ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Üldiselt peetakse menetlusnorme kohaldatavaks kõikide nende jõustumise hetkel pooleliolevate vaidluste suhtes, kuid materiaalõigusnorme tõlgendatakse tavaliselt nii, et need ei ole kohaldatavad enne nende jõustumist tekkinud olukorra suhtes. Siiski on lubatud üks erand sellest põhimõttest juhuks, kui õigusakt sisaldab nii menetlus- kui ka materiaalõigusnorme, mis moodustavad jagamatu terviku ja kui selle õigusakti erinevaid sätteid ei saa nende ajalise mõju seisukohalt teistest eraldi käsitleda. Sellistel asjaoludel ei saa tunnustada kõnealuste normide kogumi tagasiulatuvat mõju, välja arvatud juhul, kui piisavalt selge teave viib sellise järelduseni

Direktiivi 2009/73, mis käsitleb maagaasi siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/55, artikliga 36 tehtud olulisi menetluslikke muudatusi normides, mis reguleerivad direktiivi sätete kohaldamata jätmise otsuse vastuvõtmist riiklike ametiasutuste poolt, ei saa nende ajalise mõju seisukohalt käsitleda eraldi materiaalõigust puudutavatest muudatustest. Esiteks on selle artikliga reguleeritud vabastuse andmise kord ühtne, kuigi see toimub osaliselt siseriiklikul ja osaliselt Euroopa Liidu tasemel. Seega ei saa muudatusi, mis puudutavad siseriiklikku etappi, käsitleda eraldi muudatustest, mis puudutavad etappi Euroopa Liidu tasemel. Teiseks on menetlusse sisse viidud muudatused otsuse tegemise pädevuse jaotuses erinevate osalejate vahel laiaulatuslikud ja mõjutavad oluliselt menetluse tulemust

Järelikult moodustavad niisugused muudatused jagamatu terviku selliselt, et ei saa tunnustada kogu artikli 36 tagasiulatuvat mõju, välja arvatud juhul, kui piisavalt selge teave viib sellise järelduseni. Sellist teavet aga ei ole, kuna direktiiv 2009/73 näeb artiklitega 53 ja 54 ette konkreetse kuupäeva, millest alates tuleb direktiivis sisalduvaid norme hakata kohaldama. Seevastu ei sisalda direktiiv norme selle jõustumise ajal juba käimasolevate menetluste käsitlemise kohta, mis võiks õigustada erandit sellest põhimõttest.

(vt punktid 24, 25, 27, 31–33, 36 ja 37)
Kuigi administratsioonil on tähtajalise lepingu ennetähtaegse ülesütlemise otsusega seoses ulatuslik kaalutlusõigus, on eriti suure tähtsusega liidu õiguskorraga haldusmenetlustes antud tagatiste järgimise kontroll. Nende tagatiste seas on muu hulgas pädeva administratsiooni kohustus hoolsalt ja erapooletult uurida konkreetse juhtumi kõiki asjakohaseid asjaolusid.

Küsimus, kas kaebuse rahuldamata jätmise otsus on isikut kahjustav meede, on asjakohane ainult siis, kui esialgsete otsuste peale esitatud hagi jäeti hilinenult esitamise tõttu läbi vaatamata. Sellisel juhul võib kaebuse rahuldamata jätmise otsuse kvalifitseerimine tuua kaasa hagi esitamise tähtaegade ennistamise.

Ainult esimese astme kohus on pädev ühelt poolt tuvastama fakte, välja arvatud juhul, kui tema järelduste sisuline ebatäpsus on tingitud talle esitatud kohtutoimiku dokumentidest, ja teiselt poolt neid fakte hindama. Seega ei ole esimese astme kohtu poolt faktide hindamine Üldkohtu kontrollile alluv õiguslik küsimus, välja arvatud juhul, kui on moonutatud kohtule esimeses astmes esitatud tõendeid. Selline moonutamine peab toimikumaterjale arvestades olema ilmne, ilma et oleks vaja faktilisi asjaolusid ja tõendeid uuesti hinnata.

Ilma et oleks tegemist faktide moonutamisega, võib Avaliku Teenistuse Kohus järeldada, et institutsioon ei ole teostanud asjakohaste ja märkimisväärsete faktiliste asjaolude täielikku ja üksikasjalikku analüüsi lepingu ülesütlemise otsuse raames, kui institutsioon viitas üksikasjalikult negatiivsele aspektile ametniku käitumisele minevikus, toimimata samamoodi isikutoimikust tulenevate positiivsete aspektidega seoses.

(vt punktid 64 ja 66)

Üldkohus: 8. september 2008, kohtuasi T-222/07 P: Kerstens vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I-B-1-37 ja II-B-1-267, punktid 60–62 ja seal viidatud kohtupraktika).
Määruse nr 6/2002 ühenduse disainilahenduse kohta artikli 25 lõige 3 ja määruse nr 2245/2002, millega rakendatakse määrus nr 6/2002, artikli 28 lõike 1 punkti b alapunkt iii näevad ette, et liikmesriigi õiguse alusel kaitstud autoriõigusele tuginedes saab ühenduse disainilahenduse kehtetuks tunnistamise taotluse esitada ainult selle õiguse omanik ning ta peab Siseturu Ühtlustamise Ametile (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esitama seda asjaolu tõendavad dokumendid.

Seda, kas kehtetuks tunnistamise taotleja on selle sätte tähenduses autoriõiguse omanik, ja selle õiguse Siseturu Ühtlustamise Ametis tõendamise üle ei saa otsustada, lähtumata liikmesriigi, käesoleval juhul Prantsuse õigusest, millele on tuginetud kehtetuks tunnistamise taotluses. Sellises olukorras tuleb kohaldada just nimelt asjaomast liikmesriigi õigust, et tuvastada kehtetuks tunnistamise taotluse aluseks oleva teose omandiõiguse saamise ja tõendamise kord.

(vt punktid 51 ja 52)
Määruse nr 1367/2006 (keskkonnainfo kättesaadavuse, keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise Århusi konventsiooni sätete kohaldamise kohta ühenduse institutsioonide ja organite suhtes) artikli 6 lõike 1 esimene lause kohustab avalikustama dokumendi, kui taotletav teave on seotud heitmetega keskkonda ja seda isegi siis, kui esineb määruse nr 1049/2001 (üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele) artikli 4 lõike 2 esimese taandega kaitstavate huvide kahjustamise oht; sellist tõlgendust ei saa seada kahtluse alla Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 16 ja 17 sidusa ja harmoonilise ega intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepinguga (TRIPS-leping), mis kujutab endast Maailma Kaubandusorganisatsiooni asutamise lepingu lisa 1 C, artikli 39 lõigetega 2 ja 3, direktiiviga 91/414 (taimekaitsevahendite turuleviimise kohta ) ja määrusega nr 1107/2009 (taimekaitsevahendite turulelaskmise kohta) kooskõlalise tõlgendamise ettekäändel.

Esiteks sisaldab määrus nr 1367/2006 nimelt sätteid, mis asendavad ja muudavad määruse nr 1049/2001 teatud sätted või täpsustavad neid.

Määruse nr 1367/2006 artikli 6 lõike 1 esimene lause näeb teiseks ette ümberlükkamatu õigusliku eelduse, et ülekaalukas üldine huvi teabe avalikustamise vastu esineb juhul, kui taotletud teave on seotud heitmetega keskkonda, välja arvatud juhul, kui see teave on seotud uurimisega, eelkõige Euroopa Liidu õiguse võimaliku rikkumisega seotud uurimisega. Sama säte näeb ette, et asjaomane institutsioon peab teatava dokumendi selle kohta esitatud dokumentidega tutvumise taotluse saamisel avalikustama, kui taotletud teave on seotud heitmetega keskkonda, isegi siis, kui selline avalikustamine võib kahjustada teatava füüsilise või juriidilise isiku ärihuve. Selles osas ei võimalda direktiiv 91/414 ega määrus nr 1107/2009 seda ümberlükkamatut eeldust vastustada ega pidada nende õigusaktidega kaitstavaid üldisi või erahuvisid ülimuslikuks määruse nr 1367/2006 artikli 6 lõike 1 esimeses lauses nimetatud ülekaaluka üldise huvi suhtes.

Kolmandaks ei saa nimetatud artikli 6 lõike 1 kohaldamist välistada ka põhiõiguse omandile (mille alla kuuluvad Euroopa Liidu põhiõiguste hartas ja TRIPS-lepingus ette nähtud intellektuaalomandiga seotud õigused) kaitse ja teiste põhiõiguste kaitse vahel õige tasakaalu leidmise ettekäändel. Selline lähenemisviis tähendaks, et jäetakse kohaldamata liidu määruse selge ja tingimusteta säte, mille kohta ei ole isegi mitte väidetud, et see oleks vastuolus mõne ülimusliku õigusnormiga.

Lõpetuseks, ehkki on tõsi, et TRIPS-lepingu sätted kuuluvad lahutamatult liidu õiguskorda ja et kui selle lepinguga seotud teatavas valdkonnas on olemas liidu õigusnormid, esineb nimetatud lepinguga kooskõlalise tõlgendamise kohustus, ei saa kohaldatava õiguse TRIPS-lepingu artikli 39 lõigetega 2 ja 3 kooskõlalise tõlgendamise eesmärgil jätta kohaldamata määruse nr 1367/2006 artikli 6 lõike 1 esimest lauset; selline lähenemisviis tähendaks tegelikult seda, et seatakse kahtluse alla artikli 6 lõike 1 õiguspärasus TRIPS-lepingu nimetatud sätete alusel.

(vt punktid 35–38, 40, 41, 44–46)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Euroopa Liidu õigus – Põhimõtted – Mõistliku aja nõude järgimine – Haldusmenetlus – Kohtumenetlus – Hindamiskriteeriumid

(Euroopa Liidu põhiõiguste harta, artikkel 47 ja artikli 52 lõige 1; Euroopa Investeerimispanga personalieeskirjad, artikkel 41)

2. Kohtumenetlus – Poolelioleva kohtuasja vastuväide – Poolte, eseme ja väidete samasus kahes hagis – Hiljem esitatud hagi vastuvõetamatus

1. Kui menetluse kestust ei ole liidu õigusnormiga sätestatud, siis tuleb seda, kas aeg, mis institutsioonil kulus vaidlusaluse akti võtmiseks, on „mõistlik”, hinnata kõigi asjale omaste asjaolude alusel, võttes eelkõige arvesse vaidluse tähtsust huvitatud isiku jaoks, asja keerukust ning poolte käitumist. Seda, kas tegemist on mõistliku ajaga, ei tule seega kindlaks teha lähtuvalt täpsest, abstraktselt määratletud ajalisest piirist, vaid tuleb hinnata iga üksikjuhtumi asjaoludest lähtuvalt. Pealegi tuleb järjepidevuse nõuet arvestades mõistet „mõistlik aeg” samamoodi kohaldada ka siis, kui tegemist on hagi või taotlusega, mille esitamise tähtaega ei ole liidu õigusnormidega ette nähtud. Mõlemal juhul peab liidu kohus võtma arvesse juhtumile omaseid asjaolusid.

(vt punkt 29)

Viide:

Euroopa Kohus: 28. veebruar 2013, kohtuasi C‑334/12 RX-II (uuesti läbivaatamine): Arango Jaramillo jt vs. EIP (punktid 25–46).

2. Hiljem esitatud hagi, millel on juba menetluses oleva hagiga samad pooled, sama ese, mis põhineb samadel väidetel ja milles taotletakse sama õigusakti tühistamist, tuleb pooleliolevast kohtuasjast tingituna vastuvõetamatuse tõttu jätta läbi vaatamata, ilma et oleks vaja, et see erand oleks ette nähtud sõnaselge õigusnormiga. Sellega seoses ei anna tulemust hageja poolt erinevate kohtuastmete eristamine ja eristamine tulenevalt vastavate vaidlusaluste menetluste ajalisest kattumisest, kuna vaidluse eseme sisu jäi kõikidest astmetes ja menetlustes samaks.

(vt punkt 59)

Viited:

Euroopa Kohus: 24. november 2005, liidetud kohtuasjad C‑138/03, C‑324/03 ja C‑431/03: Itaalia vs. komisjon (EKL 2005, lk I‑10043, punkt 64); 9. juuni 2011, liidetud kohtuasjad C‑465/09 P‑C‑470/09 P: Diputación Foral de Vizcaya vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 58).

Euroopa Liidu Üldkohus: 27. aprill 2012, kohtuasi T‑37/10 P: De Nicola vs. EIP (punkt 12).

Avaliku Teenistuse Kohus: 30. november 2009, kohtuasi F‑55/08: De Nicola vs. EIP (EKLT AT 2009, lk I‑A‑1‑469 ja II‑A‑1‑2529, punktid 204 jj).
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa

Keywords Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Suhtelised keeldumispõhjused – Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause – Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus – Kujutismärgid SEVEN SUMMITS ja Seven (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 22, 55 – 57, 62 ja 63, 71) Subject of the case Ese Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti neljanda apellatsioonikoja 17. jaanuari 2011. aasta otsuse peale (asi R 364/2010‑4), mis käsitleb vastulausemenetlusest Seven SpA ja Sport Eybl & Sports Experts GmbH vahel. Resolutiivosa Resolutsioon 1. Jätta hagi rahuldamata. 2. Mõista Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) ja Seven SpA kohtukulud välja Eybl & Sports Experts GmbH‑lt ja jätta tema kohtukulud tema enda kanda.

Üldkohtu (kolmas koda) 22. mai 2012. aasta otsus – Sport Eybl & Sports Experts vs . Siseturu Ühtlustamise Amet – Seven (SEVEN SUMMITS)

(kohtuasi T-179/11)

„Ühenduse kaubamärk — Vastulausemenetlus — Ühenduse kujutismärgi SEVEN SUMMITS taotlus — Varasem ühenduse kujutismärk Seven — Suhteline keeldumispõhjus — Segiajamise tõenäosus — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b”

Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause — Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus — Kujutismärgid SEVEN SUMMITS ja Seven (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 22, 55–57, 62 ja 63, 71)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti neljanda apellatsioonikoja 17. jaanuari 2011. aasta otsuse peale (asi R 364/2010-4), mis käsitleb vastulausemenetlusest Seven SpA ja Sport Eybl & Sports Experts GmbH vahel.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
Otsuse 2011/172 teatavate isikute, üksuste ja asutuste vastu suunatud piiravate meetmete kohta seoses olukorraga Egiptuses artikli 1 vastuvõtmine ELL artikli 29 alusel on seaduslik. Nimelt on liidu seisukohtadeks viimatinimetatud sätte tähenduses otsused, mis esiteks on tehtud ühise välis- ja julgeolekupoliitika (ÜVJP) küsimustes, nii nagu need on määratletud ELL artikli 24 lõikes 1, mis teiseks käsitlevad konkreetset geograafilist või temaatilist laadi küsimust ja mille puhul kolmandaks ei ole tegemist operatiivse tegutsemisega ELL artikli 28 tähenduses. Juhul, kui need tingimused on täidetud, võib ELL artikli 29 alusel vastu võtta mitte ainult programmilisi dokumente või lihtsalt kavatsuste deklaratsioone, vaid ka otsuseid, millega nähakse ette meetmed, mis muudavad otseselt isikute õiguslikku olukorda.

Seetõttu lähtub see otsus, mille eesmärk on aidata kolmanda riigi ametivõime võitluses riigi vahendite õigusvastase kasutamise vastu, täielikult ÜVJP‑st ja vastab ELL artikli 21 lõike 2 punktides b ja d nimetatud eesmärkidele, hõlmamata tsiviil- või sõjalisi operatsioone ja on seejuures vastu võetud asjassepuutuva kolmanda riigi olukorda arvestades.

(vt punktid 41, 42 ja 44–47)
Komisjonile määruse nr 1/2003 artikli 9 lõikega 2 antud kaalutlusõiguse kasutamise määravate asjaolude osas tuleb märkida, et komisjonil on vaid piiratud ressursid, mida ta peab kasutama potentsiaalselt suure hulga tegevuste suhtes, mis rikuvad konkurentsiõigust. Seetõttu peab komisjon andma talle teavitatud konkurentsiprobleemidele erineva tähtsuse ja otsustama, kas mingi juhtumi uurimise jätkamine on liidu huvides.

Kui ettevõtja ei täida määruse nr 1/2003 artikli 9 lõike 1 järgset kohustusi käsitlevat otsust, ei pea komisjon selle ettevõtja vastu nimetatud määruse artikli 9 lõike 2 alusel menetlust uuesti alustama, vaid tal on selles küsimuses kaalutlusõigus. Komisjonil on samuti kaalutlusõigus, kohaldades määruse nr 1/2003 artikli 23 lõike 2 punkti c ja artikli 24 lõike 1 punkti c, mille kohaselt võib ta määrata ettevõtjatele trahve või karistusmakseid, kui need ei täida selle määruse artikli 9 alusel tehtud otsusega siduvaks muudetud kohustust.

Arvestades asjaolu, et komisjoni pädevuse – muuta kohustused määruse nr 1/2003 artikli 9 alusel siduvaks – eesmärk on samuti tagada ELTL artiklite 101 ja 102 järgimine, ning asjaolu, et selle määruse artikli 9 lõikes 2, artikli 24 lõike 1 punktis c ja artikli 23 lõike 2 punktis c sätestatud pädevuse eesmärk on nende kohustuste järgimise tagamine, siis leiab Üldkohus, et eespool punktides 60 ja 61 esitatud kohtupraktikas toodud põhimõtted kohalduvad ka siis, kui kohustuse võimalikust täitmata jätmisest komisjoni teavitatakse ja kui komisjon peab otsustama, kas ta alustab menetlust uuesti.

Kui komisjon peab hindama küsimust, kas liidul on huvi jätkata kaebuse läbivaatamist, arvestades juhtumi asjassepuutuvaid õiguslikke ja faktilisi asjaolusid, peab komisjon arvesse võtma asjaolu, et olukord võib olla erinev olenevalt sellest, kas kõnealune kaebus puudutab kohustusi käsitleva otsuse võimalikku täitmata jätmist või ELTL artiklite 101 või 102 võimalikku rikkumist. Kuna kohustuste täitmata jätmist on üldiselt kergem tõendada kui ELTL artiklite 101 või 102 rikkumist, siis on kohustuste täitmata jätmise tõendamiseks vajalikel uurimismeetmetel üldiselt piiratum ulatus.

Siiski ei saa järeldada, et sellises olukorras peaks komisjon süstemaatiliselt menetlust uuesti alustama ja määrama trahvi või karistusmakse. Selline lähenemine tooks kaasa selle, et komisjonile määruse nr 1/2003 artikli 9 lõikega 2, artikli 23 lõike 2 punktiga c ja artikli 24 lõike 1 punktiga c antud pädevus muutuks seotud pädevuseks, see aga ei oleks nende sätete sõnastusega kooskõlas.

Selles olukorras ei ole komisjonil keelatud võtta arvesse meetmeid, mida siseriiklik konkurentsiasutus on võtnud ettevõtja suhtes, kui ta hindab, kas on liidu huvides alustada uuesti menetlust selle ettevõtja suhtes tema kohustuste täitmata jätmise tõttu, et määrata talle trahv või karistusmakse. Vastupidi, kuna komisjoni pädevus määruse nr 1/2003 artikli 9 lõike 2, artikli 23 lõike 2 punkti c ja artikli 24 lõike 1 punkti c alusel on talle antud seoses ülesandega jälgida ELTL artiklite 101 ja 102 täitmist, siis on selline arvessevõtmine kohustuslik.

(vt punktid 62–64 ja 68)
Mis puutub dumpinguvastaste või tasakaalustavate tollimaksude laiendamisse, mis on ette nähtud subsiidiumidevastase algmääruse nr 597/2009 artikli 23 lõikes 1 ja dumpinguvastase algmääruse nr 1225/2009 artikli 13 lõikes 1, vähesel määral muudetud samasuguste toodete impordile riigist, mille suhtes on kehtestatud esialgsed dumpinguvastased või subsiidiumidevastased meetmed, siis on liidu institutsioonidel juhul, kui nendest meetmetest on kõrvale hoitud, selle kindlakstegemisel, mida võib käsitada samasuguse vähesel määral muudetud samasuguse tootena, lai hindamisruum ja liidu kohtu kontroll piirdub kontrolliga menetlusnormide järgimise üle, vaidlustatud valiku tegemiseks valitud faktiliste asjaolude sisulise õigsuse üle, ilmse hindamisvea puudumise üle nende faktiliste asjaolude hindamisel või võimu kuritarvitamise puudumise üle.

Vähesel määral muudetud samasugusteks toodeteks peetakse eelkõige samade oluliste omadustega tooteid, kui need, mida hõlmab algmäärus.

Selle kohta tuleb mainida, et turundusklassifikatsioonid, mille tootmisharu kõnealustele toodetele annab, ja need, mis tulenevad kombineeritud nomenklatuurist, on formaalsed ega tähenda tingimata seda, et nendel eri klassifikatsiooniga toodetel poleks samu olulisi omadusi nimetatud sätete tähenduses.

Dumpinguvastase algmääruse ja subsiidiumidevastase algmääruse sätted, mis reguleerivad kõrvalehoidmist käsitlevaid menetlusi, ei kohusta tõendama, et nende sätete tähenduses vähesel määral muudetud samasugused tooted on loodud spetsiaalselt selleks, et vältida tollimaksude tasumist.

(vt punktid 92, 100, 110 ja 126)
Kirja, mille päises on nimetatud Teadusuuringute rakendusametit (REA), mille on allkirjastanud selle asutuse osakonnajuhataja ning mille viimane on välja saatnud oma pädevuste piires, ei saa käsitada nii, et selle on saatnud komisjon või et viimane on selle eest vastutav.

Nimelt, määrus nr 58/2003, millega kehtestatakse nende täitevasutuste põhikiri, kellele usaldatakse teatavad ühenduse programmide juhtimisega seotud ülesanded, annab komisjonile pädevuse usaldada täitevasutusele igasuguseid ülesandeid, mis on vajalikud ühenduse programmi juhtimiseks. Kui komisjon jätkab selliste ülesannete täitmist, mis hõlmavad diskretsiooni seoses poliitiliste otsuste täideviimisega, võib täitevasutusele usaldada projekti etappide juhtimise, eelarve täitmisega seotud dokumentide vastuvõtmise ning komisjoni volitusel kõikide toimingute teostamise, mis on vajalikud ühenduse programmi rakendamiseks, eelkõige lepingute sõlmimise ja toetuste andmisega seotud tegevus. Lisaks näeb selle määruse artikli 4 lõige 2 ette, et täitevasutus on juriidiline isik. Selle määruse artiklist 21 nähtub, et täitevasutuse lepingulist vastutust reguleerib asjaomase lepingu suhtes kohaldatav õigus ning et lepinguvälise vastutuse korral hüvitab täitevasutus vastavalt liikmesriikide seaduste ühistele põhimõtetele kõik kahjud, mida asutus või selle teenistujad oma kohustuste täitmisel on tekitanud.

Nimetatud määruse alusel asutas komisjon REA otsusega 2008/46. Selle otsuse artikli 1 kohaselt reguleeritakse REA põhikirja nõukogu määrusega nr 58/2003. Sellest tulenevalt on REA juriidiline isik. Samuti tuleneb otsuse 2008/46 ja määruse nr 58/2003 artikli 21 koostoimest, et lepinguvälise vastutuse valdkonnas peab REA hüvitama kahju, mille tema ise või tema töötajad on tekitanud oma ülesannete täitmisel.

(vt punktid 292–296, 299 ja 300)
Üldkohtu (neljas koda) 20. novembri 2012. aasta otsus – Phonebook of the World vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Seat Pagine Gialle (PAGINE GIALLE)

(kohtuasi T-589/11)

„Ühenduse kaubamärk — Kehtetuks tunnistamise menetlus — Ühenduse sõnamärk PAGINE GIALLE — Absoluutsed keeldumispõhjused — Eristusvõime — Kirjeldavuse puudumine — Tavapärasteks muutunud märkide või tähiste puudumine — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punktid b–d — Kasutamise käigus omandatud eristusvõime — Määruse nr 207/2009 artikli 7 lõige 3”

1. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärgid, mis koosnevad ainult märkidest või tähistest, mis on muutunud tavapäraseks igapäevases keelekasutuses või heausksetes ja kindlakskujunenud kaubandustavades — Tavapärasus — Hindamiskriteeriumid (Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt d) (vt punkt 29)

2. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Eristusvõimeta kaubamärgid, kirjeldavad või tavalised kaubamärgid — Sõnamärk PAGINE GIALLE (Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punktid b–d) (vt punktid 31 ja 34–46)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 4. augusti 2011. aasta otsuse (asi R 1541/2010-2) peale, mis käsitleb kehtetuks tunnistamise menetlust Phonebook of the World ja Seat Pagine Gialle SpA vahel.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Phonebook of the World-ilt.

Üldkohtu (neljas koda) 20. novembri 2012. aasta otsus – Phonebook of the World vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Seat Pagine Gialle (PAGINE GIALLE)

(kohtuasi T-589/11)

„Ühenduse kaubamärk — Kehtetuks tunnistamise menetlus — Ühenduse sõnamärk PAGINE GIALLE — Absoluutsed keeldumispõhjused — Eristusvõime — Kirjeldavuse puudumine — Tavapärasteks muutunud märkide või tähiste puudumine — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punktid b–d — Kasutamise käigus omandatud eristusvõime — Määruse nr 207/2009 artikli 7 lõige 3”

1. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kaubamärgid, mis koosnevad ainult märkidest või tähistest, mis on muutunud tavapäraseks igapäevases keelekasutuses või heausksetes ja kindlakskujunenud kaubandustavades — Tavapärasus — Hindamiskriteeriumid (Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt d) (vt punkt 29)

2. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Absoluutsed keeldumispõhjused — Eristusvõimeta kaubamärgid, kirjeldavad või tavalised kaubamärgid — Sõnamärk PAGINE GIALLE (Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punktid b–d) (vt punktid 31 ja 34–46)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 4. augusti 2011. aasta otsuse (asi R 1541/2010-2) peale, mis käsitleb kehtetuks tunnistamise menetlust Phonebook of the World ja Seat Pagine Gialle SpA vahel.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.