Keywords

Summary



Keywords

1. Teenuste osutamise vabadus – Piirangud – Maksuõigusnormid

(EÜ artikkel 49; nõukogu direktiiv 77/388, artikli 24 lõige 3 ja artikkel 28i, ning direktiiv 2006/112, artikli 283 lõike 1 punkt c)

2. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Väikeettevõtete erikord

(Nõukogu direktiiv 77/388, artiklid 24 ja 24a, ning direktiiv 2006/112, artiklid 284–287)

Summary

1. EÜ artikliga 49 ei ole vastuolus kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (muudetud direktiiviga 2006/18) artikli 24 lõige 3 ja artikkel 28i, ega direktiivi 2006/112 (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artikli 283 lõike 1 punkt c, mis lubavad liikmesriikidel anda nende territooriumil asuvatele väikeettevõtetele käibemaksuvabastuse, millega kaob õigus maksu maha arvata, kuid välistavad võimaluse anda see vabastus teistes liikmesriikides asuvatele väikeettevõtetele.

Kahtlemata muudab see, et väljaspool liikmesriigi territooriumi asuvatel väikeettevõtetel on käibemaksuvabastuse saamine välistatud, teenuste osutamise nende ettevõtete jaoks vähem atraktiivseks ja toob järelikult kaasa teenuste osutamise vabaduse piirangu.

Sellegipoolest on käibemaksusüsteemi praegusel arenguetapil – lähtudes eesmärgist, mis seisneb tõhusa maksujärelevalve tagamises, et võidelda võimaliku maksust kõrvalehoidumise või maksustamise vältimise ning muude võimalike kuritarvituste vastu, ning lähtudes väikeettevõtete korra eesmärgist tugevdada nende konkurentsivõimet – põhjendatud see, et käibemaksuvabastuse kohaldamine on piiratud nii, et see laieneb ainult nende väikeettevõtete tegevusele, mille asukoht on selle liikmesriigi territooriumil, kus käibemaks tasumisele kuulub. Väikeettevõtete käibemaksuvabastuse kohaldamise piirang, mis lubab seda anda ainult maksuvabastust kohaldava liikmesriigi territooriumil asuvatele väikeettevõtetele, on tõepoolest sobiv selleks, et tagada tõhus maksujärelevalve, mille eesmärk on kontrollida, kas maksuvabastuse saamise tingimused on ikka täidetud, kuna üldiselt säilitavad ettevõtted kogu oma majandustegevust puudutavaid dokumente oma asukohas. Vastuvõtval liikmesriigil ei ole võimalik teostada tõhusat maksujärelevalvet sellise väikeettevõtte tegevuse üle teenuste osutamise vabaduse raames, mille asukoht ei ole sel territooriumil.

Peale selle, arvestades vajadust piirata kõnealuse korra kohaldamist nii, et see kehtib vaid asjaomases liikmesriigis asuvate väikeettevõtete suhtes, ei saa haldusabi normistik, mis on ette nähtud määrusega nr 1798/2003 halduskoostöö kohta käibemaksu valdkonnas ja määruse nr 218/92 kehtetuks tunnistamise kohta ning direktiiviga 77/799 liikmesriikide pädevate asutuste vastastikuse abi kohta otsese maksustamise valdkonnas, tagada tarvilikku andmevahetust selles osas, mis puudutab käibemaksuvabastust kohaldava liikmesriigi territooriumil tegutsevaid väikeettevõtteid. Direktiivi 2006/112 artikli 272 lõike 1 punkti d alusel võivad ju liikmesriigid vabastada väikeettevõtjad kõikidest selle direktiivi artiklites 213–271 nimetatud formaalsustest, mis on mõeldud liikmesriigi maksuhalduri teavitamiseks käibemaksuga maksustatavast tegevusest riigi territooriumil. Seetõttu ei ole väikeettevõtted üldjuhul oma asukohaliikmesriigis käibemaksukohustuslasena registreeritud ja riigil ei ole üldse andmeid nende käibe kohta. Mis puutub direktiivi 77/799, siis see näeb ette tulu- ja kapitalimaksu ning kindlustusmakseid puudutava teabevahetuse. Ei saa välistada, et tulu puudutavad andmed võivad anda vajalikku teavet, eriti võimaliku käibemaksust kõrvalehoidumise toimepanemise uurimise tarbeks, kuid sellegipoolest ei näita need andmed, kui suur on käibemaksuga maksustatav käive.

(vt punktid 51, 53, 59–61, 64–67, 71, 76 ja resolutsiooni punkt 1)

2. Direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (muudetud direktiiviga 2006/18) artikleid 24 ja 24a ning direktiivi 2006/112 (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artikleid 284–287 tuleb tõlgendada nii, et mõiste „aastakäive” tähendab ettevõtte ühe aasta tehingute käivet selles liikmesriigis, kus on tema asukoht.

(vt punkt 77 ja resolutsiooni punkt 2)