29

Neil asjaoludel otsustas Administrativen sad Varna menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kuidas tuleb tõlgendada [käibemaksudirektiivi] artiklis 168 esitatud tingimust „kasutatakse”, ja – mahaarvamisõiguse esialgse tekkimise hindamise raames – millal peab see tingimus olema täidetud: kas juba maksustamisperioodil, mil kaup omandati või teenused saadi, või piisab sellest, et see tingimus täidetakse hilisemal maksustamisperioodil? 2. Kas selline õigusnorm nagu [ZDDS] artikli 70 lõike1 punkt 2, mis võimaldab käibemaksu mahaarvamissüsteemist algusest peale välistada kaubad ja teenused, mis „on määratud tasuta tehinguteks või muuks tegevuseks kui maksukohustuslase majandustegevus”, on [käibemaksudirektiivi] artikleid 168 ja 176 arvestades lubatav? 3. Juhul kui vastus teisele küsimusele on jaatav: kas [käibemaksudirektiivi] artiklit 176 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik, kes soovib kasutada talle antud võimalust välistada teatud kaupade ja teenuste puhul käibemaksu mahaarvamisõigus, ning kes on kulukategooriad määratlenud järgmiselt: kaubad või teenused on määratud tasuta tehinguteks või muuks tegevuseks kui maksukohustuslase majandustegevus, välja arvatud [ZDDS] artikli 70 lõikes 3 sätestatud juhtudel, on täitnud tingimuse nimetada piisavalt määratletud kaupade ja teenuste kategooria, st tingimuse määratleda kaubad ja teenused nende laadi alusel? 4. Olenevalt kolmandale küsimusele antavast vastusest: kuidas tuleb käsitada maksukohustuslase poolt omandatud kaupade või teenuste eesmärki (kasutamist või tulevast kasutamist), võttes arvesse [käibemaksudirektiivi] artikleid 168 ja 173: kas käibemaksu mahaarvamisõiguse tekkimise eeltingimusena või mahaarvatava summa korrigeerimise alusena? 5. Juhul kui eesmärki (kasutamist) tuleb pidada mahaarvatava summa korrigeerimise aluseks, siis kuidas tuleb tõlgendada [käibemaksudirektiivi] artikli 173 sätet: kas see näeb ette korrigeerimiste teostamise ka juhtudel, mil kaupu ja teenuseid kasutatakse kõigepealt maksustamata tegevuse tarbeks või ei kasutata neid pärast omandamist üldse, kuid need kaubad ja teenused on siiski ettevõtja käsutuses ning nende omandamisele järgneval perioodil kaasatakse need maksukohustuslase maksustatavasse tegevusse? 6. Juhul kui [käibemaksudirektiivi] artiklit 173 tuleb tõlgendada nii, et ette nähtud korrigeerimine puudutab kõiki juhte, mil kaupu või teenuseid kasutatakse pärast nende omandamist kõigepealt maksustamata tegevuse tarbeks või ei kasutata neid üldse, kuid seejärel kaasatakse need maksukohustuslase maksustatavasse tegevusse, kas siis – võttes arvesse [ZDDS] artikli 70 lõike 1 punkti 2 kohast piirangut ning asjaolu, et [ZDDS] artikli 79 lõigete 1 ja 2 kohaselt teostatakse korrigeerimisi üksnes juhtudel, mil kaubad, mille esialgne kasutamine täidab mahaarvamise tingimused, kaasatakse hiljem neid tingimusi mitte täitvasse kasutamisse – tuleb lähtuda sellest, et liikmesriik on täitnud oma kohustuse kehtestada mahaarvamisõigus kõikide maksukohustuslaste jaoks võimalikult usaldusväärselt ja õiglaselt? 7. Olenevalt eespool esitatud küsimustele antavatest vastustest: kas tuleb lähtuda eeldusest, et käibemaksukohustuslasena registreeritud isikul on [ZDDS-is] sätestatud mahaarvamisõiguse piiramise või mahaarvamise summa korrigeerimise normide alusel, sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas ning võttes arvesse [käibemaksudirektiivi] artiklit 168, õigus maha arvata käibemaks seoses kaupade ja teenustega, mille on talle tarninud või osutanud teine maksukohustuslane, perioodil, mil talle need kaubad ja teenused tarniti või osutati ja maks muutus sissenõutavaks?”