ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ühelt poolt nõukogu 27. septembri 1993. aasta direktiivi 93/83/EMÜ teatavate satelliitlevile ja kaabli kaudu taasedastamisele kohaldatavaid autoriõigusi ja sellega kaasnevaid õigusi käsitlevate eeskirjade kooskõlastamise kohta artikleid 1 ja 2 ning teiselt poolt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikleid 2 ja 3 koostoimes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiiviga 2006/115/EÜ rentimis- ja laenutamisõiguse ja teatavate autoriõigusega kaasnevate õiguste kohta intellektuaalomandi vallas artiklitega 2 ja 3 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiiviga 2006/116/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste kaitse tähtaja kohta artikliga 2 tuleb tõlgendada nii, et kinematograafilise teose sellised kasutusõigused, nagu on kõne all põhikohtuasjas (reprodutseerimise õigus, satelliidi kaudu edastamise õigus ja mis tahes muu üldsusele kättesaadavaks tegemise kaudu üldsusele edastamise õigus), kuuluvad automaatselt, vahetult ja algusest peale peamisele režissöörile. Järelikult tuleb neid sätteid tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, millega on nimetatud kasutusõigused automaatselt ja eranditult antud kõnealuse teose tootjale.
ET Euroopa Liidu Teataja C 73/3

Euroopa Kohtu (suurkoda) 17. jaanuari 2012. aasta otsus (Rechtbank Amsterdami (Madalmaad) eelotsusetaotlus) — A. Salemink versus Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

(Kohtuasi C-347/10) (1)

(Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus - Määrus (EÜ) nr 1408/71 - Madalmaade mandrilaval asuval gaasiplatvormil töötav töötaja - Kohustuslik kindlustus - Töövõimetushüvitise maksmisest keeldumine)

2012/C 73/04

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Rechtbank Amsterdam

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: A. Salemink

Vastustaja: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

Ese

Eelotsusetaotlus — Rechtbank Amsterdam — ELTL artiklite 45 ja 355 ning ELL artikli 52, ja nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71, sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes (EÜT L 149, lk 2; ELT eriväljaanne 05/01, lk 35) I ja II jaotise tõlgendamine — Riikliku kohustusliku sotsiaalkindlustussüsteemi kohaldamata jätmine töötajatele, kes töötavad Madalmaade mandrilaval asuval naftapuurimisplatvormil Madalmaades asutatud tööandja heaks, kuid on ise teise liikmesriigi residendid

Resolutsioon

Määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes (nõukogu 2. detsembri 1996. aasta määrusega (EMÜ) nr 118/97 muudetud ja ajakohastatud redaktsioonis, muudetud nõukogu 29. juuni 1998. aasta määrusega (EÜ) nr 1606/98) artikli 13 lõike 2 punkti a ja EÜ artiklit 39 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus, kui töötaja, kes töötab liikmesriigi mandrilaval paikneval püsirajatisel, ei ole selle liikmesriigi sotsiaalkindlustussüsteemis kohustuslikult kindlustatud üksnes sel põhjusel, et ta ei ela mitte selles, vaid teises liikmesriigis.

(1) ELT C 246, 11.9.2010.
ET Euroopa Liidu Teataja C 73/5

Euroopa Kohtu (teine koda) 26. jaanuari 2012. aasta otsus (eelotsusetaotlus, mille on esitanud Naczelny Sąd Administracyjny Izba Finansowa Wydział I — Poola) — Minister Finansów versus Kraft Foods Polska SA

(Kohtuasi C-588/10) (1)

(Maksustamine - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikli 90 lõige 1 - Hinna alandamine pärast tehingu tegemist - Siseriiklikud õigusnormid, millega on maksubaasi vähendamine seatud sõltuvusse asjaolust, et tarnijal või teenuse osutajal on soetaja või teenuse saaja poolt väljastatud kinnitus korrigeeritud arve kättesaamise kohta - Käibemaksu neutraalsuse põhimõte - Proportsionaalsuse põhimõte)

2012/C 73/07

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Naczelny Sąd Administracyjny Izba Finansowa Wydział I

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Minister Finansów

Kostja: Kraft Foods Polska SA

Ese

Eelotsusetaotlus — Naczelny Sąd Administracyjny — Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1), artikli 90 lõike 1 tõlgendamine — Maksustatav summa — Hinna alandamine pärast tarne toimumist — Siseriiklik õigusnorm, mille kohaselt on maksustava summa vähendamiseks vajalik korrigeeritud arve, mille kättesaamise on lepingupartner kinnitanud.

Resolutsioon

Selline nõue, mille kohaselt on esialgu arvelt nähtuva maksubaasi vähendamine seatud sõltuvusse asjaolust, et maksukohustuslasel on soetaja või teenuse saaja poolt väljastatud kinnitus korrigeeritud arve kättesaamise kohta, kuulub tingimuse mõiste alla nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artikli 90 lõike 1 tähenduses.

Selline nõue ei ole üldjuhul vastuolus käibemaksu neutraalsuse ja proportsionaalsuse põhimõttega. Kui tarnijast või teenuse osutajast maksukohustuslase jaoks osutub võimatuks või ülemäära keeruliseks mõistliku aja jooksul saada sellist kättesaamiskinnitust, ei saa tal siiski olla keelatud siseriiklikule maksuhaldurile muude meetmete abil tõendada, et esiteks näitas ta üles vajalikku hoolsust asjaomase juhtumi asjaoludel, et tagada, et soetaja või teenusesaaja on saanud korrigeeritud arve ning et ta on sellest teadlik, ning et teiseks sooritati kõnealune tehing tõepoolest kooskõlas sellel korrigeeritud arvel toodud tingimustega.

(1) ELT C 89, 19.3.2011.
ET Euroopa Liidu Teataja C 73/4

Euroopa Kohtu (teine koda) 26. jaanuari 2012. aasta otsus (Bundesarbeitsgericht’i (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Bianca Kücük versus Land Nordrhein- Westfalen

(Kohtuasi C-586/10) (1)

(Sotsiaalpoliitika - Direktiiv 1999/70/EÜ - Tähtajalise töö raamkokkuleppe klausli 5 punkti 1 alapunkt a - Järjestikused tähtajalised töölepingud - Selliste lepingute uuendamist õigustada võivad objektiivsed alused - Siseriiklikud õigusnormid, mis lubavad kasutada tähtajalisi töölepinguid töötajate ajutiseks asendamiseks - Pidev või sage vajadus asendavate töötajate järele - Järjestikuste tähtajaliste töölepingute uuendamisega seotud kõigi asjaolude arvessevõtmine)

2012/C 73/06

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesarbeitsgericht

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Bianca Kücük

Vastustaja: Land Nordrhein- Westfalen

Ese

Eelotsusetaotlus — Bundesarbeitsgericht — Nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivile 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta (EÜT L 175, lk 43; ELT eriväljaanne 05/03, lk 368), lisatud 18. märtsil 1999 sõlmitud tähtajalise töö raamkokkuleppe klausli 5 punkti 1 tõlgendamine — Siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt võib töötaja ajutine asendamine õigustada tähtajaliste töölepingute sõlmimist — Mõiste „objektiivsed alused”, mis õigustaksid tähtajaliste töölepingute uuendamist

Resolutsioon

18. märtsil 1999 sõlmitud tähtajalise töö raamkokkuleppe (mis on lisatud nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivile 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta) klausli 5 punkti 1 alapunkti a tuleb tõlgendada nii, et ajutine vajadus asendavate töötajate järele, millele on viidatud sellistes siseriiklikes õigusnormides, nagu on kõne all põhikohtuasjas, võib põhimõtteliselt kujutada endast objektiivset alust selle klausli tähenduses. Ainuüksi asjaolu, et tööandja on kohustatud kasutama ajutise asendamise võimalust sageli või isegi pidevalt ning et selline asendamine võiks toimuda ka töötajatega määramata tähtajaga töölepinguid sõlmides, ei tähenda seda, et puuduks objektiivne alus tähtajalise töö raamkokkuleppe klausli 5 punkti 1 alapunkti a tähenduses, ega seda, et toimuks kuritarvitamine sama klausli tähenduses. Hinnates seda, kas tähtajaliste töölepingute või -suhete uuendamine on sellise objektiivse aluse põhjal õigustatud, peavad liikmesriigi ametiasutused oma vastava pädevuse raames siiski arvesse võtma kõiki juhtumi asjaolusid, sealhulgas varem sama tööandjaga sõlmitud tähtajaliste töölepingute või -suhete arvu ja kogukestust.

(1) ELT C 89, 19.3.2011.
2.

Võttes arvesse siseriiklikku õigust tervikuna, eelkõige tööseadustiku artiklit L. 223-4, ja kasutades siseriiklikus õiguses tunnustatud tõlgendusmeetodeid, et tagada direktiivi 2003/88 täieulatuslik rakendamine ja saavutada direktiivi eesmärgiga kooskõlas olev tulemus, on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne kontrollida, kas ta võib siseriiklikku õigust tõlgendada nii, et töötaja töölt puudumist tööteel juhtunud õnnetuse tõttu saab käsitada ühe tööseadustiku osutatud artiklis sätestatud olukorrana. Juhul kui niisugune tõlgendamine ei ole võimalik, siis on siseriikliku kohtu ülesanne kontrollida, kas põhukohtuasja vastustajate õiguslikku olemust arvestades saab direktiivi 2003/88 artikli 7 lõike 1 vahetule õigusmõjule nende vastu tugineda. Kui siseriiklik kohus ei saavuta direktiivi 2003/88 artiklis 7 ette nähtud tulemust, võib isik, kelle huve on kahjustatud sellega, et siseriiklik õigus ei ole liidu õigusega kooskõlas, siiski tugineda 19. novembri 1991. aasta otsusele liidetud kohtuasjades C-6/90 ja C-9/90: Francovich jt, et saada võimaluse korral talle tekitatud kahju eest hüvitist.
ET Euroopa Liidu Teataja C 49/12

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 21. detsembri 2011. aasta otsus (Rechtbank van eerste aanleg te Brugge — Belgia eelotsusetaotlus) — Vlaamse Oliemaatschappij NV versus FOD Financiën

(Kohtuasi C-499/10) (1)

(Kuues käibemaksudirektiiv - Maksu tasumise eest vastutavad isikud - Solidaarselt vastutavad kolmandad isikud - Muu ladustamisprotseduur kui tolliladustamisprotseduur - Kauba hoiule võtnud laopidaja ja selle kauba maksukohustuslasest omaniku solidaarvastutus - Laopidaja heausksus ja temapoolse eksimuse ja hooletuse puudumine)

2012/C 49/18

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Rechtbank van eerste aanleg te Brugge

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Vlaamse Oliemaatschappij NV

Kostja: FOD Financiën

Ese

Eelotsusetaotlus — Rechtbank van eerste aanleg te Brugge — Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 21 lõike 3 tõlgendamine — Maksukohustuslased — Solidaarselt vastutav kolmas isik — Siseriiklik õigusnorm, mille kohaselt muu lao kui tollilao pidaja vastutab isegi siis solidaarselt maksude tasumise eest, mida kauba maksukohustuslasest omanik peab tasuma, kui laopidaja on heauskne või kui talle ei saa ette heita eksimust ega lohakust.

Resolutsioon

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (muudetud nõukogu 20. detsembri 2001. aasta direktiiviga 2001/115/EÜ) artikli 21 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et see ei luba liikmesriikidel näha ette, et muu lao kui tollilao pidaja on kohustatud solidaarselt maksma käibemaksu, mida tuleb tasuda temale kuuluvast laost tasu eest tarnitud kaubalt selle kauba käibemaksukohustuslasest omaniku poolt, kui laopidaja on tegutsenud heas usus või kui talle ei saa süüks panna eksimust ega hooletust.

(1) ELT C 13, 15.1.2011.
1.

Sellistel asjaoludel, nagu on kõne all põhikohtuasjas, on nõukogu 19. detsembri 1988. aasta määruse (EMÜ) nr 4253/88, millega nähakse ette sätted määruse (EMÜ) nr 2052/88 rakendamiseks seoses struktuurifondide tegevuse kooskõlastamisega teiste struktuurifondidega ning Euroopa Investeerimispanga ja muude olemasolevate rahastamisvahendite tegevusega (muudetud nõukogu 20. juuli 1993. aasta määrusega (EMÜ) nr 2082/93) artikli 23 lõike 1 kolmas taane koostoimes nõukogu 24. juuni 1988. aasta määruse (EMÜ) nr 2052/88 (struktuurifondide ülesannete ja tõhususe kohta ning nende tegevuse kooskõlastamise kohta teiste struktuurifondide ning Euroopa Investeerimispanga ja muude olemasolevate rahastamisvahendite tegevusega) (muudetud nõukogu 20. juuli 1993. aasta määrusega (EMÜ) nr 2081/93) artikli 7 lõikega 1 õiguslik alus, mille alusel saavad siseriiklikud ametiasutused, ilma et selleks oleks vaja siseriiklikus õiguses sätestatud volitusnormi, nõuda toetuse saajalt tagasi täies ulatuses Euroopa Regionaalarengu Fondist (ERF) makstud toetuse põhjendusel, et toetuse saaja ei ole „tellijana” nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiivi 92/50/EMÜ (millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord) (muudetud nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiiviga 93/36/EMÜ) tähenduses täitnud selle direktiivi nõudeid teenuste riigihankelepingu sõlmimisel, mille ese on programmi elluviimine, mille alusel toetuse saajale see toetus maksti.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. mai 2003. aasta direktiivi 2003/30/EÜ, millega edendatakse biokütuste ja muude taastuvkütuste kasutamist transpordisektoris, artikli 2 lõike 2 punktis a olevat bioetanooli määratlust tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab põhikohtuasjas käsitletava taolist toodet, mis on toodetud biomassist ja mille etüülalkoholi sisaldus on üle 98,5 % mahust, juhul kui seda müüakse transpordis kasutatava biokütusena.
ET Euroopa Liidu Teataja C 49/11

Euroopa Kohtu (Suurkoda) 21. detsembri 2011. aasta otsus (Conseil d'État' (Prantsusmaa) eelotsusetaotlus) — Centre hospitalier universitaire de Besançon versus Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura

(Kohtuasi C-495/10) (1)

(Direktiiv 85/374/EMÜ - Tootevastutus - Kohaldamisala - Siseriiklik kord, mis näeb ette, et avalik-õiguslikud tervishoiuasutused peavad ka nendepoolse süü puudumise korral hüvitama kahju, mis patsiendil tekkis ravi raames kasutatud aparaadi või toote puuduse tõttu)

2012/C 49/17

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d'État

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Centre hospitalier universitaire de Besançon

Kostja: Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura

Ese

Eelotsusetaotlus — Conseil d'État — Nõukogu 25. juuli 1985. aasta direktiivi 85/374/EMÜ liikmesriikide tootevastutust käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta (EÜT L 210, lk 29; ELT eriväljaanne 15/01, lk 257) artikli 13 tõlgendamine — Avalik-õigusliku tervishoiuasutuse vastutus oma patsientide ees — Niisuguse siseriikliku vastutuse korra lubatavus, mis võimaldab kannatanul saada puudusega toote tõttu tekkinud kahju eest hüvitist ka süü puudumise korral — Teenusepakkuja vastutuse piiramine

Resolutsioon

Teenuseosutaja vastutus, kes kasutab selliste teenuste nagu haiglas ravi osutamise raames puudusega aparaate või tooteid, mille tootja ta nõukogu 25. juuli 1985. aasta direktiivi 85/374/EMÜ (liikmesriikide tootevastutust käsitlevate õigus- ja haldusnormide ühtlustamise kohta, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. mai 1999. aasta direktiiviga 1999/34/EÜ), artikli 3 tähenduses ei ole, ja tekitab seetõttu selle teenuse saajale kahju, ei kuulu kõnesoleva direktiivi kohaldamisalasse. Direktiiviga ei ole seega vastuolus, kui liikmesriik kehtestab niisuguse siseriikliku korra, nagu on kõne all, mis näeb nimetatud teenuseosutaja vastutuse selliselt põhjustatud kahju eest ette ka siis, kui teenuseosutajal puudub vähimgi süü; seda aga tingimusel, et kannatanul ja/või viidatud teenuseosutajal säilib võimalus tugineda tootja vastutusele selle direktiivi põhjal, kui direktiivis sätestatud tingimused on täidetud.

(1) ELT C 30, 29.1.2011.
3.

Nõukogu 25. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/109/EÜ pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta artikli 11 lõike 1 punkti d tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused siseriiklikud või maakonna tasandi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja millega koheldakse kodutoetuse andmisel kolmandate riikide kodanikke, kellele on kõnealuse direktiivi sätete kohaselt antud pikaajalise elaniku staatus, samas provintsis või maakonnas elavate kodanikega võrreldes asjaomase toetuse maksmiseks ette nähtud eelarvevahendite jagamisel erinevalt, kui see toetus kuulub ühte nimetatud sättes viidatud kolmest kategooriast ja kui artikli 11 lõige 4 ei kuulu kohaldamisele.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 1996. aasta direktiivi 96/9/EÜ andmebaaside õiguskaitse kohta artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et „andmebaas” nimetatud direktiivi artikli 1 lõike 2 tähenduses on kaitstav selles direktiivis sätestatud autoriõigusega tingimusel, et andmebaasis sisalduvate andmete valik või korraldus on andmebaasi autori loomevabaduse originaalne väljendus — mida tuleb siseriiklikul kohtul kontrollida. Seetõttu: — andmete loomisel rakendatud intellektuaalne pingutus ja oskused ei ole asjakohased selle kindlakstegemisel, kas andmebaas on asjaomase õigusega kaitstav; — sel puhul ei oma tähtsust, kas nende andmete valik või korraldus hõlmab olulise lisanduse tegemist, ja — andmebaasi koostamiseks vajalik oluline vaev ning oskused ei saa iseenesest sellist kaitset õigustada, kui nende puhul ei väljendu mingit originaalsust andmebaasis sisalduvate andmete valikus või korralduses.
1.

Kuna Kreeka Vabariik ei võtnud ettenähtud tähtaja jooksul kõiki vajalikke meetmeid, et nõuda kooskõlas komisjoni 18. juuli 2007. aasta otsuse 2008/723/EÜ, riigiabi C 37/05 (ex NN 11/04) kohta, mida Kreeka võimaldab maksuvaba reservfondi kujul, artikli 1 lõikega 1 tagasi õigusvastaseks ja ühisturuga kokkusobimatuks tunnistatud riigiabi (v.a otsuse artikli 1 lõikes 2 ja artiklites 2 ja 3 nimetatud abi), siis on Kreeka Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad talle selle otsuse artiklitest 4-6;
ET Euroopa Liidu Teataja C 118/3

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 1. märtsi 2012. aasta otsus (Landgericht Hamburg — Saksamaa eelotsusetaotlus) — Söll GmbH versus Tetra GmbH

(Kohtuasi C-420/10) (1)

(Biotsiidide turuleviimine - Direktiiv 98/8/EÜ - Artikli 2 lõike 1 punkt a - Mõiste „biotsiidid” - Toode, mis põhjustab kahjulike organismide flokulatsiooni ilma neid hävitamata, tõrjumata ega kahjutuks muutmata)

2012/C 118/05

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landgericht Hamburg

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Söll GmbH

Kostja: Tetra GmbH

Ese

Eelotsusetaotlus — Landgericht Hamburg — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiivi 98/8/EÜ, mis käsitleb biotsiidide turuleviimist (EÜT L 123, lk 1; ELT eriväljaanne 3/23, lk 3) artikli 2 lõike 1 punkti a tõlgendamine — Sellise toote liigitamine „biotsiidiks”, mis põhjustab kahjulike organismide flokulatsiooni ilma neid hävitamata, tõrjumata ega kahjutuks muutmata — Alumiiniumhüdroksiidkloriidi sisaldav vetikatõrjevahend — Mõiste „biotsiid”

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiivi 98/8/EÜ, mis käsitleb biotsiidide turuleviimist, artikli 2 lõike 1 punktis a sätestatud mõistet „biotsiidid” tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab kahjulikele sihtorganismidele ka ainult kaudset mõju avaldavaid tooteid, kui need sisaldavad ühte või mitut toimeainet, mis avaldavad bioloogilist või keemilist mõju, mis on lahutamatu osa põhjuslikkuse ahelast, mille eesmärk on neid kahjulikke organisme pärssida.

(1) ELT C 288, 23.10.2010.
2.

Samu sätteid koos tuleb tõlgendada nii, nendega ei ole vastuolus vastuvõtva liikmesriigi õigusnormid, mis võimaldavad sel riigil keelduda oma territooriumil tunnustamast teises liikmesriigis väljastatud juhiluba, juhul kui juhiloa väljastanud liikmesriigilt pärineva teabe põhjal on tõendatud, et asjaomase juhiloa omaniku puhul ei olnud juhiloa väljastamise ajal täidetud direktiivi 91/439 artikli 7 lõike 1 punktis b ja direktiivi 2006/126 artikli 7 lõike 1 punktis e ette nähtud alalise elukoha nõue. Asjaolu, et juhiloa väljastanud liikmesriik edastab teabe vastuvõtva liikmesriigi pädevatele ametiasutustele mitte otse, vaid kaudselt, kolmanda isiku teatise kaudu, ei välista selles osas iseenesest seda, et kõnealust teavet võiks käsitada juhiloa väljastanud liikmesriigilt pärinevana, juhul kui selle on edastanud viimati nimetatud liikmesriigi ametiasutus. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas teavet, mis on saadud niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas, võib käsitada juhiloa väljastanud liikmesriigilt pärinevana, ning kui see on nii, siis peab nimetatud kohus kõnealust teavet ka hindama ning otsustama, kas selle puhul on tegemist vaieldamatu teabega, mis kinnitab, et juhiloa väljastamise ajal ei olnud selle omaniku alaline elukoht juhiloa väljastanud liikmesriigi territooriumil.
1.

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artikleid 9, 168 ja 169 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis ei anna ei äriühingule ega selle osanikele õigust nõuda sisendkäibemaksu mahaarvamist, mis on tasutud tehtud investeeringutega seotud kuludelt, mida osanikud enne selle äriühingu registreerimist äriregistris ja maksukohustuslasena majandustegevuse eesmärgil kandsid.
1.

Liidu õigust tuleb tõlgendada nii, et liikmesriikide ülesanne on määratleda nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiivi 97/81/EÜ Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt sõlmitud osalist tööaega käsitleva raamkokkuleppe kohta, mida on muudetud nõukogu 7. aprilli 1998. aasta direktiiviga 98/23/EÜ, lisas ära toodud, 6. juunil 1997 sõlmitud osalist tööaega käsitleva raamkokkuleppe klausli 2 punktis 1 sisalduv mõiste „töötaja[d] […], kellel on […] tööleping või -suhe” ja eelkõige see, kas kohtunikud kuuluvad selle mõiste alla, tingimusel et selle tõlgenduse tulemusena ei jäetaks seda isikute kategooriat meelevaldselt välja direktiiviga 97/81, mida on muudetud direktiiviga 98/23, ja nimetatud raamkokkuleppega antud kaitse alt. Selle kaitse alt väljajätmine ei ole meelevaldne juhul, kui kohtunike ja Ministry of Justice’i vaheline suhe on oma olemuselt oluliselt erinev siseriikliku õiguse alusel töötajate kategooriasse kuuluvate töötajate ja nende tööandjate vahelisest töösuhtest.