35

Nimetatud kaalutlustest tulenevalt otsustas Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 123–129 järgmiselt: „123 Esiteks, mis puudutab [Frucona Košice] argumenti, et arvesse ei võetud pankrotimenetluse kestust Slovakkias ja sellel teemal koostatud kolmandate isikute aruandeid, siis tuleb kõigepealt märkida, et vastupidi sellele, mida väidab [see äriühing], ei ole komisjon mitte ainult [vaidlusaluse] otsuse punktis 54 märkinud, et Slovaki Vabariigi hinnangul oleks pankrotimenetluse kestus, arvestades käesoleva asja spetsiifilisi asjaolusid, keskmisest lühem, vaid [vaidlusaluse] otsuse põhjenduses 40 märkinud ka seda, et [Frucona Košice] arvates kestab pankrotimenetlus Slovakkias keskmiselt kolm kuni seitse aastat. Ta täpsustas, et [Frucona Košice] põhistas oma seisukohta täiendavate materjalide ja statistiliste andmete ning ühe näitega Slovakkia äriühingu kohta, mis oli [temaga] sarnases olukorras. Seega ei saa komisjonile ette heita, et ta jättis selle küsimuse tähelepanuta ega arvestanud [Frucona Košice] positsiooni antud küsimuses. 124 Lisaks, mis puudutab komisjoni käsutuses olevaid tõendeid, siis tuleb märkida, et [Frucona Košice] esitatud andmed ise ei vasta usaldusväärsuse ja sidususe nõuetele. [Frucona Košice] poolt komisjonile esitatud Slovakkia pankrotimenetluse kestuse hinnangud olid nimelt üldised ja nendes ei võetud arvesse käesoleva asja eripära. Samuti olid osad hinnangud umbkaudsed ja teatud ulatuses vastuolulised. Nimelt tugineb [Frucona Košice] eespool punktis 96 viidatud neljale aruandele, milles oli seda kestust hinnatud vastavalt neljale aastale ja kaheksale kuule, perioodile, mis jääb vahemikku kolm kuni seitse aastat, või enam kui kuuele aastale. 125 Muud aruanded, millele [Frucona Košice] tugineb, on komisjoni 2002. aasta ja 2003. aasta raportid Slovaki Vabariigi edusammude kohta Euroopa Liiduga ühinemise ettevalmistamiseks. [Frucona Košice] märgib, et nendes raportites tõi komisjon välja raskusi ja vajalikke parendusi, mida Slovakkia peab tegema pankroti- ja maksujõuetusmenetluse alal. Tuleb märkida, et need komisjoni raportid puudutavad pankrotimenetlust Slovakkias üldiselt, arvestamata käesoleva asja eripära. 126 Lisaks tuleb märkida, et [Frucona Košice] jättis mainimata K aruande tulemused kestuse kohta, mis tema suhtes väljakuulutataval pankrotil võib olla. Selles [K aruandes], mille [Frucona Košice] asjas ise esitas, hinnati seda kestust „kahele aastale (olenevalt halduri tingimustest ja tööst)”. Lisaks asjaolule, et see hinnang pankrotimenetluse kestusele oli selgelt palju optimistlikum kui muud [Frucona Košice] esitatud hinnangud, puudutas see ka konkreetselt [seda äriühingut]. 127 Samuti tuleb märkida, nagu väidab ka komisjon, et kui võlgniku võlausaldajate arv on väike nagu käesolevas asjas, ja kui on olemas positiivse likvideerimisväärtusega vara, saab pankrotimenetluse läbi viia keskmisest kiiremini. Seda enam on see tõsi käesolevas asjas, kus poolte vahel puudub vaidlus asjaolus, et Slovakkia maksuhalduri nõue [Frucona Košice] vastu esindas 99% viimase kohustustest ja et see maksuhaldur oli esimese järgu nõudega võlausaldaja. Sellest tuleneb, et Slovakkia maksuhaldur sai pankrotimenetluse kestust otsustavalt mõjutada. Tõsi, [Frucona Košice] kinnitab, et enamiku tema vara liik, geograafiline asukoht ja vanus muutsid ostja leidmise raskeks ja seega aeglustasid pankrotimenetluse käiku. Kuid nagu märkis ka komisjon [vaidlusaluse] otsuse põhjenduses 88, tõendavad mitu sündmust ja eriti asjaolu, et osa [Frucona Košice] tootmisvarast leidis kasutaja pärast seda, kui [Frucona Košicelt] oli võetud litsents piirituse ja piiritusjookide tootmiseks, et see […] kinnitus on põhjendamata. […] 129 Eespool toodud kaalutlustest nähtub, et pankrotimenetluse kestuse osas ei ole komisjon ilmset hindamisviga teinud.”