ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Kui niisugune tõlgendus on nende artiklitega vastuolus, siis kas nende artiklitega on vastuolus tõlgendus, mille kohaselt on aegumistähtaja alguspäev Euroopa Kohtu nende kohtuotsuste kuupäev, milles on otsustatud, et tagastamisnõudel võib olla aegumistähtaeg (peamiselt Euroopa Kohtu 9. juuli 2020. aasta kohtuotsus Raiffeisen Bank SA (liidetud kohtuasjad C-698/10 ja C-699/18) ja 16. juuli 2020. aasta kohtuotsus Caixabank SA (liidetud kohtuasjad C-224/19 ja C-259/19), millega esimesena nimetatud kohtuotsust kinnitati)?
1.

Kas olukorras, kus täiendava kaitse taotlust menetledes on täielikult rikutud koostöökohustust, mida on kirjeldatud kohtuotsuse M. vs. Minister for Justice, Equality and Law Reform jt (C-277/11) (1), punktis 66, on selle taotluse läbivaatamiselt võetud „igasugune kasulik mõju“ kohtuasja komisjon vs. Saksamaa (C-137/14) (2), tähenduses?
1.

Kas direktiivi 2003/88/EÜ (1) kohaldatakse juhul, kui teatava avaliku teenistuse, nagu näiteks relvajõudude või politsei, või teatava kodanikukaitseteenistuse tegevus oma eripära tõttu sellega vältimatult vastuollu satub, võttes arvesse, et: direktiivi 2003/88/EMÜ artikli 1 lõikes 3 on sätestatud, et seda direktiivi kohaldatakse nii avaliku kui erasektori kõigi tegevusalade suhtes direktiivi 89/391/EMÜ (2) artikli 2 tähenduses; direktiivi 89/391/EMÜ artikli 2 lõikes 2 on sätestatud, et seda direktiivi ei kohaldata juhul, kui teatava avaliku teenistuse, nagu näiteks relvajõudude või politsei, või teatava kodanikukaitseteenistuse tegevus oma eripära tõttu sellega vältimatult vastuollu satub.
1.

Kas direktiivi 2003/88/EÜ (1) kohaldatakse juhul, kui teatava avaliku teenistuse, nagu näiteks relvajõudude või politsei, või teatava elanikkonnakaitse teenistuse tegevus oma eripära tõttu sellega vältimatult vastuollu satub, võttes arvesse, et: direktiivi 2003/88/EMÜ (2) artikli 1 lõikes 3 on sätestatud, et seda direktiivi kohaldatakse nii avaliku kui ka erasektori kõigi tegevusalade suhtes direktiivi 89/391/EMÜ artikli 2 tähenduses; direktiivi 89/391/EMÜ artikli 2 lõikes 2 on sätestatud, et seda direktiivi ei kohaldata juhul, kui teatava avaliku teenistuse, nagu näiteks relvajõudude või politsei, või teatava elanikkonnakaitse teenistuse tegevus oma eripära tõttu sellega vältimatult vastuollu satub.
2.

Kui vastus eelmisele küsimusele on, et täies ulatuses tagasitäitmiseks peab lisanduma ka seadusjärgne intress, siis: 2.1. Kas nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõikega 1 ja artikli 7 lõikega 1 on vastuolus riigisisese õiguse tsiviilkohtumenetluse põhimõtted (dispositiivsuse põhimõte ja ne ultra petita põhimõte), kui hagi nõuetes ei nõuta tagasimaksmisele kuuluvate summade pealt kogunenud seadusjärgse intressi täies ulatuses tagasimaksmist? 2.2. Kas nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõikega 1 ja artikli 7 lõikega 1 on vastuolus see, kui liikmesriigi kohus teeb otsuse vastavalt nõudele, milles ei nõuta kogu seadusjärgset intressi tagasimaksmisele kuuluvate summade pealt? 2.3. Kas nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõikes 1 sätestatud tõhususe põhimõttega on vastuolus see, kui liikmesriigi kohus jätab välja mõistmata osa tagasimaksmisele kuuluvate summade pealt kogunenud intressist, kui hageja ei ole seda nõudnud? 2.4. Kas nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõikes 1 ette nähtud tõhususe põhimõte ja täies ulatuses tagasitäitmise põhimõte lubavad või nõuavad, et liikmesriigi kohus otsustaks täies ulatuses tagasitäitmise saavutamiseks laiendada nõuet kvantitatiivselt nendele summadele, mida hageja ei ole nõudnud, lisades seadusjärgse intressi osa, mida ei ole nõutud, kui seda tehakse tarbija kasuks?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Horvaatia) 7. oktoobril 2021 – Financijska agencija versus MINERAL-SEKULINE d.o.o.

(Kohtuasi C-622/21)

(2022/C 222/11)

Kohtumenetluse keel: horvaadi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

Põhikohtuasja pooled

Määruskaebuse esitaja: Financijska agencija

Vastustaja: MINERAL-SEKULINE d.o.o.

Eelotsuse küsimus

Kas tuleb leida, et kohtute kodukorra (Sudski poslovnik) artikli 177 lõike 3 esimese lause teises osas ja teises lauses ette nähtud eeskiri, mis näeb ette, et „[t]eise astme kohtus loetakse kohtuasi lõpetatuks kuupäeval, mil lahend saadetakse kohtukantseleist välja pärast kohtuasja toimiku registreerimisosakonnast tagasijõudmist. Pärast kohtutoimiku kättesaamist on registreerimisosakond kohustatud saatma selle edasi kohtukantseleisse võimalikult kiiresti. Seejärel saadetakse lahend pooltele uue kaheksapäevase tähtaja jooksul“, on kooskõlas ELL artikli 19 lõikega 1 ja harta artikliga 47?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Visoki trgovački sud Republike Hrvatske (Horvaatia) 8. septembril 2021 – Financijska agencija versus HANN-INVEST d.o.o.

(Kohtuasi C-554/21)

(2022/C 222/10)

Kohtumenetluse keel: horvaadi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Visoki trgovački sud Republike Hrvatske

Põhikohtuasja pooled

Määruskaebuse esitaja: Financijska agencija

Vastustaja: HANN-INVEST d.o.o.

Eelotsuse küsimus

Kas tuleb leida, et kohtute kodukorra (Sudski poslovnik) artikli 177 lõike 3 esimese lause teises osas ja teises lauses ette nähtud eeskiri, mis näeb ette, et „[t]eise astme kohtus loetakse kohtuasi lõpetatuks kuupäeval, mil lahend saadetakse kohtukantseleist välja pärast kohtuasja toimiku registreerimisosakonnast tagasijõudmist. Pärast kohtutoimiku kättesaamist on registreerimisosakond kohustatud saatma selle edasi kohtukantseleisse võimalikult kiiresti. Seejärel saadetakse lahend pooltele uue kaheksapäevase tähtaja jooksul“, on kooskõlas ELL artikli 19 lõikega 1 ja harta artikliga 47?
—

Tuvastada, et kuna Tšehhi Vabariik ei ole nõuetekohaselt üle võtnud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivi 2005/36/EÜ (1) kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2013/55/EL (2), artikli 3 lõike 1 punkte g ja h, artikli 6 punkti b, artikli 7 lõiget 3, artikli 21 lõiget 6, artikli 31 lõiget 3, artikli 45 lõike 2 punkte c, f ja osaliselt punkti e, artikli 45 lõiget 3, artikli 50 lõiget 1 koostoimes VII lisa punkti 1 alapunktidega d ja e ja artikli 51 lõikega 1, siis on Tšehhi Vabariik rikkunud direktiivi nendest sätetest tulenevaid kohustusi;
C 138/17

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Oberlandesgericht Graz (Austria) 6. jaanuaril 2022 – Staatsanwaltschaft Graz versus MS

(Kohtuasi C-16/22)

(2022/C 138/20)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht Graz

Põhikohtuasja pooled

Taotluse esitaja: Staatsanwaltschaft Graz

Vastustaja: MS

Menetluses osales: Finanzamt für Steuerstrafsachen und Steuerfahndung Düsseldorf

Eelotsuse küsimus

Kas direktiivi 2014/41/EL (1) artikli 1 lõike 1 esimest lauset ja artikli 2 punkti c alapunkti i tuleb tõlgendada nii, et „õigusasutusena“ ja „taotleva asutuse või ametiisikuna“ viidatud sätete tähenduses tuleb käsitada ka maksualaseid süütegusid menetlevat ja maksupettuste uurimisega tegelevat Saksa maksuametit, kellel on riigisiseste õigusnormide kohaselt õigus teatavate süütegude puhul teostada prokuratuuri õigusi ja kohustusi?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 3. aprilli 2014. aasta direktiiv 2014/41/EL, mis käsitleb Euroopa uurimismäärust kriminaalasjades (ELT 2014, L 130, lk 1).
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivis 2009/72/EÜ (1), eelkõige selle artikli 37 lõigetes 1 ja 4, mis reguleerivad reguleerivate asutuste volitusi, ja I lisas sisalduvaid Euroopa õigusnorme saab tõlgendada nii, et need hõlmavad ka siduvat volitust, mida Itaalia elektriturgu reguleeriv asutus (ARERA) teostab elektrisektoris tegutsevate äriühingute suhtes, millega ta kohustab kõnealuseid äriühinguid maksma tarbijatele, ka endistele ja maksevõlgades olevatele tarbijatele summa, mis vastab nende poolt haldusjuhtimise kulude katteks makstud tasule sellise lepingutingimuse alusel, millele sama asutus on juba sanktsiooni määranud?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d’État (Prantsusmaa) 10. jaanuaril 2022 – Syndicat Les Entreprises du Médicament (LEEM) versus Ministre des Solidarités et de la Santé

(Kohtuasi C-20/22)

(2022/C 119/38)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’État

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Syndicat Les Entreprises du Médicament (LEEM)

Vastustaja: Ministre des Solidarités et de la Santé

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/105/EMÜ (1), mis käsitleb inimtervishoius kasutatavate ravimite hinnakujundust reguleerivate meetmete läbipaistvust ja nende hõlmamist siseriiklike tervisekindlustussüsteemidega, artiklit 4 tuleb tõlgendada nii, et sõnastus „külmutavad kõigi ravimite või teatavate ravimikategooriate hinnad“ on kohaldatav meetme suhtes, mille eesmärk on kontrollida ravimite hindu, kuid mis puudutab üksnes teatavaid konkreetseid ravimeid ega ole ette nähtud kohaldamiseks kõikide ravimite suhtes ega isegi mitte teatavate ravimikategooriate suhtes, ning kui paistab, et selles artiklis määratletud külmutamismeetme kehtestamisega seotud tagatistel puudub kõnealust meedet arvestades ulatus või ese?

(1) EÜT 1989, L 40, lk 8; ELT eriväljaanne 05/01, lk 345.
Liam Jenkinsoni 20. jaanuaril 2022 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda laiendatud koosseisus) 10. novembri 2021. aasta otsuse peale kohtuasjas T-602/15 RENV, Jenkinson versus nõukogu jt

(Kohtuasi C-46/22 P)

(2022/C 119/39)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellant: Liam Jenkinson (esindaja: avocate N. de Montigny)

Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon, Euroopa välisteenistus, Eulex Kosovo

Apellandi nõuded

— tunnistada apellatsioonkaebus vastuvõetavaks ja tühistada vaidlustatud kohtuotsus;

— teha asjas sisuline otsus ja rahuldada esimese astme hageja nõuded;

— saata asi teise võimalusena tagasi Üldkohtusse uue otsuse tegemiseks;

— mõista kõik apellatsioonimenetluse ning iga eelneva menetluse (T-602/15; C-43/17 P; T-602/15 RENV) kohtukulud välja apellatsioonimenetluse vastustajatelt.

Väited ja peamised argumendid

Apellatsioonkaebuse esimene väide on, et esitatud nõudeid ja väiteid on valesti tõlgendatud, kuivõrd Üldkohus välistas oma kontrolli kaebuse kõikide nende väidete üle, mis tuginesid õigusvastasuse vastuväitele.

Teine väide on, et hageja esitatud fakti- ja õigusväiteid ja seega hagi eset on kitsendatud, kuivõrd Üldkohtu analüüs piirdus ainult hageja viimase ametikohaga Mission Eulex Kosovos.

Kolmas apellatsioonkaebuse vaidlustatud kohtuotsuse vastu suunatud väide on, et selles jäeti esimese võimalusena esitatud nõude esimene osa rahuldamata.

Neljas väide on, et on valesti kohaldatud liidu teenistujate võrdse kohtlemise põhimõtet ja et on rikutud ELTL artiklit 336, kuivõrd Üldkohus muutis täiesti olematuks Euroopa seadusandja tahte anda kõigile töötajatele minimaalne sotsiaalne kaitse. Üldkohus on hageja väitel samuti rikkunud õigusriigi põhimõtet, välistades kostjate igasuguse lepinguvälise vastutuse.

Viies väide on esitatud hageja poolt esimeses kohtuastmes teise võimalusena esitatud nõude kolmanda osa vastuvõetamatuse tõttu tagasilükkamise vastu. Üldkohus oleks igal juhul pidanud omal algatusel käsitlema teatavaid avalikust huvist kantud väiteid ning analüüsima kohtutoimiku sisu.
4.

Kas käesolevas asjas on asjakohane Euroopa Kohtu 5. märtsi 2019. a otsuse Eesti Pagar, C-349/17 (2), punktides 61 ja 68 märgitu, et ergutava mõju esinemist või puudumist ei saa pidada selgeks kriteeriumiks, mida liikmesriigi asutusel on lihtne kohaldada, kuna selle kontrollimine nõuab juhtumipõhiste keeruliste majanduslike hinnangute andmist, mistõttu ei ole selline kriteerium kooskõlas nõudega, et erandi kohaldamise kriteeriumid oleksid selged ja liikmesriigi asutustel oleks neid lihtne kohaldada?
RQ 4. jaanuaril 2022 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kolmas koda) 17. novembri 2021. aasta otsuse peale kohtuasjas T-147/17: Anastassopoulos jt versus nõukogu ja komisjon

(Kohtuasi C-7/22 P)

(2022/C 119/35)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellant: RQ (esindajad: advokaadid M. Meng-Papantoni, H. Tagaras)

Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

— rahuldada apellatsioonkaebus ja tühistada vaidlustatud kohtuotsus;

— otsustada jätkata menetlust kooskõlas õigusnormidega;

— mõista kohtukulud välja kostjatelt.

Väited ja peamised argumendid

Esiteks väidab apellant, et Üldkohus moonutas tema hagiavaldust kahju põhjustanud teo küsimuses.

Teiseks väidab apellant, et Üldkohus rikkus õigusnormi mitmel korral:

Seoses liidu vastutusega õigusvastase tegevuse eest jättis Üldkohus kõigepealt tähelepanuta õigusriigi põhimõtte ja põhiõiguste harta artikli 47, kui ta leidis, et eurorühma tegevus ja tegevusetus ei saanud mingil juhul kaasa tuua liidu lepinguvälist vastutust. Samuti eiras Üldkohus võrdse kohtlemise põhimõtet, kui ta asus seisukohale, et ainuüksi see, et füüsilised ja juriidilised isikud omandavad võlakirju, mis hiljem alla hinnatakse, annab piisavalt alust järeldada, et nad on kohtupraktika tähenduses samasuguses või sarnases olukorras.

Seejärel rikkus Üldkohus õigusnorme süüst sõltumatu vastutuse küsimustes. Esimesena välistas Üldkohus – apellandi arvates ekslikult – süüst sõltumatu vastutuse esinemise kui sellise. Teisena rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta andis hinnangu, et kahju on „ebatavaline“.
C 119/28

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale ordinario di Roma (Itaalia) 5. jaanuaril 2022 – Liberi editori e autori (LEA) versus Jamendo SA

(Kohtuasi C-10/22)

(2022/C 119/36)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale ordinario di Roma

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Liberi editori e autori (LEA)

Kostja: Jamendo SA

Eelotsuse küsimus

Kas direktiivi 2014/26/EL (1) tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis jätavad autoriõiguste vahendamise või vähemalt kasutajatele litsentside andmise turule pääsemise võimaluse ainult isikutele, keda saab sama direktiivi määratluse kohaselt kvalifitseerida kollektiivse esindamise organisatsioonideks, jättes sellest võimalusest ilma isikud, keda saab kvalifitseerida sõltumatuteks esindamise üksusteks, olenemata sellest, kas nad on asutatud samas riigis või teistes liikmesriikides?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/26/EL autoriõiguse ja autoriõigusega kaasnevate õiguste kollektiivse teostamise ning muusikateose internetis kasutamise õiguse multiterritoriaalse litsentsimise kohta siseturul (ELT 2014, L 84, lk 72).
C 109/18

ET

KSi ja KD 12. jaanuaril 2022 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (üheksas koda) 10. novembri 2021. aasta määruse peale kohtuasjas T-771/20: KS ja KD versus nõukogu jt

(Kohtuasi C-29/22 P)

(2022/C 109/26)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: KS ja KD (esindajad: solicitor J. Stojsavljevic-Savic, F. Randolph, QC ja barrister P. Koutrakos)

Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon, Euroopa välisteenistus (EEAS)

Apellantide nõuded

— tunnistada apellatsioonkaebus vastuvõetavaks, tühistada vaidlustatud määrus ja rahuldada Üldkohtule esitatud nõuded;

— teise võimalusena tunnistada apellatsioonkaebus vastuvõetavaks ja saata kohtuasi tagasi Üldkohtusse lõpliku otsuse tegemiseks, ja

— mõista vastustajatelt välja käesoleva apellatsioonimenetluse kulud, menetluskulud Üldkohtus ja menetluskulud EULEXi Inimõiguste Järelevalve Komisjonis (Human Rights Review Panel (HRRP)).

Väited ja peamised argumendid

Apellatsioonkaebus põhineb väitel, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta jõudis järeldusele, et tal puudub pädevus asja arutada ja lahendada hagi, mille apellandid esitasid, paludes välja mõista hüvitis kahju eest, mis neile tekkis nende põhiõiguste rikkumise tõttu. Apellatsioonkaebuse väide on jagatud neljaks osaks.

Esiteks rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta laialt tõlgendas Liidu ühise välis- ja julgeolekupoliitika (CFSP) väljajätmist, mis on ette nähtud ELL artikli 24 lõike 1 teises lõigus ja ELTL artikli 275 esimeses lõigus.

Teiseks rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta valesti kohaldas 6. oktoobri 2020. aasta kohtuotsust Bank Refah Kargaran vs. nõukogu (C-134/19 P, EU:C:2020:793).

Kolmandaks rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta valesti kohaldas 25. märtsi 2021. aasta kohtuotsust Carvalho jt vs. parlament ja nõukogu (C-565/19 P, ei avaldata, EU:C:2021:252).

Neljandaks rikkus Üldkohus õigusnormi, kuna ta jättis analüüsimata kaebuse olulised osad ja ei põhjendanud oma otsust piisavalt.
1)

Kas direktiiviga 2000/31/EÜ (1), eelkõige Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 3, 14 ja 15, koostoimes ELi toimimise lepingu artikliga 56, on vastuolus see, kui kohaldatakse liikmesriigi õigusnorme, mis käsitlevad piletite müüki järelturul, mille tõttu on välistatud, et ELis tegutsev teabe talletamise platvormi haldaja, nagu käesolevas menetluses kaebuse esitaja, osutab kolmandatest isikutest kasutajatele järelturu piletimüügi teenuseid, reserveerides selle tegevuse üksnes müüjatele, ürituste korraldajatele või muudele avaliku sektori asutuste poolt volitatud üksustele, kes väljastavad pileteid esmasturule sertifitseeritud süsteemide kaudu?
1.

Kas ELTL artikli 114 lõigetega 5 ja 6, direktiivi 94/62/EÜ (1) artikli 16 lõikega 1 ja direktiivi 98/34/EÜ (2) artikliga 8 on vastuolus niisuguste riigisiseste sätete kohaldamine, nagu need, mis on ette nähtud vaidlustatud ministrite dekreedis, millega keelatakse turustada ühekordselt kasutatavaid kandekotte, mis on valmistatud biolagunematutest materjalidest, kuid mis vastavad muudele direktiiviga 94/62/EÜ sätestatud nõuetele, kui liikmesriik ei ole sellisest riigisisesest korrast, mis sisaldab liidu õigusnormidega võrreldes piiravamaid tehnilisi eeskirju, Euroopa Komisjoni eelnevalt teatanud, vaid teatas talle sellest üksnes pärast meetme võtmist ja enne selle avaldamist?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Pesti Központi Kerületi Bíróság (Ungari) 25. jaanuaril 2022 – PannonHitel Pénzügyi Zrt. versus Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.)

(Kohtuasi C-51/22)

(2022/C 165/36)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Pesti Központi Kerületi Bíróság

Põhikohtuasja pooled

Hageja: PannonHitel Pénzügyi Zrt.

Kostja: Wizz Air Hungary Légiközlekedési Zrt. (Wizz Air Hungary Zrt.)

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (1), artikli 5 lõike 1 punkti a ja artikli 8 lõike 1 punkti a esimest taanet ja lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et reisija võib kasutada õigust tagasimaksele, nõudes kogu pileti ostuhinna tagasimaksmist otse lennuettevõtjalt, isegi kui ta on pileti broneerinud vahendajana tegutseva kolmanda isiku abiga, kellele reisija maksis piletihinna, ning see vahendaja ostis lennuettevõtjalt pileti ja maksis temale piletihinna, kui ei ole tõendatud, et vahendaja tegutses lennuettevõtja volitatud esindajana ega et tegemist on reisikorraldajaga?

(1) ELT 2004, L 46, lk 1; ELT eriväljaanne 07/08, lk 10.
2.

Kas nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ artiklite 6 ja 7 kontekstis tuleb kohtul – kui kohus kinnitab, et lepingutingimus on lubamatu ja leping ei saa pärast selle tingimuse kõrvaldamist edasi kehtida, puudub poolte nõusolek täita tekkinud lünk poolte tahtele vastavate sätetega ning puuduvad dispositiivsed sätted (poolte kokkuleppe puudumise korral lepingule vahetult kohaldatavad) – leping kehtetuks tunnistada, täites kohtult lepingu kehtetuks tunnistamist taotleva tarbija tahet, või on kohus kohustatud omal algatusel uurima, kuigi pooled seda ei nõua, tarbija majanduslikku olukorda, et teha kindlaks, kas lepingu kehtetuks tunnistamine ei too tarbija jaoks kaasa eriti ebasoodsaid tagajärgi?
1.

Millised õiguslikud tagajärjed on Euroopa Liidu õiguses ette nähtud juhul, kui tagasivõtmispalve esitanud riik on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta (1) määruse (EL)nr 604/2013 artikli 18 lõike 1 punkti b kohases tagasivõtmismenetluses rikkunud artiklis 4 ette nähtud teavitamiskohustust või sama määruse artiklis 5 ette nähtud kohustust korraldada taotlejaga isiklik vestlus, ning täpsemalt, kas määruse (EL) nr 604/2013 artikleid 4 ja 5 tuleb tõlgendada — nii, et kui määruse artiklis 23 kirjeldatud olukorras isikule jäetakse artikli 4 lõikes 2 ette nähtud teabeleht andmata või temaga jäetakse sama määruse artiklis 5 ette nähtud isiklik vestlus korraldamata, muudab see juba iseenesest üleandmismeetme parandamatult õigusvastaseks, millest tulenevalt langeb vastutus rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest tagasivõtmispalve esitanud liikmesriigile, — või nii, et üleandmismeetme õigusvastasus oleneb sellest, kas on väidetud ja tõendatud, et kui tagasivõtmispalve esitanud liikmesriigi asutus oleks määruse (EL) nr 604/2013 artiklites 4 ja 5 ette nähtud kohustused täitnud, oleks menetlusel olnud teistsugune tulemus, — või nii, et välismaalasele, kelle üleandmist tagasivõtmispalve saanud liikmesriiki menetletakse, ei ole tagasivõtmispalve esitanud liikmesriigi ametiasutus mingil juhul kohustatud võimaldama teavitamis- ja kaasamistagatisi, mis on ette nähtud määruse (EL) nr 604/2013 artiklites 4 ja 5?
1.

Kas KNi rubriiki 9403 tuleb tõlgendada nii, et erinevatest materjalidest koosnevad kasside kraapimispostid, mis on ettenähtud selleks, et need (elu)ruumides põrandale panna ja sinna jätta, et kassid saaksid nendel ronida, istuda ja lamada ning neid kraapida, ei kuulu sellesse rubriiki, kuna need on erinevat liiki komisjoni 28. novembri 2013. aasta rakendusmääruse (EL) nr 1229/2013 (1) ja komisjoni 3. aprilli 2014. aasta rakendusmääruse (EL) nr 350/2014 (2) tähenduses? Kui on tegemist erineva liigiga, mis takistab klassifitseerimist KNi rubriiki 9403, mis seda erinevat liiki siis iseloomustab?
3.

Kas direktiivi 2001/42/EÜ artikli 3 lõike 2 punktist a tulenevalt hõlmab mõiste „kava[d] ja programmi[d] […][,] mis on koostatud põllumajanduse, metsanduse, kalanduse, energeetika, tööstuse, veonduse, jäätmehoolduse, veemajanduse, telekommunikatsiooni, turismi, asulaplaneerimise või maakasutuse valdkonnas ja millega luuakse raamistik tulevase nõusoleku saamiseks projektidele, mis on loetletud direktiivi 85/337/EMÜ (2) I ja II lisas“, niisugust kava või programmi, mis ei ole ise siduv, kuid on sõnaselgelt ette nähtud seadusest tulenevas siduvas üldplaneeringus, või milles on välja pakutud või ette nähtud sisuliselt muuta sellist kava, mis pidi ise läbima keskkonnamõju strateegilise hindamise?