KOHTUJURISTI ETTEPANEK

F. G. JACOBS

esitatud 20. jaanuaril 2005( )

Kohtuasi C‑287/02

Hispaania Kuningriik

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon





1. Käesolevas kohtuasjas taotleb Hispaania Euroopa Kohtult komisjoni 12. juuni 2002. aasta otsuse 2002/461/EÜ Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EPATF) tagatisrahastust 2001. eelarveaastal rahastatud liikmesriikide kulude raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise kohta( ) (edaspidi „vaidlustatud otsus”) osalist tühistamist.

2. Hispaania vaidlustab eelkõige teatavate riiklikult akrediteeritud makseasutuste raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluses tehtud muudatused ja ühe makseasutuse, Castilla-La Mancha, raamatupidamisarvestusse tehtud korrektsiooni.

Õiguslik raamistik

3. Eeskirjad, millele vastavalt ühist põllumajanduspoliitikat rahastatakse, on ette nähtud määruses nr 1258/1999 (edaspidi „alusmäärus”)( ), milles on sätestatud, et tagatisrahastu rahastab ühise põllumajandusturgude korraldamise raames ühenduse õigusnormide alusel teostatavaid sekkumisi põllumajandusturgude stabiliseerimiseks.( )

4. Alusmääruse preambuli kohaselt „tuleks vastu võtta kahte liiki otsused, millest ühed on seotud fondi tagatisrahastu raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmisega ning teised järelduste, sealhulgas finantseerimiskorrektsioonide tegemise kohta kulutuste ühenduse eeskirjadele vastavuse kontrollimise tulemuste põhjal”.( )

5. Esimest liiki otsuseid, mis käsitlevad raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist, reguleerib alusmääruse artikli 7 lõige 3, ja teist liiki otsuseid, mis käsitlevad eeskirjadele vastavust, reguleerib kõnealuse määruse artikli 7 lõige 4.

6. Mis puudutab otsuseid raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise kohta, siis kohustab artikli 7 lõige 3 komisjoni kontrollima ja heaks kiitma makseasutuste raamatupidamisarvestuse sama määruse artikli 6 lõike 1 punktis b osutatud teabe põhjal enne asjaomasele majandusaastale järgneva aasta 30. aprilli. Viimati nimetatud sätte kohaselt edastavad liikmesriigid komisjonile akrediteeritud makseasutuste raamatupidamise aastaaruanded fondi tagatisrahastust rahastatud tehingute kohta koos raamatupidamisarvestuste kontrollimiseks ja heakskiitmiseks vajaliku teabega ning tõendi edastatud raamatupidamisaruannete terviklikkuse, täpsuse ja õigsuse kohta.

7. Artikli 7 lõige 3 näeb lisaks ette, et otsus raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise kohta ei piira komisjoni hilisema otsuse vastuvõtmist seoses kulutuste vastavusega ühenduse eeskirjadele.

8. Selliseid vastavusotsuseid reguleerib artikli 7 lõike 4 esimene lõik, mis sätestab, et komisjon „otsustab kulutused […] ühenduse rahastamisest välja jätta, kui ta avastab, et kulutused ei ole tehtud kooskõlas ühenduse eeskirjadega”.

9. Vastavusotsused tuleb vastu võtta järgmise artikli 7 lõikes 4 sätestatud korra kohaselt:

„Enne kui otsustatakse rahastamisest keelduda, teavitatakse kirjalikult komisjonipoolsete kontrollimiste tulemustest ja asjaomase liikmesriigi vastustest ning seejärel püüavad pooled jõuda kokkuleppele võetavate meetmete suhtes.

Kui kokkuleppele ei jõuta, võib liikmesriik enne rahastamisest keeldumise otsust asjakohaste seisukohtade kaalumise eesmärgil taotleda nelja kuu jooksul menetluse algatamist, mille tulemused esitatakse aruandes, mis saadetakse komisjonile kontrollimiseks.

Komisjon hindab väljajäetavaid summasid, arvestades eelkõige avastatud mittevastavuse astet. Komisjon võtab arvesse rikkumise olemust ja raskust ning ühenduse rahalist kahju.”

10. Kõnealuse määruse artikli 7 lõike 5 kohaselt reguleeritakse raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist käsitlevaid otsuseid ja kulutuste ühenduse eeskirjadele vastavust käsitlevaid otsuseid lisaks alusmääruses ette nähtud korrale ka eraldi vastu võetud üksikasjalike eeskirjadega. Sellised täiendavad eeskirjad on vastu võetud määrusega nr 1663/95 (edaspidi „rakendusmäärus”).( ) Seoses otsustega raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise kohta on ette nähtud järgmised täiendavad eeskirjad.

11. Teave, mida liikmesriigid peavad esitama( ) ja mis sisaldab aastaaruandeid kulutuste kohta, mis on kantud tagatisrahastu arvele, tuleb saata vastavale eelarveaastale järgneva aasta 10. veebruariks komisjonile.( )

12. Alusmääruse artikli 7 lõike 3 kohases otsuses raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise kohta tuleb kindlaks määrata igas liikmesriigis vastaval eelarveaastal tehtud kulutuste määr, mille EPATF‑i arvele kandmine kinnitatakse, ilma et see piiraks hiljem kulutuste ühenduse eeskirjadele vastavuse osas tehtud otsuse kohaldamist.( ) Rakendusmääruse artikli 7 lõikes 1 on sätestatud:

„Eespool nimetatud otsuse kohaselt liikmesriikidelt tagasi nõutavad või liikmesriikidele makstavad summad määratakse kindlaks, lahutades vastavaks eelarveaastaks tehtud ettemaksed samaks aastaks vastavalt lõikele 1 kinnitatud kulutustest.”

13. Rakendusmääruse artikli 7 lõikes 2 on sätestatud:

„Komisjon teatab enne asjassepuutuvale eelarveaastale järgneva aasta 31. märtsi asjaomasele liikmesriigile tema poolt esitatud informatsiooni kontrollimise tulemustest ja lisab oma muudatusettepanekud.”

14. Seoses alusmääruse artikli 7 lõike 4 kohase otsusega kulutuste ühenduse eeskirjadele vastavuse kohta on rakendusmääruse artikli 8 lõikes 1 ette nähtud järgmised üksikasjalikud eeskirjad, mis on seotud asjaomase liikmesriigi ja komisjoni vahelise läbirääkimismenetlusega, mis viib sellise otsuse tegemiseni:

„Kui komisjon on uurimise põhjal leidnud, et tehtud kulutused ei ole ühenduse eeskirjadega kooskõlas, teatab ta oma kontrollimise tulemustest asjaomasele liikmesriigile ning lisab parandusmeetmed, mis on vajalikud edaspidi eeskirjadele vastavuse tagamiseks.

Komisjoni teates viidatakse käesolevale määrusele. Liikmesriik vastab kahe kuu jooksul ning komisjon võib vastavalt [...] oma seisukohti muuta [...].

Pärast vastamistähtaja möödumist kutsub komisjon liikmesriigi kahepoolsetele läbirääkimistele, mille käigus pooled püüavad kokku leppida vajalikes meetmetes ning eeskirjade rikkumise raskuse ja ühendusele tekitatud rahalise kahju hindamises. Pärast neid läbirääkimisi ning tähtaja möödumist, mille komisjon on määranud pärast liikmesriikidega konsulteerimist lisateabe esitamiseks läbirääkimiste järel, või juhul kui liikmesriik ei võta läbirääkimiskutset vastu komisjoni määratud tähtaja jooksul, teeb komisjon liikmesriigile ametlikult teatavaks oma seisukoha […]. Teade sisaldab hinnangut nende kulutuste kohta, mis komisjon kavatseb [määruse (EÜ) nr 1258/1999 artikli 7 lõike 4] alusel ühenduse rahastamisest välja arvata, ilma et see piiraks käesoleva lõike neljanda lõigu kohaldamist.

Liikmesriik teatab komisjonile võimalikult kiiresti ühenduse eeskirjade järgimise tagamiseks võetavatest parandusmeetmetest ja nende jõustumise kuupäeva. Komisjon võtab vajaduse korral määruse (EÜ) nr 1258/1999 artikli 7 lõike 4 alusel vastu otsuse või mitu otsust ühenduse eeskirjade rikkumisega seotud kulutuste ühenduse rahastamisest väljajätmise kohta kuni parandusmeetmete jõustumiseni.”

Asjaolud

15. Pärast Hispaania makseasutuste 2001. eelarveaasta kohta tehtud kulude aastaaruande saamist saatis komisjon 27. märtsi 2002. aasta kirjaga Hispaania ametiasutustele kontrollimise tulemused. Kõnealuses kirjas märgiti, et see kiri on nii rakendusmääruse artikli 7 lõike 2 kui artikli 8 lõike 1 kohane teatamine. Komisjon tegi ettepaneku kontrollida mitme makseasutuse, sealhulgas Navarra raamatupidamisarvestust enne 30. aprilli. Komisjon ei teinud tookord ettepanekut kontrollida ja heaks kiita FEGA, Castilla-La Mancha, Baleaaride, La Rioja ja Baskimaa makseasutuste raamatupidamisarvestusi, kuna nende osas nõuti täiendavat uurimist ja teavet, enne kui sai teha otsuse raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise kohta. Nimetatud kirja ühes lisas täpsustati iga juhu kohta enne raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise ettepaneku tegemist nõutava täiendava uurimise ja teabe laad ning komisjoni kontrollimiste tulemused.

16. Fondikomitee nõupidamisel 19. aprillil 2002, millest võtsid osa Hispaania ametiasutused, esitas komisjon kokkuvõtva aruande, mis sisaldas nii kontrollide tulemusi kui ka vaidlustatud otsuse eelnõud.

17. Hispaania ametiasutused saatsid järgnevalt mitu vastust komisjoni 27. märtsi kirjale, kokkuvõtvale aruandele ja otsuse eelnõule. 22. aprilli 2002. aasta kirjaga edastasid Hispaania ametiasutused komisjonile oma märkused otsuse eelnõu ja aruande kohta. 25. aprilli 2002. aasta kirjaga saatsid nad komisjonile märkused Castilla-La Mancha raamatupidamisarvestuse kohta. Märkused, mis esitati sertifitseerimisasutuse vastusena otsuse eelnõule 23. aprillil 2002, olid kirjaliku teate kohaselt seotud nii tema 2001. eelarveaasta raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise kui ka hilisema vastavusotsuse menetlusega. Hispaania ametiasutused märkisid, et sertifitseerimisasutuse hinnangul olid olemas piisavad tagatised selle kohta, et raamatupidamisarvestust pidada terviklikuks, täpseks ja õigeks, et ta tegi ettepaneku nende kontrollimiseks ja heakskiitmiseks ja et komisjoni pakutud korrektsioon tuleks läbi vaadata, kuna viga seondus vaid niisutatava maisikultuuri kasvatamiseks kasutatud maa tootmisest kõrvaldamiseks antud toetusega ja mitte ka kompensatsiooniga, nagu väitis komisjon. Neil asjaoludel leidsid Hispaania ametiasutused, et korrektsiooniks tuleb määrata 17 855 eurot, mitte 1 831 526 eurot.

18. 11. juunil 2002 esitasid Hispaania ametiasutused komisjonile dokumendid, mis olid seotud Navarra makseasutuse raamatupidamisarvestusega ja selle vastavusega kulutusi käsitlevatele ühenduse eeskirjadele.

19. 12. juunil 2002 tegi komisjon vaidlustatud otsuse. See otsus, mis põhines otsuse teksti kohaselt alusmääruse artikli 7 lõikel 3, kiitis heaks kõikide Hispaania makseasutuste, välja arvatud FEGA ja Baskimaa, raamatupidamisarvestuste kontrollimise ja sisaldas kontrollitud arvestuste muudatusi. Muudatused tunduvad olevat seotud kokkuvõtvas aruandes märgitud vigadega teatavates Castilla-La Mancha, Navarra ja Baskimaa tehtud maksetes.

20. Hispaania ametiasutused saatsid hiljem täiendavaid vastuseid komisjoni 27. märtsi 2002. aasta kirjale, esitades komisjonile dokumendid, mis olid seotud Castilla-La Mancha ja Baskimaa raamatupidamisarvestustega ning nende vastavusega kulutusi käsitlevatele ühenduse eeskirjadele.

21. Hispaania esitas seejärel käesoleva hagi, milles nõudis vaidlustatud otsuse osalist tühistamist, põhjendades seda esiteks sellega, et otsus on vastuolus rakendusmäärusega ja teiseks sellega, et Castilla-La Mancha raamatupidamisarvestusega pakutud korrektsioon oli ebatäpne.

Rakendusmääruse väidetav rikkumine

Peamine õigusväide

22. Hispaania väidab, et vaidlustatud otsus on tehtud rakendusmäärust rikkudes, kuna vastuolus kõnealuse määruse artikli 8 lõikega 1 ei konsulteerinud komisjon nõuetekohaselt tema ametiasutustega muudatuste laadi osas. Eelkõige rikkus komisjon seda sätet, kui ta tegi vaidlustatud otsuse, arvestamata Hispaania ametiasutuste vastust otsuse eelnõule, kutsumata Hispaaniat kahepoolsetele läbirääkimistele, et hinnata ette heidetud rikkumise raskust, ja võimaldamata neil vajaduse korral taotleda kokkuleppemenetluse algatamist.

23. Komisjon väidab, et raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist, mida reguleerivad alusmääruse artikli 7 lõige 3 ja rakendusmääruse artikkel 7, tuleks eristada kulutuste ühenduse eeskirjadele vastavuse kontrollidest, mida reguleerivad alusmääruse artikli 7 lõige 4 ja rakendusmääruse artikkel 8. Vaidlustatud otsus, mille preambuli kohaselt see on tehtud „[...] ilma et see piiraks [alus]määruse artikli 7 lõike 4 kohast täiendavat kontrolli”,( ) põhineb raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlusel, mida enne otsuse tegemist igati järgiti.

24. Seejärel kaalub komisjon rakendusmääruse artikli 8 lõike 1 väidetavat rikkumist. Komisjon märgib, et kõnealuse sätte kohane menetlus kulutuste ühenduse eeskirjadele vastavuse kontrollimiseks algatati tema 27. märtsi 2002. aasta kirjaga. Arvestades kõnealuse menetluse ja raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse vahelist erinevust, rõhutab ta siiski, et vaidlustatud otsuses sisalduv korrektsioon on ajutine. Lõpliku otsuse rahastamisest keeldumise kohta võib teha alles pärast artikli 8 lõikes 1 ette nähtud seisukohtade vahetamist.

25. Kinnitusena oma pädevuse kohta teha raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist käsitlevas otsuses muudatuste ettepanek, mis on peaasjalikult ajutine kuni artikli 8 lõike 1 kohase menetluse lõpetamiseni, viitab komisjon kohtupraktikale, milles Euroopa Kohus on täpsustanud komisjoni õigust vähendada raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist käsitlevat lõplikku otsust oodates ettemaksena tehtavate maksete väljamaksmist, kuni ta on teinud kindlaks, et riigisisene organ oli vastuolus ühenduse õigusaktidega teinud teatavaid fondi arvele kantavaid kulutusi.( ) Nimetatud kohtuotsused on tehtud enne selliste paralleelsete menetluste kasutuselevõtmist, mis käsitlevad eraldi alusmääruse artikli 7 lõike 3 kohase raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist puudutavat otsust ning kõnealuse määruse artikli 7 lõike 4 kohast otsust keelduda rahastamisest selle alusel, et kulutusi käsitlevaid ühenduse eeskirju ei ole järgitud. Komisjon väidab, et tal on – sarnaselt Euroopa Kohtu poolt heaks kiidetud süsteemile, mis lubab ajutiste vähenduste tegemist enne lõplikku kontrollimist ja heakskiitmist – samuti õigus teha raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist käsitlevas otsuses ajutisi vähendusi enne lõplikku rahastamisest keeldumist.

Hinnang

26. Esiteks tuleb märkida, et komisjoni väide, mille kohaselt ta järgis raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlust, ei ole päris täpne. Vaidlustatud otsus tehti 12. juunil 2002, mitte enne 30. aprilli 2002, nagu on ette nähtud alusmääruse artikli 7 lõikes 3. Hageja ei vaidlusta siiski otsust selle alusel ja seda ei ole tema nõudes isegi mainitud.

27. Selle reservatsiooniga leian, et komisjon tõlgendas raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist käsitlevaid õigusakte õigesti. Alusmääruse artikli 7 lõikes 3 on sõnaselgelt märgitud, et raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist käsitlev otsus „ei piira hilisema otsuse vastuvõtmist” kulutuste kohta, mis jäetakse ühendusepoolsest rahastamisest välja selle alusel, et neid ei olnud tehtud kooskõlas ühenduse eeskirjadega. Rakendusmääruse artikli 7 lõikes 1 korratakse seda punkti ja märgitakse, et raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist käsitleva otsuse kohaselt liikmesriikidelt tagasi nõutavad summad määratakse kindlaks, lahutades tehtud ettemaksed kinnitatud kulutustest. Seega on selge, et otsuses raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise kohta võib ette näha muudatusi.

28. Kui komisjoni tegevuse õiguspärasus vajab täiendavat kinnitust, võivad selle anda eelkõige järgmised kaks punkti.

29. Esiteks on rakendusmääruse artikli 7 lõikes 2 sätestatud, et vajaduse korral võib makseasutuste raamatupidamise aastaaruannete muudatusettepanekuid teha enne raamatupidamisarvestuste kontrollimist ja heakskiitmist tingimusel, et ettepanekud on asjaomasele liikmesriigile saadetud enne 31. märtsi. Castilla-La Mancha ja Baskimaa raamatupidamisarvestuse osas tehtud korrektsioonide ettepanekud edastati kõnealuse nõude kohaselt 27. märtsi 2002. aasta kirjaga.

30. Teiseks ei ole nõuetekohaselt tehtud muudatusettepanekud sellistesse raamatupidamise aastaaruannetesse, mis sisaldavad asjaomase turu ühist korraldust käsitlevate ühenduse eeskirjade vastaselt tehtud kulutusi, artikli 7 lõike 2 kohaselt mitte üksnes lubatud, vaid tegelikult kohustuslikud komisjoni osundatud üldnormi alusel, mille kohaselt ei ole komisjonil sellisel juhul õigust neid fondi arvele kanda.( ) Käesoleva asja seisukohast ei ole oluline, et asjaomane norm sätestati igakuiste ettemaksete tegemist käsitlevates kohtuotsustes. Nagu märgib komisjon, sedastas Euroopa Kohus sõnaselgelt, et see on üldkohaldatav nõue.( ) Lisaks tõendab kohtupraktika, et seda on nii kohaldatud.( )

31. Need kaks tegurit kinnitavad sellist raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise õigusliku raamistiku tõlgendust, mida komisjon välja pakkus ja millega ma nõustun.

32. Seetõttu leian, et raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlust ei ole rikutud muus osas kui selles, et vaidlustatud otsust ei tehtud enne 30. aprilli 2002, nagu nõuab alusmääruse artikli 7 lõige 3.

33. Samuti jagan komisjoni seisukohta, et rakendusmääruse artikli 8 lõiget 1 ei ole rikutud.

34. 27. märtsi 2002. aasta kirjas, mille komisjon hagejale saatis, märgitakse sõnaselgelt, et see kiri kujutab endast asjaomase sätte kohast teatamist, milles viidatakse parandusmeetmetele, mida tuleb võtta, et tagada edaspidi kulutuste vastavus ühenduse eeskirjadele. Hispaania ametiasutused tunduvad olevat tunnistanud 27. märtsi 2002. aasta kirja staatust, kuna saatsid mitu vastust, milles nad artikli 8 lõike 1 kohaselt vastasid komisjoni korrektsiooniettepanekule.

35. Minu arvates on alusetu Hispaania väide, mille kohaselt on sellega, et komisjon ei korraldanud kahepoolseid läbirääkimisi ega võimaldanud vajaduse korral taotleda kokkuleppemenetluse algatamist, et saavutada korrektsiooni osas kokkulepe, rikutud rakendusmääruse artikli 8 lõiget 1. Kõnealuses sättes lõplike finantseerimiskorrektsioonide kindlaksmääramiseks ette nähtud menetlus ei olnud selleks kuupäevaks veel lõppenud, kui Hispaania oma hagi esitas, ja seega oli enneaegne väita, et asjaomast menetlust ei oldud järgitud. Tegelikult esitas komisjon menetluse hilisemas etapis 10. detsembri 2002. aasta kirjaga Hispaaniale kutse korrektsiooni käsitlevatele kahepoolsetele läbirääkimistele.

36. Eeltoodut arvestades leian, et vaidlustatud otsus ei riku raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse norme ega ka rakendusmääruse artikli 8 lõike 1 kohase menetluse norme seoses hilisema vastavusotsusega.

Täiendavad argumendid rakendusmääruse väidetava rikkumise kohta

37. Hispaania esitab kolm täiendavat argumenti, mis on seotud tema väitega, mille kohaselt rikuti rakendusmäärust.

38. Esiteks väidab ta, et rakendusmääruse artikli 8 lõikes 1 sätestatud menetluse järgimata jätmine ja see, et Hispaania ametiasutustel ei võimaldatud seetõttu oma seisukohti väljendada, oli vastuolus nende kaitseõigustega. Komisjon märkis vastuseks, et vaidlustatud otsuses pakutud muudatused olid vaid ajutised, enne kui tehakse kõnealuse määruse artikli 8 lõike 1 kohane kulutuste vastavust käsitlev otsus, ja et tema 27. märtsi 2002. aasta kirjaga algatati kõnealune menetlus, mis annab liikmesriikidele õiguse olla ära kuulatud enne sellise otsuse tegemist;( ) seega ei ole Hispaania kaitseõigusi rikutud. Komisjon märgib, et Hispaanial oli igal juhul võimalus esitada oma seisukohad otsuse eelnõu kohta nii fondikomitee 19. aprilli 2002. aasta nõupidamisel, kuna ta oli eelnevalt saanud otsuse eelnõu ja sellega seonduva kokkuvõtva aruande koopiad, kui ka oma kirjalikes teadetes komisjonile enne vaidlustatud otsuse tegemist. See, et komisjon vaatamata Hispaania ametiasutuste märkustele lõpuks esialgu kavandatud muudatused tegi, on komisjoni arvates teine asi.

39. Esialgu võib märkida, et rakendusmääruse artikli 7 lõikes 2 ei viidata sõnaselgelt liikmesriigi õigusele esitada muudatuste kohta oma seisukohad. Kaitseõiguste austamine kujutab endast ühenduse õiguse aluspõhimõtet, millega seoses on Euroopa Kohus korduvalt sedastanud, et see peab olema tagatud isegi menetlusnormide puudumisel.( ) See põhimõte eeldab, et isikutele, kelle suhtes tehakse nende huve oluliselt riivav otsus, antakse enne otsuse tegemist võimalus väljendada oma seisukohta. Kaitseõiguste austamise olulisust arvestades ja selguse huvides võiks eeldada, et artikli 7 lõige 2 lubab liikmesriigil sõnaselgelt oma majanduslike huvide kaitsmiseks vastata mis tahes ettepanekule, mille komisjon on teinud raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse käigus.

40. Selle vastu võib ühest küljest väita, et kuna muudatused raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluses olid vaid ajutised ja vastavusmenetlus näeb sõnaselgelt ette õiguse olla lõplike finantseerimiskorrektsioonide osas ära kuulatud, puudub vajadus eraldi väljendatud kaitseõiguse järele. Teisest küljest tundub mulle, et selle kordamine oleks kooskõlas eesmärgiga teha vahet nendel kahel menetlusel, millest kumbki on iseenesest ühtne.

41. Miski käesolevas asjas ei ole siiski selle küsimusega seotud.

42. Olen veendunud, et võimalused, mida Hispaania ametiasutused kasutasid, et esitada komisjonile oma seisukohad muudatusettepanekute kohta, tagasid neile piisavad kaitseõigused. Hispaania sel eesmärgil esitatud suulised ja kirjalikud teated tõendavad, et mõlemad pooled tunnistasid täielikult Hispaania võimet vaidlustada ettepanekud enne raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist. Tema kaitseõiguste väidetav rikkumine ei ole seega tõendatud.

43. Hispaania väidab seejärel teiseks, et komisjon ei teatanud talle korrektsioonist seoses raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmisega, ning kolmandaks, et kokkuvõttev aruanne ei ole hispaania keeles kättesaadav, mis on raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluse olulised rikkumised. Mõlemad väited esitati tema repliigis ja on seetõttu kohtumenetluse käigus esitatud uued väited.

44. Euroopa Kohtu kodukorra artikli 42 lõike 2 kohaselt ei või menetluse käigus esitada uusi väiteid, kui need ei tugine faktilistele ja õiguslikele asjaoludele, mis on tulnud ilmsiks menetluse käigus. Käesoleval juhul see aga nii ei ole.

45. Nagu komisjon kinnitab, on mõlemad väited seetõttu vastuvõetamatud.

Castilla-La Mancha raamatupidamisarvestuse väidetavalt ebaõige korrigeerimine

46. Hispaania vaidlustab selle Castilla-La Mancha raamatupidamisarvestusse tehtud finantseerimiskorrektsiooni põhjenduse, mille ettepanek tehakse tagatisrahastu 2001. eelarveaasta raamatupidamisarvestuse kontrollimist ja heakskiitmist käsitlevas kokkuvõtvas aruandes.( ) Kõnealuses aruandes tehakse 1 831 526 euro suuruse korrektsiooni ettepanek, mille tingisid põllukultuuride sektoris tuvastatud vead.

47. Raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsuses tuleb kindlaks määrata igas liikmesriigis vastaval eelarveaastal tehtud kulutuste määr, mille EPATF‑i arvele kandmine kinnitatakse; see tähendab vältimatult niimoodi kinnitamata summade kindlaksmääramist (kuigi oodatakse hilisemat eeskirjade rikkumist käsitlevat otsust).( )

48. Lisaks võimaldab alusmäärus väljakujunenud kohtupraktika kohaselt komisjonil EPATF‑i kuludesse kanda vaid eri põllumajandustoodete sektorites sätestatud eeskirjadega kooskõlas makstud summad( ) ja kohustab seega komisjoni rikkumiste tuvastamisel kulude rahastamisest keelduma.( )

Poolte argumendid selle kohta, kas korrektsioon oli põhjendatud

49. Esialgse märkusena tuleb tõdeda, et komisjon on vasturepliigis aktsepteerinud Hispaania väidet, mille kohaselt korrektsiooni ei oleks tulnud kohaldada kompensatsioonidele, ja on märkinud, et ta kavatseb kõnealust väidet lõpliku korrektsiooni suuruse hindamisel arvesse võtta. Muus osas on pooled eriarvamusel selles, kas korrektsioon oli põhjendatud.

50. Komisjon põhjendab korrektsiooniettepanekut oma avaldustes. Ta tugineb siinkohal Castilla-La Mancha sertifitseerimisasutuse 23. jaanuari 2002. aasta aruandele, mis põhines 2001. eelarveaasta asjaomase raamatupidamisarvestuse kontrollimisel (edaspidi „tõendamisaruanne”). Komisjoni viidatud tõendamisaruande kohaselt esines 2000. eelarveaasta raamatupidamisarvestuses ja 2001. eelarveaasta raamatupidamisarvestuses kahte laadi vigu.

51. 2000. eelarveaasta raamatupidamisarvestuses põhjustas arvutiviga valede abisummade maksmist teatava kõva nisu kasvatamiseks kasutatud maa eest. Teine viga, mida ei suudetud 2000. eelarveaasta raamatupidamisarvestuses selgitada, seondus arvutiprogrammiga, mille funktsioon on tootmisest kõrvaldatuna deklareeritud põllumaade pindala minimaalsuuruse nõude järgimise alase teabe vahetuses puuduste avastamine; viimati nimetatud vea tõttu on makstud summad suuremad, kui need oleksid pidanud olema.

52. Komisjoni viidatud tõendamisaruande kohaselt näitab sarnaste puuduste esinemine 2001. eelarveaasta raamatupidamisarvestuses, et eelmise 2000. eelarveaasta raamatupidamisarvestuses esinenud vigu ei olnud enne hilisemate arvestuste tegemist kontrollitud. Tõendamisaruandes viidatud vigade põhjal väidab komisjon, et vead olid juhuslikud. Ta viitab vigade kindlakstegemisele 2001. aasta nisuga seotud raamatupidamisarvestuses ja raskustele nende muutujate läbivaatamisel, mida tuleb arvestada maa tootmisest kõrvaldamise maksete arvutamisel, mis oli teist laadi vea kordumise tõttu vajalik.

53. Komisjon viitab eelkõige 2001. aastal tehtud ekslikele maksetele, mille põhjustas tootmisest kõrvaldatud maa-alaga seonduva vähendamise ebaõige kohaldamine seoses niisutatava maisiga. Samuti väidab ta tõendamisaruande põhjal, et inspekteerimiste tulemusi ei olnud õigesti registreeritud ja et asjaomane arvutiprogramm ei avastanud nende registreerimata jätmist.

54. Hispaania leiab siiski, et komisjoni korrektsiooniettepanekut ei või põhjendada tõendamisaruandes tuvastatud vigadega. Ta tõlgendab sertifitseerimisasutuse seisukohta 2001. eelarveaasta raamatupidamisarvestuse vigade küsimuses teisiti kui komisjon. Hispaania tugineb sertifitseerimisasutuse 23. aprilli 2002. aasta kirjalikule teatele, milles märgitakse, et tema tähelepanekud vigade kohta kõnealuse kahe eelarveaasta tõendamisaruannetes ei ole samad. Kõnealuse teate kohaselt on 2001. eelarveaastaga seonduv tähelepanek seotud vaid tootmisest kõrvaldamise karistuskoefitsiendi ebaõige kohaldamisega niisutatava maisi suhtes. Seega mõjutab viga vaid kõnealust eelarverubriiki, mitte kõiki makseid põllukultuuride sektoris. Hispaania – tuginedes ilmselt 23. aprilli 2002. aasta teates toodud hinnangule – väidab, et veale vastav rahaline väärtus on 17 855 eurot, mis on niisutatava maisiga seonduva vea väärtus.

55. Hispaania väidab lisaks komisjoni suunistele nr 8( ) tuginedes, et viga on süstemaatiline ja et vigade hinnanguline koguväärtus kõigis sektorites 2001. eelarveaasta raamatupidamisarvestuses, mis on tema sõnade kohaselt 7 725 641 eurot, jääb allapoole sisulise vea läve, mis on 1% kogukulutustest ehk 8 759 994 eurot. Lõpetuseks väidab ta, et puudub igasugune põhjus finantseerimiskorrektsiooni tegemiseks, vähemalt mitte raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluses.

Hinnang

56. Asjaosalised on ühel meelel selles, et komisjon eksis, kui arvestas vea suuruse hindamisel kompensatsioone.

57. See juba iseenesest eeldab, et vaidlustatud otsus tuleb tühistada vähemalt osas, mis puudutab kõnealust liiki abi kulutustesse tehtud korrektsiooni.

58. Ent Hispaania ei tõstata ühtegi olulist asjaolu, et teha kindlaks, kas korrektsioon oli põhjendatud. Eelkõige väites, et vigade koguarv jääb allapoole komisjoni suunistes nr 8 – mille soovitused on seotud riigisiseste sertifitseerimisasutuste tehtud vigade hindamisega – kindlaks määratud sisulise vea läve, ei kinnita Hispaania oma väiteid asjakohaste põhjendustega. On selge, et kõnealused suunised ei reguleeri komisjoni pädevust teha raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise otsuses muudatusettepanekuid.

59. Raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetluses nõutakse sõnaselgelt, et komisjon määraks kindlaks selle liikmesriikides tehtud kulutuste summa, mille EPATF‑i arvele kandmine kinnitatakse.( ) Euroopa Kohus on korduvalt sedastanud, et kuigi komisjon peab põllumajandusturgude ühise korralduse eeskirjade rikkumise olemasolu tõendamiseks esitama liikmesriigi teatatud kontrollide või arvandmete suhtes tekkinud tõsise ja põhjendatud kahtluse kohta tõendid, ei pea ta ammendavalt ära näitama, et kontrollid olid ebapiisavad või et edastatud arvandmed ei vasta tegelikkusele; liikmesriik on EPATF‑i raamatupidamisarvestuste kontrollimiseks ja heakskiitmiseks vajalike andmete kogumisel ja kontrollimisel paremas olukorras, ning järelikult on liikmesriigi kohustus esitada kontrollide toimumise ja esitatud arvandmete, ning kui see on asjakohane, siis ka komisjoni väidete ebatäpsuse kohta võimalikult üksikasjalikke ja täielikke tõendeid.( ) Liikmesriik ei saa komisjoni järeldusi ümber lükata, esitamata oma väidete kinnituseks tõendeid usaldusväärse ja toimiva kontrollisüsteemi olemasolu kohta.( )

60. Komisjon esitas oma märkustes tähelepanuväärseid tõendeid 2001. aastal tehtud kontrollimiste usaldusväärsuse suhtes tekkinud kahtluse kohta. Ta mitte ainult ei väitnud, et 2000. aastal tehtud vigu ei olnud järgmisel aastal korrigeeritud, kaasa arvatud arvutivead, mis põhjustasid ebaõigete summade maksmise seoses kõva nisu ja tootmisest kõrvaldatud põllumaadega, vaid ta on 2001. aasta tõendamisaruandes esitatud märkustele tuginedes rõhutanud ka eriti ekslikke makseid, mille põhjustas tootmisest kõrvaldatud maa-ala vähendamise ebaõige kohaldamine seoses niisutatava maisiga, ja inspekteerimiste tulemuste registreerimise tagamiseks tehtavate kontrollide puudumist. Komisjoni poolt esitatud kostja vastusele lisatud tõendamisaruande väljavõtete kohaselt on sertifitseerimisasutuse täheldatud kõnealuste kontrollide puudumine seotud põllukultuuride sektoriga üldiselt.

61. Hispaania ei esita selliste kontrollide tulemuste kohta ega komisjoni väidete ebatäpsuse kohta tõendeid. Peale selle ei näita ta seda, et kontrollisüsteemis 2000. aastal tuvastatud puudused on kõrvaldatud, et tagada süsteemi usaldusväärne toimimine 2001. aastal. Ühtegi neist kolmest nõudest( ) ei ole täidetud vaid lihtsa kinnitusega, mille kohaselt viga puudutab vaid niisutatava maisiga seonduvat eelarverubriiki.

62. Seetõttu leian, et komisjon on esitanud tõendeid liikmesriikide teatatud kontrollidega seoses tekkinud tõsise ja põhjendatud kahtluse kohta ja et seeläbi, leides, et kulutusi käsitlevaid ühenduse eeskirju oldi rikutud, oli finantseerimiskorrektsiooni ettepanek põhjendatud.

63. Mis puutub korrektsiooni suurusesse, siis tundub hinnanguline määramine mulle – arvestamata kompensatsioone – olevat kooskõlas sellega, kuidas Euroopa Kohus on kohaldanud tõendamiskohustust käsitlevas kohtupraktikas väljendatud põhimõtteid( ) olukordades, kus komisjon on hinnangulise määramise teinud kontrollitulemuste alusel. Euroopa Kohus on nendel juhtudel kinnitanud summa hinnangulise määramise, kui liikmesriik ei esitanud tõendeid selle kohta, et komisjon on aluseks võtnud ebatäpsed asjaolud, ega näidanud ka seda, et avastatud rikkumised ei mõjuta ühenduse eelarvet või mõjutavad seda märgatavalt vähem kui komisjoni hinnangutest nähtub.( )

64. Nagu ma juba märkisin, ei ole Hispaania näidanud, et komisjoni väited raamatupidamisarvestuse õigusvastasuse kohta olid ekslikud. Sellest tuleneb, et ei ole esitatud tõendeid, mis kinnitaksid, et väidete aluseks on ebatäpsed ajaolud või et rikkumised ei mõjutanud ühenduse eelarvet.

65. Lisaks ei osuta miski Hispaania esitatud materjalides sellele, et eeskirjade rikkumine mõjutas ühenduse eelarvet märgatavalt vähem kui komisjoni hinnangust nähtub. Tõendamiskohustust käsitleva kohtupraktika põhimõtete( ) kohaselt ei kummuta lihtne kinnitus, et viga mõjutab vaid niisutatavat maisi, mida ei toetata ühegi usaldusväärse ja toimiva kontrollisüsteemi olemasolu tõendava asjaoluga, vähimalgi määral hinnangulist määramist.

66. Esitatud põhjustel leian, et komisjoni pakutud korrektsiooni suurus, välja arvatud kompensatsiooni osas, ei olnud ebatäpne.

67. Kuna osa Hispaania nõudeid võib rahuldada, tuleb kummagi poole kohtukulud jätta tema enda kanda.

Ettepanek

68. Lähtudes eeltoodud põhjendustest teen Euroopa Kohtule ettepaneku:

1) tühistada komisjoni 12. juuni 2002. aasta otsus 2002/461/EÜ Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EPATF) tagatisrahastust 2001. eelarveaastal rahastatud liikmesriikide kulude raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise kohta osas, mis puudutab kompensatsioonidega seotud kulutustesse tehtud korrektsiooni;

2) ülejäänud osas jätta hagi rahuldamata;

3) jätta kummagi poole kohtukulud tema enda kanda.