EUROOPA KOHTU OTSUS (esimene koda)
21. detsember 2021 *
Eelotsusetaotlus  –  Lennutransport  –  Määrus (EÜ) nr 261/2004  –  Ühiseeskirjad reisijatele 
lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava 
hüvitise ja abi kohta  –  Artikli 2 punkt l  –  Artikli 5 lõike 1 punkt c  –  Lennu broneerimine 
veebiplatvormi kaudu  –  Lennu väljumisaja varasemaks muutmine tegutseva lennuettevõtja 
poolt  –  Kvalifitseerimine  –  Lennu väljumisaja varasemaks muutmist puudutava teabe saamine  
meiliaadressile, mis ei kuulu asjaomastele reisijatele  –  Direktiiv 2000/31/EÜ  –  
Elektrooniline kaubandus  –  Artikkel 11  –  Kättesaamise eeldamine  –  Tegutseva lennuettevõtja  
teavitamiskohustuse ulatus
Kohtuasjas C-263/20,
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Landesgericht Korneuburgi (liidumaa kohus Korneuburgis, 
Austria) 26. mai 2020. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 
15. juunil 2020 , menetluses
Airhelp Limited
versus
Laudamotion GmbH,
EUROOPA KOHUS (esimene koda),
koosseisus: Euroopa Kohtu asepresident L. Bay Larsen esimese koja presidendi ülesannetes, 
kohtunikud J.-C. Bonichot ja M. Safjan (ettekandja),
kohtujurist: P. Pikamäe
kohtusekretär: A. Calot Escobar,
arvestades kirjalikku menetlust,
arvestades seisukohti, mille esitasid:
– Airhelp Limited, esindajad: Rechtsanwälte D. Stanonik ja E. Stanonik-Palkovits,
– Laudamotion GmbH, esindaja: Rechtsanwalt M. Klemm,
ETKohtulahendite kogumik
* Kohtumenetluse keel: saksa.
ECLI:EU:C:2021:1039                                                                                                        1
– Euroopa Komisjon, esindajad: G. Braun ja K. Simonsson,
olles 23. septembri 2021. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,
on teinud järgmise
otsuse
1 Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 
11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad 
reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise 
eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 
(ELT 2004, L 46, lk 1; ELT eriväljaanne 07/08, lk 10; parandus ELT 2018, L 155, lk 35), artikli 5 
lõike 1 punkti c ja artiklit 7 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2000. aasta direktiivi 
2000/31/EÜ infoühiskonna teenuste teatavate õiguslike aspektide, eriti elektroonilise kaubanduse 
kohta siseturul (direktiiv elektroonilise kaubanduse kohta) (EÜT 2000, L 178, lk 1; ELT 
eriväljaanne 13/25, lk 399) artiklit 11.
2 Taotlus on esitatud Airhelp Limitedi ja Laudamotion GmbH vahelises kohtuvaidluses, mis 
puudutab viimase keeldumist maksta seoses lennu väljumisaja varasemaks muutmisega hüvitist 
lennureisijatele, kelle õigused on üle läinud Airhelpile.
Õiguslik raamistik
Määrus nr 261/2004
3 Määruse nr 261/2004 põhjendustes 1, 7 ja 12 on märgitud:
„(1) Õhutranspordi valdkonnas [liidu] võetava meetme eesmärk on muu hulgas tagada reisijate 
kaitstuse kõrge tase. Peale selle tuleks täielikult võtta arvesse kõiki tarbijakaitse üldisi 
nõudeid.
[…]
(7) Käesoleva määruse tõhusa kohaldamise tagamiseks peaks selles määruses sätestatud 
kohustuste täitmine jääma tegutsevale lennuettevõtjale, kes teostab või kavatseb teostada 
lennu, olenemata sellest, kas lennuk kuulub kõnealusele ettevõtjale, on renditud ilma (dry 
lease) või koos meeskonnaga (wet lease) või kasutatakse seda muul alusel.
[…]
(12) Samuti tuleks vähendada lendude tühistamisest reisijatele tulenevaid raskusi ja 
ebamugavust. Selle saavutamiseks tuleks nõuda vedajatelt, et nad teavitaksid reisijaid lennu 
tühistamisest enne lennu ette nähtud algust ning pakuksid neile lisaks võimalust teekonda 
mõistlikkuse piires muuta, et reisijad saaks jätkata reisi teisiti. Kui lennuettevõtjad nii ei 
toimi, peaks nad maksma reisijatele hüvitist, välja arvatud juhul, kui tühistamise põhjuseks 
on erakorralised asjaolud, mida ei oleks saanud vältida isegi siis, kui oleks võetud kõik 
sobivad meetmed.“
2                                                                                                                ECLI:EU:C:2021:1039KOHTUOTSUS 21.12.2021 – KOHTUASI C-263/20 
AIRHELP
4 Määruse artiklis 2 „Mõisted“ on ette nähtud:
„Käesolevas määruses kasutatakse järgmisi mõisteid:
[…]
l)tühistamine – asjaolu, kui varem kavandatud lend, millele oli broneeritud vähemalt üks koht, 
jääb ära.“
5 Määruse artikli 5 „Tühistamine“ lõigetes 1 ja 4 on sätestatud:
„1. Lennu tühistamise korral:
a)pakub tegutsev lennuettevõtja asjaomastele reisijatele abi vastavalt artiklile 8; ning
b)pakub tegutsev lennuettevõtja asjaomastele reisijatele abi vastavalt artikli 9 lõike 1 punktile a ja 
lõikele 2 ning teekonna muutmise korral, kui uue lennu mõistlikkuse piires oodatav 
väljumisaeg on vähemalt järgmisel päeval pärast tühistatud lennu kavandatud väljumisaega, 
artikli 9 lõike 1 punktides b ja c määratletud abi; ning
c)on asjaomastel reisijatel õigus saada tegutsevalt lennuettevõtjalt hüvitist vastavalt artiklile 7, 
välja arvatud juhul, kui
i)neid on tühistamisest teavitatud vähemalt kaks nädalat enne kavandatud väljumisaega; või
ii)neid on teavitatud tühistamisest kahe nädala ja seitsme päeva vahel enne kavandatud 
väljumisaega ning neile on pakutud võimalust teekonda muuta, mis võimaldab neil välja 
lennata mitte rohkem kui kaks tundi enne kavandatud väljumisaega ja jõuda lõppsihtkohta 
hiljemalt neli tundi pärast kavandatud saabumisaega; või
iii)neid on teavitatud tühistamisest vähem kui seitse päeva enne kavandatud väljumisaega 
ning neile on pakutud võimalust teekonda muuta, mis võimaldab neil välja lennata mitte 
rohkem kui üks tund enne kavandatud väljumisaega ja jõuda lõppsihtkohta hiljemalt kaks 
tundi pärast kavandatud saabumisaega.
[…]
4.Kohustus tõestada, kas ja millal on reisijat teavitatud lennu tühistamisest, lasub 
lennuettevõtjal.“
6 Sama määruse artikli 7 „Õigus hüvitisele“ lõikes 1 on sätestatud:
„Kui osutatakse käesolevale artiklile, saavad reisijad hüvitist kuni:
a)250 euro ulatuses kõikide kuni 1500 kilomeetri pikkuste lendude puhul;
[…]“.
7 Määruse nr 261/2004 artiklis 13 „Õigus kahjude hüvitamisele“ on sätestatud:
„Kui tegutsev lennuettevõtja maksab hüvitist või täidab muid käesoleva määruse kohaseid kohustusi, ei 
või käesoleva määruse sätteid tõlgendada nii, et see kitsendaks õigust taotleda vastavalt kohaldatavale 
õigusele hüvitist mis tahes isikult, sealhulgas kolmandatelt isikutelt. Eelkõige ei piira käesolev määrus 
ECLI:EU:C:2021:1039                                                                                                                3KOHTUOTSUS 21.12.2021 – KOHTUASI C-263/20 
AIRHELP
mingil moel tegutseva lennuettevõtja õigust taotleda hüvitist reisikorraldajalt või muult isikult, kellega 
tegutsev lennuettevõtja on sõlminud lepingu. Samamoodi ei tohi käesoleva määruse sätteid tõlgendada 
nii, et see kitsendaks reisikorraldaja või kolmanda isiku (muu kui reisija) õigust taotleda tegutsevalt 
lennuettevõtjalt vastavalt kohaldatavatele asjakohastele õigusaktidele hüvitist, kui tegutsev 
lennuettevõtja on sellise reisikorraldaja või kolmanda isikuga sõlminud lepingu.“
Direktiiv 2000/31
8 Direktiivi 2000/31 II peatüki 3. jagu „Elektroonilisel teel sõlmitud lepingud“ sisaldab 
artikleid 9–11. Direktiivi artikli 11 „Tellimuse esitamine“ lõikes 1 on sätestatud:
„Kui osapooled, kes pole tarbijad, ei lepi kokku teisiti, tagavad liikmesriigid, et kui teenuse saaja 
esitab oma tellimuse tehniliste vahendite abil, kohaldatakse järgmisi põhimõtteid:
– teenuseosutaja peab saaja tellimuse vastuvõtmisest teatama põhjendamatu viivituseta ja 
elektroonilisel teel,
– tellimus ja vastuvõtuteade loetakse kättesaaduks, kui osapooled, kellele need on suunatud, on 
võimelised neile ligi pääsema.“
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused
9 Kaks lennureisijat broneerisid elektroonilise broneerimisplatvormi kaudu lennu Palma de 
Mallorcast (Hispaania) Viini (Austria), mida teostas tegutsev lennuettevõtja Laudamotion. Sellel 
platvormil broneeringut tehes märkisid need reisijad oma isikliku meiliaadressi ja 
telefoninumbri. Nimetatud platvorm tegi nende reisijate nimel broneeringu Laudamotioni 
juures, luues seejuures nimetatud broneeringu jaoks konkreetse meiliaadressi. See aadress oli 
Laudamotioni jaoks ainus kontaktaadress.
10 Tegutsev lennuettevõtja muutis broneeritud lennu väljumisaega, mis esialgu oli kavandatud 
14. juunil 2018 kella 14.40ks, rohkem kui kuus tundi varasemaks ehk kella 08.25ks.
11 Airhelp, kellele need kaks reisijat loovutasid määruse nr 261/2004 alusel hüvitise saamise 
nõudeõiguse, esitas hagi Bezirksgericht Schwechatile (Schwechati esimese astme kohus, Austria). 
Airhelp leidis, et tegutsev lennuettevõtja oli kohustatud tasuma kokku 500 eurot nende kahe 
reisija eest vastavalt selle määruse artikli 7 lõike 1 punktile a, tingituna kõnealuse lennu 
väljumisaja enam kui kuue tunni võrra varasemaks muutmisest, millest broneerimisplatvorm 
teavitas reisijaid alles neli päeva enne kavandatud väljumisaega, nimelt 10. juunil 2018 .
12 Laudamotion leidis, et Airhelpi nõue ei ole põhjendatud, kuna lennu väljumisaja varasemaks 
muutmisest teatati õigel ajal ehk 23.ja 29. mail 2018 broneerimisplatvormi antud konkreetsele 
meiliaadressile.
13 Bezirksgericht Schwechat (Schwechati esimese astme kohus) jättis Airhelpi hagi rahuldamata ning 
viimane esitas selle kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule 
Landesgericht Korneuburgile (liidumaa kohus Korneuburgis, Austria). Viimane küsib eelkõige, 
kas lennu väljumisaja varasemaks muutmine on käsitatav tühistamisena määruse nr 261/2004 
tähenduses ning milline on tegutseva lennuettevõtja teavitamiskohustuse ulatus.
4                                                                                                                ECLI:EU:C:2021:1039KOHTUOTSUS 21.12.2021 – KOHTUASI C-263/20 
AIRHELP
14 Sellega seoses märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et ta jagab Bundesgerichtshofi (Saksamaa 
Liitvabariigi kõrgeim üldkohus) seisukohta, et lennu oluliselt varasemaks muutmine kujutab 
endast esialgsest lennuplaanist loobumist ja seega tühistamist nimetatud määruse artikli 2 
punkti l tähenduses.
15 Seoses küsimusega, kas põhikohtuasja reisijaid teavitati lennu väljumisaja varasemaks muutmisest 
nõuetekohaselt, märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et vastavalt Austria õigusnormidele, 
millega on üle võetud direktiiv 2000/31, eeldatakse teatavakstegemist lisaks selle direktiivi 
artikli 11 lõikes 1 nimetatud juhtudele ka tavalise meilivahetuse puhul. Sellises olukorras, nagu 
on kõne all põhikohtuasjas, tähendaks see seda, et reisija loetakse tema lennu väljumisaja 
varasemaks muutmisest teavitatuks, kui sellel reisijal on võimalik tegutseva lennuettevõtja 
saadetud teatega tutvuda. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on seega tekkinud küsimus, kas 
selleks, et teha kindlaks, kas põhikohtuasja reisijaid teavitati lennu väljumisaja varasemaks 
muutmisest nõuetekohaselt, tuleb kohaldada liikmesriigi õigusnormi, direktiivi 2000/31 või 
määrust nr 261/2004.
16 Neil asjaoludel otsustas Landesgericht Korneuburg (liidumaa kohus Korneuburgis) menetluse 
peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:
„1.Kas [määruse nr 261/2004] artikli 5 lõike 1 punkti c ja artiklit 7 tuleb tõlgendada nii, et reisijal 
on õigus hüvitisele, kui lennu väljumisaeg muudetakse kella 14.40-lt varasemaks, sama päeva 
kella 08.25ks?
2.Kas määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punkti c alapunkte i–iii tuleb tõlgendada nii, et seda, 
kas reisijat on tühistamisest teavitatud, tuleb hinnata eranditult viidatud sätte alusel, mis ei 
luba kohaldada [direktiivi 2000/31] ülevõtmiseks vastu võetud riigisiseseid õigusnorme teate 
kättesaamise fiktsiooni kohta?
3.Kas määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punkti c alapunkte i–iii ja direktiivi [2000/31] 
artiklit 11 tuleb tõlgendada nii, et olukorras, kus reisija on broneerinud lennu 
broneerimisplatvormi kaudu ja edastanud seejuures oma telefoninumbri ning meiliaadressi, 
kuid broneerimisplatvorm on lennuettevõtjale edastanud telefoninumbri ja 
broneerimisplatvormi poolt automaatselt loodud meiliaadressi, tuleb lennu varasemaks 
muutmise teate saatmist automaatselt loodud meiliaadressile pidada lennu varasemaks 
muutmisest teavitamiseks või asjaomase teate kättesaamiseks ka juhul, kui 
broneerimisplatvorm ei ole lennuettevõtja teadet reisijale edasi saatnud või on selle edasi 
saatnud hilinemisega?“
Eelotsuse küsimuste analüüs
Esimene küsimus
17 Esimese küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse 
nr 261/2004 artikli 2 punkti l ja artikli 5 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et lend loetakse 
tühistatuks, kui tegutsev lennuettevõtja muudab selle lennu mitu tundi varasemaks.
18 Mõiste „tühistamine“ on nimetatud määruse artikli 2 punktis l määratletud kui „asjaolu, kui varem 
kavandatud lend, millele oli broneeritud vähemalt üks koht, jääb ära“.
ECLI:EU:C:2021:1039                                                                                                                5KOHTUOTSUS 21.12.2021 – KOHTUASI C-263/20 
AIRHELP
19 Mõistet „lend“ ei ole nimetatud määruses määratletud. Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika 
kohaselt koosneb lend siiski sisuliselt ühest õhuveotoimingust, olles niiviisi teataval määral selle 
veoliigi nn ühikuks, mida teostab lennuettevõtja, kes määrab oma marsruudi (4. juuli 2018. aasta
kohtuotsus Wirth jt, C-532/17 , EU:C:2018:527 , punkt 19ja seal viidatud kohtupraktika).
20 Lisaks on Euroopa Kohus esiteks täpsustanud, et marsruut on lennu oluline osa, kuna lend toimub 
vastavalt vedaja poolt varem kinnitatud lennuplaanile (19. novembri 2009. aasta kohtuotsus 
Sturgeon jt, C-402/07 ja C-432/07 , EU:C:2009:716 , punkt 30).
21 Teiseks ei järeldu määruse nr 261/2004 artikli 2 punktist l mingil moel, et lisaks esialgu 
kavandatud lennu ärajäämisele eeldab lennu tühistamine selle sätte tähenduses, et lennu 
tühistamiseks oleks tehtud sõnaselge otsus (13. oktoobri 2011. aasta kohtuotsus Sousa 
Rodríguez jt, C-83/10 , EU:C:2011:652 , punkt 29).
22 On tõsi, et selle määruse artikli 2 punktis l ja artikli 5 lõikes 1 ei ole täpsustatud, kuidas tuleks 
toimida lennu varasemaks muutmise korral. Siiski tuleneb Euroopa Kohtu väljakujunenud 
kohtupraktikast, et liidu õigusnormi tõlgendamisel peab arvestama nii sätte sõnastust kui ka 
konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osaks säte on (vt selle kohta 
19. novembri 2009. aasta kohtuotsus Sturgeon jt, C-402/07 ja C-432/07 , EU:C:2009:716 , punkt 41
ja seal viidatud kohtupraktika).
23 Määruse nr 261/2004 artikli 2 punkti l ja artikli 5 lõike 1 konteksti kohta tuleb märkida, et see 
määrus viitab juhtudele, kus lend muudetakse varasemaks teekonna muutmise käigus, mis on 
ette nähtud määruse artikli 5 lõike 1 punkti c alapunktides ii ja iii. Viimati nimetatud sätetes on 
nimelt ette nähtud, et tegutsev lennuettevõtja on kohustatud maksma hüvitist reisijale, kelle lend 
on tühistatud, välja arvatud juhul, kui see lennuettevõtja teatab tühistamisest nendes sätetes ette 
nähtud tähtaja jooksul ja pakub võimalust teekonda muuta, mis võimaldab reisijal välja lennata 
olenevalt olukorrast mitte rohkem kui üks või kaks tundi enne kavandatud väljumisaega ning 
jõuda lõppsihtkohta olenevalt olukorrast hiljemalt neli või kaks tundi pärast esialgset kavandatud 
saabumisaega.
24 Siit järeldub, et liidu seadusandja on tunnistanud, et lennu väljumisaja oluliselt varasemaks 
muutmine võib reisijate jaoks kaasa tuua samavõrd tõsiseid ebamugavusi kui lennu hilinemine, 
kuna lennu varasemaks muutmise korral jäävad reisijad ilma võimalusest kasutada vabalt oma 
aega ning korraldada oma reis või kohapeal viibimine lähtuvalt oma soovidest.
25 Nii on see eelkõige juhul, kui reisija, kes on võtnud kõik nõutavad ettevaatusabinõud, ei saa 
lennuki pardale minna, kuna tema broneeritud lennu väljumisaeg on varasemaks muudetud. Nii 
on see ka juhul, kui reisija on lennule jõudmiseks sunnitud lennu uue väljumisajaga 
märkimisväärselt kohanema.
26 Lisaks olgu märgitud, et määruse nr 261/2004 peamine eesmärk, nagu nähtub eelkõige selle 
põhjendusest 1, on tagada reisijate kaitstuse kõrge tase (17. septembri 2015. aasta kohtuotsus van 
der Lans , C-257/14 , EU:C:2015:618 , punkt 26ja seal viidatud kohtupraktika).
27 Euroopa Kohus on seega otsustanud, et selle eesmärgi kohaselt tuleb lennureisijatele õigusi 
andvaid sätteid tõlgendada laialt (22. aprilli 2021. aasta kohtuotsus Austrian Airlines , C-826/19 , 
EU:C:2021:318 , punkt 61ja seal viidatud kohtupraktika).
6                                                                                                                ECLI:EU:C:2021:1039KOHTUOTSUS 21.12.2021 – KOHTUASI C-263/20 
AIRHELP
28 Kuna määruse nr 261/2004 eesmärk on ühetaoliselt ja viivitamatult hüvitada erinev kahju, mis on 
tekkinud tõsistest ebamugavustest reisijate õhuveol (3. septembri 2020. aasta kohtuotsus Delfly , 
C-356/19 , EU:C:2020:633 , punkt 25ja seal viidatud kohtupraktika), ja võttes arvesse käesoleva 
kohtuotsuse punktis 24 viidatud asjaoludest reisijatele tuleneda võivaid tõsiseid ebamugavusi, 
tuleb mõistet „tühistamine“ tõlgendada nii, et see hõlmab ka olukorda, kus lennu väljumisaeg 
muudetakse oluliselt varasemaks.
29 Siinkohal tuleb olukordi, kus lennu väljumisaja varasemaks muutmine ei mõjuta või mõjutab 
väheoluliselt lennureisijate õigust vabalt käsutada oma aega, eristada nendest olukordadest, mis 
lennu oluliselt varasemaks muutmise tõttu tekitavad tõsiseid ebamugavusi, nagu on kirjeldatud 
käesoleva kohtuotsuse punktides 24 ja 25.
30 Selleks, et teha vahet lennu väljumisaja oluliselt varasemaks muutmisel ja väheoluliselt varasemaks 
muutmisel, tuleb lähtuda määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punkti c alapunktides ii ja iii ette 
nähtud künnistest.
31 Tuleb rõhutada, et lennu väljumisaja varasemaks muutmise juhtum erineb lennu hilinemisest, 
mille kohta Euroopa Kohus on märkinud, et reisijatel tekib õigus hüvitisele, kui neile tekitatud 
ajakadu on kolm tundi või rohkem võrreldes lennuettevõtja poolt esialgu kavandatud kestusega 
(vt selle kohta 19. novembri 2009. aasta kohtuotsus Sturgeon jt, C-402/07 ja C-432/07 , 
EU:C:2009:716 , punkt 57), kuna reisijad peavad broneeritud lennu varasemaks muutmise tõttu 
tegema pingutusi lennuki pardale jõudmiseks. See erinevus tuleneb ka asjaolust, et liidu 
seadusandja aktsepteerib määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punkti c alapunktis iii vähem kui 
kahetunniseid hilinemisi, samas kui lennu varasemaks muutmise puhul ei või need ületada ühte 
tundi.
32 Selle määruse artikli 5 lõike 1 punkti c alapunktist iii nähtub, et lennu väljumisaja kuni üks tund 
varasemaks muutmine võib vabastada tegutseva lennuettevõtja kohustusest maksta reisijale 
hüvitist nimetatud määruse artikli 7 alusel. Seega tuleb asuda seisukohale, et lennu väljumisaja 
varasemaks muutmine rohkem kui tunni võrra või kuni üks tund kujutab endast lähtepunkti selle 
kindlakstegemisel, kas lennu varasemaks muutmine on sama määruse artikli 5 kohaldamisel 
oluline või väheoluline.
33 See tõlgendus võtab arvesse püüet tasakaalustada lennureisijate ja tegutsevate lennuettevõtjate 
huve, mis oli liidu seadusandja eesmärk määrust nr 261/2004 vastu võttes (vt analoogia alusel 
23. oktoobri 2012. aasta kohtuotsus Nelson jt, C-581/10 ja C-629/10 , EU:C:2012:657 , punkt 39ja 
seal viidatud kohtupraktika).
34 Nimelt võimaldab see tõlgendus reisijatel saada hüvitist tõsiste ebamugavuste eest lennu olulise 
varasemaks muutmise korral, kuid vabastab samas tegutsevad lennuettevõtjad hüvitise maksmise 
kohustusest, kui nad nimetatud määruse artikli 5 lõike 1 punkti c alapunktides i–iii ette nähtud 
tingimustel teavitavad lennureisijaid lennu varasemaks muutmisest.
35 Eeltoodut arvestades tuleb esimesele küsimusele vastata, et määruse nr 261/2004 artikli 2 punkti l 
ja artikli 5 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et lend loetakse tühistatuks, kui tegutsev 
lennuettevõtja muudab selle lennu rohkem kui tunni võrra varasemaks.
ECLI:EU:C:2021:1039                                                                                                                7KOHTUOTSUS 21.12.2021 – KOHTUASI C-263/20 
AIRHELP
Teine küsimus
36 Teise küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas seda, kas reisijat on 
tema lennu tühistamisest õigel ajal teavitatud, tuleb hinnata eranditult määruse nr 261/2004 
artikli 5 lõike 1 punkti c alusel ning mitte liikmesriigi õiguse alusel, millega võeti üle direktiivi 
2000/31 artikkel 11, mis käsitleb teavitamist elektroonilisel teel sõlmitud lepingute puhul.
37 Kõigepealt tuleb direktiivi 2000/31 artikli 11 kohta märkida, et selle lõikes 1 on sätestatud, et 
liikmesriigid tagavad, et kui teenuse saaja esitab oma tellimuse elektrooniliste vahendite abil, 
„[teatab]“ esiteks teenuseosutaja „saaja tellimuse vastuvõtmisest […] põhjendamatu viivituseta ja 
elektroonilisel teel“ ning teiseks „tellimus ja vastuvõtuteade loetakse kättesaaduks, kui osapooled, 
kellele need on suunatud, on võimelised neile ligi pääsema“.
38 Artikli 11 kohaldamine eeldab, et teenuseosutajal on võimalus võtta teenuse saajaga otse ühendust 
elektroonilisel teel.
39 Nagu kohtujurist oma ettepaneku punktis 23 märkis, ei kujuta aga teave lennu tühistamise kohta 
määruse nr 261/2004 artikli 5 tähenduses endast ei tellimust ega vastuvõtuteadet direktiivi 
2000/31 artikli 11 tähenduses, mistõttu selline olukord, nagu on kõne all põhikohtuasjas, ei kuulu 
artikli 11 esemelisse kohaldamisalasse.
40 Järgmisena tuleb põhikohtuasjas kõne all olevate liikmesriigi õigusnormide kohta märkida, et 
eelotsusetaotluse esitanud kohus nentis, et need lähevad direktiivist 2000/31 kaugemale, kuna 
selle direktiivi artikli 11 lõikes 1 ette nähtud kättesaamise eeldust ei kohaldata mitte ainult 
tellimustele ja vastuvõtuteadetele, vaid ka kõikidele teistele õiguslikku tähendust omavatele 
elektroonilistele dokumentidele, sealhulgas lennu broneerimise ja broneeringu muutmisega 
seotud dokumentidele. Selline liikmesriigi õigusnorm ei saa siiski avaldada mõju määruse 
nr 261/2004 sätete kohaldamise tingimustele.
41 Määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punktis c on ette nähtud, et reisijatel, kelle lend on 
tühistatud, on õigus saada hüvitist, välja arvatud juhul, kui neid on tühistamisest teavitatud selle 
määruse artikli 5 lõike 1 punkti c alapunktides i–iii sätestatud tingimustel.
42 Siinkohal on oluline rõhutada, et määruse artiklis 5 on ette nähtud täiendav tingimus tegutseva 
lennuettevõtja jaoks. Nimelt nähtub selle artikli lõikest 4, et kohustus tõendada, kas ja millal on 
reisijat teavitatud lennu tühistamisest, lasub lennuettevõtjal. Asjaolu, et tõendamiskoormis lasub 
tegutseval ettevõtjal, aitab tagada reisijate kaitstuse kõrge taseme, millele osutatakse määruse 
nr 261/2004 põhjenduses 1.
43 Käesoleval juhul nähtub põhikohtuasja asjaoludest, et broneering toimus vahendaja kaudu. 
Vahendaja olemasolul on määruse artikli 5 lõike 1 punktiga c põhimõtteliselt vastuolus sellisee 
eelduse kohaldamine, nagu tuleneb põhikohtuasjas kõne all olevatest liikmesriigi õigusnormidest 
ja mille kohaselt eeldatakse, et teenuseosutaja teavitab kõnealuse teenuse saajat, tõendamaks, et 
reisija on teabe kätte saanud. Nimelt, kui tegutsev lennuettevõtja edastab teabe ainult 
vahendajale, ei ole see iseenesest piisav, et asuda seisukohale, et reisijat on teavitatud.
44 Kui aga reisija lubab sõnaselgelt vahendajal võtta vastu tegutseva lennuettevõtja edastatud teavet 
ja kui see luba on lennuettevõtjale teada, tuleb siiski asuda seisukohale, et selline eeldus, nagu 
tuleneb põhikohtuasjas kõne all olevatest liikmesriigi õigusnormidest, ei ole määruse nr 261/2004 
artikli 5 lõike 1 punktiga c vastuolus.
8                                                                                                                ECLI:EU:C:2021:1039KOHTUOTSUS 21.12.2021 – KOHTUASI C-263/20 
AIRHELP
45 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on neid aspekte kontrollida, võttes arvesse 
põhikohtuasja asjaolusid.
46 Eeltoodut arvestades tuleb teisele küsimusele vastata, et seda, kas reisijat on tema lennu 
tühistamisest õigel ajal teavitatud, tuleb hinnata eranditult määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 
punkti c alusel koostoimes selle määruse artikli 5 lõikega 4.
Kolmas küsimus
47 Kolmanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas määruse 
nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punkti c alapunkti i tuleb tõlgendada nii, et lennureisija puhul, kes 
broneeris lennu vahendaja kaudu, tuleb asuda seisukohale, et teda on selle lennu tühistamisest 
teavitatud, kui tegutsev lennuettevõtja on vähemalt kaks nädalat enne kavandatud väljumisaega 
edastanud tühistamist puudutava teabe vahendajale, kelle kaudu sõlmiti õhuveoleping selle 
reisijaga, ilma et see vahendaja oleks reisijat sellest tühistamisest nimetatud sättes viidatud 
tähtaja jooksul teavitanud.
48 See küsimus põhineb eeldusel, mille kohaselt reisija ei ole andnud vahendajale luba võtta vastu 
tegutseva lennuettevõtja edastatud teavet vastavalt käesoleva kohtuotsuse punktis 44 nimetatud 
tingimustele.
49 Määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punktis c on sätestatud, et lennu tühistamise korral on 
asjaomastel reisijatel õigus saada tegutsevalt lennuettevõtjalt hüvitist vastavalt artiklile 7, välja 
arvatud juhul, kui neid on tühistamisest teavitatud esimesena nimetatud sättes ette nähtud 
tingimustel.
50 Käesoleva kohtuotsuse punktis 42 on märgitud, et määruse artikli 5 lõike 4 kohaselt peab tegutsev 
lennuettevõtja tõendama, et ta on reisijaid asjaomase lennu tühistamisest õigel ajal teavitanud.
51 Nende sätete selgest sõnastusest tuleneb, et kui tegutsev lennuettevõtja ei suuda tõendada, et 
asjaomast reisijat teavitati tema lennu tühistamisest vähemalt kaks nädalat enne kavandatud 
väljumisaega, on ta kohustatud maksma hüvitist vastavalt määruse nr 261/2004 artiklile 7.
52 Euroopa Kohus on juba asunud seisukohale, et neid sätteid ei pea nii tõlgendama mitte ainult siis, 
kui veoleping on sõlmitud vahetult reisija ja lennuettevõtja vahel, vaid ka siis, kui leping on 
sõlmitud niisuguse kolmanda isiku vahendusel nagu veebiplatvorm põhikohtuasjas (vt selle kohta 
11. mai 2017. aasta kohtuotsus Krijgsman , C-302/16 , EU:C:2017:359 , punkt 26).
53 Nagu nähtub nii määruse nr 261/2004 artikli 3 lõikest 5 kui ka põhjendustest 7 ja 12, ongi üksnes 
tegutsev lennuettevõtja, kes teostab või kavatseb teostada lennu, kohustatud maksma reisijatele 
hüvitist, kui on rikutud kõnealusest määrusest tulenevaid kohustusi ja nende hulgas määruse 
artikli 5 lõike 1 punktis c ette nähtud teavitamiskohustust (11. mai 2017. aasta kohtuotsus 
Krijgsman , C-302/16 , EU:C:2017:359 , punkt 27).
54 Veel tuleb tõdeda, et asjaolu, et tegutsev lennuettevõtja on täitnud määrusest nr 261/2004 
tulenevad kohustused, ei mõjuta tema õigust taotleda riigisisese õiguse alusel hüvitist rikkumise 
põhjustanud mis tahes isikult, sealhulgas kolmandatelt isikutelt, nagu on ette nähtud selle määruse 
artiklis 13 (vt selle kohta 11. mai 2017. aasta kohtuotsus Krijgsman , C-302/16 , EU:C:2017:359 , 
punkt 29ja seal viidatud kohtupraktika).
ECLI:EU:C:2021:1039                                                                                                                9KOHTUOTSUS 21.12.2021 – KOHTUASI C-263/20 
AIRHELP
55 Kuna selles artiklis on sõnaselgelt mainitud kolmandaid isikuid, tuleneb sellest, et määrus 
nr 261/2004 ei sea tegutseva lennuettevõtja hüvitise nõudeõigust sõltuvusse selle lennuettevõtja ja 
vahendaja, kelle poole lennureisija oma lennu broneerimiseks pöördus, vahelise lepingu 
olemasolust.
56 Eeltoodut arvestades tuleb kolmandale küsimusele vastata, et määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 
punkti c alapunkti i tuleb tõlgendada nii, et lennureisija puhul, kes broneeris lennu vahendaja 
kaudu, tuleb asuda seisukohale, et teda ei ole selle lennu tühistamisest teavitatud, olgugi et 
tegutsev lennuettevõtja on vähemalt kaks nädalat enne kavandatud väljumisaega edastanud 
tühistamist puudutava teabe vahendajale, kelle kaudu sõlmiti õhuveoleping selle reisijaga, kuid 
see vahendaja ei ole reisijat sellest tühistamisest nimetatud sättes viidatud tähtaja jooksul 
teavitanud ning sama reisija ei ole andnud samale vahendajale sõnaselget luba võtta vastu 
tegutseva lennuettevõtja edastatud teavet.
Kohtukulud
57 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli 
oleva asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikmesriigi kohus. Euroopa Kohtule 
seisukohtade esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata.
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (esimene koda) otsustab:
1.Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, 
millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning 
lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning 
tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, artikli 2 punkti l ja artikli 5 lõike 1 
punkti c tuleb tõlgendada nii, et lend loetakse tühistatuks, kui tegutsev lennuettevõtja 
muudab selle lennu rohkem kui tunni võrra varasemaks.
2.Seda, kas reisijat on tema lennu tühistamisest õigel ajal teavitatud, tuleb hinnata 
eranditult määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punkti c alusel koostoimes selle määruse 
artikli 5 lõikega 4.
3.Määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punkti c alapunkti i tuleb tõlgendada nii, et 
lennureisija puhul, kes broneeris lennu vahendaja kaudu, tuleb asuda seisukohale, et 
teda ei ole selle lennu tühistamisest teavitatud, olgugi et tegutsev lennuettevõtja on 
vähemalt kaks nädalat enne kavandatud väljumisaega edastanud tühistamist puudutava 
teabe vahendajale, kelle kaudu sõlmiti õhuveoleping selle reisijaga, kuid see vahendaja ei 
ole reisijat sellest tühistamisest nimetatud sättes viidatud tähtaja jooksul teavitanud ning 
sama reisija ei ole andnud samale vahendajale sõnaselget luba võtta vastu tegutseva 
lennuettevõtja edastatud teavet.
Allkirjad
10                                                                                                              ECLI:EU:C:2021:1039KOHTUOTSUS 21.12.2021 – KOHTUASI C-263/20 
AIRHELP