Kohtuasi C-592/17

Skatteministeriet

versus

Baby Dan A/S

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Vestre Landsret)

Eelotsusetaotlus – Ühine tollitariifistik – Kombineeritud nomenklatuur – Tariifne klassifitseerimine – Rubriigid 4421 ja 7326 ning alamrubriigid 73181590, 73181900 ja 94039010 – Spetsiaalselt laste turvapiirde kinnitamiseks konstrueeritud toode – Dumping – Määruse (EÜ) nr 91/2009 kehtivus – Teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit rauast või terasest kinnitusdetailide import – Maailma kaubandusorganisatsiooni (WTO) dumpinguvastane leping – Määrus (EÜ) nr 384/96 – Artikli 3 lõige 2 ja artikli 4 lõige 1 – Liidu tööstusharu määratlus

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (üheksas koda) 15. novembri 2018. aasta otsus

Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas olevat kombineeritud nomenklatuuri komisjoni 20. septembri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1214/2007 ning seejärel komisjoni 19. septembri 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 1031/2008 kehtestatud sõnastuses tuleb tõlgendada nii, et selline toode nagu põhikohtuasjas, mis võimaldab teisaldatava laste turvapiirde kinnitada seina või uksepiida külge, ei ole selle turvapiirde osa ning tuleb klassifitseerida kombineeritud nomenklatuuri alamrubriiki 73181590. Euroopa Kohus leidis 11. juuni 2015. aasta kohtuotsuses Baby Dan (C‑272/14, ei avaldata, EU:C:2015:388, punktid 29–40), et vaidlusaluse toote objektiivsed tunnused ja omadused võimaldavad selle klassifitseerida KNi rubriiki 7318 kui „rauast või terasest kruvid, poldid, mutrid, võtmega keeratavad puidukruvid [ja muud samalaadsed] tooted“. Tuleb tõdeda, et ainuüksi KNi rubriiki 7318 klassifitseerimise tõttu on see toode „üldkasutatav osa“ KNi XV jaotise märkuse 2 punkti a tähenduses. Sellest tuleneb, et vaidlusaluse toote klassifitseerimine KNi rubriiki 7318 välistab vastavalt viidatud märkuse 2 punktile a selle toote klassifitseerimise mõne muu „toote“, käesoleval juhul laste turvapiirde osana (vt analoogia alusel 12. detsembri 2013. aasta kohtuotsus HARK, C‑450/12, EU:C:2013:824, punkt 40). Kuna vaidlusalune toode on kruvi või polt, mida ei saa klassifitseerida „võtmega keeratava või muu puidukruvina“ ega „kruvikonksu ja rõngana“ ning samuti „isekeermestuva kruvina“, siis tuleb see klassifitseerida KNi alamrubriigi 731815 ühte alamrubriiki. Kuna vaidlusalusel tootel on pea, mis ei ole „ühe soonega või ristuvate soontega“ ega „kuuskantauguga“, siis tuleb see klassifitseerida KNi alamrubriiki 73181590„muud“. (vt punktid 47, 52, 53, 61 ja 62 ning resolutsiooni punkt 1)

Neljanda eelotsuse küsimuse analüüsi käigus ei ilmnenud ühtegi asjaolu, mis võiks mõjutada nõukogu 26. jaanuari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 91/2009, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit rauast või terasest kinnitusdetailide impordi suhtes, kehtivust. Nimelt tuleb kõigepealt tuleb meenutada, et võttes arvesse WTO võimaldamismäärust ja eelkõige selle artiklit 1 ning VLO soovitusi, võttis nõukogu vastu rakendusmääruse nr 924/2012, millega kinnitatakse, et esialgses uurimises kindlaks tehtud kahju põhjustav dumping esineb ning muudetakse teatavaid dumpinguvastaseid tollimakse selle määruse jõustumise kuupäevast alates. Kuna vaidlusalusele määrusele järgnevate rakendusmäärusi, nimelt rakendusmäärust nr 924/2012 ja rakendusmäärust 2016/278 arvestades on liit välistanud vaidlusaluse määruse alusel tasutud dumpinguvastase tollimaksu tagasimaksmise, siis tuleb seega asuda seisukohale, et liit ei kavatsenud sugugi rakendada WTO raames võetud konkreetset kohustust (vt analoogia alusel 27. septembri 2007. aasta kohtuotsus Ikea Wholesale, C‑351/04, EU:C:2007:547, punkt 35). Teiseks tuleb märkida, et kuigi tõepoolest on algmääruse põhjenduses 5 öeldud, et dumpinguvastase lepingu eeskirjad tuleks „võimalikult [suures ulatuses]“ üle võtta liidu õigusesse, tuleb seda väljendit mõista nii, et vaatamata liidu seadusandja kavatsusele arvestada selle lepingu eeskirjadega algmääruse vastuvõtmisel, ei soovinud ta siiski võtta sellesse määrusesse üle kõiki nimetatud eeskirju (16. juuli 2015. aasta kohtuotsus komisjon vs. Rusal Armenal, C‑21/14 P, EU:C:2015:494, punkt 52, ja 4. veebruari 2016. aasta kohtuotsus C & J Clark International ja Puma, C-659/13 ja C‑34/14, EU:C:2016:74, punkt 90). (vt punktid 69, 71 ja 72 ning resolutsiooni punkt 2)