ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (kuues koda) 26. märtsi 2009. aasta määrus – Efkon vs. parlament ja nõukogu

(kohtuasi C-146/08 P)

„Apellatsioonkaebus — Direktiiv 2004/52/EÜ — Ühenduse elektroonilise maanteemaksu koostalitlusvõime — Ilmselgelt vastuvõetamatu või ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus”

Tühistamishagi — Füüsilised ja juriidilised isikud — Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid — Direktiiv ühenduse elektroonilise maanteemaksu koostalitlusvõime kohta — Niisuguste süsteemide tarnija hagi (EÜ artikli 230 neljas lõik; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/52) (vt punktid 36–42)

Ese

Apellatsioonkaebus, mis on esitatud Esimese Astme Kohtu (viies koda) 22. jaanuari 2008. aasta otsuse peale kohtuasjas T-298/04: Efkon vs. parlament ja nõukogu, millega Esimese Astme Kohus jättis vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata hagi Euroopa Parlamendi ja nõukogu . aasta direktiivi 2004/52/EÜ ühenduse elektroonilise maanteemaksu koostalitlusvõime kohta (ELT L 166, lk 124; ELT eriväljaanne 13/34, lk 856) tühistamiseks – Nõue, et vaidlustatud otsus peab isikut isiklikult puudutama – Õigus olla kohtus ära kuulatud – Menetluse kestus Esimese Astme Kohtus.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
1.

18. märtsil 1999. aastal sõlmitud tähtajalist tööd käsitleva raamkokkuleppe – mis on ära toodud nõukogu . aasta direktiivi 1999/70/EÜ (milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta) lisas – klausli 5 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus järjestikuste tähtajaliste töölepingute kasutamine, kui see toimub ainuüksi põhjusel, et see on ette nähtud liikmesriigi üldkohaldatavate õigusnormidega. Vastupidi – mõiste „objektiivsed alused” selle klausli mõttes nõuab, et niisugust spetsiifilist laadi töösuhteid – nagu siseriiklikes õigusnormides ettenähtud – kasutataks vaid juhul, kui seda õigustavad asjassepuutuva töö ning töötamise tingimustega seotud konkreetsed asjaolud.
2.

Atlantic Dawn Ltd, Antarctic Fishing Co. Ltd, Atlantean Ltd, Killybegs Fishing Enterprises Ltd, Doyle Fishing Co. Ltd, Western Seaboard Fishing Co. Ltd, O'Shea Fishing Co. Ltd, Aine Fishing Co. Ltd, Brendelen Ltd, Cavankee Fishing Co. Ltd, Ocean Trawlers Ltd, Eileen Oglesby, Noel McGing, Mullglen Ltd, Bradan Fishing Co. Ltd, Larry Murphy, Pauric Conneely, Thomas Flaherty, Carmarose Trawling Co. Ltd ja Colmcille Fishing Ltd kannavad enda kohtukulud ise.
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 3. aprilli 2009. aasta määrus – VDH Projektentwicklung ja Edeka Rhein-Ruhr vs. komisjon

(kohtuasi C-387/08 P)

„Apellatsioonkaebus — Tegevusetushagi — Direktiiv 89/665/EMÜ — Komisjoni poolt artikli 3 lõikes 2 ette nähtud heastamismeetme rakendamata jätmine — Füüsilised ja juriidilised isikud — Otsene puutumus — Vastuvõetamatus”

Tegevusetushagi — Füüsilised ja juriidilised isikud — Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid — Direktiiv 89/665 (EÜ artikli 230 neljas lõik ja EÜ artikli 232 kolmas lõik; nõukogu direktiiv 89/665, artikkel 3) (vt punktid 20–27)

Ese

Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (teine koda) 25. juuni 2008. aasta määruse peale kohtuasjas T-185/08: VDH Projektentwicklung ja Edeka Rhein-Ruhr vs. komisjon, millega Esimese Astme Kohus lükkas ilmse vastuvõetamatuse tõttu tagasi tegevusetushagi, milles paluti tuvastada komisjoni tegevusetus, mis seisnes väidetavalt selles, et viimane ei rakendanud ehitustööde kontsessiooni ning töövõtulepingu sõlmimisel kohe direktiivi 89/665/EMÜ artiklis 3 ette nähtud heastamismeedet ega teavitanud Saksamaa Liitvabariiki sama direktiivi artikli 3 lõike 2 kohaselt – Füüsiliste ja juriidiliste isikute tegevusetushagi – Nõue, et hagejal on tegevusetushagiga vaidlustatud aktiga otsene puutumus.

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Jätta VDH Projektentwicklung GmbH ja Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH kohtukulud nende endi kanda.

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 3. aprilli 2009. aasta määrus – VDH Projektentwicklung ja Edeka Rhein-Ruhr vs. komisjon

(kohtuasi C-387/08 P)

„Apellatsioonkaebus — Tegevusetushagi — Direktiiv 89/665/EMÜ — Komisjoni poolt artikli 3 lõikes 2 ette nähtud heastamismeetme rakendamata jätmine — Füüsilised ja juriidilised isikud — Otsene puutumus — Vastuvõetamatus”

Tegevusetushagi — Füüsilised ja juriidilised isikud — Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid — Direktiiv 89/665 (EÜ artikli 230 neljas lõik ja EÜ artikli 232 kolmas lõik; nõukogu direktiiv 89/665, artikkel 3) (vt punktid 20–27)

Ese

Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (teine koda) 25. juuni 2008. aasta määruse peale kohtuasjas T-185/08: VDH Projektentwicklung ja Edeka Rhein-Ruhr vs. komisjon, millega Esimese Astme Kohus lükkas ilmse vastuvõetamatuse tõttu tagasi tegevusetushagi, milles paluti tuvastada komisjoni tegevusetus, mis seisnes väidetavalt selles, et viimane ei rakendanud ehitustööde kontsessiooni ning töövõtulepingu sõlmimisel kohe direktiivi 89/665/EMÜ artiklis 3 ette nähtud heastamismeedet ega teavitanud Saksamaa Liitvabariiki sama direktiivi artikli 3 lõike 2 kohaselt – Füüsiliste ja juriidiliste isikute tegevusetushagi – Nõue, et hagejal on tegevusetushagiga vaidlustatud aktiga otsene puutumus.

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
Euroopa Kohtu 17. märtsi 2009. aasta määrus – Ayyanarsamy vs. komisjon ja Saksamaa

(kohtuasi C-251/08 P-R)

„Ajutiste meetmete kohaldamine — Põhikohtuasja hagi vastuvõetamatus”

Ajutiste meetmete kohaldamine — Vastuvõetavuse tingimused — Vastuvõetamatuse tõttu rahuldamata jäetud põhikohtuasja hagi (EÜ artiklid 242 ja 243; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 83 lõige 1) (vt punktid 3 ja 4)

Ese

Ajutiste meetmete kohaldamine – Nõue kohaldada ajutisi meetmeid, millega taotletakse esiteks, et peatataks komisjoni 18. septembri 2007. aasta kirja kohaldamine, milles apellandile teatati, et komisjon ei saa astuda Saksamaa kohtumenetlusse apellandi toetuseks, ning teiseks, et makstaks ajutist hüvitist.

Resolutsioon

1. Ajutiste meetmete taotluse üle otsuse tegemise vajadus on ära langenud.

2. A. Ayyanarsamy kannab ise oma kohtukulud.

Euroopa Kohtu 17. märtsi 2009. aasta määrus – Ayyanarsamy vs. komisjon ja Saksamaa

(kohtuasi C-251/08 P-R)

„Ajutiste meetmete kohaldamine — Põhikohtuasja hagi vastuvõetamatus”

Ajutiste meetmete kohaldamine — Vastuvõetavuse tingimused — Vastuvõetamatuse tõttu rahuldamata jäetud põhikohtuasja hagi (EÜ artiklid 242 ja 243; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 83 lõige 1) (vt punktid 3 ja 4)

Ese

Ajutiste meetmete kohaldamine – Nõue kohaldada ajutisi meetmeid, millega taotletakse esiteks, et peatataks komisjoni 18. septembri 2007. aasta kirja kohaldamine, milles apellandile teatati, et komisjon ei saa astuda Saksamaa kohtumenetlusse apellandi toetuseks, ning teiseks, et makstaks ajutist hüvitist.

Resolutsioon

1. Ajutiste meetmete taotluse üle otsuse tegemise vajadus on ära langenud.
Kohtuasi C-553/08 P

Powerserv Personalservice GmbH

versus

Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

„Apellatsioonkaebus — Ühenduse kaubamärk — Määrus (EÜ) nr 40/94 — Artikli 7 lõike 1 punkt c ja artikli 51 lõiked 1 ja 2 — Kehtetuks tunnistamise taotlus — Vastuapellatsioonkaebus — Ühenduse sõnamärk MANPOWER — Absoluutsed keeldumispõhjused — Kirjeldavus — Kasutamise käigus omandatud eristusvõime”

Euroopa Kohtu määrus (kaheksas koda), 2. detsember 2009 I ‐ 11364

Kohtumääruse kokkuvõte

EÜ artiklist 225 ja Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 esimesest lõigust tuleneb, et Euroopa Kohtusse saab edasi kaevata ainult õigusküsimustes, mistõttu Esimese Astme Kohtul on ainupädevus tuvastada ja hinnata antud asjas olulisi fakte ning analüüsida tõendeid. Välja arvatud juhul, kui kohtule esitatud faktilisi asjaolusid ja tõendeid on moonutatud, ei ole faktiliste asjaolude ja tõendite hindamine seega niisugune õiguslik küsimus, mis kuuluks Euroopa Kohtu poolt apellatsiooni korras läbivaatamisele. (vt punkt 49)

Vastavalt määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punktile c koostoimes selle artikli lõikega 2 ei registreerita kaubamärki, mis ühenduse teatavas osas koosneb ainult kaupa või teenust kirjeldavatest märkidest või tähistest. Lisaks ei kohaldata nimetatud määruse artikli 7 lõike 3 kohaselt sama artikli lõike 1 punkti c, kui kaubamärk, mille registreerimist taotletakse, on kasutamise käigus muutunud neid kaupu või teenuseid eristavaks, mille jaoks registreerimist taotletakse. Sellest järeldub, et kaubamärgi võib nimetatud määruse artikli 7 lõike 3 alusel registreerida üksnes siis, kui on tõendatud, et ta on kasutamise käigus omandanud eristusvõime sellises ühenduse osas, kus ta ab initio oli kujutav sama artikli lõike 1 punkti c tähenduses. (vt punktid 58–60)
EÜ artiklist 225 ja Euroopa Kohtu põhikirja artiklist 58 tuleneb, et apellatsioonimenetlus on piiratud õigusküsimustega. Ainult Esimese Astme Kohus on pädev esiteks fakte tuvastama, välja arvatud juhul, kui tema poolt tuvastatu sisuline ebaõigsus tuleneb temale esitatud toimikumaterjalidest, ja teiseks neid fakte hindama. Seni, kuni pole tegemist talle esitatud tõendite moonutamisega, ei kujuta faktiliste asjaolude hindamine endast iseenesest Euroopa Kohtu kontrollile alluvat õigusküsimust.

Euroopa Kohtu kodukorra artikli 113 lõikest 2 tuleneb, et apellatsioonkaebuses ei või muuta Esimese Astme Kohtu menetluses olnud hagi eset. Euroopa Kohtu pädevus apellatsioonimenetluses on piiratud Esimese Astme Kohtus arutatud väidetele antud õigusliku hinnangu kontrollimisega.

Määruse nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 220 lõike 2 punkti b neljanda lõigu kohaselt võib vastutav isik tugineda imporditollimaksude tagasimaksmise või nende vähendamise taotlemisel heausksusele, kui ta saab tõendada, et on asjaomaste kaubandustoimingute ajal nõuetekohaselt hoolitsenud selle eest, et kõik sooduskohtlemise kohaldamise tingimused oleksid täidetud.

Nagu nimetatud määruse artikli 220 lõike 2 punkti b viiendast lõigust koosmõjus määruse 2700/2000 põhjendusega 11 tuleneb, ei ole see nii juhul, kui komisjon on Euroopa Ühenduste Teatajas avaldanud teatise, kus avaldatakse põhjendatud kahtlust, kas abisaav riik kohaldab sooduskohtlemist nõuetekohaselt.

Mis puutub vastutava isiku heausksuse arvessevõtmisel määravat kuupäeva, siis tuleneb tolliseadustiku artikli 220 lõike 2 punkti b neljandast lõigust, et ettevõtjapoolne tõendamine, kui see on lubatud, puudutab tema käitumist „asjaomaste kaubandustoimingute ajal”. Järelikult on vastutava isiku heausksuse arvessevõtmisel määrav imporditehingute tegemise kuupäev.

(vt punktid 55–58, 60)
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Asutamisvabadus

–

Piirangud

–

Siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt peab teatavas piirkonnas uute apteekide avamiseks olema ametiasutuse luba (ELTL artikkel 49) (vt punktid 14

–

34 ja resolutsioon)

Subject of the case

Ese

Eelotsusetaotlus – Juzgado de lo Contencioso-Administrativo nº2 de Granada – EÜ artikli 43 tõlgendamine – Regulatsioon, mis näeb ette tingimused uute apteekide avamiseks – Elanike arvust ja vajadusest säilitada apteekidevaheline minimaalne vahemaa tulenevad piirangud.

Resolutiivosa

Resolutsioon

ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole põhimõtteliselt vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis kehtestavad piirangud uute apteekide tegevuslubade väljastamisele, nähes ette, et:

– igas ravimimüügi piirkonnas võib põhimõtteliselt iga 2800 elaniku kohta asutada ühe apteegi;

– täiendava apteegi võib asutada alles selle künnise ületamisel ja enam kui 2000 elaniku kohta; ning

– iga apteegi puhul tuleb kinni pidada minimaalsest vahemaast teiste olemasolevate apteekidega, milleks on üldreeglina 250 meetrit.

Niisugused liikmesriigi õigusnormid on ELTL artikliga 49 siiski vastuolus osas, milles 2800 elaniku ja 250-meetrise vahemaa üldreeglid takistavad kõigil demograafiliste eritunnustega geograafilistel aladel asjakohase apteegiteenuse osutamiseks piisava arvu apteekide asutamist; seda, kas see on nii, tuleb kontrollida liikmesriigi kohtul.
2.

Raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta klausli 5 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisuguste siseriiklike õigusnormide nagu põhikohtuasjas käsitletute kohaldamine asjassepuutuva liikmesriigi ametiasutuste poolt, nii et järjestikuste tähtajaliste töölepingute uuendamist avalikus sektoris loetakse põhjendatuks „objektiivsete alustega” mainitud klausli mõttes ainult seetõttu, et nende lepingute sõlmimisel on aluseks võetud õigusnormid, mis võimaldavad niisuguste lepingute uuendamist, et katta teatavaid ajutisi vajadusi, samas kui tegelikult on need vajadused kindlad ja pikaajalised. Seevastu ei kuulu see klausel kohaldamisele esimese või ainsa tähtajalise töölepingu või suhte sõlmimisel.
Kohtuasi C-497/08

Amiraike Berlin GmbH

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Charlottenburg)

„Hagita menetlus — Äriühingule likvideerija määramine — Euroopa Kohtu pädevuse puudumine”

Euroopa Kohtu määrus (kolmas koda), 12. jaanuar 2010 I ‐ 103

Kohtumääruse kokkuvõte

Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtusse pöördumine – Liikmesriigi kohus EÜ artikli 234 tähenduses – Mõiste

(EÜ artikkel 234)

Selleks et eelotsusetaotluse esitanud kohus võiks EÜ artikli 234 alusel pöörduda Euroopa Kohtu poole, on vaja, et tegemist oleks selles kohtus pooleli oleva vaidlusega ja et see kohus peaks vastava menetluse raames tegema kohtuotsuse jõudu omava lahendi.

Seega ei saa Euroopa Kohtu poole pöörduda Amtsgericht Charlottenburg (Saksamaa), kui see tegutseb haldusvõimuna, ilma et tema poole oleks samaaegselt pöördutud vaidluse lahendamiseks, sest tegemist on väljaspool õigusemõistmise funktsiooni toimuva tegevusega. Sellega on tegemist juhul, kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu põhiülesanne piirdub äriregistrist kustutatud äriühingu allesoleva vara likvideerimiseks „hilisema” likvideerija määramisega ja eelotsusetaotluse esitanud kohtus ei ole käimas vaidlust hageja ja võimaliku kostja vahel, kuna Amtsgericht Charlottenburg on esimene ametivõim, millel palutakse määrata likvideerija sellele äriühingule.

(vt punktid 17–21)
23

Eespool viidatud kohtuasjas Simutenkov, kus käsitleti RFEF-i üldmäärustiku ja käesoleva kohtumääruse punktis 15 viidatud 28. mai 1999. aasta kokkuleppe samu sätteid kui põhikohtuasjas, leidis Euroopa Kohus, et 24. juunil 1994 Kérkyral alla kirjutatud ning ühenduste nimel nõukogu ja komisjoni 30. oktoobri 1997. aasta otsusega 97/800/EÜ, ESTÜ, Euratom heaks kiidetud partnerlus- ja koostöölepingu, millega sõlmitakse partnerlus ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Venemaa Föderatsiooni vahel (EÜT L 327, lk 1; ELT eriväljaanne 11/26, lk 356; edaspidi „ühenduste ja Venemaa vaheline partnerlusleping”), artikli 23 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see keelab kohaldada Venemaa kodakondsusega elukutselise sportlase suhtes, kelle liikmesriigi klubi on seaduslikult tööle võtnud, sama liikmesriigi spordiliidu reeglit, mille järgi võivad klubid üleriigilistel võistlustel kasutada vaid piiratud arvu mängijaid, kes on pärit kolmandatest riikidest, mis ei ole Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalised.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 22. mai 2008. aasta määrus – Ilhan vs. Staatssecretaris van Financiën

(kohtuasi C‑42/08)

Kodukorra artikli 104 lõike 3 esimene lõik – Teenuste osutamise vabadus – EÜ artiklid 49–55 – Mootorsõidukid – Ühes liikmesriigis registreeritud ja üüritud mootorsõiduki kasutamine teises liikmesriigis – Sellise sõiduki maksustamine viimases liikmesriigis

Teenuste osutamise vabadus – Piirangud (EÜ artiklid 49–55) (vt punkt 25 ja resolutiivosa)

Ese





Eelotsusetaotlus – Hoge Raad der Nederlanden Den Haag – EÜ artiklite 49–55 tõlgendamine – Siseriiklik säte, mis näeb ette registreerimismaksu sõiduki esmakordsel kasutamisel siseriiklikel avalikel teedel sõltumata nende teede kasutamise kestusest – Selles liikmesriigis elava isiku maksukohustus, kui see isik on üürinud teises liikmesriigis registreeritud sõiduki eesmärgiga kasutada seda sõidukit peamiselt esimeses liikmesriigis äritegevuses ning isiklikuks tarbeks kolme aasta vältel

Resolutiivosa

EÜ artiklitega 49–55 on vastuolus niisuguste siseriiklike õigusnormide kohaldamine nagu põhikohtuasjas ja mille kohaselt isik, kelle elu‑ või asukoht on ühes liikmesriigis ning kes peamiselt selles liikmesriigis kasutab teises liikmesriigis registreeritud ja sealt renditud sõidukit, on kohustatud tasuma selle sõiduki kasutuselevõtmise tõttu esimese liikmesriigi teedevõrgus maksu, mida arvestatakse ilma, et võetaks arvesse nii nimetatud sõiduki rendilepingu kui ka selle sõiduki tegeliku kasutamise kestust nimetatud teedevõrgus.
Euroopa Kohtu (viies koda) 16. mai 2008. aasta määrus – Raulin vs. Prantsusmaa

(kohtuasi C‑49/08)

Füüsilise isiku poolt liikmesriigi vastu esitatud hagi, mille eesmärk on tühistada siseriikliku kohtu otsus ja tuvastada, et see liikmesriik on rikkunud ühenduse õigust – Ilmne Euroopa Kohtu pädevuse puudumine

1. Tühistamishagi – Siseriiklike ametiasutuste aktid – Euroopa Kohtu pädevuse puudumine (EÜ artikkel 230) (vt punktid 7 ja 8)

2. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Komisjoni ja liikmesriikide hagi esitamise ainuõigus – Füüsilise või juriidilise isiku hagi – Vastuvõetamatus (EÜ artikkel 226 ja 227) (vt punktid 9 ja 10)

Ese

Tühistamishagi – Nõukogu 14. oktoobri 1991. aasta direktiivi 91/533/EMÜ tööandja kohustuse kohta teavitada töötajaid töölepingu või töösuhte tingimustest (EÜT L 288, lk 32; ELT eriväljaanne 05/02, lk 3) rikkumine liikmesriigi poolt – Ilmne Euroopa Kohtu pädevuse puudumine.

Resolutiivosa

1. Euroopa Ühenduste Kohtul puudub ilmselgelt pädevus käesoleva hagi osas otsuse langetamiseks.
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Asutamisvabadus

–

Piirangud

–

Liikmesriigi õigusnormid, mis nõuavad konkreetses piirkonnas uute apteekide avamiseks eelnevat haldusluba

–

Loa saamise tingimused, mis on seotud elanike tihedusega ja apteekidevahelise minimaalse kaugusega

–

Vastuvõetavus

–

Tingimused

–

Kontrollimine siseriikliku kohtu poolt (ELTL artikkel 49) (vt punktid 21

–

38 ja resolutsioon)

Subject of the case

Ese

Eelotsusetaotlus – Consiglio di Stato – EÜ artiklite 152 ja 153 tõlgendamine – Uute apteekide avamine – Siseriiklikud õigusnormid, mis piiravad uue apteegi avamise võimalust elanike arvust lähtuvalt ning määravad kindlaks uue apteegi avamiseks loa saamise tingimused

Resolutiivosa

Resolutsioon

ELTL artikliga 49 ei ole vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid nagu põhikohtuasjas, mis seavad piirangud uute apteekide asutamisele, nähes ette, et

– omavalitsustes, kus elanike arv on alla 4000 võib olla ainult üks apteek, ja

– omavalitsustes, kus on elanikke üle 4000 on uue apteegi asutamise tingimusteks, et oleks saavutatud vähemalt 50% apteegi avamiseks nõutavast elanike arvust ning et esineks minimaalne kaugus olemasolevatest apteekidest,

tingimusel, et sellised õigusnormid lubavad erandina üldnormist piisaval arvul apteekide avamist, mis tagaksid asjakohase apteegiteenuse piirkondades, kus on erilised demograafilised ja geograafilised tingimused, mida tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 12. veebruari 2009. aasta määrus kohtuasjas – Bild digital ja ZVS Zeitungsvertrieb Stuttgart vs. Präsident des Deutschen Patent- und Markenamts

(liidetud kohtuasjad C‑39/08 ja C-43/08)

Kodukorra artikli 104 lõige 3 esimene lõik – Direktiiv 89/104/EMÜ – Kaubamärgi registreerimistaotlused – Hindamine üksikjuhtumite kaupa – Varasemate otsuste arvessevõtmata jätmine – Ilmselge vastuvõetamatus

Õigusaktide ühtlustamine – Kaubamärgid – Direktiiv 89/104 – Registreerimisest keeldumine või kehtetuks tunnistamine – Kaubamärgi varasem registreerimine teatud liikmesriikides – Mõju (nõukogu direktiiv 89/104, artikli 3 lõike 1 punktid b ja c) (vt punkt 19)

Ese

Eelotsusetaotlus – Bundespatentgericht (Saksamaa) – Nõukogu 21. detsembri 1988. aasta esimese direktiivi 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 40, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 92) artikli 3 tõlgendamine – Kaubamärkide registreerimistaotluste hindamine üksikjuhtumite kaupa, arvestamata sarnastel juhtudel tehtud varasemaid otsuseid – Sellise kaubamärgi registreerimisest keeldumine, mille peale on esitanud vastulause analoogsete kaubamärkide sarja omanik.

Resolutsioon

Kaubamärgi registreerimise üle otsustav liikmesriigi pädev ametiasutus ei pea jätma arvesse võtmata nõukogu 21. detsembri 1988. aasta esimese direktiivi 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (muudetud nõukogu 19. detsembri 1991. aasta otsusega 92/10/EMÜ) artikli 3 lõike 1 punktides b ja c sätestatud registreerimisest keeldumise põhjuseid ja rahuldama registreerimistaotlust põhjusel, et taotletav tähis või kaubamärk on koostatud identselt või sarnaselt tähisega, mille registreerimistaotluse ametiasutus on juba rahuldanud, kui see kaubamärk ning kaubad ja teenused, mille jaoks see on registreeritud, on identsed või sarnased.
49

Pealegi ei saa eitada, et sellises olukorras nagu põhikohtuasjas on kolmanda isiku poolne tähise kasutamine olemuselt selline, et asjaomased tarbijad võivad kolmanda isiku kasutatavat tähist tõlgendada kui tähist, millega tähistatakse või tahetakse tähistada ettevõtjat, kellelt kolmanda isiku kaubad on pärit, ning see tugevdab muljet, et kaubandustegevuse käigus on kolmanda isiku kaupade ja ettevõtja vahel, kellelt need kaubad pärinevad, konkreetne seos (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Anheuser-Busch, punkt 60).
9

Seadustiku artikkel 99 näeb ette, et artikli 94 lõikes 1 märgitud sõidukite osas eeldatakse, et need on võetud Belgias liikluses kasutusse hetkest, kui need on registreeritud või tuleb registreerida maanteeameti registris.
Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (muudetud nõukogu 16. detsembri 1991. aasta direktiiviga 91/680/EMÜ) artiklit 33 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, kui liikmesriik võtab veel hoonestamata kinnisasja omandamise korral võõrandamis- ja tehingumaksu kindlaksmääramiseks maksustamisbaasi nagu Saksa õiguses sätestatud Grunderwerbsteuer’i arvutamisel arvesse tulevikus tehtavaid ehitustöid, mille tulemusel muutub kõnealuse direktiivi alusel käibemaksuga maksustatav tehing ka nimetatud maksudega maksustatavaks, tingimusel et need maksud ei kujuta endast käibemaksu.