siiski võimalik valida, et teda koheldaks siseriikliku maksumaksjana, mida ta isiklikel kaalutlustel ei kasutanud?
2.

Kui vastus esimesele küsimusele on eitav, siis kas EÜ asutamislepingu artikli 86 lõike 2 esimeses lauses sätestatud ühenduse konkurentsiõiguse reegleid tuleb tõlgendada nii, et investeerimispank on kohtukuludest ja riigilõivudest sarnaselt Saksi-Anhalti liidumaaga vabastatud üksnes siis, kui ta täidab avaliku võimu teostamisega seotud ülesandeid vastavalt 30. detsembri 2003. aasta Verordnung über die Errichtung der Investitionsbank Sachsen-Anhalt'i (määrus Saksi-Anhalti liidumaa investeerimispanga asutamise kohta) (GVBl. LSA 2004, lk 20), mida on muudetud 2. detsembri 2006. aasta parandusmäärusega (GVBl. LSA 2004, lk 534), §-le 6
5.

Kas mänguettevõtjal, kellele on antud luba korraldada riigis teatud mänge ja kelle üle teostavad selles riigis järelevalvet pädevad ametivõimud, on õigus turustada oma mänge teistes liikmesriikides näiteks ajalehereklaami kaudu, taotlemata kõigepealt nende riikide pädevatelt ametivõimudelt korraldusluba? Kui vastus sellele küsimusele on jaatav, kas see tähendab siis, et liikmesriigi õigusnormid, mis näevad välismaal korraldatud loteriides osalemise propageerimise eest ette kriminaalkaristuse, kujutavad endast asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse takistust, mida ei saa kunagi õigustada ülekaaluka üldise huvi tõttu? Kas esimese küsimuse vastuse jaoks on mingit tähtsust sellel, kas liikmesriik, kus mänguettevõtja on asutatud, tugineb samale ülekaalukale üldisele huvile nagu riik, kus ettevõtja soovib oma mängudealast tegevust turustada?
2.

Kas juhul, kui vastus sellele küsimusele on jaatav: a) peavad liikmesriigid, kui nad on kohustatud nende maksimumkoguste kehtestamisel järgima EÜ asutamislepingu artikleid 28 ja 30, lähtuma ka direktiivi artiklis 5 kindlaks määratud kriteeriumitest, kaasa arvatud nõudest viia läbi üldtunnustatud teaduslikel andmetel põhinev riskianalüüs sektoris, mida iseloomustab veel üsna suur teadmatus? b) võib liikmesriik kehtestada maksimumkogused, kui on võimatu — nagu floori puhul — teha iga tarbijarühma ja territooriumi puhul täpselt kindlaks muust toidust, eelkõige joogiveest saadavaid vitamiini- ja mineraalikoguseid? Kas ta võib sellisel juhul täheldatud ohtude korral kehtestada koguse 0, kasutamata 10. juuni 2002. aasta direktiivi artiklis 12 ette nähtud kaitsemenetlust? c) kas juhul, kui maksimumsisalduste kindlaksmääramisel on võimalik võtta direktiivi artikli 5 lõike 1 punkti a alusel arvesse eri tarbijarühmade tundlikkuse taseme erinevust, võib liikmesriik tugineda ka sellele, et meede, milles peetakse silmas ainult eriti ohustatud tarbijate rühma, näiteks asjakohane märgistus, võib veenda seda rühma mitte kasutama toiduainet, mis on talle väikestes annustes kasulik? Kas selle tundlikkuse erinevuse arvessevõtmine võib viia selleni, et kogu elanikkonna suhtes kohaldatakse ohustatud tarbijate grupile, näiteks lastele kohandatud maksimumsisaldust? d) missugused maksimumkogused võib kehtestada, kui puuduvad ohutud ülempiirid, sest ei ole tehtud kindlaks ohtu tervisele? Üldisemalt, missugusel määral ja missugustel tingimustel võib arvessevõetavate kriteeriumite kaalumine viia selleni, et kehtestatakse maksimumkogused, mis on tunduvalt madalamad nende toitainete puhul tunnustatavatest ohututest ülempiiridest?
ET Euroopa Liidu Teataja C 327/13

Eelotsusetaotlus, mille esitas VAT and Duties Tribunals, London (Ühendkuningriik) 29. septembril 2008 — Terex Equipment Ltd versus The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Kohtuasi C-430/08)

(2008/C 327/22)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

VAT and Duties Tribunals, London (Edinburgh Tribunal Centre'i taotluse alusel)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Terex Equipment Ltd

Vastustaja: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Eelotsuse küsimused

1. Kas seadustik (1), eriti selle artikkel 78 lubab protseduurikoodi muutmise eesmärgil deklaratsiooni parandada ning kui lubab, siis kas HMRC on kohustatud deklaratsiooni muutma ja olukorra lahendama?

2. Kas käesolevas kohtuasjas käsitletavad kaubad viidi tollijärelevalve alt välja ebaseaduslikult seadustiku artikli 203 lõike 1 tähenduses koostoimes rakendusmääruse (2) artikliga 865?

3. Kui vastus teisele küsimusele on jaatav, siis kas seega tekkis seadustiku artikli 203 alusel tollivõlg impordil?

4. Isegi kui seadustiku artikli 203 alusel ei ole tekkinud tollivõlga, siis kas tollivõlg on tekkinud artikli 204 toimel, arvestades: i) järeldusi „ilmse hooletuse” kohta ja ii) küsimust, kas HMRC jättis täitmata seadustiku artikli 221 lõike 3, jättes tähtaegselt teatamata artikli 204 alusel tekkinud tollivõla?

5. Arvestades, et: i) olukorda ei saa lahendada seadustiku artikli 78 alusel ja ii) tekkis tollivõlg ja iii) tekkis eriolukord, mida on silmas peetud rakendusmääruse artiklis 899, siis kas siseriiklikul kohtul oli õigus järeldada, et puudus ilmne hooletus, nii et tollivõlga tuleks seadustiku artikli 239 kohaselt vähendada?

(1) Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määrus (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307).

(2) Komisjoni 2. juuli 1993. aasta määrus (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT L 253, lk 1; ELT eriväljaanne 02/06, lk 3).
—

Kas direktiiv 2004/73/EÜ, millega nPB klassifitseeritakse kategooriasse 2 kuuluvaks paljunemisvõimet kahjustavaks aineks (R60), kinnitamata täheldatud kahjulikku mõju esiteks selgelt sobivate loomkatsetega, mis põhjendab kindlat oletust, et inimeste kokkupuutumine selle ainega võib tekitada neil arenguhäireid, ning teiseks tehakse seda katsete põhjal, mille käigus täheldatakse kahjulikku mõju ainult loomadel, kes puutusid kokku kontsentratsiooniga 250 ppm, mis on üksteist korda suurem nPB kontsentratsiooni maksimumväärtusest ja nelikümmend korda selle keskmisest väärtusest, millega inimene toote käsitsemisel kokku puutub, on kooskõlas raamdirektiiviga 67/548/EMÜ, täpsemalt selle VI lisa punktiga 4.2.3?
1.

Kas kombineeritud nomenklatuuri (nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87, tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (1) I lisa — kombineeritud nomenklatuur (KN)) tõlgendamise üldreeglit 5 tuleb tõlgendada nii, et kapsli kestad, mis koosnevad tärklisest ja mille sisuks on toidulisand, on vaadeldavad pakendina?
2.

Kui vastus esimesele küsimusele on eitav, siis kas EÜ asutamislepingu artikli 86 lõike 2 esimeses lauses sätestatud ühenduse konkurentsiõiguse reegleid tuleb tõlgendada nii, et investeerimispank on kohtukuludest ja riigilõivudest sarnaselt Saksi-Anhalti liidumaaga vabastatud üksnes siis, kui ta täidab avaliku võimu teostamisega seotud ülesandeid vastavalt 30. detsembri 2003. aasta Verordnung über die Errichtung der Investitionsbank Sachsen-Anhalt'i (määrus Saksi-Anhalti liidumaa investeerimispanga asutamise kohta) (GVBl. LSA 2004, lk 20), mida on muudetud 2. detsembri 2006. aasta parandusmäärusega (GVBl. LSA 2004, lk 534), §-le 6?
—

Tuvastada, et kuna Portugali Vabariik on kehtestanud ehitusteenuste osutamisele Portugalis samad nõuded kui asutamisele, siis on Portugali Vabariik rikkunud EÜ artiklist 49 tulenevaid kohutusi;
ET Euroopa Liidu Teataja C 19/12

Eelotsusetaotlus, mille esitas Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Saksamaa) 27. oktoobril 2008 — Ümit Bekleyen versus Land Berlin

(Kohtuasi C-462/08)

(2009/C 19/20)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Ümit Bekleyen

Vastustaja: Land Berlin

Eelotsuse küsimused

Kas EMÜ-Türgi assotsiatsiooninõukogu otsuse nr 1/80 assotsiatsiooni arengu kohta artikli 7 teist lauset tuleb tõlgendada nii, et tööturule juurdepääsu õigus ja asjaomane elamisõigus tekib pärast kutseõpingute lõpetamist vastuvõtvas riigis ka juhul, kui vastuvõtvas riigis sündinud laps, kes on koos oma vanematega pöördunud tagasi ühisesse päritoluriiki, pöördub täiskasvanuna asjaomasesse liikmesriiki kutseõpingute alustamiseks üksinda tagasi kümme aastat pärast seda, mil tema Türgi kodakondsusega vanemad, kes töötasid varem selles liikmesriigis palgalisel töökohal, on sealt alatiseks lahkunud?
2.

Kas ühenduse õigusega on vastuolus, kui siseriikliku dividendi suhtes kohaldatakse üldist maksuvabastust, samal ajal kui mitteresidendist äriühingu poolt, milles liikmesriigi äriühingu osalus on väiksem kui 25 % (10 %), makstud dividendi suhtes kohaldatakse mahaarvamise meetodit ja äriühingu osade omanik on kohustatud esitama välisriigis tasutud (ettevõtte) tulumaksu kohta tõendid, mida ei ole võimalik esitada või mille esitamine nõuaks ülemäära suuri jõupingutusi. — või kui residendist äriühingu poolt, milles liikmesriigi äriühingul on väiksem kui 25 % (10 %) osalus, makstud dividendi suhtes kohaldatakse maksuvabastust ja mitteresidendist äriühingu poolt, milles liikmesriigi äriühingu osalus on väiksem kui 25 % (10 %), makstud dividendi suhtes kohaldatakse mahaarvamise meetodit ning äriühingu osade omanik on kohustatud esitama tõendid, mida ei ole võimalik esitada või mille esitamine nõuaks ülemäära suuri jõupingutusi. — või kui residendist äriühingu makstud dividendi suhtes kohaldatakse üldist maksuvabastust ja mitteresidendist äriühingu poolt, milles liikmesriigi äriühingul on vähemalt 25 % (10 %) osalus, makstud dividendi suhtes kohaldatakse maksuvabastust, samal ajal kui mitteresidendist äriühingu poolt, milles liikmesriigi äriühingu osalus on väiksem kui 25 % (10 %), makstud dividendi suhtes kohaldatakse mahaarvamise meetodit ning äriühingu osade omanik on kohustatud esitama tõendid, mida ei ole võimalik esitada või mille esitamine nõuaks ülemäära suuri jõupingutusi? 2.1. Kui vastus teisele küsimusele on eitav: kas ühenduse õigusega on vastuolus, kui maksukohustuslane on topeltmaksustamise vältimiseks kohustatud esitama tõendid välismaal tasutud (ettevõtte) tulumaksu kohta, mida tal ei ole võimalik esitada või mille esitamine nõuaks ülemäära suuri jõupingutusi, samal ajal kui siseriiklik ametiasutus saab need tõendid hankida liikmesriikide pädevate asutuste vastastikust abi käsitleva direktiivi alusel?
ET Euroopa Liidu Teataja C 19/17

Eelotsusetaotlus, mille esitas Vestre Landsret (Taani) 19. novembril 2008 — Ingeniørforeningen i Danmark, Ole Andersen'i volitusel versus Region Syddanmark

(Kohtuasi C-499/08)

(2009/C 19/31)

Kohtumenetluse keel: taani

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Vestre Landsret

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Ingeniørforeningen i Danmark, Ole Andersen'i volitusel

Kostja: Region Syddanmark

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu direktiivi 2000/78/EÜ (1) artiklites 2 ja 6 sätestatud otsese või kaudse diskrimineerimise keeldu vanuse alusel tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigil ei ole lubatud säilitada õigusnorme, mille kohaselt maksab tööandja töölepingu lõpetamisel töötajaga, kes on samas ettevõttes vaheaegadeta töötanud 12, 15 või 18 aastat, töösuhte lõppemisel vastavalt ühe, kahe või kolme kuupalga suuruse summa, kuid seda hüvitist ei maksta juhul, kui töötajal on töösuhte lõppemisel õigus saada vanaduspensioni pensioniskeemi alusel, millesse tööandja on sissemakseid teinud?

(1) EÜT 2000, L 303, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 79.
—

Tuvastada, et kuna Itaalia Vabariik ei ole vastu võtnud kõiki vajalikke õigus- ja haldusnorme, et täita nõukogu 20. detsembri 2005. aasta direktiivi 2005/94/EÜ linnugripi tõrjet käsitlevate ühenduse meetmete ning direktiivi 92/40/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (1) või vähemalt ei ole komisjoni neist teavitanud, siis on Itaalia Vabariik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi;
4.

Olenemata vastustest eelmistele küsimustele, kas nõukogu 19. detsembri 1978. aasta direktiivi 79/7/EMÜ (2) meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte järkjärgulise rakendamise kohta sotsiaalkindlustuse valdkonnas artikli 4 lõiget 1 koostoimes artiklis 5 sätestatuga tuleb tõlgendada nii, et kindlustushüvitiste arvutamisel on võrdse kohtlemisega vastuolus selline arvutusvalem, nagu on käesolevas asjas kirjeldatud, arvestades, et statistika andmetel on naistöölised need, kes rõhuvas enamuses kasutavad nimetatud lapsehoolduspuhkust?
2)

Juhul kui direktiivi 2004/18/EÜ artikli 1 lõike 2 punktis b sätestatud ehitustööde riigihankelepingu mõiste määratluse kohaselt ei või riigihanget korraldamata jätta: kas viidatud sättes esitatud teise variandi puhul on tegemist riigihankega, kui ehitustööd kasutab hankija teatud avalikel eesmärkidel (nt linnaosa linnaehituslikuks arendamiseks) ja hankijal on lepingu alusel õigus kontrollida avaliku eesmärgi täitmist ja seda, et ehitustööd saab edaspidi sel eesmärgil kasutada?
ET Euroopa Liidu Teataja C 6/9

Lancôme parfums et beauté & Cie SNC 22. septembril 2008 esitatud apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (teine koda) 8. juuli 2008. aasta otsuse peale kohtuasjas T-160/07: Lancôme versus Siseturu Ühtlustamise Amet — CMS Hasche Sigle

(Kohtuasi C-408/08 P)

(2009/C 6/16)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellant: Lancôme parfums et beauté & Cie SNC (esindaja: advokaat A. von Mühlendahl)

Teised menetluspooled: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), CMS Hasche Sigle

Apellandi nõuded

— tühistada Esimese Astme Kohtu 8. juuli 2008. aasta otsus kohtuasjas T-160/07;

— jätta ühtlustamisameti tühistamisosakonna 21. detsembri 2005. aasta otsuse asjas 892 C, mis käsitleb ühenduse kaubamärgi COLOR EDITION nr 2965804 registreerimist, peale esitatud kaebus põhjendamatuse tõttu rahuldamata, kuna taotlejal puudub menetlusteovõime või teise võimalusena, kuna puuduvad absoluutsed registreerimisest keeldumise põhjused;

— mõista Esimese Astme Kohtu ja Euroopa Kohtu menetlusega seotud kohtukulud välja ühtlustamisametilt;

— mõista ühtlustamisameti menetlusega seotud kulud välja CMS Hasche Sigle'ilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja esitab oma apellatsioonkaebuse toetuseks kaks väidet.

Esimeses väites, mis jaguneb kaheks osas, märgib ta, et Esimese Astme Kohus rikkus nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (1) artikli 55 lõike 1 punkti a tõlgendamisel õigusnormi.

Viga seisneb selles, et Esimese Astme Kohtu järelduste kohaselt on advokaadibürool CMS Hasche Sigle Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) menetluses ning seejärel Esimese Astme Kohtu menetluses kaebuse ja hagi esitamiseks vajalik pädevus. Nimetatud pool ei ole tõendanud oma tegelikku või võimalikku majanduslikku huvi, mis ainsana võiks õigustada asjaolu, et oma nimel tegutseval advokaadibürool on menetlusteovõime taotleda kosmeetikakaupade jaoks registreeritud kaubamärgi tühistamist. Ühenduse õiguses ei tunnistata hagi, mis ei ole esitatud iseseisva isikliku või majandusliku huvi kaitseks (actio popularis).

Hageja sõnul on sellega nõustumine, et advokaat võib enda nimel esitada kaubamärgi tühistamise taotlust, igal juhul vastuolus advokaadi erialaga, milleks on õiguskaitse osutamine.

Teise väitega vaidlustab hageja Esimese Astme Kohtu hinnangut, mille kohaselt tajutakse kaubamärki COLOR EDITION kirjeldavana, mistõttu see kaubamärk kuulub määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti c kohaldamisalasse. Nimetatud tõlgendus on vastuolus Euroopa Kohtu praktikaga, mis käsitleb kirjeldava kaubamärgi kui sellise tunnuseid. Asjaolu, et kaubamärgist võib tuletada tähistatavaid kaupu ning nende omadusi, ei ole tegelikult piisav kriteerium. Tuleb kontrollida, kas valitud sõnad — nii eraldi võttes kui ka koos — on asjaomase avalikkuse igapäevakeeles tuntud ja tavalised.

(1) EÜT 1994, L 11, lk 1.