ET Euroopa Liidu Teataja C 209/16

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud High Court of Justice (Chancery Division) (Ühendkuningriik) 10. mail 2010 — Euroopa Jalgpalliliit (UEFA), British Sky Broadcasting Ltd versus Euroview Sport Ltd

(Kohtuasi C-228/10)

()

2010/C 209/25

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Justice (Chancery Division)

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Euroopa Jalgpalliliit (UEFA), British Sky Broadcasting Ltd

Kostja: Euroview Sport Ltd

Eelotsuse küsimused

1. Ebaseaduslik seade

a) Kui tingimusjuurdepääsuseade on valmistatud teenuseosutaja poolt või tema nõusolekul ja selle müümisel antakse piiratud luba kasutada seda seadet üksnes juurdepääsuks kaitstud teenusele teatavatel asjaoludel, siis kas see seade muutub direktiivi 98/84/EÜ (1) artikli 2 punkti e tähenduses „ebaseaduslikuks seadmeks”, kui see antakse üle kõnealuse kaitstud teenuse kasutamiseks teenuseosutaja loaga hõlmamata kohas või viisil või isiku poolt?

b) Mida tähendavad nimetatud direktiivi artikli 2 punktis e sõnad „kavandatud või kohandatud”?

2. Hagi alus

Kui esimene teenuseosutaja kannab programmi sisu kodeeritult üle teisele teenuseosutajale, kes edastab seda sisu ringhäälingu kaudu tingimusjuurdepääsu alusel, siis milliseid tegureid tuleb arvestada tuvastamisel, kas kaitstud teenuse esimese osutaja huve on direktiivi 98/84/EÜ artikli 5 tähenduses mõjutatud?

Täpsemalt:

kui esimene ettevõtja kannab programmi sisu (mis sisaldab visuaalseid kujutisi, taustaheli ja ingliskeelseid kommentaare) kodeeritult üle teisele ettevõtjale, kes omakorda edastab selle programmi sisu üldsusele ringhäälingu kaudu (lisades sellele sisule oma logo ja mõnikord ka lisahelikanali kommentaaride jaoks), siis:

a) kas esimese ettevõtja ülekanne kujutab endast kaitstud teenust „teleringhäälingu” kujul direktiivi 98/84/EÜ artikli 2 punkti a ja direktiivi 89/552/EMÜ (2) artikli 1 punkti a tähenduses?

b) kas esimene ettevõtja peab olema direktiivi 89/552/EMÜ artikli 1 punkti b tähenduses ringhäälinguorganisatsioon, et teda saaks pidada isikuks, kes osutab kaitstud teenust teleringhäälingu kujul direktiivi 98/84/EÜ artikli 2 lõike a esimese taande tähenduses?

c) kas direktiivi 98/84/EÜ artiklit 5 tuleb tõlgendada nii, et sellega antakse esimesele ettevõtjale õigus esitada hagisid seoses ebaseaduslike seadmetega, mis võimaldavad jälgida teise ettevõtja edastatavat programmi: i) kas sellepärast, et niisuguseid seadmeid tuleb pidada sellisteks, mis võimaldavad ringhäälingus edastatava signaali kaudu kasutada esimese ettevõtja enda teenust; ii) või sellepärast, et esimene ettevõtja on kaitstud teenuse osutaja, kelle huve rikkumine mõjutab (kuna niisugused seadmed võimaldavad loata kasutada kaitstud teenust, mida osutab teine ettevõtja)?

d) Kas käesoleva küsimuse punktile c antav vastus sõltub sellest, kas esimene ja teine teenuseosutaja kasutavad erinevaid dekrüpteerimissüsteeme ja tingimusjuurdepääsu süsteeme?

3. Direktiivi 2001/29/EÜ (3) artikkel 6: tehnilised meetmed

Kui:

i) ringhäälingus kantakse satelliidi kaudu üle autoriõigusega kaitstud teoseid;

ii) saade kantakse üle krüpteeritult;

iii) saade on mõeldud jälgimiseks ainult asjaomase, satelliidisignaali üle kandva ringhäälinguorganisatsiooni abonentidele;

iv) abonentidele antakse dekooderkaart, mis võimaldab neil saadet jälgida; siis: a) kas krüpteerimine kujutab endast „tehnilisi meetmeid” direktiivi 2001/29/EÜ artikli 6 lõike 3 tähenduses? Kui vastus on jaatav, siis kas see tehniline meede on direktiivi 2001/29/EÜ artikli 6 lõike 3 tähenduses „tõhus”? b) kas see, kui dekooderkaarti, mille on kliendile abonementlepingu alusel esimeses liikmesriigis üle andnud satelliidiringhäälingus saadet edastav organisatsioon, kasutatakse teises liikmesriigis selle saate ning selles sisalduvate autoriõigusega kaitstud teoste jälgimiseks, kujutab endast niisugustest tehnilistest meetmetest „kõrvalehoidmist”, kui ringhäälinguorganisatsioon ei nõustu dekooderkaardi sellise kasutamisega? c) kas ettevõtjat, kes impordib dekooderkaarte teise liikmesriiki ja reklaamib seal nende müüki ja kasutamist, tuleb pidada selliseks, kes impordib või reklaamib seadmeid või osutab teenuseid: i) mida reklaamitakse või turustatakse kõrvalehoidmiseks direktiivi artikli 6 lõike 2 punkti a tähenduses? ii) millel puudub muu märkimisväärne äriline tähtsus peale kõrvalehoidmise direktiivi artikli 6 lõike 2 punkti b tähenduses? iii) mis on eelkõige kavandatud, valmistatud, kohandatud või osutatud kõrvalehoidmiseks või selle soodustamiseks direktiivi artikli 6 lõike 2 punkti c tähenduses? d) Kas eespool kirjeldatud asjaolud ei kuulu direktiivi 2001/29/EÜ artikli 6 kohaldamisalasse, kuivõrd need on konkreetsemalt hõlmatud direktiiviga 98/84/EÜ?

4. Reprodutseerimisõigus

Kui filmi, ringhäälingusaate, kirjandusteose, muusikateose või helisalvestise järjestikused fragmendid (käesoleval juhul digitaalsed video- ja audiokaadrid) luuakse 1) dekoodri mälus või 2) filmi, ringhäälingusaate ja kirjandusteose puhul teleriekraanil ning kogu teos reprodutseeritakse, kui arvestada nimetatud järjestikusi fragmente üheskoos, kuid mis tahes ajahetkel on olemas üksnes piiratud arvul fragmente, siis:

a) kas küsimus, kas need teosed on reprodutseeritud täielikult või osaliselt, tuleb lahendada vastavalt siseriiklikele autoriõigusnormidele, mis määratlevad autoriõigusega kaitstud teose õigusvastase reprodutseerimise, või direktiivi 2001/29/EÜ artikli 2 tõlgendamise teel?

b) kui tegu on direktiivi 2001/29/EÜ artikli 2 tõlgendamise küsimusega, siis kas siseriiklik kohus peab arvestama iga teose kõiki fragmente kui tervikut või ainult piiratud arvu fragmente, mis on olemas mis tahes ajahetkel? Kui viimati nimetatud võimalus on õige, siis millist kriteeriumit peab siseriiklik kohus kohaldama küsimuses, kas teoseid on nimetatud artikli tähenduses reprodutseeritud olulises osas?

c) kas direktiivi 2001/29/EÜ artiklis 2 kirjeldatud reprodutseerimisõigus laieneb ajutiste kujutiste loomisele teleriekraanil?

5. Iseseisev majanduslik tähtsus

a) Kas teose ajutisi koopiaid, mis luuakse satelliittelevisiooni dekooderseadmes — mille ainus eesmärk on võimaldada teose kasutamist, mis muidu ei ole õigusnormidega piiratud — või sellise dekooderseadmega ühendatud teleri ekraanil, tuleb pidada sellisteks, millel on direktiivi 2001/29/EÜ artikli 5 lõike 1 tähenduses „iseseisev majanduslik tähtsus” põhjusel, et niisugused koopiad on ainus alus, millele tuginedes saab õiguste valdaja nõuda tasu talle kuuluvate õiguste kasutamise eest?

b) Kas vastus viienda küsimuse punktile a sõltub 1) sellest, kas nendel ajutistel koopiatel endil on mingi väärtus; või 2) sellest, kas need ajutised koopiad moodustavad väikese osa teoste kogumikust ja/või muust materjalist, mida võib muidu kasutada ilma autoriõigust rikkumata; või 3) sellest, kas õiguste valdaja ainulitsentsiaat teises liikmesriigis on juba saanud selles teises liikmesriigis tasu kõnealuse teose kasutamise eest?

6. Üldsusele edastamine kaabel- või kaablita sidevahendite kaudu

a) Kas autoriõigusega kaitstud teost edastatakse üldsusele kaabel- või kaablita sidevahendite kaudu direktiivi 2001/29/EÜ artikli 3 tähenduses, kui satelliidi kaudu üle kantav ringhäälingusaade võetakse vastu äripinnal — näiteks baaris — ja seda edastatakse või näidatakse sellel äripinnal viibivatele üldsuse liikmetele üheainsa teleriekraani ja kõlarite kaudu?

b) Kas vastust kuuenda küsimuse punktile a muudab see, kui: i) kohalolevad üldsuse liikmed kujutavad endast uut üldsust, keda ringhäälinguorganisatsioon ei ole silmas pidanud (käesoleval juhul sellepärast, et ühes liikmesriigis kasutamiseks mõeldud kodust dekooderkaarti kasutatakse teises liikmesriigis äripinnal viibiva publiku jaoks)? ii) kõnealused üldsuse liikmed ei ole siseriikliku õiguse kohaselt tasu maksev publik?

c) Kui vastus käesoleva küsimuse punktile b on ühegi alapunkti osas jaatav, siis milliseid tegureid tuleb arvestada tuvastamisel, kas tegu on teose edastamisega üldsusele, kes ei viibi paigas, kus teost esitatakse?

7. Salvestusõigus

Kui ringhäälingusaate järjestikused fragmendid (käesoleval juhul digitaalsed video- ja audiokaadrid) luuakse 1) dekoodri mälus või 2) teleriekraanil ning kogu teos reprodutseeritakse, kui arvestada nimetatud järjestikusi fragmente üheskoos, kuid mis tahes ajahetkel on olemas üksnes piiratud arvul fragmente, siis:

a) kas küsimus, kas need järjestikused fragmendid on ringhäälingusaate salvestus, tuleb lahendada vastavalt siseriiklikele autoriõigusnormidele, mis määratlevad autoriõigusega kaitstud teose õigusvastase reprodutseerimise, või direktiivi 2006/115 (4) artikli 7 tõlgendamise teel?

b) kui tegu on direktiivi 2006/115 artikli 7 tõlgendamise küsimusega, siis kas selliseid ajutisi koopiaid saab üldse „salvestusteks” pidada ja kui saab, siis kas siseriiklik kohus peab arvestama iga teose kõiki fragmente kui tervikut või ainult piiratud arvu fragmente, mis on olemas mis tahes ajahetkel? Kui viimati nimetatud võimalus on õige, siis millist kriteeriumit peab siseriiklik kohus kohaldama küsimuses, kas ringhäälingusaatest on tehtud nimetatud artikli tähenduses salvestus?

c) kas direktiivi 2006/115 artiklis 7 kirjeldatud salvestusõigus laieneb ajutiste kujutiste loomisele teleriekraanil?

8. Direktiivil 93/83 (5) põhinevad kaitseargumendid

Kas direktiiviga 93/83/EMÜ või ELTL artiklitega 34 ja 46 või 56 on kooskõlas siseriiklik autoriõigusnorm, mille kohaselt see, kui dekooderseadmes või teleriekraanil luuakse satelliidi kaudu üle kantavas ringhäälingusaates sisalduvate teoste ajutised koopiad või ringhäälingusaade ise, kujutab endast autoriõiguse rikkumist vastavalt selle riigi õigusnormidele, kus ringhäälingusaade vastu võetakse?

Kas vastust muudab see, kui ringhäälingusaate dekodeerimiseks kasutatakse satelliidisignaali dekooderkaarti, mille on üle andnud teises liikmesriigis satelliidiringhäälinguteenuse osutaja tingimusel, et seda satelliidisignaali dekooderkaarti on lubatud kasutada üksnes nimetatud teises liikmesriigis?

9. Kas UEFA on ringhäälinguorganisatsioon direktiivi 93/83 tähenduses

Kui organisatsioon (edaspidi „esimene organisatsioon”) kas kannab otse üle või on enda nimel otse üle kandnud signaali, mis sisaldab visuaalseid kujutisi ja heli spordiürituselt, kasutades ülekandmiseks krüpteeritud mitmepoolset satelliidikanalit, rühmale volitatud ringhäälinguorganisatsioonidele eri riikides ning seejärel edastavad need ringhäälinguorganisatsioonid (kas maapealse televisiooni või satelliidi kaudu) kõnealuse spordiürituse otseülekannet, mis sisaldab nimetatud visuaalseid kujutisi ja heli, aga enne ja pärast matši ning matši poolaegade vahel ka oma jaama tunnuslogo ning (vastavalt nende endi äranägemisele) [lk 13] audiokommentaare ja muid enda materjale (edaspidi „allavooprogrammid”), siis:

a) kas kõnealune ülekandmine krüpteeritud mitmepoolses kanalis kujutab endast „satelliidi kaudu üldsusele edastamist” direktiivi 93/83 artikli 1 lõike 2 punktide a ja c tähenduses, kui selle signaali dekrüpteerimise vahendeid endid üldsusele kättesaadavaks ei tehta, kuid tehakse kättesaadavaks vahendid allavooprogramme sisaldava signaali dekrüpteerimiseks, kui neid kantakse üle satelliidi kaudu, ja allavooprogrammid on krüpteerimata, kui neid kantakse üle maapealsetest saatjatest?

b) kas esimene organisatsioon, kandes oma mitmepoolses kanalis üle signaali, sisestab „üldsusele vastuvõtuks ettenähtud programmi sisaldavad signaalid katkematusse sideahelasse satelliidi ja satelliidi maajaama vahel”?

c) kuivõrd artikli 1 lõike 2 punkt a viitab sisestamisele „ringhäälinguorganisatsiooni kontrolli all ja vastutusel”, siis kas esimene organisatsioon on selles tähenduses ainus või üks võimalik asjaomane ringhäälinguorganisatsioon, ehk kas kõnealust signaali saab pidada selliseks, mis on sisestatud mitmepoolsesse kanalisse allavooprogramme edastavate ringhäälinguorganisatsioonide kontrolli all ja vastutusel?

10. ELTL artiklil 34 ja/või 56 põhinevad kaitseargumendid

a) Kui vastus esimesele küsimusele on niisugune, et teenuseosutaja poolt või tema nõusolekul valmistatud tingimusjuurdepääsuseade, mida kasutatakse juurdepääsuks kaitstud teenusele väljaspool teenuseosutaja antud loa ulatust, muutub direktiivi 98/84/EÜ artikli 2 lõike 2 tähenduses ebaseaduslikuks seadmeks, siis milline on kõnealuse õiguse konkreetne ese, kui lähtuda selle põhifunktsioonist, mis on ette nähtud tingimusjuurdepääsu direktiiviga?

b) Kas ELTL artikkel 34 või 56 välistab esimeses liikmesriigis sellise siseriikliku õigusnormi kohaldamise, mille kohaselt on õigusvastane importida või müüa satelliidisignaali dekooderkaarti, mille on üle andnud teises liikmesriigis satelliidiringhäälinguteenuseid osutav isik tingimusel, et seda satelliidisignaali dekooderkaarti on lubatud kasutada üksnes nimetatud teises liikmesriigis?

c) Kas vastust muudab see, kui kõnealuses teises liikmesriigis on kõnealune satelliidisignaali dekooderkaart lubatud ainult era- ja koduseks kasutamiseks, aga esimeses liikmesriigis kasutatakse seda äriotstarbel?

d) Kui vastus kolmandale küsimusele on niisugune, et dekooderkaardi kasutamine kõnealuses küsimuses kirjeldatud asjaoludel kujutab endast tõhusast tehnilisest meetmest kõrvalehoidmist, siis kas ELTL artikkel 34 või 56 ei luba ikkagi kohaldada siseriiklikku õigusnormi, millega on üle võetud direktiivi 2001/20/EÜ artikkel 6?

11. Kas muusika- ja kirjandusteostele võimaldatav kaitse saab olla laiem kui see, mida võimaldatakse ringhäälingusaate ülejäänud osadele

a) Kas ELTL artiklid 34 ja 36 või 56 välistavad niisuguse siseriikliku autoriõigusnormi kohaldamise, mille kohaselt on õigusvastane esitada või mängida üldsusele muusikateost, kui see teos sisaldub kaitstud teenuses, mida kasutatakse ja mängitakse üldsusele satelliidisignaali dekooderkaardi abil, kui selle kaardi on üle andnud teenuseosutaja teises liikmesriigis tingimusel, et seda dekooderkaarti on lubatud kasutada ainult selles teises liikmesriigis? Kas vastust muudab see, kui niisugune muusikateos on kaitstud teenuses kui tervikus ebaoluline osa ning teiste teenuse osade näitamine või mängimine ei ole siseriiklike autoriõigusnormide alusel kaitstud?

b) Kas ELTL artiklid 34 ja 36 või 56 välistavad niisuguse siseriikliku autoriõigusnormi kohaldamise, mille kohaselt on õigusvastane esitada või mängida üldsusele kirjandusteoseid, kui need teosed sisalduvad kaitstud teenuses, mida kasutatakse ja mängitakse üldsusele satelliidisignaali dekooderkaardi abil, kui selle kaardi on üle andnud teenuseosutaja teises liikmesriigis tingimusel, et seda dekooderkaarti on lubatud kasutada ainult selles teises liikmesriigis? Kas vastust muudab see, kui niisugused kirjandusteosed on kaitstud teenuses kui tervikus ebaoluline osa ning teiste teenuse osade näitamine või mängimine ei ole siseriiklike autoriõigusnormide alusel kaitstud?

12. ELTL artiklil 101 põhinevad kaitseargumendid

Kui programmi sisuteenuse pakkuja annab rea ainulitsentse, millest igaüks hõlmab ühe või mitme liikmesriigi territooriumi ja mille kohaselt on ringhäälinguorganisatsioonil lubatud edastada programmi sisu üksnes vastava territooriumi piires (sealhulgas satelliidi kaudu), ning iga litsents sisaldab lepingulist kohustust, mille kohaselt ringhäälinguorganisatsioon peab takistama oma litsentsiga hõlmatud programmi sisu vastuvõttu võimaldavate satelliidisignaali dekooderkaartide kasutamist väljaspool litsentsialust territooriumi, siis millist õiguslikku kriteeriumi peab siseriiklik kohus kohaldama ja milliseid asjaolusid peab ta arvesse võtma otsustamisel, kas see lepinguline piirang on vastuolus ELTL artikli 101 lõikes 1 kehtestatud keeluga?

Täpsemalt:

a) kas ELTL artikli 101 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see on kõnealuse kohustuse suhtes kohaldatav üksnes sellepärast, et selle eesmärgiks peetakse konkurentsi takistamist, piiramist või kahjustamist?

b) kui vastus punktile a on jaatav, siis kas selleks, et kõnealune kohustus oleks ELTL artikli 101 lõikega 1 kehtestatud keelu kohaldamisalas, tuleb samuti tõendada, et kõnealune lepinguline kohustus arvestataval määral takistab, piirab või kahjustab konkurentsi?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. novembri 1998. aasta direktiiv 98/84/EÜ tingimusjuurdepääsul põhinevate või seda sisaldavate teenuste õiguskaitse kohta (EÜT L 320, lk 54; ELT eriväljaanne 06/03, lk 147).

(2) Nõukogu 3. oktoobri 1989. aasta direktiiv 89/552/EMÜ teleringhäälingutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT L 298, lk 23; ELT eriväljaanne 06/01, lk 224).

(3) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiiv 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas (EÜT L 167, lk 10; ELT eriväljaanne 17/01, lk 230).

(4) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiiv 2006/115/EÜ rentimis- ja laenutamisõiguse ja teatavate autoriõigusega kaasnevate õiguste kohta intellektuaalomandi vallas (kodifitseeritud versioon) (ELT L 376, lk 28).

(5) Nõukogu 27. septembri 1993. aasta direktiiv 93/83/EMÜ teatavate satelliitlevile ja kaabli kaudu taasedastamisele kohaldatavaid autoriõigusi ja sellega kaasnevaid õigusi käsitlevate eeskirjade kooskõlastamise kohta (EÜT L 248, lk 15 ELT eriväljaanne 17/01, lk 134).