ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
91.

Selle kohta on määruse artikli 12 lõikes 3 ette nähtud, et liikmesriigi kohtutel on seoses vanemliku vastutusega pädevus selle artikli „lõikes 1 nimetamata menetlustes“ juhul, kui esiteks on lapsel oluline side selle liikmesriigiga, eeskätt seetõttu, et üks vanemliku vastutuse kandjatest elab alaliselt selles liikmesriigis või et laps on selle liikmesriigi kodanik, ja teiseks on kõik menetluse osapooled kohtusse pöördumise ajal sõnaselgelt või muul viisil üheselt mõistetavalt tunnistanud nende kohtute pädevust ning see on lapse parimates huvides. Nimetatud artikli lõikes 1 on täpsustatud, et liikmesriigi kohtud, mis on määruse artikli 3 alusel pädevad läbi vaatama abielulahutuse, lahuselu või abielu kehtetuks tunnistamise taotlusi, on pädevad kõigis selliste taotlustega seotud vanemlikku vastutust käsitlevates küsimustes, kui on täidetud kõik selles lõikes loetletud tingimused. ( 30 )
90.

Eespool öeldut arvestades teen ettepaneku vastata Tallinna Ringkonnakohtu kahele esimesele küsimusele järgmiselt: Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta artikleid 2 ja 46 tuleb tõlgendada nii, et kui pakkujate või taotlejate kutsealast sobivust on tunnustanud nende oma liikmesriik, ei või avaliku sektori hankija kvalifitseerimise tingimusena nõuda, et pakkujad või taotlejad esitaksid koos pakkumusega tegevusload või registritesse kandmise tõendid, mille on väljastanud hanke asukohaliikmesriigi ametiasutused, jättes nad vastasel korral hankemenetlusest kõrvale. Direktiivi 2004/18 artiklitega 2 ja 46 ei ole siiski vastuolus see, et kui hanketeates või hankedokumentides on põhjendatult nõutud, et edukal pakkujal oleks hankija asukoha liikmesriigis ettevõte, siis on pakkujad hankelepingu täitmise etapis kohustatud tõendama, et neil on seoses selle ettevõttega vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 852/2004 toiduainete hügieeni kohta artiklile 6 asjaomased load ja registreeringud, mille on väljastanud pädevad ametiasutused, kes vastutavad toidu tootmise, töötlemise ja jaotamise kontrollimise eest selles liikmesriigis.
Kaheldes, kas niisugused riigisisesed menetlusnormid, nagu on põhikohtuasjas vaidluse all, on liidu õigusega vastuolus, otsustas Ard-Chúirt (kõrge kohus, Iirimaa) menetluse peatada ja taotleda Euroopa Kohtult eelotsust järgmistes küsimustes:

„1. Kas liikmesriigi kohtul on kaalutlusõigus jätta õiguskaitse kohaldamata, kuigi ta on tuvastanud, et liikmesriigi õiguses on jäetud rakendamata teatav Euroopa Liidu direktiivi aspekt, ja kui sellel kohtul on niisugune kaalutlusõigus, siis millised on olulised asjaolud, mida tuleb seoses selle kaalutlusõigusega arvesse võtta ja/või kas liikmesriigi kohtul on õigus võtta arvesse neidsamu asjaolusid, mida ta võtaks arvesse liikmesriigi õiguse rikkumist käsitledes?

2. Kas liidu õiguses kehtivat vahetu õigusmõju põhimõtet riivaks see, kui liikmesriigi kohus ei kohaldaks käesoleval juhul õiguskaitset seetõttu, et jõustub [määruse 2019/6] (mille kohaldamine on edasi lükatud 28. jaanuarini 2022) artikkel 7, olgugi et liikmesriigi kohus on otsustanud, et liikmesriigi õiguses on jäetud rakendamata direktiivi 2001/82 artikli 61 lõikes 1, artikli 58 lõikes 4 ja artikli 59 lõikes 3 sätestatud kohustus, mille kohaselt veterinaarravimite pakendil ja etiketil peab olema tekst liikmesriigi ametlikes keeltes, st Iirimaal nii inglise kui ka iiri keeles?“
64.

Erinevalt sellest, mida näib arvavat komisjon, ei piisa asjaolust, et kolmas isik teab, et maksu tasumiseks kohustatud isik on maksu tasumata jätnud – seda selgitas suurkoda hiljemalt kohtuasjas Scialdone ( 30 ) –, et oleks võimalik lähtuda sellest, et see kolmas isik teadis või oleks pidanud teadma, et tema tarne on seotud käibemaksupettusega või käibemaksust kõrvalehoidumisega. See kolmas isik peab teadma või oleks pidanud teadma hoopis seda, et neid tehinguid ei deklareerita nõuetekohaselt, et petta sel moel maksuhaldurit. Nõuetekohaselt deklareeritud maksu tasumata jätmist ei saa käsitada maksuhalduri petmisena.
Kuna Rīgas rajona tiesal (Riia rajoonikohus) on sellega seoses kahtlusi liidu privileegide ja immuniteetide protokollis ette nähtud immuniteetide kohaldatavuse ja ulatuse suhtes, peatas kohus 20. detsembri 2019. aasta määrusega menetluse ja esitas Euroopa Kohtule ELTL artikli 267 alusel järgmised eelotsuse küsimused:

„1. Kas protokolli liidu privileegide ja immuniteetide kohta artikli 11 punkt a ja artikli 22 esimene lõik on kohaldatavad Euroopa Keskpanga nõukogu liikme ametikohale, millest tulenevaid ülesandeid täidab liikmesriigi keskpanga president, nimelt Läti Panga president?

2. Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas need sätted tagavad sellele isikule jätkuvalt puutumatuse kriminaalmenetluse suhtes isegi pärast seda, kui ta on liikmesriigi keskpanga presidendi ja seega Euroopa Keskpanga nõukogu liikme ametikohalt lahkunud?

3. Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas see puutumatus puudutab üksnes „kohtulikku“ puutumatust, nagu on märgitud protokolli liidu privileegide ja immuniteetide kohta artikli 11 punktis a, või laieneb see ka kriminaalmenetluse läbiviimisele, sealhulgas süüdistusakti esitamisele ja tõendite kogumisele? Kas juhul, kui puutumatus on kohaldatav kriminaalmenetluse läbiviimisele, mõjutab see asjaolu tõendite kasutamise võimalust?

4. Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas protokolli liidu privileegide ja immuniteetide kohta artikli 11 punkt a koostoimes selle protokolli artikliga 17 võimaldab menetluse eest vastutaval isikul või vastavas menetlusstaadiumis kohtukoosseisul hinnata Euroopa Liidu huvi olemasolu selles menetluses ja ainult juhul, kui selle huvi olemasolu on tuvastatud – nimelt, kui tegevus, milles süüdistatavat süüdistatakse, on seotud tema ülesannete täitmisega Euroopa Liidu institutsioonis –, paluda asjaomasel institutsioonil, st Euroopa Keskpangal sellelt isikult puutumatus ära võtta?

5. Kas protokolli liidu privileegide ja immuniteetide kohta kohaldamisel peab Euroopa Liidu huvi olemasolu olema alati otseselt seotud otsustega või toimingutega, mida tehakse ametiülesannete täitmisel Euroopa Liidu institutsioonis? Nimelt, kas niisuguse ametniku suhtes tohib teha kriminaalmenetluse toimingu, kui talle esitatud süüdistus ei ole seotud tema ülesannetega Euroopa Liidu institutsioonis, vaid tegevusega tema ametiülesannete täitmisel liikmesriigis?“
130.

Kolmandaks väidab ta, et konkurentsi valdkonnas määratavate trahvide suhtes kohaldatav kohtupraktika ei ole asjakohane, sest nendel trahvidel peab olema hoiatav mõju, mis eeldab komisjoni kaalutlusruumi, et suunata ettevõtjate käitumist. Ta lisab, et kohtupraktika, millele on viidatud riigihangete, konkurentsi, avaliku teenistuse konkursside ja dumpinguvastase võitluse valdkonnas, mis puudutab konkurentsiolukordi juriidiliste või füüsiliste isikute vahel, ei ole samuti kohaldatav tema olukorra suhtes, kus ta peab tasuma suure rahalise osamakse. Ta arvab, et mida suurem kaalutlusruum, seda üksikasjalikum peab olema põhjendus – nagu see on ex ante-osamaksete arvutamisega. Lõpuks väidab ta, et kohtupraktika, mis käsitleb õigust tutvuda EKP teatavate dokumentidega ja millele kriisilahendusnõukogu viitab, on selgitatav seda institutsiooni reguleerivate erisätetega.
79.

See tuleneb lõpuks ka Euroopa Kohtu uuemast kohtupraktikast, mis puudutab arve tagasiulatuvat parandamist. ( 38 ) Selles teeb Euroopa Kohus nimelt vahet käibemaksu mahaarvamise õiguse sisuliste ja formaalsete nõuete vahel. Viimaste hulka kuuluvad õiguse saamiseks ette nähtud vorminõuded kõnealuse õiguse teostamise viisi ja selle üle tehtava kontrolli korra ning reguleerivad käibemaksusüsteemi tõhusat toimimist, nähes ette kohustusi seoses raamatupidamisarvestusega ning arvete ja deklaratsioonide esitamisega. ( 39 ) Samas nõuab käibemaksu neutraalsuse aluspõhimõte, et sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus antakse juhul, kui sisulised nõuded on täidetud, isegi kui maksukohustuslane on jätnud täitmata mõne vorminõude. ( 40 ) Järelikult, kui maksuhalduril on olemas vajalikud andmed selleks, et tuvastada, et sisulised nõuded on täidetud, ei või ta kehtestada maksukohustuslase sisendkäibemaksu mahaarvamise õigusele lisatingimusi, mis võivad muuta selle õiguse teostamise võimatuks. ( 41 )
67.

Võrdse kohtlemise põhimõte on liidu õiguse üldpõhimõte, mis on sätestatud põhiõiguste harta artiklis 20. Kõnealune üldpõhimõte nõuab, et sarnaseid olukordi ei käsitletaks erinevalt ja erinevaid olukordi ei käsitletaks ühtemoodi, välja arvatud juhul, kui see on objektiivselt põhjendatud. Erinev kohtlemine on põhjendatud, kui see põhineb objektiivsel ja mõistlikul kriteeriumil, see tähendab, kui see on kooskõlas õiguspärase eesmärgiga, mida asjaomaste õigusnormidega saavutada soovitakse, ja kui erinevus on selle kohtlemisega taotletud eesmärgi suhtes proportsionaalne. ( 52 )
58.

On tõsi, et teiste rahvusvahelise õiguse aktide eeskujul ( 39 ) näeb Strasbourgis 22. novembril 1984 allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni protokolli nr 7 artikkel 4 ne bis in idem'i põhimõtte kohaldamise ette üksnes ühes ja samas riigis tehtavate kohtuotsuste suhtes ( 40 ). Samamoodi on harta artiklis 50 täpsustatud, et kedagi ei tohi uuesti kohtu alla anda ega karistada kuriteo eest, milles ta on „liidu territooriumil“ […] õigeks või süüdi mõistetud. Ne bis in idem'i põhimõtte selline piiratud riikideülene kohaldamine on liidu õiguskorras selgitatav vastastikuse usalduse põhimõttega, mille kohaselt on iga liikmesriik kohustatud eeldama – välja arvatud erandlikel asjaoludel –, et kõik ülejäänud liikmesriigid järgivad liidu õigust ja eriti liidu õiguses tunnustatud põhiõigusi ( 41 ). Tähelepanuta ei saa jätta ka seda, et Schengeni lepingu rakendamise konventsiooni kontekstis on Euroopa Kohus rõhutanud, et selle konventsiooni artiklis 54 kajastatud ne bis in idem'i põhimõte on tingimata seotud liikmesriikidevahelise vastastikuse usaldusega üksteise karistusõiguse süsteemide suhtes ( 42 ).
Liikmesriik on kohustatud andma Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ, artikli 4 lõike 3 alusel lapsele, kes on selle liikmesriigi kodanik ning niisuguse paari laps, mis koosneb kahest naisest, kes on näidatud selle lapse vanematena sünnitõendis, mille on andnud välja sünni‑ ja elukohaliikmesriik, isikut tõendava dokumendi ja vajalikud reisidokumendid, milles on need kaks naist näidatud lapse vanematena, isegi kui lapse päritoluliikmesriigi õigus ei näe ette ei samasooliste abielu instituuti ega seda, et lapse bioloogilise ema naissoost abikaasa on lapse ema.

ELTL artikli 21 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see liikmesriik ei saa ka keelduda samadel põhjustel tunnustamast sugulussidemeid selle lapse ja nende kahe naise vahel, kes on näidatud tema vanematena sünnitõendis, mille on andnud välja elukohaliikmesriik, et oleks võimalik kasutada õigusi, mis sellel lapsel on liidu teiseste kodanike vaba liikumist käsitlevate õigusnormide alusel.
17.

Sellega seoses piisab, kui märkida, et vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikale on ELTL artiklis 267 ette nähtud Euroopa Kohtu ja liikmesriikide kohtute koostöö raames üksnes asja menetleval ja selles tehtava lahendi eest vastutaval liikmesriigi kohtul õigus kohtuasja eripära arvesse võttes hinnata nii eelotsuse vajalikkust asjas otsuse langetamiseks kui ka Euroopa Kohtule esitatavate küsimuste asjakohasust. Seega kui küsimused on esitatud liidu õiguse tõlgendamise kohta, on Euroopa Kohus põhimõtteliselt kohutatud vastama. Sellest järeldub, et eeldatakse, et liidu õigust puudutavad küsimused on asjakohased. Euroopa Kohus võib keelduda liikmesriigi kohtu esitatud eelotsuse küsimusele vastamast vaid siis, kui on ilmne, et taotletaval liidu õiguse tõlgendusel puudub igasugune seos põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele. ( 4 )
120.

ELTL artiklil 258 põhinevas liikmesriigi kohustuste rikkumise tuvastamise menetluses on komisjonil tõepoolest kohustus tõendada, et väidetav rikkumine on aset leidnud. Järelikult peab komisjon esitama Euroopa Kohtule vajalikud tõendid, et kohus saaks kontrollida, kas liikmesriigi kohustusi on rikutud, ilma et komisjon võiks tugineda mis tahes oletusele. Siiski on liikmesriigid ELL artikli 4 lõike 3 alusel kohustatud kaasa aitama komisjoni ülesannete täitmisele, mis ELL artikli 17 lõike 1 kohaselt hõlmab muu hulgas kohustust tagada, et EL toimimise lepingu sätteid ja institutsioonide poolt selle alusel võetud meetmeid rakendatakse. Kui tegemist on selle kontrollimisega, kas riigisiseseid sätteid, mille eesmärk on tagada direktiivi tõhus rakendamine, on praktikas õigesti kohaldatud, tuleb eelkõige arvesse võtta, et komisjon, kellel puudub selles valdkonnas uurimispädevus, on suuresti sõltuv teabest, mille võimalikud kaebuste esitajad ja asjaomane liikmesriik talle esitavad. See tähendab eelkõige seda, et kui komisjon on esitanud piisavalt tõendeid asjaolude kohta, mis esinevad kostja liikmesriigi territooriumil, peab liikmesriik selliselt esitatud asjaolud ja nende tagajärjed sisuliselt ja üksikasjalikult vaidlustama. ( 46 )
59.

Ma ei nõustu seega Top Systemi argumentidega, mille ta esitas eelkõige vastuses Euroopa Kohtu küsimustele ja mille kohaselt näitavad direktiivi 91/250 ettevalmistavad materjalid, et kaitstud arvutiprogrammi dekompileerimine on võimalik üksnes selle direktiivi artiklis 6 määratletud asjaoludel ja eesmärkidel. Top Systemi viidatud dokumendid näitavad nimelt, et kohe direktiivi ettevalmistustöö algusest peale oli selge, et autorite ainuõigused, mis on määratletud selle direktiivi artikli 4 punktides a ja b, hõlmavad kaitstud programmi dekompileerimist. Kuna aga direktiivi 91/250 artikli 5 lõige 1 võimaldab programmi õiguspäraselt omandanud isikul teostada kõiki selle direktiivi artikli 4 punktides a ja b loetletud toiminguid, kui need on vajalikud programmi kasutamiseks, sealhulgas vigade parandamiseks, hõlmab see tingimata ka dekompileerimist. Direktiivi 91/250 õigusloomeprotsessi ajal toimunud arutelu, mille tulemusena lisati komisjoni algsesse eelnõusse selle direktiivi praegune artikkel 6, käsitles niisiis dekompileerimist, mida teostatakse väljaspool tavapärast arvutiprogrammi kasutamist ning seega väljaspool selle direktiivi artikli 5 lõikes 1 ette nähtud raamistikku. See puudutas nimelt dekompileerimist sõltumatute autorite loodud programmide koostalituse eesmärgil.
117.

Poola riigiprokuratuur, Poola valitsus ja komisjon on seisukohal, et teine ja kolmas küsimus on vastuvõetamatud. Poola valitsus märgib, et need küsimused on hüpoteetilised, sest need on ennatlikud. Kui peaks esitatama kassatsioonkaebus distsiplinaarkohtu tulevase otsuse peale, tuleb see kassatsioonkaebus esitada Sąd Najwyższyle (Poola kõrgeim kohus), mis seejärel suunab asja pädevale kolleegiumile ja edastab sellele kolleegiumile kohtuasja toimiku. Komisjon aga on seisukohal, et Euroopa Kohus ei peaks vastama puhthüpoteetilistele küsimustele tulevaste menetlusküsimuste kohta, mida tuleb analüüsida pärast seda, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus on oma otsuse juba teinud.
16.

Okresný súd Bratislava III (Bratislava III piirkonna kohus) asjaomase koja esimees kaalub, kas teha Euroopa vahistamismäärus ühe süüdistatava suhtes. Selles menetluses esitas ta Euroopa Kohtule järgmised küsimused: „1. Kas Euroopa vahistamismääruse tegemine raamotsuse 2002/584 tähenduses on vastuolus ne bis in idem'i põhimõttega ja seda Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 50 arvestades, kui kriminaalasi on lõplikult lõpetatud õigeksmõistva või menetlust lõpetava otsusega, kui need kohtuotsused tehti amnestia alusel, mille seadusandja tühistas pärast seda, kui need otsused olid juba jõustunud, ning kui riigisiseses õiguskorras on nähtud ette, et sellise amnestia tühistamine toob kaasa ametiasutuste otsuste tühistamise juhul, kui need tehti ja neid põhjendati amnestiate ja armuandmistega, ning kaovad kriminaalmenetluse läbiviimise seaduslikud tõkked, mis põhinesid sellel tühistatud amnestial, ja seda ilma, et tarvis oleks konkreetset kohtulahendit või kohtumenetlust? 2. Kas riigisisese seaduse säte, millega tühistatakse otseselt – liikmesriigi kohtu otsuseta – liikmesriigi kohtu otsus, millega kriminaalmenetlus lõpetatakse ja mis on riigisisese õiguse kohaselt jõustunud kohtulahend, mis toob kaasa õigeksmõistmise ja mille kohaselt on see kriminaalmenetlus lõplikult lõpetatud sellise amnestia tulemusena, mis on antud vastavalt riigisisesele seadusele, on kooskõlas Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tagatud õigusega õiglasele kohtulikule arutamisele ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 50 sätestatud mitmekordse kohtumõistmise ja karistamise keeluga ning Euroopa Liidu toimimise lepingu artikliga 82? 3. Kas riigisisene õigusnorm, millega kontrolli, mida teostab konstitutsioonikohus Národna rada Slovenskej republiky (Slovaki Vabariigi Rahvuskogu) resolutsiooni üle, millega tühistati amnestia või individuaalsed armuandmised ning mis võeti vastu Slovaki Vabariigi põhiseaduse artikli 86 punkti i alusel, piiratakse nii, et tal on õigus kontrollida ainult selle põhiseadusele vastavust, võtmata arvesse Euroopa Liidu siduvaid õigusakte ning eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste hartat (harta), Euroopa Liidu toimimise lepingut (ELTL) ja Euroopa Liidu lepingut (ELL), on kooskõlas lojaalsuse põhimõttega ELL artikli 4 lõike 3 ning ELTL artiklite 267 ja 82 tähenduses, harta artikliga 47 tagatud õigusega õiglasele kohtulikule arutamisele ning harta artiklis 50 sätestatud mitmekordse kohtumõistmise ja karistamise keeluga?“
62.

Neljandaks tuleb märkida, et kohtulikel tagatistel on hüpoteegiga väga sarnane mõju, kuna need annavad samamoodi nagu hüpoteek võlausaldajale sama laadi õiguse, nimelt õiguse sellele, et talle makstakse müügihinnast eelisjärjekorras, ilma et neil oleks seejuures omandiõigust muutvat mõju. Nagu on märgitud eespool punktis 37, on määruse nr 423/2007 artikli 1 punktis j ja järgnevate määruste vastavates sätetes mainitud majandusressursile hüpoteegi seadmist ühe nende vahendite külmutamisega sõnaselgelt keelatud tegevusena.
52.

Pealegi tuleneb nimelt otsuse 94/3 lisas esitatud jäätmenimistu sissejuhatava märkuse punktist 3, et selle otsusega lisatud Euroopa jäätmeloendi näol on tegemist ühtlustatud ja mittetäieliku jäätmenimistuga ning et asjaolu, et materjal on sellesse kantud, ei tähenda, et see on igal juhul jääde, kuna sellesse nimistusse kandmisel on õiguslikud tagajärjed vaid juhul, kui see materjal vastab jäätmete määratlusele. Selle sissejuhatava märkuse punktis 5 on muu hulgas täpsustatud, et see loend „on mõeldud standardnomenklatuurina, milles esitatakse ühtne terminoloogia, mis kehtib kogu [liidus] jäätmekäitlustegevuse tõhususe parandamiseks“ [mitteametlik tõlge].
89.

Niisugune rikkumine, nagu on kõne all käesolevas asjas, mis puudutab juhi tuvastamise kohustuse rikkumist, kujutab esmapilgul endast küll kergemat rikkumist, kuna see ei too kaasa liiklusest tingitud materiaalset kahju ega kannatanut. Samas näib mulle, et selliste rikkumiste kogumõju kogu liidu territooriumi ulatuses on väga suur ja nende eest karistamine on oluline, et tagada liikluseeskirjade täitmine sisepiirideta alal. Kõnealune tuvastamise kohustus kehtib sõltumata sellest, milline on sõidukijuhi toime pandud liiklussüütegu. Tegemist võib olla liiklusalase pisirikkumisega, nagu ebaseaduslik parkimine, kuigi liidu seadusandja on sellise süüteo puhul näinud ette, et täidesaatva riigi pädev asutus võib otsuse tunnustamisest või täitmisest keelduda, kui rahaline karistus on 70 eurot või väiksem ( 57 ). Tegemist võib olla ka raskema rikkumisega, nagu punase tule eiramine või kiiruse ületamine, mis on käesoleva kohtuasja aluseks. Selline käitumine peegeldab igapäevast kogemust kogu liidu territooriumil. Mulle näib, et see, kui otsuse teinud riik jäetakse ilma vahenditest sellise käitumise jälitamiseks ja karistamiseks põhjusel, et asjaomane sõiduk on registreeritud teises liikmesriigis, on vastuolus liidu seadusandja tahtega luua vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala, mis põhineb liikmesriikidevahelisel õigusalasel koostööl.
48.

Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt peab liikmesriigi maksuhalduril olema vajalik teave, et tuvastada, et vaatamata ette heidetud vorminõuete rikkumisele on konkreetses asjas täidetud sisulised nõuded, mis annavad õiguse sisendkäibemaks maha arvata. ( 48 ) Nagu eespool selgitatud, on mahaarvamisõiguse tuvastamiseks hädavajalik liigitusotsus. See ei ole vaid kontrolliotstarbeline vorminõue. ( 49 ) Samuti ei ole see raamatupidamisarvestuse ja maksudeklaratsioonidega seotud kohustus. ( 50 ) Vastupidi, tuvastatava liigitusotsuse puudumise tõttu on takistatud kindla tõendi esitamine selle kohta, et sisulised nõuded on täidetud, ( 51 ) arvestades, et just liigitusotsus määrab, kas seoses segakasutusega varaga on üldse võimalik sisendkäibemaksu maha arvata ja mil määral seda saab maha arvata.
77.

Nii tõlgendatuna kuulub võrdse maksustamise põhimõte pigem maksuõiguse normide hulka, sest just need normid saavad oma ettenähtavuse tõttu kujundada majandusüksuste käitumist. Keerulisem on aga oletada, et sellist käitumist kujundaksid maksuõigust kohaldatavate asutuste juhuslikud otsused, eriti juhul, kui need on tagasiulatuvad ehk kui need puudutavad maksukohustuslaste juba tehtud toimingute maksustamise viisi ( 43 ). Sellest tulenevalt ei arva ma, et oleks võimalik leida, et põhikohtuasja esemeks olev Saksa maksualaste õigusnormide vale kohaldamine rikuks neutraalse maksustamise põhimõtet.
Samal päeval avaldas ka OLAF pressiteate, milles ta teatas omalt poolt riigisisese kriminaalmenetluse alustamisest apellandi vastu. OLAF nimetas seejuures apellanti nimeliselt ja viitas oma eelnevate juurdluste tähtsusele kriminaalmenetluse alustamiseks liikmesriigi asutuste poolt:

„The Romanian National Anticorruption Directorate (DNA) has accused Liviu Dragnea, the leader of the Romanian Social Democrat Party (PSD), of fraud with European Union (EU) funds, of creating an organised criminal group, and of misusing his position for personal gain. […]

The contribution of the European Anti-Fraud Office (OLAF) to this outcome has been emphasised by the DNA. The DNA has explained that their case comes as a result of two investigations conducted by the OLAF into projects financed by the European Regional Development Fund for road construction in Romania, which were concluded in May and September 2016.

[…]“ ( 5 ).
3.

Seetõttu kahtleb Supreme Court of the United Kingdom (Ühendkuningriigi kõrgeim kohus), kas maksuhalduri otsus sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse andmata jätmise kohta on liidu õigusega kooskõlas. Teisiti näeb seda seevastu komisjon, kes märgib järgmist: „The simple answer to the issues raised in the present case is that since Zipvit has paid no VAT, it is not entitled to deduct input VAT. Sometimes simple answers are correct. The Commission submits that on the basis of the following considerations, this is one of those times“.
54.

Nendest sätetest tuleneb, et makseteenuse pakkuja vastutuse kord nende teenuste kasutaja ees kujutab endast ühtlustatud korda. Selle kohta on direktiivi 2007/64 artikli 86 lõikes 1 sätestatud, et „seoses käesolevas direktiivis sisalduvate ühtlustatud sätetega, ei või liikmesriigid säilitada ega kehtestada muid õigusnorme kui käesolevas direktiivis sätestatud õigusnormid“. Vastavalt selle artikli pealkirjale tuleb sellist ühtlustamist pidada täielikuks. Rõhutan, et ühtlustatud sätete eristamiseks sätetest, mis seda ei ole, on artiklis 86 loetletud direktiivi 2007/64 sätted, mis jätavad liikmesriikidele kaalutlusruumi. Märgin aga, et see loetelu ei sisalda artikleid 58–60 ega ka artikleid 74–78.