Esialgne tõlge

KOHTUJURISTI ETTEPANEK

MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA

esitatud 14. juulil 2022 ( )

Kohtuasi C-242/22 (PPU)









TL,

Menetluses osales:

Ministério Público (prokuratuur)

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal da Relação de Évora (Évora apellatsioonikohus, Portugal))

Eelotsusemenetlus – Direktiivid 2010/64/EL ja 2012/13/EL – Kohaldamisala – Õigus suulisele ja kirjalikule tõlkele ning õigus saada teavet kriminaalmenetluses – Mõiste „oluline dokument“ – Isikusamasuse ja elukoha tuvastamine menetluskeeles, mis ei ole kahtlustatavale või süüdistatavale arusaadav – Suulise ja kirjaliku tõlke puudumine – Karistuse täideviimise peatamise tingimuste täitmata jätmine määratud elukohast puudumise tõttu – Karistuse täideviimise peatamise tühistamise lõplik kohtumäärus – Tühistatavus – Kohtuotsuse seadusjõud





1. Eelotsusetaotlus puudutab direktiivide 2010/64/EL( ) ja 2012/13/EL( ) kohaldamist kriminaalmenetluses, milles Portugali kohus mõistis kolme aasta pikkuse vangistuse Moldova kodanikule (TL), kes mõistab ainult oma riigi ametlikku keelt, rumeenia keelt.

2. Kohus otsustas süüdimõistva kohtuotsusega teatud tingimustel karistuse täideviimise peatada. Üks neist oli see, et TL on leitav elukohas, mille ta oli märkinud isikusamasuse tuvastamise ja elukoha ettekirjutuses (edaspidi „ettekirjutus“). Kuna ta ei olnud selles elukohas leitav, tühistati karistuse täideviimise peatamine ja TL paigutati karistuse täideviimiseks vanglasse.

3. Arvestades asjaolu, et ettekirjutuse koostamisel ja teiste menetlustoimingute tegemisel ei olnud kohal tõlki ja osa dokumente oli rumeenia keelde tõlkimata, küsib Tribunal da Relação de Évora (Évora apellatsioonikohus, Portugal) Euroopa Kohtult, kuidas tõlgendada eespool nimetatud kahte direktiivi seoses nendes sätestatu täitmata jätmisel tehtud toimingute tühisusega.

I. Õiguslik raamistik

A. Liidu õigus

1. Direktiiv 2010/64

4. Artikkel 1 „Sisu ja kohaldamisala“ on sõnastatud järgmiselt:

„1. Käesoleva direktiiviga sätestatakse eeskirjad õiguse kohta suulisele ja kirjalikule tõlkele kriminaalmenetluses ja Euroopa vahistamismääruse täitmise menetluses.

2. Lõikes 1 osutatud õigused tekivad isikul hetkest, mil liikmesriigi pädevad asutused on talle ametliku teatega või muul viisil teatavaks teinud, et teda kahtlustatakse või süüdistatakse kuriteo toimepanekus, ning kehtivad kuni tema suhtes menetluse lõpetamiseni, mille all mõistetakse lõpliku otsuse tegemist küsimuses, kas ta on kuriteo toime pannud, sealhulgas kohtuotsuse tegemine ja edasikaebamisotsus, kui see on asjakohane.

[…]“.

5. Artikkel 2 („Õigus suulisele tõlkele“) näeb ette:

„1. Liikmesriigid tagavad, et kahtlustatavale või süüdistatavale isikule, kes ei räägi või ei mõista asjaomases kriminaalmenetluses kasutatavat keelt, võimaldatakse viivitamata suuline tõlge kriminaalmenetluse ajal uurimisasutustes ja kohtutes, sh politsei poolt läbiviidava küsitlemise, kõikide kohtuistungite ja mis tahes vaheistungite ajal.

[…]“.

6. Artiklis 3 („Õigus oluliste dokumentide tõlkele“) on sätestatud:

„1. Liikmesriigid tagavad, et kahtlustatavale või süüdistatavale isikule, kes ei mõista asjaomases kriminaalmenetluses kasutatavat keelt, võimaldatakse mõistliku ajavahemiku jooksul kõikide oluliste dokumentide kirjalik tõlge, et kindlustada talle võimalus kasutada õigust kaitsele ja tagada menetluse õiglus.

2. Oluliste dokumentide hulka kuuluvad otsused, millega võetakse isikult vabadus, süüdistused või süüdistusaktid ja kohtuotsused.

3. Pädevad asutused otsustavad iga juhtumi puhul, kas oluliseks peetakse ka mõnda muud dokumenti. Kahtlustatav või süüdistatav isik või tema õigusnõustaja võivad esitada selleks põhjendatud taotluse.

[…]“.

2. Direktiiv 2012/13

7. Artiklis 2 „Reguleerimisala“ on märgitud:

„1. Käesolevat direktiivi kohaldatakse hetkest, mil liikmesriigi pädevad asutused on isikule teatavaks teinud, et teda kahtlustatakse või süüdistatakse kuriteo toimepanekus, kuni menetluse lõpetamiseni, mille all mõistetakse lõpliku otsuse tegemist küsimuses, kas kahtlustatav või süüdistatav isik on kuriteo toime pannud, sealhulgas kohtuotsuse tegemine ja edasikaebamisotsus, kui see on asjakohane.

[…]“.

8. Artiklis 3 („Õigus saada teavet õiguste kohta“) on sätestatud:

„1. Liikmesriik tagab, et kahtlustatavat või süüdistatavat isikut teavitatakse viivitamata vähemalt järgmistest siseriikliku õiguse alusel kohaldatavatest menetlusõigustest, et neid õigusi oleks võimalik tõhusalt kasutada:

[…]

d) õigus suulisele ja kirjalikule tõlkele;

[…]“.

9. Artikkel 8 („Kontrollimine ja õiguskaitsevahendid“) näeb ette:

„[…]

2. Liikmesriik tagab, et kahtlustataval või süüdistataval isikul või tema kaitsjal on kooskõlas siseriiklikes õigusaktides sätestatud menetlusega vaidlustamisõigus, kui pädevad asutused ei anna või keelduvad andmast käesoleva direktiivi alusel teavet.“

B. Portugali õigus. Kriminaalmenetluse seadustik( )

10. Artikli 57 („„Süüdistatava“ staatus“) kohaselt on „süüdistatav“ iga isik, kellele on esitatud süüdistus või kelle suhtes on alustatud kohtulikku eeluurimist kriminaalmenetluses.

11. Artikli 61 („Menetluslikud õigused ja kohustused“) lõike 1 punktis h on tunnustatud „süüdistatavale“ igas menetlusstaadiumis, välja arvatud seaduses sätestatud erandid, õigust saada õigusasutuselt või kriminaalpolitseiorganilt, kuhu ta on kohustatud ilmuma, teavet oma õiguste kohta.

12. Artikkel 92 („Aktide keel ja tõlgi määramine“) näeb ette, et nii kirjalikes kui ka suulistes menetlustoimingutes kasutatakse portugali keelt, ent kui menetluses osaleb isik, kes seda keelt ei oska või ei valda, siis määratakse talle tõlk.

13. Artikli 113 („Teadete kättetoimetamise üldeeskirjad“) lõikes 10 on ette nähtud, et teateid „süüdistatavale“ võib edastada tema advokaadile või kaitsjale. Erandiks on teated, mis on seotud süüdistuse, eeluurimisotsuse, kohtuistungi ja kohtuotsuse kuulutamise kuupäeva määramise ning sunnimeetmete kohaldamisega, mis tuleb kätte toimetada ka advokaadile.

14. Artikkel 119 („Tühisuse alused, mida ei saa kõrvaldada“) hõlmab kuut tühisuse alust, mida ei saa kõrvaldada, mida tuleb menetluse igas staadiumis omal algatusel hinnata.( )

15. Artikli 120 („Vaidlustamisest sõltuvad tühisuse alused“) lõike 1 kohaselt peab kõikidele muudele tühisuse alustele peale artiklis 119 nimetatute asjaomane isik tuginema. Selle artikli lõige 2 täpsustab vaidlustamisest sõltuvaid tühisuse aluseid, mille hulka kuulub ka „tõlgi määramata jätmine juhtudel, kus see on seaduse järgi kohustuslik“ (punkt c).

16. Artikli 120 lõike 3 kohaselt tuleb vaidlustamisest sõltuvatele tühisuse alustele tugineda:

– niisuguse toimingu tühisuse korral, milles asjaomane isik osaleb, enne toimingu lõppemist (punkt a);

– uurimise või kohtuliku eeluurimisega seotud tühisuse korral kuni uurimise üle arutelude lõpetamiseni või, kui kohtulikku eeluurimist ei toimu, siis viie päeva jooksul pärast uurimise lõpetamise määruse teatavakstegemist (punkt c).

17. Artiklis 196 („Isikusamasuse ja elukoha tuvastamine“) on sätestatud, et õigusasutus või kriminaalpolitseiorgan nõuab iga süüdistatava ettekirjutuse. Isik peab dokumentide kättetoimetamiseks märkima oma elukoha, töökoha või muu enda valitud aadressi.

18. Artikli 196 lõike 3 kohaselt märgitakse ettekirjutuses, et „süüdistatavat“ on teavitatud:

– kohustusest ilmuda pädevasse asutusse või olema tema jaoks kättesaadav, kui seadus seda nõuab või kui see on nõuetekohaselt teatavaks tehtud;

– kohustusest mitte vahetada elukohta või sealt puududa kauem kui viis päeva, teatamata oma uut elukohta või kohta, kust teda võib leida;

– hilisemate teadete kättetoimetamisest lihtposti teel märgitud aadressile, välja arvatud juhul, kui kahtlustatav teatab teise aadressi, taotlusega, mis antakse üle või saadetakse tähitud kirjaga selle kohtu kantseleile, kus menetlus sel ajal toimub;

– sellest, et eelmistes taanetes sätestatud nõuete täitmata jätmine õigustab tema esindamist kaitsja poolt kõigis menetlustoimingutes, kus tal on õigus või kohustus kohal viibida, ning kohtuistungi pidamist ilma tema kohalviibimiseta vastavalt artiklile 333.

19. Artikkel 495 („Karistuse täideviimise peatamise tingimuste täitmata jätmine“) reguleerib toiminguid, mis võivad viia karistuse täideviimise peatamise tühistamiseni.

II. Asjaolud, põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus

20. TLi suhtes, kes ei saa portugali keelest aru ega oska ennast portugali keeles väljendada, tehti 10. juulil 2019 kohtumäärus, millega talle anti süüdistatava staatus.

21. See akt oli „koostatud portugali keeles ja tõlgitud Moldova ametlikku keelde, rumeenia keelde, nagu nähtub kohtumäärusest, mille [TL] allkirjastas“.( )

22. Samal kuupäeval tehti ettekirjutus ilma, et rumeenia keele tõlk oleks osalenud ja ilma, et dokumenti oleks sellesse keelde tõlgitud.

23. Ettekirjutusega seotud dokumentides oli märgitud, et TLi oli teavitatud kohustusest ilmuda ametiasutustesse ja teatada elukoha muutmisest ning samuti nende kohustuste täitmata jätmise tagajärgedest.

24. TL osales isiklikult kohtuistungil, kus tehti otsus tema tegude kohta, kuulati ta ära ja teda kaitses advokaat. Selles etapis oli kohal ka „kohtuistungi aktide tõlkimiseks“ määratud tõlk.

25. Tribunal judicial da comarca de Beja (Beja piirkondlik kohus) mõistis 11. juuli 2019. aasta kohtuotsusega, mis jõustus 26. septembril 2019, TLile kolmeaastase vangistuse, kuid peatas selle täitmise.

26. Direção-Geral de Reinserção e Serviços Prisionais (ühiskonda taasintegreerimise ja vanglateenistuste amet, Portugal) püüdis mitmel korral TLi asukohta ettekirjutuses märgitud aadressil kindlaks teha, kuid edutult.

27. Kohtuotsuse teinud kohus tegi 7. jaanuaril 2021 kohtumääruse TLi kohtusse ilmumiseks, et kontrollida karistuse täideviimise peatamise tingimuste täitmist. 12. jaanuaril 2021 saadeti talle tähitud kirjaga kohtukutse ettekirjutuses märgitud elukohta. 6. aprillil 2021 saadeti samal viisil uuesti kohtukutse.

28. TL ei ilmunud kohtusse kutsetel märgitud kuupäeval.

29. Tribunal judicial da comarca de Beja (Beja piirkondlik kohus) tegi 9. juunil 2021 kohtumääruse, millega tühistas TLi süüdimõistmise peatamise ja määras tema vahistamise.

30. Tühistamismäärus, mis oli koostatud portugali keeles ja mida ei tõlgitud rumeenia keelde, toimetati kätte 25. juunil 2021 nii ettekirjutuses märgitud aadressil kui ka TLi advokaadile. Kuna tähtaja jooksul määruskaebust ei esitatud, jõustus see kohtumäärus 20. septembril 2021.

31. TL vahistati 30. septembril 2021 karistuse kandmiseks. Alates sellest kuupäevast on ta kinnipeetav.

32. TL määras abi saamiseks 11. oktoobril 2021 uue advokaadi ning esitas 18. novembril 2021 menetlusdokumendi, milles palus tühistada „süüdistatavaks“ nimetamise kohtumääruse, ettekirjutuse, kohtumääruse, millega teda kohustati kohtusse ilmuma, et selgitada karistuse täideviimise peatamise tingimuste täitmata jätmist, ja dokumentide kättetoimetamise katsete asjaolusid, ning selle peatamise tühistamise kohtumääruse.

33. Nende aktide kehtetuks tunnistamise nõude põhjenduseks märkis TL, et ta ei ole neid kätte saanud, kuna ta kolis teise elukoha. Ta ei olnud sellest teatanud, kuna ta ei teadnud, et ta on kohustatud seda tegema, ega ka selle tegemata jätmisega kaasnevaid tagajärgi, kuna ettekirjutus ei olnud rumeenia keelde tõlgitud.

34. Prokuratuur vaidlustas tühiseks tunnistamise nõude, väites, et etteheidetavad puudused võivad äärmisel juhul kujutada endast CPP artiklis 120 ette nähtud suhtelist tühisust, kuid aktid olid kätte toimetatud TLi advokaadile, kes ei olnud neid vaidlustanud ega nende peale edasi kaevanud selleks ette nähtud tähtaja jooksul.

35. Kohtuotsuse teinud kohus jättis 20. novembri 2021. aasta kohtumäärusega tühiseks tunnistamise taotluse rahuldamata põhjendusel, et:( )

– puudused, mis seisnevad selles, et puudus tõlgi abi ja ettekirjutus, samuti see, et TLi karistuse täideviimise peatamise tühistamise määrus ei olnud tõlgitud, kujutavad endast suhtelise tühisuse juhtumeid, millele saab tugineda üksnes seaduses ette nähtud õiguskaitsevahendite kasutamise teel. Kui nende õiguskaitsevahendite kasutamise tähtaeg on möödunud, ilma et neid oleks kasutatud, loetakse need kõrvaldatuks;

– TL osales isiklikult menetluses, ta kuulati ära ja teda kaitses advokaat. Järgiti tema õigust võtta seisukoht kõigi otsuste suhtes, mis võivad teda isiklikult puudutada, ja seda õigust võis tema advokaat teostada. Tema advokaadile toimetati kätte kõik menetluse käigus tehtud menetlusaktid, nimelt kohtuotsus, ärakuulamise määramise kohtumäärus, selleks et hinnata, kas karistuse täideviimise peatamise tingimused on täidetud, ja selle peatamise tühistamise kohtumäärus;

– kuna kättetoimetatud otsused on omandanud seadusjõu, sest neid ei ole edasi kaevatud, tuleb mis tahes menetlusnormi rikkumine lugeda kõrvaldatuks.

36. TL esitas selle kohtumääruse peale apellatsioonkaebuse Tribunal da Relação de Évorale (Évora apellatsioonikohus), kes esitab Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:

„Kas direktiivi [2010/64] artikleid 1–3 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi [2012/13] artiklit 3 üksi või koostoimes EIÕK [Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon] artikliga 6 võib tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus riigisisene õigusnorm, mis näeb süüdistatavale, kes ei mõista menetluskeelt, tõlgi nimetamata jätmise ja oluliste menetlusaktide tõlkimata jätmise korral ette suhtelise tühisuse, millele tuleb tugineda, ning mis võimaldab seda tüüpi vigu kõrvaldada aja möödumisega?“

III. Menetlus Euroopa Kohtus

37. Eelotsusetaotlus registreeriti Euroopa Kohtu kantseleis 6. aprillil 2022.

38. Euroopa Kohus rahuldas 12. mail 2022 eelotsusetaotluse kiirmenetluses lahendamise taotluse.

39. Kirjalikud seisukohad esitasid TL, Portugali valitsus ja Euroopa Komisjon. Kohtuistungil, mis toimus 27. juunil 2022, osalesid vaid kaks viimast.

IV. Õiguslik hinnang

A. Sissejuhatus. Vaidluse eseme piiritlemine

40. Kuigi TL tugines teiste kriminaalmenetluse aktide tühisusele,( ) on kolm neist, mis on eelotsusetaotluse esitanud kohtu tähelepanu keskmes: a) ettekirjutus; b) kohtumäärus, millega määratakse TLi kohtusse kutsumine, et selgitada välja karistuse täideviimise peatamise tingimuste täitmata jätmise asjaolud, ja c) selle peatamise tühistamise kohtumäärus.( )

41. Eelotsusetaotluses lähtutakse nendest eeldustest:

– direktiivide 2010/64 ja 2012/13 asjakohased sätted on vaidluses kohaldatavad, isegi kui neid direktiive ei ole riigisisesesse õigusesse üle võetud;( )

– viidatud sätetel on „vertikaalne vahetu õigusmõju“, kuna need on selged, täpsed ja tingimusteta õigusnormid, mis annavad eraõiguslikele isikutele õigusi;

– punktis 40 nimetatud kolm akti võivad kuuluda mõiste kriminaalmenetluse „olulised dokumendid“ alla;

– tõlgi puudumine ja nende toimingutega seotud dokumentide rumeenia keelde tõlkimata jätmine kujutab endast CPP artiklis 120 loetletud aktide suhtelise (mitte absoluutse) tühisuse juhtumeid;

– kahtlus seisneb selles, kas – nagu otsustas esimese astme kohus – tühisuse aluseid, mis puudutavad suulise ja kirjaliku tõlke puudumist, võib pidada „kõrvaldatuks“ sellega, et vastavate menetlusdokumentide peale ei ole tähtaja jooksul edasi kaevatud.

B. Direktiivide 2010/64 ja 2012/13 kohaldatavus

1. Üldiselt

42. Direktiivi 2010/64 artikkel 2 reguleerib õigust suulisele tõlkele (samuti suuliste avalduste puhul), samas kui artikkel 3 näeb ette õiguse teatud oluliste dokumentide kirjalikule tõlkele.( )

43. Direktiivi 2012/13 artikli 3 lõike 1 punkti d kohaselt antakse kahtlustatavale või süüdistatavale isikule viivitamata teavet nende kahe õiguse kohta (suuline tõlge ja oluliste dokumentide tõlkimine).

44. Nii direktiivi 2010/64 artikli 1 lõikes 2 kui ka direktiivi 2012/13 artikli 2 lõikes 1 on kindlaks määratud, millal algab ja lõpeb ajavahemik, mille jooksul tuleb neid direktiive kriminaalmenetluses kohaldada:

– algushetk on see, kui liikmesriigi pädevad asutused teevad isikule ametliku teatega või muul viisil teatavaks, et teda kahtlustatakse või süüdistatakse kuriteo toimepanemises;

– lõpphetk on „menetluse lõpetami[ne], mille all mõistetakse lõpliku otsuse tegemist küsimuses, kas ta on kuriteo toime pannud, sealhulgas kohtuotsuse tegemine ja edasikaebamisotsus, kui see on asjakohane“.

45. Käesolevas asjas on oluline lähtuda direktiivide 2010/64 ja 2012/13 kohaldamise lõpphetkest, see tähendab menetluse lõpetamisest eespool kirjeldatud viisil. Seega ei kehti need kaks direktiivi selle kohtuotsuse kuulutamisele järgnevates etappides (välja arvatud loogiliselt kohtuotsuse peale esitatud kaebuste osas), millega lahendati vaidlus kuriteo toimepanemise üle.

46. Direktiivid 2010/64 ja 2012/13 ei mõjuta seega „kuriteos süüdi mõistetud isiku suhtes kriminaalkohtu lõpliku otsuse täitmist“, ehkki see on kriminaalmenetluse osa muudel eesmärkidel( ). See kehtib isegi siis, kui selles etapis on tegemist selliste meetmetega, mis piiravad süüdimõistetu vabadust, nagu on kõne all põhikohtuasjas, või mis tahes meetmetega, mis on võetud karistuse täideviimise raames kinnipidamiskohas (näiteks lahkumislubade kaotamine, karistuse avavanglas täideviimise peatamine ja muud sarnased meetmed).

47. Euroopa Kohtul on olnud võimalus määratleda nende kahe direktiivi kohaldamise piirid:

– direktiivi 2010/64 artikli 1 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see direktiiv ei ole kohaldatav menetluses, mis „leiab oma olemuse tõttu aset pärast seda, kui on lõplikult lahendatud küsimus, kas kahtlustatav või süüdistatav isik on kuriteo toime pannud, ning pärast isiku süüdimõistmist, kui see on asjakohane“( );

– direktiivi 2012/13 artiklist 1 ja artikli 2 lõikest 1 tuleneb, et „menetlus, mille eesmärk ei ole isiku kriminaalvastutuse kindlakstegemine, ei saa kuuluda direktiivi 2012/13 kohaldamisalasse“( ).

48. Kohtuotsuse kuulutamisele järgnevate etappide välistamine ei ole unustamine, vaid liidu seadusandja teadlik otsus, kes keeldus laiendamast nimetatud direktiividega tunnustatud õigusi nendele etappidele.

49. Seega, mis puudutab pärast kohtuotsuses tunnustatud süüdimõistmist määratud karistuse täideviimist, siis ei anna direktiivid 2010/64 ja 2012/13 süüdimõistetutele samu õigusi, mis on antud kahtlustatavale või süüdistatavale.

50. Järelikult ei kuulu määratud karistuse täideviimise peatamise menetluslikud keerdkäigud, mis kuuluvad kohtuotsuse täideviimise etappi (st pärast kohtuotsuse kuulutamist), nimetatud direktiivide kohaldamisalasse. Määratud karistuse täideviimise peatamise tühistamiseks ei nõua kumbki neist direktiividest, et süüdimõistetud isikul oleksid õigused, mida nende direktiividega kaitstakse.

2. Põhikohtuasi

51. Mis puudutab seda kohtuvaidlust, siis ettekirjutus (mis on kõige enam vaidlust tekitav toiming, kuna sellest lähtub karistuse täideviimise peatamise etapis juhtunu) tehti enne kohtuistungit ja süüdimõistvat kohtuotsust.

52. Ettekirjutuse eesmärk ei ole „kriminaalvastutuse kindlakstegemine“, sest tegemist on aktiga, millega võetakse teadmiseks „süüdistatava“ isikusamasus ja elukoht, selleks et saata talle järgnevaid teateid. Samuti ei mõjuta ettekirjutus otsust, kas süüdistatav on talle ette heidetavad süüteod toime pannud või mitte.

53. Ettekirjutus võib aga kaasa tuua olulisi tagajärgi nende jaoks, kes on sunnitud seda ettekirjutust täitma( ), mille tõhusus laieneb nii kohtumõistmisele süüdistatava in absentia (mis on CPP artikli 196 lõike 3 punkti d kohaselt võimalik juhul, kui ta ei täida ettekirjutusega seotud kohustusi) kui ka määratud karistuse täideviimise peatamise tühistamisele, millega oli tegemist käesoleval juhul.( )

54. TLi karistuse täideviimise peatamise tühistamine on käesolevas asjas lahutamatult seotud ettekirjutuse puudustega: neid mõlemaid tuleb vaadelda koos, kui ei soovita kriminaalmenetluses toimunust moonutatud ettekujutust.( )

55. Selles kontekstis ja võttes arvesse ettekirjutuse mõju järgnevatele etappidele, on arusaadav, et eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab selle olulisust ja kvalifitseerib selle oluliseks dokumendiks. Selle tõlkimine on hädavajalik selleks, et tagada kahtlustatavale või süüdistatavale isikule, kes ei räägi või ei mõista kriminaalmenetluse keelt, täielik kaitseõiguste kasutamine ja õiglane menetlus (Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklid 47 ja 48).

56. Seega, kui käsitleda ettekirjutust nende otsuste seisukohast, millega see on käesolevas asjas seotud (eelkõige karistuse täideviimise peatamise tühistamine ja sellele järgnenud kinnipidamine), leian, et TLile oleks tulnud võimaldada: a) tõlki, kes võimaldaks tal teada saada selle formaalsusega pandud kohustused ning nende eiramise tagajärjed, ja b) ettekirjutuse tõlkimise keelde, millest ta aru saaks.

57. Kokkuvõttes leian, et:

– põhimõtteliselt ei kohaldata direktiivi 2010/64 artikli 1 lõiget 2 ja direktiivi 2012/13 artikli 2 lõiget 1 menetlustoimingute suhtes, mis tehakse sellise kohtuotsuse täitmisel ja mille eesmärk on tühistada vabadusekaotusliku karistuse täideviimise peatamine;

– need sätted on siiski kohaldatavad, kui need menetlustoimingud tulenevad ettekirjutuses (kohtuotsusele eelnevas etapis) kehtestatud kohustuse rikkumisest, mille tagajärgi ei olnud süüdistataval võimalik teada, kuna ta ei oska keelt, milles ettekirjutus tehti, ja kuna selle sisu talle ei tõlgitud.

C. Direktiivide 2010/64 ja 2012/13 vahetu õigusmõju

58. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab tõendatuks, et direktiivi 2010/64 artikli 2 lõikel 1 ja artikli 3 lõikel 1 ning direktiivi 2012/13 artikli 3 lõike 1 punktil d on vahetu õigusmõju.

59. Nõustun selle hinnanguga, kuna need sätted sisaldavad tingimusteta ja täpseid sätteid, mis on adresseeritud liikmesriikidele, kelle asutused, eelkõige õigusasutused, on kohustatud tagama nendega kehtestatud õiguste järgimise.

60. Neil artiklitel on seega vahetu õigusmõju, nii et isikud saavad neile liikmesriikide kohtutes tugineda.

61. Direktiivi 2010/64 artiklis 3 on konkreetselt viidatud kolme liiki olulistele dokumentidele (nimelt „otsused, millega võetakse isikult vabadus, süüdistused või süüdistusaktid ja kohtuotsused“ (lõige 2)( ), kuid jätab pädevate asutuste otsustada „iga juhtumi puhul, kas oluliseks peetakse ka mõnda muud dokumenti“ (lõige 3).( )

62. Leian, et selliselt sätestatud direktiivi 2010/64 artikkel 3 on samuti tingimusteta ja täpne, kuigi selles nimetatud oluliste dokumentide loetelu ei ole ammendav ja olulisteks dokumentideks võib õigusasutuse hinnangul pidada ka teisi, nimetatud dokumentidest erinevaid dokumente. Kõikide nende dokumentide tõlke saamine, olenemata sellest, millisele direktiivi artikli 3 lõikele need vastavad, on kahtlustatavale või süüdistatavale ette nähtud õigus.

D. Õiguse suulisele ja kirjalikule tõlkele ning õiguse saada nende õiguste kohta teavet rikkumine

63. Eelotsusetaotluse esitanud kohus nõustub, nagu ka varem esimese astme kohus, et käesolevas asjas on rikutud TLi õigust suulisele tõlkele ja õigust oluliste dokumentide tõlkimisele, nagu need tulenevad direktiivist 2010/64.

64. Kuigi eelotsusetaotluses on expressis verbis viidatud direktiivis 2012/13 ette nähtud õigusele saada teavet, on selle õiguse võimalikule rikkumisele siiski pööratud vähem tähelepanu.

65. Käsitlen neid kahte rikkumiste rühma eraldi.

1. Õigus suulisele ja kirjalikule tõlkele

66. Esimese astme kohtu ja eelotsusetaotluse esitanud kohtu tuvastatud asjaolu, et neid õigusi on rikutud, vabastab mind kohustusest esitada selle kohta rohkem kommentaare.

67. Mis tõlkimisse puutub, siis kriminaalmenetluse „olulised dokumendid“ tuleb kahtlustatavale või süüdistatavale esitada koos neile arusaadavas keeles tõlkega. Kuna direktiivis 2010/64 „ei ole viidatud liikmesriikide õigusele, tuleb [seda mõistet] pidada liidu õiguse autonoomseks mõisteks ja tõlgendada kogu liidu territooriumil ühetaoliselt“.( )

68. Olen juba märkinud, et miski ei takista eelotsusetaotluse esitanud kohtul tuvastada, et ettekirjutus on selles kohtuasjas oluline dokument.

69. Suulise tõlkimise osas tuleb kahtlustatavale, kes ei oska või valda selle akti keelt, milles teda kohustatakse ettekirjutust täitma, pakkuda tõlgi teenust, mis võimaldaks tal akti tähendusest aru saada.

70. Tegelikult tuleneb kohustus nimetada ettekirjutuse jaoks tõlk suuremate tõlgendamisprobleemideta nii direktiivist 2010/64 kui ka riigisisesest õigusnormist (CPP artikkel 92). Ilma et see piiraks eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrolli, võimaldavad Portugali menetlusnormid, mis käsitlevad suulist tõlkimist, kõigis menetlustoimingutes kaitsta selle isiku vastavat õigust, kes portugali keelt ei oska.( ) Iseasi on, kas menetluspraktikas seda liikmesriigi enda õiguses tunnustatud õigust tegelikult järgitakse või mitte.

2. Õigus saada teavet

71. Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab vähemal määral teabele õiguste kohta suulisele ja kirjalikule tõlkele süüdistatavale või kahtlustatavale arusaadavasse keelde, tuleb analüüsida nende kohaldamist käesolevas asjas.

72. Õigus saada teavet on otseselt seotud direktiivi 2010/64 õigusnormidega.( ) Selle viimase eesmärk on omakorda „tagada kahtlustatavate ja süüdistatavate isikute õigus suulisele ja kirjalikule tõlkele kriminaalmenetluses, et tagada nende õigus õiglasele kohtulikule arutamisele“.( )

73. Direktiivi 2012/13 artikli 3 lõike 1 punktis d on kahtlustatavale või süüdistatavale antud õigus saada teavet selle kohta, et tal on õigus suulisele ja kirjalikule tõlkele.

74. Portugali menetlusõigus võimaldab minu arvates seda õigust saada teavet järgida, kui CPP artikli 61 lõike 1 punkti h kohaldatakse nõuetekohaselt. Jällegi ei ole võimalikud tõrked õiguste toimimises omistatavad õigusnormile endale, vaid selle rakendamise praktikale.

75. Kuna CPP artikli 61 lõike 1 punktis h on „süüdistatavale“ antud õigus sellele, et õigusasutus või kriminaalpolitseiorgan, kuhu ta peab ilmuma, teavitab teda talle antud õigustest, peab selle tõlgendamine kooskõlas direktiiviga 2012/13 ajendama neid asutusi teatama sellele isikule, et tal on direktiivi 2010/64 kohaselt võimalik kasutada suulise ja kirjaliku tõlke teenust.

76. Kuigi selle tuvastamine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne, viitab kõik sellele, et käesolevas asjas siiski eirati seda õigust saada teavet juba ettekirjutuse tegemisel ilma rumeenia keele tõlgi osalemiseta. Selle puudumine tähendas seega, et TL ei saanud teada õigustest, mis tal selles kohtutoimingus olid.

E. Direktiividega 2010/64 ja 2012/13 antud õiguste rikkumisele sisemiselt omane tühisus

77. Direktiivid 2010/64 ja 2012/13 ei sisalda ühtegi normi, mille alusel peaks nendes sätestatud õiguste rikkumise vältimatuks tagajärjeks olema, et kriminaalmenetluse toimingud, milles rikkumine toime pandi, tunnistatakse täielikult tühiseks.

78. Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb, „et kui mingis valdkonnas puuduvad liidu õigusnormid, tuleb menetlusnormid, mis reguleerivad nende kaebuste läbivaatamist, millega peaks tagatama isikutele liidu õigusest tulenevate õiguste kaitse, menetlusautonoomia põhimõtte kohaselt sätestada iga liikmesriigi sisemises õiguskorras, kuid seda siiski tingimusel, et need ei oleks vähem soodsad kui normid, mis reguleerivad riigisisese õiguse kohaldamisalasse kuuluvaid sarnaseid olukordi (võrdväärsuse põhimõte), ning et need ei muudaks liidu õigusega antud õiguste kasutamist praktiliselt võimatuks ega ülemäära keeruliseks (tõhususe põhimõte)“.( )

79. Seega on käesoleval juhul oluline, et riigisisesed õigusnormid tagaksid süüdistatavatele ja kahtlustatavatele võimaluse direktiivides 2010/64 ja 2012/13 sätestatud õiguste rikkumisele õiguslikult reageerida, et need õigused jääksid peale.

80. Eelotsusetaotlusest tuleneb, et CPP kohaselt kaasneb nende õiguste rikkumisega vastavate menetlustoimingute (suhteline) tühisus, mida peavad puudutatud isikud nõudma.

81. CPP artikli 120 lõike 2 punkti c kohaselt on suhteline tühisus konkreetselt tõlgi nimetamata jätmise eest, kui see on seaduse (käesoleval juhul direktiivi) kohaselt kohustuslik, ette nähtud sanktsioon. Nagu ma soovitasin CPP teise artikli puhul,( ) peaks sama sanktsioon olema kohaldatav menetluse olulise dokumendi tõlkimata jätmata korral.

82. Abstraktselt ei saa CPP artiklitega 119 ja 120 kehtestatud kriminaalmenetluse korda minu arvates liidu õiguse seisukohast kritiseerida. Menetlusautonoomia põhimõtte kohaselt võivad liikmesriigid piirata niisuguste „tühisuse aluste, mida ei saa kõrvaldada“ kvalifitseerimist nii, et see hõlmab ainult teatavaid puudusi, ja kvalifitseerida „vaidlustamisest sõltuvateks tühisuse alusteks“ tühisuse alused, mis tulenevad muudest puudustest, tingimusel, et järgitakse võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtet.

83. Mis nendesse kahte põhimõttesse puutub, siis:

– CCP artikleid 119 ja 120 kohaldatakse sõltumata sellest, kas menetlustoimingu puudused tulenevad riigisisese või liidu õigusnormi rikkumisest, mistõttu on võrdväärsuse põhimõtte rikkumine välistatud;

– üldjuhul ei takista miski seada tühiseks tunnistamise tingimuseks, et puudutatud isik peab toimingu vaidlustama. Ent selleks, et akti saaks vaidlustada (see tähendab tõhususe põhimõtte järgimiseks), on kindlasti vajalik tingimus see, et puudutatud isik teab piisavalt kindlalt selle akti sisu, kuna see võib kahjustada tema huve.

84. Kui süüdistatav või kahtlustatav ei ole võimeline menetlusakti tähendusest ja tagajärgedest aru saama, kuna ta ei oska kriminaalmenetluse keelt, siis on võimalused seda akti tõhusalt vaidlustada (suhtelisele) tühisusele tuginemiseks petlikud.

85. Sellest järeldub, et üldjuhul ei vasta riigisisene õigusnorm (käesoleval juhul CPP artikkel 120), mis kehtestab tähtaja akti vaidlustamiseks selle tühisuse tõttu – kuna isik, kellele akt on adresseeritud, ei saa selle sisust aru, sest akti ei ole tõlgitud suuliselt ega kirjalikult talle arusaadavasse keelde – tõhususe põhimõttele.

86. Niisugusel juhul nõuab direktiiviga 2010/64 tagatud õiguse suulisele ja kirjalikule tõlkele ning direktiiviga 2012/13 tagatud õiguse saada teavet tõhusus, et akti suhtelise tühisuse tõttu vaidlustamise tähtaeg hakkaks kulgema hetkest, kui huvitatud isik saab selle sisust teada keeles, millest ta aru saab.( )

87. Vastasel juhul rikutaks Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklit 6, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus viitab, ning harta artikleid 47 ja 48, milles on sätestatud õigus õiglasele kohtulikule arutamisele ja süüdistatava kaitseõiguste austamine.( )

F. Tühisus ja advokaadi abi

88. Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimuse sõnastuses piirdutakse sellega, et välja selgitada, kas riigisisene õigusnorm, mis näeb oluliste menetlusdokumentide suulise või kirjaliku tõlke puudumise korral sanktsiooniks ette nende dokumentide suhtelise tühisuse, võib olla vastuolus direktiividega 2010/64 ja 2012/13, toodi vaidluses ja kohtuistungil esile muid tegureid, mis võivad olla sellele kohtule tarviliku vastuse andmiseks asjakohased.

89. Esimene on see, et – nagu nähtub eelotsusetaotlusest – TL sai advokaadi abi, kellele toimetati kätte põhilised otsused (sealhulgas karistuse täideviimise peatamise tühistamise kohtumäärus), mida ta edasi ei kaevanud.( )

90. TLi advokaat oleks küll võinud vastava tähtaja jooksul mõne neist otsustest vaidlustada, väites, et need on tühised, kuna tema kaitstav isik ei saanud – just nimelt dokumentide suulise ja kirjaliku tõlke puudumise tõttu – teada kohustustest, mille ta ettekirjutuse täitmisega endale võttis.

91. Advokaadi sekkumine on ette nähtud eelkõige direktiivi 2012/13 artikli 8 lõikes 2: kahtlustataval või süüdistataval isikul või tema kaitsjal peaks „vastavalt siseriiklikele õigusaktidele olema vaidlustamisõigus, kui pädevad asutused ei anna või keelduvad andmast asjakohast teavet“ tema õiguse kohta suulisele või kirjalikule tõlkele.

92. Seega ei anta vastavalt riigisisestele eeskirjadele vaidlustamisõigust mitte ainult kahtlustatavale või süüdistatavale, vaid ka tema kaitsjale. Kuigi nende eeskirjade tõlgendamine kuulub eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevusse, näib siiski kõik viitavat sellele, et need järgivad seda direktiivis 2012/13 ette nähtud eeskirja.

93. Teine tegur, mis on eelmisega seotud, on see, et TLi advokaadi passiivsuse tõttu ei vaidlustatud tema kaitstava jaoks raskete tagajärgedega menetlusakte (eelkõige karistuse täideviimise peatamise tühistamise kohtumäärus) vaatamata nende ilmselgele tühisusele.( )

94. Tuletan sellega seoses meelde, et sõltumata advokaadi abist peab õigusasutus tagama, et kahtlustatav või süüdistatav (käesoleval juhul süüdistatav) saaks asjakohast teavet oma õiguse kohta suulisele ja kirjalikule tõlkele. Õigus saada seda teavet tuleneb otseselt direktiivi 2012/13 artiklist 3, see on sätestatud CPP artiklis 61 ning on antud süüdistatavale või kahtlustatavale kui puudutatud isikule, st olenemata sellest, kas teda abistab advokaat või mitte.

95. Advokaadi abi ei vabasta seega õigus- või politseiasutusi vajaduse korral teavitamast asjaomast isikut tema õigusest kriminaalmenetluse oluliste dokumentide kirjalikule tõlkele ja suuliste avalduste suulisele tõlkele keelde, millest ta aru saab.( )

G. Kohtuotsuse seadusjõud

96. Juhul kui Portugali kriminaalmenetlussüsteem ei näe ette nende aktide, mis on omandanud seadusjõu, suhtelise tühisuse tõttu uuesti läbivaatamise( ) mehhanismi, peab eelotsusetaotluse esitanud kohus välja selgitama, kas oleks võimalik niisugust tühist otsust, nagu on põhikohtuasjas käsitletav, siiski läbi vaadata, et taastada sellest tuleneva olukorra kooskõla liidu õigusega.( )

97. Soovimata asuda selle hindamisel eelotsusetaotluse esitanud kohtu asemele, tekib mul küsimus, kas vabadusekaotusliku karistuse täideviimise peatamise tühistamisel on tegelikult seadusjõu tunnused või seda võib, vastupidi, muuta nende põhimõtete nimel, mida teenib karistuse täideviimise tingimuslik peatamine.

98. Üldiselt lähtuvad need põhimõtted soovist piirata vanglakaristuse vastust teatud süütegude puhul, kui on mõistlikult ette näha tulevane rehabiliteerimine, ning eeldatakse, et süüdimõistetud isik ei pane edaspidi toime õigusrikkumisi. Kohtutel on samuti üldiselt ulatuslikud õigused muutuvaid asjaolusid arvestades hinnata, kas karistuse täideviimine tuleb ühel või teisel hetkel peatada, ilma et nad oleksid tingimata seotud varasemate otsustega, mis on tehtud tollal esinevate asjaolude põhjal.

99. Seda silmas pidades ei arva ma, et samal kohtul, kes puudutatud isikut ära kuulamata tühistas tema karistuse täideviimise peatamise, oleks raskusi puudutatud isiku taotluse alusel hiljem ja pärast tema ettekirjutuse täitmata jätmise põhjenduste ärakuulamist vanglakaristuse täideviimine uuesti peatada.

100. Selliselt toimides võib kohus, kes karistuse täideviimise peatas, lähtuda kõigile erinevustele vaatamata kriteeriumidest, mis vastavalt direktiivile (EL) 2016/343( ) reguleerivad kriminaalmenetluse taasalustamist, kui süüdimõistetu üle on kohut mõistetud in absentia.( )

101. On tõsi, et direktiiv 2016/343, mis puudutab õigust viibida kohtulikul arutelul, ei ole kohaldatav karistuse täideviimise peatamisele (mis juba määratluse poolest toimub pärast kohtumenetlust). Kui aga – nagu käesolevas asjas – küsimus on menetlusotsuses, mille tagajärjel võetakse vabadus, ja kui puudutatud isikut ei saanud teavitada, ilma et see oleks tema süü, tema õigusest olla enne selle otsuse vastuvõtmist ära kuulatud,( ) leian ma, et direktiiv 2016/343 sisaldab siin analoogia alusel ülekantavaid kriteeriume.

102. Nende kriteeriumide kohaldamine isiku suhtes, kes ei ilmunud tema tahtest olenematul põhjusel ärakuulamisele tema karistuse peatamise täideviimise tühistamise asjus (kuna ta ei oska menetluse keelt ning puudus kirjalik ja suuline tõlge, ei olnud ta teadlik kohustustest, mis tulenevad ettekirjutusest), tähendaks seda, et kui see etapp on lõpule viidud ja ta on üles leitud, tuleb teda teavitada aktidest, mis on tehtud ilma tema kohalviibimiseta. Sellest hetkest alates võib ta otsustada mitte tugineda sellele puudumisele, et vaidlustada selle akti õiguspärasust, või soovib ta, et toiming tehtaks uuesti, et ta saaks selles osaleda.( )

103. Need kaalutlused toovad esile, et kaitse, mille annab õiguskindluse huvides kohtuotsuse seadusjõule omane tagasipööramatus, ei laiene minu arvates sellistele kohtuotsustele, nagu on kõne all käesolevas asjas, mis on tehtud puudutatud isiku puudumisel, kui ta ei teadnud, ilma et see oleks tema süü, oma kohustust (elukohta mitte muuta), mille täitmata jätmine tõi kaasa tema vabaduse võtmise.

104. Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab eespool toodud arutluskäigust hoolimata asjaolu, et vaidlusalustel kohtulahenditel on seadusjõud, tuleks kindlaks teha, mil määral takistab res iudicata ületamatult niisuguste liidu õigusnormide kohaldamist, mille rikkumist eelotsusetaotluse esitanud kohus ise tunnistab.

105. Euroopa Kohtu praktikas ei ole jõustunud kohtuotsuse käsitamine liidu õiguse kohaldamise esimuse piiranguna minu arvates veel saavutanud piisavat küpsust selleks, et kõrvaldada kõik kahtlused, mida see institutsioon tekitab, kui tegemist on liikmesriikide kohtuotsustega, mis on liidu õigusega vastuolus.( )

106. Esmase lähenemisviisi järgi on Euroopa Kohus möönnud, et seadusjõud, mis tuleneb otseselt õiguskindluse põhimõttest, võib olla esimuslik muude liidu õigusnormide rikkumisega seotud kaalutluste suhtes, mistõttu jõustunud kohtulahendid, mida ei ole seaduses ette nähtud tähtaja jooksul vaidlustatud, muutuvad juba vaidlustamatuteks.( )

107. Kuid selgemalt alates kohtuotsusest Lucchini( ) on Euroopa Kohus teinud seadusjõuga kohtuotsuse absoluutsest esimusest erandeid, laiendades sellesse konteksti võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtte asjakohasust, mis reguleerivad liidu õiguse ja liikmesriikide menetlusautonoomia alusel vastu võetud riigisiseste normide vastastikust toimet.( )

108. Hiljutiste Euroopa Kohtu otsustega( ) on laiendatud seadusjõu omandanud liikmesriikide kohtulahendite tagasipööramatusest tehtavate erandite kohaldamisala, apelleerides just nimelt tõhususe põhimõttele, et vältida liidu õigusnormide kohaldamata jätmist.( )

109. Tõhususe põhimõtte suhtes nõuab Euroopa Kohtu praktika, et liikmesriikide õigusnorme tuleb analüüsida, kaaludes nende kohta menetluses tervikuna. Vajaduse korral tuleb „arvesse võtta siseriikliku õigussüsteemi aluseks olevaid põhimõtteid nagu kaitseõiguse tagamine, õiguskindluse põhimõte ja menetluse nõuetekohane läbiviimine“.( )

110. Niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas, kus liidu õiguse rikkumine toob kaasa selle, et rikutakse nii harta artiklit 47 kui ka artikli 48 lõiget 2, mis näevad ette õiguse õiglasele kohtulikule arutamisele ja süüdistatava kaitseõiguste austamise, peab liikmesriigi kohus tagama, et need õigused ei muutuks sisutühjaks, ning leidma oma õiguskorras menetlusliku lahenduse, mis võimaldaks need õigused tõhusaks muuta.

111. Kohtuistungil rõhutas Portugali valitsus asjaolu, et sellise lahenduse võib leida CPPst endast, mis lubab kohtuotsuse teinud kohtul süüdimõistva kohtuotsuse täideviimise peatamise tühistamise uuesti läbi vaadata, kuigi seda ei ole tähtaja jooksul vaidlustatud.

V. Ettepanek

112. Eeltoodut arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Tribunal da Relação de Évorale (Évora apellatsioonikohus, Portugal), et:

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. oktoobri 2010. aasta direktiiv 2010/64/EL õiguse kohta suulisele ja kirjalikule tõlkele kriminaalmenetluses ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta direktiiv 2012/13/EL, milles käsitletakse õigust saada kriminaalmenetluses teavet:

– ei ole kohaldatavad menetluse hilisemates etappides pärast otsust, millega on lõplikult lahendatud küsimus, kas kahtlustatav või süüdistatav on toime pannud kuriteo, mille eest tema üle kohut mõistetakse;

– on siiski kohaldatavad sellele lõplikule otsusele eelnevate menetlustoimingute suhtes ja sellest hilisematele aktidele tulenevate tagajärgede suhtes, kui esimesena nimetatutes on vastavaid õigusi rikutud;

– nendega ei ole vastuolus riigisisene õigusakt, millega on juhul, kui süüdistatav või kahtlustatav ei mõista menetluse keelt, tõlgi nimetamata jätmise ja oluliste menetlusdokumentide tõlkimata jätmise sanktsiooniks ette nähtud suhteline tühisus, mis sõltub akti vaidlustamisest tingimusel, et: a) mõistlik tähtaeg tühise akti vaidlustamiseks hakkab kulgema hetkest, mil seda isikut on teavitatud talle arusaadavas keeles tema õigusest suulisele ja kirjalikule tõlkele, ja b) austatakse Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 47 ja artikli 48 lõiget 2, milles on sätestatud õigus õiglasele kohtulikule arutamisele ja süüdistatava kaitseõiguste austamine.