Kohtuasi C‑47/13

Martin Grund

versus

Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesverwaltungsgericht)

„Eelotsusetaotlus — Ühine põllumajanduspoliitika — Otsetoetuskavade ühiseeskirjad — Ühtne otsemaksete kava — Mõiste „püsirohumaa” — Maa, mida vähemalt viis aastat kasutatakse rohu ja muude rohttaimede kasvatamiseks ja mis ei kuulu põllumajandustootja külvikorra süsteemi — Maa, mida on küntud ja millele on seni seal kasvanud rohttaime asemele külvatud muu rohttaim”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (teine koda), 2. oktoober 2014

Põllumajandus – Ühine põllumajanduspoliitika – Otsetoetuskavad – Ühiseeskirjad – Ühtne otsemaksete kava – Püsirohumaa – Mõiste – Põllumajandusmaa, mida kasutatakse hetkel ja kasutati vähemalt viie viimase aasta jooksul rohu või muude rohttaimede looduslikuks kasvatamiseks – Maa, mida on küntud ja millele on külvatud muu rohttaim – Hõlmamine – Samal pinnal ühest rohumaatüübist teisele üleminek – Külvikord – Väljajätmine

(Nõukogu määrus nr 73/2009, põhjendus 7; komisjoni määrus nr 1120/2009, artikli 2 punkt c)

Määruse (EÜ) nr 1120/2009 (millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 73/2009 (millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames põllumajandustootjate suhtes kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks) III jaotises sätestatud ühtsete osamaksete kava üksikasjalikud rakenduseeskirjad) artikli 2 punktis c toodud „püsikarjamaa” määratlust tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab põllumajandusmaad, mida kasutatakse hetkel ja kasutati vähemalt viie viimase aasta jooksul rohu või muude rohttaimede looduslikuks kasvatamiseks, ehkki seda maad on kõnealusel ajavahemikul küntud ja sinna on seni seal kasvatatud rohttaime asemele külvatud muu rohttaim.

Esiteks ei maini see määratlus kordagi asjaolu, et maa kündmine ja sinna seni kasvatatud rohttaime liigi asemele muu rohttaime külvamine välistaks iseenesest „püsikarjamaana” kvalifitseerimise. See määratlus ei erista samuti rohtu ja teatud rohttaimi, nii et kõik rohi ja rohttaimed kuuluvad ühte ja samasse kategooriasse, mida omakorda ei jaotata osadeks. Kõik rohttaimede liigid loetakse selle sätte tähenduses võrdseks ja valik kasvatada konkreetse rohttaime liiki kõnealusel maaüksusel ei oma iseenesest mingit mõju selle maaüksuse kvalifitseerimisel „püsikarjamaaks”.

Teiseks näitab ka määruse nr 73/2009 põhjenduses 7 esitatud püsirohumaade säilitamise eesmärk, et kui samal pinnal minnakse üle ühest rohumaatüübist teisele, siis seda üleminekut ei saa lugeda määruse nr 1120/2009 artikli 2 punkti c tähenduses „külvikorraks”, mis välistab selles artiklis esitatud „püsikarjamaa” kvalifikatsiooni.

(vt punktid 32, 33, 36, 40 ja resolutsioon)

Kohtuasi C‑47/13

Martin Grund

versus

Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesverwaltungsgericht)

„Eelotsusetaotlus — Ühine põllumajanduspoliitika — Otsetoetuskavade ühiseeskirjad — Ühtne otsemaksete kava — Mõiste „püsirohumaa” — Maa, mida vähemalt viis aastat kasutatakse rohu ja muude rohttaimede kasvatamiseks ja mis ei kuulu põllumajandustootja külvikorra süsteemi — Maa, mida on küntud ja millele on seni seal kasvanud rohttaime asemele külvatud muu rohttaim”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (teine koda), 2. oktoober 2014

Põllumajandus — Ühine põllumajanduspoliitika — Otsetoetuskavad — Ühiseeskirjad — Ühtne otsemaksete kava — Püsirohumaa — Mõiste — Põllumajandusmaa, mida kasutatakse hetkel ja kasutati vähemalt viie viimase aasta jooksul rohu või muude rohttaimede looduslikuks kasvatamiseks — Maa, mida on küntud ja millele on külvatud muu rohttaim — Hõlmamine — Samal pinnal ühest rohumaatüübist teisele üleminek — Külvikord — Väljajätmine

(Nõukogu määrus nr 73/2009, põhjendus 7; komisjoni määrus nr 1120/2009, artikli 2 punkt c)

Määruse (EÜ) nr 1120/2009 (millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 73/2009 (millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames põllumajandustootjate suhtes kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks) III jaotises sätestatud ühtsete osamaksete kava üksikasjalikud rakenduseeskirjad) artikli 2 punktis c toodud „püsikarjamaa” määratlust tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab põllumajandusmaad, mida kasutatakse hetkel ja kasutati vähemalt viie viimase aasta jooksul rohu või muude rohttaimede looduslikuks kasvatamiseks, ehkki seda maad on kõnealusel ajavahemikul küntud ja sinna on seni seal kasvatatud rohttaime asemele külvatud muu rohttaim.

Esiteks ei maini see määratlus kordagi asjaolu, et maa kündmine ja sinna seni kasvatatud rohttaime liigi asemele muu rohttaime külvamine välistaks iseenesest „püsikarjamaana” kvalifitseerimise. See määratlus ei erista samuti rohtu ja teatud rohttaimi, nii et kõik rohi ja rohttaimed kuuluvad ühte ja samasse kategooriasse, mida omakorda ei jaotata osadeks. Kõik rohttaimede liigid loetakse selle sätte tähenduses võrdseks ja valik kasvatada konkreetse rohttaime liiki kõnealusel maaüksusel ei oma iseenesest mingit mõju selle maaüksuse kvalifitseerimisel „püsikarjamaaks”.

Teiseks näitab ka määruse nr 73/2009 põhjenduses 7 esitatud püsirohumaade säilitamise eesmärk, et kui samal pinnal minnakse üle ühest rohumaatüübist teisele, siis seda üleminekut ei saa lugeda määruse nr 1120/2009 artikli 2 punkti c tähenduses „külvikorraks”, mis välistab selles artiklis esitatud „püsikarjamaa” kvalifikatsiooni.

(vt punktid 32, 33, 36, 40 ja resolutsioon)