Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Ohtlike ainete liigitamine, pakendamine ja märgistamine – Direktiiv 67/548 – Kohandamine tehnika arenguga – Teatud niklit sisaldavate ainete klassifitseerimine ohtlikeks aineteks

(EÜ artikkel 253, Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrused nr 1907/2006 ja nr 1272/2008; komisjoni määrus nr 790/2009; nõukogu direktiiv 67/548; komisjoni direktiivid 2008/58 ja 2009/2)

Summary

Tehniliselt ja õiguslikult keerukas ning arengule avatud kontekstis annab direktiiv 67/548 (ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigusnormide ühtlustamise kohta) komisjonile sisuliselt laia kaalutlusõiguse seoses nende meetmete ulatusega, mis on vajalikud selle direktiivi lisade kohandamiseks tehnika arenguga. Kuna liidu ametivõimudel on nende võetavate meetmete olemuse ja ulatuse kindlaksmääramisel lai kaalutlusõigus, eeskätt äärmiselt keeruliste teaduslike ja tehniliste faktiliste asjaolude hindamisel, peab liidu kohtu kontroll piirduma hinnanguga sellele, kas esineb ilmne kaalutlusviga või võimu kuritarvitamine või kas ametivõimud on oma kaalutlusõigust ilmselgelt ületanud. Nimetatud kontekstis ei saa liidu kohus asendada hinnangut, mille on teaduslike ja tehniliste asjaolude kohta andnud institutsioon, kellele üksinda on EÜ asutamislepinguga see ülesanne pandud, oma vastava hinnanguga.

Võttes arvesse selle kontrolli ulatust ja aastatel 2000–2008 toimunud konsultatsioonide pika protsessi tulemusel tehtud järeldusi ning arvukaid ekspertiise ja uuringuid, mis viidi direktiivi 67/548 viimaste kohandamiste jaoks läbi direktiivide 2005/58 ja 2009/2, mis käsitlevad vastavalt kolmekümnendat ja kolmekümne esimest korda tehnilise arenguga direktiivi 67/548 kohandamist, vastuvõtmisel, ei ole komisjon ilmselgelt ületanud oma kaalutlusõiguse piire, tuginedes vaidlusaluste klassifikatsioonide vastuvõtmisel nende ekspertide arvamusele, kes kasutasid vaidlusaluste niklit sisaldavate ainete olemuslike omanduste hindamiseks eelkõige analoogmeetodit. Samuti ei näi, et komisjon oleks ilmselgelt ületanud oma kaalutlusõigust, leides neil asjaoludel, et teaduslike teadmiste hetkeseisu arvestades on toimunud piisav tehnika areng, mis õigustab direktiivi 67/548 kohandamist. Direktiivi 67/548 artikkel 28 võib õigustatult olla direktiivide 2008/58 ja 2009/2 vastuvõtmise õiguslik alus.

Nende ainete olemuslike omadustega seotud ohu hindamise alusel nende ainete klassifitseerimise kehtivust ei mõjuta asjaolu, et mõnda nikkelkarbonaati ei käideldud ega kasutatud väljaspool laboratooriumi. Isegi kui direktiiv 67/548 ega määrus nr 1272/2008 või REACH‑määrus ei määratle „tavapärast käitlemist või kasutamist”, hõlmab see väljend igasugust tavapärastes tingimustes käitlemist või kasutamist, mis tähendab eelkõige vajadust võtta arvesse tegelikke ja ettenähtavaid õnnetusi.

Pealegi ei ole direktiivi 2008/58 jäetud EÜ artiklit 253 rikkudes põhjendamata, kuna esiteks on tegemist üldkohaldatava aktiga, mis kuulub tehniliselt ja õiguslikult keerukasse ning arengule avatud konteksti, mis muudab kehtestatud klassifikatsioonide üksikasjaliku ja individuaalse põhjendamise raskeks, nii et selles direktiivis sisalduv põhjendus on selle akti olemust arvestades piisav, ning teiseks osalesid asjaomase tööstuse esindajad nimetatud direktiivi väljatöötamise protsessis ning klassifikatsioone põhjendavad teaduslikud põhjendused ja andmed sisalduvad arvukates dokumentides ja ekspertide koosolekute protokollides, mis edastati avalikkusele enne direktiivi vastuvõtmist.

Määruse nr 1272/2008 VI lisa 3. osa tabelisse 3.1 vaidlusaluste klassifikatsioonide vastuvõtmisel ei ole komisjon teinud viga, kui ta kasutas selle määruse VII lisas ette nähtud vastavustabelit, selle asemel et arvestada selle määruse I lisas kehtestatud kriteeriume. Selle hindamisprotsessi uuesti läbiviimine ei olnud vajalik, kui võtta arvesse, et määrus nr 790/2009 (millega muudetakse tehnika ja teaduse arenguga kohandamiseks määrust nr 1272/2008) kõigest lisas määrusesse nr 1272/2008 samad klassifiktsioonid, millele kohaldati direktiivi 67/548 raames kohaldatavat keerukat hindamismenetlust.

Seega ei ilmnenud ühtegi asjaolu, mis mõjutaks esiteks direktiivi 2008/58 ja direktiivi 2009/2 ning teiseks määruse nr 790/2009 kehtivust osas, milles need direktiivid ja määrus klassifitseerisid sellised ained nagu teatud nikkelkarbonaadid, nikkelhüdroksiidid ja teised niklit sisaldavate ainete rühmad inimesi ohustavateks 1. kategooria kantserogeenseteks aineteks, 3. kategooria mutageenideks ja 2. kategooria reproduktiivtoksilisteks aineteks.

(vt punktid 59, 60, 77, 79, 82, 83, 92–95, 102–105, 115, 117, 120 ja resolutsioon)