KOHTUJURISTI ETTEPANEK

ELEANOR SHARPSTON

esitatud 25. jaanuaril 2007 ( 1 )

Kohtuasi C-56/06

Euro Tex Textilverwertung GmbH

versus

Hauptzollamt Duisburg

„Assotsiatsioon Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning Poola Vabariigi vahel — Mõiste „päritolustaatusega tooted” — Kasutatud rõivad”

1. Käesolev eelotsusetaotlus, mille on esitanud Finanzgericht Düsseldorf (Saksamaa), puudutab nende kasutatud rõivaste õiget tollistaatust, mida Euro Tex Textilverwertung GmbH (edaspidi „Euro Tex”) oli kogunud, sortinud ja pakendanud Saksamaal ja eksportinud Poolasse enne seda, kui Poolast sai Euroopa Liidu liikmesriik. Nende rõivaste tollistaatust reguleeris ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Poola Vabariigi vahel assotsiatsiooni loomiseks sõlmitud Euroopa leping selle muudetud kujul (edaspidi „assotsiatsioonileping”) ( 2 ). Küsimus, kas sellised rõivad tuleks liigitada „ühendusest pärinevateks”, millega kaasneksid assotsiatsioonilepingu alusel tariifsed soodustused, sõltub sellest, kas nende sortimine kujutab endast „piisava[t] töö[d] või töötlus[t]” kõnealuse lepingu protokolli nr 4 (edaspidi „protokoll nr 4”) artikli 2 lõike 1 punkti b tähenduses või tuleb neid hoopis pidada protokolli nr 4 artikli 7 lõike 1 punktis b sätestatud määratluse „lihtsad toimingud nagu […] kokkupanemine (kaasa arvatud kaupade komplekteerimine)” kohaldamisalasse kuuluvaks. [Siin ja edaspidi on osundatud protokolli tsiteeritud mitteametlikus tõlkes.]

Asjakohased õigusnormid

Assotsiatsioonileping

2. Assotsiatsioonilepingu artikkel 10 näeb ette Poolas kehtivate imporditollimaksude kaotamise või järkjärgulise vähendamise ühendusest pärinevate toodete suhtes.

3. Artikkel 34 näeb ette, et protokoll nr 4 sätestab päritolureeglid kõnealuste tariifsete soodustuste kohaldamiseks.

4. Protokolli nr 4 artikkel 1 sätestab: „Käesolevas protokollis kasutatakse järgmisi mõisteid: a) „valmistamine” – igat liiki töö või töötlemine, kaasa arvatud komplekteerimine või eritoimingud; b) „materjal” – koostisosa, toormaterjal, komponent või osa jne, mida on toote valmistamisel kasutatud; […]”.

5. Artikli 2 lõige 1 sätestab: „Käesoleva lepingu rakendamisel loetakse ühendusest pärinevateks järgmisi tooteid: a) täielikult ühenduses saadud või toodetud tooted artikli 5 tähenduses; b) ühenduses saadud või toodetud tooted, milleks on kasutatud täielikult ühenduses saadud või toodetud materjalide asemel muid materjale, tingimusel et need on läbinud ühenduses piisava töö või töötluse artikli 6 tähenduses; […]”

6. Artikkel 6 sätestab: „1. Artikli 2 kohaldamisel loetakse tooteid, mis ei ole täielikult saadud või toodetud tooted, piisava töö või töötluse läbinuks, kui II lisa loendis esitatud tingimused on täidetud. […] 3. Kohaldatakse [lõiget 1], kui artiklis 7 ei sätestata teisiti.”

7. Artikkel 7 sätestab: „1. Ilma et see piiraks lõike 2 kohaldamist, käsitatakse järgmisi töid või töötlemisi päritolustaatuse omandamiseks ebapiisavatena sõltumata sellest, kas artikli 6 tingimused on täidetud või mitte: […] b) lihtsad toimingud nagu tolmu eemaldamine, tuulamine või uhtmine, sortimine, liigitamine, kokkupanemine (kaasa arvatud kaupade komplekteerimine), pesemine, värvimine, tükeldamine; […] f) toote osade lihtne kokkupanemine terviktoote saamiseks; g) kaks või rohkem punktides a–f osutatud toimingut üheskoos; […] 2. Kõiki konkreetse tootega kas ühenduses või Poolas tehtud toiminguid tuleb arvestada koos, kui määratakse kindlaks, kas lugeda selle tootega tehtud töö või töötlus lõike 1 tähenduses ebapiisavaks.”

8. Protokolli nr 4 II lisa pealkiri on „Loend päritolustaatuseta materjalidega tehtavatest töödest ja töötlemistoimingutest, mis annavad tootele päritolustaatuse”. II lisa sisaldab tabelit, millel on kolm veergu pealkirjadega „HS rubriik”, ( 3 )„Tootekirjeldus” ja „Päritolustaatuseta materjalidega tehtavad tööd või töötlemistoimingud, mis annavad päritolustaatuse”. Kõnealuse tabeli HS rubriigi „ex grupp 63” ja tootekirjelduse „Muud[ ( 4 )] tekstiilist valmistooted; komplektid; kantud rõivad ja kasutatud tekstiilitooted; kaltsud […]” juures on märge: „Valmistamine, milles kõik kasutatavad materjalid on klassifitseeritud muusse rubriiki kui toode”.

9. HS nomenklatuuri grupi 63 („Muud tekstiilist valmistooted; komplektid; kantud rõivad ja kasutatud tekstiiltooted; kaltsud”) rubriiki 6309 kuuluvad „Kantud rõivad ja muud kasutatud tooted”. Grupi 63 märkus ( 5 ) 3 sätestab: „[e]t kaupu võiks klassifitseerida sellesse rubriiki, […] [peab neil] olema olulisi kulumistunnuseid ja nad peavad olema tollile esitatud puistekaubana või pallides, kottides vms pakendis”.

Kyoto konventsioon

10. Rahvusvaheline tolliprotseduuride lihtsustamise ja kooskõlastamise konventsioon (edaspidi „Kyoto konventsioon” või „konventsioon”) võeti esialgu vastu 1973. aastal. ( 6 )

11. Euroopa Ühendus on Kyoto konventsiooni osaline.

12. Konventsiooni artikkel 2 sätestab, et iga konventsiooniosaline „kohustub edendama tolliprotseduuride lihtsustamist ja kooskõlastamist ning sel eesmärgil pidama käesoleva konventsiooni sätete kohaselt kinni käesoleva konventsiooni lisades sätestatud standarditest ja soovituslikest tavadest”.

13. Konventsiooni lisa D.1 päritolureeglite kohta kiideti ühenduse nimel heaks nõukogu otsusega 77/415/EMÜ. ( 7 ) Euroopa Kohus on viidanud lisale D.1 ühenduse õigusaktides sisalduvate päritolureeglite tõlgendamisel. ( 8 )

14. Lisa D.1 3. standard ( 9 ) sätestab, et kui kauba tootmises osalesid kaks või enam riiki, määratakse kauba päritolu vastavalt olulise töötluse kriteeriumile, mille põhjal „päritolu määramisel loetakse päritolumaaks riiki, kus toimusid viimased olulised tootmisprotsessid või oluline töötlemine, mida peetakse piisavaks selleks, et anda kaubale selle põhiolemus” (lisa D.1 mõiste c).

15. 3. standardi märkus ( 10 ) 1 sätestab, et praktikas on olulise töötluse kriteeriumi võimalik väljendada reeglina, mille kohaselt muudetakse tariifirubriiki teatud nomenklatuuris koos erandite loeteluga ja/või selliste tootmis- või töötlemistoimingute nimekirjana, mis annavad või ei anna kaubale selle riigi päritolu, kus need toimingud läbi viidi, ja/või väärtuselise protsendireeglina, mille puhul kas kasutatud materjalide protsendiline väärtus või lisatud väärtuse protsent ulatub teatud tasemeni.

16. 3. standardi märkus 2 sätestab: „Erandite loetelus võib ära tuua: a) tootmis- või töötlemistoimingud, mida ei käsitata olulistena või mida käsitatakse olulistena ainult teatud tingimustel, hoolimata sellest, et nendega kaasneb tariifirubriigi muutus; b) tootmis- või töötlemistoimingud, mida teatud tingimustel käsitatakse olulistena, hoolimata sellest, et nendega ei kaasne tariifirubriigi muutust. Punktides a ja b toodud tingimused võivad olla seotud kauba töötlemisviisiga või väärtuselise protsendireegliga.”

17. Lisa D.1 6. standard sätestab: „Oluliste tootmis- või töötlemisprotsessidena ei käsitata toiminguid, mis ei mõjuta kauba põhiomadusi või mõjutavad neid suhteliselt vähe, ega ka järgmisi toiminguid: a) toimingud, mis on vajalikud kauba säilitamiseks transpordi ja ladustamise ajal; b) kauba pakendi või turunduskvaliteedi parandamiseks või veoks ettevalmistamiseks mõeldud toimingud, näiteks ümberjaotamine, pakendite rühmitamine, sorteerimine ja liigitamine ning ümberpakkimine; c) lihtne komplekteerimine; d) erineva päritoluga kaupade segamine tingimusel, et lõpptoote omadused ei erine põhimõtteliselt omavahel segatud kaupade omadustest.”

Põhikohtuasi ja Euroopa Kohtule esitatud eelotsusetaotlus

18. Euro Tex käitas Saksamaal litsentseeritud jäätmekõrvaldusettevõtet, mis tegeles kasutatud rõivaste ja tekstiilitoodete kogumise, transportimise, ladustamise ja töötlemisega.

19. Käesolevas asjas käsitletakse Euro Texi kauba sortimisprotsessi. Eelotsusetaotluses kirjeldatakse kõnealust protsessi järgmiselt.

20. Esimene etapp seisnes kogutud kauba puhastamises ning kasutuskõlblikeks ja kasutuskõlbmatuteks esemeteks jaotamises. Kasutuskõlbmatud esemed jaotati omakorda rühmadeks vastavalt sellele, kuivõrd neid oli võimalik mõnel muul viisil ringlusse võtta (niidi või lõnga saamiseks, puhastuslappide ja isoleermaterjalide valmistamiseks).

21. Teises etapis jaotati kaubad riieteks, jalanõudeks, puhastuslappideks ja ringlussevõetavaks materjaliks, kodutekstiilideks ning naiste-, meeste- ja lasterõivasteks.

22. Kolmandas etapis toimus üksikasjalikum kokkupanemine: ( 11 ) riided ja aksessuaarid pandi kokku klientide nõuetest lähtudes materjali kvaliteedi ja muude kriteeriumide alusel rohkem kui 80 eri rühma. ( 12 )

23. Euro Tex’is töötas täielikult käsitsi toimunud kokkupanemiseks kuus kuni kaheksa inimest. Töötajad pidid esmajärjekorras välja valima eriti moodsad esemed, mis pandi kokku kliendikategooriate järgi. Kohasoovijaid koolitati üks kuni neli nädalat. Nad said alalise töökoha üksnes siis, kui nad suutsid eristada moesuundi.

24. Aastatel 1998 ja 1999 toimetas Euro Tex kokkupandud ja kottidesse pakitud tekstiiltooted Poola jaemüüjatele. Vastustajaks oleva tolliasutusega tekkis vaidlus kaupade päritolu üle. Euro Tex ei suutnud (ootuspäraselt) nende päritolu kohta mingeid tõendeid esitada. Ta väitis, et tema toimingud olid piisavad kaupadele ühenduse päritolu andmiseks. Vaidlus jõudis Finanzgericht Düsseldorfi, kes on esitanud Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse: „Kas kohtumääruses täpsemalt kirjeldatud kokkupanemistoimingud on ulatuslikumad kui toimingud, mis on hõlmatud mõistega „liht[ne] kokkupanemine” [assotsiatsioonilepingu] protokolli nr 4 artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses?”

25. Kirjalikud märkused esitasid Euro Tex ja komisjon. Kohtuistungit ei taotletud ega peetud.

Hinnang

26. Eelotsusetaotluse esitanud kohus tahab teada, kas toimingud, mida Euro Tex tegi äravisatud rõivastega, mille puhul ei saa tõendada, et need kõik pärinevad ühendusest, on piisavad lõpptootele, s.o sorditud ja kokku pandud kasutatud rõivastele ühenduse päritolu andmiseks.

27. Protokolli nr 4 artikli 2 lõike 1 punkt b sätestab, et tooteid, mis ei ole täielikult ühenduses saadud või toodetud, tuleb lugeda ühendusest pärinevateks toodeteks, kui need on läbinud ühenduses piisava töö või töötluse protokolli artikli 6 tähenduses. Artikli 6 lõike 1 esimene lõik sätestab, et „piisava töö” tingimused on esitatud II lisas.

28. II lisa sätestab, et HS nomenklatuuri gruppi 63 kuuluvate kasutatud esemete puhul, mis hõlmavad käsitletavaid kaupu, on tööd või töötlemistoimingud, mis annavad päritolustaatuse, mis tahes valmistamine, milles kõik kasutatavad materjalid on klassifitseeritud muusse rubriiki kui toode. Protokolli nr 4 artikli 1 punktis a on „valmistamine” määratletud kui „igat liiki töö või töötlemine, kaasa arvatud komplekteerimine või eritoimingud”.

29. Käesolevas asjas käsitletavad kasutatud kaubad kuulusid asjaolude ilmnemise ajal – siis kui kaebuse esitaja neid eksportis ja seega pärast seda, kui Euro Tex oli need sortinud ja kokku pannud – HS nomenklatuuri rubriiki 6309: kantud rõivad ja muud kasutatud tooted, millel on olulisi kulumistunnuseid ja mis on tollile esitatud pallides, kottides vms pakendis. Ühenduse päritolu protokolli nr 4 artikli 2 lõike 1 punkti b tähenduses annab seega üksnes see, kui kõik kaebuse esitaja toimingutes kasutatavad materjalid on klassifitseeritud muusse rubriiki kui 6309.

30. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, ja pooled paistavad selles küsimuses ühel meelel olevat, et asi on nii: kuigi kõnealused materjalid on kasutatud rõivad, ei ole neid enne Euro Texi toiminguid pallidesse, kottidesse vms pakenditesse pakitud, ja järelikult ei kuulu need rubriiki 6309.

31. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab ühtlasi, et Euro Texi toimingud kuuluvad protokolli nr 4 artikli 1 punktis a esitatud „valmistamise” laia määratluse alla, mis hõlmab igat liiki tööd või töötlemist, kaasa arvatud eritoiminguid.

32. Kuigi eksporditud kasutatud esemed täidavad seega esmapilgul protokolli nr 4 artikli 6 lõikes 1 sätestatud päritolustaatuse saamise nõuded, sätestab protokolli artikli 7 lõike 1 punkt b, et teatavad tööd või töötlemised, sealhulgas „lihtsad toimingud nagu […] sortimine [ja/või ( 13 )] kokkupanemine (kaasa arvatud kaupade komplekteerimine)” ei ole selle staatuse andmiseks piisavad. Artikli 6 lõikest 3 nähtub selgelt, et artikli 7 lõike 1 punkt b on artikli 6 lõike 1 suhtes ülimuslik. Seega kui Euro Texi toimingud kuuluvad artikli 7 lõike 1 punkti b kohaldamisalasse, ei loeta sorditud ja kokku pandud kasutatud rõivaid ühendusest pärinevateks.

33. Eelotsusetaotluse esitanud kohus näib nõustuvat, et Euro Texi teostatud sortimistoimingud (eeldatavasti eespool punktides 20 ja 21 kirjeldatud esimeses ja teises etapis) on „lihtsad” sortimistoimingud artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses. Millestki ei ilmne, et pooled selle seisukoha vaidlustaks. Eksporditud kauba tollistaatus määratakse seega kindlaks selle põhjal, kas Euro Texi poolt kolmandas etapis teostatud kokkupanemine kuulub samuti kõnealuse sätte kohaldamisalasse. See on eelotsuse küsimuse sisu.

34. Euro Tex väidab, et tema kokkupanemistoimingud ei ole „lihtsad toimingud, nagu […] kokkupanemine […]”artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses. Komisjon on vastupidisel seisukohal.

35. Nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, nähtub artikli 7 lõike 1 punkti b ingliskeelse versiooni ( 14 ) grammatilisest tõlgendusest, et kõik kõnealuses sättes loetletud toimingud on möödapääsmatult selle kohaldamisalasse kuuluvad „lihtsad toimingud”. ( 15 ) Muud keeleversioonid ( 16 ) võivad siiski samavõrd tähendada, et hõlmatud on üksnes need loetletud toimingud, mis on tegelikult pigem lihtsad kui keerulised. ( 17 )

36. Komisjon toetab esimesena nimetatud tõlgendust. Ta väidab, et artikli 7 lõike 1 punktis b nimetatud „lihtsate” kokkupanemistoimingute ja keerulisemate kokkupanemistoimingute vahel ei ole erinevust. „Kokkupanemi[stoiminguid] (kaasa arvatud kaupade komplekteerimine)” nimetatakse üheskoos muude tegevustega, nagu tolmu eemaldamine, tuulamine või uhtmine, sortimine, liigitamine, pesemine, värvimine ja tükeldamine. Omadussõna „lihtne” on lisatud üksnes selgituseks. Kui ametiasutused peaksid tegema vahet lihtsatel ja keerulistel tolmu eemaldamise, tuulamis- või uhtmis-, sortimis-, liigitamis-, kokkupanemis- jms toimingutel, saaks kahjustada õiguskindlus. Pigem käsitatakse kõiki selliseid tegevusi lihtsatena ja seetõttu ei anna need toodetele päritolustaatust.

37. Ma ei ole sellega nõus.

38. Õiguskindluse osas on protokolli nr 4 artikli 7 lõikes 1 teisi punkte, mis käsitlevad üksnes lihtsaid toiminguid ja näivad seega nõudvat, et ametiasutused teeksid vahet lihtsatel ja keerulistel toimingutel. Näiteks nimetatakse artikli 7 lõike 1 punkti c alapunktis ii selliseid toiminguid nagu „lihtne klaas- või plastpudelitesse, kottidesse, karpidesse, kastidesse pakkimine, alustele ja muule sellisele kinnitamine ning kõik muu lihtne pakendamine”. Artikli 7 lõike 1 punktis e nimetatakse „toodete lihtsat segamist” ja artikli 7 lõike 1 punktis f „toote osade lihtsat kokkupanemist terviktoote saamiseks”. Ma ei näe põhjust, miks ei peaks kõnealust sätet tõlgendama nii, nagu see tundub enamikus asjakohastes keeltes loomulikum, ehk et see hõlmab seal loetletud toimingutest üksnes neid, mis on tegelikult „lihtsad”.

39. Kõnealune artikli 7 lõike 1 punkti b kitsam tõlgendus on pealegi kooskõlas sellega, et kõnealune säte on erand artikli 6 lõikes 1 sätestatud üldreeglist, et tooteid, mis ei ole täielikult ühenduses saadud või toodetud tooted, loetakse piisava töö või töötluse läbinuks, kui II lisas esitatud tingimused on täidetud.

40. Käesolevas asjas on asjassepuutuv tingimus see, et kõik kasutatud materjalid oleksid klassifitseeritud muusse rubriiki kui toode, mis on läbinud töö või töötluse. Ollakse üksmeelel, et kõnealune tingimus on täidetud. Eeltoodust järeldub, et see, kas käsitletavad kokkupanemistoimingud annavad päritolustaatuse, oleneb asjaolust, kas need on lihtsad või keerulised. Esimesena nimetatud juhul kuuluvad need artikli 7 lõike 1 punkti b kohaldamisalasse ega anna päritolustaatust.

41. Kyoto konventsioon annab teatavad juhised selle kohta, kust kulgeb lihtsate ja keeruliste kokkupanemistoimingute piir.

42. Lisa D.1 3. standardist ja mõistest c nähtub, et kui kauba tootmises on osalenud kaks või enam riiki, oleneb kauba päritolu tolliküsimustes sellest, „kus toimusid viimased olulised tootmisprotsessid või oluline töötlemine, mida peetakse piisavaks selleks, et anda kaubale selle põhiolemus”. ( 18 )

43. Lisa D.1 6. standardist järeldub, et „olulised tootmisprotsessid või oluline töötlemine” ei hõlma toiminguid, „mis ei mõjuta kauba põhiomadusi või mõjutavad neid suhteliselt vähe”. ( 19 )

44. 6. standardis on selliste toimingute näiteks toodud „b) kauba pakendi või turunduskvaliteedi parandamiseks või veoks ettevalmistamiseks mõeldud toimingud, näiteks ümberjaotamine, pakendite rühmitamine, sorteerimine ja liigitamine ning ümberpakkimine” ja „d) erineva päritoluga kaupade segamine tingimusel, et lõpptoote omadused ei erine põhimõtteliselt omavahel segatud kaupade omadustest”.

45. Kummaski nimetatud näites ei ole täpsustatud, et asjaomased toimingud peavad olema lihtsad, et kuuluda määratluse kohaldamisalasse. Kuna neid on nimetatud üldise reegli näidetena, tuleb neid tõlgendada seda reeglit arvestades. Seetõttu on oluline, kas toimingud mõjutavad kauba põhiomadusi rohkem kui vähesel määral.

46. Siseriiklik kohus peab faktilisi asjaolusid arvesse võttes otsustama, kas see on käesoleval juhul nii. Kui käsitletavad kokkupanemistoimingud mõjutavad saadava kauba, s.o sorditud ja kokkupandud rõivaste põhiomadusi rohkem kui vähesel määral, ei kuulu need näited või üldisemalt lisa D.1 6. standardi kohaldamisalasse ega ole seega lihtsad toimingud artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses.

47. Kui aga kokkupanemise tulemusena pakitakse näiteks kokku kõik sama liiki esemed (näiteks siidiseelikud, fliisid või teksapüksid), nagu eelotsusetaotlusest nähtub, ei ole minu arvates alust pidada seda toimingut kauba põhiomadusi mõjutavaks, sest saadava kauba põhiomadused on samad kui algsel äravisatud kaubal.

48. Siseriiklik kohus saab kindlasti kõige paremini hinnata Euro Texi väidet, ( 20 ) et tema toimingud ei ole lihtsad kokkupanemistoimingud artikli 7 lõike 1 punkti b tähenduses, sest ringlussevõtt hõlmab paljudeks liikideks sortimist. Euro Tex leiab, et „lihtne toiming nagu […] kokkupanemine” on hoopis teise tähendusega, nagu nähtub kõnealuses sättes sisalduvast täpsustusest „kaasa arvatud komplekteerimine [Zusammenstellen])”, mis ei nõua muud oskust kui sortida sinine kokku sinisega jne. Euro Tex väidab, et tema kokkupanemistoimingud hõlmavad vastupidi oskust teha vahet kangal, kvaliteedil ja koostisel [Zusammensetzung] ning nõuavad koolitust eeldavaid teadmisi moesuundadest, eri riikide konkreetsetest vajadustest ja kanga kvaliteedist.

49. Ainsa faktilisi asjaolusid hindava kohtuna peab siseriiklik kohus otsustama, kas Euro Tex on suutnud tõendada, et tema töötajate tehtud kokkupanemistoimingud on pigem keerulised kui lihtsad.

50. Lõpuks soovin lühidalt käsitleda lisandväärtuse küsimust.

51. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et Euro Texi kogutud kaubad, millel ei olnud kogumise ajal mingit väärtust, omandasid mingi väärtuse (ligikaudu 0,70–1,00 Saksa marka ehk 0,36–0,51 eurot kilogrammi kohta) üksnes tänu Euro Texi-poolsele töötlemisele. Tema arvates kinnitab asjaolu, et Euro Texi teostatud kokkupanemine ja sortimine lisasid kasutatud rõivastele väärtust, et need toimingud kujutasid endast otsustavat tootmisetappi.

52. „Otsustava tootmisetapi” kriteerium tuleneb Euroopa Kohtu praktikast, ( 21 ) mis puudutab päritolustaatust käsitlevaid üldisi ühenduse õigusnorme. ( 22 ) Ma nõustun komisjoniga, et kõnealune kohtupraktika ei ole käesolevas asjas otseselt asjakohane. Kyoto konventsiooni lisa D.1 3. standardi toime on, et konventsiooniosalised võivad väljendada olulise töötluse kriteeriumi kauba päritolu määramiseks tariifirubriigi muutumist nõudva reeglina ja/või selliste valmistamis- või töötlemistoimingute loeteluna, mis annavad või ei anna päritolu, ja/või väärtuselise protsendireeglina. Erandite loeteludes nimetatud toimingud võivad olla seotud kas töötlemise liigiga, mille kaubad on läbinud, või väärtuselise protsendireegliga. Kasutatud rõivaste puhul on ühendus otsustanud protokollis nr 4 väljendada olulise töötluse kriteeriumi tariifirubriigi muutumist nõudva üldreeglina (artikli 6 lõige 1 ja II lisa), mille suhtes kohaldatakse nende valmistamis- või töötlemistoimingute loetelu, mis päritolu ei anna (artikli 7 lõige 1). Ühendus ei ole otsustanud väljendada seda kriteeriumi väärtuselise protsendireeglina. Viidatud kohtupraktikas, mis puudutas selliste õigusnormide ( 23 ) tõlgendamist, mis ei näinud ette ühtki neist kolmest eeskirjast, oli olukord teistsugune. Kuigi lisandväärtuse kriteerium oleks kindlasti samuti mõistlik poliitiline valik, ei teinud ühenduse seadusandja käesoleval juhul sellist valikut ja seetõttu ei ole selle kriteeriumi kohaldamine vajalik.

53. Kõnealust tõlgendust kinnitab minu arvates protokolli nr 4 artikli 7 lõige 1, mille punktis f nimetatakse „toote osade lihtsat kokkupanemist terviktoote saamiseks”. Selline kokkupanemine, isegi kui see on lihtne, lisab peaaegu alati väärtust, ometi on ühenduse seadusandja sõnaselgelt välistanud võimaluse, et selline toiming annab ühenduse päritolu.

54. Seetõttu olen ma seisukohal, et lisandväärtuse küsimus minu hinnangut ei mõjuta.

Ettepanek

55. Esitatud põhjustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Finanzgericht Düsseldorfi esitatud eelotsuse küsimusele järgmiselt: — Ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Poola Vabariigi vahel assotsiatsiooni loomiseks sõlmitud Euroopa lepingu – muudetud ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Poola Vabariigi vahelise assotsiatsiooninõukogu 30. juuni 1997. aasta otsusega nr 1/97 (97/539/ESTÜ, EÜ, Euratom) – protokolli nr 4 artikli 7 lõike 1 punktis b nimetatud toiminguliigid kuuluvad kõnealuse sätte kohaldamisalasse üksnes juhul, kui need on lihtsad. — Kõnealune toiming on lihtne, kui see ei mõjuta kauba põhiomadusi või mõjutab neid suhteliselt vähe. — Pädeva siseriikliku kohtu ülesanne on otsustada, kas eelotsusetaotluses kirjeldatud toimingud kuuluvad selle määratluse alla.

( 1 ) Algkeel: inglise.

( 2 ) Allkirjastatud 16. detsembril 1991 Brüsselis (EÜT 1993, L 348, lk 2); muudetud ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Poola Vabariigi vahelise assotsiatsiooninõukogu 30. juuni 1997. aasta otsusega nr 1/97 (97/539/ESTÜ, EÜ, Euratom; EÜT 1997, L 221, lk 1).

( 3 ) Nomenklatuur, mida reguleerib kaupade kirjeldamise ja kodeerimise harmoneeritud süsteemi konventsioon ja mida tuntakse „HS nomenklatuuri” nime all, on rahvusvaheline mitmeotstarbeline nomenklatuur, mida haldab Maailma Tolliorganisatsioon.

( 4 ) Eeldatavasti muud kui eelmisse kahte HS rubriiki kuuluvad rõivad.

( 5 ) Euroopa Kohus on sedastanud, et harmoneeritud süsteemi komitee koostatud selgitavad märkused võivad oluliselt kaasa aidata erinevate tariifirubriikide ulatuse tõlgendamisele, kuigi need pole õiguslikult siduvad – 14. detsembri 1995. aasta otsus liidetud kohtuasjades C-106/94 ja C-139/94: Colin ja Dupré (EKL 1995, lk I-4759, punkt 21).

( 6 ) Kyoto konventsiooni muudeti 1999. aasta juunis. Muudetud konventsioon jõustus 2006. aasta veebruaris. Käesolevas ettepanekus tsiteeritud konventsiooni sätted on pärit esialgsest tekstist, mida kohaldati käesoleva kohtuasja asjaolude ilmnemise ajal.

( 7 ) Nõukogu 3. juuni 1977. aasta otsus, millega kiidetakse ühenduse nimel heaks mõningad rahvusvahelise tolliprotseduuride lihtsustamise ja kooskõlastamise konventsiooni lisad (EÜT 1977, L 166, lk 1; ELT eriväljaanne 02/01, lk 119). Heakskiit ei laienenud standarditele 7 ja 8 ning soovituslikule tavale 10, millest ükski ei oma siiski käesolevas asjas tähtsust.

( 8 ) 13. detsembri 1989. aasta otsus kohtuasjas C-26/88: Brother International (EKL 1989, lk I-4253, punktid 15–21).

( 9 ) Kyoto konventsiooni artikkel 4 sätestab, et standardid on „need sätted, mille üldist kohaldamist peetakse tolliprotseduuride kooskõlastamise ja lihtsustamise saavutamiseks vajalikuks”.

( 10 ) Artikkel 4 sätestab, et märkused „osutavad mõningatele võimalikele tegevuskavadele, mida järgida asjaomase standardi […] rakendamisel”.

( 11 ) Ingliskeelses algtekstis on kasutatud tegusõna „to match” ja selle sugulassõnu, kui eelotsusetaotluses on kasutatud saksakeelset sõna „sortieren” ja selle sugulassõnu. Selline kasutus kajastab protokolli nr 4 artikli 7 lõike 1 punktis b viiendana (kui „tuulamine või uhtmine” üheks toiminguks lugeda) nimetatud toimingu kohta kasutatud mõistet („matching” või „Sortieren”). Eelotsusetaotluse esitanud kohus on kolmandat toimingut, mis on inglise keeles „sorting” ja saksa keeles „Aussondern”, maininud üksnes möödaminnes ja see ei ole eelotsuse küsimuse ese.

( 12 ) Eelotsusetaotluses tuuakse näiteks 37 naisterõivaste rühma. Nendesse kuuluvad üldised rõivarühmad, nagu kleidid, seelikud, püksid ja pluusid, mis jagunevad omakorda alaliikideks (peamiselt kangaliigi järgi), ning spetsiifilisemad rõivarühmad, nagu püksseelikud, korsetid, siidirätikud, bikiinid ja vihmamantlid.

( 13 ) Artikli 7 lõike 1 punkt g sätestab, et kaks või rohkem punktis b osutatud toimingut üheskoos ei ole päritolustaatuse andmiseks piisavad.

( 14 ) Samuti rootsi- („Enkel behandling bestående i […] hoppassning […]”) ja hollandikeelse („eenvoudige verrichingen zoals […] assorteren […]”) versiooni tõlgendusest.

( 15 ) Artikkel 7 on üks neist protokolli nr 4 sätetest, mis asendati 1. jaanuarist 2001 EL-Poola assotsiatsiooninõukogu 29. detsembri 2000. aasta otsusega nr 4/2000, millega muudeti Poolaga sõlmitud Euroopa lepingu protokolli nr 4, mis käsitleb mõiste „päritolustaatusega tooted” määratlust ja halduskoostöö meetodeid (EÜT 2001, L 19, lk 29). Artikli 7 lõike 1 punkt j, mis osaliselt asendab artikli 7 lõike 1 punkti b, ei viita enam „lihtsatele toimingutele” ning selle asemel on märgitud vaid „tuulamine, uhtmine, sortimine, liigitamine, klassifitseerimine, kokkupanemine (kaasa arvatud kaupade komplekteerimine)”. [Siin ja edaspidi on osundatud otsust tsiteeritud mitteametlikus tõlkes]. Samal ajal kui muutva otsuse preambulis on märgitud, et „teksti eri keeleversioonide lahknevuste kõrvaldamiseks tuleb teha tehnilisi muudatusi” (põhjendus 1), on seal samuti märgitud, et ebapiisava töö ja töötlemise loetelu „tuleb muuta, et tagada selle õige tõlgendamine ja võtta arvesse vajadust lisada mõned toimingud, mis varem kõnealusesse loetelusse ei kuulunud” (põhjendus 2). Otsus nr 4/2000 ei toeta seega ühemõtteliselt kumbagi artikli 7 lõike 1 punkti b tõlgendust.

( 16 ) Ma olen uurinud üksnes neid keeli, mis olid ametlikud keeled sel ajal (30. juunil 1997), kui allkirjastati otsus nr 1/97 (viidatud 2. joonealuses märkuses), millega assotsiatsioonilepingu protokoll nr 4 asendati käesolevas asjas käsitletava versiooniga.

( 17 ) Näiteks prantsuse keeles „les opérations simples de dépoussiérage, de criblage, de triage, de classement, d'assortiment (y compris la composition de jeux de marchandises), de lavage, de peinture, de découpage” ja saksa keeles „einfaches Entstauben, Sieben, Aussondern, Einordnen, Sortieren (einschließlich des Zusammenstellens von Sortimenten), Waschen, Anstreichen, Zerschneiden”.

( 18 ) Kohtujuristi kursiiv.

( 19 ) Kohtujuristi kursiiv.

( 20 ) Ma ei ole käsitlenud Euro Texi ülejäänud kolme väidet, sest need tõstatavad küsimusi, mis ei ole olulised protokolli nr 4 artikli 7 lõike 1 punkti b tõlgendamisel, mis on eelotsuse küsimuse ainus ese. (Mainitud väited on sisuliselt, et kasutatud rõivad on i) ühendusest pärinevad enne Euro Texi toiminguid, sest tariifirubriik muutub uutest kasutatud rõivasteks, ii) „jäätmed” ühenduse õiguse tähenduses ja nende päritolu sõltub inimesest, kes need ära viskas, ja tema elukohast ja/või iii) „[ühenduses] kogutud kasutatud esemed, millest saab üksnes tooret […] või jäätmeid”, mida tuleb protokolli nr 4 artikli 5 lõike 1 punkti h alusel pidada täielikult ühenduses saaduks või toodetuks.)

( 21 ) 26. jaanuari 1977. aasta otsus kohtuasjas 49/76: Gesellschaft für Überseehandel (EKL 1977, lk 41) ja 8. joonealuses märkuses viidatud kohtuotsus Brother International.

( 22 ) Nõukogu 27. juuni 1968. aasta määruse (EMÜ) nr 802/68 kaupade päritolu mõiste ühise määratluse kohta (EÜT 1968, L 148, lk 1) artikkel 5. Artikkel 5 sätestab: „Toode, mille tootmises osales kaks või enam riiki, loetakse pärinevaks riigist, kus toimus viimane oluline protsess või majanduslikult põhjendatud toiming, mis tehti selleks otstarbeks varustatud ettevõttes ja mille tulemuseks oli uue toote valmimine või mis kujutas endast olulist valmistusetappi”.

( 23 ) Vt 22. joonealune märkus.