ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kohtuasi C-34/17: Euroopa Kohtu (teine koda) 26. aprilli 2018. aasta otsus (High Court (Iirimaa) eelotsusetaotlus – Iirimaa) – Eamonn Donnellan versus The Revenue Commissioners (Eelotsusetaotlus — Vastastikune abi nõuete sissenõudmisel — Direktiiv 2010/24/EL — Artikkel 14 — Õigus tõhusale õiguskaitsevahendile — Euroopa Liidu põhiõiguste harta — Artikkel 47 — Taotluse saanud asutuse õigus keelduda sissenõudmisabist põhjusel, et nõudest ei ole nõuetekohaselt teada antud)

Euroopa Kohtu (teine koda) 26. aprilli 2018. aasta otsus (High Court (Iirimaa) eelotsusetaotlus – Iirimaa) – Eamonn Donnellan versus The Revenue Commissioners

(Kohtuasi C-34/17) ( 1 )

„(Eelotsusetaotlus — Vastastikune abi nõuete sissenõudmisel — Direktiiv 2010/24/EL — Artikkel 14 — Õigus tõhusale õiguskaitsevahendile — Euroopa Liidu põhiõiguste harta — Artikkel 47 — Taotluse saanud asutuse õigus keelduda sissenõudmisabist põhjusel, et nõudest ei ole nõuetekohaselt teada antud)”

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court (Iirimaa)

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Eamonn Donnellan

Kostja: The Revenue Commissioners

Resolutsioon

Nõukogu 16. märtsi 2010. aasta direktiivi 2010/24/EL vastastikuse abi kohta maksude, maksete ja teiste meetmetega seotud nõuete sissenõudmisel artikli 14 lõikeid 1 ja 2 koosmõjus Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, et liikmesriigi asutus keeldub teises liikmesriigis määratud rahatrahvi maksmise nõude niisugust sissenõudmistaotlust, nagu käsitletakse põhikohtuasjas, täitmast põhjusel, et trahvi määramise otsust ei ole enne nimetatud direktiivi alusel sellele asutusele sissenõudmistaotluse esitamist tehtud nõuetekohaselt teatavaks puudutatud isikule.

( 1 ) ELT C 104, 3.4.2017.
Kohtuasi C-81/17: Euroopa Kohtu (üheksas koda) 26. aprilli 2018. aasta otsus (Curtea de Apel Suceava eelotsusetaotlus – Rumeenia) – Zabrus Siret SRL versus Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava (Eelotsusetaotlus — Maksustamine — Direktiiv 2006/112/EÜ — Ühine käibemaksusüsteem — Sisendkäibemaksu mahaarvamine — Käibemaksu mahaarvamise õigus — Tehingud, mis tehti maksustamisperioodil, mida hõlmav revisjon on juba lõppenud — Liikmesriigi õigusnormid — Maksukohustuslase võimalus parandada maksudeklaratsioone, mida on juba kontrollitud — Välistamine — Tõhususe põhimõte — Maksustamise neutraalsus — Õiguskindlus)

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 26. aprilli 2018. aasta otsus (Curtea de Apel Suceava eelotsusetaotlus – Rumeenia) – Zabrus Siret SRL versus Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava

(Kohtuasi C-81/17) ( 1 )

„(Eelotsusetaotlus — Maksustamine — Direktiiv 2006/112/EÜ — Ühine käibemaksusüsteem — Sisendkäibemaksu mahaarvamine — Käibemaksu mahaarvamise õigus — Tehingud, mis tehti maksustamisperioodil, mida hõlmav revisjon on juba lõppenud — Liikmesriigi õigusnormid — Maksukohustuslase võimalus parandada maksudeklaratsioone, mida on juba kontrollitud — Välistamine — Tõhususe põhimõte — Maksustamise neutraalsus — Õiguskindlus)”

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel Suceava

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Zabrus Siret SRL

Kostja: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (muudetud nõukogu 13. juuli 2010. aasta direktiiviga 2010/45/EL), artikleid 167, 168, 179, 180 ja 182, samuti tõhususe, neutraalse maksustamise ja proportsionaalsuse põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid nagu põhikohtuasjas, mis – erandina liikmesriigi õiguses käibedeklaratsioonide parandamiseks kehtestatud viieaastasest aegumistähtajast – takistavad sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas maksukohustuslasel mahaarvamisõiguse saamiseks sellist parandust teha üksnes põhjusel, et see parandus puudutab perioodi, mida on juba revideeritud.

( 1 ) ELT C 161, 22.5.2017.
Kohtuasi C-323/17: Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 12. aprilli 2018. aasta otsus (High Court’i eelotsusetaotlus – Iirimaa) – People Over Wind, Peter Sweetman versus Coillte Teoranta (Eelotsusetaotlus — Keskkond — Direktiiv 92/43/EMÜ — Looduslike elupaikade kaitse — Erikaitsealad — Artikli 6 lõige 3 — Eelhindamine selle kindlaks tegemiseks, kas on vaja hinnata kava või projektiga erikaitsealale kaasnevat mõju — Meetmed, mida võidakse hindamisel arvesse võtta)

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 12. aprilli 2018. aasta otsus (High Court’i eelotsusetaotlus – Iirimaa) – People Over Wind, Peter Sweetman versus Coillte Teoranta

(Kohtuasi C-323/17) ( 1 )

„(Eelotsusetaotlus — Keskkond — Direktiiv 92/43/EMÜ — Looduslike elupaikade kaitse — Erikaitsealad — Artikli 6 lõige 3 — Eelhindamine selle kindlaks tegemiseks, kas on vaja hinnata kava või projektiga erikaitsealale kaasnevat mõju — Meetmed, mida võidakse hindamisel arvesse võtta)”

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court (Iirimaa)

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: People Over Wind, Peter Sweetman

Kostja: Coillte Teoranta

Resolutsioon

Nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta artikli 6 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et selle kindlaks tegemiseks, kas hiljem on vaja korraldada kava või projektiga alale kaasneva keskkonnamõju hindamist, ei pea eelhindamise etapis võtma arvesse meetmeid, mille eesmärk on vältida või vähendada nimetatud kava või projektiga alale kaasnevat kahjulikku mõju.

( 1 ) ELT C 277, 21.8.2017.
Kohtuasi C-152/17: Euroopa Kohtu (üheksas koda) 19. aprilli 2018. aasta otsus (Consiglio di Stato eelotsusetaotlus – Itaalia) – Consorzio Italian Management ja Catania Multiservizi SpA versus Rete Ferroviaria Italiana SpA (Eelotsusetaotlus — Vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektori hankemenetlused — Direktiiv 2004/17/EÜ — Kohustus vaadata pärast hankeotsuse tegemist läbi hankelepingu alusel makstav tasu — Sellise kohustuse puudumine direktiivis 2004/17/EÜ või ELTL artikli 56 ja direktiivi 2004/17/EÜ aluseks olevates üldpõhimõtetes — Raudteeveotegevusega seotud koristus- ja hooldusteenused — ELL artikli 3 lõige 3 — ELTL artiklid 26, 57, 58 ja 101 — Piisavate täpsustuste puudumine põhikohtuasja faktiliste asjaolude ning põhjuste kohta, millega eelotsuse küsimustele vastuse andmise vajadust põhjendatakse — Vastuvõetamatus — Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 16 — Siseriiklikud õigusnormid, millega ei rakendata liidu õigust — Pädevuse puudumine)

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 19. aprilli 2018. aasta otsus (Consiglio di Stato eelotsusetaotlus – Itaalia) – Consorzio Italian Management ja Catania Multiservizi SpA versus Rete Ferroviaria Italiana SpA

(Kohtuasi C-152/17) ( 1 )

„(Eelotsusetaotlus — Vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektori hankemenetlused — Direktiiv 2004/17/EÜ — Kohustus vaadata pärast hankeotsuse tegemist läbi hankelepingu alusel makstav tasu — Sellise kohustuse puudumine direktiivis 2004/17/EÜ või ELTL artikli 56 ja direktiivi 2004/17/EÜ aluseks olevates üldpõhimõtetes — Raudteeveotegevusega seotud koristus- ja hooldusteenused — ELL artikli 3 lõige 3 — ELTL artiklid 26, 57, 58 ja 101 — Piisavate täpsustuste puudumine põhikohtuasja faktiliste asjaolude ning põhjuste kohta, millega eelotsuse küsimustele vastuse andmise vajadust põhjendatakse — Vastuvõetamatus — Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 16 — Siseriiklikud õigusnormid, millega ei rakendata liidu õigust — Pädevuse puudumine)”

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Consorzio Italian Management ja Catania Multiservizi SpA

Kostja: Rete Ferroviaria Italiana SpA

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/17/EÜ, millega kooskõlastatakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate ostjate hankemenetlused (muudetud komisjoni 30. novembri 2011. aasta määrusega (EL) nr 1251/2011), ja selle aluseks olevaid üldpõhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis ei näe nimetatud direktiiviga hõlmatud sektorites ette tasude perioodilist läbivaatamist pärast hankelepingute sõlmimist.

( 1 ) ELT C 213, 3.7.2017.
1.

Poola Vabariik on rikkunud: — nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (muudetud nõukogu 13. mai 2013. aasta direktiiviga 2013/17/EL) artikli 6 lõikest 3 tulenevaid kohustusi, kuna Poola Vabariik võttis vastu Białowieża metskonna metsamajandamiskava lisa, ilma et ta oleks kontrollinud, et see ei kahjusta ühenduse tähtsusega ala ja erikaitseala PLC200004 Puszcza Białowieska terviklikkust; — direktiivi 92/43 (muudetud direktiiviga 2013/17) artikli 6 lõikest 1 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiivi 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (muudetud direktiiviga 2013/17) artikli 4 lõigetest 1 ja 2 tulenevaid kohustusi, kuna Poola Vabariik ei ole kehtestanud vajalikke kaitsemeetmeid, mis vastaksid direktiivi 92/43 (muudetud direktiiviga 2013/17) I lisas loetletud looduslike elupaigatüüpide ja II lisas loetletud liikide ning direktiivi 2009/147 (muudetud direktiiviga 2013/17) I lisas loetletud lindude ja selles lisas nimetamata, kuid reeglipäraselt esinevate rändliikide ökoloogilistele vajadustele, mille jaoks on määratud ühenduse tähtsusega ala ja erikaitseala PLC200004 Puszcza Białowieska; — direktiivi 92/43 (muudetud direktiiviga 2013/17) artikli 12 lõike 1 punktidest a ja d tulenevaid kohustusi, kuna Poola Vabariik ei ole taganud selle direktiivi IV lisas loetletud saproksüülsete mardikate (Buprestis splendens, väike punalamesklane (Cucujus cinnaberinus), Phryganophilus ruficollis ja Pytho kolwensis) ranget kaitset, see tähendab pole keelanud neid tahtlikult tappa ja häirida või kahjustada ja hävitada nende paljunemispaiku Białowieża metskonnas, ning — direktiivi 2009/147 (muudetud direktiiviga 2013/17) artikli 5 punktidest b ja d tulenevaid kohustusi, kuna Poola Vabariik ei ole taganud selle direktiivi artiklis 1 viidatud linnuliikide, eelkõige värbkaku (Glaucidium passerinum), karvasjalg-kaku (Aegolius funereus), valgeselg-kirjurähni (Dendrocopos leucotos) ja laanerähni (Picoides tridactylus) kaitset, see tähendab taganud seda, et neid Białowieża metskonnas ei tapetaks, pesitsemise ja poegade üleskasvatamise ajal ei häiritaks ning nende pesi ja mune tahtlikult ei hävitataks, kahjustataks ega kõrvaldataks.
1.

Kui hankija sõlmib teenuste hankelepingu, mis kuulub nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivi 92/50/EMÜ, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 1997. aasta direktiiviga 97/52/EÜ, artikli 9 reguleerimisalasse ja millele on järelikult üldjuhul kohaldatavad üksnes selle direktiivi artiklid 14 ja 16, on hankija siiski kohustatud järgima ka EL toimimise lepingu alusnorme ja üldpõhimõtteid, eelkõige võrdse kohtlemise ja kodakondsuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõtet ning neist tulenevat läbipaistvuskohustust, tingimusel et hankelepingu sõlmimise kuupäeva seisuga on tegemist hankega, mille puhul esineb selge piiriülene huvi, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
1.

Kuna Belgia Kuningriik jättis kehtima õigusnormid, mille kohaselt sellise kinnisasjaga seotud tulu hindamisel, mis on üürile andmata või on antud üürile füüsilistele isikutele, kes ei kasuta seda kutsetegevuses, või juriidilistele isikutele, kes annavad selle füüsiliste isikute kasutusse isiklikuks tarbeks, arvutatakse maksustatav väärtus katastriväärtuse põhjal, kui kinnisasi asub riigi territooriumil, ja tegeliku üüriväärtuse alusel, kui kinnisasi asub välisriigis, siis on ta rikkunud ELTL artiklist 63 ja 2. mai 1992. aasta Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artiklist 40 tulenevaid kohustusi.
Kohtuasi C-148/17: Euroopa Kohtu (teine koda) 19. aprilli 2018. aasta otsus (Bundesgerichtshofi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Peek & Cloppenburg KG, Hamburg versus Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Eelotsusetaotlus — Kaubamärgiõigus — Direktiiv 2008/95/EÜ — Artikkel 14 — Kaubamärgi kehtetuks tunnistamine või kaubamärgiomaniku õiguste tühisuse tuvastamine tagantjärele — Kuupäev, mille seisuga tühisuse või kehtetuse tingimused peavad olema täidetud — Määrus (EÜ) nr 207/2009 — Euroopa Liidu kaubamärk — Artikli 34 lõige 2 — Varasema siseriikliku kaubamärgi vanemuse nõue — Toime, mida see nõue avaldab varasemale siseriiklikule kaubamärgile)

Euroopa Kohtu (teine koda) 19. aprilli 2018. aasta otsus (Bundesgerichtshofi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Peek & Cloppenburg KG, Hamburg versus Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf

(Kohtuasi C-148/17) ( 1 )

„(Eelotsusetaotlus — Kaubamärgiõigus — Direktiiv 2008/95/EÜ — Artikkel 14 — Kaubamärgi kehtetuks tunnistamine või kaubamärgiomaniku õiguste tühisuse tuvastamine tagantjärele — Kuupäev, mille seisuga tühisuse või kehtetuse tingimused peavad olema täidetud — Määrus (EÜ) nr 207/2009 — Euroopa Liidu kaubamärk — Artikli 34 lõige 2 — Varasema siseriikliku kaubamärgi vanemuse nõue — Toime, mida see nõue avaldab varasemale siseriiklikule kaubamärgile)”

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg

Kostjad: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artiklit 14 koostoimes nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 207/2009 [Euroopa Liidu] kaubamärgi kohta artikli 34 lõikega 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklike õigusnormide tõlgendus, mille kohaselt saab EL kaubamärgi vanemuse nõude aluseks oleva varasema siseriikliku kaubamärgi kehtetuks tunnistamist või sellise kaubamärgi omaniku õiguste tühisuse tuvastamist tagantjärele nõuda üksnes siis, kui nimetatud kehtetuse või tühisuse tingimused olid täidetud mitte ainult sel kuupäeval, mil asjaomasest varasemast siseriiklikust kaubamärgist loobuti või mil see aegus, vaid ka kuupäeval, mil sellekohase järeldusega kohtuotsus tehti.

( 1 ) ELT C 231, 17.7.2017.
Kohtuasi C-227/17: Euroopa Kohtu (kümnes koda) 12. aprilli 2018. aasta otsus (Finanzgericht Düsseldorfi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Medtronic GmbH versus Finanzamt Neuss (Eelotsusetaotlus — Määrus (EMÜ) nro2658/87 — Tolliliit ja ühine tollitariifistik — Tariifne klassifitseerimine — Kombineeritud nomenklatuur — Alamrubriigid 9021 10 10, 9021 10 90 ja 9021 90 90 — Lülisamba fikseerimise süsteem — Rakendusmäärus (EL) nr 1214/2014)

Euroopa Kohtu (kümnes koda) 12. aprilli 2018. aasta otsus (Finanzgericht Düsseldorfi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Medtronic GmbH versus Finanzamt Neuss

(Kohtuasi C-227/17) ( 1 )

„(Eelotsusetaotlus — Määrus (EMÜ) nro2658/87 — Tolliliit ja ühine tollitariifistik — Tariifne klassifitseerimine — Kombineeritud nomenklatuur — Alamrubriigid 9021 10 10, 9021 10 90 ja 9021 90 90 — Lülisamba fikseerimise süsteem — Rakendusmäärus (EL) nr 1214/2014)”

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Düsseldorf

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Medtronic GmbH

Kostja: Finanzamt Neuss

Resolutsioon

Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas (muudetud komisjoni 6. oktoobri 2015. aasta rakendusmäärusega (EL) 2015/1754) olevat kombineeritud nomenklatuuri tuleb tõlgendada nii, et põhikohtuasjas kõne all olevate lülisamba fikseerimise süsteemide klassifitseerimine kombineeritud nomenklatuuri alamrubriiki 9021 90 90 on välistatud, kui need süsteemid saab klassifitseerida kombineeritud nomenklatuuri grupi 9021 mõnda teise alamrubriiki. Asjaomaste süsteemide võimalik klassifitseerimine kombineeritud nomenklatuuri alamrubriiki 9021 10 10 või 9021 10 90 sõltub nende süsteemide põhifunktsioonist, mille peab kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus, arvestades nende süsteemide objektiivseid omadusi ja tunnuseid ning võttes arvesse nii nende kavandatud kasutuseesmärki kui ka seda, kuidas neid tegelikult kasutatakse.

( 1 ) ELT C 249, 31.7.2017.
Kohtuasi C-13/17: Euroopa Kohtu (kuues koda) 12. aprilli 2018. aasta otsus (Conseil d’État’ eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – Fédération des entreprises de la beauté versus Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l’Économie et des Finances, varem Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique (Eelotsusetaotlus — Õigusaktide ühtlustamine — Kosmeetikatooted — Määrus (EÜ) nr 1223/2009 — Artikli 10 lõige 2 — Kosmeetikatoote ohutuse hindamine — Selle hindamise eest vastutava isiku kvalifikatsioon — Õppe võrdväärsuse tunnustamine — Farmaatsia, toksikoloogia või meditsiiniga samalaadsed erialad — Liikmesriikide kaalutlusõigus)

Euroopa Kohtu (kuues koda) 12. aprilli 2018. aasta otsus (Conseil d’État’ eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – Fédération des entreprises de la beauté versus Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l’Économie et des Finances, varem Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique

(Kohtuasi C-13/17) ( 1 )

„(Eelotsusetaotlus — Õigusaktide ühtlustamine — Kosmeetikatooted — Määrus (EÜ) nr 1223/2009 — Artikli 10 lõige 2 — Kosmeetikatoote ohutuse hindamine — Selle hindamise eest vastutava isiku kvalifikatsioon — Õppe võrdväärsuse tunnustamine — Farmaatsia, toksikoloogia või meditsiiniga samalaadsed erialad — Liikmesriikide kaalutlusõigus)”

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’État

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Fédération des entreprises de la beauté

Kostjad: Ministre des Affaires sociales, de la Santé et des Droits des femmes, Ministre de l’Éducation nationale, de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre de l’Économie et des Finances, varem Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique

Resolutsioon

1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1223/2009 kosmeetikatoodete kohta artikli 10 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et selles sätestatud õppe võrdväärsuse tunnustamine võib hõlmata ka muud kui kolmandates riikides läbitud õpet.

2. Määruse nr 1223/2009 artikli 10 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et see annab igale liikmesriigile õiguse määratleda farmaatsia, toksikoloogia või meditsiiniga „samalaadsed“ erialad ning nimetatud määruse nõuetele vastavad kvalifikatsioonitasemed, tingimusel et see liikmesriik järgib nimetatud määruse eesmärke, milleks on eelkõige tagada, et kosmeetikatoodete ohutushindamise eest vastutaval isikul on kvalifikatsioon, mis võimaldab tagada inimeste tervise kaitse kõrge taseme.

( 1 ) ELT C 95, 27.3.2017.
Kohtuasi C-302/17: Euroopa Kohtu (kuues koda) 12. aprilli 2018. aasta otsus (Krajský súd v Bratislave eelotsusetaotlus – Slovakkia) – PPC Power a.s. versus Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty (Eelotsusetaotlus — Keskkond — Direktiiv 2003/87/EÜ — Kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem — Eesmärgid — Lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamine — Liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt üleantud ja kasutamata lubatud heitkoguse ühikud maksustatakse)

Euroopa Kohtu (kuues koda) 12. aprilli 2018. aasta otsus (Krajský súd v Bratislave eelotsusetaotlus – Slovakkia) – PPC Power a.s. versus Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

(Kohtuasi C-302/17) ( 1 )

„(Eelotsusetaotlus — Keskkond — Direktiiv 2003/87/EÜ — Kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem — Eesmärgid — Lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamine — Liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt üleantud ja kasutamata lubatud heitkoguse ühikud maksustatakse)”

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Krajský súd v Bratislave

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: PPC Power a.s.

Vastustajad: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all käesolevas põhikohtuasjas ja millega maksustatakse 80 % määraga niisuguste tasuta eraldatud kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikute väärtus, mida kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteemi kuuluvad ettevõtjad on müünud või mis on jäetud kasutamata.

( 1 ) ELT C 269, 14.8.2017.
Kohtuasi C-8/17: Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 12. aprilli 2018. aasta otsus (Supremo Tribunal de Justiça eelotsusetaotlus – Portugal) – Biosafe – Indústria de Reciclagens SA versus Flexipiso – Pavimentos SA (Eelotsusetaotlus — Käibemaks — Direktiiv 2006/112/EÜ — Artiklid 63, 167, 168, 178 – 180, 182 ja 219 — Neutraalse maksustamise põhimõte — Käibemaksu mahaarvamise õigus — Liikmesriigi õigusnormidega selle õiguse kasutamiseks ette nähtud tähtaeg — Sellise riigile täiendavalt tasutud käibemaksu mahaarvamine, mille kohta on dokumendid, millega on esialgseid arveid pärast maksu ümberarvutamist muudetud — Kuupäev, millest alates hakkab tähtaeg kulgema)

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 12. aprilli 2018. aasta otsus (Supremo Tribunal de Justiça eelotsusetaotlus – Portugal) – Biosafe – Indústria de Reciclagens SA versus Flexipiso – Pavimentos SA

(Kohtuasi C-8/17) ( 1 )

„(Eelotsusetaotlus — Käibemaks — Direktiiv 2006/112/EÜ — Artiklid 63, 167, 168, 178 – 180, 182 ja 219 — Neutraalse maksustamise põhimõte — Käibemaksu mahaarvamise õigus — Liikmesriigi õigusnormidega selle õiguse kasutamiseks ette nähtud tähtaeg — Sellise riigile täiendavalt tasutud käibemaksu mahaarvamine, mille kohta on dokumendid, millega on esialgseid arveid pärast maksu ümberarvutamist muudetud — Kuupäev, millest alates hakkab tähtaeg kulgema)”

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Supremo Tribunal de Justiça

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Biosafe – Indústria de Reciclagens SA

Vastustaja kassatsioonimenetluses: Flexipiso – Pavimentos SA

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikleid 63, 167, 168, 178–180, 182 ja 219 ning neutraalse maksustamise põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt keeldutakse käibemaksu mahaarvamise õiguse andmisest sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas, kus pärast maksu ümberarvutamist tasuti riigile juurde käibemaksu, mille kohta on dokumendid, millega muudeti esialgseid arveid mitu aastat pärast asjaomase kaubatarne toimumist, põhjusel, et nimetatud õigusnormidega ette nähtud tähtaeg selle õiguse kasutamiseks hakkas kulgema esialgsete arvete väljastamise kuupäevast ja on möödunud.

( 1 ) ELT C 95, 27.3.2017.
4.

Direktiivi 2006/112 (muudetud direktiiviga 2009/69) artikli 143 lõike 1 punkti d tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus halduspraktika, mille kohaselt sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas keeldutakse heas usus tegutsevale importijale impordi käibemaksust vabastamise õiguse kohaldamisest, kui järgneva ühendusesisese tarne tingimused ei ole täidetud soetaja maksupettuse tõttu, välja arvatud siis, kui on tõendatud, et importija teadis või oleks pidanud teadma, et see tehing on osa soetaja poolsest pettusest ja kui ta ei võtnud kõiki tema võimuses olevaid asjakohaseid meetmeid, et ära hoida enda osalemist sellises pettuses. Ainuüksi asjaolu, et importija ja soetaja suhtlesid elektrooniliste sidevahendite kaudu, ei anna alust eeldada, et importija teadis või oleks pidanud teadma, et ta osaleb sellises pettuses.