Keywords

Summary



Keywords

1. Kohtumenetlus – Hagimenetluse algatusdokument – Vorminõuded – Vaidluseseme määratlemine – Ülevaade fakti- ja õigusväidetest – Hageja nõuete ühemõtteline sõnastus

(Euroopa Kohtu kodukord, artikli 120 punkt c)

2. Politseikoostöö – Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Otsus 2013/129 4‑metamfetamiini suhtes kontrollimeetmete kehtestamise kohta – Rakendusotsus 2013/496/EL 5‑(2‑aminopropüül)indooli suhtes kontrollimeetmete kehtestamise kohta – Õiguslik alus – Otsuse 2005/387 uusi psühhoaktiivseid aineid käsitleva teabe vahetuse, riski hindamise ja kontrolli kohta artikli 8 lõige 3 – EL artikli 34 kehtetuks tunnistamine – Otsuste seaduslikkuse olulisuse puudumine

(EL artikkel 34; nõukogu otsus 2005/387, artikli 8 lõige 3, otsused 2013/129 ja 2013/496)

3. Institutsioonide aktid – Väljatöötamise menetlus – Aluslepingute sätted – Kohustuslikkus – Institutsiooni võimalus kehtestada teisesest õigusest tulenevaid õiguslikke aluseid – Puudumine

4. Politseikoostöö – Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Otsus 2005/387 uusi psühhoaktiivseid aineid käsitleva teabe vahetuse, riski hindamise ja kontrolli kohta – Selle otsuse artikli 8 lõike 3 tõlgendamine – Tõlgendamine kooskõlas selle otsuse vastuvõtmise ajal kehtinud EL lepingu sätetega, mis reguleerisid selle valdkonna üldaktide rakendamist – Nõukogu kohustus konsulteerida enne asjaomase otsuse rakendusmeetmete vastuvõtmist parlamendiga – EL artikli 39 lõike 1 kehtetuks tunnistamine – Mõju puudumine

(EL artikli 34 lõike 2 punkt c ja EL artikli 39 lõige 1; nõukogu otsus 2005/387, artikli 8 lõige 3)

5. Politseikoostöö – Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Otsus 2005/387 uusi psühhoaktiivseid aineid käsitleva teabe vahetuse, riski hindamise ja kontrolli kohta – Selle otsuse artikli 8 lõige 3 – Kooskõla pärast Lissaboni lepingu jõustumist kohaldatavate menetluseeskirjadega – Üleminekusätted – Tõlgendamine

(EL lepingule, EL toimimise lepingule ja Euratomi asutamislepingule lisatud protokoll nr 36, artikkel 9; nõukogu otsus 2005/387, artikli 8 lõige 3)

6. Tühistamishagi – Tühistamisotsus – Mõju – Euroopa Kohtu kehtestatav piirang – Otsus 2013/129 4‑metamfetamiini suhtes kontrollimeetmete kehtestamise kohta – Rakendusotsus 2013/496/EL 5‑(2‑aminopropüül)indooli suhtes kontrollimeetmete kehtestamise kohta – Asjaomaste psühhoaktiivsete ainete kontrolli tõhususe ja rahvatervise kaitse kahjustamise oht – Tühistatud otsuste toime säilitamine kuni neid asendavate uute õigusaktide jõustumiseni

(ELTL artikli 264 teine lõik; nõukogu otsused 2013/129 ja 2013/496)

Summary

1. Vt otsuse tekst.

(vt punkt 17)

2. Seoses õigusliku alusega, millele tuginedes võeti vastu otsus 2013/129 4‑metamfetamiini suhtes kontrollimeetmete kehtestamise kohta ja rakendusotsus 2013/496/EL 5‑(2‑aminopropüül)indooli suhtes kontrollimeetmete kehtestamise kohta, tuleb märkida, et need otsused ei viita EL artiklile 34 ja et nende viited osutavad selgelt EL toimimise lepingule ja otsuse 2005/387 uusi psühhoaktiivseid aineid käsitleva teabe vahetuse, riski hindamise ja kontrolli kohta artikli 8 lõikele 3.

Võttes arvesse nende otsuste sõnastust, mis peab põhjendamiskohustusega kooskõlas olemiseks põhimõtteliselt mainima õiguslikku alust, millel need otsused rajanevad, ei saa seega asuda seisukohale, et kõnealused otsused põhinevad EL artiklil 34.

Eeskätt ei ole selles suhtes asjakohane otsuse 2005/387 artikli 8 lõikes 3 sisalduv viide EL artikli 34 lõike 2 punktile c, sest nõukogu selge valik mainida otsustes 2013/129 ja 2013/496 mitte eelnimetatud sätet, vaid EL toimimise lepingut ja otsuse 2005/387 artikli 8 lõiget 3, näitab selgelt, et otsused 2013/129 ja 2013/496 põhinevad viimati nimetatud sättel kui sellisel.

Sellest järeldub, et EL artikli 34 kehtetuks tunnistamine Lissaboni lepinguga ei võta otsustelt 2013/129 ja 2013/496 õiguslikku alust.

(vt punktid 28, 29, 31 ja 32)

3. Kuna liidu institutsioonide tahte formuleerumist puudutavad eeskirjad kehtestatakse aluslepingutega, mitte liikmesriikide või institutsioonide endi poolt, siis saavad üksnes aluslepingud anda erijuhtudel institutsioonile pädevuse muuta nendes ette nähtud otsustamismenetlust. Kui tunnustada institutsiooni võimalust kehtestada tuletatud õiguslikke aluseid – kas akti vastuvõtmisel kohaldatava menetluse rangemaks muutmise või lihtsustamise suunas –, tähendaks see talle suurema seadusandliku pädevuse andmist kui see, mis on aluslepingutega ette nähtud.

Seda lahendust tuleb kohaldada mitte üksnes õigusaktide vastuvõtmist võimaldavate teisesest õigusest tulenevate õiguslike aluste kohta, vaid ka teisese õiguse aktis ette nähtud õiguslike aluste suhtes, mis võimaldavad võtta vastu selle akti rakendusmeetmeid, muutes rangemaks või lihtsustades aluslepingutes nende meetmete vastuvõtmiseks ette nähtud korda.

Kuigi vastab tõele, et aluslepingutes on ette nähtud, et parlament ja nõukogu sätestavad teatavad eeskirjad, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes, seovad aluslepingutes ette nähtud erieeskirjad rakendusmeetmete vastuvõtmise kohta institutsioone siiski samal moel nagu õigusaktide vastuvõtmise eeskirjad ja seega ei või teisese õiguse aktid nendega vastuollu minna.

(vt punktid 42–44)

4. Võttes arvesse, et liidu akti õiguspärasust tuleb analüüsida selle akti vastuvõtmise ajal olemas olnud faktiliste ja õiguslike asjaolude alusel, tuleb otsuse 2005/387 uusi psühhoaktiivseid aineid käsitleva teabe vahetuse, riski hindamise ja kontrolli kohta artikli 8 lõike 3 seaduslikkuse hindamisel arvestada sätteid, mis selle otsuse vastuvõtmise ajal käsitlesid politseikoostöö ja kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö valdkonna üldaktide rakendamist, täpsemalt EL artikli 34 lõike 2 punkti c ja EL artikli 39 lõiget 1.

Nimetatud sätetest ilmneb, et pärast konsulteerimist parlamendiga võtab nõukogu kvalifitseeritud häälteenamusega vastu meetmed, mis on vajalikud politseikoostöö ja kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö valdkonnas vastu võetud otsuste rakendamiseks.

Seoses sellega tuleb küll tõdeda, et otsuse 2005/387 artikli 8 lõike 3 sõnastus ei näe nõukogule ette kohustust konsulteerida enne selles sättes ette nähtud otsuse 2005/387 rakendusmeetmete vastuvõtmist parlamendiga.

Liidu teisese õiguse norme tuleb siiski niivõrd kui võimalik tõlgendada kooskõlas aluslepingute sätetega.

Seega, võttes esiteks arvesse, et kohustus tõlgendada teisese õiguse akti kooskõlas esmase õigusega tuleneb tõlgendamise üldpõhimõttest, mille kohaselt tuleb õigusnormi tõlgendada võimaluste piires viisil, mis ei sea kahtluse alla selle õiguspärasust, ja teiseks, et otsuse 2005/387 artikli 8 lõike 3 seaduslikkust tuleb hinnata eeskätt arvestades EL artikli 39 lõiget 1, tuleb kõnealust esimest sätet tõlgendada kooskõlas viimati nimetatuga.

Järelikult tuleb otsuse 2005/387 artikli 8 lõiget 3 tõlgendada kooskõlas EL artikli 39 lõikega 1 nii, et see lubab nõukogul võtta vastu akti kontrollimeetmete kehtestamiseks uue psühhoaktiivse aine suhtes ainult pärast konsulteerimist parlamendiga.

Lisaks ei saa EL artikli 39 lõike 1 kehtetuks tunnistamine pärast otsuse 2005/387 artikli 8 lõike 3 vastuvõtmist kaotada kohustust tõlgendada viimati nimetatud sätet kooskõlas EL artikli 39 lõikega 1.

(vt punktid 45–50 ja 67)

5. Mis puudutab küsimust, kas otsuse 2005/387 uusi psühhoaktiivseid aineid käsitleva teabe vahetuse, riski hindamise ja kontrolli kohta artikli 8 lõige 3 on kooskõlas pärast Lissaboni lepingu jõustumist kohaldatavate menetluseeskirjadega, siis üleminekusätete protokoll (nr 36) sisaldab õigusnorme, mis käsitlevad konkreetselt seda õiguslikku korda, mida pärast Lissaboni lepingu jõustumist kohaldatakse aktide suhtes, mis on enne eelnimetatud kuupäeva EL alusel vastu võetud.

Protokolli artiklis 9 on sätestatud, et selliste õigusaktide õiguslik toime säilib kuni asjaomaste õigusaktide kehtetuks tunnistamise, tühiseks tunnistamise või muutmiseni aluslepingute kohaldamisel.

Seda artiklit tuleb tõlgendada arvestades nimetatud protokolli esimest põhjendust, milles täpsustatakse, et on vaja kehtestada üleminekusätted, et korraldada üleminekut enne Lissaboni lepingu jõustumist kohaldatavate aluslepingute institutsioonilistelt sätetelt asjaomases lepingus ette nähtud institutsioonilistele sätetele.

Kuna Lissaboni leping muutis oluliselt politseikoostöö ja kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö institutsioonilist raamistikku, tuleb üleminekusätete protokolli artiklit 9 mõista nii, et selle eesmärk on muu hulgas tagada asjaomase koostöö raames vastu võetud õigusaktide tõhusa kohaldamise jätkumine hoolimata selle koostöö institutsioonilise raamistiku muutmisest.

Kui nõustuda väitega, et politseikoostöö ja kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö rakendusmeetmete vastuvõtmise erimenetluste kehtetuks tunnistamine Lissaboni lepinguga muudab võimatuks selliste meetmete vastuvõtmise enne, kui muudetakse selle koostöö raames vastu võetud üldakte, et kohandada neid Lissaboni lepinguga, siis viiks see just kõnealuste aktide tõhusa rakendamise keerulisemaks muutmiseni või isegi nende rakendamise takistamiseni ning seega kahjustataks aluslepingute koostajate taotletava eesmärgi elluviimist.

Pealegi jätaks üleminekusätete protokolli artiklile 9 välja pakutud tõlgendus, mille kohaselt tähendab nimetatud artikkel üksnes seda, et politseikoostöö ja kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö valdkonda kuuluvaid õigusakte ei tunnistatud Lissaboni lepingu jõustumise tõttu automaatselt kehtetuks, selle artikli ilma kogu kasulikust mõjust.

Seega, enne Lissaboni lepingu jõustumist EL lepingu alusel nõuetekohaselt vastu võetud õigusakti säte, mis kehtestab selle õigusakti rakendusmeetmete vastuvõtmise korra, säilitab oma õigusliku toime, kuni seda ei ole kehtetuks tunnistatud, tühiseks tunnistatud või muudetud, ja võimaldab vastavalt selles sättes kindlaks määratud menetlusele võtta vastu rakendusmeetmeid.

Neil tingimustel ei tähenda asjaolu, et otsuse 2005/387 artikli 8 lõige 3 võib rakendusmeetmete vastuvõtmise korda võrreldes EL toimimise lepingus selleks ette nähtud menetlusega lihtsustada või rangemaks muuta, et kõnealune säte on teisesest õigusest tulenev ebaseaduslik õiguslik alus, mille kohaldamine tuleks erandina välistada.

(vt punktid 51–58)

6. Vastavalt ELTL artikli 264 teisele lõigule võib Euroopa Kohus juhul, kui ta seda vajalikuks peab, märkida, milliseid tühiseks tunnistatud õigusakti tagajärgi loetakse kehtivaks.

Seega kahjustaks otsuse 2013/129 4‑metamfetamiini suhtes kontrollimeetmete kehtestamise kohta ja rakendusotsuse 2013/496/EL 5‑(2‑aminopropüül)indooli suhtes kontrollimeetmete kehtestamise kohta tühistamine nende õigusliku toime säilitamiseta neis otsustes käsitletavate psühhoaktiivsete ainete kontrolli tõhusust ja seega rahvatervise kaitset.

Seetõttu tuleb säilitada nimetatud otsuste toime kuni neid asendavate uute õigusaktide jõustumiseni.

(vt punktid 72–74)