208

Neljanda väite esimeses osas väidab AAL, et komisjon rikkus vaidlustatud otsuses õiguspärase ootuse kaitse ja õiguskindluse põhimõtteid, eelkõige siis, kui ta kohustas vaidlusalust abi tagasi nõudma alumiiniumoksiid I otsuse põhjendustes 98 ja 99 esitatud põhjustel, et esiteks ametliku uurimismenetluse algatamise otsuse avaldamine lõpetas tema õiguspärase ootuse vaidlusaluse abi seaduslikkuse suhtes ja et teiseks õiguskindluse põhimõte ei olnud enam kohaldatav hetkel, mil ta tõi selgust olukorda, mis varem oli ebaselge. Ta leiab, et käesolevas asjas esinevad erandlikud asjaolud, mis vastavalt kohtupraktikale lubavad tal tugineda õiguspärasele ootusele selle suhtes, et vaidlusalune abi anti otsuse 2001/224 alusel seaduslikult ja seda ei nõuta tagasi, ning selle suhtes, et vaidlusalust maksuvabastust võidi vastavalt sellele otsusele seaduslikult kohaldada kuni 31. detsembrini 2006 ja seda isegi pärast ametliku uurimismenetluse algatamise otsuse avaldamist. Selle avaldamisega ei lõpetatud ebaselget olukorda vaidlusaluse maksuvabastuse seaduslikkuse küsimuses. Sellega seoses viitab AAL esiteks sellele, et komisjonile teatati vaidlusalusest maksuvabastusest 1983. aastal ja et komisjon hoidus tegutsemast või vaikis 17 aastat. Teiseks viitab ta komisjoni ettepanekul nõukogu ühehäälselt vastu võetud heakskiitvatele otsustele, millest tulenevalt ta uskus, et vaidlusalune abi oli seaduslik, kuna need otsused tuvastasid selle või põhinesid eeldusel, et vaidlusalune maksuvabastus ei toonud kaasa konkurentsimoonutusi ja lubasid Iirimaal kohaldada vaidlusalust maksuvabastust viimati kuni 2006. aastani. Kolmandaks tugineb ta 1999. aasta novembri nõukogu heakskiitva otsuse ettepanekule, millest nähtub komisjoni kavatsus saavutada lõpuks vaidlusaluse maksuvabastuse kohaldamise loa tühistamine, mitte selle vabastuse alusel antud abi tagasinõudmine kogu ajavahemiku jooksul, mil nõukogu oli seda lubanud. Neljandaks tugineb ta ootusele, et Iirimaa täidab oma kohustusi vastavalt riigiabi valdkonna eeskirjadele. Viiendaks viitab ta ametliku uurimismenetluse algatamise otsuse avaldamisele, mis väljendas üksnes komisjoni kahtlusi vaidlusaluse abi ühisturuga kokkusobivuse küsimuses ega seadnud kahtluse alla tema õiguspärast ootust otsuse 2001/224 alusel, et igal juhul ei nõuta kuni 2006. aastani antud abi tagasi. Kuuendaks viitab ta oma ootusele sellesse, et ametliku uurimismenetluse tulemusel ei tehta riigiabi valdkonnas negatiivset otsust. Seitsmendaks tugineb ta komisjoni viivitusele alumiiniumoksiid I otsuse vastuvõtmisel, mis võeti vastuolus hea halduse ja õiguskindluse põhimõtetega vastu rohkem kui 43 kuud pärast seda, kui komisjon sai 2002. aasta aprillis Iirimaa vastuse täiendava teabe taotlusele, mille see institutsioon oli saatnud; see muutis kindlamaks tema õiguspärase ootuse, et vaidlusalust abi ei nõuta tagasi. Kaheksandaks viitab ta komisjoni käitumisele nõukogu poolt direktiivi 2003/96 vastuvõtmisel, eelkõige tema 27. oktoobri 2003. aasta pressiteatele, milles tervitati selle vastuvõtmist; see toetas tema õiguspärast ootust sellesse, et vaidlusalune abi on riigiabi valdkonna eeskirjade seisukohalt seaduslik. Üheksandaks mainib ta seda, et komisjon ei andnud Iirimaale korraldust peatada väidetavalt antud ebaseadusliku abi maksmine kuni ta teeb määruse nr 659/1999 artikli 11 lõike 1 alusel otsuse selle kokkusobivuse kohta ühisturuga. Kümnendaks viitab ta olulistele pikaajalistele investeeringutele, mida ta tegi heauskselt 2003. aasta sügisel ja mis seisnevad ühelt poolt soojuse ja elektri koostootmisjaama ehitamises maksumusega ligikaudu 100 miljonit eurot ning teiselt poolt 70 miljoni euro suuruses investeeringus, et suurendada oma tootmisvõimsust õiguspärase ootuse alusel, mis tal oli selle suhtes, et vaidlusalust maksuvabastust kohaldatakse kuni 31. detsembrini 2006, või vähemalt selle suhtes, et kuni selle kuupäevani antud abi ei nõuta tagasi.