Apellandi nõuded  
— tühistada ja/või muuta Üldkohtu 20. septembri 2011. aasta 
otsust liidetud kohtuasjades T-394/08, T-408/08, T-453/08 
ja T-454/08;  
— tühistada Euroopa Komisjoni 3. juuli 2008. aasta otsus (rii ­
giabi C1/2004 Itaalia — SG-Greffe (2008) D/204339), 
milles käsitletakse abikava „Abimeede N 272/98, maakonna ­
valitsuse 1998. aasta akt nr 9”.  
Väited ja peamised argumendid  
Apellatsioonkaebuse põhjenduseks esitab apellant kaks väidet.  
Esimene väide puudutab ELTL artikli 107 lõike 3 rikkumist. 
Eelkõige väidab apellant, et on rikutud ja ebaõigelt kohaldatud 
vajalikkuse ja ergutava mõju põhimõtet, sest kasutatud on 
ülemäära vormilist lähenemist, mis on vastuolus põhimõttega, 
et sisu on ülimuslik vormi suhtes, ega ole arvesse võetud käes ­
oleva juhtumi asjaolusid, mis puudutavad õigusnormi ajalist 
kohaldamist.  
Teine väide puudutab õiguskindluse ja õiguspärase ootuse põhi ­
mõtete rikkumist ning määruse nr 659/1999 (  1 ) artikli 14 
rikkumist. Etteheidete aluseks on käesoleva juhtumi asjaolud, 
mis puudutavad õigusnormi ajalist kohaldamist, mis jäeti vaid ­
lustatud kohtuotsuses tähelepanuta. Apellandi väitel ei järginud 
Üldkohus selles osas kohtupraktikat, kui nõudis ettevõtjalt sellist 
hoolsustaset, mida on võimatu tegelikkuses saavutada, kuna 
tingimus, et taotlus peab eelnema tööde alustamisele, on ühen ­
duse õiguse kriteerium, mis kehtestati samal ajal käesoleva 
juhtumi asjaoludega ning mida asjaomase äriühingu tahte kuju ­
nemisel ei olnud võimalik teada.  
( 1 ) EÜT 1999, L 83, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 339.  
Timsas Srl-i 8. detsembril 2011 esitatud apellatsioonkaebus 
Üldkohtu (neljas koda) 20. septembri 2011. aasta otsuse 
peale liidetud kohtuasjades T-394/08, T-408/08, T-453/08 
ja T-454/08: Regione autonoma della Sardegna jt  versus  
komisjon  
(Kohtuasi C-632/11 P)  
(2012/C 118/14)  
Kohtumenetluse keel: itaalia  
Pooled  
Apellant:  Timsas Srl (esindajad: advokaadid D. Dodaro ja S. 
Pinna)  Teised menetlusosalised:  Euroopa Komisjon, Regione autonoma 
della Sardegna, Selene di Alessandra Cannas Sas jt  
Apellandi nõuded  
— tühistada Üldkohtu 20. septembri 2011. aasta otsus liidetud 
kohtuasjades T-394/08, T-404/08, T-453/08 ja T-454/08 
osas, milles selles lükatakse tagasi apellandi argument, mis 
käsitleb põhjendamiskohustuse rikkumist seoses vaidlusaluse 
abi ergutava mõju hindamisega;  
— tühistada Euroopa Komisjoni 2. juuli 2008. aasta otsus 
2008/854/EÜ, milles käsitletakse riigiabi kava C 1/04 (ex 
NN 158/03 ja CP 15/2003) „1998. aasta maakonna seadus 
nr 9 — abimeetme N 272/98 kuritarvitamine” (ELT L 302, 
lk 9);  
— mõista Euroopa Komisjonilt välja mõlemas kohtuastmes 
kantud kulud.  
Väited ja peamised argumendid  
Vaidlustatud kohtuotsuses on apellandi väitel moonutatud hagi 
aluseks olevaid väiteid, rikutud õigusnorme, selle põhjendused 
on ebaloogilised ja vasturääkivad. Eeskätt väidab apellant, et 
Üldkohus ei ole isegi mitte kaudselt põhjendanud, miks ta 
lükkas tagasi argumendi, mis käsitleb komisjoni poolt seoses 
abi ergutava mõjuga tehtud ilmset hindamisviga. Üldkohus 
sedastas, et „tegemist [on] üksnes analüüsimisega, kas hagejad 
on tõendanud, et käesoleval juhul esineb asjaolusid, mis võivad 
tagada vaidlusaluse kava ergutava mõju, isegi kui taotlus ei ole 
esitatud enne kõnealuste projektide elluviimise algust”, kuid ei 
märkinud kusagil, et hagejad nende asjaolude esinemist ei 
tõendanud, ega esitanud ühtegi põhjendust, millest lähtuvalt 
oleks võimalik aru saada sellise (igas mõttes kaudse) seisukoha 
põhjustest.  
Kohtuotsuse punktis 227 sedastatu — mille kohaselt komisjon 
ei olnud kohustatud hindama üksikutele abisaajatele omaseid 
erilisi asjaolusid — ei ole apellandi väitel piisav ning on vastu ­
rääkiv. On arusaamatu, kuidas hagejad esimeses kohtuastmes 
oleksid saanud põhjendada ergutava mõju olemasolu teisiti, 
kui viidates omaenda olukorraga seonduvatele asjaoludele: 
komisjon ja hagi alusel ka Üldkohus oleksid pidanud kujundama 
ühtse lähenemisviisi, käsitades objektiivselt iga esindatud isiku 
olukorda, mida saab pidada sellele isikule eriomaseks või temaga 
eriliselt seonduvaks ainult seoses asjaomaste andmetega, kuid 
mis võimaldavad teha ka üldise ja abstraktse kokkuvõtte.ET 21.4.2012 Euroopa Liidu Teataja C 118/9
Lõpetuseks väidab apellant, et nii komisjon vaidlustatud otsuses 
kui ka Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuses moonutasid tema 
tahet, omistades talle kavatsuse asetada otsus, mille aluseks oli 
üldkord, individuaalsele tasandile, ning selle eksimuse tõttu 
jätsid nad vääralt arvesse võtmata mõju, mida apellandi poolt 
osutatud asjaolud võisid omada abikorra ulatuse hindamisel 
üldiselt.  
Grand Hotel Abi d’Oru SpA 8. detsembril 2011 esitatud 
apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 20. septembri 
2011. aasta otsuse peale liidetud kohtuasjades T-394/08, 
T-408/08, T-453/08 ja T-454/08: Regione autonoma della 
Sardegna jt  versus  komisjon  
(Kohtuasi C-633/11 P)  
(2012/C 118/15)  
Kohtumenetluse keel: itaalia  
Pooled  
Apellant:  Grand Hotel Abi d’Oru SpA (esindajad: advokaadid D. 
Dodaro ja R. F. Masuri)  
Teised menetlusosalised:  Euroopa Komisjon, Regione autonoma 
della Sardegna, Selene di Alessandra Cannas Sas jt  
Apellandi nõuded  
— tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 20. septembri 2011. aasta 
otsust liidetud kohtuasjades T-394/08, T-408/08, T-453/08 
ja T-454/08 osas, milles  
a) lükkas tagasi apellandi etteheite, mis puudutas parandus ­
otsuse EÜ artikli 254 lõike 3 ja määruse (EÜ) nr 
659/99 (  1 ) artikli 20 lõike 1 kohase teatavakstegemise 
kohustuse rikkumist (kohtuotsuse punktid 103–112);  
b) lükkas tagasi apellandi etteheite põhjenduse puudumise 
kohta seoses vaidlusaluse abi ergutava mõju hindamisega 
(kohtuotsuse punktid 136–145 ja 218–228)  
ning hagi väidete moonutamise, õigusnormi rikkumise ja 
põhjenduste ebaloogilisuse ja vasturääkivuse tõttu;  — tühistada Euroopa Komisjoni 2. juuli 2008. aasta otsus 
2008/854/EÜ, milles käsitletakse riigiabi kava C 1/04 ( ex 
NN 158/03 ja CP 15/2003) (abimeede N 272/98, maakon ­
navalitsuse 1998. aasta akt nr 9) kuritarvitamist;  
— mõista käesoleva menetluse mõlema kohtuastme kulud välja 
komisjonilt.  
Väited ja peamised argumendid  
Vaidlustatud kohtuotsusega on ebaõigelt kohaldatud EÜ artiklit 
254 ning määrust (EÜ) nr 659/99, selle põhjendused on ebaloo ­
gilised ja vasturääkivad osas, milles on kinnitatud, et „paranda ­
mise otsus adresseeritud eranditult Itaalia Vabariigile, mitte aga 
vaidlusaluse kava saajatele. Järelikult ei tulene EÜ artikli 254 
lõikest 3 komisjonile kohustust teavitada parandamise otsusest 
Grand Hotel Abi d’Oru” (kohtuotsuse punkt 107). See 
põhjendus on apellandi arvates vastuolus kohtuotsuse enda 
punktidega 71 ja 72.  
Edasi ei saa kohtuotsuse põhjal eristada funktsionaalse kvalifit ­
seerimise osas parandamise otsust ametliku menetluse alusta ­
mise otsusest, mille kuulumine juba alustatud menetlusossa 
kohustab apellandi meelest võtma arvesse pooli, kes on samas 
menetluses tegelikkuses juba osalenud. Üldkohtu viga paranda ­
mise otsuse samastamisel ametliku menetluse alustamise otsu ­
sega tõi kaasa määruse (EÜ) nr 659/99 artikli 20 lõike 1 kohal ­
damisala ebaõige hinnangu.  
Veel on vaidlustatud kohtuotsusega moonutatud hagi väiteid, 
sellega on rikutud õigusnormi, selle põhjendused on ebaloo ­
gilised ja vastuolulised selles osas, et Üldkohus ei põhjendanud 
ka kaudselt selle etteheite tagasilükkamist, mis puudutas komis ­
joni ilmset viga abi ergutava mõju hindamisel.  
Lõpuks moonutasid nii komisjon vaidlusaluses otsuses kui ka 
Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuses apellandi kavatsusi, omis ­
tades talle soovi tuua isiklikule tasandile otsus, mis tugineb 
üldisel süsteemil, ning seetõttu jätsid ekslikult arvesse võtmata 
selle, kuidas nendele apellandi esitatud asjaolud võisid mõjutada 
abikava üldise ulatuse hindamist.  
( 1 ) EÜT 1999, L 83, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 339.ET C 118/10 Euroopa Liidu Teataja 21.4.2012