EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(esimene koda)

8. veebruar 2012

Kohtuasi F-11/11

Vincent Bouillez jt

versus

Euroopa Liidu Nõukogu

Avalik teenistus – Ametnikud – Edutamine – 2010. aasta edutamine – Edutamisest keeldumine – AST tegevusüksuse ametnike teenete võrdlev hindamine nende teenistuskäigu alusel – Institutsiooni kohustus jätta personalieeskirjade õigusvastane rakendussäte kohaldamata

Ese: ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingule, esitatud hagi, millega hagejad esitasid käesoleva hagi selliste otsuste tühistamiseks, millega nõukogu keeldus 2010. aasta edutamise raames nende edutamisest kõrgemale palgaastmele.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Jätta nõukogu kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja hagejate kohtukulud.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Edutamine – Edutamata jäetud kandidaadi kaebus – Rahuldamata jätmise otsus – Põhjendamiskohustus – Põhjendamiskohustus – Ulatus

(Personalieeskirjad, artiklid 25 ja 45)

2. Ametnikud – Edutamine – Teenete võrdlev hindamine – Üksikasjalikud eeskirjad – AST tegevusüksuse ametnikud – Eraldi hindamine vastavalt teenistuskäigule

(Personalieeskirjad, artikkel 45; XIII lisa artikkel 10)

3. Ametnikud – Edutamine – Teenete võrdlev hindamine – Administratsiooni kaalutlusõigus – Asjaolud, mida võib arvesse võtta – Vastutuse määr

(Personalieeskirjad, artikli 45 lõige 1)

4. Ametnikud – Personalieeskirjad – Üldised rakendussätted – Institutsioonide pädevus – Piirid – Õigusvastane erand kõrgemalseisvatest sätetest – Lubamatus

(Personalieeskirjad, artikkel 110)

1. Ehkki ametisse nimetav asutus ei pea edutamata jätmise otsuseid põhjendama, peab ta seevastu esitama põhjenduse siis, kui jäetakse rahuldamata edutamata jäetud kandidaadi kaebus.

Põhjenduse piisavust hinnatakse nende faktiliste ja õiguslike asjaolude taustal, mis tingisid vaidlustatud akti andmise. Kuna edutamine toimub vastavalt personalieeskirjade artiklile 45 valiku alusel, piisab kaebuse rahuldamata jätmise otsuses viitest sellele, et konkreetse ametniku puhul on rakendatud edutamist puudutavaid seadusest tulenevaid ja personalieeskirjades sätestatud tingimusi.

Mis puudutab suurt hulka ametnikke või teenistujaid hõlmava menetluse raames tehtud otsuse põhjendust, siis lisaks ei saa nõuda, et ametisse nimetav asutus põhjendab kaebuse rahuldamata jätmise otsust nii, et ta läheb kaugemale nimetatud kaebuses esitatud väidetest, selgitades eelkõige, mis põhjustel on igal edutataval ametnikul suuremad teened kui kaebuse esitajal.

(vt punktid 21–23)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 2. juuni 2005, kohtuasi T-177/03: Strohm vs. komisjon (punkt 54).

Avaliku Teenistuse Kohus: 10. november 2011, kohtuasi F-18/09: Merhzaoui vs. nõukogu (punkt 60); 10. november 2011, kohtuasi F-20/09: Juvyns vs. nõukogu (punkt 70).

2. AST tegevusüksuse ametnike osas näeb personalieeskirjade XIII lisa artikkel 10 ette protsendimäärad iga palgaastme vabade ametikohtade kindlaksmääramiseks, mis erinevad vastavalt erinevale teenistuskäigule. Kuna administratsioon peab neid määrasid järgima, siis ametisse nimetav asutus toimib õiguspäraselt, kui ta võrdleb ainult sama teenistuskäiguga AST tegevusüksuse ametnike teeneid.

Sellega seoses tuleb märkida, et kui edutamise jaoks võrreldakse AST tegevusüksuse ametnike teeneid teenistuskäigu kaupa, siis see ei riku personalieeskirjade artiklit 45, kuna personalieeskirjade XIII lisa artikkel 10 on erinorm personalieeskirjade üldsätetest.

(vt punktid 31, 32 ja 34)

Viide:

Avaliku Teenistuse Kohus: eespool viidatud kohtuasi Juvyns vs. nõukogu (punktid 42 ja 43).

3. Personalieeskirjade artikli 45 lõike 1 sätetest tuleneb, et edutatavate ametnike vastutuse määr on üks kolmest asjakohasest asjaolust, mida administratsioon peab edutatavate ametnike teenete võrdleval analüüsil peamiselt arvesse võtma.

(vt punkt 38)

Viide:

Avaliku Teenistuse Kohus: 5. mai 2010, kohtuasi F-53/08: Bouillez jt vs. nõukogu (punkt 52).

4. Kui institutsioonidel on kohustus otsuste vormis määrata kindlaks personalieeskirjadega kehtestatud menetluse rakendamise eeskirjad ning eriti siis, kui nende rakendussätete vastvõtmine on sõnaselgelt personalieeskirjades ette nähtud, ei saa nende otsustega kehtestada seaduslikult eeskirju, mis ei vasta niisugustele õigusnormide hierarhias kõrgemalseisvatele õigusnormidele nagu õiguse üldpõhimõtted või personalieeskirjade sätted.

Juhul kui institutsiooni tehtud üldkohaldatav otsus teeb õigusvastaselt erandi kõrgemalseisvatest õigusnormidest, peab see institutsioon üldkohaldatava otsuse kohaldamata jätma. Nii on see muu hulgas siis, kui institutsioonil tuleb teha otsus ametniku individuaalse olukorra kohta ning kui arutluse all on kõrgemalseisva normiga vastuolus olev üldine rakendussäte: institutsioon peab tegema otsuse ametniku individuaalse olukorra kohta õigusvastast üldist rakendussätet kohaldamata.

Seega mis puudutab üldist rakendussätet, mis seab personalieeskirjade XIII lisa artikli 10 lõike 3 kohaselt atesteeritud AST ametniku karjääri arengu tingimuseks assistendi ülesannete tegeliku täitmise, mille institutsioon on personalieeskirjade artikli 7 lõiget 1 rikkudes jätnud teatud AST ametnike kategooriale, ning lisaks kuna personalieeskirjade artikkel 45 sellist tingimust ei sea, siis institutsioon ei riku kuidagi õigusnormi, kui ta tegutseb kooskõlas personalieeskirjade kõrgemalseisvate õigusnormidega ja jätab õigusvastase üldkohaldatava otsuse kohaldamata.

(vt punktid 45, 46, 50 ja 51)

Viited:

Euroopa Kohus: 28. aprill 2011, kohtuasi C-61/11 PPU: El Dridi (punkt 61).

Esimese Astme Kohus: 20. november 2007, kohtuasi T-308/04: Ianniello vs. komisjon (punkt 38).