ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

ELTL artikleid 34 ja 35 tuleb tõlgendada nii, et: — ELTL artikliga 34 ei ole vastuolus selline riigisisene regulatsioon nagu põhikohtuasjas, mille kohaselt võib müüginimetust „ibérico de cebo“ kasutada ainult nende toodete puhul, mis vastavad selle riigisisese regulatsiooni nõuetele, kuna kõnealune regulatsioon lubab importida ja turustada muu kui kõnealuse regulatsiooni kehtestanud liikmesriigi päritolu tooteid nimetustega, mida need kannavad päritoluliikmesriigi regulatsiooni kohaselt, isegi kui tegemist on põhikohtuasjas kõne all olevas riigisiseses regulatsioonis ettenähtutega samalaadsete, sarnaste või identsete nimetustega. — ELTL artikliga 35 ei ole vastuolus selline riigisisene regulatsioon, mis on kõne all põhikohtuasjas.
—

teiseks arvatakse nende väärtus sellest maksubaasist maha, kui need kaubad ei ole mõeldud müügiks teises liikmesriigis või on toodud päritolu liikmesriiki tagasi, ilma et neid oleks ära müüdud, ja
1.

Ülalpidamiskohustuste suhtes kohaldatavat õigust käsitleva 23. novembri 2007. aasta Haagi protokolli, mis kiideti Euroopa Ühenduse nimel heaks nõukogu 30. novembri 2009. aasta otsusega 2009/941/EÜ, artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et — asjaolu, et kohtu asukohariik on sama mis õigustatud isiku harilikuks viibimiskohaks olev riik, ei takista selle sätte kohaldamist, kui selles ette nähtud täiendava seose reegliga määratud õigus ei lange kokku õigusega, mis on määratud protokolli artiklis 3 ette nähtud üldise seose reegliga; — olukorras, kus ülalpidamist saama õigustatud isik, kes on muutnud oma harilikku viibimiskohta, esitab oma uueks harilikuks viibimiskohaks oleva riigi kohtule kohustatud isiku vastu tagasiulatuva elatisnõude ajavahemiku eest, mil ta elas teises liikmesriigis, võib kohtu asukohariigi õigus, mis on ühtlasi õigustatud isiku uueks harilikuks viibimiskohaks oleva riigi õigus, olla kohaldatav, kui kohtu asukoha liikmesriigi kohtud olid pädevad lahendama nende poolte vahelisi ja seda ajavahemikku puudutavaid elatisvaidlusi.
Kohtuasi C-363/17 P: Euroopa Kohtu (üheksas koda) 7. juuni 2018. aasta otsus – Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA versus Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Euroopa Nõukogu, Euroopa Komisjon, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd, Refresco Gerber BV (Apellatsioonkaebus — Dumping — Indiast, Taist ja Taiwanist pärit teatava polüetüleentereftalaadi import — Nõukogu rakendusotsus 2013/226/EL — Otsus lõpetada meetmete aegumise läbivaatamise menetlus ilma lõplikku dumpinguvastast tollimaksu kehtestamata — Lepinguväline vastutus — Põhjuslik seos — Põhjendamiskohustus)

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 7. juuni 2018. aasta otsus – Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA versus Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Euroopa Nõukogu, Euroopa Komisjon, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd, Refresco Gerber BV

(Kohtuasi C-363/17 P) ( 1 )

„(Apellatsioonkaebus — Dumping — Indiast, Taist ja Taiwanist pärit teatava polüetüleentereftalaadi import — Nõukogu rakendusotsus 2013/226/EL — Otsus lõpetada meetmete aegumise läbivaatamise menetlus ilma lõplikku dumpinguvastast tollimaksu kehtestamata — Lepinguväline vastutus — Põhjuslik seos — Põhjendamiskohustus)”

Pooled

Apellandid: Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA (esindajad: advokaat L. Ruessmann, solicitor J. Beck)

Teised menetlusosalised: Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Euroopa Nõukogu (esindajad: H. Marcos Fraile, keda abistas solicitor B. O’Connor ja advokaat S. Gubel), Euroopa Komisjon, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd, Refresco Gerber BV

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Equipolymers Srl-ilt, M&G Polimeri Italia SpA-lt ja Novapet SA-lt.

( 1 ) ELT C 283, 28.8.2017.
2.

Määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti b tuleb tõlgendada nii, et registreeritud geograafilise tähisega „seoste tekitamise“ tuvastamiseks peab eelotsusetaotluse esitanud kohus hindama, kas piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepanelikul ja arukal keskmisel Euroopa tarbijal tekib vaidlusaluse nimega kokku puutudes kohe kujutluspilt kaubast, mille jaoks kaitstud geograafiline tähis on registreeritud. Selle hindamise raames peab see kohus olukorras, kus esiteks ei ole vaidlusalune nimi ja kaitstud geograafiline tähis foneetiliselt ja/või visuaalselt sarnased ning teiseks ei sisalda nimi geograafilise tähise üht osa, võtma vajaduse korral arvesse nime ja geograafilise tähise kontseptuaalset sarnasust. Määruse nr 110/2008 artikli 16 punkti b tuleb tõlgendada nii, et registreeritud geograafilise tähisega „seoste tekitamise“ tuvastamisel ei tule arvesse võtta vaidlusaluse osa konteksti ja eeskätt asjaolu, et sellele on lisatud täpsustus asjaomase toote tegeliku päritolu kohta.
Kohtuasi C-49/17: Euroopa Kohtu (esimene koda) 6. juuni 2018. aasta otsus (Østre Landsreti eelotsusetaotlus – Taani) – Koppers Denmark ApS versus Skatteministeriet (Eelotsusetaotlus — Direktiiv 2003/96/EÜ — Energiatoodete ja elektrienergia maksustamine — Artikli 21 lõige 3 — Maksustatav teokoosseis — Energiatoodete tarbimine energiatooteid tootva ettevõtte territooriumil — Energiatoodete kasutamine muul otstarbel kui mootorikütuse või kütteainena — Lahusti kasutamine kütteainena kivisöetõrva destilleerimise tehases)

Euroopa Kohtu (esimene koda) 6. juuni 2018. aasta otsus (Østre Landsreti eelotsusetaotlus – Taani) – Koppers Denmark ApS versus Skatteministeriet

(Kohtuasi C-49/17) ( 1 )

„(Eelotsusetaotlus — Direktiiv 2003/96/EÜ — Energiatoodete ja elektrienergia maksustamine — Artikli 21 lõige 3 — Maksustatav teokoosseis — Energiatoodete tarbimine energiatooteid tootva ettevõtte territooriumil — Energiatoodete kasutamine muul otstarbel kui mootorikütuse või kütteainena — Lahusti kasutamine kütteainena kivisöetõrva destilleerimise tehases)”

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Østre Landsret

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Koppers Denmark ApS

Vastustaja: Skatteministeriet

Resolutsioon

Nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik, artikli 21 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et energiatoodete tarbimine need tootnud ettevõtte territooriumil teiste energiatoodete tootmiseks ei kuulu selles sättes ette nähtud maksustatavat teokoosseisu käsitleva erandi kohaldamisalasse, kui sellises olukorras nagu põhikohtuasjas on asjaomase ettevõtte põhitegevusena toodetavad tooted mõeldud kasutamiseks muul otstarbel kui mootorikütuse või kütteainena.

( 1 ) ELT C 112, 10.4.2017.
Kohtuasi C-250/17: Euroopa Kohtu (üheksas koda) 6. juuni 2018. aasta otsus (Supremo Tribunal de Justiça eelotsusetaotlus – Portugal) – Virgílio Tarragó da Silveira versus Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA (Eelotsusetaotlus — Õigusalane koostöö tsiviilasjades — Maksejõuetusmenetlus — Määrus (EÜ) nr 1346/2000 — Artikkel 15 — Maksejõuetusmenetluse mõjud pooleliolevatele kohtuasjadele, kus käsitletakse neid võlgniku varasid või õigusi, mille suhtes viimane on kaotanud käsutamisõiguse — Mõiste „pooleliolev kohtuasi“ — Sisuline menetlus nõude olemasolu tunnustamiseks)

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 6. juuni 2018. aasta otsus (Supremo Tribunal de Justiça eelotsusetaotlus – Portugal) – Virgílio Tarragó da Silveira versus Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA

(Kohtuasi C-250/17) ( 1 )

„(Eelotsusetaotlus — Õigusalane koostöö tsiviilasjades — Maksejõuetusmenetlus — Määrus (EÜ) nr 1346/2000 — Artikkel 15 — Maksejõuetusmenetluse mõjud pooleliolevatele kohtuasjadele, kus käsitletakse neid võlgniku varasid või õigusi, mille suhtes viimane on kaotanud käsutamisõiguse — Mõiste „pooleliolev kohtuasi“ — Sisuline menetlus nõude olemasolu tunnustamiseks)”

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Supremo Tribunal de Justiça

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Virgílio Tarragó da Silveira

Kostja: Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group, SA

Resolutsioon

Nõukogu 29. mai 2000. aasta määruse (EÜ) nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta artiklit 15 tuleb tõlgendada nii, et see on kohaldatav liikmesriigi kohtus poolelioleva kohtuasja suhtes, milles palutakse võlgnikult välja mõista teenuste osutamise lepingu alusel võlgnetav rahasumma ja nimetatud lepingulise kohustuse rikkumise eest rahaline hüvitis, juhul kui võlgnik on teise liikmesriigi kohtus algatatud maksejõuetusmenetluses maksejõuetuks tunnistatud ja maksejõuetuks tunnistamine hõlmab võlgniku kogu vara.

( 1 ) ELT C 239, 24.7.2017.
Kohtuasi C-160/17: Euroopa Kohtu (teine koda) 7. juuni 2018. aasta otsus (Conseil d’État’ eelotsusetaotlus – Belgia) – Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain versus Région wallonne (Eelotsusetaotlus — Keskkond — Direktiiv 2001/42/EÜ — Artikli 2 punkt a — Mõistepaar „kavad ja programmid“ — Artikkel 3 — Teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamine — Asularuumi ümberkujundamise piirkond — Võimalus teha erandeid asulaplaneerimis- ja ehituseeskirjadest — „Kavade ja programmide“ muutmine)

Euroopa Kohtu (teine koda) 7. juuni 2018. aasta otsus (Conseil d’État’ eelotsusetaotlus – Belgia) – Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain versus Région wallonne

(Kohtuasi C-160/17) ( 1 )

„(Eelotsusetaotlus — Keskkond — Direktiiv 2001/42/EÜ — Artikli 2 punkt a — Mõistepaar „kavad ja programmid“ — Artikkel 3 — Teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamine — Asularuumi ümberkujundamise piirkond — Võimalus teha erandeid asulaplaneerimis- ja ehituseeskirjadest — „Kavade ja programmide“ muutmine)”

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’État

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Raoul Thybaut, Johnny De Coster, Frédéric Romain

Kostja: Région wallonne

Menetluses osalesid: Commune d’Orp-Jauche, Bodymat SA

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2001. aasta direktiivi 2001/42/EÜ teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta artikli 2 punkti a ja artikli 3 lõiget 1 ja artikli 3 lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et määrus, millega kehtestatakse asularuumi ümberkujundamise piirkond, mille ainus eesmärk on kindlaks määrata geograafiline piirkond, kus võidakse ellu viia asulaarendusprojekt, mille puhul on vaja rajada, muuta, laiendada või ära kaotada maapinnal asuvaid teid ja avalikke alasid või nende kohale ehitada, milleks on lubatud kõrvale kalduda teatavatest asulaplaneerimis- ja ehituseeskirjadest, on sellise erandi tegemise võimaluse tõttu hõlmatud selle direktiivi tähenduses mõistepaariga „kavad ja programmid“, millel on tõenäoliselt oluline keskkonnamõju ja mille keskkonnamõju tuleb hinnata.

( 1 ) ELT C 178, 6.6.2017.
Kohtuasi C-306/17: Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 31. mai 2018. aasta otsus (Tatabányai Törvényszéki eelotsusetaotlus – Ungari) – Éva Nothartová versus Sámson József Boldizsár (Eelotsusetaotlus — Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala — Õigusalane koostöö tsiviilasjades — Määrus (EL) nr 1215/2012 — Kohtualluvus — Valikuline kohtualluvus — Artikli 8 punkt 3 — Vastuhagi, mille aluseks on või ei ole sama leping või samad asjaolud, mis põhihagi puhul)

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 31. mai 2018. aasta otsus (Tatabányai Törvényszéki eelotsusetaotlus – Ungari) – Éva Nothartová versus Sámson József Boldizsár

(Kohtuasi C-306/17) ( 1 )

„(Eelotsusetaotlus — Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala — Õigusalane koostöö tsiviilasjades — Määrus (EL) nr 1215/2012 — Kohtualluvus — Valikuline kohtualluvus — Artikli 8 punkt 3 — Vastuhagi, mille aluseks on või ei ole sama leping või samad asjaolud, mis põhihagi puhul)”

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tatabányai Törvényszék

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Éva Nothartová

Kostja: Sámson József Boldizsár

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 8 punkti 3 tuleb tõlgendada nii, et seda kohaldatakse, aga mitte teisi norme välistavalt, olukorras, kus kohtule, kelle alluvusse kuulub vaidluse lahendamine hageja isikuõiguste väidetava rikkumise üle, mida põhjendatakse asjaoluga, et ilma tema nõusolekuta on temast tehtud fotosid ja videosalvestisi, on kostja esitanud vastuhagi kahju hüvitamiseks tulenevalt hageja lepinguvälisest vastutusest, mida väidetavalt põhjustab eelkõige põhihagi esemeks olev intellektuaalse loomingu levitamise piirang, kui selle vastuhagi läbivaatamine nõuab, et see kohus hindaks nende asjaolude paikapidavust, millele hageja on enda nõuetes tuginenud.

( 1 ) ELT C 269, 14.8.2017.
Kohtuasi C-190/17: Euroopa Kohtu (esimene koda) 31. mai 2018. aasta otsus (Tribunal Superior de Justicia de Madridi eelotsusetaotlus – Hispaania) – Lu Zheng versus Ministerio de Economía y Competitividad (Eelotsusetaotlus — Euroopa Liitu sisse toodava või Euroopa Liidust välja viidava sularaha kontrollimine — Määrus (EÜ) nr 1889/2005 — Kohaldamisala — ELTL artikkel 63 — Kapitali vaba liikumine — Kolmanda riigi kodanik, kes kannab oma pagasis kaasas suurt kogust deklareerimata sularaha — Kohustus deklareerida see summa Hispaania territooriumilt lahkumisel — Karistused — Proportsionaalsus)

Euroopa Kohtu (esimene koda) 31. mai 2018. aasta otsus (Tribunal Superior de Justicia de Madridi eelotsusetaotlus – Hispaania) – Lu Zheng versus Ministerio de Economía y Competitividad

(Kohtuasi C-190/17) ( 1 )

„(Eelotsusetaotlus — Euroopa Liitu sisse toodava või Euroopa Liidust välja viidava sularaha kontrollimine — Määrus (EÜ) nr 1889/2005 — Kohaldamisala — ELTL artikkel 63 — Kapitali vaba liikumine — Kolmanda riigi kodanik, kes kannab oma pagasis kaasas suurt kogust deklareerimata sularaha — Kohustus deklareerida see summa Hispaania territooriumilt lahkumisel — Karistused — Proportsionaalsus)”

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Superior de Justicia de Madrid

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Lu Zheng

Kostja: Ministerio de Economía y Competitividad

Resolutsioon

ELTL artikleid 63 ja 65 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, mis on kõne all põhikohtuasjas ja milles on ette nähtud, et kõnealuse riigi territooriumile sisse toodava või sealt välja viidava suure koguse sularaha deklareerimise kohustuse täitmata jätmise eest karistatakse rahatrahviga, mis võib ulatuda kuni kahekordse deklareerimata summani.

( 1 ) ELT C 221, 10.7.2017.
1.

Tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 26. juuni 2017. aasta kohtumäärused L’Oréal vs. EUIPO – Guinot (MASTER PRECISE) (T-181/16, ei avaldata, EU:T:2017:447), L’Oréal vs. EUIPO – Guinot (MASTER SMOKY) (T-179/16, ei avaldata, EU:T:2017:445), L’Oréal vs. EUIPO – Guinot (MASTER SHAPE) (T–180/16, ei avaldata, EU:T:2017:451), L’Oréal vs. EUIPO – Guinot (MASTER DUO) (T-182/16, ei avaldata, EU:T:2017:448) ja L’Oréal vs. EUIPO – Guinot (MASTER DRAMA) (T-183/16, ei avaldata, EU:T:2017:449).
1.

Nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/23/EÜ ettevõtjate, ettevõtete või nende osade üleminekul töötajate õigusi kaitsvate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 1 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see direktiiv on kohaldatav sellise olukorra suhtes, kus tellija on üles ütelnud ühe ettevõtjaga sõlmitud rajatiste valveteenuste lepingu ja sõlminud selle sama teenuse saamiseks uue lepingu ühe teise ettevõtjaga, kes võtab kollektiivlepingu alusel üle nii arvult kui ka oskustelt olulise osa töötajatest, kelle esimesena nimetatud ettevõtja oli määranud kõnealust teenust osutama, kui tehinguga kaasneb majandusüksuse üleminek nende kahe ettevõtja vahel.
1.

ELTL artikli 21 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see paneb liidu kodaniku kodakondsusliikmesriigile kohustuse hõlbustada elamisloa andmist kolmanda riigi kodanikule, kes on selle liidu kodaniku registreerimata elukaaslane ning kellega tal on püsiv ja nõuetekohaselt tõendatud suhe, kui liidu kodanik pöördub pärast seda, kui ta on kasutanud vaba liikumise õigust teises liikmesriigis töötamiseks vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivis 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ, ette nähtud tingimustele, koos oma elukaaslasega tagasi oma kodakondsusliikmesriiki, et seal elada.
2.

Määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 tuleb tõlgendada nii, et konkurentsivastase tegevusega tekitatud kahju hüvitamise hagi korral võib selles sättes kasutatud mõiste „paik, kus kahjustav sündmus on toimunud“ olla käsitatav nii, et see on kas paik, kus sõlmiti ELTL artiklit 101 rikkuv konkurentsivastane kokkulepe, või paik, kus pakuti ja kohaldati ülimadalaid hindu, kui see tegevus on vaadeldav ELTL artikli 102 rikkumisena.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 4. juuli 2018. aasta otsus (Østre Landsreti eelotsusetaotlus – Taani) – NN A/S versus Skatteministeriet

(Kohtuasi C-28/17) (1)

((Eelotsusetaotlus - ELTL artikkel 49 - Äriühingu tulumaks - Liikmesriigi maksuõigusnormid, mille kohaselt võib teises liikmesriigis asutatud äriühingu liikmesriigi territooriumil asuva püsiva tegevuskoha kahjumi üle kanda samasse kontserni kuuluvale residendist äriühingule tingimusel, et kahjumit ei ole võimalik arvesse võtta välisriigi maksu arvestamisel))

(2018/C 301/06)

Kohtumenetluse keel: taani

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Østre Landsret

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: NN A/S

Vastustaja: Skatteministeriet

Resolutsioon

ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et põhimõtteliselt ei ole sellega vastuolus sellised riigisisesed õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mille kohaselt võivad kontserni residendist äriühingud selle kontserni mitteresidendist tütarettevõtja residendist püsiva tegevuskoha kahjumi oma konsolideeritud tulust maha arvata vaid juhul, kui selles liikmesriigis kohaldatavad normid, kus on tütarettevõtja asukoht, ei võimalda seda kahjumit viimase tulust maha arvata, kui nende õigusnormide kohaldamine toimub kombineeritult sellise topeltmaksustamise vältimise lepingu kohaldamisega, mille kohaselt on viimases liikmesriigis lubatud tütarettevõtja makstavast tulumaksust maha arvata summa, mis vastab tulumaksule, mis tasuti liikmesriigis, mille territooriumil see püsiv tegevuskoht asub, seoses viimase tegevusega. Siiski tuleb ELTL artiklit 49 tõlgendada nii, et need õigusnormid on sellega vastuolus, kui nende kohaldamise tagajärjel jääb kontsern ilma mis tahes tegelikust võimalusest arvata see kahjum maha oma konsolideeritud tulust, kuigi sama kahjumi tasaarvestamine tütarettevõtja tuluga on võimatu liikmesriigis, kelle territooriumil on see asutatud; seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

(1) ELT C 121, 18.4.2017.
1.

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, tuleb tõlgendada nii, et valdusühingu poolt oma tütarettevõtjale kinnisasja üürileandmine kujutab endast „seotust viimase juhtimisega“, mida tuleb käsitada majandustegevusena selle direktiivi artikli 9 lõike 1 tähenduses, mis annab õiguse arvata maha käibemaksu, mida see äriühing tasus tütarettevõtja osaluse omandamisel, kui selline teenuse osutamine on kestev, seda tehakse tasu eest ja see on maksustatav, mis tähendab, et üürileandmine ei ole maksust vabastatud, ning kui esineb otsene seos teenuse pakkuja osutatud teenuse ja teenuse saaja makstud tasu vahel. Kulusid, mida valdusühing on kandnud seoses osaluse omandamisega oma tütarettevõtjates, kelle juhtimisega ta on seotud, kellele ta üürib kinnisasja ja teostab seega majandustegevust, tuleb käsitada osana tema üldkuludest ning nendelt kuludelt tasutud käibemaks peab olema üldjuhul terves ulatuses maha arvatav.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. septembri 2011. aasta määruse (EL) nr 1007/2011 tekstiilkiudude nimetuste ja tekstiiltoodete kiukoostise märgistamise ja tähistamise kohta, millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 73/44/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivid 96/73/EÜ ja 2008/121/EÜ artiklit 4 ja artikli 14 lõike 1 esimest lõiku – koosmõjus selle määruse põhjendusega 10 – tuleb tõlgendada nii, et need kehtestavad üldise kohustuse märgistada või tähistada kõik tekstiiltooted, sealhulgas määruse artiklis 7 määratletud tekstiiltooted, et esitada nende kiukoostis.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 4. juuli 2018. aasta otsus (Landgericht Hamburgi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Wolfgang Wirth, Theodor Mülder, Ruth Mülder, Gisela Wirth versus Thomson Airways Ltd.

(Kohtuasi C-532/17) (1)

((Eelotsusetaotlus - Transport - Määrus (EÜ) nr 261/2004 - Artikli 2 punkt b - Kohaldamisala - Mõiste „tegutsev lennuettevõtja“ - Leping lennuki rentimiseks koos meeskonnaga (wet lease)))

(2018/C 301/12)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landgericht Hamburg

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Wolfgang Wirth, Theodor Mülder, Ruth Mülder, Gisela Wirth

Kostja: Thomson Airways Ltd.

Resolutsioon

Mõistet „tegutsev lennuettevõtja“ Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, ja eelkõige selle artikli 2 punkti b tähenduses tuleb tõlgendada nii, et see ei hõlma sellist lennuettevõtjat nagu põhikohtuasjas kõne all olev lennuettevõtja – kes annab niinimetatud wet lease tüüpi rendilepingu alusel teisele lennuettevõtjale rendile lennuki koos meeskonnaga, kuid kellel puudub operatiivne vastutus lendude eest – ka juhul, kui reisijale väljastatud lennule istekoha broneerimise kinnitusel on märgitud, et lennu teostab see esimene lennuettevõtja.

(1) ELT C 402, 27.11.2017.
2.

Direktiivi 2004/38 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, mis on kõne all põhikohtuasjas ja millega on liikmesriigi pädevatele asutustele pandud kohustus väljastada direktiivi 2004/38 artikli 10 lõikes 1 sätestatud kuuekuulise tähtaja möödumise korral Euroopa Liidu kodaniku pereliikme elamisluba asjaomasele isikule automaatselt, tegemata eelnevalt kindlaks, et see isik liidu õiguse kohaselt tõepoolest vastab vastuvõtvas liikmesriigis elamise tingimustele.