ÜLDKOHTU OTSUS (viies koda)

12. juuli 2018 ( *1 )

Riigiabi – Ühendkuningriigi kavandatav abi Hinkley Point C tuumaelektrijaama toetuseks – Hinnavaheleping, ministeeriumiga sõlmitud leping ja krediidigarantii – Otsus, millega tunnistatakse abi siseturuga kokkusobivaks – ELTL artikli 107 lõike 3 punkt c – Avaliku huvi eesmärk – Tuumaenergia edendamine – Riigi sekkumise vajadus – Garantiide teatis – Abi elemendi kindlaksmääramine – Proportsionaalsus – Investeerimisabi – Tegevusabi – Õigus märkusi esitada – Riigihankelepingute sõlmimise menetlus – Põhjendamiskohustus

Kohtuasjas T‑356/15,

Austria Vabariik, esindajad: C. Pesendorfer ja M. Klamert, hiljem G. Hesse ja M. Fruhmann, keda abistas avocat H. Kristoferitsch,

hageja,

keda toetab

Luksemburgi Suurhertsogiriik, esindaja: D. Holderer, keda abistas avocat P. Kinsch,

menetlusse astuja,

versus

Euroopa Komisjon, esindajad: É. Gippini Fournier, R. Sauer, T. Maxian Rusche ja P. Němečková,

kostja,

keda toetavad

Tšehhi Vabariik, esindajad: M. Smolek, T. Müller ja J. Vláčil,

Prantsuse Vabariik, esindajad: G. de Bergues, D. Colas ja J. Bousin, hiljem D. Colas ja J. Bousin,

Ungari, esindajad: M. Fehér ja M. Bóra, seejärel B. Sonkodi ja hiljem A. Steiner, keda abistas advokaat P. Nagy, ja lõpuks A. Steiner,

Poola Vabariik, esindaja: B. Majczyna,

Rumeenia, esindajad: R. Radu ja M. Bejenar, hiljem M. Bejenar ja C.-R. Canţăr,

Slovaki Vabariik, esindaja: B. Ricziová,

ning

Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik, esindajad: C. Brodie ja S. Brandon, hiljem C. Brodie, S. Simmons ja M. Holt, hiljem C. Brodie, S. Simmons ja D. Robertson, hiljem C. Brodie ja D. Robertson, hiljem C. Brodie ja lõpuks C. Brodie ja Z. Lavery, keda abistasid barrister T. Johnston ja A. Robertson, QC,

menetlusse astujad,

mille ese on ELTL artiklil 263 põhinev nõue ja milles palutakse tühistada komisjoni 8. oktoobri 2014. aasta otsus (EL) 2015/658 abimeetme SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N) kohta, mida Ühendkuningriik kavatseb rakendada Hinkley Point C tuumaelektrijaama toetuseks (ELT 2015, L 109, lk 44), milles komisjon tuvastas, et see abimeede oli kokkusobiv siseturuga ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses, ja lubas seda rakendada.

ÜLDKOHUS (viies koda),

koosseisus: koja president D. Gratsias, kohtunikud A. Dittrich (ettekandja) ja P. G. Xuereb,

kohtusekretär: ametnik N. Schall,

arvestades menetluse kirjalikku osa ja 5. oktoobri 2017. aasta kohtuistungil esitatut,

on teinud järgmise

otsuse

I. Vaidluse taust

1 22. oktoobril 2013 teavitas Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik tuumaelektrijaama Hinkley Point C toetuseks võetavatest meetmetest. Teatatud meetmete saaja on äriühing NNB Generation Company Limited (edaspidi „NNBG“), kes on EDF Energy plc (edaspidi „EDF“) tütarettevõtja.

2 18. detsembril 2013 otsustas komisjon algatada ametliku uurimise seoses teatatud meetmetega. See otsus avaldati Euroopa Liidu Teatajas 7. märtsil 2014 (ELT 2014, C 69, lk 60).

3 8. oktoobril 2014 võttis komisjon vastu otsuse (EL) 2015/658 abimeetme SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N) kohta, mida Ühendkuningriik kavatseb rakendada Hinkley Point C tuumaelektrijaama toetuseks (ELT 2015, L 109, lk 44, edaspidi „vaidlustatud otsus“).

4 Ühendkuningriigi teatud meetmeid kirjeldatakse vaidlustatud otsuse punktis 2.

5 Esimene meede, mida kirjeldatakse vaidlustatud otsus punktis 2.1, on hinnavaheleping. Tegu on instrumendiga, mille eesmärk on tagada NNBG elektrimüügile hinnastabiilsus Hinkley Point C tegevusetapi jooksul. Selles nähakse ette, et NNBG müüb nimetatud tuumaelektrijaamas toodetud elektrit turul. Siiski stabiliseerib hinnavaheleping NNBG tulude taseme. Selle tarbeks võrreldakse täitmishinda, mis arvutati NNBG arvestuslike ehitus- ja käitamiskulude alusel ning sisaldab mõistlikku kasumit, ja võrdlushinda, mis on nende hulgihindade kaalutud keskmine, mille Ühendkuningriik kehtestab kõigile hinnavahelepingutega toetatud ettevõtjatele ja mis kajastab turuhinda. NNBG puhul on asjakohane võrdlushind baaskoormusega elektrienergia turuhind, mida kohaldatakse kõigi baaskoormusega elektrienergiat tootvate ettevõtjate suhtes. Kui võrdlushind on täitmishinnast madalam, saab NNBG hinnavahemakse, mis vastab nende kahe hinna erinevusele. See hinnavahemakse on piiratud toodangu ülempiiriga. Kui aga võrdlushind on täitmishinnast kõrgem, peab NNBG tasuma nende kahe hinna erinevuse hinnavahelepingu teisele poolele (edaspidi „NNBG vastaspool“). NNBG vastaspool on Low Carbon Contracts Company Ltd., mis on üksus, keda rahastatakse kõiki litsentsitud tarnijaid hõlmava kollektiivse seadusjärgse kohustuse kohaselt. Nähakse ette kaks tulude jagamise mehhanismi, millest esimene puudutab tootmiskulusid ja teine omakapitali tulumäära. Nähakse ette kaks tegevuskulude ülevaatamise kuupäeva, millest esimene on 15 aastat ja teine 25 aastat pärast esimese reaktori käivitamise alguskuupäeva.

6 Hinnavahelepingus on teatud tingimustel NNBG-le ette nähtud hüvitis teatavate seadusemuudatuste korral. Lisaks saab ta teatud tingimustel hüvitist Hinkley Pointi tuumaelektrijaama ennetähtaegse sulgemise korral poliitilistel põhjustel ja tuumavaldkonnaga seotud tsiviilvastutuskindlustuse asjaolude tõttu. Sellises olukorras võivad nii NNBG investorid kui ka Ühendkuningriik nõuda NNBG üleandmist Ühendkuningriigi valitsusele ning neile investoritele makstakse hüvitist.

7 Teine teatatud meede, mida vaidlustatud otsuse punktis 2.3 kirjeldatakse, on leping Ühendkuningriigi energeetika ja kliimamuutuste ministeeriumi ning NNBG investorite vahel (edaspidi „ministeeriumiga sõlmitud leping“). See leping täiendab hinnavahelepingut. Sellega nähakse ette, et kui Hinkley Pointi tuumaelektrijaama ennetähtaegse sulgemise korral poliitilistel põhjustel ei ole NNBG vastaspool suuteline tegema NNBG investoritele hüvitismakseid, maksab ministeerium investoritele kokkulepitud hüvitise. Selles on sätestatud ka tulude jagamise mehhanismid.

8 Kolmas teatatud meede, mida vaidlustatud otsuse punktis 2.2 kirjeldatakse, on Ühendkuningriigi krediidigarantii NNBG emiteeritavatele võlakirjadele, millega tagatakse nõuetele vastava võlakohustuse põhisumma ja intresside õigeaegne maksmine, kusjuures summa võib ulatuda kuni 17 miljardi naelsterlingini. Nimetatud otsuses andis komisjon loa võtta garantiitasu määras 295 baaspunkti.

9 Vaidlustatud otsuse punktis 7 märkis komisjon, et kolm eelviidatud meedet (edaspidi „kõnealused meetmed“) kujutasid endast riigiabi ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses.

10 Vaidlustatud otsuse punktides 9 ja 10 analüüsis komisjon, kas kõnealuseid meetmeid võib tunnistada siseturuga kokkusobivaks ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c alusel. Selles kontekstis märkis ta vaidlustatud otsuse punktis 9.1, et need meetmed sobisid kokku siseturu praeguse korraldusega. Kõnealuse otsuse punktis 9.2 tuvastas ta, et Ühendkuningriigi poolt nende meetmetega taotletav avaliku huvi eesmärk oli tuumaenergia edendamine ja täpsemalt uue põlvkonna tuumavõimsuse loomine. Sama otsuse punktis 9.3 esitatud komisjoni kaalutluste kohaselt oli Ühendkuningriigi sekkumine vajalik selle eesmärgi õigeaegseks saavutamiseks. Nimetatud otsuse punktis 9.4 analüüsis komisjon, kas kõnealused meetmed olid asjakohased vahendid selle eesmärgi saavutamiseks ja kas neil oli stimuleeriv mõju. Selle otsuse punktides 9.5 ja 9.6 hindas komisjon kõnealuste meetmete proportsionaalsust ja järeldas, et kui krediidigarantii tasumäära korrigeeritakse 295 baaspunktini ja muudetakse tulude jagamise mehhanisme, siis tuleb neid meetmeid lugeda vajalikuks ja üldine konkurentsimoonutuste võimalus on piiratud ning neid tasakaalustab nende positiivne mõju. Neile kaalutlustele tuginedes järeldas komisjon vaidlustatud otsuse punktis 10, et kõnealused meetmed on siseturuga kokkusobivad vastavalt ELTL artikli 107 lõike 3 punktile c.

11 Vaidlustatud otsuse artikli 1 esimene lõik on sõnastatud järgmiselt: „Abi, mida antakse Hinkley Point C-le hinnavahelepingu, ministeeriumiga sõlmitud lepingu ja krediidigarantii vormis, ning ka seonduvad elemendid, mida Ühendkuningriik kavakohaselt rakendab, on siseturuga kokkusobivad [ELTL] artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses.“

II. Menetlus Üldkohtus ja poolte nõuded

12 Austria Vabariik esitas hagiavalduse, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 6. juulil 2015.

13 Komisjon esitas 18. septembril 2015 kostja vastuse.

14 Austria Vabariik esitas repliigi 5. novembril 2015.

15 Komisjon esitas vasturepliigi 15. jaanuaril 2016.

16 Üldkohtu kantseleisse 9. novembril 2015 saabunud dokumendis esitas Slovaki Vabariik avalduse astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks. Koja presidendi 9. detsembri 2015. aasta otsusega anti sellele liikmesriigile luba astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks. Ta esitas 14. märtsil 2016 oma menetlusse astuja seisukohad.

17 Üldkohtu kantseleisse 20. novembril 2015 saabunud dokumendis esitas Luksemburgi Suurhertsogiriik avalduse astuda menetlusse Austria Vabariigi nõuete toetuseks. Koja presidendi 18. detsembri 2015. aasta otsusega anti Luksemburgi Suurhertsogiriigile luba astuda menetlusse Austria Vabariigi nõuete toetuseks. Ta esitas 24. märtsil 2016 oma menetlusse astuja seisukohad.

18 Üldkohtu kantseleisse 25. novembril 2015 saabunud dokumendis esitas Ungari avalduse astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks. Koja presidendi 6. jaanuari 2016. aasta otsusega anti sellele liikmesriigile luba astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks. Ta esitas 24. märtsil 2016 oma menetlusse astuja seisukohad.

19 Üldkohtu kantseleisse 26. novembril 2015 saabunud dokumendis esitas Ühendkuningriik avalduse astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks. 6. jaanuari 2016. aasta kohtumäärusega anti sellele liikmesriigile luba astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks. Ta esitas 23. märtsil 2016 oma menetlusse astuja seisukohad.

20 Üldkohtu kantseleisse 30. novembril 2015 saabunud dokumendis esitas Prantsuse Vabariik avalduse astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks. Koja presidendi 11. jaanuari 2016. aasta otsusega anti sellele liikmesriigile luba astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks. Ta esitas 18. märtsil 2016 oma menetlusse astuja seisukohad.

21 Üldkohtu kantseleisse 2. detsembril 2015 saabunud dokumendis esitas Tšehhi Vabariik avalduse astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks. Koja presidendi 11. jaanuari 2016. aasta otsusega anti sellele liikmesriigile luba astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks. Ta esitas 24. märtsil 2016 oma menetlusse astuja seisukohad.

22 Üldkohtu kantseleisse 3. detsembril 2015 saabunud dokumendis esitas Poola Vabariik avalduse astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks. Koja presidendi 11. jaanuari 2016. aasta otsusega anti sellele liikmesriigile luba astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks. Ta esitas 24. märtsil 2016 oma menetlusse astuja seisukohad.

23 Üldkohtu kantseleisse 3. detsembril 2015 saabunud dokumendis esitas Rumeenia avalduse astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks. Koja presidendi 11. jaanuari 2016. aasta otsusega anti sellele liikmesriigile luba astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks. Ta esitas 24. märtsil 2016 oma menetlusse astuja seisukohad.

24 21. juulil 2016 esitas Austria Vabariik oma seisukohad Tšehhi Vabariigi, Prantsuse Vabariigi, Ungari, Poola Vabariigi, Rumeenia, Slovaki Vabariigi ja Ühendkuningriigi menetlusse astuja seisukohtade kohta.

25 19. juulil 2016 esitas komisjon oma seisukohad Luksemburgi Suurhertsogiriigi menetlusse astuja seisukohtade kohta.

26 Ettekandja-kohtuniku ettekande alusel otsustas Üldkohus (viies koda) alustada menetluse suulist osa ja esitas Üldkohtu kodukorra artiklis 89 ette nähtud menetlust korraldavate meetmete raames Austria Vabariigile, Ühendkuningriigile ja komisjonile kirjalikke küsimusi. Pooled vastasid küsimustele ettenähtud tähtajal.

27 14. septembril 2017 esitas komisjon taotluse tõendi toimikusse võtmiseks, millele oli lisatud üks dokument. See tõendi toimikusse võtmise taotlus ja dokument lisati toimikusse ning teistel pooltel oli võimalus esitada nende kohta oma seisukohad.

28 Slovaki Vabariik esitas 18. septembri 2017. aasta kirjas ning Ühendkuningriik esitas 28. septembri 2017. aasta kirjas oma seisukohad kohtuistungi ettekande kohta.

29 Komisjoni, Tšehhi Vabariigi, Prantsuse Vabariigi, Luksemburgi Suurhertsogiriigi, Ungari, Austria Vabariigi ja Ühendkuningriigi kohtukõned ja nende vastused Üldkohtu esitatud küsimustele kuulati ära 5. oktoobril 2017 toimunud kohtuistungil.

30 Luksemburgi Suurhertsogiriik ja Austria Vabariik paluvad Üldkohtul: – tühistada vaidlustatud otsus; – mõista kohtukulud välja komisjonilt.

31 Komisjon palub Üldkohtul: – jätta hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata; – mõista kohtukulud välja Austria Vabariigilt.

32 Tšehhi Vabariik ja Slovaki Vabariik paluvad Üldkohtul: – jätta hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata; – mõista kohtukulud välja Austria Vabariigilt.

33 Ungari palub Üldkohtul: – jätta hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata; – mõista kõik käesoleva menetlusega seotud kohtukulud, sh halduskulud ja advokaaditasud välja Austria Vabariigilt.

34 Prantsuse Vabariik, Poola Vabariik, Rumeenia ja Ühendkuningriik paluvad Üldkohtul: – jätta hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata.

III. Õiguslik käsitlus

35 Hagi põhjenduseks on esitatud kümme väidet.

36 Esimeses väites märgib Austria Vabariik, et komisjon on ekslikult tunnistanud esiteks, et esineb eraldiseisev tuumaenergia turg, ja teiseks tuginenud ekslikult sellel turul esinevale tõrkele.

37 Teise väite kohaselt on komisjon väidetavalt ekslikult järeldanud, et Hinkley Point C tuumaelektrijaamas kasutatud tehnoloogia on uus.

38 Kolmanda väite kohaselt on komisjon ekslikult järeldanud, et kõnealused meetmed kujutavad endast investeerimisabi. Austria Vabariigi kohaselt on need meetmed tegevusabi, mis on siseturuga kokkusobimatu.

39 Neljandas väites märgib Austria Vabariik, et vastupidi komisjoni kinnitustele ei taotleta Hinkley Point C ehitusega „ühise“ huvi eesmärki.

40 Viiendas väites märgib Austria Vabariik, et komisjon ei ole piisavalt kindlaks määranud kõnealustes meetmetes sisalduvaid abi elemente.

41 Kuuendas väites soovitakse tõendada, et komisjoni järeldus, et kõnealused meetmed on kooskõlas proportsionaalsuse põhimõttega, on väidetavalt ekslik.

42 Seitsmendas väites märgib Austria Vabariik, et Ühendkuningriik oleks pidanud algatama Hinkley Point C kohta riigihankemenetluse.

43 Kaheksandas väites märgib Austria Vabariik, et komisjon ei ole järginud oma teatist [ELTL] artiklite [107 ja 108] kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (ELT 2008, C 155, lk 10; edaspidi „garantiide teatis“).

44 Üheksas väide puudutab põhjendamiskohustuse rikkumist.

45 Kümnenda väite kohaselt on rikutud õigust olla ära kuulatud.

46 Siinses hagis seab Austria Vabariik kahtluse alla komisjoni järelduse, et kõnealuseid meetmeid võib lugeda siseturuga kokkusobivaks ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses.

47 ELTL artikli 107 lõike 3 punktis c on sätestatud, et abi teatud majandustegevuse või teatud majanduspiirkondade arengu soodustamiseks, kui niisugune abi ei mõjuta ebasoovitavalt kaubandustingimusi määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega, võib tunnistada siseturuga kokkusobivaks.

48 Kohtupraktikast ilmneb, et selleks, et abi oleks siseturuga kokkusobiv ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses, peab see taotlema avaliku huvi eesmärki ning olema selle eesmärgi saavutamiseks sobiv, vajalik ja proportsionaalne (vt selle kohta 15. juuni 2010. aasta kohtuotsus Mediaset vs. komisjon, T‑177/07, EU:T:2010:233, punkt 125).

49 ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c arvestades tuleb esmalt hinnata neljandat väidet, mis puudutab Ühendkuningriigi poolt kindlaks määratud avaliku huvi eesmärki, mis on tuumaelektrienergia soodustamine ja täpsemalt uute tuumaelektrijaamade loomine; seejärel analüüsida teist väidet, mis puudutab eeskätt seda, et komisjon on ekslikult järeldanud, et Hinkley Point C tuumaelektrijaamas kasutatud tehnoloogia oli uus; seejärel vaadelda esimest väidet, mille kohaselt komisjon on teinud vigu kõnealuse turu määratlemisel ja järeldanud ekslikult turutõrgete olemasolu; seejärel viiendat ja kaheksandat väidet kõnealuste meetmete ebapiisava määratlemise ning garantiide teatise mittejärgimise kohta; ja lõpuks kuuendat väidet proportsionaalsuse põhimõtte kohta.

50 Nende väidete hindamise tulemust arvestades analüüsitakse kolmandat väidet, mille kohaselt kõnealused meetmed on siseturuga kokkusobimatu tegevusabi.

51 Seejärel hinnatakse seitsmendat väidet, et Ühendkuningriik oleks pidanud Hinkley Point C kohta läbi viima pakkumismenetluse, ja kümnendat väidet, et on rikutud õigust olla ära kuulatud.

52 Üheksas väide põhjendamiskohustuse rikkumise kohta jaguneb kuueks osaks, mis käsitlevad komisjoni kaalutlusi, mille sisuline põhjendatus on esimese kuue väite raames kahtluse alla seatud. Neid osasid hinnatakse koos seotud väidetega.

53 Enne Austria Vabariigi esitaud väidete analüüsi tuleb siiski võtta seisukoht Ungari esitatud menetlusse astuja seisukohtade vastuvõetamatusest.

A. Ungari esitatud menetlusse astuja seisukohtade vastuvõetamatust puudutavad argumendid

54 Austria Vabariik väidab, et Ungari menetlusse astuja seisukohad tuleb vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata. Tema arvates saab menetlusse astuja seisukohtades üksnes toetada ühe menetluspoole nõudeid. Ta rõhutab, et Ungari sai loa menetlusse astuda komisjoni nõuete toetuseks, kusjuures nendes nõuetes palutakse vaidlustatud otsuse tühistamistaotlus rahuldamata jätta ja väidetakse, et see otsus tugineb ELTL artiklile 107. Kuid oma menetlusse astuja seisukohtades väidab Ungari, et ELTL artikkel 107 ei ole kohaldatav aatomienergia valdkonnas. Austria Vabariigi sõnul tooks nende argumentidega nõustumine kaasa vaidlustatud otsuse tühistamise. Seetõttu ei toeta Ungari komisjoni nõudeid.

55 Sellega seoses tuleb meenutada, et vastavalt Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artiklile 40 ja kodukorra artiklile 142 peab menetlusse astumise avaldus piirduma ühe poole nõuete täieliku või osalise toetamisega. Nende sätetega ei ole siiski vastuolus see, kui menetlusse astuja esitab argumente, mis erinevad selle poole argumentidest, kelle toetuseks ta on menetlusse astunud, tingimusel et need argumendid ei muuda kohtuvaidluse piire ning et menetlusse astumise eesmärk on ikkagi selle poole nõuete toetamine (vt selle kohta 8. juuni 1995. aasta kohtuotsus Siemens vs. komisjon, T‑459/93, EU:T:1995:100, punkt 21).

56 Mis puudutab Ungari esitatud menetlusse astuja seisukohti, siis esiteks tuleb märkida, et selle liikmesriigi nõuded langevad kokku komisjoni omadega, kuna ta palub jätta tühistamata Austria Vabariigi nõude vaidlustatud otsus tühistada.

57 Teiseks tuleb märkida, et Ungari menetlusse astuja seisukohtadest ilmneb, et see liikmesriik ei vaidle vastu, et siinses asjas oli komisjonil õigus võtta otsus vastu ELTL artikli 107 alusel.

58 Isegi kui oletada, et teatud Ungari argumendid komisjoni pädevusest teha ELTL artiklite 107 ja 108 alusel otsuseid tuumaenergia valdkonnas muudavad vaidluse raamistikku, ei põhjenda neil asjaoludel see Ungari menetlusse astuja seisukohtade tervikuna läbivaatamata jätmist vastuvõetamatuse tõttu, erinevalt sellest, mida väidab Austria Vabariik.

B. Neljas väide, et tuumaenergia edendamine ei ole „ühise“ huvi eesmärk; ja üheksanda väite viies osa, et vaidlustatud otsuse põhjendused on ebapiisavad

59 Neljas väide ja üheksanda väite viies osa käsitlevad vaidlustatud otsuse põhjendustes 366–374 esitatud komisjoni järeldust, et Ühendkuningriik taotles kõnealuste meetmetega tuumaenergia edendamist, mis on „ühise“ huvi eesmärk.

60 Esiteks hinnatakse Austria Vabariigi argumente, mille ta esitas üheksanda väite viiendas osas ja millega soovitakse näidata, et vaidlustatud otsus ei ole piisavalt põhjendatud seoses järeldusega, et kõnealuste meetmetega Ühendkuningriigi taotletud eesmärk kujutas endast „ühise“ huvi eesmärki. Teiseks analüüsitakse argumente, mida Luksemburgi Suurhertsogiriik ja Austria Vabariik esitasid neljanda väite põhjenduseks, mille eesmärk on vaidluse alla seada vaidlustatud otsuse põhjendustes 366–374 esitatud komisjoni kaalutluste sisulist põhjendatust.

1. Üheksanda väite viies osa, et vaidlustatud otsus on ebapiisavalt põhjendatud

61 Üheksanda väite viiendas osas väidab Austria Vabariik, et vaidlustatud otsust ei ole piisavalt põhjendatud seoses järeldusega, et kõnealuste meetmetega Ühendkuningriigi poolt taotletud eesmärk kujutab endast „ühise“ huvi eesmärki, kuna komisjon ei selgitanud selles otsuses piisavalt, millises omavahelises suhtes on Euratomi lepingu sätted ja EL toimimise lepingu riigiabi sätted. Nimetatud institutsiooni kaalutlused selle kohta olevat arusaamatud ja ebapiisavad.

62 Komisjon vaidleb sellele argumendile vastu.

63 Sellega seoses tuleb kõigepealt meelde tuletada, et ELTL artiklis 296 nõutud põhjendamine peab vastama asjaomase õigusakti laadile ning kajastama selgelt ja üheti mõistetavalt akti autoriks olnud institutsiooni kaalutlusi, võimaldamaks huvitatud isikutel võetud meetme põhjendustega tutvuda ja pädeval kohtul kontrolli teostada (22. juuni 2006. aasta kohtuotsus Belgia ja Forum 187 vs. komisjon, C‑182/03 ja C‑217/03, EU:C:2006:416, punkt 137). Põhjendamiskohustuse hindamisel tuleb arvesse võtta juhtumi asjaolusid, eelkõige akti sisu, toodud põhjenduste olemust ning huvi, mis võib akti adressaatidel või teistel isikutel, keda akt otseselt ja isiklikult puudutab, olla selgituste saamiseks. Ei ole nõutav, et põhjendustes oleks täpsustatud kõiki asjakohaseid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, kuna seda, kas akti põhjendused vastavad ELTL artiklis 296 sätestatud nõuetele, tuleb hinnata mitte ainult selle sõnastusest, vaid ka kontekstist ja kõikidest asjaomast valdkonda reguleerivatest õigusnormidest lähtudes (11. juuli 2014. aasta kohtuotsus DTS Distribuidora de Televisión Digital vs. komisjon, T‑533/10, EU:T:2014:629, punkt 199).

64 Selle kohtupraktika alusel tuleb hinnata, kas vaidlustatud otsuse põhjendused on piisavad seoses järeldusega, et kõnealuste meetmetega Ühendkuningriigi taotletud eesmärk kujutas endast „ühist“ eesmärki.

65 Sellega seoses tuleb esiteks märkida, et komisjon ei ole tõepoolest vaidlustatud otsuse põhjendustes 366–374 otsesõnu seisukohta võtnud Euratomi lepingu ja ELTL artikli 107 vahekorrast. Siiski tuleb märkida, et selle otsuse punktist 7 „Riigiabi olemasolu“ ilmneb, et komisjon luges ELTL artiklit 107 kõnealustele meetmetele kohaldatavaks. Ühtlasi tuleb märkida, et selle otsuse punktis 9.2 „Ühishuvi eesmärk“ tugines ta oma järelduses, et tuumaenergia edendamine kujutab endast „ühise“ huvi eesmärki, eelkõige Euratomi lepingu artikli 40 lõike 2 punktile c. Seega ilmneb sellest punktist, et komisjon leidis, et ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c kohaldamise raames tuli arvesse võtta Euratomi lepingu sätteid.

66 Teiseks tuleb meenutada konteksti, milles vaidlustatud otsus on tehtud, mille osaks on komisjoni varasem praktika, mida liikmesriigid peaksid tundma. Nimetatud otsuses kasutatud komisjoni lähenemine on kooskõlas tema varasema praktikaga, mille kohaselt esiteks liikmesriigi meetmeid, millega puudutatakse Euratomi lepinguga reguleeritud valdkonda, tuleb samuti analüüsida ELTL artikli 107 alusel, kuivõrd need ei olnud vajalikud Euratomi lepingu eesmärkide teostamiseks, ei läinud kaugemale nendest eesmärkidest või tõid kaasa või ähvardasid kaasa tuua konkurentsimoonutuse siseturul (vt selle kohta komisjoni 22. septembri 2004. aasta otsus 2005/407/EÜ riigiabi kohta, mida Ühendkuningriik kavatseb anda äriühingule British Enercy plc, ELT 2005, L 142, lk 26, põhjendus 239), ja mille kohaselt Euratomi lepingu reguleerimisalasse jääv eesmärk võib kujutada avaliku huvi eesmärki ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses (vt selle kohta komisjoni 4. aprilli 2006. aasta otsus 2006/643/EÜ riigiabi kohta, mida Ühendkuningriik kavatseb anda tuumarajatiste likvideerimise agentuuri asutamiseks, ELT 2006, L 268, lk 37, põhjendus 162).

67 Neid asjaolusid arvestades tuleb järeldada, et vaidlustatud otsuse põhjendustest nähtub piisavalt selgelt, et komisjon leidis, et ehkki kõnealused meetmed puudutavad tuumaenergiat, siis kuna nad on riigiabi, tuleb hinnata nende kokkusobivust siseturuga ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c alusel. Nendest põhjendustest nähtub ka piisavalt selgelt, et komisjon leidis, et selle sätte kohaldamise raames – eelkõige mis puudutab tuumaenergia edendamise kvalifitseerimist avaliku huvi eesmärgiks selle sätte tähenduses – tuleb arvesse võtta Euratomi lepingu sätteid. Need põhjendused võimaldasid seega Austria Vabariigil saada teada otsuse põhjendused ning võimaldavad Üldkohtul oma kontrolli teostada.

68 Seetõttu tuleb tagasi lükata üheksanda väite viies osa põhjendamiskohustuse rikkumise kohta.

2. Neljas väide, mis käsitleb komisjoni kaalutluste sisulist põhjendatust

69 Austria Vabariik ja Luksemburgi Suurhertsogiriik esitavad argumendid, millega soovitakse kahtluse alla seada vaidlustatud otsuse põhjendustes 366–374 esitatud kaalutluste sisulist põhjendatust. Need liikmesriigid väidavad sisuliselt, et vastupidi komisjoni järeldustele ei vasta tuumaenergia edendamine ühelegi ühisele huvile.

70 Komisjon, Tšehhi Vabariik, Prantsuse Vabariik, Ungari, Poola Vabariik, Rumeenia, Slovaki Vabariik ja Ühendkuningriik vaidlevad nendele argumentidele vastu.

71 Enne kui analüüsida Austria Vabariigi ja Luksemburgi Suurhertsogiriigi argumente, millega soovitakse kahtluse alla seada komisjoni järeldust, et tuumaenergia edendamine on „ühise“ huvi eesmärk, tuleb lahendada küsimus, mis ulatuses on ELTL artikkel 107 kohaldatav tuumaenergia valdkonda puudutavatele meetmetele ja kui palju tuleb selle kohaldamisel arvesse võtta Euratomi lepingu eesmärke.

a) ELTL artikli 107 kohaldamine tuumaenergia valdkonna meetmetele ja selle sätte kohaldamise raames Euratomi lepingu eesmärkidega arvestamine

72 Mis puudutab ELTL artikli 107 kohaldamist tuumaenergia valdkonna meetmetele, siis tuleb meenutada, et Euratomi lepingu artikli 106a lõike 3 kohaselt ei kaldu EL lepingu ja EL toimimise lepingu sätted kõrvale Euratomi lepingu sätetest. Järelikult on Euratomi lepingu sätted erinormid, võrreldes EL toimimise lepingu sätetega, ning vastuolu korral teevad seega erandi ELTL sätetest.

73 Siiski ei ole asjaoluga, et Euratomi lepingu sätted on EL toimimise lepinguga võrreldes erinormid, vastuolus see, et ELTL artiklit 107 kohaldatakse meetmetele, millega taotletakse Euratomi lepingu kohaldamisalasse kuuluvat eesmärki. Nimelt, kuna Euratomi leping ei sätesta selle kohta erinorme, võib neile meetmetele kohaldada EL toimimise lepingu sätteid, mis käsitlevad liidu poliitikat (vt selle kohta 29. märtsi 1990. aasta kohtuotsus Kreeka vs. nõukogu, C‑62/88, EU:C:1990:153, punkt 17; 12. aprilli 2005. aasta kohtuotsus komisjon vs. Ühendkuningriik, C‑61/03, EU:C:2005:210, punkt 44; ja 4. juuni 2015. aasta kohtuotsus Kernkraftwerke Lippe-Ems, C‑5/14, EU:C:2015:354, punktid 69–82; vt samuti analoogia alusel 15. novembri 1994. aasta arvamus, 1/94 (WTO lepingule lisatud kokkulepped), EU:C:1994:384, punkt 24).

74 Tuleb märkida, et Euratomi lepingus ei ole ammendavaid konkurentsieeskirju, mis võiks takistada EL toimimise lepingu VII jaotise 1. peatükis sätestatud eeskirjade kohaldamist. Eelkõige ei näe Euratomi leping ette ammendavaid riigiabieeskirju.

75 Vastab tõele, et teatud Euratomi lepingu sätted, näiteks selle artikli 2 punkt c ja II jaotise 4. peatüki sätted käsitlevad investeeringuid tuumaenergia valdkonda. Siiski ei ole neis sätetes tingimusi, mille korral võib siseturuga kokkusobivaks lugeda riigiabi tuumaenergia valdkonna investeeringutesse, vaatamata nende põhjustatud konkurentsimoonutustele.

76 Seetõttu võib ELTL artiklit 107 kohaldada kõnealustele meetmetele, isegi kui nende eesmärk kuulub Euratomi lepingu kohaldamisalasse.

77 Seda järeldust ei sea kahtluse alla Euratomi lepingu artikli 106a lõige 1, mis loetleb teatud EL lepingu ja EL toimimise lepingu sätteid, mida Euratomi lepingule kohaldatakse. Nagu ilmneb Lissaboni lepingule lisatud protokolli nr 2 Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingu muutmise kohta (ELT 2007, C 306, lk 199) teisest põhjendusest, siis kohandatakse selle sättega nimetatud lepingut EL lepingu ja EL toimimise lepinguga, eelkõige institutsioonilises ja rahandusvaldkonnas. Seevastu ei saa sellest sättest järeldada, et kõiki seal mainimata EL lepingu ja EL toimimise lepingu sätteid ei saa kohaldada meetmetele, millega taotletakse Euratomi lepingu kohaldamisalasse kuuluvaid eesmärke. Nimelt ei ole Euratomi lepingu artikli 106a lõike 1 selline tõlgendus kooskõlas sama artikli lõikega 3, millest võib järeldada, et põhimõtteliselt EL lepingu ja EL toimimise lepingu sätteid kohaldatakse tuumaenergia valdkonnas, ning üksnes siis, kui Euratomi lepingus on sätestatud erinormid, ei tule EL lepingu ja EL toimimise lepingu sätted kohaldamisele.

78 Seetõttu on ELTL artikkel 107 kõnealustele meetmetele kohaldatav. Siiski tuleb nimetatud sätte kohaldamisel tuumaenergia valdkonna meetmetele arvestada Euratomi lepingu sätteid ja eesmärke.

b) Argumendid, mille eesmärk on kahtluse alla seada komisjoni järeldust, et tuumaenergia edendamine on „ühise“ huvi eesmärk

79 Eespool punktides 72–78 esitatud kaalutluste alusel tuleb hinnata Austria Vabariigi ja Luksemburgi Suurhertsogiriigi argumente, millega soovitakse kahtluse alla seada vaidlustatud otsuse põhjenduses 374 esitatud komisjoni argumenti, et tuumaenergia edendamise eesmärk, mida Ühendkuningriik kõnealuste meetmetega taotles, st uute tuumaelektrijaamade ehitamine, on „ühise“ huvi eesmärk.

80 Esiteks väidavad Austria Vabariik ja Luksemburgi Suurhertsogiriik, et kui eesmärk jätab arvesse võtmata ka vaid ühe liikmesriigi põhjendatud huvi, ei saa seda lugeda ühise huvi eesmärgiks, ja nad rõhutavad samuti, et teatud liikmesriigid on alati lükanud tagasi idee, et uute tuumareaktorite ehitamine kujutaks endast Euroopa ühise huvi eesmärki.

81 Komisjon, Tšehhi Vabariik, Prantsuse Vabariik, Ungari, Poola Vabariik, Rumeenia, Slovaki Vabariik ja Ühendkuningriik vaidlevad nendele argumentidele vastu.

82 Sellega seoses tuleb esmalt meenutada, et ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c kohaselt võib siseturuga kokkusobivaks pidada abi teatud majandustegevuse või teatud majanduspiirkondade arengu soodustamiseks, kui niisugune abi ei kahjusta kaubandustingimusi määral, mis oleks vastuolus ühiste huvidega.

83 Teiseks tuleb märkida, et 15. juuni 2010. aasta kohtuotsuse Mediaset vs. komisjon (T‑177/07, EU:T:2010:233) punktis 125 sedastas Üldkohus, et selleks, et abi oleks siseturuga kokkusobiv ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses, peab see taotlema „ühistes“ huvides eesmärki ning olema selle eesmärgi saavutamiseks sobiv, vajalik ja proportsionaalne.

84 Siiski ei saa 15. juuni 2010. aasta kohtuotsuse Mediaset vs. komisjon (T‑177/07, EU:T:2010:233) viidet „ühise“ huvi taotlemisele mõista kui nõuet, et ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c kohaldamise raames saab arvesse võtta üksnes neid eesmärke, mis on kõigi või enamuse liikmesriikide huvides.

85 Nimelt tuleb ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c kohaldamisel eristada esiteks liikmesriigi taotletud eesmärki, mis võib seisneda eelkõige mingi tegevusala arendamises, ja teiseks tingimust, et riigiabi ei tohi mõjutada ebasoovitavalt kaubandustingimusi määral, mis on vastuolus ühiste huvidega.

86 Ei saa järeldada, et ELTL artikli 107 lõike 3 punktis c on piiratud eesmärke, mida liikmesriigid saavad taotleda, üksnes nendega, mis on kõiki või enamuse liidu liikmesriikide huvides. Sellega seoses on Üldkohus oma viites „ühistele“ huvidele 15. juuni 2010. aasta kohtuotsuse Mediaset vs. komisjon (T‑177/07, EU:T:2010:233) punktis 125 piirdunud märkimisega, et tegu peab olema avaliku huviga, mitte üksnes abimeetmest kasu saanu erahuviga.

87 Mis puudutab ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c lõpus mainitud ühist huvi, siis tuleb meenutada, et selle eesmärk on kaaluda omavahel abimeetmest tulenevaid eeliseid ja puudusi, ning sellega on vastuolus lubada meetmeid, mis muudavad kaubandustingimusi määral, mis on vastuolus ühiste huvidega. See kuulub niisiis kõnealuse sätte kohaldamise raames toimuva hindamise hilisemasse etappi. Järelikult ei saa sellest tuletada, et avaliku huvi eesmärgid, mida liikmesriik võib taotleda, piirduvad nendega, mis on ühised kõigile või enamusele liikmesriikidest.

88 Neid kaalutlusi silmas pidades tuleb tõlgendada vaidlustatud otsuse põhjenduses 374 esitatud komisjoni järeldust, et kõnealused meetmed taotlesid „ühishuvi“ eesmärki, kuna see põhjendus asub nimetatud otsuse punktis 9.2, milles komisjon võttis seisukoha küsimuses, kas tuumaenergia edendamine on eesmärk, mida võib õiguspäraselt ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c alusel taotleda. Seetõttu piirdus komisjon nimetatud põhjenduses järeldusega, et Euratomi lepingu sätteid arvestades oli Ühendkuningriigil õigus määratleda tuumaenergia edendamist kui selle sätte tähenduses avaliku huvi eesmärki. Seevastu ei järeldanud komisjon nimetatud põhjenduses, et kõik liikmesriigid või enamus neist jagasid seda eesmärki. Ta ei võtnud seisukohta ka küsimuses, kas kõnealused meetmed muudavad kaubandustingimusi määral, mis on vastuolus ühiste huvidega. Nimelt ilmneb selle otsuse ülesehitusest selgelt, et komisjon analüüsis seda küsimust hilisemas faasis, see tähendab sama otsuse punktides 9.3–9.6.

89 Eelnevaid kaalutlusi silmas pidades tuleb lükata tagasi Austria Vabariigi argument, et komisjon ei võtnud vaidlustatud otsuse põhjenduses 374 piisavalt arvesse seda, et teatud liikmesriigid, sh Austria Vabariik, olid alati olnud vastu uute tuumareaktorite ehitamisele.

90 Teiseks väidab Austria Vabariik, et vaidlustatud otsuse põhjendustes 366–374 eiras komisjon seda, et abi vajalikkust ja selle mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele tuleb hinnata liidu seisukohast. Selles kontekstis väidab ta, et ELL artikli 34 ja ELTL artikli 142 raames mainitud mõiste „ühine huvi“ peab samuti silmas kõigi liikmesriikide huve.

91 Need argumendid tuleb tagasi lükata.

92 Sellega seoses piisab märkimisest, et vaidlustatud otsuse põhjendustes 366–374 ei seadnud komisjon kahtluse alla seda, et kuna ELTL artikli 107 lõike 3 punktis c on sätestatud, et riigiabi ei tohi ebasoovitavalt mõjutada kaubandustingimusi määral, mis on vastuolus ühiste huvidega, siis peab arvesse võtma liidu ja kõigi liikmesriikide huve. Nimelt, nagu märgiti eespool punktis 88, ei võtnud komisjon nimetatud põhjendustes seisukohta huvide kaalumise üle, vaid üksnes küsimuses, kas Ühendkuningriigil oli õigus määratleda tuumaenergia edendamine avaliku huvi eesmärgiks.

93 Kolmandaks esitas Austria Vabariik argumendid, millega soovitakse kahtluse alla seada komisjoni järeldust, et sellel liikmesriigil on õigus taotleda tuumaenergia edendamist, ja täpsemalt uute tuumaelektrijaamade loomist kui ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses avaliku huvi eesmärki. Esiteks ei ole Euratomi lepingu artikli 2 punkt c adresseeritud liikmesriikidele. Teiseks peetakse viimati nimetatud sättes silmas üksnes tuumaenergia arendamiseks vajalikke põhirajatisi. Hinkley Point C ei näi aga olevat sellel määral põhirajatis. Kolmandaks on tuumaenergia edendamise eesmärk juba saavutatud, kuna kogu Euroopas on ehitatud palju tuumaelektrijaamu. Neljandaks polevat komisjon arvestanud Euratomi lepingu ajaloolist konteksti ja sellest tulenevaid piiranguid.

94 Komisjon, Tšehhi Vabariik, Prantsuse Vabariik, Ungari, Poola Vabariik, Rumeenia, Slovaki Vabariik ja Ühendkuningriik vaidlevad nendele argumentidele vastu.

95 Sellega seoses, nagu märgiti eespool punktides 80–89, ei pea ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c kohaselt avaliku huvi eesmärk, mida kõnealune meede taotleb, tingimata olema eesmärk, mida kõik liikmesriigid või enamus neist jagavad.

96 Tuleb ühtlasi meenutada, et nagu märgiti eespool punktides 72–78, siis tuleb ELTL artikli 107 kohaldamisel meetmetele, millega taotletakse Euratomi lepingu alla kuuluvat eesmärki, arvesse võtta Euratomi lepingu sätteid ja eesmärke. Euratomi lepingu artikli 1 teise lõigu kohaselt on Euroopa Aatomienergiaühenduse ülesanne aidata kaasa elatustaseme tõstmisele liikmesriikides ja suhete arendamisele teiste riikidega, luues tuumatööstuse kiireks tekkeks ja arenguks vajalikud tingimused. Euratomi lepingu artikli 2 punktis c on sätestatud, et Euroopa Aatomienergiaühenduse missiooni täitmiseks peab ta nimetatud asutamislepingus toodud tingimustel soodustama investeerimist ja tagama tuumaenergeetika arenguks vajalike põhirajatiste püstitamise ühenduses, ergutades eriti ettevõtjate algatusi.

97 Arvestades Euratomi lepingu artikli 1 teist lõiget ja artikli 2 punkti c, tuleb märkida, et komisjon ei ole teinud viga, kui ta järeldas, et Ühendkuningriik võis määrata aatomienergia edendamise ja täpsemalt uue põlvkonna tuumavõimsuse loomise ergutamise ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses avaliku huvi eesmärgiks. Nimelt on see eesmärk ühest küljest seotud Euroopa Aatomienergiaühenduse omaga, mis seisneb tuumaenergia valdkonna investeeringute lihtsustamises, ning Euratomi lepingu artikli 192 esimesest lõigust ilmneb, et liikmesriigid aitavad kaasa Euroopa Aatomienergiaühenduse eesmärkide saavutamisele. Teisest küljest ilmneb ELTL artikli 194 lõike 2 teisest lõigust, et igal liikmesriigil on õigus määrata kindlaks oma valikud erinevate energiaallikate vahel.

98 Ükski Austria Vabariigi esitatud argumentidest ei sea seda järeldust kahtluse alla.

99 Esiteks väidab Austria Vabariik sisuliselt, et komisjon jättis arvestamata Euratomi lepingu ajaloolise konteksti ja sellest tulenevad piirangud. Eufooria tuumaenergia suhtes, mis Euratomi lepingu sõlmimise hetkel valitses, on tänaseks asendunud mitmes liikmesriigis selge skepsisega, mida suur osa elanikkonnast jagas ja mis ulatub kuni selle energiatootmise vormi täieliku tagasilükkamiseni ja sellest loobumiseni. Erinevalt esmase õiguse muudest sätetest ei ole Euratomi lepingu sätteid sugugi muudetud ning need kujutavad endast järelikult EL toimimise lepingule eelnenud reegleid.

100 Need argumendid tuleb tagasi lükata.

101 Nimelt, vastupidi sellele, mida annab mõista Austria Vabariik, kehtivad Euratomi lepingu sätted täielikult ja seda lepingut ei saa pidada EL toimimise lepingule eelnenud õiguseks. Nimelt tuleb esiteks meenutada, et Euratomi lepingu artikli 208 kohaselt on see sõlmitud määramata tähtajaks, ja et Lissaboni lepingule lisatud 2. protokolli, millega muudetakse Euratomi lepingut, preambuli esimesest põhjendusest ilmneb, et Euratomi lepingu sätetel peab ka edaspidi olema täielik õigusjõud. Teiseks nähtub sellest protokollist, et Lissaboni lepinguga muudeti ja kinnitati mitte üksnes EL toimimise lepingut ja EL lepingut, vaid ka Euratomi lepingut.

102 Selles kontekstis tuleb tagasi lükata ka Austria Vabariigi argument, et Lissaboni lepingu vastu võtnud valitsustevahelise konverentsi lõppaktile lisatud deklaratsioonist nr 54 nähtub, et Euratomi leping on aegunud. Nimelt, pelgalt seetõttu, et viis liikmesriiki deklareerisid, et Euratomi lepingu sätteid ei ole alates selle jõustumisest oluliselt muudetud ja et neid tuleb ajakohastada, ei saa kahtluse alla seada järeldust, et Euratomi lepingu sätted on täiesti kehtivad.

103 Lisaks, kuna Austria Vabariik viitab akti Norra Kuningriigi, Austria Vabariigi, Soome Vabariigi ja Rootsi Vabariigi ühinemistingimuste ning Euroopa Liidu asutamislepingutesse tehtavate muudatuste kohta raames tehtud täievoliliste esindajate ühisdeklaratsioonile (EÜT 1994, C 241, lk 382), siis piisab märkimisest, et sellest deklaratsioonist ilmneb, et liikmesriigid otsustavad oma vastavate poliitiliste suundumuste alusel, kas toota tuumaenergiat või mitte. Sellest ei saa tuletada, et liikmesriigi poolt tuumaenergia tootmine ei saa olla ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses avaliku huvi eesmärk, mida liikmesriik võib otsustada taotleda.

104 Teiseks väidab Austria Vabariik, et Euratomi lepingu artikli 2 punktis c on üksnes käsitletud tuumaenergia arenguks vajalikke põhirajatisi ja et tuumaenergia edendamise eesmärk on juba saavutatud.

105 Sellega seoses tuleb meenutada, et vaidlustatud otsus tugineb ELTL artikli 107 lõike 3 punktile c ja et see säte viitab majandustegevuse arengule. Tuleb aga märkida, et komisjon ei teinud viga, kui ta järeldas, et Hinkley Point C tuumaelektrijaama ehitamise eesmärk oli majandustegevuse areng selle sätte tähenduses. Nimelt on Ühendkuningriigil ELTL artikli 194 lõike 2 teise lõigu alusel õigus valida erinevate energiaallikate vahel. Ühtlasi tuleb märkida, et nagu ilmneb eelkõige vaidlustatud otsuse põhjendusest 510 ja ametliku uurimismenetluse algatamise otsuse põhjendustest 6 ja 7, oli Hinkley Point C tuumaelektrijaama eesmärk asendada vananenud tuumajaamade põlvkonda, mille sulgemine oli kavandatud. Lisaks ei ole vaidlust selles, et nimetatud tootmisüksuses kasutatav tehnoloogia oli arenenum kui olemasolevates tuumaelektrijaamades kasutatu.

106 Neid kaalutlusi silmas pidades tuleb tagasi lükata Austria Vabariigi argument, et Hinkley Point C tuumaelektrijaam ei olnud tuumaenergia arenguks vajalik põhirajatis ja et tuumaenergia edendamise eesmärk oli juba saavutatud.

107 Kolmandaks tuleb tagasi lükata ka Austria Vabariigi argument, et Euratomi lepingu artikli 2 punkt c ei ole adresseeritud liikmesriikidele. Sellega seoses tuleb meenutada, et isegi kui see säte ei pea otseselt silmas liikmesriike, vaid Euroopa Aatomienergiaühendust, oli Ühendkuningriigil õigus sellest lähtuda, võttes arvesse sama lepingu artikli 192 esimest lõiku, mille kohaselt liikmesriigid aitavad kaasa Euratomi eesmärkide saavutamisele.

108 Neljandaks märgib Austria Vabariik, et kui tuumaenergia edendamist loetaks avaliku huvi eesmärgiks ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses, oleks mis tahes meedet võimalik põhjendada selle eesmärgiga. Sellega seoses piisab meenutamisest, et vaidlustatud otsuse põhjenduses 374 piirdus komisjon järeldusega, et tuumaenergia edendamine on avaliku huvi eesmärk. Seevastu ei hinnanud komisjon nimetatud põhjenduses, kas seda eesmärki arvestades olid meetmed sobivad, vajalikud ning proportsionaalsed. Nimelt hindab ta seda küsimust alles punktides 9.3–9.6.

109 Seetõttu tuleb tagasi lükata kõik argumendid, mille eesmärk on tõendada, et Euratomi lepingu sätted ei võimalda järeldada, et tuumaenergia edendamine ja täpsemalt uute tuumaelektrijaamade loomine kujutavad endast ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses avaliku huvi eesmärki.

110 Neljandaks viitavad Austria Vabariik ja Luksemburgi Suurhertsogiriik sellele, et esineb konflikt ühelt poolt tuumaenergia edendamise ja teiselt poolt keskkonnakaitsepõhimõtte, ettevaatuspõhimõtte, saastaja maksab põhimõtte ja säästlikkuse põhimõtte ning teatud ELTL artikli 194 lõikes 1 kehtestatud eesmärkide, nagu energia tõhus kasutamine, uute energiaallikate väljaarendamine ja energiavõrkude edendamine, vahel. Need liikmesriigid leiavad, et komisjon ei oleks pidanud andma tingimusteta eelisõigust tuumaenergia edendamise eesmärgile, vaid oleks pidanud arvestama tuumaenergia edendamise ja eespool viidatud põhimõtete vahelist konflikti. Selles kontekstis mainib Luksemburgi Suurhertsogiriik samuti terrorirünnakutest tulenevat riski.

111 Komisjon, Tšehhi Vabariik, Prantsuse Vabariik, Ungari, Poola Vabariik, Rumeenia, Slovaki Vabariik ja Ühendkuningriik vaidlevad nendele argumentidele vastu.

112 Sellega seoses tuleb märkida, et Euratomi lepingu eesmärke silmas pidades ei saa järeldada, et Austria Vabariigi ja Luksemburgi Suurhertsogiriigi poolt viidatud põhimõtetega on vastuolus see, et liikmesriik määrab kindlaks tuumaenergia edendamise kui ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses avaliku huvi eesmärk. Mis puudutab põhimõtteid, mida need liikmesriigid tuletavad EL toimimise lepingust, siis tuleb meenutada, et Euratomi lepingu artikli 106a lõike 3 kohaselt ei kaldu EL lepingu ja EL toimimise lepingu sätted kõrvale Euratomi lepingu sätetest.

113 Lisaks tuleb tagasi lükata Austria Vabariigi ja Luksemburgi Suurhertsogiriigi argument, et komisjon andis tingimusteta eelisõiguse tuumaenergia edendamise eesmärgile. Sellega seoses piisab märkimisest, et vaidlustatud otsuse punktis 9.2 piirdus komisjon järeldusega, et tuumaenergia edendamine kujutab endast ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses avaliku huvi eesmärki. Seevastu ei hinnanud ta oma analüüsi selles etapis kõnealuste meetmete proportsionaalsust.

114 Seetõttu, kuna Austria Vabariik ja Luksemburgi Suurhertsogiriik soovivad oma argumentidega tõendada, et tuumaenergia edendamine ei saa endast kujutada ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses avaliku huvi eesmärki, tuleb need argumendid tagasi lükata. Siiski, kuna nende argumentidega soovitakse kahtluse alla seada komisjoni järeldusi kõnealuste meetmete proportsionaalsuse kohta, võetakse need arvesse, kui analüüsitakse kuuendat väidet, mis käsitleb proportsionaalsuse põhimõtte rikkumist.

115 Viiendaks väidab Austria Vabariik, et komisjoni poolt perioodiliselt avaldatud tuumaenergia näidisprogrammidest ilmneb, et vastavalt Euratomi lepingu artiklile 40 ei saa investeeringuid tuumaenergiasse kvalifitseerida ühise huvi eesmärkideks.

116 Komisjon, Tšehhi Vabariik, Prantsuse Vabariik, Ungari, Poola Vabariik, Rumeenia, Slovaki Vabariik ja Ühendkuningriik vaidlevad nendele argumentidele vastu.

117 Sellega seoses tuleb esiteks märkida, et arvestades tuumaenergia näidisprogrammide laadi (vt Euratomi lepingu artikkel 40), ei saa eespool punktides 79–115 esitatud kaalutlusi, mis tuginevad Euratomi lepingu ja EL toimimise lepingu sätetele, kahtluse alla seada komisjoni poolt nendes programmides esitatud järeldustega.

118 Teiseks ja igal juhul tuleb sedastada, et Austria Vabariigi mainitud tuumaenergia näidisprogrammidest ei nähtu sugugi, et tuumaenergia edendamine ei ole tegevus, mille arendamist saaks teotada ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c alusel.

119 Nimelt, kuna Austria Vabariik viitab esiteks, et 4. oktoobri 2007. aasta tuumaenergia näidisprogrammi KOM(2007) 565 (lõplik) punktist 7 ilmneb, et liikmesriigid saavad valida tuumaenergia või seda mitte valida, siis kinnitab see Ühendkuningriigi õigust seda energiat edendada (vt punkt 97 eespool).

120 Teiseks, kuna Austria Vabariik väidab, et 25. septembri 1996. aasta tuumaenergia näidisprogrammi KOM(1996) 339 (lõplik) leheküljelt 18, 13. novembri 2008. aasta tuumaenergia näidisprogrammi KOM(2008) 776 (lõplik) punktist 3.3 ja 4. oktoobri 2007. aasta tuumaenergia näidisprogrammi KOM(2007) 565 (lõplik) punktist 4.2 ilmneb, et tuumaenergia konkurentsivõimet arvestades ei tuleks selles valdkonnas anda mingit riigiabi, siis piisab märkimisest, et see argument ei suuda kahtluse alla seada komisjoni järeldust, et tuumaenergia edendamine võib kujutada endast avaliku huvi eesmärki ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses. See võib üksnes olla võimeline kahtluse alla seadma komisjoni järeldust kõnealuste meetmete vajalikkuse kohta. Seetõttu on nimetatud argument siinses kontekstis ainetu, kuid seda võetakse arvesse, kui analüüsitakse esimest väidet, milles käsitletakse komisjoni järeldusi riigi sekkumise vajalikkuse kohta.

121 Seetõttu tuleb komisjoni avaldatud tuumaenergia näidisprogrammidele tuginevad argumendid tagasi lükata.

122 Kuuendaks väidab Austria Vabariik, et vaidlustatud otsuses ei süvendanud komisjon oma arutluskäiku mitmekesistamise ja varustuskindluse eesmärkide kohta. Luksemburgi Suurhertsogiriik omalt poolt väidab, et varustuskindlus ei ole tagatud, kuna uraani tuleks importida väljaspool liitu asuvatest riikidest.

123 Sellega seoses piisab märkimisest, et vaidlustatud otsuse põhjendustest 366–374 ilmneb, et komisjon luges tuumaenergia edendamist avaliku huvi eesmärgiks, mis iseenesest võib kõnealuseid meetmeid põhjendada. Mainides seevastu nimetatud otsuse põhjenduses 374, et tuumaenergia võib samal ajal aidata kaasa ka mitmekesistamise ja varustuskindluse eesmärkide saavutamisele, ei järeldanud ta, et need kaks eesmärki olid eesmärgid, mis iseenesest ja autonoomselt võimaldavad asjaomaseid meetmeid põhjendada. Neil asjaoludel ei saa komisjonile ette heita, et ta ei süvendanud selle otsuse punktis 9.2 oma kaalutlusi seoses mitmekesistamise ja varustuskindluse eesmärkidega.

124 Seega tuleb see argument tagasi lükata.

125 Seitsmendaks esitab Austria Vabariik ka argumendid, mis puudutavad esiteks turu ekslikku määratlemist, teieks turutõrke puudumist tuumaelektrijaamade ehitamise ja käitamise sektoris, kolmandaks kõnealuste meetmete kvalifitseerimist investeerimisabiks ja neljandaks liikmesriikidevahelise kaubanduse tingimuste mõjutamist.

126 Sellega seoses piisab märkimisest, et need argumendid käsitlevad hindamise etappe, mis tuleb vastavalt ELTL artikli 107 lõike 3 punktile c läbi viia ja mis on hilisemad avaliku huvi eesmärgi kindlaksmääramisest. Seetõttu ei ole nende argumentidega võimalik tõendada komisjoni viga seoses tuumaenergia edendamise määratlemisega nimetatud sätte kohaselt avaliku huvi eesmärgiks.

127 Need argumendid on niisiis käesoleva väite toetuseks esitatuna ainetud. Siiski võetakse esimest argumenti, mis puudutab turu ekslikku määratlemist, ja teist argumenti, mis puudutab turutõrke puudumist, arvesse, kui hinnatakse esimest väidet, mille kohaselt komisjon oli tunnistanud eraldiseisva tuumaenergia turu olemasolu ja mille kohaselt elektriturul ei olnud turutõkkeid. Kolmas argument, mis puudutab kõnealuste meetmete määratlemist investeerimisabiks, vaadatakse läbi kolmanda väite raames, mille kohaselt kõnealused meetmed oleks tulnud kvalifitseerida tegevusabiks. Neljas argument, mis puudutab liikmesriikidevahelise kaubanduse tingimuste mõjutamist, vaadatakse läbi kuuenda väite raames, millega soovitakse tõendada, et väidetavalt on ekslik komisjoni järeldus, et kõnealused meetmed järgivad proportsionaalsuse põhimõtet.

128 Eelnevaid kaalutlusi silmas pidades tuleb tagasi lükata neljas väide, ilma et see mõjutaks eespool punktides 114, 120 ja 125 mainitud argumente.

C. Teine väide, et komisjon on väidetavalt ekslikult järeldanud, et Hinkley Point C tuumaelektrijaamas kasutatud tehnoloogia on uus

129 Käesolev väide puudutab vaidlustatud otsuse põhjenduses 392 esitatud komisjoni järeldust, et investeerimine uude tuumajaama teenib avaliku huvi eesmärki edendada tuumaenergiat, ja mille kohaselt neid investeeringuid ei oleks ilma Ühendkuningriigi sekkumiseta tehtud.

130 Austria Vabariik leiab, et kõnealustes järeldustes on tehtud vead.

131 Esiteks väidab Austria Vabariik, et komisjon järeldas ekslikult, et Hinkley Point C tuumaelektrijaamas kasutamisele tulev tehnoloogia oli uus. Tegu ei ole uue tehnoloogiaga, vaid järeleproovitud tehnoloogiaga, mis on juba kümnendeid kasutusel olnud survevesireaktori variant, mis on suures osas sarnane mitme praegu töös oleva reaktoriga.

132 Komisjon, Tšehhi Vabariik, Prantsuse Vabariik, Ungari, Poola Vabariik ja Ühendkuningriik vaidlevad sellele argumendile vastu.

133 Esmalt tuleb märkida, et see Austria Vabariigi argument tugineb eeldusele, et komisjon järeldas vaidlustatud otsuse põhjenduses 392, et Hinkley Point C tuumaelektrijaamas kasutusele tulev tehnoloogia on uus.

134 See eeldus on väär.

135 Vastab tõele, et vaidlustatud otsuse põhjenduse 392 saksakeelses versioonis on väljend „Investitionen in neue Nukleartechnologien“, mis viitab uutele tuumatehnoloogiatele.

136 Siiski, nagu ilmneb vaidlustatud otsuse esimesest lehest, on üksnes selle ingliskeelne tekst autentne. Nimetatud otsuse ingliskeelse versiooni põhjenduses 392 on kasutusel väljend „new nuclear investment“, mis viitab investeeringutele uutesse tuumaelektrijaamadesse, ning märgitakse, et need investeeringud teenivad punktis 9.2 rõhutatud avaliku huvi eesmärki ja et kõnealused meetmed olid vajalikud nimelt seda konkreetset tüüpi investeeringuid arvestades. See põhjendus ei viita niisiis uutele tuumatehnoloogiatele, vaid investeeringutele sellistesse uutesse tuumaelektrijaamadesse.

137 Vaidlustatud otsuse põhjenduse 392 sellist tõlgendust kinnitavad pealegi selle otsuse põhjendused 375–391, mis eelnevad otsuse põhjenduses 392 esitatud järeldusele ja milles komisjon kordagi ei viita uue tuumatehnoloogia kasutamisele.

138 Seetõttu põhineb Austria Vabariigi argument otsuse põhjenduse 392 ekslikul tõlgendamisel ja see tuleb tagasi lükata.

139 Teiseks tuleb tagasi lükata Austria Vabariigi argument, et komisjon ei olnud täpsustanud, millist majandustegevust ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses kõnealuste meetmetega pidi edendama. Sellega seoses piisab märkimisest, et vaidlustatud otsuse põhjendusest 392 nähtub piisavalt selgelt, et tegu oli tuumaenergia edendamisega.

140 Kolmandaks tuleb hinnata Austria Vabariigi argumenti, et ELTL artikli 107 lõike 3 punkt c ja Euratomi lepingu artikli 2 punkt c nõuab majandustegevuse arendamise toimumist ning pelk asendamismeede ei vasta sellele tingimusele. Selles kontekstis tuleb ühtlasi arvesse võtta Austria Vabariigi argumenti, et komisjoni 17. juuni 2014. aasta määruse (EL) nr 651/2014 [ELTL] artiklite 107 ja 108 kohaldamise kohta, millega teatavat liiki abi tunnistatakse siseturuga kokkusobivaks (ELT 2014, L 187, lk 1), artikliga 6, keskkonna- ja energiaalase riigiabi suunistega aastateks 2014–2020 (ELT 2014, C 200, lk 1) ja komisjoni teatisega teadus- ja arendustegevuseks ning innovatsiooniks antava riigiabi raamistiku kohta (ELT 2014, C 198, lk 1) on vastuolus, et siseturuga loetaks kokkusobivaks meetmed, mille eesmärk on üksnes võimaldada ettevõtjal kasutada viimast tehnika arengut või täita kehtivaid julgeoleku- või keskkonnanorme.

141 Sellega seoses esiteks piisab määruse nr 651/2014 osas märkimisest, et sellega nähakse üksnes ette standardiseeritud lähenemine grupieranditele, kuid see ei seo komisjoni, kui viimane viib läbi individuaalset hindamist, mis toimub vahetult ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c alusel.

142 Mis puudutab teiseks keskkonna- ja energiaalase riigiabi suuniseid aastateks 2014–2020 ning komisjoni teatist teadus- ja arendustegevuseks ning innovatsiooniks antava riigiabi raamistiku kohta, siis tuleb märkida, et Austria Vabariigi argumendid käsitlevad esiteks eesmärki ületada liidu keskkonnanormatiive ja eesmärki liidu normatiivide puudumisel parandada keskkonnakaitse taset, mida mainitakse nende suuniste punkti 18 alapunktis a, nagu ka teadus- ja arendustegevuse ja innovatsiooni eesmärgid. Vaidlustatud otsuses ei hinnanud komisjon kõnealuste meetmete kokkusobivust nende eesmärkide alusel. Seega tuleb need argumendid tagasi lükata.

143 Kolmandaks tuleb meenutada, et ELTL artikli 107 lõike 3 punktis c on üksnes nõutud, et abimeetmed oleks mõeldud teatud majandustegevuse arengu soodustamiseks. Euratomi lepingu artikli 2 punktis c kutsutakse üles soodustama investeerimist ja tagama tuumaenergeetika arenguks vajalike põhirajatiste püstitamine ühenduses. Kumbki nendest kahest sättest ei nõua seega tehnoloogilise innovatsiooni olemasolu tõendamist.

144 Neljandaks tuleb märkida, et siinsetel asjaoludel on tuumaenergia edendamise eesmärk ja täpsemalt ettevõtjate stimuleerimine investeerima uute tuumaelektrijaamade loomisse kooskõlas ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c ja Euratomi lepingu artikli 2 punkti c nõuetega. Vastupidi sellele, mida väidab Austria Vabariik, ei võimalda asjaolu, et uued elektrijaamad pidid asendama vananevaid tuumaelektrijaamu, järeldada, et nende sätete tähenduses areng puudub. Nimelt, kuna vananevad tuumaelektrijaamad tuleb sulgeda (vt vaidlustatud otsuse põhjendus 510 ning ametliku uurimismenetluse algatamise otsuse põhjendused 6 ja 7), siis oleks tuumaenergia Ühendkuningriigis vähem arendatud, kui puuduvad investeeringud uutesse tuumaelektrijaamadesse. Igal juhul tuleb märkida, et vaidlust ei ole küsimuses, et Hinkley Point C tuumaelektrijaamas kasutusele tulev tehnoloogia on arenenum kui see, mida kasutatakse nendes tuumaelektrijaamades, mida ta peab asendama. Nimelt, isegi kui Austria Vabariik vaidlustab selle, kas tegu on ikka sisuliselt uue tehnoloogiaga, tunnistab ta, et tegu on rohkem arenenud tehnoloogiaga.

145 Seetõttu tuleb ka need argumendid tagasi lükata ja järelikult lükata terve teine väide tagasi.

D. Esimene väide ning üheksanda väite esimene ja teine osa, mis käsitlevad läbi viidud turu määratlemist ja komisjoni kaalutlusi turutõrke olemasolu kohta

146 Esimene väitega, üheksanda väite esimese ja teise osaga ning neljanda väite raames esitatud argumentidega, mis käsitlevad tuumaenergia näidisprogramme, vigu turu määratlemisel ja turutõrke puudumist (punktid 120 ja 125 eespool), peetakse silmas vaidlustatud otsuse punktis 9.3 esitatud komisjoni kaalutlusi, mille kohaselt ei oleks ilma riigi sekkumiseta uusi tuumaelektrijaamu aegsasti ehitatud.

147 Austria Vabariik ja Luksemburgi Suurhertsogiriik leiavad, et need kaalutlused ei ole piisavalt põhjendatud ning on ekslikud. Sisuliselt esitavad need liikmesriigid kolm argumentide gruppi. Esiteks väidavad nad, et komisjonil ei olnud õigust järeldada, et Ühendkuningriigi sekkumine oli vajalik. Üksnes siis, kui komisjon oleks järeldanud, et elektrienergia tootmise ja tarnimise liberaliseeritud turul oli tõrge, oleks ta võinud tunnistada kõnealused meetmed siseturuga kokkusobivaks ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses. Aga komisjoni kaalutlused selle kohta ei ole piisavalt põhjendatud ning on igal juhul ilmselgelt ekslikud. Teiseks väidavad need liikmesriigid, et komisjon tugines ekslikult tuumaelektrijaamade ehitamise ja käitamise turu olemasolule ja et ta ei ole vaidlustatud otsust selle kohta piisavalt põhjendanud. Kolmandaks väidab Austria Vabariik, et komisjoni lähenemisviis loob tuumaenergiat soodustava eelise.

1. Argumendid, millega soovitakse kahtluse alla seada komisjoni järeldus Ühendkuningriigi sekkumise vajalikkuse kohta

148 Austria Vabariik ja Luksemburgi Suurhertsogiriik väidavad, et komisjonil ei olnud õigust järeldada Ühendkuningriigi sekkumise vajalikkust. Nende liikmesriikide sõnul oleks kõnealuseid meetmeid saanud ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c alusel tunnistada siseturuga kokkusobivaks üksnes siis, kui komisjon oleks järeldanud, et elektrienergia tootmise ja tarnimise liberaliseeritud turul on tõrge. Siiski oleks saanud elektrienergia tootmist ja tarnimist saanud tagada muude tehnoloogiatega kui tuumatehnoloogia. Seetõttu ei olnud komisjonil õigust järeldada turutõrke olemasolu.

149 Komisjon, Tšehhi Vabariik, Prantsuse Vabariik, Ungari, Poola Vabariik, Slovaki Vabariik ja Ühendkuningriik leiavad, et need argumendid tuleb tagasi lükata.

150 Esmalt tuleb meenutada, et ELTL artikli 107 lõike 3 punkt c ei sisalda otsesõnu tingimust turutõrke olemasolu kohta. Nimelt on selles sättes üksnes nõutud, et abi taotleks endast avaliku huvi eesmärki, oleks sobiv, vajalik ja proportsionaalne (vt punkt 48 eespool). Seetõttu on selle sätte kohaldamisel asjakohane küsida, kas liikmesriigi taotletud avaliku huvi eesmärk saavutataks, kui see riik ei sekkuks (vt selle kohta 9. juuni 2016. aasta kohtuotsus Magic Mountain Kletterhallen jt vs. komisjon, T‑162/13, ei avaldata, EU:T:2016:341, punkt 77).

151 Nimelt, ehkki turutõrke olemasolu võib kujutada endast asjasse puutuvat asjaolu, et tunnistada riigiabi siseturuga kokkusobivaks, siis turutõrke puudumise tagajärjeks ei ole tingimata see, et ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tingimused ei ole täidetud (9. juuni 2016. aasta kohtuotsus Magic Mountain Kletterhallen jt vs. komisjon, T‑162/13, ei avaldata, EU:T:2016:341, punktid 78 ja 79, ning 18. jaanuari 2017. aasta kohtuotsus Andersen vs. komisjon, T‑92/11 RENV, ei avaldata, EU:T:2017:14, punkt 69). Näiteks võib riigi sekkumist lugeda vajalikuks selle sätte tähenduses, kui turujõud ei suuda üksi aegsasti saavutada liikmesriigi poolt taotletud avaliku huvi eesmärki, isegi kui sellist turgu ei saa iseenesest lugeda tõrkega turuks.

152 Neid kaalutlusi silmas pidades tuleb hinnata Austria Vabariigi ja Luksemburgi Suurhertsogiriigi etteheiteid, millega soovitakse kahtluse alla seada komisjoni järeldust, et Ühendkuningriigi sekkumine oli vajalik taotletud avaliku huvi eesmärgi saavutamiseks, st uute tuumaelektrijaamade loomiseks. Need etteheited lähtuvad sellest, et esiteks ei esitanud komisjon põhjusi, miks pidi Hinkley Point C tuumaelektrijaama tehtud investeeringuid lugema erilaadiliseks, mis nõuavad riigi sekkumist; teiseks mõjutavad sisulised ja vormilised vead vaidlustatud otsuse punktis 9.3 esitatud komisjoni kaalutlusi; kolmandaks ei esitanud komisjon põhjusi, miks varustuskindluse ja CO2-heite vähendamist ei olnud võimalik ilma riigiabita saavutada; ja neljandaks, et komisjon oleks pidanud rohkem selgitama, mis ulatuses kasutati Hinkley Point C tuumaelektrijaamas uusi tehnoloogiaid.

a) Etteheide, et Hinkley Point C tuumaelektrijaama investeeringute erilaadi on ebapiisavalt põhjendatud

153 Austria Vabariik väidab, et vaidlustatud otsuse põhjenduses 392 tõi komisjon välja Hinkley Point C tuumaelektrijaama tehtud investeeringute erilaadi, ilma et ta tõstaks esile põhjused, miks neid investeeringuid tuleb selliseks lugeda.

154 Komisjon vaidleb nendele argumentidele vastu.

155 Sellega seoses tuleb meenutada, et vaidlustatud otsuse põhjenduses 392 tegi komisjon järelduse nimetatud otsuse põhjendustes 381–391 esitatud kaalutluste põhjal. Selle otsuse põhjendustes 382 ja 383 märkis komisjon, et tuumaenergiasse investeerimisel esines märkimisväärne risk, arvestades suuri lühiajalisi kapitalikulusid, pikki ehitusaegu ning pikka käitamisaega investeerimiskulude tagasisaamiseks. Tema sõnul ei esinenud turupõhiseid finantsinstrumente ning muud liiki lepinguid sellise olulise riski maandamiseks, mis on omane fenomen mõnele tehnoloogialahendusele, sh tuumaenergiale. Nimelt pakuvad turul saadaolevad vahendid tähtaegadeks maksimaalselt 10–15 aastat, ning seda kas pikaajaliste lepingute või riskimaandamisinstrumentide vormis. Selles kontekstis viitas komisjon ühtlasi ka eelkõige tuumaelektrijaamade äärmiselt pikkadele ja keerulistele olelusringidele, erinevalt enamikust muudest energiataristutest ning tegelikult ka erinevalt enamikust taristutest üldiselt. Täpsemalt märgib ta esiteks, et tavajuhul ehitatakse tuumaelektrijaama kaheksa kuni kümme aastat, kusjuures kulusid tuleb kanda enne mis tahes tulude tekkimist ning riski kannab üksnes investor. Seejärel iseloomustab 60 aasta pikkust tööiga tulude teenimine, aga need põhinevad hulgimüügihindade ebakindlal kujunemisel. Seejärel võib järgnev dekomisjoneerimisperiood kesta 40 aastat ning rajatise sulgemiseks tuleb samuti raha kõrvale panna. Lisaks tuleb kõrgaktiivseid radioaktiivseid jäätmeid tavajuhul kohapeal ladustada ja käidelda, enne kui need viiakse üle hoidlasse, kus jäätmeid hoitakse eeldatavalt tuhandeid aastaid. Lõpuks esineb (investeeringute) kinnipidamise risk, mis tekitab erainvestoritele ebakindlust, kuna erinevad valitsused võivad vastu võtta erinevaid seisukohti tuumatehnoloogia soovitavuse suhtes, arvestades selle vastuolulist laadi.

156 Tuleb märkida, et vaidlustatud otsuse põhjendustes 382 ja 383 esitatud kaalutlustest ilmnevad piisavalt selgelt põhjused, miks tema arvates ilma Ühendkuningriigi sekkumiseta – võttes eelkõige arvesse turupõhiste finantsinstrumentide ning muud liiki lepingute puudumist sellise olulise riski maandamiseks – ei tehtaks aegsasti investeeringuid uutesse tuumaelektrijaamadesse.

157 Seetõttu tuleb tagasi lükata etteheide vaidlustatud otsuse põhjenduses 392 esitatud põhjendamise ebapiisavast laadist.

b) Etteheide, et esinevad sisulised ja vormilised vead, mis mõjutavad vaidlustatud otsuse punktis 9.3 esitatud komisjoni kaalutlusi

158 Austria Vabariik ja Luksemburgi Suurhertsogiriik esitavad argumendid, tõendamaks komisjoni nende kaalutluste ekslikku laadi, mis on esitatud vaidlustatud otsuse punktis 9.3, mille kohaselt turupõhiste finantsinstrumentide ja muud liiki lepingute puudumine sellise olulise riski maandamiseks, mis kaasneb tuumaenergiasse investeerimisega, tähendab, et riigi sekkumine oli vajalik tuumaenergia edendamise eesmärgi saavutamiseks ja täpsemalt uute tuumaelektrijaamade loomiseks. Nende liikmesriikide sõnul on komisjon teinud selles osas sisulisi ja vormilisi vigu.

159 Komisjon, Tšehhi Vabariik, Prantsuse Vabariik, Ungari, Poola Vabariik, Slovaki Vabariik ja Ühendkuningriik vaidlevad nendele argumentidele vastu. Komisjon väidab, et teatud Austria Vabariigi esitatud argumendid on hilinenud esitamise tõttu vastuvõetamatud.

160 Selles kontekstis tuleb meenutada, et komisjonil on ELTL artikli 107 lõike 3 kohaldamisel ulatuslik kaalutlusõigus, mille kasutamine hõlmab majanduslikke ja sotsiaalseid hinnanguid. Selle kaalutlusõiguse teostamise kohtulikul kontrollimisel tuleb kontrollida üksnes menetlusnormide järgimist ja põhjendamiskohustuse täitmist, aluseks võetud faktiliste asjaolude sisulist õigsust ning seda, et faktiliste asjaolude hindamisel ei oleks tehtud ilmselget kaalutlusviga ega tegemist ei oleks võimu kuritarvitamisega (26. septembri 2002. aasta kohtuotsus Hispaania vs. komisjon, C‑351/98, EU:C:2002:530, punkt 74, ja 29. aprilli 2004. aasta kohtuotsus Itaalia vs. komisjon, C‑372/97, EKL, EU:C:2004:234, punkt 83).

161 Kuigi komisjonil on kaalutlusruum majandusküsimustes, ei tähenda see, et liidu kohus peab hoiduma kontrollimast, kuidas komisjon majandusalaseid andmeid on tõlgendanud. Liidu kohus ei pea nimelt kontrollima ainult esitatud tõendite sisulist õigsust, usaldusväärsust ja sidusust, vaid ka seda, kas kogutud tõendid sisaldavad kogu asjakohast teavet, mida keerulise olukorra hindamisel tuleb arvesse võtta, ja kas kõnealused tõendid võivad toetada järeldusi, mis nende pinnalt on tehtud. Siiski ei saa kohus sellise kontrolli raames asendada komisjoni majanduslikku hinnangut enda omaga. Veel tuleb märkida, et juhul kui institutsioonil on lai kaalutlusõigus, on teatavate menetluslike tagatiste järgimise kontrollimine fundamentaalse tähtsusega. Kohtupraktika kohaselt kuulub nende tagatiste hulka eeskätt pädeva institutsiooni kohustus uurida hoolikalt ja erapooletult kõiki antud asjas tähtsust omavaid asjaolusid ja kohustus põhistada oma otsust piisavalt (vt 22. novembri 2007. aasta kohtuotsus Hispaania vs. Lenzing, C‑525/04 P, EU:C:2007:698, punktid 56–58 ja seal viidatud kohtupraktika).

162 Neid põhimõtteid silmas pidades tuleb hinnata Austria Vabariigi ja Luksemburgi Suurhertsogiriigi esitatud argumente.

163 Esiteks väidab Austria Vabariik, et pelk asjaolu, et mingi ettevõtja ei suuda turupõhiselt finantseerimist leida, ei ole piisav, et järeldada, et liikmesriigi taotletud avaliku huvi eesmärki ei saa saavutada ilma selle riigi sekkumata.

164 Selle argumendiga ei saa nõustuda.

165 Sellega seoses piisab märkimisest, et vaidlustatud otsuse põhjendustes 381–391 ei hinda komisjon mitte üksnes NNBG või selle äriühingu investorite individuaalset olukorda, vaid võtab üldisema seisukoha küsimuses, kas Ühendkuningriigi sekkumiseta oleks selles liikmesriigis loodud uusi tuumaelektrijaamu, arvestades turupõhiste finantsinstrumentide ja muud liiki lepingute puudumist sellise olulise riski maandamiseks, mis kaasneb tuumaenergiasse investeerimisega.

166 Teiseks väidab Austria Vabariik, et vaidlustatud otsuse põhjendustes 382 ja 383 esitatud komisjoni järeldus, et puuduvad asjakohased finantsinstrumendid uutesse tuumaelektrijaamadesse investeerimiseks, ei tugine küllalt kindlale ja üksikasjalikule hindamisele ega ole piisavalt põhjendatud.

167 Esiteks väidab Austria Vabariik, et komisjon ei võtnud arvesse muid investeerimisvorme, nagu rahvusvahelised sündikaatlaenud või individuaalne abi, mida annavad finantseerijad, kellel on võimalus selle tarvis piisavalt vahendeid eraldada.

168 Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et vaidlustatud otsuse põhjendustest 381–392 esitas komisjon üksikasjalikult põhjused, miks tuumaenergiasse tehtud investeeringutega kaasnes märkimisväärne risk, ning tuvastas, et puudusid turupõhised finantsinstrumendid või muud liiki lepingud selle riski maandamiseks. Olles koostanud mudeleid, järeldas komisjon lisaks, et neil asjaoludel on väga ebakindel, kas mõistliku aja jooksul toimuksid erainvesteeringud uude tuumaelektrijaama.

169 Neid asjaolusid silmas pidades ei suuda Austria Vabariigi pelk viide rahvusvaheliste sündikaatlaenudele või individuaalsele abile, mida võivad anda finantseerijad, kellel on võimalus selle tarvis piisavalt vahendeid eraldada, tõendada, et komisjon on nendes kaalutlustes teinud ilmse hindamisvea.

170 Nimelt tuvastamaks, kas komisjon on asjaolude hindamisel teinud ilmseid vigu, mis õigustavad vaidlustatud otsuse tühistamist, peavad hageja esitatud tõendid olema piisavad, et kõnealuses otsuses asjaoludele antud hinnang ei oleks usutav (12. detsembri 1996. aasta kohtuotsus AIUFFASS ja AKT vs. komisjon, T‑380/94, EKL, EU:T:1996:195, punkt 59, ja 6. oktoobri 2009. aasta kohtuotsus FAB vs. komisjon, T‑8/06, ei avaldata, EU:T:2009:386, punkt 78).

171 Austria Vabariik ei ole esitanud põhjusi, miks need märkimisväärsed riskid, mis kaasnevad tuumaenergiasse investeerimisega, eelkõige seetõttu, et koos esinevad kõrge esialgne investeering, pikk ehitustähtaeg ja pikk ekspluateerimisperiood, et investeeringut tagasi saada, ning pikad ja keerulised olelusringid, hulgimüügihindade ebakindel kujunemine ja dekomisjoneerimisega kaasnevad kulud ning kinnipidamise risk, ei tuleks arvesse ka rahvusvaheliste sündikaatlaenude või individuaalse rahastamise korral.

172 Järelikult tuleb see argument tagasi lükata.

173 Teiseks väidab Austria Vabariik, et pikaajaliste hinnasignaalide puudumise probleem puudutab ka teisi tehnoloogiaid ja seega tuleb seda lugeda klassikaliseks turuandmeks, mida tuleb projekti riski hindamisel arvesse võtta. Vastupidi komisjoni kinnitusele ei esine stabiilseid hinnasignaale elektrienergia turul järgmiseks 10–15 aastaks. Kõige likviidsematel Euroopa elektriturgudel pakutakse praegu tooteid, mille kasutusaeg on kuni seitse aastat. Isegi nende elektrijaamade puhul, mis kasutavad tehnoloogiaid, mille käitamisaeg on lühem kui tuumaelektrijaamadel, ei ole oluline osa nende kasutusajast hõlmatud olemasolevate hinnasignaalidega.

174 Sellega seoses piisab märkimisest, et isegi kui Austria Vabariigi see argument oleks põhjendatud, ei saa sellega kahtluse alla seada komisjoni järeldust, et puuduvad asjakohased finantsinstrumendid uutesse tuumaelektrijaamadesse investeerimiseks. Argument, et lühemate perioodide kohta kui komisjoni arvesse võetud 10–15aastane periood ei ole stabiilseid hinnasignaale, võib vastupidi hoopis kinnitada komisjoni kaalutlusi, et esinevad tegurid, mis takistavad investeeringuid uutesse elektrijaamadesse.

175 Kolmandaks tuleb tagasi lükata Austria Vabariigi argument, et komisjon ei oleks pidanud piirduma Ühendkuningriigi finantsturgudega. Sellega seoses tuleb märkida, et vaidlustatud otsuse põhjenduses 382 järeldas ta, et puuduvad turupõhised finantsinstrumendid ja muud liiki lepingud, et maandada olulisi riske, mis seonduvad tuumaelektrijaamadesse investeerimisega. Sellest põhjendusest ei ilmne sugugi, et oma hindamise raames piirdus komisjon Ühendkuningriigis saada olevate finantsinstrumentidega.

176 Neljandaks märgib Austria Vabariik sellega seoses, et vaidlustatud otsuse põhjendused ei ole piisavad.

177 Esiteks väidab Austria Vabariik, et komisjon ei esitanud põhjust, miks tuleb tugineda üksnes Ühendkuningriigis kättesaadavatele finantsturgudele. Selle argumendiga ei saa nõustuda. Nimelt, nagu märgiti juba eespool punktis 175, tugineb see argument ekslikule eeldusele, et komisjon piirdus nimetatud finantsturgudega.

178 Teiseks väidab Austria Vabariik, et igal juhul ei märkinud komisjon vaidlustatud otsuse põhjendustes 381–392 otsesõnu neid finantsturge, mida ta arvesse oli võtnud. Sellega seoses tuleb märkida, et viidatud põhjendustes esitatud selgitused on piisavad, et see liikmesriik saaks teada võetud meetme põhjendused ja Üldkohus saaks teostada oma kontrolli. Ehkki see liikmesriik leidis, et esinevad finantsinstrumendid, mida komisjoni välja toodud tegurid ei mõjutanud, oleks ta nimelt võinud esitada selle kohta argumendid Üldkohtu menetluses, mis oleks võimaldanud Üldkohtul kontrollida komisjoni selle kaalutluse sisulist põhjendatust.

179 Eelnevaid kaalutlusi silmas pidades tuleb tagasi lükata argumendid, millega sooviti kahtluse alla seada komisjoni järeldust asjakohaste finantsinstrumentide puudumise kohta.

180 Kolmandaks esitab Austria Vabariik argumendid, millega soovitakse kahtluse alla seada komisjoni argumendid, mis põhinevad poliitilisel kinnipidamise riskil.

181 Esmalt tuleb märkida, et vaidlustatud otsuse põhjenduses 384 väljendab komisjon reservatsiooni küsimuses, kas tema tuvastatud kinnipidamise olukorda võiks kvalifitseerida turutõrkeks, märgib aga, et see risk võib „olla tegur, mis raskendab investeerimist uude [tuumaenergia toomisvõimsusse], eelkõige arvestades tuumaelektrijaamade ehitamiseks, käitamiseks ja dekomisjoneerimiseks vajalikke pikki tähtaegu“. Nimetatud institutsioon tuvastas seega, et potentsiaalsete investorite seisukohast on poliitiline kinnipidamise risk tegur, mis takistas investeeringuid nendesse uutesse tootmisvõimsustesse.

182 Esiteks väidab Austria Vabariik, et kinnipidamise risk esineb üksnes juhul, kui sõlmimise hetkel täielikult määratlemata pikaajalise lepingu poolel on oluline manööverdamisruum, mis võimaldab tal tegutseda oportunistlikult, samas kui teine pool võttis ennatlikult kohustuse, tehes näiteks olulisi investeeringuid, mida ei ole võimalik üle kanda. Vastupidi komisjoni kaalutlustele ei ole siinses asjas olukord selline.

183 Sellega seoses tuleb märkida, et vaidlustatud otsuse põhjendustest 384 ja 385 ilmneb, et isegi kui poliitiline kinnipidamine võib põhimõtteliselt mõjutada kõiki tehnoloogiaid, on tuumaenergia projektid üldiselt rohkem altid sellisele riskile. Selles kontekstis märgib komisjon eeskätt ühelt poolt, et erinevad valitsused võivad võtta erinevaid seisukohti tuumatehnoloogia soovitavuse suhtes, ja teiselt poolt on see ebakindlus suurem tuumatehnoloogia osas, kuna see tehnoloogia on vastuolulist laadi, tähtajad pikemad ja investeeringud suuremad.

184 Mis puudutab Austria Vabariigi esitatud argumente, siis tuleb märkida, et ta piirdub esiteks sellega, et selgitab, mis on tema arvates kinnipidamise olukord, ja teiseks üksnes väidab, et tuumaenergia tootmisvõimsusesse investeeriv ettevõtja ei ole sellises olukorras.

185 Tuleb märkida, et Austria Vabariigi esitatud argumendid ei suuda tõendada, et komisjon on vaidlustatud otsuse põhjendustes 384 ja 385 esitatud kaalutlustes teinud ilmseid hindamisvigu (vt punktid 160, 161 ja 170 eespool). Nimelt ei esita Austria Vabariik argumente, mis kõigutaks komisjoni kaalutlust, et eespool punktis 183 kirjeldatud risk on tegur, mis takistab investeeringuid uute tuumaelektrijaamade ehitamisse ja käitamisse.

186 Seega tuleb see argument tagasi lükata.

187 Teiseks märgib Austria Vabariik, et poliitilise raamistiku muutuse risk ei ole risk, mis on tuumaelektrijaamadele spetsiifiline, vaid üldine risk, mis puudutab kõiki projekte, mis üldsuse arvamuses on vaidluse all, eriti neid, mis nõuavad palju ressursse. Selline risk ei saa seega olla tegur, mida riigiabiga parandada tuleb.

188 Sellega seoses tuleb esiteks märkida, et vaidlustatud otsuse põhjendustes 384 ja 385 ei välistanud komisjon sugugi, et poliitilise raamistiku muutuse risk võib ühtlasi esineda ka muude projektide korral ja olla takistuseks investeeringutele sellistesse projektidesse.

189 Teiseks tuleb märkida, et Austria Vabariik ei esita ühtegi argumenti, millega ta suudaks kahtluse alla seada komisjoni kaalutluse, et poliitilise raamistiku muutuse risk lasub oluliselt tuumatehnoloogial, arvestades eelkõige selle tehnoloogia vastuolulist laadi, selle riski tõenäosust, selle muudatuse ulatust, mis võib ulatuda kuni tuumatööstusest täieliku loobumiseni, väga pikaajalisi tagasimaksmise perioode ja investeeringute väga suuri summasid.

190 Seetõttu ei saa ka see Austria Vabariigi argument tõendada ilmset hindamisviga komisjoni arutluskäigus.

191 Kolmandaks väidab Austria Vabariik, et riigistamise korral on investeeringute ja vara kaitse seisukohast rahaline hüvitamine tagatud.

192 Esiteks, kuivõrd selle argumendiga soovitakse tõendada, et komisjon ei võtnud piisavalt arvesse asjaolu, et rahaline hüvitamine on tagatud, tuleb see tagasi lükata. Nimelt tuleb selles kontekstis märkida, et komisjon on analüüsinud küsimust sellest, mis ulatuses on tagatud hüvitamine, kui Hinkley Pointi tuumaelektrijaam enne tähtaega suletakse. Niisiis märkis komisjon ametliku uurimismenetluse algatamise otsuse põhjenduses 192, et kahjuhüvitise maksmine riigi ametiasutuste poolt, et heastada ametiasutuste poolt tekitatud kahju, ei kujuta endast ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabi. Lisaks märkis ta vaidlustatud otsuse põhjenduses 322, et Ühendkuningriigi ja liidu õiguse aluseks olevad üldpõhimõtted annavad õiguse saada omandiõiguse äravõtmise korral hüvitist.

193 Teiseks, juhul kui Austria Vabariigi argumendiga soovitakse tõendada, et kuna rahaline hüvitamine on tagatud, on ilmselgelt ekslik järeldada, et poliitiline kinnipidamise risk on tegur, mida võib lugeda selliseks teguriks, mis takistab investeeringuid uutesse tuumaelektrijaamadesse, siis tuleb ka see tagasi lükata. Nimelt, üksnes asjaolu, et Ühendkuningriigi ja liidu õiguse aluseks olevate üldpõhimõtete baasil on võimalik kahjuhüvitist nõuda, ei takista seda, et poliitiline kinnipidamise risk avaldaks võimalikele investoritele pärssivat mõju. Siinses asjas kõne all olevate investeeringute summasid arvestades ei saa pelk perspektiiv saada rahalist hüvitist ebakindlas summas olenevalt olukorrast pärast võimalikku kohtuvaidlust, kui toimub riigistamine, eemaldada täielikult investeerimistakistust, mis tuleneb poliitilise kinnipidamise riskist. Sellest tuleneb, et komisjon ei ole teinud ilmset hindamisviga, kui ta järeldas, et vaatamata sellele, et on võimalik nõuda kahjuhüvitist, on poliitiline kinnipidamise risk selline tegur, mis takistab investeeringuid uutesse tuumaelektrijaamadesse.

194 Neljandaks väidab Austria Vabariik, et oli ekslik „immuniseerida“ Hinkley Point C tuumaelektrijaama käitajaid tulevaste, demokraatlikult tehtud poliitiliste otsuste vastu. Luksemburgi Suurhertsogiriik väidab, et selliseid poliitilisi otsuseid ei saa lugeda turutõrgeteks.

195 Kuivõrd Austria Vabariik ja Luksemburgi Suurhertsogiriik soovivad oma argumentidega väita, et tulevasi, demokraatlikult vastu võetud poliitilisi otsuseid ei saa arvesse võtta, kui hinnatakse küsimust, kas esinevad tegurid, mis takistavad investeeringuid uutesse tuumaenergia tootmisvõimsustesse, siis tuleb see tagasi lükata. Nimelt võis komisjon selle hindamise raames arvesse võtta kõiki asjaolusid, mis võivad takistada seda, et ilma riigi sekkumiseta loodaks selliseid uusi tootmisvõimsusi turujõudude toel mõistliku aja jooksul. Seega ei olnud ilmselgelt ekslik võtta selles kontekstis arvesse ebakindlust, mis võib tuleneda poliitilisest kinnipidamise riskist ja mis eespool punktis 189 esitatud põhjustel lasus eriti just tuumasektoril.

196 Kuivõrd Austria Vabariik ei piirdu selle argumendiga üksnes Ühendkuningriigi sekkumise kui sellise kahtluse alla seadmisega, vaid ta soovib viidata ülemäärase hüvitamise olemasolule, kuna konkreetsed meetmed (hinnavaheleping, ministeeriumiga sõlmitud leping ja krediidigarantii) lähevad kaugemale sellest, mis oli vajalik tuvastatud takistuste ületamiseks, siis on tegu argumendiga, mis puudutab komisjoni kaalutlusi kõnealuste meetmete vajaliku laadi kohta ja mis kattub kuuenda väite raames esitatud argumentidega. See argument on niisiis käesolevas kontekstis ainetu, kuid seda võetakse arvesse kuuenda väite raames.

197 Sellest tuleneb, et kõik argumendid, millega soovitakse seada kahtluse alla neid komisjoni kaalutlusi, mis tuginevad poliitilise kinnipidamise olukorra võimalusele, tuleb tagasi lükata, ilma et see mõjutaks argumenti proportsionaalsuse põhimõtte järgimise kohta, mida hinnatakse kuuenda väite raames.

198 Neljandaks väidab Austria Vabariik, et teiste tuumaelektrijaamade ehitamist rahastati ilma riigiabi andmata. Selles kontekstis viitab ta eelkõige Flamanville’i (Prantsusmaa) ja Olkiluoto (Soome) tuumaelektrijaamadele.

199 Esmalt tuleb meenutada, et vaidlustatud otsuse põhjendustes 381–392 väitis komisjon, et kuna tuumaenergiasse tehtavate investeeringutega kaasnesid märkimisväärsed riskid ja kuna puudusid turupõhised finantsinstrumendid või muud liiki lepingud selle riski maandamiseks, esines suur ebakindlus selles, kas turg annaks investeeringuid uue tuumajaama jaoks realistliku tähtaja jooksul. Tuleb ka meenutada, et komisjon tugines oma järelduses mitte üksnes nende tegurite tuvastamisele, vaid ka mudelite koostamisele.

200 Seega tuleb hinnata, kas Austria Vabariigi argument, et sama tüüpi reaktoriga tuumajaamad ehitatakse Flamanville’i ja Olkiluotosse ilma riigiabi andmata, suudab kõigutada komisjoni hinnangute usutavust.

201 Sellega seoses tuleb esiteks märkida, et ametliku uurimismenetluse algatamise otsuse punktist 25 ilmneb, et enne vaidlustatud otsuse vastuvõtmist oli juba teada, et Flamanville’i ja Olkiluoto tuumaelektrijaamade ehitamise projektid olid kaasa toonud olulisi täiendavaid kulusid.

202 Teiseks tuleb märkida, et vastavalt komisjoni ja Prantsuse Vabariigi andmetele, mida Austria Vabariik ja Luksemburgi Suurhertsogiriik ei ole vaidlustanud, tehti otsused investeerida Austria Vabariigi mainitud ehitusprojektidesse enne Fukushima (Jaapan) tuumareaktori õnnetust.

203 Kolmandaks tuleb meenutada, et need projektid loodi erinevates raamtingimustes. Nagu märkis komisjon, ilma et Austria Vabariik ja Luksemburgi Suurhertsogiriik sellele üksikasjalikult oleks vastu vaielnud, tehti otsus investeerida Flamanville’i tuumaelektrijaama 2005. aastal, seega enne 2007. ja 2008. aasta majanduskriisi, samas kui vaidlustatud otsus võeti vastu pärast selle kriisi puhkemist. Mis puudutab Olkiluoto tuumaelektrijaama, siis tuleb märkida, et 4. oktoobri 2007. aasta tuumaenergia näidisprogrammist KOM(2007) 565 (lõplik) ilmneb, et viimati mainitud tuumaelektrijaama investeering saadi tänu aktsionäride vahel sõlmitud lepingule, mis tagas omanikele-investoritele kindlaksmääratud elektrienergia hinna. Lisaks, vastavalt komisjoni andmetele, millele Austria Vabariik ja Luksemburgi Suurhertsogiriik üksikasjalikult vastu ei vaielnud, on selle tuumaelektrijaama aktsionärid sisuliselt paberitootjad ja toodetud elektrienergia jagatakse aktsionäride vahel tegeliku tootmishinna eest.

204 Neljandaks märgib komisjon, et elektri hulgimüügihind liidus on oluliselt langenud pärast otsuseid investeerida Flamanville’i ja Olkiluoto tuumaelektrijaamadesse (35–45% aastatel 2008–2012); Austria Vabariik ja Luksemburgi Suurhertsogiriik ei vaidle sellele vastu.

205 Neid asjaolusid silmas pidades tuleb märkida, et pelk argument, et sama tüüpi reaktoriga tuumaelektrijaamad nagu Hinkley Point C tuumaelektrijaamas kasutusele tulev reaktor ehitati Flamanville’i ja Olkiluotosse ilma riigiabi andmata, ei suuda kõigutada vaidlustatud otsuse põhjendustes 381–392 esitatud komisjoni hinnangute usutavust.

206 Järelikult tuleb see argument tagasi lükata.

207 Viiendaks väidab Austria Vabariik, et esinevad täiesti sarnased taristuprojektid (hüdroelektrijaamad, tunnelid, suured ravimiuuringute asutused, geenitehnoloogia ja kosmoseprojektid), mille käitaja peab silmitsi seisma kõrgete investeeringutega, pikkade ehitustähtaegadega ja pika käitamisperioodiga.

208 Sellega seoses tuleb esiteks märkida, et vaidlustatud otsuse põhjendustes 381–385 ei välistanud komisjon sugugi, et ka teistes taristuprojektides esinevad tegurid, mis takistavad investeeringuid.

209 Teiseks pelgalt selle asjaolu mainimine, et ka teistes määratlemata taristuprojektides on kõrged investeerimiskulud, pikad ehitustähtajad ja pikk käitamisperiood, ei suuda kõigutada vaidlustatud otsuse põhjendustes 381–392 esitatud komisjoni nende kaalutluste usutavust, milles komisjon võttis arvesse eelkõige tuumaenergia tootmisest lahutamatuid riske ja turupõhiste finantsinstrumentide või muud liiki lepingute puudumist, mis võimaldaks neid riske maandada. Lisaks tuleb meelde tuletada, et poliitiline kinnipidamise risk ja risk, et tuumaenergiast täielikult loobutakse selle vastuolulise laadi tõttu, on lahutamatu osa investeeringutest uutesse tuumaelektrijaamadesse.

210 Järelikult tuleb ka see argument tagasi lükata.

211 Kuuendaks tuleb analüüsida Austria Vabariigi neljanda väite raames esitatud argumente, mis puudutavad tuumaenergia näidisprogramme (vt punkt 120 eespool). Austria Vabariik väidab, et teatud nendest programmidest ilmneb, et tuumaenergia on konkurentsivõimeline ja et selles valdkonnas tehtud projektidele ei tuleks anda riigiabi. Sisuliselt soovitakse nende argumentidega näidata, et vastupidi sellele, mida tuvastas komisjon, oleks saanud uusi tuumaelektrijaamu luua mõistliku aja jooksul ilma Ühendkuningriigi sekkumata.

212 Selles kontekstis tuleb analüüsida Austria Vabariigi viidatud tuumaenergia näidisprogramme.

213 Mis puudutab 4. oktoobri 2007. aasta tuumaenergia näidisprogrammi KOM(2007) 565 (lõplik), siis tuleb märkida, et nimetatud dokumendi punktis 4.2 on komisjon tõepoolest tuvastanud tendentsi, et teatud liikmesriikides ehitati uusi tuumaelektrijaamu ilma toetusteta, mis näitab, et tuumatehnoloogiat loeti konkurentsivõimeliseks. Tuleb siiski märkida, et selle dokumendi punktis 4.3 tuvastas komisjon, et esineb ebakindlus elektrienergia tulevaste hindade, turu struktuuri ja tingimuste ning energeetikat ja kliimamuutusi puudutavate poliitikate osas, mis kujutasid endast olulisi riske pikaajalistele investeeringutele energeetikasektoris ja mõjutasid eelkõige tuumatehnoloogiat, kuna uue elektrijaama ehitamine nõudis suuri kapitaliinvesteeringuid ja kulus pikk aeg enne esimese kasumi tekkimist. Seal mainitakse ühtlasi seda, et investorid eelistavad lühema ehitustähtajaga ja lühema kasumlikkuse tähtajaga investeeringuid. Lisaks märkis komisjon nimetatud dokumendi punktides 4.2 ja 4.3, et tal ei ole tõendatud andmeid uute tuumaelektrijaamade ehitamise kohta, kuna ühtegi uut tuumaelektrijaama ei ole enam kui kümme aastat ehitatud, mistõttu oli keeruline hinnata täpselt viimase põlvkonna reaktorite hinda.

214 Mis puudutab 13. novembri 2008. aasta tuumaenergia näidisprogrammi KOM(2008) 776 (lõplik), siis tuleb märkida, et komisjon on tõepoolest selle programmi punktis 3.3 järeldanud, et oli vaja järgida, et liidus ei antaks tuumaenergia projektidele mingit riigiabi. Tuleb siiski märkida, et selle programmi punktides 3.3, 3.3.1 ja 3.3.2 märkis komisjon, et tuumaelektrijaama hind oli märkimisväärselt kõrgem kui võrdväärse soojuselektrijaama või söeküttel töötava elektrijaama oma, et esialgse investeeringu summa ja vajalik aeg selle tagasiteenimiseks kujutasid endast eraõiguslikele ettevõtjatele kõrgendatud riski ja et hiljutine krediiditurgude ebastabiilsus maailmatasandil ohustas suure ulatusega investeerimisobjekte. Ta järeldas, et isegi kui uute tuumaelektrijaamade ehitamise rahastamine kuulus eraettevõtjate ja kapitaliturgude huvivaldkonda, võis olla põhjendatud võtta vastu teatud meetmed, et rahastamist lihtsustada, võttes eriti arvesse üldist investeerimiskliimat, mis oli muutunud suurtele laenuandjatele pingelisemaks.

215 Sellest tuleneb, et vastupidi sellele, mida andis mõista Austria Vabariik, ei esine vastuolu ühelt poolt eespool punktides 213 ja 214 mainitud tuumaenergia näidisprogrammides toodud komisjoni kaalutluste ja teiselt poolt vaidlustatud otsuse punktis 9.3 toodud komisjoni kaalutluste vahel.

216 Igal juhul tuleb meenutada, et kõnealused tuumaenergia näidisprogrammid kajastavad nende koostamise hetke olukorda. Need ei võta seega arvesse asjaolusid, mis on aset leidnud pärast nende koostamist, näiteks Fukushima tuumareaktori õnnetuse tagajärgi.

217 Järelikult, vastupidi Austria Vabariigi väidetele ei saa kõnealuste tuumaenergia näidisprogrammide sisu tõendada, et komisjon on toime pannud ilmse hindamisvea.

218 Seitsmendaks märgib Austria Vabariik sisuliselt, et komisjon on teinud vea, kui ta võttis arvesse projekti ulatust kui tegurit, mis takistab investeeringuid uutesse tuumaelektrijaamadesse. Selline kriteerium oleks tulnud arvesse võtta ELTL artikli 107 lõike 3 punkti b kohaldamisel, vastavalt komisjoni teatisele kriteeriumide kohta, mis võimaldavad analüüsida üleeuroopalise tähtsusega projektide elluviimise toetamiseks antava riigiabi kokkusobivust siseturuga (ELT 2014, C 188, lk 4).

219 See argument tuleb samuti tagasi lükata.

220 Nimelt, vastupidi sellele, mida märgib Austria Vabariik, ei ole mingit takistust, et ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c kohaldamisel ja täpsemalt siis, kui hinnatakse küsimust, kas riigi sekkumine on vajalik, võtab komisjon arvesse teatatud projekti ulatust.

221 Ilma et see mõjutaks argumenti võimaliku ülemäärase hüvitamise kohta (vt punkt 196 eespool), mida võetakse arvesse kuuenda väite analüüsimisel, tuleb tagasi lükata kõik Austria Vabariigi ja Luksemburgi Suurhertsogiriigi argumendid, millega sooviti kahtluse alla seada komisjoni järeldus, et Ühendkuningriigi sekkumiseta ei oleks õigel ajal saavutatud selle liikmesriigi poolt taotletavat eesmärki, see tähendab uute tuumaelektrijaamade loomist, kusjuures ei ole vajalik seisukohta võtta komisjoni argumendi kohta, et teatud Austria Vabariigi argumendid on vastuvõetamatud, kuna need on hilinemisega esitatud.

c) Etteheide, et varustuskindluse ja CO2-heite vähendamise eesmärke sai saavutada ilma riigiabita

222 Austria Vabariik ja Luksemburgi Suurhertsogiriik märgivad, et vastupidi komisjoni järeldustele sai varustuskindluse ja CO2-heite vähendamise eesmärki saavutada ilma kõnealuste meetmeteta.

223 Komisjon, Tšehhi Vabariik, Prantsuse Vabariik, Ungari, Poola Vabariik, Slovaki Vabariik ja Ühendkuningriik vaidlevad nendele argumentidele vastu. Komisjon leiab ühtlasi, et teatud Austria Vabariigi argumendid on vastuvõetamatud, kuna need on hilinemisega esitatud.

224 Sellega seoses tuleb esiteks märkida, et käesolev etteheide tugineb ekslikule eeldusele. Nimelt, komisjoni järeldus Ühendkuningriigi sekkumise vajalikkuse kohta ei tugine kaalutlusele, et varustuskindluse ja CO2-heite vähendamise eesmärke ei olnud võimalik ilma riigiabita saavutada. Vastupidi, nagu ilmneb vaidlustatud otsuse põhjendustest 378–380, järeldas komisjon, et nende eesmärkide saavutamine ei näi õigustavat investeerimist konkreetselt tuumaenergia tootmisse, vaid laiemalt investeerimist vähese CO2-heitega energiatootmisse ning elektri kättesaadavuse positiivse välismõju kasutamisse.

225 Teiseks tuleb meenutada, et komisjoni kaalutlused Ühendkuningriigi sekkumise vajalikkuse kohta, mis on esitatud vaidlustatud otsuse punktis 9.3, tuginevad eesmärgile edendada tuumaenergiat ja täpsemalt eesmärgile luua uusi tuumaelektrijaamu. Nagu märgiti eespool punktides 153–221, ei suuda Austria Vabariigi ja Luksemburgi Suurhertsogiriigi esitatud argumendid tõendada, et need kaalutlused ei ole piisavalt põhjendatud või et seal on tehtud sisulised vead.

226 Seetõttu tuleb tagasi lükata argument, et varustuskindluse ja CO2-heite vähendamise eesmärke ei saavutada riigi sekkumiseta, ilma et oleks vaja seisukohta võtta komisjoni argumendi kohta, et teatud Austria Vabariigi argumendid on hilinemisega esitatud.

d) Etteheide, et komisjon ei ole piisavalt selgitanud, mis ulatuses Hinkley Point C tuumaelektrijaam kasutas uusi tehnoloogiaid

227 Mis puudutab argumenti, et komisjon oleks pidanud rohkem selgitama, mis ulatuses kasutas Hinkley Point C tuumaelektrijaam uusi tehnoloogiaid, siis piisab meenutamisest, et see argument põhineb vaidlustatud otsuse põhjenduse 392 ekslikul tõlgendamisel (vt punktid 131–138 eespool). Järelikult tuleb ka see argument tagasi lükata.

228 Seetõttu tuleb tagasi lükata kõik etteheited, millega soovitakse kahtluse alla seada komisjoni järeldust, et Ühendkuningriigi sekkumine oli vajalik tema taotletud avaliku huvi eesmärgi realiseerimiseks.

2. Argumendid, mis puudutavad komisjoni poolt turu määratlemist

229 Austria Vabariik märgib, et komisjon on teinud vigu turu määratluses. Ta leiab, et erinevalt ametliku uurimismenetluse algatamise otsuses kasutatud lähenemisest ei tuginenud see institutsioon vaidlustatud otsuses elektrienergia tootmise ja tarnimise liberaliseeritud turule, vaid tuumaelektrijaamade ehitamise ja käitamise turule. Niisiis ei kohaldanud see institutsioon turu määratlust reguleerivaid eeskirju ja eemaldus oma turu määratluse praktikast.

230 Komisjon, Tšehhi Vabariik, Prantsuse Vabariik, Ungari, Poola Vabariik, Slovaki Vabariik ja Ühendkuningriik leiavad, et need argumendid tuleb tagasi lükata.

231 Sellega seoses tuleb esiteks märkida, et vaidlustatud otsuses tuvastas komisjon, et kõnealused meetmed mõjutasid elektrienergia tootmise ja tarnimise liberaliseeritud turgu. Nimelt järeldas komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 340, et need meetmed põhjustavad konkurentsi moonutamist ja mõjutavad kaubavahetust, viidates nende mõjule elektrienergia tootmise ja tarnimise liberaliseeritud turul. Selle otsuse punktist 9.6 ilmneb samuti, et nendest meetmetest tulenevate eeliste ja puuduste tasakaalustamise raames võttis komisjon arvesse konkurentsimoonutusi ja kaubavahetuse mõjutamisi sellel turul.

232 Seetõttu tuleb tagasi lükata ka see Austria Vabariigi argument, mille kohaselt komisjon oli vaidlustatud otsuses tuginenud tuumaelektrijaamade ehitamise ja käitamise turule.

233 Teiseks, kuna Austria Vabariik soovib oma argumentidega väita, et komisjon ei analüüsinud, mis ulatuses võib tuumaelektrijaamade ehitamist ja käitamist lugeda asjaomaseks turuks, siis piisab märkimisest, et hinnates küsimust, kas Ühendkuningriigi sekkumine oli vajalik selle liikmesriigi taotletud eesmärgi saavutamiseks, st uute tuumaelektrijaamade loomiseks, ei pidanud komisjon selles küsimuses sõna võtma. Ka need argumendid tuleb seega tagasi lükata.

234 Kolmandaks, mis puudutab Austria Vabariigi muid argumente komisjoni poolt turu määratlemise kohta, siis piisab märkimisest, et need tuginevad ekslikele eeldustele, mille kohaselt see institutsioon olevat vaidlustatud otsuses tuginenud tuumaelektrijaamade ehitamise ja käitamise turule või oleks saanud tunnistada kõnealused meetmed siseturuga kokkusobivaks vastavalt ELTL artikli 107 lõike 3 punktile c üksnes siis, kui ta oleks tuvastanud sellel turul tõrked. Sellest tuleneb, et need argumendid tuleb samuti tagasi lükata, ja seetõttu tuleb tagasi lükata kõik turu määratlust käsitlevad argumendid.

3. Argument, mis puudutab tuumaenergiat soodustavat eelarvamust

235 Austria Vabariik väidab ühtlasi, et komisjoni lähenemine lõi tuumaenergiat soodustava eelarvamuse.

236 Komisjon, Tšehhi Vabariik, Prantsuse Vabariik, Ungari, Poola Vabariik, Slovaki Vabariik ja Ühendkuningriik leiavad, et need argumendid tuleb tagasi lükata.

237 Sellega seoses tuleb esiteks meenutada, et ELTL artikli 107 lõike 3 punkt c võimaldab tunnistada abi siseturuga kokkusobivaks, kui sellega arendatakse tegevust, mis kujutab endast avaliku huvi eesmärki, on sobiv, vajalik ja proportsionaalne, ja et Euratomi lepingu artikli 2 punkt c ja ELTL artikli 194 lõike 2 teise lõigu alusel võib liikmesriik järeldada, et tuumaenergia edendamine on üks sellistest eesmärkidest (vt punkt 97 eespool).

238 Teiseks, kuivõrd Austria Vabariigi argumendiga soovitakse tõendada, et arvestades kõnealuste meetmete mõju investeeringutele muudesse energiaallikatesse kui tuumaenergia, ei saa neid meetmeid lugeda proportsionaalseks, siis piisab märkimisest, et selle argumendiga soovitakse kahtluse alla seada kõnealuste meetmete mitteproportsionaalset laadi. Vaidlustatud otsuse punkti 9.3 raames piirdus komisjon selle hindamisega, kas Ühendkuningriigi sekkumine oli vajalik. Sellest tuleneb, et praeguses kontekstis tuleb see argument ainetuna tagasi lükata. Siiski võetakse seda arvesse kuuenda väite hindamisel, millega Austria Vabariik soovib kahtluse alla seada eelkõige komisjoni kaalutlusi nende meetmete mitteproportsionaalse laadi kohta.

239 Seetõttu, kuivõrd Austria Vabariigi argumentidega soovitakse kahtluse alla seada komisjoni järeldust, et Ühendkuningriigi sekkumine oli vajalik, tuleb need argumendid tagasi lükata.

240 Lõpuks tuleb tagasi lükata Austria Vabariigi ja Luksemburgi Suurhertsogiriigi argumendid, et komisjonil ei olnud õigust järeldada turutõrke olemasolu. Sellega seoses tuleb meenutada, et ELTL artikli 107 lõike 3 punktis c ei ole otsest tingimust, mis käsitleb turutõrget, ja et vaidlustatud otsuse punktis 9.3 esitatud komisjoni kaalutlused, mille usutavust ei ole nende liikmesriikide esitatud argumendid kahtluse alla seadnud, võimaldavad järeldada, et ilma Ühendkuningriigi sekkumiseta ei oleks investeeringuid uutesse tuumaelektrijaamadesse õigel ajal tehtud. Neil asjaoludel, isegi kui oletada, et komisjonil ei olnud õigust järeldada turutõrke olemasolu, ei saaks see kahtluse alla seada tema järeldust, et Ühendkuningriigi sekkumine oli vajalik, et saavutada selle liikmesriigi taotletud avaliku huvi eesmärki.

241 Seetõttu, ilma et see mõjutaks nende argumentide hindamist, mis käsitlevad väidetavat immuniseerimist poliitilise kinnipidamise riski vastu ja kõnealuste meetmete ebaproportsionaalset laadi, arvestades nende mõju investeeringutele muudesse energiaallikatesse kui tuumaenergia (vt punktid 196 ja 238 eespool), mida võetakse arvesse kuuenda väite hindamisel, tuleb tagasi lükata esimene väide, üheksanda väite esimene ja teine osa, mis käsitlevad turutõrke olemasolu, ning neljanda väite raames esitatud argumendid, mis käsitlevad tuumaenergia näidisprogramme ja peavad silmas komisjoni kaalutlusi turumääratluse ning turutõrke olemasolu kohta.

E. Viies ja kaheksas väide, mis käsitlevad abi elementide ebapiisavat kindlaksmääramist ja garantiide teatise rikkumist, ja üheksanda väite neljas osa, mis käsitleb sellega seoses põhjendamiskohustuse rikkumist

242 Viienda väite raames väidab Austria Vabariik, et vaidlustatud otsuses ei määranud komisjon piisavalt kindlaks kõnealustes meetmetes sisalduvaid abi elemente. Kuna ta ei määranud neid kindlaks piisavalt, ei saanud nimetatud institutsioon võtta seisukohta küsimuses, kas neid võis lubada ELTL artikli 17 lõike 3 punkti c alusel.

243 Kaheksanda väite põhjenduseks väidavad Austria Vabariik ja Luksemburgi Suurhertsogiriik, et komisjon ei järginud garantiide teatist. Sisuliselt väidavad nad, et vastupidi nimetatud teatises nõutule ei ole komisjon vaidlustatud otsuses piisavalt kindlaks määranud krediidigarantiis sisalduvat abi elementi ja ta ei võtnud arvesse kõiki selles kontekstis olulisi asjaolusid.

244 Üheksanda väite neljanda osa raames märgib Austria Vabariik, et vaidlustatud otsus ei olnud selles küsimuses piisavalt põhjendatud.

245 Komisjon, Prantsuse Vabariik, Ungari, Poola Vabariik ja Rumeenia väidavad, et need argumendid tuleb tagasi lükata.

246 Esiteks tuleb vastata küsimusele, kas ja mis ulatuses peab komisjon – enne kui ta hindab abi kokkusobivust siseturuga ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c alusel – kindlaks määrama täpse summa, mis vastab abimeetme toetusekvivalendile. Teiseks analüüsitakse argumente, millega soovitakse tõendada, et komisjon ei ole piisavalt kindlaks määranud kõnealustes meetmetes sisalduvaid abi elemente. Kolmandaks analüüsitakse argumente põhjendamiskohustuse rikkumise kohta.

1. Küsimus, kas ja mis ulatuses peab komisjon arvuliselt määratlema abimeetme toetusekvivalendi

247 Austria Vabariik väidab sisuliselt, et üksnes pärast kõnealuste meetmete toetusekvivalendi arvulist määratlemist oleks komisjon saanud seisukoha võtta nende meetmete kokkusobivuses siseturuga vastavalt ELTL artikli 107 lõike 3 punktile c.

248 Sellega seoses tuleb meenutada, et abimeetme lugemiseks siseturuga kokkusobivaks vastavalt ELTL artikli 107 lõike 3 punktile c peab komisjon tõendama, et see taotleb liikmesriigi poolt määratletud avaliku huvi eesmärki, olema selle eesmärgi saavutamiseks sobiv ning vajalik ega muuda ebaproportsionaalselt kaubavahetuse ja konkurentsitingimusi, võrreldes sellest tulenevate eelistega (vt punkt 48 eespool).

249 Seevast