ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
96

Selles osas meenutab ühtlustamisamet, et määruse 40/94 artiklist 43 tuleneb, et varasema ühenduse kaubamärgi omanik, kes esitab vastulause, peab taotleja nõudmisel tõendama, et varasemat ühenduse kaubamärki on ühenduses tegelikult kasutatud kaupade või teenuste puhul, mille jaoks see on registreeritud, viie aasta jooksul enne ühenduse kaubamärgi taotluse avaldamist ning et see on vastulause aluseks – vastasel korral lükatakse tema vastulause tagasi –, kusjuures nimetatud tõendid tuleb vastavalt komisjoni 13. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ) nr 2868/95, millega rakendatakse nõukogu määrus (EÜ) 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (ELT L 303, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 189) eeskirjale 22 esitada ühtlustamisameti määratud tähtaja jooksul. Ühtlustamisameti sõnul on sellisel nõudel mõju ainult siis, kui see on esitatud sõnaselgelt ning õigel ajal. Kui tegelikku kasutamist ei tõendata, võib lükata vastulause tagasi ainult juhul, kui taotleja on sellist tõendamist ühtlustamisametis sõnaselgelt ning õigel ajal nõudnud (eespool punktis 19 viidatud kohtuotsus MUNDICOR, punktid 36–39).
124

Tegelikult, kuigi Deloitte & Touche’i aruanne „Report on the Limited Review of Olympic Airways Performance as compared to its 2002 Financial Plan (July 2002)”, mis saadeti komisjonile eespool mainitud 13. novembri 2002. aasta kirja lisas, kinnitas OA finantstulemuste suhtelist paranemist 2002. aastal võrreldes varasemate majandusaastatega, ei olnud selles aruandes siiski mingit taotlust 1998. aasta ümberkorralduskava ajakohastamiseks, mis puudutab eeskätt rahalisi näitajaid ja ümberkorraldamisperioodi ettenähtud kestust, et võtta arvesse seda paranemist ja toimuva erastamise mõju. Selles aruandes märgitakse otsesõnu, et selle eesmärk on üksnes ajavahemikul 2002. aasta jaanuarist kuni augustini OA hinnanguliste tegevustulemuste (jättes välja Olympic Aviation’i ja Macedonian Airlines’i) piiratud uurimine, et aidata OA juhtidel hinnata 2002. aasta finantsprognooside mõistlikkust. Seal rõhutati, et OA 2002. aasta rahastamiskava võttis kokku suure hulga organisatsioonilisi, tegevuslikke ja kaubanduslikke muutusi, mille eesmärk oli koos teiste teguritega kontrollida suutlikkust, tõsta hindasid ja võimaluse korral kontrollida kulusid (punkt 2.1). Selles aruandes mainiti 2002. aastal alanud erastamismenetlust üksnes seoses taustaga („background”), milles 2002. aasta rahastamiskava välja töötati. Aruandes märgiti sellega seoses, et oodatakse, et mittevajaliku käibevara müüki ja lennutegevuse ümberkorraldamist/erastamist käsitlevad meetmed, mis olid ette nähtud paralleelselt võimsuste ja kulude vähendamise meetmetega ning tulude ja tootlikkuse paranemisega, toob 2002. aastal kaasa parema rahalise tulemuse kui varasematel aastatel. Selles ei olnud mingit ennustust OA majandusaasta tulemuste kohta 2003. ja 2004. aastal, kui OA kontserni erastamine toimub.
65

Niisiis on nõutava üksikasjaliku analüüsi läbiviimist võimaldavateks tõenditeks õigusliku, majandusliku, tehnilise, ajaloolise, kultuurilise ja sotsiaalse korralduse kohta eelkõige asjakohased siseriiklikud ja ühenduse õigusaktid, k.a nende kujunemislugu; see, kuidas keskmine tarbija asjaomast väidetavat üldnimetust tajub, k.a asjaolu, et nimetuse üldtuntus jääb seotuks traditsioonilise, teatavas piirkonnas valmistatud juustuga selle asjaolu tõttu, et seda nimetust ei kasutata üldiselt teistes selle liikmesriigi või Euroopa Liidu piirkondades; asjaolu, et üht toodet on õiguspäraselt turustatud asjaomase nimetuse all selle nimetuse päritolumaal isegi siis, kui selle traditsioonilisi tootmismeetodeid ei ole järgitud; asjaolu, et selline toimimisviis on läbi aegade kasutusel olnud; asjaomast nimetust kandvate ja traditsioonilisi meetodeid arvestamata valmistatud toodete hulk võrreldes traditsioonilisi meetodeid järgides valmistatud toodete hulgaga; asjaomast nimetust kandvate ja traditsioonilisi meetodeid arvestamata valmistatud toodete turuosa võrreldes traditsioonilisi meetodeid järgides valmistatud toodete turuosaga; asjaolu, et traditsioonilisi meetodeid arvestamata valmistatud tooteid pakutakse müügiks viisil, mis viitab traditsioonilisel viisil valmistatud toodete valmistamiskohale; asjaomase nimetuse kaitse rahvusvaheliste kokkulepete alusel ja nende liikmesriikide arv, kelle puhul on võimalik, et nad väidavad, et käsitletav nimetus on üldnimetus (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Taani jt vs. komisjon, punktid 95, 96, 99 ja 101; eespool viidatud kohtuotsus Bigi, punkt 20, ja 25. oktoobri 2005. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-465/02 ja C-466/02: Saksamaa ja Taani vs. komisjon, EKL 2005, lk I-9115, punktid 75, 77, 78, 80, 83, 86, 87, 93 ja 94).
173

Lisaks, isegi kui nõustuda, et määruse nr 1/2003 ja komisjoni teatise, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul, vastuvõtmine võis suurendada ettevõtjate vajadust hinnata oma käitumist ja määratleda ettevõtjat ja asjaomast turgu põhjalikult tundva juristi abil oma õiguslikud strateegiad konkurentsiõiguse suhtes, saab siiski neid hindamisi ja strateegiate kujundamist läbi viia ettevõtteväline advokaat äriühingu talituste, sh õigustalituse täieliku koostööga. Sellega seoses on ettevõtte juristide ja ettevõttevälise advokaadi teabevahetus põhimõtteliselt konfidentsiaalsusega kaitstud, kui see toimub äriühingu kaitseõiguse raames ja huvides. Niisiis tuleb sedastada, et selle kaitse personaalne kohaldamisala, mis määratleti kohtuotsuses AM & S, ei ole reaalne takistus sellele, et ettevõtjad saaksid vajalikku õigusalast nõu, ega takista nende ettevõtte juristidel osalemast hindamisel ja strateegiate kujundamisel. Lõpuks tuleb sedastada, et konkurentsiõiguse uuendamine ei tähenda tingimata seda, et ettevõtteväliste advokaatide ja ettevõtte juristide vastavad rollid oleksid sellega seoses oluliselt muutunud pärast kohtuotsust AM & S. Igal juhul, kuna ühenduse konkurentsiõiguse adressaadiks on ettevõtjad, siis ei saa põhimõtteliselt nõustuda, et ettevõtja täiesti sisene teabevahetus võiks jääda välja komisjoni uurimispädevuse alt, välja arvatud, nagu juba märgiti, need märkused, milles korratakse ettevõtteväliste advokaatidega toimunud sellise teabevahetuse teksti või sisu, mis hõlmab õigusalast nõu, ja ettevalmistavad dokumendid, mis koostati üksnes selleks, et küsida kaitseõiguse kasutamise raames advokaadilt õigusalast nõu.
85

Kahju hüvitamise hagi kontekstis eeldatakse põhjuslikku seost juhul, kui institutsioonile etteheidetava käitumise ja viidatud kahju vahel on piisavalt otsene põhjuslik seos, mida peab tõendama hageja. Etteheidetav käitumine peab seega olema kahju tekkimise määrav põhjus (vt selle kohta eespool punktis 43 viidatud kohtuotsus CAS Succhi di Frutta vs. komisjon, punkt 59; Üldkohtu 30. septembri 1998. aasta otsus kohtuasjas T-149/96: Coldiretti jt vs. nõukogu ja komisjon, EKL 1998, lk II-3841, punkt 101; vt Üldkohtu . aasta määrus kohtuasjas T-201/99: Royal Olympic Cruises jt vs. nõukogu ja komisjon, EKL 2000, lk II-4005, punkt 26 ja seal viidatud kohtupraktika, mida on kinnitatud apellatsiooniastmes Euroopa Kohtu . aasta määrusega kohtuasjas C-49/01 P: Royal Olympic Cruises jt vs. nõukogu ja komisjon, kohtulahendite kogumikus ei avaldata; eespool punktis 64 viidatud kohtuotsus Pitsiorlas vs. nõukogu ja EKP, punkt 292).
106

Pealegi, isegi kui nõustuda, et munitsipaalettevõtjate suhtes kehtiv tulumaksuvabastus kehtestati enne EÜ asutamislepingu jõustumist ning et see kehtis aastani 1995, vastab siiski tõele, et seaduses nr 142/90 ette nähtud äriühingud on munitsipaalettevõtjatest sisuliselt erinevad. Munitsipaalettevõtjate ja eriseaduse alusel loodud ettevõtjate suhtes kehtivate maksusoodustuste laiendamine niisugusele uuele isikute kategooriale nagu seaduses nr 142/90 ette nähtud äriühingud on muudatus, mis on esialgsest kavast eristatav. Nagu Consiglio di Stato 3. septembri 2001. aasta kohtuotsuses nr 4586 märgitud, on seaduses nr 142/90 ette nähtud äriühingud ja munitsipaalettevõtjad õiguslikult erinevad eelkõige seetõttu, et esimeste suhtes neist ei kehti munitsipaalettevõtjate suhtes kohaldatavad ranged territoriaalsed piirangud ning et seaduses ette nähtud äriühingute tegevusalade skaala on laiem. Seega, nagu juba eespool punktis 79 rõhutatud, on seaduses nr 142/90 ette nähtud äriühingutel võimalik tegutseda ka muudel territooriumidel nii Itaalias kui välisriikides ning teistes valdkondades kui põhikirjas ette nähtud avaliku teenuse osutamine, välja arvatud juhul, kui see nõuab nende ressurssidest ja vahenditest märkimisväärse osa ja kui tegevus on laadilt selline, et võib asjassepuutuvat kohalikku omavalitsusüksust kahjustada.
150

Mis puudutab täpsemalt komisjoni keeldumist kohaldada koostööteatist põhjusel, et käesolevas asjas on tegemist vertikaalse rikkumisega, mitte salajase kartellikokkuleppega, siis väidavad hagejad, et selline keeldumine on vastuolus asjaoluga, et karistuse seisukohast käsitleti vaidlusalust kokkulepet nagu salajast kartellikokkulepet. Hagejate arvates ei saa komisjon üheaegselt väita, et trahvi suurust õigustas asjaolu, et rikkumine oli võrreldav horisontaalse kartellikokkuleppega, ja samas kergendavate asjaolude uurimisel eitada, et tegemist oli viimati nimetatud kokkuleppega. Lisaks peaks koostööteatise alusel trahvi vähendamist õigustav mis tahes käitumine olema käsitletav „kergendava asjaoluna” suuniste tähenduses. Seega on komisjon trahvi määramisel kohustatud arvesse võtma kõiki kergendavaid asjaolusid ja eelkõige neid, mis on välja toodud koostööteatises.
Asjaolud, mille alusel järeldati, et Concentral oli passiivne roll, on välja toodud otsuse põhjendustes 212, 213 ja 421. Muu hulgas on märgitud, et kuigi puuduvad mis tahes tõendid selle kohta, et Concentra takistas või üritas takistada paralleelkaubandust, on olemas „tõendid selle kohta, et Concentra teavitas NOE-d paralleelsest impordist Portugalis ja palus sellega seoses NOE abi” (vt otsuse põhjendused 212 ja 213). Vaidlus puudub selles, et otsuse punktis 213 tsiteeritud neljast Concentra poolt NOE-le või Nintendo of America, Inc.-ile saadetud kirjast kolm saadeti vastuseks küsimustikule ning üks Concentra enda algatusel. Kirjas, mis saadeti 21. novembril 1997 omal algatusel ja mida osaliselt on tsiteeritud otsuse punktis 213, teatab Concentra:

„Kahjuks võime me kindlalt väita, et teatud jaemüüjad ei lase mööda võimalust suurendada toote N64 kasumimarginaali [ja me palume NOE abi, kuna] me loodame, et Nintendo leiab sellele olukorrale lähitulevikus lahenduse”.
145

Kohtupraktikast nähtub, et komisjon on kohustatud keelatud kokkuleppe täitmata jätmise tunnistama kergendavaks asjaoluks vaid siis, kui ettevõtja, kes sellele asjaolule tugineb, on võimeline tõendama, et ta on selgelt ja märgatavalt olnud keelatud kokkuleppe täitmise vastu nii, et ta häiris ise selle toimimist, ja et ettevõtja ei jätnud lepinguga liitumise muljet ega õhutanud seega teisi ettevõtjaid keelatud kokkulepet täitma. Ettevõtjatel oleks liiga kerge minimeerida suure trahvi maksmise riski, kui nad võiksid saada kasu ebaseaduslikust kokkuleppest ja seejärel nõuda trahvi vähendamist selle eest, et nende roll rikkumise täideviimises oli üksnes piiratud, kuigi nende suhtumine on õhutanud teisi ettevõtjaid tegutsema konkurentsi rohkem kahjustaval viisil (Esimese Astme Kohtu 8. juuli 2004. aasta otsus kohtuasjas T-44/00: Mannesmannröhren-Werke vs. komisjon, EKL 2004, lk II-2223, punktid 277 ja 278).
42

Kui komisjon leiab EÜ artikli 88 lõikes 2 sätestatud ametlikku uurimismenetlust algatamata sama artikli lõike 3 alusel vastu võetud otsusega, et abi on ühisturuga kokkusobiv, siis selle menetluse protsessuaalsed tagatised on kindlustatud vaid siis, kui õigustatud isikutel on võimalus vaidlustada otsus ühenduste kohtus (eespool punktis 32 viidatud kohtuotsus Cook vs. komisjon, punkt 23; eespool punktis 32 viidatud kohtuotsused Matra vs. komisjon, punkt 17: eespool punktis 40 viidatud kohtuotsus komisjon vs. Sytraval ja Brink’s France, punkt 40, ning eespool punktis 32 viidatud kohtuotsus komisjon vs. Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, punkt 35). Sel põhjusel on vastuvõetav tühistamishagi, mille EÜ artikli 88 lõike 2 mõttes asjassepuutuv isik on sellise otsuse peale esitanud, tagamaks osutatud sättest tulenevate menetluslike õiguste kaitset (eespool punktis 32 viidatud kohtuotsus Cook vs. komisjon, punktid 23–26, eespool punktis 32 viidatud kohtuotsus Matra vs. komisjon, punktid 17–20, ning eespool punktis 32 viidatud kohtuotsus komisjon vs. Aktionsgemeinschaft Recht und Eigentum, punkt 35).
232

Hageja on seisukohal, et TIB otsustas investeeringu kasuks pärast seda, kui konsultandid RBSH&P ja AA olid koostanud äriplaani kohta põhjaliku aruande. Hageja leiab, et need eksperdid võtsid loomulikult arvesse ettevõtja asutamisega seotud majanduslikke riske ja nägid ette investeerimismeetmed ja struktuuri, mis pidid tagama ettevõtja edu, nagu seda näitab hageja praegune majanduslik seis. Kahtluse korral oleks komisjon võinud pöörduda sõltumatu eksperdi poole. Hageja leiab, et kõrgetasemelise tööhõive säilitamine oli vaid TIB teisejärguline eesmärk, mida tõesti konsultandi AA aruandes toonitati, sest see on riigi osalusega ettevõtja puhul oluline. Aruanded ei soovitanud seega ümberkorraldamist ja igal juhul ei välista see TIB osaluse vastavust turutingimustele. Samuti väidab hageja, et tegemist on ebaloogilisusega, kuna komisjon on tuletanud selle vajaduse asjaolust, et TIB poolt ettevõtjale üle antud rahalised vahendid on käsitletavad riigiabina.
95

Selle kohta tuleb märkida, et selliste argumentide toetuseks ei saa viidata eespool punktis 72 viidatud kohtuotsuse Scan Office Design vs. komisjon punktile 107, milles Esimese Astme Kohus märgib, et komisjon tegi selle juhtumi puhul „rea raskeid vigu, mida eraldi või vähemalt koos tuleb pidada esimest tingimust täitvaks kolmest tingimusest, mis on vajalikud ühenduse lepinguvälise vastutuse tekkimiseks”. Need vead on väga erinevad eespool punktis 11 viidatud Airtoursi kohtuotsuses Esimese Astme Kohtu sedastatud hindamisvigadest. Eespool punktis 72 viidatud kohtuotsuse Scan Office Design vs. komisjon aluseks olnud kohtuasjas oli küsimus riigihanke hindamisel tehtud ilmsetes vigades, nimelt selles, et komisjon keeldus dokumentide edastamisest vääral põhjusel, et neid ei eksisteerinud, võttis vastu pärast tähtpäeva esitatud pakkumuse, võttis arvesse allakirjutamata ja kommenteerimata hindamise või eeskirjadega vastuolus hindamise ja valis välja pakkumuse, mis ei olnud kooskõlas hankedokumentidega. Käesolevas asjas on komisjoni talituste hindamisvead tehtud olukorras, kus neil tuli hinnata arvukaid tõendeid, et analüüsida konkurentsiolukorda, mida oli erakordselt raske kvalifitseerida. Komisjonile antud kaalutlusruum koondumisega seotud lepinguvälise vastutuse küsimustes puudutab nii koondumise konkurentsimõjude analüüsis tehtavate vigade individuaalse hindamise etappi kui ka selliste vigade tervikliku hindamise etappi. Järelikult ei ole käesolevas asjas põhjust järeldada, et üksnes see, et eespool punktis 11 viidatud Airtoursi kohtuotsuses on tuvastatud arvukalt hindamisvigu, tekitab tingimata ühenduse lepinguvälise vastutuse.
265

Teise võimalusena leiab hageja, et kui komisjoni määratlus oli ka õige, oleks ta siiski pidanud tunnistama, et isegi väga raskeks loetud rikkumised erinevad oma raskusastme poolest ja et teiste kartelliasjadega võrreldes ei olnud käesolevas juhtumis käsitletud kokkulepe sugugi nii intensiivne ja konkurentsivastane. Hageja märgib, et vaidlustatud otsuse vastuvõtmise hetkel oli asjaomastele ettevõtjatele kehtestatud trahv suuruselt teine pärast seda trahvi, mille komisjon määras juhtumis, milles ta tegi 21. novembril 2001 otsuse 2003/2/EÜ [EÜ] artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 kohaldamise menetluses (juhtum COMP/E-1/37.512 – Vitamiinid) ( EÜT 2003, L 6, lk 1 ). Ta väidab, et käesolevas asjas ei olnud kartell sugugi nii intensiivne kui näiteks vitamiinide juhtumis ja nendes juhtumites, mille kohta komisjon tegi otsuse 2002/742/EÜ [EÜ] artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 kohaldamise menetluses (juhtum COMP/E-1/36.604 – Sidrunhape) ( EÜT 2002, L 239, lk 18 ), otsuse 98/60/EÜ [EÜ] artikli [81] kohaldamise menetluses (IV/35.691/E-4 – Eelisoleeritud torud) ( EÜT 1999, L 24, lk 1 ), otsuse 2001/418/EÜ [EÜ] artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 kohaldamise menetluses (juhtum COMP/36.545/F3 – Aminohapped) ( EÜT 2001, L 152, lk 24 ) ja otsuse 2002/271/EÜ [EÜ] artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 kohaldamise menetluses (juhtum COMP/E-1/36.490 – Grafiitelektroodid) ( EÜT 2002, L 100, lk 1 ). Ta väidab, et need viis juhtumit käsitlesid EÜ artikli 81 lõike 1 väga raskeid rikkumisi. Seega käsitlesid need kõik kartelle, mis hõlmasid tervet ühisturgu või Euroopa majanduspiirkonda (EMP). Nende puhul ilmnesid katsed kehtestada palju intensiivsemaid kartelle kui kuivkrohvplaaditootjate väidetav kartell, mis teiste kartellidega võrreldes oli üsna vaba ja ebamäärane kokkulepe, millel puudus igasugune struktuur või organisatsioon. Neil asjaoludel leiab hageja, et talle rikkumise raskusastme alusel määratud trahvi lähtesumma on ebaproportsionaalne ja vastuolus võrdse kohtlemise põhimõttega, kuna see summa on suuruselt kolmas nendest trahvidest, mis määrati viidatud kartellide osalistele.
222

Tuleb meenutada, et riigiabi kontrollimenetlus on selle üldist ülesehitust arvestades menetlus, mis on algatatud abi andmise eest vastutava liikmesriigi suhtes seoses tema kohustustega ühenduse tasandil. Selles menetluses etendavad muud huvitatud isikud peale asjassepuutuva liikmesriigi peamiselt vaid komisjoni teabeallika rolli ning nad ei saa asuda komisjoniga sellisesse vaidlusesse nagu see, mis on algatatud liikmesriigi suhtes (vt Esimese Astme kohtu 10. aprilli 2003. aasta otsus kohtuasjas T-366/00: Scott vs. komisjon, EKL 2003, lk II-1763, punktid 52 ja 53; 14. jaanuari 2004. aasta otsus kohtuasjas T-109/01: Fleuren Compost vs. komisjon, EKL 2004, lk II-127, punktid 42 ja 43 ning viidatud kohtupraktika, ja eespool punktis 141 viidatud kohtuotsus Saxonia Edelmetalle ja ZEMAG vs. komisjon, punkt 48). Muudel huvitatud isikutel peale asjassepuutuva liikmesriigi on vaid haldusmenetluses osalemise õigus ning seda ulatuses, mis on juhtumi asjaolusid arvestades asjakohane (eespool punktis 188 viidatud kohtuotsus British Airways jt vs. komisjon, punkt 60, ja eespool punktis 93 viidatud otsus kohtuasjas Westdeutsche Landesbank Girozentrale ja Land Nordrhein-Westfalen vs. komisjon, punkt 125).
98

Käesoleval juhul on selge, et apellatsioonikoda tugines oma otsuses, mille kohaselt segiajamise tõenäosus puudub, üksnes vastandatud kaupade ja teenuste sarnasuse puudumisele. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb asjaomaste kaupade ja teenuste sarnasuse hindamisel arvesse võtta kõiki kaupade ja teenuste vahelist suhet iseloomustavaid asjassepuutuvaid tegureid, milleks on eelkõige kaupade või teenuste olemus, otstarve, kasutusviis ning samuti see, kas kaubad ja teenused on konkureerivad või teineteist täiendavad (Euroopa Kohtu 29. septembri 1998. aasta otsus kohtuasjas C-39/97: Canon, EKL 1998, lk I-1237, punkt 23, ja Esimese Astme Kohtu 11. juuli 2007. aasta otsus kohtuasjas T-150/04: Mülhens vs. Siseturu Ühtlustamise Amet — Minoronzoni (TOSCA BLU), EKL 2007, lk II-2353, punkt 29), kusjuures üksteist täiendavad kaubad on omavahel tihedalt seotud kaubad, nii et üks on teise kasutamiseks möödapääsmatult vajalik või oluline, mistõttu tarbijad võivad arvata, et neid kaupu valmistab või teenuseid osutab üks ja seesama ettevõtja (Esimese Astme Kohtu 1. märtsi 2005. aasta otsus kohtuasjas T-169/03: Sergio Rossi vs. Siseturu Ühtlustamise Amet — Sissi Rossi (SISSI ROSSI), EKL 2005, lk II-685, punkt 60, ja 15. märtsi 2006. aasta otsus kohtuasjas T-31/04: Eurodrive Services and Distribution vs. Siseturu Ühtlustamise Amet — Gómez Frías (euroMASTER), EKL 2006, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 35).
465

Mis puudutab otsust PVC I (vastu võetud 21. detsembril 1988), siis tuleb rõhutada, et Esimese Astme Kohus tuvastas selle otsuse tühisuse (27. veebruari 1992. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-79/89, T-84/89–T-86/89, T-89/89, T-91/89, T-92/89, T-94/89, T-96/89, T-98/89, T-102/89 ja T-104/89: BASF jt vs. komisjon, EKL 1992, lk II-315) ja et Euroopa Kohus tühistas selle lõpuks (15. juuni 1994. aasta otsus kohtuasjas C-137/92 P: komisjon vs. BASF jt, EKL 1994, lk I-2555) ning et see toimus enne, kui komisjon võttis vastu otsuse käesolevas asjas. Siinkohal tuleb rõhutada, et Euroopa Kohtu poolse tühistamise osas näeb EÜ artikkel 231 ette, et kui hagi on põhjendatud, tunnistab Euroopa Kohus asjassepuutuva õigusakti tühiseks. Kuigi otsus PVC II, mille komisjon võttis vastu pärast otsuse PVC I tühistamist, kordab suures osas viimase faktilisi asjaolusid, erineb see siiski selle poolest, et otsuses PVC II on märgitud, et kokkulepe või kooskõlastatud tegevus algas ligikaudu 1980. aasta augustis, samal ajal kui otsuses PVC I on täpsustatud, et kokkulepe või kooskõlastatud tegevus algas ligikaudu 1976. aasta septembris. Sama kehtib Hoechstile määratud trahvide osas (miljon eküüd otsuses PVC I ja 1,5 miljonit eurot otsuses PVC II). Järelikult ei saa neid kahte otsust pidada identseteks. Neil asjaoludel tuleb järeldada, et komisjon tegi vea, kui ta viitas otsuses Hoechsti varasema karistatuse tuvastamisel otsusele PVC I.
Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Tähised, mis võivad moodustada kaubamärgi – Tähised, mida ei saa visuaalselt tajuda – Hõlmamine – Tingimus – Tähised, mida saab graafiliselt esitada – Lõhnamärgid

(Nõukogu määrus nr 40/94, artikkel 4)

2. Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Tähised, mis ei saa moodustada kaubamärki – Lõhnamärk – Küpse maasika lõhn

(Nõukogu määrus nr 40/94, artikkel 4 ja artikli 7 lõike 1 punkt a)

Summary

1. Määruse nr 40/94 artiklit 4 tuleb tõlgendada nii, et kaubamärgi võib moodustada tähis, mida ennast ei ole võimalik visuaalselt tajuda, tingimusel et seda saab esitada graafiliselt, iseäranis kujutiste, joonte või tähtede abil, ning et see on selge, täpne, iseenesest täielik, kergesti äratuntav, mõistetav, kestev ja objektiivne. Tähise graafiline esitus peab võimaldama seda tähist täpselt kindlaks määrata, selleks et tagada kaubamärkide registreerimise süsteemi nõuetekohane toimimine. Järelikult ei saa muuta ega paindlikumaks teha graafilise esituse nõuetele vastavaks tunnistamise tingimusi eesmärgiga lihtsustada selliste tähiste registreerimist, mille graafiline esitamine on nende olemuse tõttu palju raskem.

Mis puudutab lõhnamärke, siis ei saa välistada, et sellist tähist on võimalik kirjeldada nii, et on täidetud kõik määruse nr 40/94 artikli 4 nõuded.

(vt punktid 24, 25, 28, 39)

2. Lõhnamärk, mis ei ole visuaalselt tajutav, mida kirjeldatakse sõnadega „küpse maasika lõhn” ja millega kaasneb värviline pilt küpsest maasikast, ei saa moodustada ühenduse kaubamärki määruse nr 40/94 artikli 4 ja artikli 7 lõike 1 punkti a tähenduses, kuna seda ei ole graafiliselt esitatud.

Kirjeldus „küpse maasika lõhn” võib viidata paljudele maasikasortidele ja seega paljudele erinevatele lõhnadele, mistõttu see ei ole ei üheselt mõistetav ega täpne ega kõrvalda subjektiivsust taotletava tähise identifitseerimise ja tajumise protsessis.

Kuna maasika pilt kujutab pealegi ainult marja, mis eritab lõhna, mis on väidetavalt identne asjaomase lõhnamärgiga, ning mitte taotletavat lõhna, siis ei ole see käsitletav lõhnamärgi graafilise esitusena. Kuna maasikad või vähemalt mõned neist lõhnavad lisaks ka sorditi erinevalt, siis sellise maasika pilt, mille sorti ei ole täpsustatud, ei võimalda selgelt ja täpselt kindlaks määrata taotletavat lõhnamärki.

Lõpuks, graafilise esituse nõuetele mittevastavate esitusviiside kombinatsioon ei saa olemuslikult täita nimetatud nõudeid, ning on oluline, et vähemalt üks esituse osadest vastaks kõikidele tingimustele. Järelikult, kuna sõnaline kirjeldus ja küpse maasika pilt ei vasta graafilise esituse nõuetele, ei kujuta nende kombinatsioon endast nõuetele vastavat graafilist esitust.

(vt punktid 33, 40, 41, 45)