ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Selline liidu kodanike, kes ei ole asjaomase liikmesriigi kodanikud, isikuandmete töötlemise süsteem, mis on kehtestatud 2. septembri 1994. aasta välismaalaste keskregistri seadusega (Gesetz über das Ausländerzentralregister), mida on muudetud 21. juuni 2005. aasta seadusega ja mille eesmärk on abistada elamisõigust käsitlevate õigusnormide kohaldamise eest vastutavaid siseriiklikke ametiasutusi, vastab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta artikli 7 punktis e, tõlgendatuna vastavalt kodakondsuse alusel diskrimineerimise keelule, ette nähtud vajalikkuse nõudele vaid siis, — kui see sisaldab üksnes neid andmeid, mis on vajalikud selleks, et asjaomased ametiasutused saaksid neid õigusnorme kohaldada, ja — kui selle tsentraliseeritus võimaldab neid õigusnorme välismaalastest liidu kodanike elamisõiguse suhtes tõhusamalt kohaldada. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas põhikohtuasjas on nimetatud tingimused täidetud. Igal juhul ei saa direktiivi 95/46 artikli 7 punkti e tähenduses vajalikuks pidada sellises registris nagu välismaalaste keskregister nimeliste isikuandmete säilitamist ja töötlemist statistika eesmärgil.
3.

Seoses eelotsusetaotluse esitamise otsuse peale edasikaebamise õigust käsitlevate siseriiklike õigusnormidega — olukorras, kus põhikohtuasi tervikuna on jätkuvalt eelotsusetaotluse esitanud kohtu lahendada ning ainult eelotsusetaotlus on piiratud apellatsiooni korras vaidlustatud — tuleb EÜ artikli 234 teist lõiku tõlgendada nii, et pädevust, mis on selle asutamislepingu sättega antud igale eelotsusetaotluse esitanud kohtule, ei või piirata selliste õigusnormidega, mis võimaldavad apellatsioonikohtul muuta Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse esitamise otsust, see tühistada ja kohustada selle otsuse teinud kohut jätkama peatatud siseriiklikku menetlust.
1.

Hispaania Kuningriik, — andes aktsiakapitali suurendamisel rahalise sissemakse teel aktsiate märkimise eesõiguse mitte üksnes aktsionäridele, vaid ka vahetusvõlakirjade omanikele, — andes vahetusvõlakirjade märkimise eesõiguse mitte üksnes aktsionäridele, vaid ka varem väljalastud vahetusvõlakirjade omanikele, ja — jättes sätestamata selle, et üldkoosolek võib otsustada vahetusvõlakirjade märkimise eesõiguse välistamise, on rikkunud nõukogu 13. detsembri 1976. aasta direktiivi 77/91/EMÜ tagatiste kooskõlastamise kohta, mida liikmesriigid äriühingu liikmete ja kolmandate isikute huvide kaitseks EMÜ asutamislepingu artikli [48] teises lõigus tähendatud äriühingutelt nõuavad seoses aktsiaseltside asutamise ning nende kapitali säilitamise ja muutmisega, et muuta sellised tagatised ühenduse kõigis osades võrdväärseteks, artiklist 29 tulenevaid kohustusi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 313/4

Euroopa Kohtu (esimene koda) 16. oktoobri 2008. aasta otsus (High Court of Justice'i (Inglismaa ja Wales), Queen's Bench Division'i (Administrative Court) (Ühendkuningriik) — The Queen eelotsusetaotlus) — Synthon BV versus Licensing Authority of the Department of Health

(Kohtuasi C-452/06) (1)

(Inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevad ühenduse eeskirjad - Müügiluba - Olemuselt sarnased ravimid - Lihtsustatud kord - Vastastikuse tunnustamise menetlus - Keeldumise alused - Liikmesriigi vastutus - Ühenduse õiguse selge rikkumine)

(2008/C 313/05)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Justice (Inglismaa ja Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Synthon BV

Kostja: Licensing Authority of the Department of Health

Menetluses osales: SmithKline Beecham plc

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — High Court of Justice (Inglismaa ja Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta (EÜT L 311, lk 67; ELT eriväljaanne 13/27, lk 69) artikli 8, artikli 10 lõike 1 punkti a alapunkti iii ja artikli 28 tõlgendamine — Müügiloa saamise lihtsustatud kord — Lubatud ravimiga „olemuselt sarnane” ravimpreparaat — Ravimi teise liikmesriigi poolt antud müügiloa tunnustamise taotluse rahuldamata jätmine — Liikmesriigi kohustus tunnustada võrdlusriigi poolt antud müügiluba, mille ainsaks erandiks on direktiivis ettenähtud rahvatervisele esineva tegeliku ohu olemasolu kontrollimise menetlus — Ühenduse õiguse piisavalt selge rikkumine, mis on tekkinud kahju hüvitamise kohustuse alus

Resolutiivosa

1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta artikliga 28 on vastuolus, kui liikmesriik, kellele on esitatud vastastikuse tunnustamise taotlus inimtervishoius kasutatava ravimi müügiloa osas, mis on väljastatud teises liikmesriigis asjaomase direktiivi artikli 10 lõike 1 punkti a alapunktis iii ette nähtud lihtsustatud korras, jätab selle taotluse rahuldamata põhjusel, et asjaomane ravim ei ole kõnealuses müügiloas käsitletud võrdlusravimiga olemuselt sarnane.

2. See, kui liikmesriik jätab direktiivi 2001/83 artikli 28 alusel tunnustamata teise liikmesriigi poolt asjaomase direktiivi artikli 10 lõike 1 punkti a alapunkti iii kohases lihtsustatud korras antud ning inimtervishoius kasutatava ravimi müügiloa seetõttu, et asjaomane ravim ei ole võrdlusravimiga olemuselt sarnane, või seetõttu, et asjaomane ravim kuulub ravimite rühma, mille puhul on võrdlusravimiga olemuslikult sarnaseks pidamine vastava riigi üldise praktika alusel välistatud, on ühenduse õiguse piisavalt selge rikkumine, mis võib kaasa tuua selle liikmesriigi vastutuse.

(1) ELT C 326, 30.12.2006.
ET Euroopa Liidu Teataja C 313/4

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 16. oktoobri 2008. aasta otsus (eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden — Madalmaad) — R. H. H. Renneberg versus Staatssecretaris van Financiën

(Kohtuasi C-527/06) (1)

(Töötajate vaba liikumine - EÜ artikkel 39 - Maksuõigusnormid - Tulumaks - Maksustatava summa määramine - Teise liikmesriigi kodanik, kes saab kogu või peaaegu kogu oma maksustatava tulu sellest liikmesriigist - Elukoht teises liikmesriigis)

(2008/C 313/06)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: R. H. H. Renneberg

Vastustaja: Staatssecretaris van Financiën

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Hoge Raad der Nederlanden — EÜ artiklite 39 ja 56 tõlgendamine — Tulumaksuga maksustatava summa määramine — Liikmesriigi kodanik, kes saab kogu oma tulu seal, kuid elab teises liikmesriigis — Siseriiklikud õigusnormid, mis ei luba maha arvata teises liikmesriigis asuvast majast saadud negatiivset tulemit

Resolutiivosa

EÜ artiklit 39 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid nagu põhikohtuasjas asjassepuutuvad, mille alusel ühenduse kodanik — kes saab kogu või peaaegu kogu oma tulu, millest moodustub tema maksustatav summa, liikmesriigis, kus ta ei ole resident — ei saa nimetatud tulust moodustuva maksustatava summa kindlaksmääramisel selles liikmesriigis nõuda, et võetaks arvesse negatiivset tulemit, mille ta on saanud teises liikmesriigis asuvast eluasemena kasutatavast majast, mille omanik ta on, samas kui esimese liikmesriigi resident võib oma tuludest moodustuva maksustatava summa kindlaksmääramisel nõuda sellise negatiivse tulemi arvessevõtmist.

(1) ELT C 56, 10.3.2007.
C 288/6

ET

Euroopa Kohtu (suurkoda) 8. septembri 2010. aasta otsus (Verwaltungsgericht Köln (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Winner Wetten GmbH versus Bürgermeisterin der Stadt Bergheim

(Kohtuasi C-409/06) (1)

(EÜ artiklid 43 ja 49 - Asutamisvabadus - Teenuste osutamise vabadus - Liidumaa tasandil spordikihlvedude valdkonnas kehtiv avalik-õiguslik monopol - Bundesverfassungsgericht’i otsus, mis tuvastab sellise monopoli suhtes kehtivate õigusnormide vastuolu Saksa põhiseadusega, kuid jätab need õigusnormid üleminekuperioodiks jõusse, eesmärgiga viia need põhiseadusega kooskõlla - Liidu õiguse ülimuslikkuse põhimõte - Sellise üleminekuperioodi lubatavus ja võimalikud tingimused, kui kõne all olevad siseriiklikud õigusnormid rikuvad ka EÜ artikleid 43 ja 49)

(2010/C 288/10)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Verwaltungsgericht Köln

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Winner Wetten GmbH

Kostja: Bürgermeisterin der Stadt Bergheim

Ese

EÜ lepingu artiklite 43 ja 49 tõlgendamine — Bundesverfassungsgericht’i poolt põhiseadusvastaseks tunnistatud siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt on kihlvedude kogumiseks, vastuvõtmiseks, tellimiseks ja ülekandmiseks vaja kontsessiooni — Ühenduse õiguse vahetu õigusmõju ja ülimuslikkus — Kohtuotsuse mõju ajaline piirang.

Resolutsioon

Tulenevalt vahetult kohaldatava liidu õiguse ülimuslikkusest ei või üleminekuperioodil jätkata selliste spordikihlvedude valdkonnas kehtivat avalik-õiguslikku monopoli käsitlevate siseriiklike õigusnormide kohaldamist, mis siseriikliku kohtu sedastuste kohaselt hõlmavad piiranguid, mis on vastuolus asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabadusega, kuna need piirangud ei aita kaasa kihlvedudega seotud tegevuse ühtsele ja süstemaatilisele piiramisele.

(1) ELT C 326, 30.12.2006.
ET Euroopa Liidu Teataja C 267/8

Euroopa Kohtu (esimene koda) 17. septembri 2009. aasta otsus (Raad van State (Madalmaad) eelotsusetaotlus) — Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie versus T. Sahin

(Kohtuasi C-242/06) (1)

(EMÜ-Türgi assotsiatsioonileping - Töötajate vaba liikumine - Vastuvõtvas liikmesriigis elamisloa andmise eest lõivude kehtestamine - Assotsiatsiooninõukogu otsuse nr 1/80 artiklis 13 ette nähtud standstill-tingimuse rikkumine)

2009/C 267/13

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Raad van State

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie

Kostja: T. Sahin

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Nederlandse Raad van State — Euroopa Majandusühenduse ja Türgi vahel sõlmitud assotsiatsioonilepinguga loodud assotsiatsiooninõukogu 19. septembri 1980. aasta otsuse nr 1/80 assotsiatsiooni arengu kohta artikli 13 koostoimes lisaprotokolli, mis sõlmiti, kiideti heaks ja kinnitati ühenduste nimel nõukogu 19. detsembri 1972. aasta määrusega (EMÜ) nr 2760/72 (EÜT L 293, lk 1; ELT eriväljaanne 11/11, lk 41), artikliga 59, tõlgendamine — Kohustus tasuda riigilõivu elamisloa pikendamise taotluse läbivaatamise eest — Pikendamise taotlemata jätmine ettenähtud aja jooksul

Resolutsioon

Euroopa Majandusühenduse ja Türgi vahel sõlmitud assotsiatsioonilepinguga loodud assotsiatsiooninõukogu 19. septembri 1980. aasta otsuse nr 1/80 assotsiatsiooni arengu kohta artiklit 13 tuleb tõlgendada selliselt, et alates nimetatud otsuse jõustumisest asjassepuutuva liikmesriigi suhtes on selle sättega vastuolus selliste siseriiklike õigusnormide kehtestamine, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis seavad elamisloa või selle kestuse pikendamise sõltuvusse lõivude maksmisest, kui nende lõivude summa Türgi kodanike suhtes on ebaproportsionaalne võrreldes selle summaga, mida saab samasuguste dokumentide väljastamise eest nõuda ühenduse kodanikelt.

(1) ELT C 212, 2.9.2006.
ET Euroopa Liidu Teataja C 256/2

Euroopa Kohtu (neljas koda) 3. septembri 2009. aasta otsus — Moser Baer India Ltd versus Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Ühenduste Komisjon, Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA)

(Kohtuasi C-535/06 P) (1)

(Apellatsioonkaebus - Dumping - Indiast pärit salvestatavate laserketaste import - Määrus (EÜ) nr 960/2003 - Tasakaalustatava subsiidiumi summa arvutamine - Kahju tuvastamine - Määruse (EÜ) nr 2026/97 artikli 8 lõige 7)

2009/C 256/02

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Moser Baer India Ltd (esindajad: dikigoros K. Adamantopoulos ja solicitor R. MacLean)

Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Nõukogu (esindajad: J.-P. Hix ja advokaat G. Berrisch), Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: H. van Vliet ja T. Scharf), Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA)

Kohtuasja ese

Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (neljas koda) 4. oktoobri 2006. aasta otsuse peale kohtuasjas T-300/03: Moser Baer India vs. nõukogu, millega jäeti rahuldamata nõue tühistada 2. juuni 2003. aasta määrus (EÜ) nr 960/2003, millega kehtestatakse Indiast pärit salvestatavate laserketaste impordi suhtes lõplik tasakaalustav tollimaks (EÜT L 138, lk 1; ELT eriväljaanne 11/46, lk 250), hagejat puudutavas osas

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Moser Baer India Ltd-lt.

3. Euroopa Ühenduste Komisjon kannab ise oma kohtukulud.

(1) ELT C 69, 24.3.2007.
2.

Tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 27. septembri 2006. aasta otsus Archer Daniels Midland vs. komisjon osas, milles lükati tulemusetuna tagasi Archer Daniels Midland Co. väide, et Euroopa Ühenduste Komisjon on vääralt kohaldanud komisjoni 18. juuli 1996. aasta teatise, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul, B jao punkti b.
—

selline tarbija poolt esitatud hagi kuulub nimetatud määruse artikli 15 lõike 1 punkti c kohaldamisalasse tingimusel, et kutseline müüja on võtnud juriidilise kohustuse maksta see auhind tarbijale välja;
ET Euroopa Liidu Teataja C 153/4

Euroopa Kohtu (esimene koda) 30. aprilli 2009. aasta otsus — Euroopa Ühenduste Komisjon versus Itaalia Vabariik, Wam SpA

(Kohtuasi C-494/06 P) (1)

(Apellatsioonkaebus - Riigiabi - Teatavates kolmandates riikides äritegevuse alustamine - Sooduslaenud - Liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamine - Konkurentsi moonutamine - Kaubavahetus kolmandate riikidega - Komisjoni otsus - Riigiabi ebaseaduslikkus - Põhjendamiskohustus)

2009/C 153/06

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: V. Di Bucci ja E. Righini)

Teised menetlusosalised: Itaalia Vabariik (esindajad: I. M. Braguglia, avvocato dello Stato P. Gentili), Wam SpA (esindaja: avvocato E. Giliani)

Kohtuasja ese

Apellatsioonkaebus, mis on esitatud Esimese Astme Kohtu (teine koda) 6. septembri 2006. aasta otsuse peale liidetud kohtuasjades T-304/04 ja T-316/04: Itaalia Vabariik ja Wam vs. komisjon, millega Esimese Astme Kohus tühistas komisjoni 19. mai 2004. aasta otsuse 2006/177/EÜ, riigiabi nr C 4/2003 (ex NN 102/2002) kohta, mida Itaalia on andnud WAM SpA–le (ELT 2006, L 63, lk 11)

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista mõlema astme kohtukulud välja Euroopa Ühenduste Komisjonilt.

(1) ELT C 20, 27.1.2007.
ET Euroopa Liidu Teataja C 64/12

Euroopa Kohtu (neljas koda) 17. jaanuari 2008. aasta otsus (Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) eelotsusetaotlus) — N. V. Lammers & Van Cleeff versus Belgische Staat

(Kohtuasi C-105/07) (1)

(Asutamisvabadus - Kapitali vaba liikumine - Maksuõigus - Ettevõtte tulumaks - Intress, mille tütarettevõtja maksis teises liikmesriigis asuvalt emaettevõtjalt laenuks saadud vahendite eest - Intressi ümberkvalifitseerimine maksustatavateks dividendideks - Residendist äriühingule makstud intressi ümberkvalifitseerimata jätmine)

(2008/C 64/17)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

Põhikohtuasja pooled

Hageja: N. V. Lammers & Van Cleeff

Kostja: Belgische Staat

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen — EÜ artiklite 12, 43, 48, 56 ja 58 tõlgendamine — Siseriiklikud maksuõigusnormid, mille alusel tütarettevõtja poolt teise liikmesriigi residendist emaettevõtjalt laenuks saadud vahendite eest makstud intress kvalifitseeritakse ümber maksustatavateks dividendideks, kuid residendist äriühingule makstud intressi ümber ei kvalifitseerita

Resolutiivosa

EÜ artiklitega 43 ja 48 on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu on asjassepuutuvad põhikohtuasjas, mille alusel liikmesriigi residendist äriühingu poolt juhtimisorgani liikmele, kes on teises liikmesriigis asutatud äriühing, makstud intress kvalifitseeritakse ümber dividendideks ja maksustatakse dividendidena, kui intressi teeniva võla kogusumma maksustamisperioodi alguses ületab maksustatavate reservide võrra suurendatud sissemakstud kapitali, samas kui samadel asjaoludel ei kvalifitseerita intressi ümber dividendideks ega maksustata dividendidena juhul, kui see on makstud juhtimisorgani liikmele, kes on samas liikmesriigis asutatud äriühing.

(1) ELT C 95, 28.4.2007.
ET Euroopa Liidu Teataja C 22/15

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 29. novembri 2007. aasta otsus (Högsta domstolen'i (Rootsi) eelotsusetaotlus) — Kerstin Sundelind Lopez versus Miguel Enrique Lopez Lizazo

(Kohtuasi C-68/07) (1)

(Määrus (EÜ) nr 2201/2003 - Artiklid 3, 6 ja 7 - Kohtualluvus - Abieluasjade ja vanemliku vastutusega seotud kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine - Kohtualluvus abielulahutuse asjades - Kostja, kes on kolmanda riigi kodanik ja kes elab kolmandas riigis - Liikmesriigi kohtualluvuseeskirjad, mis näevad ette üleliigse kohtualluvuse)

(2008/C 22/29)

Kohtumenetluse keel: rootsi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Högsta domstolen

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Kerstin Sundelind Lopez

Kostja: Miguel Enrique Lopez Lizazo

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Högsta domstolen — Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000 (ELT L 338, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 243), artiklite 3, 6 ja 7 tõlgendamine — Kohtualluvus abielulahutuse asjas, kui kostja alaline elukoht ei ole liikmesriigis ning kui ta ei ole liikmesriigi kodanik

Resolutiivosa

Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000, ja mida on muudetud nõukogu 2. detsembri 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 2116/2004 Püha Tooliga sõlmitud lepingute osas, artikleid 6 ja 7 tuleb tõlgendada nii, et juhul kui abielulahutuse menetluse raames ei ole kostja alaline elukoht liikmesriigis ja kui ta ei ole liikmesriigi kodanik, ei või liikmesriigi kohtud rajada oma pädevust selle asja lahendamiseks siseriiklikule õigusele, kui nimetatud määruse artikli 3 kohaselt allub asi mõne teise liikmesriigi kohtutele.

(1) ELT C 82, 14.4.2007.
2.

Direktiivi 2002/21 artikli 10 lõiget 1 ja artikli 3 lõikeid 2, 4 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et nendega on kooskõlas riiklike numeratsiooniressursside määramise ja riiklike numeratsiooniplaanide haldamise funktsiooni jaotamine mitme sõltumatu reguleeriva asutuse vahel, tingimusel et ülesannete jaotus avaldatakse, on lihtsalt juurdepääsetav ning sellest teatatakse Euroopa Ühenduste Komisjonile.
1.

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikli 4 lõike 4 teine lõik kujutab endast normi, mille kohaldamine nõuab liikmesriigilt käibemaksu nõuandekomiteega eelnevat konsulteerimist ja selliste siseriiklike õigusnormide vastuvõtmist, mis lubavad riigi territooriumil asuvaid isikuid, eelkõige äriühinguid, kes on õiguslikult iseseisvad ja on majanduslike ning organisatsiooniliste sidemete kaudu seotud, edaspidi mitte käsitleda erinevate käibemaksukohustuslastena, vaid ühe maksukohustuslasena, kellele antakse individuaalne registrinumber ja kes seetõttu ainsana on õigustatud deklaratsioone esitama. Siseriikliku kohtu ülesanne on kontrollida, kas sellised siseriiklikud õigusnormid, mis on kõne all põhikohtuasjas, vastavad neile kriteeriumidele; olgu täpsustatud, et juhul kui ei toimu käibemaksu nõuandekomiteega konsulteerimist, kujutavad siseriiklikud õigusnormid, mis vastavad neile kriteeriumidele, endast õigusnorme, mille vastuvõtmisel on rikutud kuuenda direktiivi artikli 4 lõike 4 teises lõigus sätestatud menetlusnormi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 171/10

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 15. mai 2008. aasta otsus (Corte d'appello di Firenze (Itaalia) eelotsusetaotlus) — Nancy Delay versus Università degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Itaalia Vabariik

(Kohtuasi C-276/07) (1)

(Töötajate vaba liikumine - Diskrimineerimine kodakondsuse alusel - Vahetuslektorite kategooria - Endised võõrkeele lektorid - Omandatud õiguste tunnustamine)

(2008/C 171/17)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte d'appello di Firenze

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Nancy Delay

Kostjad: Università degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Itaalia Vabariik

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Corte d'appello di Firenze — EÜ artikli 39 tõlgendamine — Endiste võõrkeele lektorite omandatud õiguste tunnustamine — Teiste liikmesriikidega sõlmitud kultuurivahetuslepingute raames tööle võetud lektorid (lettori di scambio) — Kohtuotsustest C-212/99 ja C-119/04 tulenevate põhimõtete kohaldatavus

Resolutiivosa

EÜ artikli 39 lõikega 2 on vastuolus see, kui vahetuslektori tähtajalise töölepingu keelevaldkonna töötaja ja emakeele spetsialisti tähtajatu töölepinguga asendamisel keeldutakse põhikohtuasja hagejaga sarnases olukorras oleva isiku algsest töölevõtmise kuupäevast alates omandatud õiguste tunnustamisest palga, tööstaaži ja tööandja poolt tehtavate sotsiaalkindlustusmaksete osas, samas kui riigi kodanikust töötaja õigusi oleks sarnases olukorras tunnustatud. Siseriiklik kohus peab kontrollima, kas sellise juhtumiga on tegemist ka põhikohtuasjas.

(1) ELT C 211, 8.9.2007.
1.

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas, mida on muudetud nõukogu 30. märtsi 2000. aasta direktiiviga 2000/17/EÜ, artikliga 17, artikli 18 lõigetega 2 ja 3 ning artikli 21 lõike 1 punktiga b ei ole vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid nagu põhikohtuasjas, mis näevad mahaarvamisõiguse kasutamisele ette aegumistähtaja, juhul, kui on järgitud võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid. Asjaolu, et maksuhalduril on tasumata käibemaksu sissenõudmiseks antud tähtaeg pikem kui maksukohustuslastele mahaarvamisõiguse kasutamiseks antud tähtaeg, ei kujuta endast tõhususe põhimõtte rikkumist.
2.

Määruse nr 1348/2000 artikli 8 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et selle asjaolu alusel, et kättetoimetatava dokumendi adressaat leppis oma majandustegevuse raames hagejaga sõlmitud lepingus kokku, et kirjavahetust peetakse edastava liikmesriigi keeles, ei saa eeldada, et keelt osatakse, vaid see on kaudne tõend, mida kohus võib arvestada, kui ta kontrollib, kas adressaat saab edastava liikmesriigi keelest aru.
1.

Nõudes vaidlusaluse praktikaga Luksemburgis sõidukite registreerimiseks äriregistri väljavõtte või sellega võrdväärse dokumendi esitamist, mis tõendab, et sõidukimüüja on kantud äriregistrisse, välja arvatud juhul, kui müüja on kantud Société Nationale de Contrôle Technique'i registrisse, on Luksemburgi Suurhertsogiriik rikkunud EÜ artiklist 28 tulenevaid kohustusi.