KOHTUJURISTI ETTEPANEK

EVGENI TANCHEV

esitatud 29. juulil 2019 ( 1 )

Kohtuasi C‑385/18

Arriva Italia Srl,

Ferrotramviaria SpA,

Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P)

versus

Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti,

menetlusse astujad:

Ferrovie dello Stato Italiae SpA,

Ferrovie del Sud Est e Servizi Automobilistici Srl,

Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu))

Riigiabi – Finantsraskustes kohaliku raudteetaristu käitajale antud riigiabi – Riigiabi mõiste – Aeg, mil riigiabi peetakse antuks – Eraõigusliku investori kriteerium – Eelise saaja – Konkurentsi kahjustamine

Sisukord

I. Itaalia õigus A. 2016. aasta stabiilsusseadus B. Dekreet nr 9/2016 C. Dekreet nr 264/2016 D. Võõrandamisakt E. Dekreetseadus nr 50/2017 II. Faktilised asjaolud, põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused III. Analüüs A. 70 miljoni euro eraldamine 1. Riigi sekkumine või abi andmine riigi ressurssidest 2. Mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele 3. Saajale antud valikuline eelis 4. Konkurentsi kahjustamine või selle oht B. Taristu- ja transpordiministeeriumile kuulunud FSE aktsiate üleandmine FSI-le 1. Riigi sekkumine või abi andmine riigi ressurssidest 2. Mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele 3. Abi saajale antud valikuline eelis a) Kas FSI sai eelise? b) Kas FSE sai eelise? 4. Konkurentsi kahjustamine või selle oht IV. Ettepanek

1. Käesolev kohtuasi puudutab Itaalia valitsuse poolt 2016. aastal võetud meedet, millega anti riigi omandis olevale kohaliku raudteetaristu käitajale ja kohalike ühistransporditeenuste osutajale seoses tema raske finantsolukorraga suur tagastamatu toetus. Lisaks anti kogu riigi osalus selles ettevõtjas tasuta üle riigi omandis olevale üleriigilise raudteetaristu käitajale ja kohustati nimetatud ettevõtjat taastama üleantud äriühingu finantsiline jätkusuutlikkus. Kõnealuste meetmete seaduslikkuse vaidlustasid teised kohalike ühistransporditeenuste pakkujad, kes olid tulutult väljendanud oma huvi nimetatud üleandmise vastu. Consiglio di Stato (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) küsib Euroopa Kohtult, kas need meetmed kujutavad endast riigiabi.

2. Käesolev kohtuasi pakub Euroopa Kohtule võimalust anda juhiseid mõistete „eelis“ ja „konkurentsi kahjustamine“ tõlgendamiseks seoses riigi sekkumise liigitamisega riigiabiks. Üks küsimus, millele Euroopa Kohus peab vastama, seisneb selles, kas omandaja sai eelise, kuigi ta kohustus taastama kohaliku ettevõtja jätkusuutlikkuse, ning kas seoses kõnealuse vara võõrandamisega on abisaajaks omandaja (kui üleantud äriühingu jätkusuutlikkus on võimalik taastada ja see muutub jälle kasumlikuks) või üleantud äriühing (mis saab kasu omandaja kohustusest taastada tema jätkusuutlikkus). Teine Euroopa Kohtu ees seisev küsimus seisneb selles, kas asjaolu, et abisaaja või abisaajad tegutsevad turgudel, millel kehtib seaduslik monopol ja mis seega ei ole konkurentsile avatud, välistab järelduse, et kõnealune abi võib konkurentsi kahjustada.

I. Itaalia õigus

A. 2016. aasta stabiilsusseadus

3. 2016. aasta stabiilsusseaduse ( 2 ) artikli 1 lõikega 867 nägi Itaalia riik ette, et võttes arvesse äriühingu Ferrovie del Sud Est e Servizi Automobilistici Srl (edaspidi „FSE“) „rasket finantsseisundit“, tuleb selle ühingu suhtes läbi viia saneerimismenetlus. See tuli ellu viia Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti (taristu- ja transpordiminister, Itaalia) dekreediga.

4. 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõike 867 teine ja viies lause nõudsid, et saneerimisnõustaja „koostaks saneerimise äriplaani“ peamise eesmärgiga vähendada tegevuskulusid ning teeks taristu- ja transpordiministrile ettepaneku „[FSE] üleandmise või võõrandamise kohta vastavalt nimetatud ministri dekreedis määratletud kriteeriumidele ja menetlusele“. Lisaks sätestas 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõike 867 kuues ja viimane lause, et „enne saneerimiskava elluviimist eraldatakse 2016. aastal riigieelarvest [FSE] tegevuse jätkamiseks 70 miljonit eurot“.

B. Dekreet nr 9/2016

5. Dekreedi nr 9/2016 ( 3 ) artiklis 6 nähti ette, et FSE suhtes tuleb läbi viia saneerimismenetlus, ning et 2016. aasta stabiilsusseadusega eraldatud 70 miljonit eurot kasutatakse FSE kapitali suurendamiseks, mida võib teha isegi ilma avalik-õigusliku aktsionäri loata, „et tagada FSE poolt osutatava avaliku teenuse jätkuv ja regulaarne osutamine, võttes kõik vajalikud meetmed, et tagada äritegevuse jätkuvus ning taastada [FSE] majanduslik ja finantsiline tasakaal“.

C. Dekreet nr 264/2016

6. Dekreet nr 264/2016 ( 4 ) nägi ette, et kõik taristu- ja transpordiministeeriumile kuuluvad FSE aktsiad antakse üle äriühingule Ferrovie dello Stato Italiae SpA (edaspidi „FSI“), milles on omakorda sajaprotsendiline osalus Ministero dell’Economia e delle Finanzel (majandus- ja rahandusministeerium, Itaalia).

7. Dekreedi nr 264/2016 artikli 1 lõike 1 kohaselt valiti omandaja välja järgmiste kriteeriumide alusel: a) „avaliku sektori osaluse tõhusus tulenevalt samale omanikule (riigiasutusele) kuuluva ühtse majandusüksuse seesmisest ümberkorraldamisest“; b) „omandaja selline tööstuslik võimekus ja varaline seisund, mis tagab töö ja teenuse jätkuvuse ja tagatise võlausaldajatele […]“; ning c) „ühingu saneerimine, võttes arvesse [FSE] negatiivset netovara“.

8. Neid kriteeriume arvestades nägi dekreedi nr 264/2016 artikli 2 lõige 2 ette, et FSI antakse üle „tasuta“.

D. Võõrandamisakt

9. 28. novembri 2016. aasta notariaalse võõrandamisaktiga (edaspidi „võõrandamisakt“) võõrandas taristu- ja transpordiminister kõik FSI aktsiad FSE‑le.

10. Samal päeval allkirjastatud teatisega (edaspidi „ministri teatis“) kinnitas taristu- ja transpordiminister, et dekreedi nr 264/2016 artikli 1 lõikes 1 ette nähtud tingimused on täidetud. Eelkõige oli FSI selle teatise kohaselt kohustunud likvideerima FSE netovara puudujäägi. Samuti märgiti ministri teatises, et Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Itaalia konkurentsiamet) (edaspidi „konkurentsiamet“) on otsustanud seoses sellest üleandmistehingust teatamisega jätta seaduse nr 287/90 ( 5 ) artikli 16 lõikes 4 ette nähtud uurimine algatamata.

11. Lisaks märgiti ministri teatises, et 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõikes 867 ette nähtud 70 miljoni eurost eraldist „tuleb kasutada ainuotstarbeliselt FSE raudteeinfrastruktuuri finantsvajaduste katmiseks kooskõlas liidu õigusnormidega“.

E. Dekreetseadus nr 50/2017

12. Pärast üleandmist asendati 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõike 867 viimane lause dekreetseaduse nr 50/2017 ( 6 ) artikli 47 lõike 7 kohaselt järgmise sõnastusega: „Piiramata käesolevas lõikes nimetatud kohustusi, on 2016. aasta jaoks antud luba kulutada 70 miljonit eurot. Need vahendid kantakse [FSE] kapitali hulka, et neid kasutataks [liidu] vastava valdkonna õigusnormide kohaselt ja äriühingu saneerimiskava raames üksnes taristuüksuse finantsvajaduste ja kohustuste, sh varasemate kohustuste katmiseks. See ei mõjuta [dekreedi nr 264/2016] alusel juba tehtud toimingute, tehingute ja võetud meetmete kehtivust“.

II. Faktilised asjaolud, põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused

13. FSE, mis kuulus asjaomasel ajal täielikult taristu- ja transpordiministeeriumile, käitab Regione Puglia (Apuulia maakond, Itaalia) omandis olevat raudteetaristut ning osutab ühistransporditeenuseid raudteel ja sellega seotud maanteeveoteenuseid Apuulia piirkonnas (Salentos).

14. FSE raske finantsolukorra tõttu otsustas Itaalia riik vastavalt 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõikele 867 ja dekreedile nr 9/2016 tema suhtes läbi viia saneerimismenetluse. Samuti eraldas Itaalia riik 70 miljonit eurot, et tagada FSE teenuste jätkuv osutamine enne saneerimiskava elluviimist.

15. Dekreediga nr 264/2016 nähti 4. augustil 2016 ette kogu taristu‑ ja transpordiministeeriumile kuulunud FSE aktsiakapitali üleandmine FSI-le, mis kuulub täielikult majandus- ja rahandusministeeriumile ja mis kontserni emaühinguna haldab (oma tütarühingu Rete Ferroviaria SpA kaudu) üleriigilist raudteetaristut ja osutab (oma sajaprotsendilise tütarühingu Trenitalia SpA (edaspidi „Trenitalia“) kaudu) reisijate ja kaupade veoteenuseid nii raudteel kui ka maanteel. Võõrandamine oli tasuta. Selle tingimuseks oli FSI kohustus likvideerida FSE varade netovara puudujääk. FSE omandaja leidmiseks ei korraldatud riigihanget.

16. Konkurentsiamet teatas 12. oktoobril 2016 seaduse nr 287/1990 artiklite 20 ja 21 alusel Itaalia valitsusele kavandatud taristu- ja transpordiministeeriumile kuuluvate FSE aktsiate võõrandamisest ja 70 miljoni euro eraldamisest, sest tema hinnangul võis see kujutada endast riigiabi. ( 7 )

17. Arriva Italia Srl (edaspidi „Arriva Italia“), Ferrotramviaria SpA (edaspidi „Ferrotramviaria“) ja Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P) (edaspidi „Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi“), kes kõik tegutsevad raudtee- ja maanteeühistranspordi sektoris, olid väljendanud oma huvi FSE omandamise vastu. Nimetatud äriühingud esitasid 24. oktoobril 2016 dekreedi nr 264/2016 peale tühistamiskaebuse Tribunale Amministrativo Regionale per il Laziosse (Lazio piirkonna halduskohus, Itaalia). Nad väitsid, et 70 miljoni euro eraldamine ja FSE aktsiate üleandmine kujutab endast riigiabi, ning et sellistest meetmetest komisjonile teatamata jätmise ja nende elluviimisega on Itaalia riik rikkunud ELTL artikli 108 lõiget 3.

18. Konkurentsiamet otsustas 21. novembril 2016, teostades oma pädevust koondumisteks loa andjana, mitte algatada seaduse nr 287/90 artikli 16 lõikes 4 ette nähtud uurimismenetlust seoses teatisega taristu- ja transpordiministeeriumile kuulunud FSI aktsiate üleandmise kohta FSE-le. ( 8 )

19. Üleandmine viidi ellu 28. novembril 2016 käesoleva ettepaneku punktis 9 nimetatud võõrandamisaktiga.

20. Jaanuaris 2017 esitas FSE avalduse Tribunale di Barile (Bari kohus, Itaalia), taotledes kokkulepet võlausaldajatega.

21. Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Lazio piirkonna halduskohus, Itaalia) jättis 31. mai 2017. aasta otsusega talle esitatud kaebuse rahuldamata.

22. Arriva Italia, Ferrotramviaria ja Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi kaebasid selle otsuse edasi Consiglio di Statosse (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu).

23. Consiglio di Stato (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) peatas menetluse ja esitas Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas meede, mis seisneb seaduses ette nähtud 70 miljoni euro suuruses eraldises ühele raudteetranspordi sektori ettevõtjale tingimustel, mis on sätestatud [2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõikes 867] [dekreetseadusega nr 50/2017] muudetud redaktsioonis, ning seejärel selle ettevõtja tasuta üleandmises teisele ettevõtjale, korraldamata hankemenetlust, on eespool viidatud faktilistel ja õiguslikel asjaoludel ELTL artikli 107 tähenduses riigiabi? 2. Jaatava vastuse korral tuleb kindlaks teha, kas kõnealune abi on siiski ELi õigusega kooskõlas, ning mis tagajärjed on sellest ELTL artikli 107 lõike 3 kohaselt teatamata jätmisel?“ ( 9 )

24. Kirjalikud seisukohad on esitanud ühiselt Arriva Italia, Ferrotramviaria ja Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi. FSI, Itaalia Vabariik, Poola Vabariik ja Euroopa Komisjon esitasid samuti kirjalikud seisukohad. Nimetatud menetlusosalised, peale Poola Vabariigi, esitasid suulisi argumente 8. mail 2019 peetud kohtuistungil.

III. Analüüs

25. Vastavalt Euroopa Kohtu soovile piirdun käesolevas ettepanekus esimese küsimuse analüüsiga.

26. Selles küsimuses küsib eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Liidu Kohtult sisuliselt, kas seaduses ette nähtud 70 miljoni eurone eraldis kohalikule raudteetranspordi sektori ettevõtjale tingimustel, mis on sätestatud 2016. aasta stabiilsusseaduse dekreetseadusega nr 50/2017 muudetud redaktsioonis, ning seejärel selle kohaliku ettevõtja ilma hankemenetlust korraldamata tasuta üleandmine üleriigilist raudteetaristut käitavale riigi ettevõtjale on ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses riigiabi.

27. Hindan esiteks, kas 70 miljoni euro eraldamine kujutab endast riigiabi, ning teiseks, kas taristu- ja transpordiministeeriumile kuulunud FSE aktsiate üleandmine FSI-le kujutab endast riigiabi. ( 10 )

A. 70 miljoni euro eraldamine

28. Nagu eespool märgitud, nähti 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõikes 867 ette 70 miljoni euro eraldamine FSE jaoks.

29. Kohtupraktika kohaselt peavad riigi meetme „riigiabiks“ liigitamisel olema täidetud kõik järgmised tingimused. Esiteks peab olema tegemist riigi sekkumisega või abi andmisega riigi ressurssidest. Teiseks peab see sekkumine ähvardama kahjustada liikmesriikidevahelist kaubandust. Kolmandaks peab sekkumine andma soodustatud isikule valikulise eelise. Neljandaks peab see kahjustama või ähvardama kahjustada konkurentsi. ( 11 )

30. Analüüsin alljärgnevalt, kas kõik need tingimused on täidetud.

1. Riigi sekkumine või abi andmine riigi ressurssidest

31. Et eeliseid saaks lugeda ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses „riigiabiks“, peavad need kohtupraktika kohaselt ühest küljest olema vahetult või kaudselt antud riigi ressurssidest ja teisest küljest peavad need olema riigile omistatavad. ( 12 )

32. Mis puudutab kõigepealt abi andmist riigi ressurssidest, siis on kohtupraktikast selge, et mõiste „abi“ ei hõlma mitte üksnes sooritusi positiivses tähenduses, nagu toetusi, vaid ka erinevas vormis sekkumisi, mis leevendavad äriühingu eelarvet tavaliselt koormavaid kohustusi ja mis seetõttu ei ole küll toetused selle sõna kitsamas tähenduses, ent on siiski samalaadsed ja neil on samasugused tagajärjed. ( 13 )

33. Käesolevas asjas puudub kahtlus, et 70 miljoni euro eraldamist tuleb pidada riigi ressursside üleandmiseks, kuna see eraldis tehti finantsseadusega, nimelt 2016. aasta stabiilsusseadusega, ning vastavalt eelotsusetaotluse esitanud kohtu märgitule on tegemist riigieelarvelise eraldisega.

34. Teise tingimuse, meetme riigile omistatavuse hindamiseks tuleb analüüsida, kas ametivõimud on osalenud asjaomase meetme võtmises. ( 14 )

35. Käesolevas asjas oli see nii, kuivõrd 70 miljoni euro eraldamine otsustati 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõikega 867 dekreetseaduse nr 50/2017 artikli 47 lõikega 7 muudetud redaktsioonis.

36. Ent enne, kui saab otsustada, et 70 miljoni euro eraldamine vastab käesoleva ettepaneku punktis 29 nimetatud esimesele kriteeriumile, on vaja uurida eelotsusetaotluse esitanud kohtu tõstatatud vastuväidet, mille kohaselt on kaheldav, kas abi saab pidada antuks, kuna puuduvad tõendid raha väljamaksmise kohta riigieelarvest ning näib, et 70 miljoni eurost eraldist ei ole välja makstud.

37. Märgin, et kohtupraktika kohaselt tuleb riigiabi lugeda antuks siis, kui abisaajal tekib vastavalt liikmesriigi asjakohastele õigusaktidele seaduslik õigus abi saada. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab kehtiva riigisisese õiguse alusel kindlaks tegema ajahetke, mil kõnealune abi tuleb pidada antuks. Selleks peab ta arvesse võtma riigisiseses õiguses selle abi saamiseks seatud kõiki tingimusi. ( 15 )

38. Seetõttu ei loeta riigiabi andmise hetkeks selle abisaajale väljamaksmise hetke, ( 16 ) ega ole oluline, et vastavalt kohtuistungil esitatud selgitustele ei ole 70 miljonit eurot veel välja makstud. ( 17 )

39. Samas tuleb aga tuvastada, kas Itaalia õiguse kohaselt oli tekkinud õigus kõnealusele eraldisele. Selleks peab eelotsusetaotluse esitanud kohus, nagu märgitakse käesoleva ettepaneku punktis 37, tuvastama, kas FSE-le anti tingimusteta õigus saada 70 miljoni eurone eraldis või kas tegemist oli tingimusliku õigusega ning, kui see oli nii, siis kas selle õiguse tekkimiseks kehtestatud tingimus oli saabunud.

40. Sellega seoses märgin, et kohtuistungil märkis FSI, et vastavalt 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõikele 867 ja dekreedile nr 9/2016 oli kõnealuse 70 miljoni eurose eraldise tingimuseks FSE jätkusuutlikkust kinnitava saneerimiskava esitamine ja heakskiitmine ning teiseks FSE 2015. aasta eelarve kinnitamine. Lõplikku saneerimiskava aga ei koostatud, kuivõrd saneerimisnõustaja täiendava analüüsi kohaselt ei peetud FSE pelka saneerimist enam jätkusuutlikuks võimaluseks. Selle asemel võeti vastu dekreet nr 264/2016, millega nähti ette FSE aktsiate üleandmine taristu- ja transpordiministeeriumilt FSI-le ning vastav FSI kohustus taastada FSE jätkusuutlikkus. Seetõttu ei toimunud kunagi saneerimiskava vastuvõtmist ja heakskiitmist, mis oli 70 miljoni eurose eraldise saamise tingimuseks, mistõttu FSI väitel ei tekkinud FSE-l kunagi seda õigust. Itaalia valitsus märkis kohtuistungil, et FSI on seisukohal, et 70 miljoni euro eraldamine oli „peatatud“.

41. Seevastu Arriva Italia väitis kohtuistungil, et saneerimisnõustaja võis maksta 70 miljoni eurose eraldise välja alates päevast, mil jõustus 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõiget 867 rakendav dekreet nr 9/2016. Lisaks rõhutas ta, et see summa võeti FSE bilansis arvele riigilt saadava krediidiliinina, mistõttu FSE tuleb lugeda omandanuks õiguse 70 miljoni eurosele eraldisele. Komisjon toetab Arriva Italia positsiooni.

42. Ehkki eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevuses on nende seisukohtade vahel otsustada, kaldun ma arvama, et 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõikega 867 anti FSE-le tingimusteta õigus 70 miljoni eurosele eraldisele.

43. On tõsi, et menetlusosalised vaidlevad selle üle, kuidas tõlgendada 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõike 867 viimast lauset, mille kohaselt eraldiseks antakse luba „enne saneerimiskava elluviimist“ („nelle more dell’attuazione del piano di risanamento“). Kohtuistungil väitis Arriva Italia, et mõistet „nelle more“ tuleb mõista nii, et selle kohaselt on eraldiseks luba antud „viivitamatult“, samas kui FSI väitis, et see tähendab (saneerimiskava elluviimise) „jooksul“. ( 18 ) Ehkki ma mõistan, et 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõige 867 on mõneti mitmetähenduslik, täheldan siiski, et väljend „eesmärk tagada [FSE] jätkuv toimimine“ tähendab, et 70 miljoni euro eraldamisega püütakse tagada FSE toimepidevus ja turulpüsimine saneerimisnõustaja poolt saneerimiskava koostamise ajal. Seetõttu näib mulle, et nagu Arriva Italia väidab, tekkis FSE‑l õigus eraldisele siis, kui jõustus 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõiget 867 rakendav dekreet nr 9/2016.

44. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab seda kontrollima. Märgiksin siiski, et kui nimetatud kohus peaks leidma, et 70 miljoni euro eraldamine oli tingimuslik ning et asjaomane tingimus ei ole täitunud, siis ei ole õigust 70 miljoni eurosele eraldisele tekkinud. Järelikult ei loetaks seda eraldist riigiabiks ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses.

2. Mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele

45. Mis puudutab teist käesoleva ettepaneku punktis 29 nimetatud tingimust, siis väljakujunenud praktika kohaselt ei tule liikmesriigi meetme riigiabiks klassifitseerimiseks tõendada abi tegelikku mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele ja tegelikku konkurentsi moonutamist, vaid tuleb üksnes uurida, kas abi võib mõjutada seda kaubandust ja kahjustada konkurentsi. Siiski ei saa liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamine olla pelgalt oletuslik või eeldatav. Niisiis tuleb kindlaks määrata põhjus, miks käsitletav meede kahjustab või ähvardab kahjustada konkurentsi ja võib mõjutada oma eeldatava mõjuga liikmesriikidevahelist kaubandust. ( 19 )

46. Sellega seoses ei ole vajalik, et abi saav ettevõtja ise osaleks liidusiseses kaubanduses. Kui liikmesriik annab mõnele ettevõtjale abi, võidakse riigisisest tegevust säilitada või suurendada, mille tagajärjel vähenevad teistes liikmesriikides asutatud ettevõtjate võimalused siseneda selle liikmesriigi turule. ( 20 )

47. FSI, keda toetavad Itaalia ja Poola valitsus, väidab, et 70 miljoni euro eraldamine ei kahjusta liikmesriikidevahelist kaubandust, kuna asjaomane raudteetaristu on pelgalt kohalik. Komisjon on vastupidisel seisukohal.

48. Minu arvates mõjutab 70 miljoni euro eraldamine FSE-le liikmesriikidevahelist kaubandust. FSE ei näi küll ise osalevat kaubanduses teiste liikmesriikidega. Ent kõnealune eraldis piiras Arriva Italia, kes on Saksamaa kontserni Deutsche Bahn tütarettevõtja, võimalust käitada FSE-le antud raudteetaristut ja osutada selle taristu abil reisijateveoteenuseid.

3. Saajale antud valikuline eelis

49. Seoses käesoleva ettepaneku punktis 29 nimetatud kolmanda tingimusega tuleb märkida, et kohtupraktika kohaselt loetakse riigiabiks kõik sellised sekkumised, mis võivad oma vormist sõltumata otseselt või kaudselt soodustada ettevõtjaid või mida tuleb pidada majanduslikuks eeliseks, mida abisaajast ettevõtja tavalistes turutingimustes ei oleks saanud. ( 21 )

50. See hinnang antakse riigi osalusega ettevõtjate puhul üldiselt eraõigusliku investori kriteeriumi kohaldamise teel. Hindamaks, kas sama meetme oleks tavapärastel turutingimustel võtnud eraõiguslik ettevõtja, kes on riigiga võimalikult sarnases olukorras, tuleb arvesse võtta üksnes eeliseid ja kohustusi, mis on seotud riigi kui eraõigusliku ettevõtja olukorraga, mitte aga neid, mis puudutavad teda kui avaliku võimu kandjat. Sellest tuleneb, et eristada tuleb esiteks riigi kui ettevõtja aktsionäri ning teiseks riigi kui avaliku võimu kandja rolle. Järelikult sõltub eraõigusliku investori kriteeriumi kohaldamine lõpuks sellest, kas asjaomane liikmesriik annab aktsionärina, mitte aga avaliku võimu kandjana majandusliku eelise temale kuuluvale ettevõtjale. ( 22 )

51. Käesolevas asjas tuleb tuvastada, kas 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõige 867, mis lubas teha tagastamatu 70 miljoni eurose eraldise FSE-le, andis sellele ettevõtjale eelise.

52. Ma olen seisukohal, et käesolevas asjas ei ole erainvestori kriteerium tõenäoliselt kohaldatav.

53. Kohtupraktika kohaselt tuleb kahtluse korral tõendada üheselt ning lähtudes objektiivsetest ja kontrollitavatest tõenditest, et rakendatav meede pärineb riigilt kui aktsionärilt. Nõutavad võivad selles osas olla eelkõige tõendid, millest ilmneb, et kõnealune otsus põhineb majandushinnangutel, mis on sarnased nendega, mille käesoleva juhtumi asjaoludel oleks mõistlik erainvestor, kes on nimetatud liikmesriigiga võimalikult sarnases olukorras, enne selle investeeringu tegemist hankinud, et kindlaks teha sellise investeeringu kasumlikkus tulevikus. Asjaomase liikmesriigi tehtud investeeringu tegeliku kasumlikkuse tagantjärgi tuvastamine ei ole piisav. ( 23 )

54. Pean märkima, et puuduvad tõendid selle kohta, et Itaalia valitsus oleks majanduslikult hinnanud asjaomase investeeringu kasumlikkust enne, kui ta võttis 28. detsembril 2015 vastu 2016. aasta stabiilsusseaduse. Seaduseelnõule lisatud aruanne viitab küll FSE juhatuse poolt läbi viidud „majandus- ja finantsanalüüsile“. ( 24 ) Ent puuduvad tõendid, et selle analüüsiga oleks püütud kindlaks määrata kõnealuse investeeringu kasumlikkust. Nagu komisjon kohtuistungil märkis, ei olnud Itaalia valitsusel ajal, mil ta otsustas vaidlusaluse investeeringu teha, selget pilti FSE finantsseisundist, kuivõrd 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõikes 867 nõutakse, et saneerimisnõustaja koostaks üksikasjaliku aruande FSE finantsseisundi kohta. Sellest järeldub, et Itaalia valitsusel ei olnud vajalikku teavet otsustamaks, kas investeering oleks kasumlik. Sellest tulenevalt näib mulle, et otsustades 70 miljoni euro eraldamise, ei tegutsenud Itaalia valitsus kui aktsionär, mistõttu erainvestori kriteerium ei ole kohaldatav.

55. Kui aga eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks leidma, eelkõige täiendava teabe alusel, et erainvestori kriteerium on kohaldatav, siis minu arvates ei ole see täidetud. On kaheldav, kas erainvestor oleks andnud 70 miljonit eurot niivõrd tõsises olukorras olevale äriühingule nagu FSE, kelle omakapital oli 2015. aasta lõpuks umbes 200 miljoni euroga miinuses. ( 25 )

56. Järeldan, et 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõikes 867 ette nähtud 70 miljoni eurone eraldis andis FSE-le eelise. See eelis on kahtlemata valikuline, kuivõrd see on määratud ühele konkreetsele ettevõtjale, nimelt FSE-le.

4. Konkurentsi kahjustamine või selle oht

57. Seoses riigiabi neljanda tunnusega viitan käesoleva ettepaneku punktis 45 nimetatud kohtupraktikale ning kohtupraktikale, mille kohaselt tuleb juhul, kui liikmesriigi antud abi tugevdab ettevõtja seisundit liidusiseses kaubanduses teiste konkureerivate ettevõtjate suhtes, asuda seisukohale, et abi viimaseid mõjutab. ( 26 )

58. FSI ja Itaalia valitsus väidavad, et eraldatud 70 miljonit eurot saab kasutada ainult FSE hallatava raudteetaristu rahastamiseks ning järelikult ei moonuta see konkurentsi. Nende põhjenduskäigu võib võtta kokku järgmiselt. Esiteks on kõnealuse taristu käitamise puhul tegemist Itaalia õiguse kohaselt seadusliku monopoliga, mistõttu puudub nii konkurents turul selle taristu opereerimiseks kui ka konkurents turu pärast. Seega on konkurentsi kahjustamine välistatud. Teiseks välistab selliste eri majandustegevuste nagu kõnealusel taristul reisijateveoteenuste pakkumine ristsubsideerimise konkreetselt asjaolu, et FSE peab raamatupidamises eraldi arvestust ühelt poolt raudteetaristu käitamise ja teiselt poolt nende teenuste osutamise kohta. Poola valitsus nõustub, et 70 miljoni euro eraldamine ei kahjusta konkurentsi.

59. Arriva Italia, keda toetab komisjon, on vastupidisel seisukohal ja väidab, et eraldis kahjustab konkurentsi. Komisjon väidab, et 70 miljoni eurost eraldist tuleb kasutada FSE tegevuse jätkamise tagamiseks. Ta rõhutab aga ka, et isegi kui peaks siiski leitama, et seda eraldist tuleb kasutada ainult raudteetaristu rahastamiseks, kahjustaks see ikkagi konkurentsi. Komisjoni hinnangul on see nii sellepärast, et ehkki puudub konkurents selle taristu käitamise ja reisijateveoteenuste osutamise turul, eksisteerib konkurents selle turu pärast. Sellest järeldub, et 70 miljoni euro eraldamine võis kahjustada konkurentsi, kuna see võimaldas FSE-l turule jääda, takistades sellega teistel ettevõtjatel saamast ülesannet nende teenuste osutamiseks.

60. Olen järgmistel põhjustel seisukohal, et 70 miljoni euro eraldamine võib kahjustada konkurentsi.

61. Esiteks ma ei nõustu FSI ja Itaalia valitsuse seisukohaga, et kõnealust eraldist saab kasutada ainult raudteetaristu rahastamiseks.

62. Tuletan meelde, et 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõike 867 algredaktsioonis oli sätestatud, et 70 miljoni eurost eraldist tuleb kasutada tagamaks FSE tegevuse jätkumine. Ent pärast muutmist dekreetseaduse nr 50/2017 artikli 47 lõikega 7 näeb sama säte ette, et seda eraldist saab kasutada ainult raudteetaristu kohustuste ja finantsnõuete katmiseks. Nagu olen märkinud käesoleva ettepaneku punktides 42 ja 43, näib mulle, et see eraldis tuleb lugeda antuks 2016. aasta stabiilsusseaduse artikli 1 lõiget 867 rakendava dekreetseaduse nr 9/2016 jõustumisel. Sellest tuleneb – mida eelotsusetaotluse esitanud kohus peab kontrollima –, et 70 miljonit eurot oli eraldatud nimetatud seaduses ja dekreedis mainitud eesmärgil, see tähendab FSE tegevuse jätkumise tagamiseks.

63. Seoses mõjuga konkurentsile tuleb märkida, et FSE poolt raudteetaristu käitamise ja reisijateveoteenuste osutamise suhtes kehtib eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul seaduslik monopol (või nagu komisjon märgib, tuleb neid pidada Regione Puglia antud ainuõiguste kogumiks).

64. FSE käitab Regione Puglia poolt otse sõlmitud kontsessioonilepingu alusel kaheksat raudteeliini, ( 27 ) mis on nimetatud maakonna omandis. Lisaks pakub FSE samuti Regione Puglia poolt otse sõlmitud kontsessioonilepingu alusel esiteks neil kaheksal raudteeliinil reisijateveoteenuseid ja teiseks vastavas piirkonnas reisijateveoteenuseid maanteel. FSE on nende kaheksa raudteeliini ainus käitaja ning ainus reisijateveoteenuste osutaja sellel taristul. Nagu märgitakse konkurentsiameti otsuses, käitavad neli teist Apuulias piirkondlike raudtee reisijateveoteenuste osutajat, nimelt Trenitalia, Ferrovie del Gargano SpA, Ferrovie Apulo-Lucane Srl ja Ferrotramviaria, teisi raudteeliine. ( 28 )

65. Seega näib, et 70 miljoni euro eraldamine ei kahjusta konkurentsi, kuna turud, millel selle eraldise saaja FSE tegutseb, ei ole konkurentsile avatud.

66. Ent minu arvates ei saa ainuüksi seadusliku monopoli olemasolust järeldada, et konkurentsi kahjustamine on välistatud. See oleks nii ainult juhul, kui tõendatakse esiteks, et FSE tegevuse suhtes kehtib seaduslik monopol ja et järelikult puudub turgudel, millel FSE tegutseb, tegelik konkurents, ning samuti teiseks, et neil turgudel puudub ka võimalik konkurents.

67. Sellega seoses märgin, et näiteks kohtuotsuses ASM Brescia ( 29 ) lükkas Üldkohus tagasi väite, et jäätme-, gaasi-, elektri- ja veesektoris avalikke teenuseid pakkuvatele äriühingutele antud abi ei võinud kahjustada konkurentsi, kuna need ühingud ei tegutsenud konkurentsile avatud turgudel. Üks põhjus, miks see argument tagasi lükati, oli see, et neid teenuseid osutavad äriühingud konkureerisid üksteisega selles, et nendega sõlmitaks kontsessioonilepingud kohaliku tasandi avalike teenuste osutamiseks erinevates omavalitsusüksustes, mistõttu kõnesolevate kontsessioonide turg oli konkurentsile avatud. ( 30 )

68. Märgin samuti, et see lähenemine on kooskõlas riigiabi mõiste teatise ( 31 ) 324. joonealuse märkusega, milles märgitakse, et „kui taristu käitamine on seaduslik monopol ning taristu käitajate konkurents turul on välistatud, ei saa riigi poolt käitajale antav eelis moonutada konkurentsi“. Selles joonealuses märkuses viidatakse teatise punktile 188, mis näeb ette, et kui teenuse suhtes kehtib seaduslik monopol, siis on konkurentsi kahjustamine välistatud eelkõige siis, kui „seaduslik monopol ei [välista mitte üksnes] konkurentsi turul, vaid ka turu üle, välistades selleks mis tahes võimaliku konkurendi võimaluse muutuda kõnealuse teenuse ainupakkujaks“.

69. Käesolevas asjas näib mulle, et eksisteerib võimalik konkurents turul FSE‑le antud raudteetaristu käitamiseks ning sellel taristul reisijateveoteenuste osutamiseks.

70. Sellega seoses märgin, et kohtuistungil selgitas Arriva Italia, et kui kontsessioonid kohalike reisijateveoteenuste osutamiseks lõpevad, siis võib korraldada nende kontsessioonide kordamiseks riigihanke. ( 32 ) Kui hanget ei korraldata ja ametivõimud annavad kontsessioonid mõnele ettevõtjale otse, nagu see oli FSE poolt käitatava kaheksa raudteeliini puhul, siis konkureerivad ettevõtjad kontsessioonide saamise pärast. Minu arvates võivad teistes Apuulia osades tegutsevad ettevõtjad (nimelt Trenitalia, Ferrovie del Gargano, Ferrovie Apulo-Lucane ja Ferrotramviaria) olla FSE võimalikud konkurendid. Lisaks võib pidada võimalikeks konkurentideks ettevõtjaid (eelkõige edasikaebajaid põhikohtuasjas), kes väljendasid oma huvi FSE omandamise vastu. ( 33 )

71. Sellest järeldub, et 70 miljoni euro eraldamine FSE-le kahjustab konkurentsi, kuna see tugevdab selle ettevõtja positsiooni võimalike konkurentidega võrreldes. Nagu komisjon märgib, takistas nimetatud eraldis, võimaldades FSE-l turule jääda, mõnel teisel sellisel ettevõtjal nagu Arriva Italia saamast kõnealuse raudteetaristu haldamise ja sellel taristul reisijateveoteenuste osutamise ülesannet endale.

72. Teiseks, kui peaks leitama, et eraldatud 70 miljonit eurot saab kasutada ainult taristu rahastamiseks, siis ei tooks see minu arvates kaasa järeldust, et konkurentsi kahjustamine on välistatud.

73. Oma kirjalikes seisukohtades ei kinnitanud ei FSI ega Itaalia valitsus, et eraldatud 70 miljonit eurot tuleb kasutada ainult taristu ehitamiseks. Nad pelgalt väitsid, et seda saab kasutada taristu jaoks. Ent riigiabi mõiste teatise punktis 211 märgitakse, et „konkurentsi moonutamine on tavaliselt välistatud [kui abi antud] taristu [ehitamiseks]“. ( 34 ) Seevastu kui abi antakse taristu käitamiseks, ning kui nagu käesoleval juhul kehtib selle käitamise suhtes seaduslik monopol, siis on konkurentsi kahjustamine välistatud ainult juhul, kui on välistatud konkurents turu pärast, nagu märgitakse sama teatise punktis 188. Seetõttu ei muudaks minu järeldust käesoleva ettepaneku punktis 71 ka see, kui peaks leitama, et eraldatud 70 miljonit eurot tuli kasutada ainult raudteetaristu käitamiseks.

74. Küll aga pean täielikkuse huvides täpsustama, et ehkki FSI ei väitnud oma kirjalikes seisukohtades, et 70 miljonit eurot eraldati taristu ehitamiseks, väitis ta kohtuistungil, et seda eraldist tuleb kasutada „suuremas osas, võib-olla täielikult“ ehitamiseks. FSI väitel on vaja Bari piirkonnas välja vahetada liiprid ning teistes piirkondades teha elektrifitseerimistöid ning et sellised olemasoleva taristu parendused tuleb lugeda taristu „ehitamiseks“.

75. Kui isegi peaks leitama, et eelmises punktis nimetatud tegevusi saab lugeda taristu „ehitamiseks“ riigiabi mõiste teatise punkti 211 tähenduses, siis ei järeldu sellest tingimata, et 70 miljoni euro eraldamine kahjustab konkurentsi.

76. Tõesti on riigiabi mõiste teatise punktis 219 märgitud, et „raudteetaristu ehitamine, mis on tehtud kättesaadavaks võimalikele kasutajatele võrdsetel ja mittediskrimineerivatel tingimustel […] tavaliselt ei […] moonuta konkurentsi“. Lisaks peavad liikmesriigid sama teatise punkti 212 kohaselt „tagama, et toetusi taristute ehitamiseks […] ei saaks kasutada muu majandustegevuse, sealhulgas taristu käitamise ristsubsideerimiseks“. Selles punktis on samuti märgitud, et ristsubsideerimise saab välistada, pidades eraldi raamatupidamisarvestust, mille raames jagatakse kulusid ja tulusid asjakohasel viisil.

77. Pean rõhutama, et käesolevas asjas on selge, et kõnesolevat raudteetaristut ei ole tehtud kättesaadavaks võimalikele kasutajatele võrdsetel ja mittediskrimineerivatel tingimustel, kuivõrd FSE on ainus reisijateveoteenuste pakkuja tema käitataval kaheksal raudteeliinil. Pean samuti märkima, et ristsubsideerimise saab välistada ainult siis, kui FSE peab eraldi raamatupidamisarvestust ühelt poolt taristu ehitamise ning teiselt poolt taristu käitamise ja veoteenuste osutamise kohta, mille peab kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus.

78. Kokkuvõtvalt järeldan, et ei saa välistada, et vaidlusalune 70 miljoni eurone eraldis võib kahjustada konkurentsi.

B. Taristu- ja transpordiministeeriumile kuulunud FSE aktsiate üleandmine FSI-le

79. Nagu eespool märgitud, nähti taristu- ja transpordiministeeriumile FSEs kuulunud 100protsendilise aktsiaosaluse üleandmine täielikult majandus- ja rahandusministeeriumile kuuluvale FSI-le ette dekreediga nr 264/2016 ja viidi ellu võõrandamisaktiga. See üleandmine toimus ilma konkurentsipõhise hanketa ning tasuta. Küll aga seoti sellega FSI võetud kohustus likvideerida FSE netovara puudujääk.

80. Samamoodi nagu seoses 70 miljoni euro eraldamisega, analüüsin alljärgnevalt, kas FSE aktsiate üleandmine vastab kõikidele käesoleva ettepaneku punktis 29 loetletud tingimustele.

1. Riigi sekkumine või abi andmine riigi ressurssidest

81. Viitan käesoleva ettepaneku punktides 31, 32 ja 34 nimetatud kohtupraktikale.

82. Mis puudutab kõigepealt abi andmist riigi ressurssidest, siis on FSE asutatud avalike vahenditega ( 35 ) ning ministeerium, täpsemalt taristu- ja transpordiministeerium on selle äriühingu ainuaktsionär. Järelikult tuleb taristu- ja transpordiministeeriumile kuulunud FSE aktsiate üleandmine lugeda riigi ressursside üleandmiseks. ( 36 )

83. Teiseks, mis puudutab meetme omistatavust riigile, siis otsustasid FSE aktsiate üleandmismeetme riigiasutused, kuivõrd see üleandmine nähti ette dekreediga nr 264/2016 ja viidi ellu notariaalse tehinguga, mille allkirjastas taristu- ja transpordiminister.

84. Pean märkima, et ma ei jaga eelotsusetaotluse esitanud kohtu kahtlusi selle suhtes, et riigiabiks lugemise peaks välistama asjaolu, et FSE aktsiate üleandmise poolteks olid kaks täielikult riigile kuuluvat üksust, millel ei ole iseseisvat eelarvet, vaid mille eelarve moodustab osa riigieelarvest. Eelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab, et see üleandmine on kooskõlas ELTL artiklis 345 sätestatud Euroopa Liidu neutraalsuse põhimõttega omandi õiguslike režiimide suhtes.

85. Kui FSI ja Itaalia valitsus nõustuvad selle argumendiga, siis Arriva Italia ja komisjon ei nõustu. Komisjon väidab, et kui selle argumendiga nõustuda, siis kahjustaks see riigiabi eeskirjade tõhusust ega oleks kooskõlas ELTL artikliga 345, kuna selle tulemusel koheldaks avalikku sektorisse ja erasektorisse kuuluvaid riigiabi saajaid erinevalt.

86. Märgiksin, et vastupidi FSI ja Itaalia valitsuse väidetule ei ole FSE aktsiate üleandmise puhul tegemist lihtsa ümberkorraldamisega avalikus sektoris. Aktsiate üleandmisega kaasneb FSI kohustus taastada FSE finantssuutlikkus.

87. Lisaks pean rõhutama, et ELTL artikliga 345 ei ole kuidagi vastuolus riigiabi eeskirjade kohaldamine selliste avalikku sektorisse kuuluvate ettevõtjate nagu FSI suhtes. ELTL artiklis 345 on sätestatud, et ELL ja ELTL „ei mõjuta mingil viisil omandi õiguslikku režiimi liikmesriikides“, võimaldades liikmesriikidel säilitada teatavad ettevõtjad avaliku sektori omandis või võtta need avaliku sektori omandisse. Sellega ei ole avaliku sektori osalusega üksused välistatud riigiabi reeglite kohaldamisalast, kuna ELTL artikli 106 lõike 1 kohaselt kohaldatakse konkurentsieeskirju, sealhulgas ELTL artikli 107 lõiget 1, avaliku sektori osalusega ettevõtjate suhtes. Kui see ei oleks nii, siis ei koheldaks ettevõtja avalikku sektorisse ja erasektorisse kuuluvaid omanikke identselt. ( 37 ) Kui oldaks nõus, et FSId ei saa pidada riigiabi saajaks, kuna ta on täielikult riigi omandis olev üksus, siis võimaldaks see liikmesriikidel minna mööda riigiabi eeskirjadest sellega, et majandustegevusi antakse ülesandeks riigi üksustele ja mitte juriidilise isiku staatust omavatele ettevõtjatele.

88. Järeldan, et FSE aktsiate üleandmine FSI-le vastab käesoleva ettepaneku punktis 29 nimetatud esimesele kriteeriumile.

2. Mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele

89. Viitan käesoleva ettepaneku punktides 45 ja 46 nimetatud kohtupraktikale.

90. Olen seisukohal, et taristu- ja transpordiministeeriumile kuulunud FSE aktsiate üleandmine FSI-le mõjutab liikmesriikidevahelist kaubandust, kuivõrd, nagu komisjon märgib, FSI tegutseb teistes liikmesriikides ning vaidlusalune üleandmine vähendas Saksamaa kontserni Deutsche Bahni tütarettevõtja Arriva Italia võimalust tegutseda FSE-le antud turgudel.

3. Abi saajale antud valikuline eelis

91. Tuleb kindlaks määrata, kas taristu- ja transpordiministeeriumile kuulunud FSE aktsiate üleandmine FSI-le andis selle abimeetme kasusaajale eelise. Sel eesmärgil analüüsin kõigepealt, kas aktsiaosaluse üleandmine andis omandajale, nimelt FSI-le eelise, kuivõrd FSI omandas raskustes oleva äriühingu ning kohustus taastama selle jätkusuutlikkuse. Sellega oleks tegu juhul, kui FSE oleks olnud perspektiivselt kasumlik. Seejärel kaalun, kas aktsiaosaluse üleandmine andis FSE-le eelise, võttes arvesse, et FSI kohustus taastama FSE jätkusuutlikkuse.

a) Kas FSI sai eelise?

92. Viitan käesoleva ettepaneku punktides 49, 50 ja 53 nimetatud kohtupraktikale.

93. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ja põhikohtuasja poolte antud piiratud teabe valguses näib mulle, et erainvestori kriteerium ei ole siin kohaldatav. Seda seetõttu, et puuduvad tõendid selle kohta, et oleks läbi viidud ekspertanalüüs FSE väärtuse ja kasumlikkuse hindamiseks, enne kui Itaalia valitsus otsustas 4. augustil 2016 anda taristu- ja transpordiministeeriumile kuulunud FSE aktsiad üle FSI-le.

94. Sellega seoses tugineb FSI esiteks saneerimisnõustaja aruandele, milles järeldatakse, et kui FSEd ei antaks üle FSI-le, siis läheks ta väga tõenäoliselt pankrotti; teiseks FSI poolt läbi viidud „turu-uuringule“, millest nähtus, et ainult kaks ettevõtjat olid huvitatud FSE omandamisest (kuid ei esitanud pakkumust); ja kolmandaks Tribunale di Bari (Bari kohus, Itaalia) poolt 2018. aastal võlausaldajatega sõlmitud kokkuleppe heakskiitmisele, mis FSI väitel tõendab, et FSE üleandmine FSI-le oli õige valik. Lisaks viitab Itaalia valitsus saneerimisnõustaja nõudmisel läbi viidud nõuete täitmise auditi aruandele.

95. Arriva Italia ja komisjoni hinnangul mingit eelnevat kasumlikkuse majanduslikku hindamist läbi ei viidud.

96. Minu meelest ei ole FSE tulevast kasumlikkust hinnatud ei nõuete täitmise auditis, mille koostas saneerimisnõustaja nõudmisel sõltumatu audiitorühing, ega saneerimisnõustaja aruandes, milles tehti nõuete täitmise auditi aruandele tuginedes ettepanek FSE üleandmiseks FSI-le. Täheldan samuti, et Euroopa Kohtule ei ole esitatud tõendeid selle kohta, et üleandmise kasumlikkust oleks hinnatud mõne muu majandusliku analüüsi raames. Pean sellega seoses rõhutama, et konkurentsiameti teates märgitakse sõnaselgelt, et „ei ole koostatud eelnevat hinnangut kontrollimaks kooskõla niinimetatud turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja kriteeriumiga“ ning et „puudub FSE turuväärtuse kohta eelnevalt koostatud hinnang, mis võiks põhjendada [dekreedis nr 264/2016] ette nähtud majanduslikke tingimusi“.

97. Seoses FSI läbi viidud „turu-uuringuga“, mis tema arvates tõendab, et ükski kolmas isik ei olnud huvitatud FSE omandamisest, kuivõrd esitati ainult kaks huviavaldust (millest üks oli põhikohtuasja kolme edasikaebaja poolt) ning ühelegi neist ei järgnenud kindlat pakkumust, pean märkima, et seda uuringut ei saa pidada investeeringu kasumlikkuse hindamiseks. Pean samuti märkima, et kohtuistungil selgitas Arriva Italia, et kindla pakkumuse esitamata jätmise põhjuseks oli see, et ta ei osalenud nõuete täitmise auditi läbiviimises ning seetõttu puudusid tal finantsandmed, mille alusel oleks ta saanud otsustada, kas tasub pakkumust esitada.

98. Lisaks märgin seoses Itaalia valitsuse taotletud eesmärgiga, mida võib arvesse võtta erainvestori kriteeriumi kohaldatavuse otsustamisel, ( 38 ) et Itaalia valitsuse väitel soovis ta vältida vallandamisi ja veoteenuste katkestusi. Ka konkurentsiameti otsuses mainitakse kavatsust „tagada veoteenuste jätkuvus ning säilitada tööhõive tase“. ( 39 ) Need ei näi olevat kaalutlused, mida erainvestor arvesse võtaks. Samas, nagu ka komisjon väidab, näis olevat üheks Itaalia valitsuse eesmärgiks olnud FSE aktsiate kui oma omandi väärtuse suurendamine. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kindlaks määrata nende eesmärkide vaheline tasakaal.

99. Seetõttu ma leian, et kuivõrd Itaalia riik jättis enne üleandmise otsustamist kasumlikkuse hindamata, ei tegutsenud ta aktsionärina, mistõttu erainvestori kriteerium ei ole kohaldatav.

100. Juhuks kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks leidma, eelkõige täiendava teabe alusel, et erainvestori kriteerium on kohaldatav, esitan selle kriteeriumi kohaldamise kohta järgmised märkused.

101. Euroopa Kohus on leidnud, et erainvestori käitumine, mida tuleb võrrelda avalik-õigusliku investori sekkumisega, ei ole tingimata sama kui tavalisel investoril, kes paigutab kapitali, et saada kasu rohkem või vähem lühema aja jooksul. See tegevus peab vähemalt olema erakapitalil põhineva valdusühingu või erakapitalil põhineva kontserni tegevus, millega järgitakse globaalset või sektoriaalset struktuurilist poliitikat ning taotletakse tulusust pikaajalises perspektiivis. ( 40 )

102. Kohtupraktikas on tõepoolest välja kujunenud, nagu FSI väidab, et emaühing võib kanda mõne oma tütarettevõtja kahjumi. Ent kui avalik-õigusliku investori kapitalisüstid ei võta arvesse mis tahes kasumlikkuse perspektiivi, olgu see kas või pikaajaline, siis tuleb selliseid kapitalisüste lugeda riigiabiks ELTL artikli 107 tähenduses. ( 41 )

103. Sellega seoses märgin, et FSI-le oli pandud kohustus taastada FSE omakapital, mis oli 2015. aasta lõpuks umbes 200 miljoni euroga negatiivne. Seetõttu peab eelotsusetaotluse esitanud kohus analüüsima, kas FSE-l oli mingisugune väljavaade muutuda kasumlikuks isegi pikaajalises perspektiivis.

104. Pean samuti märkima, et kohtupraktika kohaselt ei saa asjaomase meetme võtmise hetkest hilisemaid asjaolusid arvesse võtta aruka erainvestori kriteeriumi kohaldamisel. ( 42 ) Seetõttu ei ole oluline, et 2016. aasta lõpuks oli FSE omakapitali puudujääk vähenenud ja moodustas ainult umbes 140 miljonit eurot, et 2018. aastal viidi lõpuni kokkuleppemenetlus võlausaldajatega, ning et selle menetluse lõppedes kanti maha tagamata võlad ( 43 ), või et kohustus likvideerida netovara puudujääk täideti (FSI sõnul) 2018. aasta oktoobriks.

105. Seetõttu näib mulle, et erainvestor ei oleks võtnud vaidlusalust meedet ning et järelikult sai FSI eelise. See eelis on valikuline, kuna taristu- ja transpordiministeerium andis oma aktsiaosaluse ühele konkreetsele äriühingule, nimelt FSI-le. Rõhutan aga veel kord, et seda peab hindama eelotsusetaotluse esitanud kohus ning et nimetatud kohus on esitanud selle kohta ainult piiratud teabe.

106. Kaalun järgmisena, kas FSE sai eelise seeläbi, et FSI kohustus likvideerima FSE netovara puudujäägi.

b) Kas FSE sai eelise?

107. Kohtupraktika kohaselt keelab ELTL artikkel 107 riigi poolt või riigi ressurssidest ükskõik millisel kujul antava abi, tegemata vahet selles osas, kas abiga seonduvad eelised antakse otseselt või kaudselt. ( 44 ) Teatud füüsilistele või juriidilistele isikutele otseselt antud eelis võib kujutada endast kaudset eelist ja seega riigiabi teistele füüsilistele või juriidilistele isikutele, kes on ettevõtjad. ( 45 )

108. Sellega seoses saadeti Arriva Italiale ja FSI-le kohtuistungil vastamiseks küsimus, milles Euroopa Kohus küsis, et kui taristu- ja transpordiministeeriumile kuulunud FSE aktsiate üleandmist tuleb pidada eeliseks, siis kas see eelis on antud FSI-le, FSE-le või mõlemale.

109. Arriva Italia vastas, et majandusanalüüsi puudumisel on keeruline aktsiate üleandmise kasusaajat kindlaks määrata. FSI väitis, et eelist ei saanud ei FSI ega FSE. Komisjon väitis, et ei saa välistada, et eelise sai FSE, kuna FSI kohustus likvideerima tema netovara puudujäägi.

110. Olen seisukohal, et FSI-le pandud kohustust likvideerida FSE netovara puudujääk võib pidada FSE-le antud eeliseks.

111. Täheldan, et dekreedi nr 264/2016 artikli 1 lõike 1 punkti c kohaselt on FSE netovara puudujäägi likvideerimine üks kriteeriume, mille alusel FSI valiti välja nimetatud äriühingu omandajaks, ning et sama dekreedi artikli 2 lõike 4 kohaselt oli aktsiaosaluse üleandmise tingimuseks FSI kinnitus, et ta likvideerib FSE netovara puudujäägi.

112. Täheldan samuti, et nii võõrandamisaktis kui ka ministri teatises märgitakse, et FSI on esitanud eelmises punktis nimetatud kinnituse. Seetõttu näib, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus seda kinnitab, et FSE-l oli tekkinud vastavalt käesoleva ettepaneku punktis 37 nimetatud kohtupraktikale õigus tema netovara puudujäägi likvideerimisele FSI poolt. Sellest järeldub, et vastupidi FSI väitele ei ole mingit tähtsust asjaolul, et FSI kohustus nimetatud puudujääk likvideerida täideti alles 2018. aasta oktoobris, st pärast otsuse tegemist anda taristu- ja transpordiministeeriumile kuulunud aktsiad üle FSI-le.

113. Ilmselt tuleb selleks, et määrata kindlaks, kas FSE sai eelise, võtta arvesse selle kinnituse tingimusi, millega FSI võttis endale kohustuse likvideerida FSE netovara puudujääk. Seda peab tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus, kuna nimetatud kinnitust ei ole Euroopa Kohtule esitatud.

114. Ent mulle näib, et FSE-le anti eelis, kuna FSI kohustus likvideerima tema netovara puudujäägi. See eelis erineb FSI-le antud eelisest, mis seisneb perspektiivselt kasumliku äriühingu omandamises. See eelis tuleneb aktsiaosaluse üleandmisest, kuivõrd, nagu märkisin käesoleva ettepaneku punktis 111, oli kõnealuse üleandmise tingimuseks FSI kohustus FSE netovara puudujääk likvideerida.

115. Sellest tuleneb, et taristu- ja transpordiministeeriumile kuulunud FSE aktsiate üleandmine FSI-le võis anda eelise nii FSI-le kui ka FSE-le või siis anda eelise ainult FSE-le (kui üleandmine ei olnud kasumlik), aga mitte FSI-le. Selle, kas selline eelis ka tegelikult anti, peab kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus, võttes arvesse käesoleva ettepaneku punktis 111 nimetatud kinnitust ja täiendavat teavet.

4. Konkurentsi kahjustamine või selle oht

116. Viitan käesoleva ettepaneku punktides 45 ja 57 nimetatud kohtupraktikale.

117. Arriva Italia ja komisjon väidavad, et aktsiaosaluse üleandmine võis kahjustada konkurentsi. Komisjon väidab eelkõige, et FSE oli üks vähestest Apuulias veoteenuseid pakkunud ettevõtjatest, kes ei kuulunud FSI kontserni, et FSI oli juba varem suurim ettevõtja sellel turul ning et teised ettevõtjad olid huvitatud FSE omandamisest. FSI, Itaalia ja Poola valitsus on vastupidisel seisukohal.

118. Minu hinnangul kahjustab taristu- ja transpordiministeeriumile kuulunud FSE aktsiate üleandmine FSI-le konkurentsi ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses käesoleva ettepaneku punktis 71 nimetatud põhjusel. FSE üleandmine FSI-le ei võimalda mõnel sellisel FSE ja FSI võimalikul konkurendil Apuulias nagu Arriva Italial saada kõnealuse raudteetaristu käitamise ja sellel taristul reisijateveoteenuste osutamise ülesannet endale.

119. Seda järeldust ei muuda asjaolu, et käesoleva ettepaneku punktis 18 nimetatud otsusega ei esitanud konkurentsiamet vastuväiteid kõnealusele aktsiaosaluse üleandmisele ega pidanud seda konkurentsi piiravaks.

120. Mõiste „konkurentsi kahjustamine“ on määratletud ELTL artikli 107 lõike 1 kontekstis väga laialt. ( 46 ) Nagu märgitakse käesoleva ettepaneku punktis 57, piisab liikmesriigi antud abi konkurentsi kahjustavaks pidamiseks sellest, kui see tugevdab abi saava ettevõtja seisundit konkurentsile (tegelikult või potentsiaalselt) avatud turul. ( 47 ) Kohtupraktika kohaselt ei ole komisjon riigi sekkumise riigiabiks liigitamisel kohustatud tegema asjasse puutuvate turgude tegeliku olukorra, abisaajate ettevõtjate turuosa, konkureerivate ettevõtjate seisundi ja liikmesriikidevahelise kaubanduse majanduslikku analüüsi. ( 48 ) Ehk teisisõnu on mõistele „konkurentsi kahjustamine“ antud ELTL artikli 107 lõike 1 kontekstis laiem määratlus kui koondumiste kontrolli käsitleva ELTL artikli 101 kontekstis.

121. Lisaks on käesoleva ettepaneku punktis 16 viidatud teates, millega konkurentsiamet teatas Itaalia valitsusele, et FSE aktsiate üleandmine võib olla riigiabi, peetud seda üleandmist konkurentsi kahjustavaks. Konkurentsiamet märgib, et puuduvad alternatiivsed stsenaariumid. Näiteks oleks võinud raudteetaristu käitamise eraldada ja anda selle Rete Ferroviaria SpA-le, või siis oleks võinud korraldada reisijateveoteenuste osutamiseks riigihanke, millega oleks saanud leida ettevõtja, kes suudab saavutada pikaajalised eesmärgid (sellised nagu veoteenuste tõhusus ja kvaliteet ning kulude minimeerimine, mis võimaldaks langetada kasutajate makstavaid tasusid).

122. Kokkuvõtvalt olen jõudnud järeldusele, et vaidlusalune aktsiaosaluse üleandmine kahjustab konkurentsi.

IV. Ettepanek

123. Eeltoodut arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Consiglio di Stato (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) esimesele küsimusele järgmiselt: 1. Riigi omandis olevale ettevõtjale, kes käitab kohalikku raudteetaristut ja osutab kohalikke reisijateveoteenuseid, seaduses ette nähtud eraldis, mis makstakse välja riigieelarvest ja mis nähti ette finantsõigusaktiga, kujutab endast riigi ressursside üleandmist ning on omistatav riigile; selline eraldis tuleb lugeda antuks, kui kasusaajale on riigisisese õigusaktiga antud tingimusteta õigus eraldise saamiseks, või kui selle õiguse tekkimiseks nähti ette tingimused ja need tingimused on täidetud, mille peab kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus; selline eraldis, mis vähendab teistes liikmesriikides tegutseva ettevõtja turule sisenemise tõenäosust, mõjutab liikmesriikidevahelist kaubandust; selline eraldis tuleb lugeda antuks riigi poolt avaliku võimu teostajana, kui see ei põhine eelneval majandusanalüüsil, mille peab kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus; ja selline eraldis tuleb lugeda konkurentsi kahjustavaks, kui esiteks seda võidakse kasutada tagamaks abisaaja tegevuse jätkamine, ja kui teiseks abisaaja tegevuse suhtes kehtib seaduslik monopol, mis välistab konkurentsi turul, aga mitte turu pärast, mistõttu selline eraldis võimaldab abisaajal turule jääda ja takistab sellega kohaliku raudteetaristu käitamise ja kohalike reisijateveoteenuste osutamise ülesande andmist teistele ettevõtjatele, mille peab kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus; 2. Riigi vahenditega asutatud ning täielikult riigile kuuluva kohaliku raudteetaristu käitaja ja kohalike reisijateveoteenuste osutaja kogu aktsiakapitali üleandmine riigile kuuluvale üleriigilise raudteevõrgu käitajale tuleb lugeda riigi ressursside üleandmiseks; selline ministri määrusega ette nähtud üleandmine on omistatav riigile; selline üleandmine, millest saab kasu teistes liikmesriikides tegutsev ettevõtja, ning mis vähendab teistes liikmesriikides tegutseva ettevõtja turule sisenemise tõenäosust, mõjutab liikmesriikidevahelist kaubandust; selline üleandmine tuleb lugeda otsustatuks riigi poolt avaliku võimu teostajana, kui see ei põhine eelneval majandusanalüüsil, mille peab kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus; selline üleandmine, mille raames üleriigiline ettevõtja omandab tasuta finantsraskustes kohaliku ettevõtja, kohustudes taastama selle kohaliku ettevõtja finantsilise jätkusuutlikkuse, võib anda eelise nii üleriigilisele ettevõtjale, kui kohalik ettevõtja on perspektiivselt kasumlik, ja/või kohalikule ettevõtjale, kui ta omandab õiguse oma finantsilise jätkusuutlikkuse taastamisele, mille peab kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus; ja selline üleandmine, mis võimaldab kohalikul ettevõtjal turule jääda ja takistab sellega kohaliku raudteetaristu käitamise ja kohalike reisijateveoteenuste osutamise ülesande andmist teistele ettevõtjatele, kahjustab konkurentsi.

( 1 ) Algkeel: inglise.

( 2 ) Legge 28 dicembre 2015, n. 208 – Disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriannuale dello Stato (legge di stabilità 2016) (28. detsembri 2015. aasta seadus nr 208 riigi aastaeelarve ja mitmeaastase eelarve koostamise meetmete kohta) (edaspidi „2016. aasta stabiilsusseadus“).

( 3 ) Decreto del Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti del 12 gennaio 2016, n. 9 (taristu- ja transpordiministri 12. jaanuari 2016. aasta dekreet nr 9) (edaspidi „dekreet nr 9/2016“).

( 4 ) Decreto del Ministro delle Infrastrutture e dei Trasporti del 4 agosto 2016, n. 264 (taristu‑ ja transpordiministri 4. augusti 2016. aasta dekreet nr 264) (edaspidi „dekreet nr 264/2016“).

( 5 ) Legge 10 ottobre 1990, n. 287 – Norme per la tutela della concorrenza e del mercato (10. oktoobri 1990. aasta seadus nr 287 konkurentsi ja turu kaitse kohta) (edaspidi „seadus nr 287/1990“).

( 6 ) Decreto-legge 24 aprile 2017, n. 50 – Disposizioni urgenti in materia finanziaria, iniziative a favore degli enti territoriali, ulteriori interventi per le zone colpite da eventi sismici e misure per lo sviluppo (24. aprilli 2017 dekreetseadus nr 50 – Kiireloomulised finantsmeetmed, piirkondlikele ja kohalikele ametivõimude suunatud abimeetmed, täiendavad tegevused seismilisest tegevusest mõjutatud piirkondade toetamiseks ja arengumeetmed) (edaspidi „dekreetseadus nr 50/2017“). See dekreetseadus muudeti hiljem seaduseks.

( 7 ) Segnalazione dell’AGCM del 12 ottobre 2016, n. AS1309 – Trasporto ferroviario regionale (konkurentsiameti 12. oktoobri 2016 teade nr AS1309 – Piirkondlik raudteetransport) (edaspidi „konkurentsiameti teade“).

( 8 ) Decisione dell’AGCM del 16 novembre 2016, C12067 – Ferrovie dello Stato Italiane/Ferrovie del Sud-Est e Servizi Automobilistici, provvedimento n. 26234 – Non avvio istruttoria (konkurentsiameti 16. novembri 2016. aasta otsus C12067 – Ferrovie dello Stato Italiane/Ferrovie del Sud-Est e Servizi Automobilistici, meede nr 26234 – Uurimismenetluse mittealgatamine) (edaspidi „konkurentsiameti otsus“).

( 9 ) Consiglio di Stato (Itaalia kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) teises küsimuses sisalduv viide ELTL artikli 107 lõikele 3 tuleb ilmselt lugeda viiteks ELTL artikli 108 lõikele 3.

( 10 ) Tuleb täpsustada, et ehkki põhikohtuasja kaebuses palutakse tühistada dekreet nr 264/2016, mis näeb ette FSE üleandmise, kuid ei puuduta 70 miljoni euro eraldamist, on esitatud küsimustest ja eelotsusetaotluse väidetest selge, et Euroopa Kohtult küsitakse nii esimesena kui ka teisena nimetatud meetme kohta, kas need kujutavad endast riigiabi.

( 11 ) 23. jaanuari 2019. aasta kohtuotsus Fallimento Traghetti del Mediterraneo (C‑387/17, EU:C:2019:51, punkt 36) ja 15. mai 2019. aasta kohtuotsus Achema jt (C‑706/17, EU:C:2019:407, punkt 46).

( 12 ) 13. septembri 2017. aasta kohtuotsus ENEA (C‑329/15, EU:C:2017:671, punkt 20) ja 15. mai 2019. aasta kohtuotsus Achema jt (C‑706/17, EU:C:2019:407, punkt 47).

( 13 ) 14. jaanuari 2015. aasta kohtuotsus Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, punkt 33) ja 18. mai 2017. aasta kohtuotsus Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, punkt 15).

( 14 ) 13. septembri 2017. aasta kohtuotsus ENEA (C‑329/15, EU:C:2017:671, punkt 21) ja 28. märtsi 2019. aasta kohtuotsus Saksamaa vs. komisjon (C‑405/16 P, EU:C:2019:268, punkt 49).

( 15 ) 15. veebruari 2001. aasta kohtuotsus Austria vs. komisjon (C‑99/98, EU:C:2001:94, punktid 38 ja 39) ning 21. märtsi 2013. aasta kohtuotsus Magdeburger Mühlenwerke (C‑129/12, EU:C:2013:200, punktid 40 ja 41), 5. oktoobri 2016. aasta kohtumäärus Diputación Foral de Bizkaia vs. komisjon (C‑426/15 P, ei avaldata, EU:C:2016:757, punkt 30) ning 6. juuli 2017. aasta kohtuotsus Nerea (C‑245/16, EU:C:2017:521, punktid 32 ja 33).

( 16 ) On tõsi, et kohtuotsuses France Télécom leidis Euroopa Kohus, et riigiabi tuleb lugeda antuks ajal, mil abi saaja on selle tegelikult kätte saanud (8. detsembri 2011. aasta kohtuotsus France Télécom vs. komisjon (C‑81/10 P, EU:C:2011:811, punkt 82)). Ent kohtuotsuses France Télécom tehtud järeldus kehtib ainult mitmeaastaste abikavade puhul, kuivõrd nende abikavade raames tehakse perioodilisi makseid või antakse perioodilisi soodustusi, mistõttu abi andmise õiguslikuks aluseks oleva akti vastuvõtmise kuupäeva ja selle kuupäeva vahel, mil ettevõtjatele tegelikult abi anti, võib olla oluline ajaline vahe. Kohtuasjas France Télécom kasutatud lahendus ei ole kohaldatav, kui abi ei anta mitmeaastase abikava alusel, millega on tegemist käesolevas asjas (vt 5. oktoobri 2016. aasta kohtuotsus Diputación Foral de Bizkaia vs. komisjon (C‑426/15 P, ei avaldata, EU:C:2016:757, punkt 29) ja 29. novembri 2018. aasta kohtuotsus ARFEA vs. komisjon (T‑720/16, ei avaldata, EU:T:2018:853, punktid 179–182)).

( 17 ) Kohtuistungil ei vaieldud vastu FSI ja Itaalia valitsuse kinnitusele, et eraldist ei ole välja makstud.

( 18 ) FSI seisukoha toetuseks tuleks samuti arvesse võtta ministri teatist, milles märgitakse, et 70 miljoni eurone eraldis „makstakse pärast seda, kui [FSE] on kriisist üle saanud“. See viitab, et eraldise tingimuseks oli FSE finantsilise jätkusuutlikkuse taastamine.

( 19 ) 10. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus Cassa di Risparmio di Firenze jt (C‑222/04, EU:C:2006:8, punkt 140), 30. aprilli 2009. aasta kohtuotsus komisjon vs. Itaalia ja Wam (C‑494/06 P, EU:C:2009:272, punkt 50), 14. jaanuari 2015. aasta kohtuotsus Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, punkt 65), 18. mai 2017. aasta kohtuotsus Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, punktid 29 ja 30) ning 15. mai 2019. aasta kohtuotsus Achema jt (C‑706/17, EU:C:2019:407, punkt 124).

( 20 ) 14. jaanuari 2015. aasta kohtuotsus Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, punkt 67) ja 18. mai 2017. aasta kohtuotsus Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, punkt 32).

( 21 ) 15. mai 2019. aasta kohtuotsus Achema jt (C‑706/17, EU:C:2019:407, punkt 75).

( 22 ) 5. juuni 2012. aasta kohtuotsus komisjon vs. EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, punktid 78–81) ja 4. septembri 2014. aasta kohtuotsus SNCM ja Prantsusmaa vs. Corsica Ferries France (C‑533/12 P ja C‑536/12 P, EU:C:2014:2142, punktid 30 ja 31).

( 23 ) 5. juuni 2012. aasta kohtuotsus komisjon vs. EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, punktid 82–86).

( 24 ) Komisjoni sõnul viidi see analüüs tõenäoliselt läbi 2015. aasta novembri lõpu ja detsembri alguse vahelisel ajal.

( 25 ) Vastavalt FSE 2015. aasta bilansile, mille tema nõukogu kinnitas (hilinenult) 3. aprillil 2017.

( 26 ) 17. septembri 1980. aasta kohtuotsus Philip Morris Holland vs. komisjon (730/79, EU:C:1980:209, punkt 11), 10. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus Cassa di Risparmio di Firenze jt (C‑222/04, EU:C:2006:8, punkt 141), 30. aprilli 2009. aasta kohtuotsus komisjon vs. Itaalia ja Wam (C‑494/06 P, EU:C:2009:272, punkt 52), 14. jaanuari 2015. aasta kohtuotsus Eventech (C‑518/13, EU:C:2015:9, punkt 66) ja 18. mai 2017. aasta kohtuotsus Fondul Proprietatea (C‑150/16, EU:C:2017:388, punkt 31).

( 27 ) FSE käitatavad kaheksa raudteeliini on järgmised: Bari–Taranto (113 km), Mungivacca–Putignano (44 km), Martina Franca–Lecce (103 km), Novoli–Garigliano (75 km), Casarano–Gallipoli (23 km), Lecce–Gallipoli (53 km), Zollino–Garigliano (47 km) ja Maglie–Otranto (19 km) (vt konkurentsiameti otsuse punkt 11).

( 28 ) Vt konkurentsiameti otsuse punkt 14. FSI väitel käitab Ferrovie del Gargano S.Severo–Peschici ja Foggia–Lucera liini, Ferrovie Apulo-Lucane käitab Bari–Altamura–Pellicciari–Potenza, Altamura–Marinella–Matera ja Maglie–Otranto liini ning Ferrotramviaria käitab Bari–Barletta liini.

( 29 ) 11. juuni 2009. aasta kohtuotsus ASM Brescia vs. komisjon (T‑189/03, EU:T:2009:193).

( 30 ) 11. juuni 2009. aasta kohtuotsus ASM Brescia vs. komisjon (T‑189/03, EU:T:2009:193, punkt 76). Vt ka 16. juuli 2014. aasta kohtuotsus Zweckverband Tierkörperbeseitigung vs. komisjon (T‑309/12, ei avaldata, EU:T:2014:676; punktid 196–207), 26. novembri 2015. aasta kohtuotsus Hispaania vs. komisjon (T‑461/13, EU:T:2015:891, punkt 92), 15. detsembri 2016. aasta kohtuotsus Abertis Telecom Terrestre ja Telecom Castilla-La Mancha vs. komisjon (T‑37/15 ja T‑38/15, ei avaldata, EU:T:2016:743, punkt 153) ja kohtujurist Hogani ettepanek kohtuasjas Azienda Napoletana Mobilità (C‑659/17, EU:C:2019:475, punkt 35).

( 31 ) Komisjoni teatis riigiabi mõiste kohta EL toimimise lepingu artikli 107 lõike 1 tähenduses (ELT 2016, C 262, lk 1) (edaspidi „riigiabi mõiste teatis“).

( 32 ) Näiteks Arriva Italia märkis, et paar aastat tagasi konkureeris ta FSIga ühistransporditeenuste osutamiseks Torinos (Itaalia).

( 33 ) Vastupidi FSI poolt kohtuistungil väidetule ei ole käesolevas asjas oluline, et Regione Puglia andis kontsessioonid otse ja mitte riigihankemenetluses, kuivõrd ettevõtjad konkureerivad kontsessioonide saamiseks. Vt selle kohta käesoleva ettepaneku punkt 67.

( 34 ) Kohtujuristi kursiiv.

( 35 ) Eelotsusetaotluse kohaselt ei ole FSE eelarve autonoomne, vaid moodustab osa riigieelarvest.

( 36 ) Vt analoogia alusel 6. märtsi 2003. aasta kohtuotsus Westdeutsche Landesbank Girozentrale ja Land Nordrhein-Westfalen vs. komisjon (T‑228/99 ja T‑233/99, EU:T:2003:57), milles Üldkohus leidis, et Wohnungsbauförderungsanstalt des Landes Nordrhein-Westfaleni (edaspidi „WfA“) ühinemist Westdeutsche Landesbank Girozentralega (edaspidi „WestLB“) tuli pidada riigi ressursside üleandmiseks. WestLB oli avalik-õiguslik pangandusasutus ning 100% avaliku sektori omandis. Ka WfA, mille eesmärk oli edendada elamuehitust, andes madala intressimääraga või intressita laene, oli avalik-õiguslik asutus. WfA oli juriidiline isik ning tema ainuosanik oli Land Nordrhein-Westfalen (Nordrhein-Westfaleni liidumaa, Saksamaa). WfA anti üle WestLB-le, mille tulemusel WfA muutus majanduslikult ja organisatoorselt sõltumatuks avalik-õiguslikuks asutuseks, millel puudus WestLB raames iseseisev õigusvõime. Üldkohus leidis, et üleandmise näol oli tegemist riigiabi andmisega riigi ressurssidest, kuivõrd WfA „oli avalik-õiguslik organisatsioon, kellel olid avalikud vahendid ja kelle ainuosanik oli [Land Nordrhein-Westfalen (Nordrhein-Westfaleni liidumaa)]“ (punkt 182).

( 37 ) 21. märtsi 1991. aasta kohtuotsus Itaalia vs. komisjon (C‑305/89, EU:C:1991:142, punkt 24), 6. märtsi 2003. aasta kohtuotsus Westdeutsche Landesbank Girozentrale ja Land Nordrhein-Westfalen vs. komisjon (T‑228/99 ja T‑233/99, EU:T:2003:57, punktid 192–195) ja 17. juuli 2014. aasta kohtuotsus Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband vs. komisjon (T‑457/09, EU:T:2014:683, punktid 387–389).

( 38 ) 5. juuni 2012. aasta kohtuotsus komisjon vs. EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, punkt 86) ja 1. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus Electrabel ja Dunamenti Erőmű vs. komisjon (C‑357/14 P, EU:C:2015:642, punkt 102).

( 39 ) Vt konkurentsiameti otsuse punkt 6.

( 40 ) 21. märtsi 1991. aasta kohtuotsus Itaalia vs. komisjon (C‑305/89, EU:C:1991:142, punkt 20), 14. septembri 1994. aasta kohtuotsus Hispaania vs. komisjon (C‑42/93, EU:C:1994:326, punkt 14) ja 22. mai 2019. aasta kohtuotsus Real Madrid Club de Fútbol vs. komisjon (T‑791/16, EU:T:2019:346, punkt 85).

( 41 ) 21. märtsi 1991. aasta kohtuotsus Itaalia vs. komisjon (C‑303/88, EU:C:1991:136, punktid 21 ja 22) ja 4. septembri 2014. aasta kohtuotsus SNCM ja Prantsusmaa vs. Corsica Ferries France (C‑533/12 P ja C‑536/12 P, EU:C:2014:2142, punkt 39).

( 42 ) 5. juuni 2012. aasta kohtuotsus komisjon vs. EDF (C‑124/10 P, EU:C:2012:318, punkt 85) ja 30. novembri 2016. aasta kohtuotsus komisjon vs. Prantsusmaa ja Orange (C‑486/15 P, EU:C:2016:912, punkt 139).

( 43 ) Kohtuistungil viitas komisjon Corte dei conti (Itaalia kontrollikoda) 31. mai 2018. aasta aruandele, milles märgitakse, et „pärast võlausaldajatega sõlmitud kokkuleppe heakskiitmise menetluse lõpuleviimist kirjendab [FSI] FSE bilansis ja kontserni konsolideeritud bilansis erakordse tuluna mahakantud tagamata laenude summa, mida võib selleks hetkeks pidada maksimaalselt ligikaudu 63,5 miljoni euro suuruseks. Vt Corte dei conti, determinazione e relazione n. 54/2018 sul risultato del controllo eseguito sulla gestione finanziaria di Ferrovie dello Stato Italiane SpA (Itaalia kontrollikoja aruanne nr 54/2018 Ferrovie dello Stato Italiane SpA finantsjuhtimise kontrolli tulemuse kohta), lk 41. See aruanne on kättesaadav Corte dei conti (kontrollikoda) veebilehel.

( 44 ) 15. juuni 2010. aasta kohtuotsus Mediaset vs. komisjon (T‑177/07, EU:T:2010:233, punkt 7).

( 45 ) 13. juuni 2002. aasta kohtuotsus Madalmaad vs. komisjon (C‑382/99, EU:C:2002:363, punktid 60–66), 3. juuli 2003. aasta kohtuotsus Belgia vs. komisjon (C‑457/00, EU:C:2003:387, punktid 55–60), 28. juuli 2011. aasta kohtuotsus Mediaset vs. komisjon (C‑403/10 P, ei avaldata, EU:C:2011:533, punkt 81), 8. detsembri 2011. aasta kohtuotsus Residex Capital IV (C‑275/10, EU:C:2011:814, punkt 37) ja 15. mai 2019. aasta kohtuotsus Achema jt (C‑706/17, EU:C:2019:407, punkt 75).

( 46 ) Kohtujurist Léger’ ettepanek kohtuasjas Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2002:188, punkt 103) ja kohtujurist Hogani ettepanek kohtuasjas Azienda Napoletana Mobilità (C‑659/17, EU:C:2019:475, punkt 30).

( 47 ) Vt ka riigiabi mõiste teatise punkt 187.

( 48 ) 21. detsembri 2016. aasta kohtuotsus Club Hotel Loutraki jt vs. komisjon (C‑131/15 P, EU:C:2016:989, punkt 73), 15. juuni 2010. aasta kohtuotsus Mediaset vs. komisjon (T‑177/07, EU:T:2010:233, punkt 145) ja 26. veebruari 2019. aasta kohtuotsus Athletic Club vs. komisjon (T‑679/16, ei avaldata, EU:T:2019:112, punkt 76).