Sellest tuleneb, et isegi kui kartell ei puuduta kaupade müüki selle kartelli liikmetega seotud ettevõtjatele, kahjustab see konkurentsi asjassepuutuval turul, mistõttu võib nimetatud müüki trahvi arvutamisel arvesse võtta.

Lisaks moonutab konkurentsi juba iseenesest see, et ettevõtja müüb asjassepuutuval turul sõltumatutele kolmandatele isikutele kaupu sellise kõrgema hinnaga ning see konkurentsimoonutus mõjutab kogu asjassepuutuvat turgu eelkõige tarbijate kahjuks.

Nimelt lisaks kasule, mida võib oodata ühest kartellist, mille ese on horisontaalne hinnakokkulepe sõltumatute kolmandate isikutega sõlmitavate müügitehingute kohta, võib ettevõtja sellest kartellist kasu saada ka suurema müügi tõttu ettevõtjatele, kellega tal on teatud struktuuriline side, kui viimaste suhtes ei kohaldata kartellis kokku lepitud kõrgemat hinda, kuna nii saab ettevõtja konkurentsieelise oma konkurentide ees, kes küsivad turul seda kõrgemat hinda.

Kui konkurentsiõiguse rikkumise eest määratava trahvi põhisumma kindlaksmääramisel ei võetaks sõltumatutele kolmandatele isikutele teostatud müügi väärtust arvesse põhjusel, et keelatud kokkuleppes osalenud ettevõtjal on nendega spetsiifilised struktuurilised sidemed, antaks sellisele ettevõtjale õigustamatu eelis, võimaldades tal pääseda karistusest, mis on proportsionaalne tema tähtsusega rikkumise esemeks oleva kauba turul.

Konkurentsi valdkonnas nähtub teatise, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul, punkti 23 alapunkti b viimasest lõigust, et selles ette nähtud osaline kaitse trahvide eest nõuab, et täidetud oleks kaks tingimust: esiteks, et ettevõtja on esimene, kes tõendab faktilisi asjaolusid, millest komisjon ei olnud varem teadlik, ja teiseks, et need faktilised asjaolud, mis mõjutavad otseselt kahtlustatava keelatud kokkuleppe raskust või kestust, võimaldavad komisjonil jõuda rikkumise osas uutele järeldustele.

Nimelt ei ole esimest tingimust puudutav sõnastus „faktid, millest komisjon ei olnud eelnevalt teadlik” kahemõtteline, vaid lubab tõlgendada leebema kohtlemise teatise punkti 23 alapunkti b viimases lõigus esitatud tingimusi kitsalt, piirates seda juhtumitega, kus kartellis osalev äriühing esitab komisjonile rikkumise raskuse või kestuse kohta uut teavet, ning välistades need juhtumid, kus äriühing esitab üksnes fakte, mis võimaldavad kinnitada rikkumist puudutavaid tõendeid.

Samuti ei ole selle teatise punkti 23 alapunkti b viimase lõigu niisugune tõlgendus kuidagi vastuolus selle teatise eesmärgiga, kuna leebema kohtlemise programmid oleksid vähem tõhusad, kui ettevõtjad kaotaksid stiimuli olla esimene, kes esitab komisjonile teavet, milles teatatakse kartellist.

Seega juhul, kui ettevõtja, kes selle teatise alusel trahvide eest täieliku kaitse saamiseks esitab komisjonile esimesena tõendid, mis võimaldavad komisjonil tuvastada, et toime on pandud ELTL artikli 101 rikkumine, jätab avalikustama teabe, millest tuleneb, et rikkumine kestis kauem kui nendest tõenditest näha, on kõik teised selles rikkumises osalenud ettevõtjad motiveeritud olema esimene seda teavet avalikustama, kuna avalikustamine võib õigustada trahvide eest osalise kaitse andmist nimetatud teatise punkti 23 alapunkti b viimase lõigu alusel.

Tõsi, kuna ettevõtja, kes esitab komisjonile leebema kohtlemise teatise alusel teavet, ei ole tavaliselt teadlik juba komisjoni käsutuses olevatest tõenditest, ei saa ta olla kindel, et ta täidab selle teatise punkti 23 alapunkti b viimases lõigus sätestatud tingimused osalise kaitse saamiseks.

Kuid nimetatud teatise eesmärk ei ole seda ebakindlust kõrvaldada, vaid vastupidi, luua kartellis ebakindluse õhustik, et julgustada nendest komisjonile teatamist.

(vt punktid 77–79 ja 84–87)