— jätta komisjoni kohtukulud tema enda kanda ja mõista 
temalt välja apellandi kohtukulud.  
Väited ja peamised argumendid  
Mõistliku otsustamistähtaja möödalaskmine  
i. Menetluste aegumine  
Apellant väidab, et vaidlustatud otsus võeti vastu pärast seda, 
kui oli möödunud menetluste nelja-aastane aegumistähtaeg, nii 
nagu see tuleneb nõukogu määruse (EÜ) nr 2988/95 (  1 ) artiklist 
3. Isegi juhul, kui menetluste aegumistähtaeg oleks vahepeal 
katkenud, oli siiski möödunud aegumistähtaja kahekordne 
kestus, ilma et oleks võetud vastu otsust kooskõlas viidatud 
määruse artikli 3 lõikes 1 sätestatuga. Kuna vastav õigus oli 
aegunud, tuleb vaidlustatud otsus tunnistada õigusvastaseks ja 
seda ei saa täita.  
ii. Õiguskindluse põhimõtte rikkumine  
Apellant väidab, et asjaolu, et komisjon lasi väidetavatest rikku ­
misest alates mööduda enam kui 20 aastat, enne, kui võttis 
vastu vaidlustatud otsuse, rikub õiguskindluse põhimõtet. See 
Euroopa Liidu õiguskorra aluspõhimõte näeb ette, et kõigil 
isikutel on õigus, et Euroopa Liidu institutsioonid menetleksid 
neid puudutavat küsimust mõistliku aja jooksul.  
iii. Kaitseõiguse rikkumine  
Apellant väidab, et rikuti tema kaitseõigust, sest arvestades, et 
talle omistatavate rikkumiste ja lõpliku otsuse vastuvõtmise 
vahele jäi enam kui 20-aastane ajavahemik, võeti talt õigus 
esitada oma märkused aegsasti, st ajal, kui dokumendid, mis 
võimaldasid õigustada kulusid, mida komisjon peab abikõlbma ­
tuteks, olid veel tema käsutuses.  
( 1 ) Nõukogu 18. detsembri 1995. aasta määrus (EÜ, Euratom) nr 
2988/95, Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta (EÜT 
L 312, lk 1, ELT eriväljaanne 01/01, lk 340).  
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Raad van State 
(Madalmaad) 5. juulil 2013 — M. G., N. R., jt  versus  
Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie  
(Kohtuasi C-383/13)  
(2013/C 260/62)  
Kohtumenetluse keel: hollandi  
Eelotsusetaotluse esitanud kohus  
Raad van State  Põhikohtuasja pooled  
Kaebuse esitajad:  M. G.  
N. R.  
Vastustaja:  Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie  
Eelotsuse küsimused  
1. Kui siseriiklik haldusasutus, valmistades ette pikendamis ­
otsust Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 
2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ (  1 ) ühiste nõuete ja 
korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolman ­
date riikide kodanike tagasisaatmisel artikli 15 lõike 6 tähen ­
duses, rikub kaitseõiguste üldpõhimõtet, mida on väljendatud 
ka Euroopa Liidu põhiõiguste harta (  2 ) artikli 41 lõikes 2, siis 
kas see toob tingimata ja igal juhul kaasa kinnipidamise 
tühistamise?  
2. Kas kaitseõiguste üldpõhimõte võimaldab jätkata huvide 
kaalumist, mille raames lisaks nimetatud põhimõtte rikku ­
mise tõsidusele ja sellest tulenevale välismaalase huvide 
kahjustamisele võetakse arvesse ka liikmesriigi huve seoses 
kinnipidamise pikendamisega?  
( 1 ) ELT 2000, C 364, lk 1.  
( 2 ) ELT L 348, lk 98.  
5. juulil 2013 esitatud hagi — Euroopa Komisjon  versus  
Küprose Vabariik  
(Kohtuasi C-386/13)  
(2013/C 260/63)  
Kohtumenetluse keel: kreeka  
Pooled  
Hageja:  Euroopa Komisjon (esindajad: P. Hetsch, K. Herrmann ja 
M. Patakia)  
Kostja:  Küprose Vabariik  
Hageja nõuded  
— tuvastada, et kuna Küprose Vabariik ei ole võtnud vastu 
kõiki vajalikke õigus- ja haldusnorme, et täita direktiivi 
2009/28/EÜ (  1 ), taastuvatest energiaallikatest toodetud 
energia kasutamise edendamise kohta ning 2001/77/EÜ (  2 ) 
ja 2003/30/EÜ (  3 ) muutmise ja hilisema kehtetuks tunnista ­
mise kohta või igal juhul ei ole komisjonile neist normidest 
teatanud, siis on Küprose Vabariik rikkunud talle nimetatud 
direktiivi artikli 27 lõikest 1 tulenevaid kohustusi;ET C 260/34 Euroopa Liidu Teataja 7.9.2013