ESIMESE ASTME KOHTU OTSUS (kolmas koda)

3. aprill 2003

Konkurents – Koondumised – Määrus (EMÜ) nr 4064/89 – Kolmanda isiku esitatud hagi – Vastuvõetavus – Uurimise esimeses faasis võetud kohustused – Kaubamärgi litsents – Kohustuste muudatused – Tähtaeg – Riigi antud rahaline abi – Ülemäära madal ülevõtmishind – Tõsised kahtlused koondumise ühisturuga kokkusobivuse suhtes – Kohustuste puudumine turgudel, kus esineb tõsiseid konkurentsiprobleeme

Kohtuasjas T‑114/02,

BaByliss SA, asukoht Montrouge (Prantsusmaa), esindaja: advokaat J.‑P. Gunther,

hageja,

keda toetab

De’Longhi SpA, asukoht Treviso (Itaalia), esindajad: advokaadid M. Merola, D. Domenicucci ja I. van Schendel,

menetlusse astuja,

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: V. Superti, K. Wiedner ja F. Lelièvre, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,

kostja,

keda toetab

SEB SA, asukoht Écully (Prantsusmaa), esindajad: advokaadid D. Voillemot ja S. Hautbourg,

menetlusse astuja,

mille ese on nõue tühistada komisjoni 8. jaanuari 2002. aasta otsus SG (2002) D/228078 loobuda vastuväidete esitamisest SEB ja Moulinexi koondumise kohta ning tunnistada koondumine ühisturuga ja Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga kokkusobivaks tingimusel, et järgitakse väljapakutud kohustusi (juhtum COMP/M.2621 – SEB/Moulinex),

EUROOPA ÜHENDUSTE

ESIMESE ASTME KOHUS (kolmas koda),

koosseisus: koja esimees K. Lenaerts, kohtunikud J. Azizi ja M. Jaeger,

kohtusekretär: vanemametnik J. Palacio González,

arvestades kirjalikus menetluses ja 9. oktoobri 2002. aasta kohtuistungil esitatut,

on teinud järgmise

otsuse

Õiguslik raamistik

1 Vastavalt nõukogu 21. detsembri 1989. aasta määruse (EMÜ) nr 4064/89 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (EÜT L 395, lk 1; parandus EÜT 1990, L 257, lk 13; ELT eriväljaanne 08/01, lk 31; mida on muudetud nõukogu 30. juuni 1997. aasta määrusega (EÜ) nr 1310/97 (EÜT L 180, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 164); edaspidi „määrus nr 4064/89”) artiklile 1 kohaldatakse seda määrust selliste ühenduse seisukohalt oluliste koondumiste suhtes, mis on määratletud selle artikli lõigetes 2 ja 3.

2 Määruse nr 4064/89 artikli 4 lõike 1 kohaselt tuleb ühenduse seisukohalt olulistest koondumistest komisjonile ette teatada.

3 Lisaks on määruse nr 4064/89 artikli 7 lõikes 1 sätestatud, et ühenduse seisukohalt oluline koondumine jõustub alles pärast sellest teatamist või selle ühisturuga kokkusobivaks tunnistamist. Artikli 7 lõike 4 kohaselt võib komisjon taotluse korral siiski teha erandi kohustusest peatada koondumine.

4 Määruse nr 4064/89 artikli 6 lõike 1 alapunktis b on sätestatud, et kui komisjon leiab, et teatatud koondumine kuulub määruse reguleerimisalasse ega tekita tõsiseid kahtlusi kokkusobivuses ühisturuga, teeb ta otsuse loobuda vastuväidete esitamisest ning tunnistab koondumise ühisturuga kokkusobivaks (edaspidi „I faas”).

5 Määruse nr 4064/89 artikli 6 lõike 1 alapunktist c tuleneb seevastu, et kui komisjon leiab, et teatatud koondumine kuulub määruse reguleerimisalasse ja tekitab tõsiseid kahtlusi kokkusobivuses ühisturuga, teeb ta otsuse menetluse alustamise kohta (edaspidi „II faas”).

6 Määruse nr 4064/89 artikli 6 lõikes 2 on sätestatud:

„Kui komisjon leiab, et pärast asjaomaste ettevõtjate ümberkujundamist ei tekita teatatud koondumine enam tõsiseid kahtlusi lõike 1 [ala]punkti c tähenduses, võib ta otsustada kuulutada koondumise ühisturuga kokkusobivaks vastavalt lõike 1 [ala]punktile b.

Komisjon võib lisada oma otsusele vastavalt lõike 1 [ala]punktile b tingimusi ja kohustusi, mis on kavandatud tagama, et asjaomased ettevõtjad täidavad komisjoni ees võetud kohustusi, pidades silmas koondumise muutmist ühisturuga kokkusobivaks.”

7 Komisjoni 1. märtsi 1998. aasta määruse (EÜ) nr 447/98 nõukogu määruses nr 4064/89 ettenähtud teatiste, tähtaegade ja ärakuulamiste kohta (EÜT L 61, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 284) artikli 18 lõikes 1 on sätestatud, et „[k]ohustustest, mille võtmiseks komisjoni ees teevad ettevõtjad komisjonile ettepaneku määruse […] nr 4064/89 artikli 6 lõike 2 kohaselt ning mis osaliste kavatsuste kohaselt loovad aluse otsusele, mis tehakse vastavalt kõnealuse määruse artikli 6 lõike 1 [ala]punktile b, tuleb komisjonile teatada hiljemalt teatise kättesaamise kuupäevale järgneva kolme nädala jooksul”.

8 Määruse nr 4064/89 ja määruse nr 447/98 seisukohalt vastuvõetavate parandusmeetmete teatises (EÜT 2001, C 68, lk 3; ELT eriväljaanne 08/02, lk 89; edaspidi „parandusmeetmete teatis”) toob komisjon esile suunised, mida ta kavatseb kohustuste osas järgida.

9 Määruse nr 4064/89 artikli 21 lõike 1 kohaselt on komisjonil ainupädevus teha kõnealuses määruses sätestatud otsused. Artikli 21 lõige 2 täpsustab lisaks, et liikmesriigid ei tohi kohaldada ühenduse seisukohalt oluliste koondumiste suhtes siseriiklikke konkurentsi käsitlevaid õigusakte.

10 Määruse nr 4064/89 artikli 9 teise lõigu punktis a on sätestatud, et komisjon võib siiski suunata ühenduse seisukohalt olulise koondumise kontrollimise liikmesriikidele, kui koondumine ähvardab tekitada või tugevdada turgu valitsevat seisundit, mille tagajärjel on oluliselt takistatud tõhus konkurents selle liikmesriigi turul, millel on kõik konkreetse turu omadused.

Vaidluse aluseks olevad asjaolud

I – Kõnealused ettevõtjad

11 BaByliss SA (edaspidi ka „hageja”) esitatud hagis palutakse tühistada otsus, millega komisjon kiitis teatud tingimustel heaks SEB ja Moulinexi koondumise.

12 Hageja on Prantsuse ettevõtja, keda kontrollib Ühendriikide kontsern Conair ja kes on spetsialiseerunud väikekodumasinate hulka kuuluvate nn iluhooldusmasinate (näiteks föönid, juuksetangid ja ‑koolutajad, juukselõikurid, epilaatorid ja muud kehahooldusseadmed) tootmisele ja turustamisele kaubamärgi BaByliss all. Kontsern Conair tegutseb kõigis väikekodumasinate segmentides (köök, ilu, puhastus) Ühendriikides ja mujal maailmas peamiselt kaubamärkide Conair, BaByliss, Interplak, Forfex, Cuisinart, Revlon ja Vidal Sassoon all.

13 SEB on Prantsuse ettevõtja, kes ülemaailmsel tasandil tegutseb väikekodumasinate väljatöötamise, tootmise ja turustamise sektoris. SEB turustab oma tooteid rohkem kui 120 riigis kahe ülemaailmse mõõtmega kaubamärgi (Tefal ja Rowenta) ning nelja kohaliku kaubamärgi (Calor ja SEB Prantsusmaal ning Belgias, Arno Brasiilias ja Mercosur’i riikides, Samurai Cartagena lepingu riikides) all. SEB turustatavad tooterühmad nende erinevate kaubamärkide all on toiduainete kuumtöötlusseadmed (miniahjud, fritüürid, leivarösterid, masinad mitteametlike einete tarvis), kuumade jookide valmistamise aparaadid (elektrilised kohvimasinad, espressomasinad, keedukannud), köögikombainid, triikrauad ja aurutriikrauad, hügieenimasinad (epileerimis-, soengutegemis- ja raseerimisaparaadid jms), tolmuimejad, ventilatsiooni- ja kütteseadmed koduseks kasutamiseks ning köögiriistad.

14 Moulinex on samuti Prantsuse ettevõtja, kes ülemaailmsel tasandil tegutseb väikekodumasinate väljatöötamise, tootmise ja turustamise sektoris. Moulinex turustab samu tooterühmasid kui SEB kahe rahvusvahelise kaubamärgi (Moulinex ja Krups) ja ühe kohaliku kaubamärgi (Swan Ühendkuningriigis) all. Moulinex turustab ka mikrolaineahjusid.

II – Siseriiklik menetlus

15 7. septembril 2001 algatas Tribunal de commerce de Nanterre (kaubandusasju lahendav kohus Nanterre’is) Moulinexi kontserni saneerimismenetluse. Prantsuse õiguse kohaselt pidid kaubandusasju lahendava kohtu nimetatud saneerimisnõustajad tuvastama, kas saneeritav ettevõtja suudab jätkata oma tegevust, tuleb võõrandada kolmandatele isikutele või likvideerida. Kuna käesoleval juhul osutus Moulinexi tegevuse jätkamine võimatuks, püüdsid saneerimisnõustajad leida isiku, kes võtaks üle Moulinexi kogu tegevuse või osa sellest.

16 Selles menetluses avaldas SEB kontsern soovi võtta üle Moulinexi teatav vara, mis puudutab väikekodumasinaid, nimelt:

– kõik kaubamärkide Moulinex, Krups ja Swan kasutamisega seotud õigused, sõltumata asjaomastest toodetest;

– osa tootmisvahenditest (kokku 18 tööstuskompleksist kaheksa ning teatavad tootmisseadmed neis kompleksides, mida üle ei võeta), mis võimaldavad toota vähemalt teatud mudeleid Moulinexi kogu tootevalikust, välja arvatud tolmuimejad ja mikrolaineahjud;

– teatavad turustusettevõtjad, Euroopa osas nimelt üksnes Saksa ja Hispaania äriühing.

17 Soovides laiendada oma tegevust väikekodumasinate valdkonnas Prantsusmaal ja kogu maailmas, saatis BaByliss 25. septembri 2001. aasta kirjaga Moulinexi saneerimisnõustajatele pakkumise Krupsi kogu ülemaailmse tegevuse omandamiseks, sealhulgas Krupsi materjalid, tootmisseadmed, laovarud, tööstusomandi õigused ja turustusvõrk kaasa arvatud.

18 22. oktoobri 2001. aasta otsusega nõustus Tribunal de commerce de Nanterre SEB väljapakutud ülevõtmiskavaga.

III – Menetlus komisjonis

19 SEB taotlusel tegi komisjon 27. septembril 2001 peatava toimega erandi vastavalt määruse nr 4064/89 artikli 7 lõikele 4. Komisjoni otsus oli peamiselt põhjendatud asjaoluga, et saneerimisnõustajad nõudsid, et kõik ülevõtmispakkumised oleksid tingimusteta. Komisjoni tehtud erand piirdus ülevõetud vara haldamisega.

20 Komisjon sai 13. novembril 2001 määruse nr 4064/89 artikli 4 kohase teate, et SEB kavatseb omandada Moulinexi teatavad varad.

21 Komisjon avaldas 21. novembril 2001 Euroopa Ühenduste Teatajas teatise vastavalt määruse nr 4064/89 artikli 4 lõikele 3. Teatise punkti 4 kohaselt palus komisjon „esitada asjaomastel kolmandatel isikutel talle oma võimalikud märkused kavandatava koondumise kohta”.

22 Pärast selle teatise avaldamist väljendas BaByliss 27. ja 29. novembri 2001. aasta kirjadega komisjonile oma muret kõnealuse kavandatava koondumise suhtes, arvestades SEB ja Moulinexi teineteisele lähenemise märkimisväärset konkurentsivastast mõju sektoris, kuhu BaByliss kavatses väga lühikese aja jooksul siseneda. BaByliss rõhutas selles osas, et ta peab ennast SEB-Moulinexi potentsiaalseks konkurendiks väikekodumasinate valdkonnas, täpsemalt väikeste köögimasinate sektoris, kus ta arendab oma tegevust kaubamärgi Cuisinart all. 29. novembri 2001. aasta kirja sama kuupäeva kandvas lisas esitas BaByliss komisjonile kõikehõlmava ülevõtmisettepaneku, mis sisaldas Moulinexi kõiki töötajaid ja kogu vara Prantsusmaal, ning Cuisinarti äriplaani („Stratégie Cuisinart en France”) seisuga november 2001.

23 BaByliss vastas 30. novembri 2001. aasta kirjas komisjoni poolt konkurentidele saadetud küsimustikule, mille BaByliss oli saanud 27. novembril 2001.

24 Koondumise osalised pakkusid 5. detsembril 2001 komisjonile välja kohustused.

25 Samal päeval kohtusid BaBylissi esindajad komisjoniga kavandatava koondumise küsimuses.

26 BaByliss tegi 6. detsembri 2001. aasta kirjaga komisjonile teatavaks oma reservatsioonid seoses võimalusega, kui komisjon peaks vajaduse korral siseriikliku konkurentsiameti taotlusel suunama määruse nr 4064/89 artikli 9 alusel kogu juhtumi või osa sellest kõnealusele konkurentsiametile.

27 Prantsuse konkurentsiamet esitas 7. detsembril 2001 komisjonile määruse nr 4064/89 artikli 9 lõike 2 punkti a alusel taotluse juhtumi osaliselt talle suunamiseks seoses kõnealuse koondumise mõjuga konkurentsile väikekodumasinate teatavatel müügiturgudel Prantsusmaal.

28 Komisjoni kriitika tõttu muutsid koondumise osalised 18. detsembril 2001 oma esialgseid kohustusi.

29 BaByliss esitas 20. detsembril 2001 komisjonile oma märkused turuosade kohta, mis on SEB-Moulinexil komisjoni uuritavates tootegruppides pärast kõnealust koondumist.

30 BaByliss vastas 21. detsembri 2001. aasta kirjaga koondumiste osaliste kohustusi puudutavale küsimustikule, mille komisjon oli talle saatnud 20. detsembril 2001.

31 Huvitatud kolmandate isikute märkuste alusel muutsid koondumise osalised uuesti oma kohustusi.

32 Hageja esitas 28. detsembril 2001 pakkumise Moulinexi osaliseks ülevõtmiseks.

33 3. jaanuaril 2002 täiendas BaByliss vastuseid koondumiste osaliste kohustusi puudutavale küsimustikule, mille komisjon oli talle saatnud 20. detsembril 2001. Hageja kinnitas lisaks uuesti oma huvi omandada Moulinexi kogu vara või osa sellest. Samuti väljendas ta veel kord oma muret seoses oma seisundiga ning SEB-Moulinexi turgu valitseva seisundiga, mille kõnealune koondumine toob endaga kaasa väikekodumasinate teatavates tootegruppides olulisemates Euroopa riikides.

34 Komisjon kiitis 8. jaanuaril 2002 SEB ja Moulinexi koondumise teatavatel tingimustel määruse nr 4064/89 artikli 6 lõike 1 alapunkti b ja artikli 6 lõike 2 ning Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) lepingu artikli 57 alusel heaks (edaspidi „vaidlustatud otsus”).

35 Vaidlustatud otsus ei puuduta siiski Prantsuse turgu, kuna komisjon rahuldas samal päeval Prantsuse ametivõimude taotluse juhtumi osaliseks suunamiseks.

36 Prantsuse majandusminister kiitis 8. juulil 2002 koondumise heaks, ilma et ta oleks seadnud kohustusi „raskustes oleva ettevõtja” doktriini alusel.

Vaidlustatud otsus

I – Kõnealuste toodete turud

37 Vaidlustatud otsuse põhjenduses 16 on märgitud, et kõnealuse koondumisega seotud majandussektor on väikekodumasinate müügisektor, mis hõlmab kolmeteist tootegruppi: fritüürid, miniahjud, leivarösterid, võileiva- ja vahvliküpsetajad, masinad mitteametlike einete tarvis („kivigrill”, „wokipannid”, „raclette-grill”, „fondüünõud” jms), barbecue-elektrigrillid ja grillid sisetingimustes kasutamiseks, riisikeetjad ja aurutajad, elektrilised kohvimasinad, keedukannud, espressomasinad, mikserid ja köögikombainid, triikrauad ja aurutriikrauad ning hügieenimasinad (tervise ja iluhoolduse jaoks mõeldud aparaadid). Ühtteist esimest tootegruppi nimetatakse üldiselt „köögitoodete” valikuks.

38 Komisjon leiab, et väikekodumasinate iga grupp võib kujutada endast eraldiseisvat tooteturgu (vaidlustatud otsuse põhjendus 25). Komisjoni järeldused põhinevad peamiselt nõudluse asendatavuse analüüsil, kuna iga grupp vastab erifunktsioonile ning on mõeldud erinevaks lõppotstarbeks. Lisaks eitab komisjon pakkumise asendatavust. Komisjon rõhutab, et isegi kui eeldada, et kõik tootjad suudaksid toota kõiki väikekodumasinaid, võivad uuele tooteturule tulekuks vajalikud kulud ja aeg olla märkimisväärsed.

II – Kõnealused geograafilised turud

39 Komisjon leiab, et „kõnealuste geograafiliste turgude määratlemist siseriiklikena tuleb esimese faasi kontrolli tulemusel pidada kõige kohasemaks” (vaidlustatud otsuse põhjendus 30).

III – Kaubamärgi tähtsus

40 Komisjon leiab, et kaubamärgid on üks peamistest teguritest, mille alusel lõpptarbijad valiku teevad, ning kujutavad seega väikekodumasinate tootjate vahelise konkurentsi üht põhielementi (vaidlustatud otsuse põhjendus 36).

41 Sellega seoses märgib komisjon, et SEB ja Moulinex investeerivad suuri summasid, et säilitada nende kaubamärkide üldtuntust (vaidlustatud otsuse põhjendus 38). Ta tõdeb ka, et Moulinexi müügi käigus saadud pakkumised puudutasid peaaegu eranditult selle kontserni kaubamärke, mitte tootmisüksusi (vaidlustatud otsuse põhjendus 39).

IV – Konkurentsianalüüs

42 Mis puudutab kõnealuse koondumise mõju konkurentsile, siis lükkab komisjon kõigepealt tagasi seisukoha, et kõnealuse koondumise mõju ei erine konkurentsiolukorrast, mis oleks tekkinud Moulinexi kontserni likvideerimisel. Ta tõdeb sellega seoses järgmist:

„Sellise argumendiga ei saa pärast esimese faasi uurimist nõustuda, kuna teatav hulk ettevõtjaid avaldas juba alates Moulinexi kontserni saneerimismenetluse algatamisest oma huvi võtta üle kontserni kaubamärgid. Lisaks ei saa välistada, et teatavad tootmisvahendid või tööstusomandi oleksid üle võtnud muud kolmandad isikud kui SEB. Arvestades kaubamärkide tähtsust kõnealustel turgudel, oleksid need kolmandatest isikutest ülevõtjad tõenäoliselt suutnud taastada Moulinexi konkurentsivõime täielikult või osaliselt” (vaidlustatud otsuse põhjendus 41).

43 Oma analüüsi lõpus jõuab komisjon järeldusele, et teatatud koondumine tekitab tõsiseid kahtlusi selle kokkusobivuse suhtes ühisturuga teatud hulga turgude puhul, mis puudutavad köögimasinaid (vaidlustatud otsuse põhjendus 44). Vaidlustatud otsuses uuritud geograafiliste turgude kohta märgib ta sisuliselt, et:

– Portugalis, Kreekas, Belgias ja Madalmaades, kus SEB‑l ja Moulinexil oli enne koondumist mõnikord oluline turuseisund väikekodumasinate valdkonnas, tugevneb SEB seisund turul Moulinexi ühendamisega ning koondumine toob suure osa asjaomaste tootegruppide puhul endaga kaasa teatud juhtudel suured kombineeritud turuosad. Komisjoni arvates suurendab seda turuvõimu lisaks ka ainulaadne kaubamärkide portfell, samas kui ettevõtjatel nagu Philips, Braun või Taurus on vaid üks kaubamärk (vaidlustatud otsuse põhjendused 43 ja 45–47);

– Saksamaal, Austrias, Taanis, Rootsis ja Norras muudab koondumine oluliselt konkurentsitingimusi teataval hulgal tooteturgudel (vaidlustatud otsuse põhjendus 43);

– viimaks muudab koondumine teistes liikmesriikides konkurentsitingimusi üksnes ebaolulisel määral (vaidlustatud otsuse põhjendus 43).

44 Komisjoni arvates tekitab teatatud koondumine seega tõsiseid kahtlusi selle kokkusobivuse osas ühisturuga järgmistel turgudel (vaidlustatud otsuse põhjendus 128):

– Saksamaa: fritüürid ja barbecue-grillid;

– Austria: fritüürid ja masinad mitteametlike einete tarvis;

– Belgia: köögikombainid, espressomasinad, keedukannud, leivarösterid, masinad mitteametlike einete tarvis, barbecue-grillid ning triikrauad ja aurutriikrauad;

– Taani: fritüürid ja väikeahjud;

– Kreeka: fritüürid, keedukannud, võileiva- ja vahvliküpsetajad, espressomasinad ja köögikombainid;

– Norra: fritüürid ja väikeahjud;

– Madalmaad: fritüürid, espressomasinad, miniahjud, masinad mitteametlike einete tarvis, barbecue-grillid ning triikrauad ja aurutriikrauad;

– Portugal: fritüürid, rösterid, elektrilised kohvimasinad, espressomasinad, keedukannud, miniahjud, võileiva- ja vahvliküpsetajad, masinad mitteametlike einete tarvis, barbecue-grillid ja köögikombainid;

– Rootsi: fritüürid.

45 Seevastu järeldab komisjon, et koondumine ei tekita tõsiseid kahtlusi hügieeniga seotud turgude osas, kus sõltumata riigist (v.a Prantsusmaa) või toodete turgude mis tahes määratlusest jääb koondumise osaliste turuosa kokku alla 20% (vaidlustatud otsuse põhjendus 44).

V – Koondumise osaliste kohustused

46 Komisjon leiab siiski, et koondumiste osaliste pakutud kohustused võivad kõrvaldada tõsised kahtlused koondumise ühisturuga kokkusobivuse osas, kuna need kohustused on otseseks ja koheseks vastuseks otsuses tuvastatud konkurentsiprobleemidele väljaspool Prantsusmaad.

47 Koondumise osaliste poolt algselt 5. detsembril 2001 esitatud kohustused nägid ette, et kaheks aastaks kõrvaldatakse kogu EMP‑st Moulinexi kaubamärki kandvad tooted, mis kuuluvad järgmistesse tootegruppidesse: fritüürid, väikeahjud, masinad mitteametlike einete tarvis, barbecue-grillid ning triikrauad ja aurutriikrauad. Need esialgsed kohustused ei võimaldanud komisjoni hinnangul asendada Moulinexi kontserni mõne teise ettevõtjaga ega puudutanud ka kõiki turge, kus koondumine võis tekitada tõsiseid kahtlusi (vaidlustatud otsuse põhjendus 135).

48 Koondumise osalised „parandasid” seega 18. detsembril 2001 „oma ettepanekut, et muuta see teostatavaks ning tõhusaks” (vaidlustatud otsuse põhjendus 135). Nimetatud ettepanekus oli ette nähtud Moulinexi kaubamärgi ainulitsents kestusega kolm aastat (millega kaasnes kohustus mitte tulla Moulinexi kaubamärgi all turule veel ühe aasta jooksul) kõigile tootegruppidele Belgias, Kreekas, Madalmaades ja Portugalis ning fritüüride grupile Saksamaal, Austrias, Taanis, Norras ja Rootsis. Asjaomased litsentsiaadid kohustusid hankima litsentsiandjalt leivaröstereid, elektrilisi kohvimasinaid, keedukanne ning köögikombaine.

49 Kolmandad isikud, kellelt küsiti seisukohta, kritiseerisid sellegipoolest neid kohustusi eelkõige seoses litsentsi kestuse ja turule tulemata jätmise kestusega, hankimiskohustusega ning sellega, et need ei kõrvalda teatatud koondumise konkurentsimõju teatavatel turgudel, et puudub piisav kriitiline suurus, et majanduslikult põhjendada uue ettevõtja kõnealustele turgudele tulekut ja et puudub ka litsentsiaadi tõhus kontroll Moulinexi kaubamärgi üle eraldi fritüüride jaoks ette nähtud parandusmeetmete puhul, sest SEB jättis endale õiguse kasutada edasi seda kaubamärki teiste toodete puhul (vaidlustatud otsuse põhjendus 136).

50 Vaidlustatud otsuse kohaselt „täiustas” SEB oma kohustusi, laiendades kaubamärgi litsentsi kõigile väikekodumasinatele Saksamaal, Austrias, Taanis, Norras ja Rootsis. Nii viis SEB kohustuse nende viie riigi osas vastavusse kohustusega, mida ta juba pakkus seoses Belgia, Kreeka, Madalmaade ja Portugaliga. SEB pikendas ka litsentsi kestust viiele aastale (ning turule tulemata jätmise kestust kolmele aastale) ning loobus litsentsiaadil lasuvast hankimiskohustusest (vaidlustatud otsuse põhjendus 137).

51 Vaidlustatud otsuses on kohustused, millega komisjon on nõustunud, kokku võetud järgmiselt:

„129 Neist riikidest igas kohustub SEB kontsern andma kolmandale isikule Moulinexi kaubamärgi ainulitsentsi kõikidesse kolmeteistkümnesse gruppi kuuluvate väikekodumasinate müügiks.

130 Kohustuste kohaselt sõlmitakse see litsentsileping ühe või mitme kolmanda isikuga viieks aastaks. Litsentsilepingu kehtivuse ajal ja kolm aastat pärast selle lõppemist on SEB‑l keelatud asjaomastes riikides turustada Moulinexi kaubamärgi all majapidamises kasutatavaid mis tahes masinaid. Lisaks kohustus SEB kontsern asjaomastes riikides mitte turustama mõne teise kaubamärgi all Moulinexi tootevaliku mudeleid, niivõrd kui litsentsiaat on otsustanud hankida SEB‑lt või saada tööstusomandi litsents.

131 Selle litsentsiga antakse luba kasutada Moulinexi kaubamärki eesmärgiga võimaldada litsentsiaadil kõnealustel geograafilistel turgudel kinnistada või tugevdada oma kaubamärki. Selleks on litsentsiaadil litsentsi kehtivuse jooksul lubatud kasutada Moulinexi kaubamärki eraldi või koos oma kaubamärgiga ning minna co-branding’ult oma kaubamärgile igal ajal üle. SEB‑il on õigus tagada, et litsentsiaat või litsentsiaadid kasutaksid Moulinexi logo korrektselt.

132 Litsentsiaadil või litsentsiaatidel on kõikide toodete ja kõikide asjaomaste riikide osas õigus vabalt valida, kellelt ja kuidas nad tooteid hangivad. Samuti võivad nad soovi korral kohustada SEB‑d sõlmima hankelepingu perioodiks, mis kattub täielikult või osaliselt litsentsilepingu kehtivusajaga, ning kõigi viidatud tooterühmade või neist osade suhtes. Selline tarnimine peaks vastama 65%‑le 2000. aasta müügimahust Moulinexi kaubamärgi all. Tuleb märkida, et SEB teeb sellegipoolest ettepaneku seada litsentsiaadile Saksamaal köögikombainide osas tarnekohustus. SEB õigustab seda erandit vajadusega säilitada töökohad vastavalt Tribunal de commerce de Nanterre’i otsusele üle võetud tootmisüksustes.

133 SEB kontsern kohustub lisaks andma igale litsentsiaadile, kes seda nõuab, litsentsi tööstusomandiõigustele (tööstusdisain, kasulikud mudelid, patendid ja oskusteave), mis puudutavad Moulinexi tootevaliku üht või mitut mudelit, selleks et litsentsiaat ise saaks neid toota või lasta neid toota tema valitud kolmandal isikul.

134 SEB kontsern kohustub peale selle nimetama volitatud isiku, kelle ülesanne on kõigepealt tagada, et SEB kontsern täidab nõuetekohaselt oma kohustusi. SEB kohustub sõlmima kohustustes nimetatud kaubamärgi litsentsilepingu või -lepingud […] jooksul alates komisjonilt loa saamise otsuse kättesaamisest. Kui SEB ei ole selleks ajaks sõlminud kohustustes ettenähtud lepinguid või on sõlminud vaid osa neist, peab volitatud isik leidma ühe või mitu litsentsiaati ning sõlmima nimetatud lepingud […] jooksul. Litsentsiaadi või litsentsiaatide valimisel on vajalik komisjoni nõusolek.”

52 Komisjon leiab, et need kohustused vähendavad märkimisväärselt turuosade koondumist, mille toob endaga kaasa teatatud koondumine. Komisjon tõdeb, et kõrvaldamata jääb üksnes kaubamärgi Krups all toimuvast müügist põhjustatud koondumine. Siiski võib kaubamärgiga Krups seotud turuosade kasv tekitada komisjoni arvates konkurentsiprobleeme vaid espressomasinate turgudel ja mitteametlike einete tarvis mõeldud masinate turul Portugalis (vaidlustatud otsuse põhjendus 139).

53 Komisjon on seisukohal, et pakutud kohustused võimaldavad püsivalt taastada tõhusa konkurentsi tingimused. Nimelt annab litsentsi viie aasta pikkune kehtivus litsentsiaadile võimaluse tagada üleminek Moulinexi toodetelt oma vastavale kaubamärgile piiratud kahjuga SEB jaoks, kui viimane suudab Moulinexi kaubamärgi viia uuesti kõnealustele turgudele. Komisjon märgib selles osas, et väikekodumasinate keskmine eluiga on ligikaudu kolm aastat. Üleminekut oma vastavale kaubamärgile hõlbustab komisjoni arvates veelgi see, et kõnealusel geograafilisel alal on litsentsiaat Moulinexi kaubamärgi ainus kasutaja kõigi väikekodumasinate puhul kokku (vaidlustatud otsuse põhjendus 140).

54 Komisjon leiab, et ainulitsentsi kohustuste laiendamine kõigile väikekodumasinatele ja seega toodetele, mille puhul ei ole komisjonil tekkinud tõsiseid kahtlusi, on vajalik, et tagada nende parandusmeetmete tõhusus ja jätkusuutlikkus. Kui litsentsid oleksid puudutanud üksnes piiratud hulka tooteid, oleks litsentsiaadi tegutsemisruum rebranding’uks tõsiselt kitsendatud, kuna Moulinexi kaubamärki oleks kõnealustes riikides kasutanud kaks konkureerivat üksust: SEB ja litsentsiaat, kelle litsents on piiratud teatud toodetega (vaidlustatud otsuse põhjendus 141).

55 Komisjon märgib, et litsentsiaadil on lisaks võimalik soovi korral toota Moulinexi tooteid autonoomselt, samas kui SEB‑d saab kohustada väljastama litsentsiaadile uusi mudeleid, mida SEB arendab Moulinexi tootevaliku jaoks kohustustega hõlmamata riikides (vaidlustatud otsuse põhjendus 142).

56 Viimaks rõhutab komisjon, et tulenevalt kohustustest peab litsentsiaat või litsentsiaadid juba turul tegutsema või potentsiaalselt olema võimelised turule tulema, olema jätkusuutlik(ud) ja sõltumatu(d), mitte olema kuidagi seotud SEB kontserniga ning omama pädevust ja motivatsiooni, mis on vajalik aktiivseks ja tõhusaks konkureerimiseks asjaomastel turgudel. Samuti näevad kohustused ette, et litsentsiaadil või litsentsiaatidel peab olema oma kaubamärk, mida saab kasutada koos Moulinexi kaubamärgiga (vaidlustatud otsuse põhjendus 144).

57 Komisjon on seega seisukohal (vaidlustatud otsuse põhjenduses 146), et koondumise osaliste pakutud kohustused on piisavad selleks, et kõrvaldada kahtlused koondumise ühisturuga kokkusobivuse osas neis üheksas riigis, tingimusel et koondumise osalised järgivad allpool toodud kohustusi:

„a) kohustus anda Moulinexi kaubamärgi ainulitsents viieks aastaks kodumasinate müügiks selles otsuses toodud kolmeteistkümne tootegrupi osas, nagu see on määratletud kõnealuse otsuse lisas sisalduvate kohustuste punkti 1 [alapunktis] a;

b) kohustus kõnealustes riikides mitte turustada litsentsilepingu kehtivuse ajal ja kolme aasta jooksul pärast selle lepingu lõppemist Moulinexi kaubamärki kandvaid tooteid, nagu see on ette nähtud punkti 1 [alapunktis] c;

c) kohustus kõnealustes riikides mitte turustada mõne muu kaubamärgi kui Moulinex all Moulinexi kaubamärgi mudeleid territooriumidel, mille kohta on litsentsiaat või litsentsiaadid sõlminud hankelepingu või saanud litsentsi tööstusomandile, nagu see on ette nähtud punkti 1 [alapunktis] e;

d) kohustus sõlmida iga litsentsiaadi vastava soovi korral hankeleping (võõrandamishind vastab tööstuslikule omahinnale, millele lisanduvad tootmise ja litsentsiaadile tarnimisega seonduvad üldkulud) ja/või tööstusomandi litsentsi leping kõigi kõnealuste toodete kohta, välja arvatud köögikombainid Saksamaal, nagu see on ette nähtud kohustuste punkti 1 [alapunktis] d;

e) kohustus kõigis üheksas asjaomases riigis kuni litsentsilepingute sõlmimiseni jätkata uute mudelite arendamise üldist poliitikat ning säilitada Moulinexi kaubamärgi täielik kaubanduslik ja konkurentsialane väärtus, nagu see on ette nähtud kohustuste punkti 1 [alapunktis] h;

f) kohustus sõlmida kaubamärgi ainulitsentsileping(ud) 9 asjaomases riigis kohustuste punktis 1(h) ja punktis 2(e)(iv) ettenähtud tähtaja jooksul;

g) kohustus saada komisjoni nõusolek litsentsi(de)le, nagu see on ette nähtud kohustuste punktis 1(i), ja

h) kohustus järgida volitatud isiku ettepanekuid, mis on vajalikud kohustuste elluviimiseks või tema ülesande täitmiseks, nagu see on ette nähtud kohustuste punktis 2(e)(ii)”.

58 SEB võetud kohustuste üksikasjad on esitatud vaidlustatud otsuse lisas.

59 Lisa punkti 2 alapunktis g on täpsustatud:

„Kui mõne teise konkurentsiameti heakskiidu andmine käesolevale koondumisele seatakse sõltuvusse kohustustest, mis on vastuolus käesolevate kohustustega või mis viivad olukorrani, mis läheb kaugemale sellest, mis on vajalik igal asjaomasel turul konkurentsiolukorra taastamiseks, siis võib SEB kontsern paluda komisjonil üle vaadata käesolevad kohustused, et kõrvaldada need vastuolud või vabastada SEB kontsern kõigist või osadest tingimustest ja nõuetest, mis sisalduvad käesolevates kohustustes ning mis ei ole enam vajalikud.”

VI – Riigiabi

60 Vastusena teatavate kolmandatest isikutest menetlusosaliste argumentidele, milles heidetakse SEB‑le ette, et ta sai seoses oma ülevõtmiskavaga Prantsuse ametivõimudelt riigiabi, märgib komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 10, et Prantsuse ametivõimude ettenähtud kava esialgse uurimise käigus ei selgunud, et SEB oleks saneerimismenetluses kavandatud riiklikest sekkumismeetmetest kasu saanud. Seega leiab komisjon, et nende meetmete mõju ei saa arvesse võtta väljapakutud koondumise kontrollimisel määruse nr 4064/89 alusel.

Menetlus ja poolte nõuded

61 Hageja esitas hagiavalduse, mis saabus Esimese Astme Kohtu kantseleisse 15. aprillil 2002. Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 76a alusel esitas hageja samal päeval eraldi dokumendina kiirendatud menetluse taotluse.

62 Komisjon teavitas Esimese Astme Kohut 30. aprilli 2002. aasta kirjas, et ta ei vaidle vastu kiirendatud menetluse taotlusele. Lisaks toonitas komisjon, et hageja ei ole tõendanud, et vaidlustatud otsus puudutab hagejat isiklikult.

63 Esimese Astme Kohtu kohtusekretär teavitas 8. mai 2002. aasta kirjaga kostjat, et kohus rahuldas tema taotluse pikendada kostja vastuse esitamise tähtaega kuni 24. juunini 2002. Samuti palus kohtusekretär kostjal kiire menetluse huvides käsitleda võimalikke küsimusi hagi vastuvõetavuse kohta koos oma sisuliste vastuargumentidega.

64 Menetlust korraldava meetme raames palus Esimese Astme Kohtu kohtusekretär oma 17. juuni 2002. aasta kirjaga hagejal vastata 28. juuniks 2002 teatavale hulgale kirjalikele küsimustele.

65 Komisjon esitas 24. juunil 2002 kostja vastuse, mis sisaldas peamiselt tema vastuväiteid hagi vastuvõetavusele ning teise võimalusena tema sisulisi vastuargumente.

66 Hageja esitas 28. juunil 2002 oma vastused Esimese Astme Kohtu küsimustele.

67 Esimese Astme Kohus (kolmas koda) rahuldas 2. juuli 2002. aasta otsusega taotluse lahenda asi kodukorra artikli 76a alusel kiirendatud menetluses.

68 Hageja esitas 18. juulil 2002 vastavalt kohtusekretäri palvele oma märkused vastuvõetavuse kohta vastusena komisjoni esitatud kostja vastusele.

69 SEB esitas 19. juulil 2002 Esimese Astme Kohtu kantseleile avalduse menetlusse astumiseks komisjoni nõuete toetuseks. Esimese Astme Kohtu kantseleisse 29. juulil 2002 saabunud avaldusega palus De’Longhi luba hageja nõuete toetuseks menetlusse astuda. Kolmanda koja esimehe 16. septembri 2002. aasta määrusega need avaldused rahuldati. SEB ja De’Longhi taotluste alusel võimaldati esimesel esitada menetlusse astuja seisukohad ja teisel teatavad dokumendid, millele oli viidatud tema avalduses menetlusse astumiseks.

70 Ettekandja‑kohtuniku ettekande põhjal otsustas Esimese Astme Kohus (kolmas koda) alustada suulist menetlust ja palus menetlust korraldavate meetmete raames pooltel esitada teatud dokumente ning vastata kirjalikele küsimustele. Pooled täitsid need korraldused ettenähtud tähtaja jooksul.

71 Poolte kohtukõned ja vastused suulistele küsimustele kuulati ära 9. oktoobril 2002 toimunud kohtuistungil.

72 Hageja, keda toetab De’Longhi, palub Esimese Astme Kohtul:

– tühistada vaidlustatud otsus;

– mõista kohtukulud välja komisjonilt.

73 Komisjon palub Esimese Astme Kohtul:

– jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata või teise võimalusena jätta hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata;

– mõista kohtukulud välja hagejalt.

74 SEB palub Esimese Astme Kohtul:

– jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata või teise võimalusena jätta hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata;

– mõista kohtukulud välja hagejalt.

Vastuvõetavus

I – Poolte argumendid

75 Hageja, keda toetab De’Longhi, leiab, et vaidlustatud akt puudutab teda otseselt ja isiklikult EÜ artikli 230 tähenduses. BaByliss on väikeste köögimasinate turul uustulnuk ning ta on seega SEB ja Moulinexi otsene konkurent. Lisaks rõhutab hageja, et ta osales aktiivselt haldusmenetluses, mis eelnes vaidlustatud otsuse vastuvõtmisele.

76 Komisjon väidab, et vaidlustatud otsus ei puuduta hagejat isiklikult.

77 Komisjon väidab esiteks, et pelgast asjaolust, et BaByliss reageeris Euroopa Ühenduste Teatajas määruse nr 4064/89 artikli 4 lõike 3 kohaselt avaldatud teatisele kavandatud koondumise kohta omal soovil, võttes komisjoniga ühendust, ei piisa selleks, et tõendada, et vaidlustatud otsus puudutab BaBylissi isiklikult. BaByliss ei ole kuidagi tõendanud, et vaidlustatud otsus mõjutab teda mingi talle omase tunnuse või faktilise olukorra tõttu, mis teda individualiseerib sarnaselt SEB‑ga.

78 Komisjon rõhutab, et paljud ettevõtjad osalesid sarnaselt hagejaga aktiivselt menetluses. Ainuüksi asjaolu, et ettevõtja esitas oma märkused, ei näita seda, et otsus puudutaks ettevõtjat isiklikult. Koondumise tehingute põhjalik kontroll nõuab nimelt korrapärast kontakti paljude majanduselus osalejatega.

79 Teiseks märgib komisjon, et BaBylissi põhikirja punkti 2 kohaselt on „äriühingu tegevusalaks kogu tegevus, mis puudutab eelkõige juuksuri-, ilu-, parfümeeriatoodete ning kinkeartiklite tootmist, ümbertöötlemist, esindamist, importi ja eksporti ning hulgikaubandust, väikesemahulist hulgikaubandust ja jaekaubandust”, samas kui vaidlustatud otsusega loa saanud koondumine hõlmab väikekodumasinate sektorit, mis ei ole seotud „juuksuri-, ilu-, parfümeeriatoodete ning muude kinkeartiklitega”.

80 Kolmandaks tõdeb komisjon, et hageja esitleb end „uustulnukana” väikeste köögimasinate turul, kuid hageja enda ütluste kohaselt ei olnud ta vaidlustatud otsuse kuupäevaks ega oma hagi esitamise ajaks turule toonud ühtegi väikekodumasinat. BaByliss määratleb end ka kui „potentsiaalset konkurenti”. Komisjon juhib tähelepanu sellele, et kuigi hageja teatas, et ta paiskab sellised tooted „ametlikult” müüki 15. mail 2002, ei esitanud ta siiski ühtegi tõendit, mis tema väidet kinnitaks.

81 Neljandaks leiab komisjon, et miski ei kinnita seda, et BaBylissi kui Prantsusmaal asuva äriühingu turustatavad tooted konkureeriksid otseselt SEB müüdavate seadmetega neil geograafilistel turgudel, mille suhtes komisjon väljendas tõsiseid kahtlusi, võttes arvesse, et ta ei teinud otsust Prantsuse turuolukorra kohta, mida analüüsib Prantsuse konkurentsiamet.

82 Viiendaks väidab komisjon, et hageja leiab ekslikult, et ta saab tugineda kohtuotsustele Air France. Tema olukord on käesolevas asjas täiesti erinev Air France’i olukorrast. Kohtuasjas T‑2/93: Air France vs. komisjon, milles tehti 19. mail 1994 otsus (EKL 1994, lk II‑323), märkis Esimese Astme Kohus kõigepealt, et komisjon hindas konkurentsiolukorda asjaomastel turgudel eeskätt Air France’i – kes oli koondumisel osalenud ettevõtjate seas ainus tõsine konkurent – olukorrast lähtudes (kohtuotsuse punkt 45), samas kui hageja puudub koondumisega seotud turgudelt täielikult. Komisjon märgib ka, et Esimese Astme Kohus tõdes, et Air France oli tema, Prantsuse valitsuse ja komisjoni vahel sõlmitud lepingu alusel kohustatud täielikult loobuma oma osalusest äriühingus TAT (kohtuotsuse punkt 46), samas kui käesolevas asjas ei saa BaByliss tugineda ühelegi lepingule või võrdväärse kehtivusalaga otsusele, mis võimaldaks tal tõendada, et tema faktiline olukord individualiseerib teda sarnaselt SEB‑ga. Komisjon rõhutab, et Esimese Astme Kohtu 24. märtsi 1994. aasta otsuses kohtuasjas T‑3/93: Air France vs. komisjon (EKL 1994, lk II‑121) oli Air France British Airwaysi peamine konkurent, samas kui käesolevas asjas peab BaByliss kui vaid üks ettevõtja paljude seast end SEB (pealegi vaid potentsiaalseks) konkurendiks.

83 Viimaks soovib komisjon juhtida tähelepanu asjaolule, et EÜ artikli 230 uus tõlgendus, mille andis Esimese Astme Kohus 3. mai 2002. aasta otsuses kohtuasjas T‑177/01: Jégo-Quéré SA vs. komisjon (EKL 2002, lk II‑2365, punkt 51), ei muuda hagi vastuvõetavaks, kuna esiteks on vaidlustatud otsus üksikotsus, mis ei ole üldkohaldatav, ning teiseks ei piira vaidlustatud otsus kuidagi hageja õigusi (kes pealegi ei tegutse koondumisega seotud turgudel) ega kehtesta talle ühtegi kohustust. Hageja õiguslikku olukorda ei kahjustata kindlalt ja tegelikult.

84 SEB väidab, et vaidlustatud otsus ei puuduta hagejat isiklikult. SEB rõhutab selles osas eelkõige, et hageja oleks sarnaselt SEB‑ga võinud ise esitada saneerimismenetluses konkreetse ja tõsiseltvõetava pakkumise ülevõtmiseks, kui ta oleks tegelikult olnud huvitatud Moulinexi vara täielikust või osalisest ülevõtmisest. SEB meenutab aga, et hageja esimene pakkumine Moulinexi ülevõtmiseks ei olnud tõsiseltvõetav ning Tribunal de commerce de Nanterre tunnistas selle vastuvõetamatuks, samas kui järgnevad pakkumised esitati alles pärast koondumist ning nende ainus eesmärk oli püüda seada kahtluse alla SEB väljapakutud ülevõtmiskava. SEB lisab, et hageja ei ole üles näidanud ka mingit huvi saada Moulinexi kaubamärgi litsents, samas kui niisugune litsents, arvestades tema mainitud arengustrateegia perspektiivi, oleks tal võimaldanud tulla ning püsivalt ja tõhusalt jääda asjaomastele turgudele.

85 SEB märgib samuti, et ka tänaseks ei turustata BaBylissi tooteid ühelgi vaidlustatud otsuses toodud geograafilistest turgudest ega ka Prantsusmaal, kus hageja tegevus piirdus esitlusega ühes Lyoni restoranis mais 2002. SEB rõhutab, et komisjon ei ole ka oma konkurentsianalüüsis nimetanud hagejat olemasoleva ega potentsiaalse konkurendina.

86 Viimaks märgib SEB, et hageja ei osalenud Prantsusmaal konkurentsinõukogu ettekandjate läbiviidud põhjalikus uurimismenetluses ega viibinud isiklikult ega esindaja vahendusel isegi mitte konkurentsinõukogu istungil.

II – Esimese Astme Kohtu hinnang

87 EÜ artikli 230 neljanda lõigu kohaselt võib „[i]ga füüsiline või juriidiline isik […] algatada menetluse temale adresseeritud otsuse vastu ja sellise otsuse vastu, mis teda otseselt ja isiklikult puudutab, kuigi vormiliselt on see teisele isikule adresseeritud määrus või otsus”.

88 Hageja ei ole üks koondumise osalistest ning ta ei ole vaidlustatud otsuse adressaat. Seega tuleb uurida, kas kõnealune otsus puudutab teda otseselt ja isiklikult.

89 Puutumuse otsesele laadile ei saa vastu vaielda. Nimelt, kuna vaidlustatud otsus võimaldab kavandatud koondumise viivitamata läbi viia, võib see viivitamata muuta asjaomaste turgude olukorda, mis sõltub siis üksnes koondumise osaliste tahtest (vt eespool viidatud 24. märtsi 1994. aasta kohtuotsus Air France vs. komisjon, punkt 80).

90 Seega tuleb uurida, kas kõnealune otsus puudutab hagejat ka isiklikult.

91 Väljakujunenud kohtupraktikast nähtub, et „[t]eised isikud, kes ei ole otsuse adressaadid, saavad väita, et see puudutab neid isiklikult, ainult siis, kui see mõjutab neid mingi neile omase tunnuse või neid iseloomustava faktilise olukorra tõttu, mis neid kõigist teistest isikutest eristab ning seega individualiseerib neid sarnaselt otsuse adressaadiga” (Euroopa Kohtu 15. juuli 1963. aasta otsus kohtuasjas 25/62: Plaumann vs. komisjon, EKL 1963, lk 197, 223).

92 Selles osas leiab Esimese Astme Kohus esiteks menetluses osalemise kohta, et vaidlus puudub selles, et hageja esitas määruse nr 4064/89 artikli 4 lõikes 3 sätestatud teatise järel 27., 29. ja 30. novembri 2001. aasta ning 6., 20., 21. ja 28. detsembri 2001. aasta kirjadega komisjonile oma märkused kõnealuse koondumise tagajärgede kohta asjaomaste turgude konkurentsiolukorrale ning enda olukorrale. Muu hulgas kuulas komisjon hageja ära 5. detsembri 2001. aasta koosolekul ning kavandatavat koondumist kontrollivate ametnikega 4. jaanuaril 2002 peetud telefonikonverentsil.

93 Neil puhkudel esitas BaByliss sisuliselt sama kriitika kui see, mis on kirjas tema hagiavalduses Esimese Astme Kohtule. Need märkused puudutasid peamiselt seda, kuidas hinnati koondumise mõju erinevatele geograafilistele turgudele ja asjaomaste toodete turgudele ning iseäranis BaBylissi olukorrale, samuti hinnangut nende kohustuste tõhususele, mis SEB pakkus välja Moulinexi ülevõtmisest tekkivate konkurentsiprobleemide leevendamiseks.

94 Viimaks tuleb märkida, et hagejalt komisjonile saadetud kirjad ei ole üksnes ühepoolne ja spontaanne samm, vaid et komisjon paluski hagejal esitada oma märkused koondumise osaliste väljapakutud kohustuste kohta.

95 Järelikult osales hageja aktiivselt menetluses. Kuigi – nagu komisjon õigesti toonitab – üksnes menetluses osalemisest iseenesest ei piisa küll selleks, et tuvastada, et otsus puudutab hagejat isiklikult, ning seda eelkõige koondumiste valdkonnas, mille põhjalik uurimine nõuab paljude ettevõtjatega korrapärast kontakti, siiski on tõsi, et haldusmenetluses aktiivne osalemine kujutab endast asjaolu, mida võetakse järjekindlalt konkurentsialases, sealhulgas koondumiste kontrolli spetsiifilisema valdkonna kohtupraktikas arvesse, et tuvastada seoses teiste eripäraste asjaoludega nende ettevõtjate hagi vastuvõetavus (vt eelkõige Euroopa Kohtu 28. jaanuari 1986. aasta otsus kohtuasjas 169/84: Cofaz jt vs. komisjon, EKL 1986, lk 391, punktid 24 ja 25, ning 31. märtsi 1998. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑68/94 ja C‑30/95: Prantsusmaa vs. komisjon, EKL 1998, lk I‑1375, punkt 54, nn Kali & Salzi kohtuotsus; eespool viidatud 19. mai 1994. aasta kohtuotsus Air France vs. komisjon, punkt 44).

96 Teiseks tuleb hageja kui konkureeriva ettevõtja seisundi osas kõigepealt meenutada, et BaByliss pidas end – ilma, et komisjon või SEB oleks sellele vastu vaielnud – üheks peamistest ettevõtjatest, kes tegutsevad väikeste „ilumasinate” või hügieenimasinate (föönid, juuksetangid ja -koolutajad, juukselõikurid, epilaatorid ja muud kehahooldusmasinad jne) tooteturgudel.

97 Vaidlustatud otsuse põhjenduse 16 kohaselt on koondumisega seotud majandussektor väikekodumasinate müügisektor, mis hõlmab kolmeteist tootegruppi, nimelt ühtteist gruppi köögimasinaid, triikraudu ja aurutriikraudu ning hügieenimasinate gruppi. Seega puudutab kõnealune koondumine hügieenimasinate turgu, nagu on märgitud ka vaidlustatud otsuse põhjenduses 16. Ei komisjon ega SEB vaielnud vastu sellele, et hageja on üks peamistest konkurentidest/ettevõtjatest „ilutoodete” või hügieenitoodete turul.

98 Lisaks tuleb märkida, et kohustused puudutavad samuti kõiki väikekodumasinate kolmeteist gruppi, sealhulgas ka „ilumasinaid” või hügieenimasinaid.

99 Isegi kui hageja ei olnud vaidlustatud otsuse tegemise kuupäeval ega oma hagi esitamise hetkel otseselt esindatud mitte ühelgi koondumisega seotud kaheteistkümnel ülejäänul turul, on ta enda väitel vähemalt potentsiaalne konkurent, kuna käesoleval ajal siseneb ta väikeste köögimasinate Euroopa turule.

100 Komisjon ja SEB ei ole vaidlustanud potentsiaalse konkurendi esitatud hagi vastuvõetavust, kui nagu käesolevas asjas on tegemist oligopoolsete turgudega, millele on eelkõige iseloomulikud suurest kaubamärgitruudusest tingitud kõrged turule tulemise tõkked ning keeruline juurdepääs jaekaubandusele (vt selle kohta Esimese Astme Kohtu 27. novembri 1997. aasta otsus kohtuasjas T‑290/94: Kaysersberg vs. komisjon, EKL 1997, lk II‑2137).

101 Komisjon ja SEB rõhutasid seevastu, et väide, mille kohaselt on hageja potentsiaalne konkurent, ei ole tõendatud ega selle kohta ei ole esitatud tõendeid. Sellegipoolest väidab hageja oma vastustes Esimese Astme Kohtu kirjalikele küsimustele ning oma märkustes vastuvõetamatuse vastuväite kohta selles osas, et tänu oma kogemusele Ameerika turul hakkas ta 2001. aasta alguses rakendama oma strateegiat kaubamärgi Cuisinart all sisenemiseks väikeste köögimasinate Euroopa turule, täpsemalt miniahjude, leivarösterite, espressomasinate, mikserite ja köögikombainide segmentides, mida kinnitavad järgmised faktid: esimene uurimus väikeste köögimasinate Euroopa turu kohta (veebruar 2001), tehniline uurimus Cuisinarti toodete pinge kohandamise kohta (veebruar – august 2001), kolme aasta pikkune partnerlusleping Paul Bocuse’iga (oktoober 2001) ning kaubandusmessid Paul Bocuse’iga Orlandos ja Chicagos, kus tutvustati Cuisinarti tooteid (september 2001 ja mai 2002), strateegia ja 2002. aasta eelarve lõplik kinnitamine Cuisinarti müükipaiskamiseks Euroopas (november 2001), läbirääkimised peamiste Prantsuse klientidega kaubamärgi Cuisinart müügivalikusse võtmiseks (detsember 2001 – mai 2002), müükipaiskamisest ametlik teatamine Prantsuse ajakirjanduses (planeeritud märtsi 2002, kuid lõpuks edasi lükatud) ning viimaks 16. mail 2002 „ametlik kuupäev Cuisinarti müükipaiskamiseks Prantsusmaal Paul Bocuse’i juures Lyonis koos ligikaudu 50 külalisega”. BaByliss kavatses seejärel siseneda elektriliste kohvimasinate ja espressomasinate ning fritüüride segmenti.

102 Komisjoni ja SEB poolt eraldi välja toodud asjaolu, et BaByliss lükkas varem teada antuga võrreldes oma tegeliku tuleku koondumisega seotud turgudele mitu korda edasi, ei saa olla piisav põhjus, et järeldada, et BaBylissi ei saa käsitada potentsiaalse konkurendina. Pelk asjaolu, et turuletulek võtab kavandatust enam aega, ei tähenda ju, et sisenemist ei toimu, seda enam et – nagu komisjon möönab vaidlustatud otsuse põhjenduses 24 – „uuele tooteturule tulekuks vajalikud kulud ja aeg võivad olla märkimisväärsed, arvestades turu eripära”, et „uuele tooteturule tulemiseks peab konkurent – sõltumata sellest, kas ta on esindatud mõnel naaberturul või kõnealusel tooteturul mõnel muul geograafilisel alal – tagama, et tal on piisavalt müügivõimalusi ja seega müügikäivet, [ning et] selleks peab ta saama lisada oma tooted turustajatest klientide müügivalikusse ning tutvustama oma kaubamärki lõpptarbijatele, mis võtab teatava aja ning toob endaga kaasa suured turustus- ja reklaamikulud”.

103 Samuti nähtub sellest, et isegi enne, kui BaBylissi tooted olid jõudnud tegelikult turgudel müüki, oli BaByliss SEB-Moulinexiga otseses konkurentsisuhtes seoses tema toodete kaubavalikusse võtmisega peamiste turustajatest klientide poolt. Sellega seoses täpsustas hageja, et alates oktoobrist 2002 olid planeeritud demonstratsioontestid „teatavas hulgas” valitud Auchani ja Monoprix’ kauplustes. Sellest küljest näib BaByliss olevat koondumise osaliste tegelik konkurent väikeste köögimasinate kõigil turgudel, kuhu ta lähemal ajal valmistub kaubamärgi Cuisinart all sisenema. Samuti märkis hageja, ilma et talle oleks vastu vaieldud, et hügieenimasinad ning väikesed köögimasinad kuuluvad kõigi klientide juures samasse kaubaosakonda, et samad ostjad lisavad tooteid müügivalikusse ning et ostupoliitikad on omavahel seotud, mille tulemusel võetakse nende gruppide koondkäivet arvesse kogukäibe saavutamisega seotud allahindluste ühistes eesmärkides.

104 Kuigi hageja äriplaan novembrist 2001 näeb ilmselt vähemalt lühiajaliselt ette ainult tuleku Prantsuse turule, nagu rõhutab komisjon ja mida vaidlustatud otsuses täpsemalt ei käsitleta, tuleb märkida, et hageja selgitas, et BaBylissi kontserni strateegia oli esmalt paisata kaubamärk Cuisinart müüki Prantsuse turul, et koguda toodete turustamise kogemusi ning suunata suurte investeeringute keskpunkt sinna, kus kontserni organisatsioon on tervikuna tugev, ning et ta kavatses tugineda sellele Prantsuse turule tuleku edule, et seejärel laieneda ka teistesse liikmesriikidesse.

105 Muu hulgas tuleb meenutada, et BaBylissi 100‑protsendiline osalus kuulub Conairile, kes on Ameerika õiguse alusel asutatud äriühing ja kes tegutseb peamiselt kaubamärkide BaByliss, Conair ja Revlon all kõigis väikekodumasinate segmentides (köök, ilu, puhastus) Ühendriikides ning mujal maailmas.

106 Kuigi hageja ei asunud koondumisest mõjutatud turul määruse nr 4064/89 tähenduses, annab BaBylissi seisund hügieenimasinate turul ning tema emaettevõtja Conairi tegevus ja kogemused talle aluse, millega saab õigustada tema kvalifitseerimist „potentsiaalseks” konkurendiks ning hõlbustada tema tulekut väikeste köögimasinate turule.

107 Viimaks, mis puudutab komisjoni argumenti äriühingu BaByliss tegevusala kohta, siis piisab, kui tõdeda, et see ei ole piiratud tema tegevusega ainult juuksehooldus- ja ilusektoris, nagu nähtub määrsõna „eelkõige” kasutamisest tema tegevusala määratluses.

108 Kolmandaks tuleb märkida, et lähtudes oma kavast siseneda väikekodumasinate Euroopa turule, avaldas BaByliss korduvalt soovi võtta üle Moulinex või vähemalt osa tema varast.

109 Nii esitas hageja 25. septembril 2001 esimese pakkumise osaliseks ülevõtmiseks, mis hõlmas Krupsi kõiki varasid (intellektuaalomandi õigused, materjal ja tootmisseadmed, tehas Mehhikos, laovarud, turustusvõrk) hinnaga 100 miljonit eurot.

110 SEB väidab, et see pakkumine ei saa hagejat individualiseerida, kuna pakkumine oli vastuvõetamatu ning tribunal de commerce de Nanterre ei võtnud seda isegi arvesse.

111 Hageja väitis selles osas, et tal ei olnud kuidagi võimalik esitada Moulinexi kõiki varasid ja töötajaid hõlmavat kogupakkumist, kuna vastavatele kirjalikele taotlustele vaatamata puudus tal igasugune juurdepääs äriühingu finantsandmetele. Üksnes äriühingul SEB oli võimalik täielikult kontrollida Moulinexi tehaste raamatupidamist ning nii esitada saneerimisnõustajatele Moulinexi ülevõtmiseks laiaulatuslikum pakkumine.

112 Ka De’Longhi arvustas komisjonile 3. detsembril 2001 saadetud kirjas läbipaistvuse puudumist, mis iseloomustas Moulinexi võõrandamise menetlust, märkides järgmist:

„SEB koostas oma pakkumise osaliseks omandamiseks, mis piirdus Moulinexi teatavate tehastega ning nendega seotud tegevustega, kuid lisaks õnnestus tal saada ka valuvormid ning muud tootmisvahendid, mis on seotud tegevustega, mida üle ei võetud […], ilma et seeläbi oleks pakutud hind muutunud. Samuti sai SEB praktiliselt õiguse kasutada Moulinexi kaubamärki kõigil oma toodetel, kusjuures vaatamata selle kaubamärgi – mis on kõnealuses sektoris Euroopas juhtkohal – väärtusele, ei nähtud selle eest ette mingit vastusooritust […] See selgitab menetluse käigus valitsenud teadmatust, mis ümbritses võõrandamise korda huvi ülesnäitamise käigus. Sellise olukorra tõttu ei esitanud enamik SEB konkurente ühtegi pakkumist ning sellest selguvad ka põhjused, miks koondumise tingimused ja kord ei olnud avalikustatud või miks need avalikustati alles äsja, kui leping oli juba sõlmitud.”

113 SEB vaidles nendele väidetele vastu. Ta meenutas sellega seoses, et kuna tegemist ei olnud kohtuliku likvideerimismenetlusega, võis esitada üksnes pakkumisi ettevõtja saneerimiseks, ning et saneerimismenetluse tähtajal esitati saneerimisnõustajatele Moulinexi vara täielikuks või osaliseks ülevõtmiseks vaid kolm pakkumist, nimelt Eurolandi, äriühingu Participation industrielle ning SEB kontserni poolt. Tribunal de commerce de Nanterre tunnistas kaks esimest pakkumist vastuvõetamatuks, samas kui ülejäänud huviavaldused, mille saneerimisnõustajad said, puudutasid peamiselt vaid kaubamärki Krups. Need erinevad huviavaldused, iseäranis BaBylissi esitatu, mis ei hõlmanud Krupsi aktsiaid, vaid üksnes tema teatavat vara, olid SEB arvates väga piiratud ega vastanud saneerimiskavale, kuna need ei puudutanud Moulinexi tööstuskomplekside ega töötajate ülevõtmist ega olnud seega vastuvõetavad. Neil asjaoludel otsustas Tribunal de commerce de Nanterre, et „ainsana jä[i] seega tegelikult üle SEB kontserni” pakkumine. SEB rõhutab, et selle kohtuotsuse peale esitatud apellatsioonkaebuse läbivaatamisel lükkas Cour d’appel de Versailles (Versailles’ apellatsioonikohus) tagasi kõik etteheited saneerimisnõustajate läbiviidud menetluse kohta, samas kui iseäranis BaByliss, kes astus sellesse menetlusse vabatahtlikult, oli väitnud, et „ülevõtmise kiirus ja tormakus ei võimalda[nud] huvitatud äriühingutel, nimelt äriühingul Euroland ja SA BaByliss tutvuda toimikuga ning töötada tavapärastel tingimustel ja piisavaid tähtaegu aluseks võttes välja esimese puhul tegevuse jätkamise kava ning teise puhul ülevõtmise kava”.

114 Selles osas tuleb meenutada, et tegevuse laadi hindamisel ühenduse õigusnormi alusel ei ole siseriiklik kvalifikatsioon tulemuslik (Esimese Astme Kohtu 12. detsembri 2000. aasta otsus kohtuasjas T‑128/98: Aéroports de Paris vs. komisjon, EKL 2000, lk II‑3929, punkt 128). Lisaks ei muuda asjaolu, et BaBylissi pakkumine tunnistati Prantsuse õiguse alusel vastuvõetamatuks, kuna see ei vastanud kavale saneerida võõrandamise teel, kuidagi seda, et oma pakkumisega väljendas hageja juba 25. septembril 2001 oma huvi võtta üle vähemalt osa Moulinexist.

115 Seejärel jätkas hageja oma huvi avaldamist äriühingu Moulinex vastu, esitades kolm täiendavat pakkumist Moulinexi täielikuks või osaliseks ülevõtmiseks:

– 29. novembri 2001. aasta pakkumine Moulinexi täielikuks ülevõtmiseks – selle pakkumise kohaselt võetaks üle kõik töötajad ehk ligikaudu 5500 isikut Prantsusmaal ning Moulinexi vara, sealhulgas laovarud, sümboolse väärtusega 1 euro; nimetatud pakkumine esitati kõnealuse koondumise uurimise käigus komisjonile, samuti konkurentsi, tarbimise ning pettuste vastu võitlemise peadirektoraadile ning Prantsuse majandusministri esindajale;

– 28. detsembri 2001. aasta pakkumine Moulinexi osaliseks ülevõtmiseks – see uus pakkumine puudutas Krupsi kogu tegevuse omandamist terves maailmas, tema tootmisvahendite ning temaga seotud töötajate ülevõtmist summa eest, mis määratakse asjaomase vara väärtuse alusel; see pakkumine esitati komisjonile kõnealuse koondumise uurimise käigus ning edastati Prantsuse ametivõimudele;

– 15. veebruari 2002. aasta pakkumine võtta üle Moulinexi teatavad varad – BaByliss saatis Moulinexi ülevõtmiseks viimase saneerimisnõustajatele uue pakkumise, mis hõlmas Moulinexi varasid, mida SEB üle ei võtnud ning mis koosnesid Alençonis, Bayeux’s ja Falaise’is asuvatest tööstuskompleksidest, ning kogu materjali mikrolaineahjude tootmiseks; BaBylissi pakutud ostuhind oli 150 000 eurot.

116 Kuigi need erinevad pakkumised ei vastanud kindlaksmääratud tingimustele või olid saadetud ametivõimudele, kellel puudus nende läbivaatamiseks pädevus, või olid esitatud pärast koondumist või isegi – mis puudutab 15. veebruari 2002. aasta pakkumist – pärast vaidlustatud otsust, kinnitavad need siiski hageja alates 25. septembrist 2001 ülesnäidatud ja jätkuvat huvi võtta üle Moulinex või tema teatavad varad.

117 Eespool toodud kaalutlustest kogumina tuleneb, et SEB ja Moulinexi koondumine mõjutab hagejat otseselt ja isiklikult ning et tema hagi vaidlustatud otsuse tühistamiseks on vastuvõetav.

Põhiküsimus

118 Hageja esitab oma tühistamishagi põhjendamiseks neli väidet. Esimene väide puudutab oluliste menetlusnormide rikkumist, kuna komisjon nõustus sellega, et SEB esitas kohustused hilinenult. Teises väites leiab hageja, et komisjon rikkus õigusnormi, kui ta kiitis koondumise heaks I faasi lõpus ja II faasi alustamata. Kolmanda väitega kinnitab hageja, et otsuses on tehtud ilmne hindamisviga, kuna kohustused ei ole konkurentsiprobleemide leevendamiseks piisavad. Neljandas väites on hageja seisukohal, et komisjon rikkus õigusnormi, kuna ta ei kontrollinud, kas Moulinexi ülevõtmise eest SEB makstud ülemäära madal hind ning Prantsuse riigi antud rahaline abi tugevdavad SEB seisundit.

I – Esimene väide, et rikutud on olulisi menetlusnorme, kuna komisjon nõustus sellega, et SEB esitas kohustused hilinenult

Poolte argumendid

119 Hageja väidab, et vaidlustatud otsuses on rikutud vorminõudeid, kuna vaidlusalune koondumine kiideti otsusega heaks kohustuste alusel, mille SEB esitas pärast seda, kui oli möödunud määruses ette nähtud kolme nädala pikkune tähtaeg, mis hakkas kulgema teatise kättesaamise kuupäevast.

120 Hageja meenutab, et määruse nr 447/98 artikli 18 lõike 1 kohaselt tuleb „[k]ohustustest [I faasis] komisjonile teatada hiljemalt teatise kättesaamise kuupäevale järgneva kolme nädala jooksul”. Lisaks tsiteerib ta parandusmeetmete teatise punkti 37:

„Kuna I faasi parandusmeetmed on mõeldud hõlpsalt tuvastatava konkurentsiprobleemi lihtsaks lahendamiseks, võib kavandatud kohustuste puhul teha ainult teatavaid ümberkujundusi. Sellised konsultatsioonide vahetu tulemusena esitatavad ümberkujundused hõlmavad selgitusi, täpsustusi ja/või muid parandusi, mis tagavad kohustuste tulemuslikkuse ja tõhususe.”

121 Hageja väidab, et käesolevas asjas rikkus komisjon määruse nr 447/98 artiklit 18 ning parandusmeetmete teatise punkti 37, kui ta kiitis heaks SEB‑poolsed uued kohustused rohkem kui kümme päeva pärast määruses ette nähtud kolme nädala pikkust tähtaega.

122 SEB pakkus 5. detsembril 2001 ehk kohustuste esitamise tähtaja viimasel päeval komisjonile välja kohustuse, mis seisnes Moulinexi kaubamärki kandvate teatavate tooterühmade müügi lihtsas peatamises kahe aasta jooksul kogu EMP‑s (vaidlustatud otsuse põhjendus 135). Komisjon ise oli seisukohal, et sellist liiki kohustus ei suuda lahendada koondumise tekitatud konkurentsiprobleeme. Sümptomaatiline on see, et komisjon ei pidanud isegi vajalikuks viia läbi turu-uuringut selle kohustuse tõhususe hindamiseks.

123 Hageja märgib, et alles 18. detsembril 2001 ehk viis nädalat pärast kõnealusest koondumisest teatamist esitas SEB uued kohustused, mille kohaselt antakse kolmandale isikule kolmeks aastaks Moulinexi kaubamärgi ainulitsents koondumisega seotud kõigi tooterühmade müügiks. Ta lisab, et sellesse teise ettepanekusse kohustuste võtmiseks tehti vahetult enne vaidlustatud otsuse vastuvõtmist sisulisi muudatusi kolmanda ettepanekuga, mille tulemusel jõuti lahenduseni, millega komisjon lõpuks nõustus (vaidlustatud otsuse põhjendused 129–134).

124 Hageja arvates nähtub sellest, et SEB esitatud teine ja kolmas ettepanek kohustuste võtmiseks kaldusid oluliselt nii oma laadilt kui ka oma ulatuselt ja oma kestuselt kõrvale SEB esialgsest ettepanekust. Seega ei saa neid ettepanekuid kuidagi pidada komisjoni teatise tähenduses algsete kohustuste pelgaks parendamiseks, vaid need on pigem uued kohustused. Komisjon oleks seega pidanud menetluse selles staadiumis otsustama alustada II faasi.

125 Hageja rõhutab võrdlusena, et juhtumi puhul, milles komisjon tegi 14. märtsil 2000 otsuse, millega koondumine tunnistati kokkusobimatuks ühisturuga ja EMP lepinguga (juhtum COMP/M.1672 – Volvo/Scania) (EÜT 2001, L 143, lk 74), esitas Volvo punktide 359 ja 362 kohaselt kohustuste esimese ettepaneku selleks ettenähtud tähtaja jooksul (kõnealuses asjas II faasis), seejärel esitas ta neliteist päeva hiljem uue ettepaneku kohustuste võtmiseks. Komisjon keeldus arvesse võtmast neid teisena esitatud kohustusi põhjusel, et „uus ettepanek ei sisaldanud ühtegi asjaolu, mida Volvo ei oleks saanud lisada kolme kuu pikkuse tähtaja jooksul esitatud kohustusse”.

126 Komisjon väidab, et väitel, et ta „rikkus olulisi menetlusnorme, kuna ta nõustus sellega, et SEB esitas kohustused hilinenult”, puudub igasugune alus.

Esimese Astme Kohtu hinnang

127 Tuleb meenutada, et koondumise osalised pakkusid komisjonile kohustusi I faasis kolm korda, nimelt 5. detsembril 2001, 18. detsembril 2001 ning hiljem, täpsustamata kuupäeval enne vaidlustatud otsuse tegemist 8. jaanuaril 2002.

128 Sisuliselt võib need kohustused kokku võtta järgmiselt:

– 5. detsembri 2001. aasta esialgses versioonis (edaspidi „kohustuste esialgne versioon”) nägid kohustused ette kogu EMP‑st kaheks aastaks kaubamärki Moulinex kandvate asjaomaste toodete viie grupi kõrvaldamise;

– 18. detsembri 2001. aasta muudetud versioonis (edaspidi „kohustuste muudetud versioon”) nägid kohustused kõigile tootegruppidele Belgias, Kreekas, Madalmaades ja Portugalis ning fritüüride grupile Saksamaal, Austrias, Taanis, Norras ja Rootsis ette Moulinexi kaubamärgi ainulitsentsi kestusega kolm aastat koos kohustusega mitte siseneda Moulinexi kaubamärgi all turule täiendava aasta jooksul pärast litsentsi kehtivuse lõppemist ning litsentsiaatidele hankimiskohustuse neljas asjaomaste toodete grupis;

– viimaks nägid kohustused vaidlustatud otsuses heaks kiidetud lõplikus versioonis (edaspidi „kohustuste lõplik versioon”) kõigile väikekodumasinate tootegruppidele Austrias, Saksamaal, Belgias, Taanis, Kreekas, Norras, Madalmaades, Portugalis ja Rootsis ette Moulinexi kaubamärgi ainulitsentsi kestusega viis aastat koos kohustusega mitte siseneda Moulinexi kaubamärgi all turule täiendava kolme aasta jooksul pärast litsentsi kehtivuse lõppemist ning litsentsiaadile Saksamaal kaheaastase hankimiskohustuse ühes asjaomaste toodete grupis.

129 Tuleb meenutada, et määruse nr 447/98 artikli 18 lõikes 1 on sätestatud:

„Kohustustest, mille võtmiseks komisjoni ees teevad ettevõtjad komisjonile ettepaneku määruse […] nr 4064/89 artikli 6 lõike 2 kohaselt ning mis osaliste kavatsuste kohaselt loovad aluse otsusele, mis tehakse vastavalt kõnealuse määruse artikli 6 lõike 1 [ala]punktile b, tuleb komisjonile teatada hiljemalt teatise kättesaamise kuupäevale järgneva kolme nädala jooksul”.

130 Kuna käesolevas asjas teatati koondumisest 13. novembril 2001, lõppes komisjonile kohustuste I faasis pakkumise tähtaeg määruse nr 447/98 artiklites 6–9 ja artikli 18 lõikes 3 sätestatud tähtaegade arvutamise meetodi kohaselt 5. detsembril 2001. Sellest tuleneb, et kohustuste esialgne versioon esitati komisjonile määruse nr 447/98 artikli 18 lõikes 1 nõutud tähtaja jooksul.

131 Siiski puudub vaidlus selles, et kohustuste esialgne versioon ei ole see, mille komisjon lõpuks vaidlustatud otsuses heaks kiitis. Vaidlustatud otsuse põhjenduse 135 kohaselt ei võimaldanud kohustuste esialgne versioon nimelt hajutada kõiki komisjoni tõsiseid kahtlusi koondumise ühisturuga kokkusobivuse suhtes, kuna see ei võimaldanud asendada Moulinexi mõne teise ettevõtjaga ega hõlmanud kõiki turgusid, kus koondumine võis tõstatada tõsiseid kahtlusi.

132 On aga selge, et koondumise osalised esitasid nii kohustuste muudetud versiooni kui ka lõpliku versiooni pärast määruse nr 447/98 artikli 18 lõikes 1 sätestatud kolme nädala pikkuse tähtaja möödumist. Neil asjaoludel tuleb kontrollida, kas komisjonil oli õigus viimati nimetatud sätet rikkumata need kohustused heaks kiita.

133 Selle kontrolli teostamisel tuleb kõigepealt juhinduda määruste nr 4064/89 ja nr 447/98 kohaldatavate sätete sõnastusest.

134 Tuleb märkida, et määruse nr 447/98 artikli 18 lõike 1 sõnastuse kohaselt peavad koondumise osalised teatama komisjonile kolme nädala pikkuse tähtaja jooksul kohustused, mis nende „kavatsuste kohaselt loovad aluse” I faasi lõpus tehtavale otsusele.

135 Samuti on määruse nr 4064/89 artikli 10 lõike 1 teises lõigus sätestatud, et I faasi pikendatakse kuue nädalani, kui pärast koondumisest teatamist pakuvad asjaomased ettevõtjad sama määruse artikli 6 lõike 2 alusel kohustused, mis „osapoolte kavatsuste kohaselt loovad aluse” I faasi lõpus tehtavale otsusele.

136 Nende sätete sõnastusest tuleneb, et määruse nr 447/98 artikli 18 lõikes 1 sätestatud kolme nädala pikkust tähtaega tuleb koondumise osaliste jaoks mõista siduvana selles tähenduses, et kui nad esitavad kohustused pärast nimetatud tähtaega, ei pea komisjon neid kohustusi I faasis arvesse võtma. Seevastu ei tulene viidatud sätete sõnastusest, et komisjonil on keelatud selliseid hilinenud kohustusi arvesse võtta.

137 Selleks et tuvastada, kas määruse nr 447/98 artikli 18 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, tuleb nimetatud sätte sõnastust siiski analüüsida sättega taotletavaid eesmärke arvestades.

138 Siinkohal tuleb märkida, et see säte viidi sisse määrusega nr 447/98, millega tunnistati kehtetuks komisjoni 21. detsembri 1994. aasta määrus (EÜ) nr 3384/94 määruses nr 4064/89 ettenähtud teatiste, tähtaegade ja ärakuulamiste kohta (EÜT L 377, lk 1), pärast määruse nr 1310/97 vastuvõtmist. Viimati nimetatud määrusega viidi määrusesse nr 4064/89 sätted kohustuste pakkumiseks I faasis. Määruse nr 447/98 põhjenduses 16 märgib komisjon, et selles määruses sätestatud kohustuste esitamiseks ette nähtud tähtajad on vajalikud, „võimaldamaks komisjonil nõuetekohaselt hinnata kohustusi, mille eesmärk on muuta koondumine ühisturuga kokkusobivaks, ning tagamaks nõuetekohase konsulteerimise teiste ajaomaste osaliste, kolmandate isikute ja liikmesriikide asutustega”.

139 Sellest põhjendusest tuleneb ka, et kehtestades määruse nr 447/98 artikli 18 lõikes 1 ette nähtud tähtaja, soovis komisjon tagada, et tal on piisavalt aega pakutud kohustuste hindamiseks ning kolmandate isikutega konsulteerimiseks. Kuigi selle eesmärgi järgimiseks on tingimata vajalik, et selles sättes ette nähtud tähtaeg oleks koondumise osalistele siduv, et neil ei oleks enam võimalik enne I faasi lõppemist esitada kohustusi sellisel hetkel, mis ei jäta komisjonile vajalikku aega nende kohustuste hindamiseks ja kolmandate isikutega konsulteerimiseks, ei ole seevastu kuidagi nõutav, et see tähtaeg oleks siduv ka komisjoni jaoks, kuna komisjon suudab juhtumi asjaolusid arvestades suurepäraselt tuvastada, et lühem tähtaeg on piisav hinnangu andmiseks ja konsulteerimiseks.

140 Järelikult tuleb määruse nr 447/98 artikli 18 lõiget 1 mõista nii, et kuigi koondumise osalised ei saa kohustada komisjoni võtma arvesse kohustusi ja kohustuste muudatusi, mis on esitatud pärast kolme nädala pikkust tähtaega, peab seevastu komisjonil, kui ta leiab, et tal on piisavalt aega nende kontrollimiseks, olema võimalik kiita koondumine heaks nende kohustuste alusel, isegi kui muudatused esitati pärast kolme nädala pikkust tähtaega.

141 Seega tuleneb eespool toodust, et komisjonil oli õigus kiita nii kohustuste muudetud versioon kui ka nende lõplik versioon heaks pärast määruse nr 447/98 artikli 18 lõikes 1 sätestatud kolme nädala pikkuse tähtaja möödumist, kuna see tähtaeg ei ole tema jaoks siduv.

142 Igal juhul tuleb tõdeda, et vastupidi hageja väidetule järgis komisjon neid kohustusi heaks kiites põhimõtteid, mis ta teatises parandusmeetmete kohta selles valdkonnas on kehtestanud.

143 Kõigepealt tuleb selles osas rõhutada, et vastupidi sellele, mida komisjon kostja vastuses väitis, ei saa öelda, et teatisest ei tulene ühtegi siduvat õiguslikku kohustust. Nimelt on komisjon teatistega, mille ta võtab vastu koondumiste kontrolli valdkonnas, seotud niivõrd, kuivõrd need ei riku asutamislepingu ja määruse nr 4064/89 norme (vt selle kohta Euroopa Kohtu 13. juuni 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑382/99: Madalmaad vs. komisjon, EKL 2002, lk I‑5163, punkt 24, ja 26. septembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑351/98: Hispaania vs. komisjon, EKL 2002, lk I‑8031, punkt 53). Lisaks ei tohi komisjon kõrvale kalduda normidest, mille ta on endale ise kehtestanud (vt eelkõige Esimese Astme Kohtu 17. detsembri 1991. aasta otsus kohtuasjas T‑7/89: Hercules Chemicals vs. komisjon, EKL 1991, lk II‑1711, punkt 53).

144 Teatises parandusmeetmete kohta märkis komisjon:

„37 Kui hindamisel selgub, et pakutud kohustused ei ole ühinemisest tingitud konkurentsiprobleemide kõrvaldamiseks piisavad, teavitatakse sellest osalisi. Kuna I faasi parandusmeetmed on mõeldud hõlpsalt tuvastatava konkurentsiprobleemi lihtsaks lahendamiseks, võib kavandatud kohustuste puhul teha ainult teatavaid ümberkujundusi. Sellised konsultatsioonide vahetu tulemusena esitatavad ümberkujundused hõlmavad selgitusi, täpsustusi ja/või muid parandusi, mis tagavad kohustuste tulemuslikkuse ja tõhususe.”

145 Mis puudutab kohustuste muudetud versiooni kohustuste lõpliku versiooniga tehtud muudatusi, siis on käesolevas asjas selge ning sellele ei vaidle vastu ka hageja, et need on teatavad ümberkujundused teatise parandusmeetmete kohta punkti 37 tähenduses. Varasema versiooniga võrreldes piirdub kohustuste lõplik versioon nimelt sellega, et see pikendab ainulitsentsi ning hiljem turule tulemata jätmise kohustuse kestust, laiendab täiendavale viiele liikmesriigile põhimõtet, mis kehtis neljale esimesele liikmesriigile ja mille kohaselt litsents hõlmab kõiki väikekodumasinaid, ning viimaks vähendab hankimiskohustuse ulatust. Kuna need muudatused puudutavad kohustuste muudetud versioonis ette nähtud kohustuste üksnes ajalist, tootepõhist ning ruumilist kohaldamisala, võib neid lugeda teatavateks ümberkujundusteks, mille eesmärk on parandada või täpsustada kohustuste esialgset versiooni teatise parandusmeetmete kohta punkti 37 tähenduses.

146 Mis puudutab muudetud versiooniga kohustuste esialgsesse versiooni tehtud muudatusi, mis seisnesid turult Moulinexi kaubamärgi kõrvaldamise kohustuse ümberkujundamises kohustuseks anda selle kaubamärgi ainulitsents, siis tuleb tõdeda, et SEB kui Moulinexi kaubamärgi omanik kaotab ainulitsentsi andmisega, nagu ka turult kaubamärgi kõrvaldamisega, õiguse kasutada seda kaubamärki asjaomastel territooriumidel. Selles osas võib asjaolu, et ainulitsentsi andmine võimaldab ka kolmandal isikul kaubamärki kasutada, lugeda pelga turult kõrvaldamisega võrreldes „paranduseks”.

147 Lisaks on käesolevas asjas kohustuste punkti 1 alapunktis c ette nähtud, et SEB‑l on keelatud Moulinexi kaubamärki kasutada kolme aasta jooksul pärast litsentsilepingute lõppemist. Peale selle lubab punkti 1 alapunkti a teine lõik lõpetada Moulinexi kaubamärgi kasutamise igal ajal litsentsi kehtivuse jooksul, et lõplikult oma vastavale kaubamärgile üle minna. Nende kahe sätte alusel kõrvaldatakse Moulinexi kaubamärk turult vähemalt kolmeks aastaks ning – vähemalt teoreetiliselt – kõige enam kaheksaks aastaks. Sellest tuleneb, et vastupidi hageja väidetule ei piirdu kohustuste lõplik versioon sellega, et esialgses versioonis ette nähtud Moulinexi kaubamärgi turult kõrvaldamine asendatakse sellele kaubamärgile litsentsi andmisega, vaid see versioon tugevdab Moulinexi kaubamärgi SEB poolt kasutamisest hoidumist, kohustades viimast andma litsentsi. Sel põhjusel näib kohustuste lõplik versioon ka „parandusena”, võrreldes nende esialgse versiooniga.

148 Peale selle, isegi kui kolmandate isikutega ei konsulteeritud otseselt kohustuste esialgse versiooni üle, võib seda parandust käsitada kolmandate isikutega „konsultatsioonide vahetu tulemusena”, mille eesmärk on muuta kohustused „tulemuslikuks ja tõhusaks”. Vastusena konkurentidele saadetud küsimustiku küsimusele 25 rõhutas hageja ise, et püsiv seisund asjaomasel siseriiklikul tooteturul eeldab kahe väga olulise elemendi esinemist: tarbijate kaubamärgitruudus ning juurdepääs erinevatele turustusvõrkudele. Neid vastuses sisalduvaid asjaolusid arvestades võis komisjon konsultatsioonidest kolmandate isikutega loogiliselt järeldada, et Moulinexi kaubamärgi ainulitsents on otsene vastus nende esiletõstetud probleemidele, kuna vastupidi kaubamärgi pelgale kõrvaldamisele võimaldab selline litsents asendada Moulinexi ettevõtjaga, kellel on üldtuntud kaubamärk ning juurdepääs turustuskanalitele.

149 Lisaks nähtub Esimese Astme Kohtu toimikust, et 17. detsembri 2001. aasta memorandumis „SEB võimalikud kohustused” selgitas De’Longhi sõnaselgelt komisjonile, et „alternatiivina võõrandamisele on võimalik panna SEB‑le kohustus anda kolmandatele isikutele litsentsid Moulinexi kaubamärgile kõigil siseriiklikel turgudel, kus koondumine toob endaga kaasa eriti suure konkurentsivastase mõju”. Isegi kui De’Longhi, nagu ta väitis kohtuistungil, andis sellele seisukohale oma 3. jaanuari 2002. aasta vastuses küsimustikule kohustuste kohta teise varjundi, on sellegipoolest tõsi, et see on märk sellest, et komisjon võis mõistlikult ning igal juhul ilmset viga tegemata järeldada, et litsentsi andmise kohustus oli otsene vastus kolmandate isikutega konsulteerimisele, kuna De’Longhi pooldas ise seda võimalust, enne kui SEB selle välja pakkus.

150 Kõiki neid kaalutlusi arvestades tuleb nii kohustuste muudetud versiooni kui ka nende lõplikku versiooni lugeda teatavateks ümberkujundusteks, mille võib komisjon teatise parandusmeetmete kohta punkti 37 kohaselt heaks kiita pärast määruse nr 447/98 artikli 18 lõikes 1 sätestatud tähtaja möödumist.

151 Niisiis tuleb esimene väide tervikuna tagasi lükata.

II – Teine väide, et komisjon rikkus õigusnormi, kui ta kiitis koondumise heaks II faasi alustamata

Poolte argumendid

152 Hageja väidab, et komisjon on rikkunud õigusnormi, kuna ta ei alustanud määruse nr 4064/89 artikli 6 lõike 1 alapunkti c alusel II faasi, samas kui heakskiitmise tingimused I faasi lõpus ei olnud täidetud, kuna SEB esitatud kohustused ei võimaldanud välistada selgelt kõiki tõsiseid kahtlusi koondumise ühisturuga kokkusobivuse suhtes.

153 Hageja meenutab, et parandusmeetmete teatises on ette nähtud, et „komisjonile I faasis esitatavad kohustused [peavad] olema piisavad, et välistada kindlalt […] tõsised kahtlused” koondumise ühisturuga kokkusobivuse suhtes. Täpsemalt võib I faasis võetud kohustused heaks kiita II faasi alustamata üksnes juhul, kui:

– koondumise tõttu tekkinud konkurentsiprobleemid on hõlpsalt tuvastatavad;

– nimetatud kohustused on piisavad, et välistada kindlalt kõik tõsised kahtlused, ning järelikult loodud nii, et annavad otsese vastuse tuvastatud konkurentsiprobleemidele;

– need kohustused on turul tegutsevate ettevõtjate ja koondumise osalistega komisjoni peetud konsultatsioonide „vahetu tulemus”.

154 Nii tõdes komisjon oma parandusmeetmete teatises:

„I faasis võetud kohustused võib heaks kiita ainult teatavates olukordades. Konkurentsiga seotud probleem peab olema nii ilmne ja parandusmeetmed nii konkreetsed, et põhjalik uurimine ei ole vajalik.”

155 Hageja märgib samuti, et eespool viidatud juhtumi Volvo/Scania puhul lükkas komisjon tagasi koondumise osaliste esitatud kohustuste ettepaneku, olles eelnevalt tuvastanud järgmist:

„Ei saa järeldada, et uus ettepanek kõrvaldaks ilmselt ja vaieldamatult kõik väljatoodud konkurentsiprobleemid. Arvestades uute ettepanekute keerukust, oli komisjonil võimatu neid tulemuslikult hinnata selle lühikese aja jooksul, mis tal jäi enne koondumisi reguleeriva määruse artikli 10 lõikes 3 sätestatud tähtaja möödumist. Vajalik oleks olnud täiendav uurimine ning koguda oleks tulnud ka huvitatud kolmandate isikute seisukohad vastavalt koondumisi reguleeriva määruse asjakohastele sätetele.”

156 Neid asjaolusid arvestades leiab hageja, et komisjon ei saanud õigusnorme rikkumata kiita koondumist heaks I faasi lõpus. Sellega seoses on hageja seisukohal, et komisjon ei saanud üksnes selle faasi lõpus piisava kindlusega tuvastada, et ettenähtud kohustused võimaldavad kõrvaldada kõik kahtlused koondumise ühisturuga kokkusobivuse suhtes.

157 Kolm asjaolu kinnitavad, et komisjon ei suutnud I faasi lõpus nõutava kindlusega tuvastada, et esitatud kohustused olid piisavad koondumisega põhjustatud kõigi konkurentsiprobleemide lahendamiseks.

158 Esiteks toonitab hageja, et tema teada ei ole komisjon siiani kunagi kiitnud koondumisi heaks üksnes kaubamärgi litsentsi andmise kohustuse alusel, kuna selliseid kohustusi on komisjon kasutanud üksnes koos teiste parandusmeetmetega – nagu varade loovutamine – või neid täiendades. Sellega seoses märgib hageja, et komisjon möönab ise oma parandusmeetmete teatise punktis 16, et „kui konkurentsiprobleem tuleneb horisontaalsest kattuvusest, tuleb loovutada selleks kõige sobivam ettevõte”. Hageja arvates ei saanud komisjonil järelikult olla kogemust, mis oleks tal võimaldanud piisava kindlusega tuvastada, kas pelk kaubamärgi litsentsi andmise kohustus suudab selgelt lahendada tuvastatud konkurentsiprobleemid.

159 Teiseks väidab hageja, et komisjonil ei saanud olla piisavat teavet võetud kohustuste tõhususe kohta. Hageja leiab, et erinevalt lihtsast võõrandamiskohustusest, mille mõju on komisjoni poolt hõlpsalt määratletav, on kaubamärgi litsentsi andmise kohustuse tõhusust juba selle laadi tõttu raskem hinnata, kuna see sõltub paljudest teguritest, nagu litsentsi kestus, kaubamärgi kasutamisest loobumise kestus ning litsentsi täpne ulatus. Peale selle muudab nende kohustuste mõju hindamise veelgi keerulisemaks asjaolu, et Moulinexi kaubamärgi litsentsid võidakse komisjoni ettenähtud kohustuste skeemi kohaselt anda erinevatele ettevõtjatele vastavalt asjaomastele toodetele ja riikidele. Seetõttu on hageja seisukohal, et komisjonil ei saanud olla võimalik põhjalikku uurimismenetlust läbi viimata piisavalt täpselt hinnata, kas litsentsi saanud kolmas isik või kolmandad isikud oleksid tõepoolest võimelised olema pärast koondumist SEB-Moulinexile tegelikuks vastukaaluks iga tootevaliku ja iga asjaomase riigi osas.

160 Kolmandaks rõhutab hageja, et küsimustik SEB kohustuste muudetud versiooni tõhususe hindamiseks saadeti huvitatud kolmandatele isikutele 20. detsembril 2001 ning vastust nõuti 21. detsembriks 2001. Hageja arvates ei võimaldanud see äärmiselt lühike vastamistähtaeg mingil juhul esitada küsitletud kolmandatel isikutel täpset ja üksikasjalikku arvamust pakutud kohustuste prognoositavate tagajärgede kohta. Hageja möönab, et väga lühike vastamistähtaeg võib teataval juhul olla aktsepteeritav kohustuste puhul, mille mõju – nagu vara võõrandamisel – on kergesti hinnatav. Mis puudutab seevastu keerulisi ning pealegi harva kasutatavaid kohustusi, siis ei saa ühe päeva pikkust tähtaega mingil juhul lugeda piisavaks, et huvitatud kolmandatel isikutel oleks võimalik esitada üksikasjalik arvamus.

161 Komisjon eitab, et ta rikkus õigusnormi, kui ta otsustas kiita koondumise heaks I faasi lõpus ning ilma põhjalikku uurimismenetlust alustamata.

Esimese Astme Kohtu hinnang

162 Kõigepealt tuleb tõdeda, et kuna hageja väidab, et komisjon rikkus õigusnormi, kuna ta ei alustanud II faasi, kuigi SEB esitatud kohustused ei olnud piisavad, et selgelt välistada kõik tõsised kahtlused, seab ta kahtluse alla majandushinnangu, mille alusel kiitis komisjon SEB pakutud kohustused heaks. Selles osas kattub see väide kolmanda väitega, mis puudutab ilmset hindamisviga seoses kohustuste võimega lahendada tekkinud konkurentsiprobleemid. Seega uuritakse selle väite nimetatud aspekti kolmanda väite raames.

163 Tuleb märkida, et määruse nr 1310/97 põhjenduse 8 kohaselt võib heaks kiita I faasis võetud kohustused, „kui konkurentsiprobleemi saab hõlpsasti kindlaks teha ja lihtsalt lahendada”. Samuti korratakse teatise parandusmeetmete kohta punktis 37, et I faasi parandusmeetmed „on mõeldud hõlpsalt tuvastatava konkurentsiprobleemi lihtsaks lahendamiseks”.

164 Käesolevas asjas tuleb kõnealuste konkurentsiprobleemide laadi osas tõdeda, et hageja ei too esile muid konkurentsiprobleeme kui need, millele komisjon on vaidlustatud otsuses viidanud.

165 Sellega seoses tuleb lisaks märkida, et käesolevas asjas tugines komisjon ettevaatlikule konkurentsianalüüsile. Vastupidi sellele, mida haldusmenetluses väitsid koondumisest teatanud osalised, kes leidsid, et turud on geograafiliselt ülemaailmsed, pidas komisjon vaidlustatud otsuse põhjenduses 30 geograafiliste turgude siseriiklikku määratlust „I faasi uurimise lõpus kõige tõenäolisemaks”. Selleks et hinnata uue üksuse konkurentsiolukorda pärast koondumist, liitis komisjon SEB ja Moulinexi turuosad, eeldades, et Moulinexil müük ei lange, samas kui ülevõtmise käigus võis see nii juhtuda, ning on selge, et Moulinexi teatavate mudelite turustamine lõppes. Vaidlustatud otsuse põhjenduses 42 leidis komisjon nimelt, et „vähemalt esimese uurimisfaasi lõpus” ei saa välistada, et „koondumise tulemusel loodud üksus taastab Moulinexi konkurentsivõime tasemel, mis tal oli enne saneerimismenetlust”.

166 Seega tuleb möönda, et komisjon tõi täpselt esile konkurentsiprobleemid, mida kõnealune koondumine tekitab.

167 Hageja esitab kolm asjaolu, et tõendada, et komisjon ei saanud piisava kindlusega tuvastada, et pakutud kohustused võimaldavad kõrvaldada kahtlused koondumise ühisturuga kokkusobivuse suhtes, ning et ta rikkus seetõttu õigusnormi, kiites kõnealuse koondumise heaks I faasi lõpus. Need asjaolud puudutavad esiteks kohustuste laadi, teiseks komisjoni ebapiisavat teavet kohustuste tõhususe hindamiseks ning kolmandaks tähtaega, mis kolmandatele isikutele on antud kohustuste kohta oma seisukohtade esitamiseks.

168 Esiteks tuleb väljapakutud kohustuste laadi osas meenutada, et käesolevas asjas seisnesid need kohustused üheksas liikmesriigis Moulinexi kaubamärgi ainulitsentsi lepingute sõlmimises kõigi asjaomase kolmeteistkümne toote kohta kestusega viis aastat ning SEB kontserni kohustuses mitte turustada litsentsilepingu kehtivuse ajal ja kolme aasta jooksul pärast selle lepingu lõppemist Moulinexi kaubamärki kandvaid tooteid.

169 Ei määrus nr 4064/89 ega teatis parandusmeetmete kohta sätesta sõnaselgelt, millist liiki kohustusi võib või tuleb heaks kiita II faasi lõpus või I faasis. Kuna määruse nr 4064/89 eesmärk on takistada selliste turustruktuuride teket või tugevnemist, mis võivad märkimisväärselt takistada tõhusat konkurentsi ühisturul, siis peavad väljapakutud kohustused komisjonil siiski võimaldama järeldada, et kõnealune koondumine ei tekita ega tugevda turgu valitsevat seisundit. Selles osas ei ole I faasis võetud kohustused laadilt erinevad neist, mis on võetud II faasis, isegi kui esimestest – arvestades asjaolu, et I faasis ei tehta põhjalikku turu-uuringut – ei pea pelgalt võimaldama järeldada, et koondumine ei tekita ega tugevda turgu valitsevat seisundit, vaid need peavad olema ka piisavad, et selgelt välistada kõik tõsised kahtlused selles osas.

170 Isegi kui vara võõrandamine on sageli kõige kohasem parandusmeede, et hõlpsalt lahendada konkurentsiprobleem eeskätt horisontaalse kattumise puhul, ei saa a priori välistada, et litsentsileping võiks olla kohane meede tuvastatud konkurentsiprobleemide lahendamiseks. Nii möönis Esimese Astme Kohus oma 25. märtsi 1999. aasta otsuses kohtuasjas T‑102/96: Gencor vs. komisjon (EKL 1999, lk II‑753, punkt 319), et „ei saa a priori välistada, et kohustused, mis esmapilgul näivad reguleerivat käitumist, näiteks teatava perioodi jooksul kaubamärgi kasutamisest hoidumine või koondumise tulemusena tekkinud ettevõtja tootmisvõimsuse ühe osa kättesaadavaks tegemine konkurentidele või veel üldisemalt olulisele infrastruktuurile juurdepääs mittediskrimineerivatel tingimustel, võiksid oma loomult samuti takistada turgu valitseva seisundi tekkimist või tugevnemist”.

171 Asjasse ei puutu fakt, mida hageja rõhutab ning mille kohaselt komisjon ei ole siiani kunagi kiitnud koondumisi heaks üksnes kaubamärgi litsentsi andmise kohustuse alusel. Komisjonile ei saa ette heita, et ta kiitis heaks SEB väljapakutud kohustused üksnes sel põhjusel, et ta ei ole kunagi varem kiitnud koondumist heaks üksnes kaubamärgi litsentsi andmise kohustuste alusel, kui need kohustused võivad tõhusalt lahendada tuvastatud konkurentsiprobleemid. Seda küsimust, mis hõlmab kohustuste sisu, uuritakse väite raames, mis põhineb kohustuste ebapiisavusel.

172 Lisaks nähtub toimikust, et haldusmenetluses kinnitasid paljud kolmandad isikud komisjonile, nende hulgas ka De’Longhi, et litsentsileping võib teatavatel tingimustel olla piisav käesolevas asjas tuvastatud konkurentsiprobleemide lahendamiseks (vt eespool punkt 149).

173 Vaidlus puudub selles, et kaubamärgid on koondumisega seotud sektoris üliolulised ning need on üks peamistest teguritest, mille alusel lõpptarbijad valiku teevad. Moulinexi ülevõtmise pakkumised puudutasid lisaks peaaegu eranditult selle kontserni kaubamärke, mitte aga tootmisüksusi, ning ka hageja ise tundis huvi esmajoones Krupsi kaubamärgi omandamise vastu. Vaidlus puudub selles, et käesolevas asjas oli materiaalse vara võõrandamisel konkurentsistruktuurile vaid ebaoluline mõju. Mis puudutab nõuet võõrandada kaubamärgiõigustest koosnev immateriaalne vara, siis tähendaks see sisuliselt koondumise osalist keelamist, mis läheks vastuollu proportsionaalsuse põhimõttega, kui kaubamärgi litsentsi andmise kohustused suudaksid vältida SEB‑Moulinexi turgu valitseva seisundi tekkimise või tugevnemise.

174 Tuleb tõdeda, et hageja ei ole tõendanud, et komisjonil ei olnud võimalik kindlaks teha, kas litsentsi saanud kolmas isik või kolmandad isikud oleksid võimelised olema SEB-Moulinexile tegelikuks vastukaaluks. Sellega seoses tuleb märkida, et komisjon vastupidi lisas kohustuste lõplikku versiooni põhjenduse litsentsiaadi omaduste kohta ning nägi ette, et litsentsi saanud kolmandal isikul või kolmandatel isikutel on vaja temalt heakskiitu, et ta (nad) on jätkusuutlik(ud) ja sõltumatu(d) ning et ta suudab (nad suudavad) asjaomasel turul tõhusalt konkureerida.

175 Viimaks tuleneb SEB väljapakutud kohustustest vastupidi hageja väidetule, et ühes riigis ei saa olla mitu litsentsiaati, kuna kohustuste punkti 1 alapunktis a on sõnaselgelt ette nähtud, et litsents on ainuõiguslik igas asjaomases liikmesriigis, ning punkti 1 alapunktis c on ette nähtud, et litsents hõlmab kõiki väikekodumasinaid ning et litsentsiaat ega SEB ei või kasutada Moulinexi kaubamärki teiste toodete puhul.

176 Mis puudutab teiseks etteheidet, et komisjonil ei saanud olla piisavat teavet võetud kohustuste tõhususe kohta, siis piisab, kui märkida, et kuigi kaubamärgi litsentsi tõhusus sõltub paljudest teguritest, mida on raskem kontrollida kui vara võõrandamist, ei saa siiski a priori välistada, et komisjon on võimeline ise asjakohaseid parameetreid I faasis hindama.

177 Lisaks tuleb tõdeda, et komisjon võttis just arvesse kõiki hageja viidatud kriteeriume ning võis neid turul testida. Omaenda kontrolli ning nende kolmandate isikute vastuste alusel, kellega konsulteeriti, võis komisjon sel viisil isegi paremini tuvastada algselt väljapakutud kohustuste puudused ning teha neisse vajalikud parandused litsentsi kestuse, sellele järgneva kaubamärgi kasutamisest hoidumise kestuse ning litsentsi täpse ulatuse osas. Nii on kohustuste lõplikus versioonis täpsemalt sätestatud:

– litsentsilepingu kestuse ja hiljem mittekonkureerimise kohustuse kestuse – millest esimene oli esialgu kolm aastat ja teine üks aasta – pikendamine kahe aasta võrra (kohustuste punkti 1 alapunkti c esimene lõik);

– litsentsilepingute laiendamine kõigile asjaomastele toodetele ning keeld SEB‑l turustada mis tahes tooteid (isegi neid, mis ei puutu asjasse) Moulinexi kaubamärgi all üheksas asjaomases liikmesriigis (kohustuste punkti 1 alapunkt a ning punkti 1 alapunkti c teine lõik);

– selle kohustuse kõrvaldamine, mille kohaselt litsentsiaadid peavad teatavad asjaomased tooted hankima SEB‑lt (erandina Saksamaad puudutav erijuhtum) (kohustuste punkti 1 alapunkt d);

– litsentsi taotlevate isikute kohustus juba turul tegutseda või potentsiaalselt olla võimelised turule tulema (kohustuste punkti 1 alapunkt g).

178 Neil asjaoludel ei saa järeldada, et kohustused olid nii ulatuslikud ja keerukad, et komisjonil ei oleks võimalik nõutava kindlusega tuvastada, et need taastavad turul tõhusa konkurentsi, kuna kohustuste lõplik versioon peegeldab suures osas kriitikat, mida tegid kolmandad isikud. Samuti tuleb tõdeda, et samal põhjusel olid komisjoni heakskiidetud kohustused piisavalt täpsed, et võimaldada komisjonil hinnata kõiki nende elemente.

179 Kolmandaks tuleb kolmandatele isikutele oma kommentaaride esitamiseks antud tähtaja osas meenutada, et teatise parandusmeetmete kohta punktis 34 on komisjon ette näinud:

„34 Selleks et kohustuste võtmise ettepanekute alusel saaks teha artikli 6 lõikes 2 nimetatud otsuse, peavad need vastama järgmistele nõuetele:

a) ettepanekud esitatakse õigeaegselt ja hiljemalt kolmenädalase ajavahemiku viimasel päeval;

[…]

Samaaegselt kohustustega peavad osalised esitama kohustuste mittekonfidentsiaalse versiooni, mida kasutatakse turutesti tegemisel.”

180 Hageja kritiseerib seda, et ta pidi 21. detsembriks 2001 esitama oma märkused kohustuste muudetud versiooni kohta, mille ta sai 20. detsembril 2001. Nagu toonitab komisjon, tuleneb toimikust siiski, et sellel etteheitel puudub faktiline alus, kuna komisjoni kirjast nähtus sõnaselgelt, et tähtaeg möödus 2. jaanuaril 2002, mitte 21. detsembril 2001. Seega oli kolmandatel isikutel, nende hulgas hagejal, kaksteist päeva aega esitada oma märkused kohustuste muudetud versiooni kohta. See tähtaeg on ilmselgelt enam kui piisav, seda iseäranis koondumiste kontrolli menetluse kiiruse nõuet silmas pidades. Eespool viidatud kohtuotsuses Kaysersberg vs. komisjon luges Esimese Astme Kohus õiguspäraseks 24 tunni pikkuse tähtaja, mis oli antud kolmandatele isikutele seisukoha võtmiseks kohustuste uue versiooni kohta. Samuti tuleb märkida, et kuigi hageja vaidlustab aja, mis anti talle viimaste väljapakutud kohustuste kommenteerimiseks, ei vaidle ta siiski vastu sellele, et vaatamata talle antud lühikesele tähtajale suutis ta esitada kirjalikud kommentaarid kohustuste muudetud versiooni kohta. Viimaks ei esita hageja ühtegi asjaolu, mis tõendaks, kuidas oleks pikem tähtaeg tal võimaldanud välja tuua asjaolusid, mis võiksid endaga kaasa tuua vaidlustatud otsuse muutmise. Sellega seoses on asjakohane märkida, et hageja kriitika Esimese Astme Kohtus on sisuliselt sama, mis haldusmenetluses. Neil asjaoludel tuleb jõuda järeldusele, et komisjon tegi vaidlustatud otsuse täielikult informeerituna ja pärast seda, kui ta oli tuvastatud konkurentsiprobleemide lahendamiseks pakutud meetmete tõhususe küsimuses kolmandate isikutega tulemuslikult konsulteerinud.

181 Eespool toodust tuleneb, et kõnealused konkurentsiprobleemid ega SEB väljapakutud kohustuste laad või kolmandatele isikutele määratud tähtaeg ei takistanud komisjoni järeldamast, et tõsised kahtlused saab hajutada I faasi lõpus.

182 Eespool toodust tuleneb, et tagasi tuleb lükata väide, et komisjon rikkus õigusnormi, kuna ta ei alustanud II faasi.

III – Kolmas väide, et tehtud on ilmne hindamisviga, kuna kohustused ei olnud tekkinud konkurentsiprobleemide leevendamiseks piisavad

183 Hageja väidab, et vaidlustatud otsuses on tehtud ilmne hindamisviga, kuna SEB võetud kohustused ei ole koondumise tõttu tekkinud konkurentsiprobleemide leevendamiseks piisavad.

184 See väide jaguneb viieks osaks. Hageja leiab, et komisjon tegi ilmse hindamisvea, kuna:

– kaubamärgi litsentsi puudutav kohustus ei ole oma olemuselt selline, mis lahendaks koondumise tõttu tekkinud konkurentsiprobleemid;

– kohustused on ebapiisava kestusega;

– hankimiskohustus Saksa turul ja tingimused, mis kaasnevad kõigi litsentsiaatide hankimisvõimalusega, tugevdavad SEB-Moulinexi seisundit;

– asjaolu, et komisjon nõustus sellega, et erinevad ettevõtjad võivad Euroopa Liidus kasutada sama kaubamärki, võib kaasa tuua SEB-Moulinexi ja litsentsi saanud kolmanda isiku või kolmandate isikute vahelise kokkumängu;

– ühtegi kohustust ei kehtestata turgudel, kus ometi esineb tõsiseid konkurentsiprobleeme.

185 De’Longhi väidab lisaks, et kohustused toovad kaasa turu jagamise Moulinexi kaubamärgi osas.

Esimene osa, mis puudutab asjaolu, et kaubamärgi litsentsi puudutav kohustus ei ole oma olemuselt selline, mis lahendaks koondumise tõttu tekkinud konkurentsiprobleemid





A – Poolte argumendid

186 Hageja leiab, et kaubamärgi litsentsi puudutav kohustus ei ole oma olemuselt selline, mis lahendaks käesolevas asjas koondumise tõttu tekkinud konkurentsiprobleemid. Pelk kaubamärgi litsentsi puudutav kohustus ei võimalda heastada ligikaudu 40% suuruse turuosa negatiivseid tagajärgi väikeste köögimasinate turule tervikuna, välja arvatud Prantsusmaa.

187 Hageja märgib, et komisjon ise rõhutab parandusmeetmete teatises, et:

– kui konkurentsiprobleem tuleneb horisontaalsest kattuvusest, tuleb loovutada selleks kõige sobivam ettevõte (punkt 16);

– erandjuhtudel võib ainult kaubamärke ja nende tootmiseks vajalikku vara hõlmav loovutatav kogum olla piisav, et luua tingimused tõhusaks konkurentsiks. Sellistel asjaoludel peab „komisjon [siiski] olema veendunud, et ostja suudab need varad tõhusalt ja kiiresti integreerida” (punkt 18).

188 Hageja märgib, et komisjon ei ole kõnealuses teatises seevastu ette näinud, et ainuüksi kaubamärgi litsents võib oma olemuselt lahendada horisontaalse kattuvuse probleeme. Komisjon ei ole pealegi kunagi varem kohustusena kehtestanud kaubamärgi litsentsiga seotud meedet, millega ei kaasne muid parandusmeetmeid, nagu kaubamärkide ja tegevuste võõrandamine, tootmisvõimsuse võõrandamine, võõrandatud tööstuskompleksiga seotud osade müügi- ja haldustöötajate ning tööliste üleandmine (vt nt komisjoni 16. jaanuari 1996. aasta otsus 96/435/EÜ, mis käsitleb määruse nr 4064/89 kohaldamise menetlust ning millega koondumine tunnistatakse ühisturuga ja EMP lepinguga kokkusobivaks (juhtum IV/M.623 – Kimberly-Clark/Scott) (EÜT L 183, lk 1).

189 Hageja viitab näitena komisjoni 27. juuli 2001. aasta otsusele, millega koondumine tunnistatakse ühisturuga kokkusobivaks (juhtum N IV/M.2337 – Nestlé/Ralston Purina, EÜT C 239, lk 8) ja milles komisjon nõudis kohustusena kaubamärkide võõrandamist, mis kõrvaldab koondumise osaliste tegevuse horisontaalse kattuvuse ja asetab uue üksuse turuosa niisugusele tasemele, mis on võrdväärne sellega, mis Ralston Purinale kuulus enne koondumist. Lisaks nõudis komisjon kohustustega seotud tootevalikusse kuuluvate kõikide toodete võõrandamist, et kaubamärgi ülevõtja ei peaks taluma Nestlé/Ralston Purina kaudset konkurentsi. Komisjon otsustas sarnaste meetmete kasuks ka eespool viidatud juhtumis Kimberly-Clark/Scott.

190 Komisjon ei ole nõus sellega, et kaubamärgi litsentsi puudutav kohustus ei saa lahendada koondumise tõttu tekkinud konkurentsiprobleeme.

B – Esimese Astme Kohtu hinnang

191 Kõigepealt tuleb meenutada, et nagu eelmise väite läbivaatamisel märgiti, ei võimalda miski a priori välistada, et käitumist puudutav kohustus, nagu kaubamärgi litsentsiga seotud kohustus, võib lahendada koondumise tõttu tekkinud konkurentsiprobleemid, ning et asjakohane küsimus on mitte see, kas komisjon on juba koondumisi heaks kiitnud üksnes kaubamärgi litsentsiga seotud kohustuste alusel, vaid kas niisugused kohustused said käesolevas asjas takistada turgu valitseva seisundi tekkimist või tugevnemist.

192 Selles suhtes on selge, et kaubamärgid on asjaomastel turgudel väga oluline konkurentsitegur. Paljud tootjad on otsustanud kogu oma toodangu või osa sellest väljast sisse osta ja jätta endale ainult kaubamärgid, müügijõud ja turustusmeeskonnad.

193 Lisaks on selge, et kuna väikekodumasinate keskmine eluiga on ligikaudu kolm aastat, võimaldab kaubamärgi litsents kestusega viis aastat koos täiendava kolmeaastase tähtajaga, mille jooksul SEB‑l on keelatud väikekodumasinate igasugune turustamine Moulinexi kaubamärgi all, litsentsiaatidel tagada Moulinexi kaubamärgiga toodete klientide üleminek nende enda kaubamärgiga toodetele. See on seda enam tõsi, et vastavalt kohustustele peavad litsentsiaat või litsentsiaadid olema jätkusuutlikud ja sõltumatud, suutma asjaomasel turul tõhusalt konkureerida ning igal juhul olema saanud komisjoni heakskiidu.

194 Samuti tuleb meenutada, et kaubamärgi litsentsi andmine on parandusmeede, mille kavandasid ja mida taotlesid kolmandad isikud. Seega pidasid nad nimetatud parandusmeedet käesolevas asjas tekkinud konkurentsiprobleemide lahendamiseks sobivaks.

195 Sellest järeldub, et kaubamärgi litsentsi puudutavad kohustused, mis SEB pakkus, võivad oma olemuselt olla sellised, mis lahendavad asjaomase koondumise tõttu tekkinud konkurentsiprobleemid, kui ei nähtu teisiti vastusest allpool analüüsitavale küsimusele, kas kohustus on piisava kestusega.

196 Hageja viidatud näited ei saa seda järeldust kahtluse alla seada. Esiteks on hageja mitu väidet faktiliselt valed. Nii jäävad SEB-Moulinexi keskmised turuosad väikekodumasinate sektoris Euroopas alla 30% ega ole seega 40%. Samuti ei nõudnud komisjon juhtumis Nestlé/Ralston Purina Hispaania turgude osas kaubamärkide võõrandamist, vaid kiitis ühena kahest variandist heaks kohustused, mille puhul osalised nõustusid andma kaubamärgi litsentsid kogukehtivusega ligikaudu kaheksa aastat (kahes etapis), mis võimaldas uue kaubamärgi turul kinnistada (eespool viidatud otsuse Nestlé/Ralston Purina põhjendus 68). Teiseks ei ole hageja igal juhul tõendanud, et turud ja koondumiste tõttu tekkinud probleemid on käesolevas asjas kõne all olevatega tunnustelt põhiosas analoogsed. Kui pidada tõendatuks asjaolu, et komisjon leidis, et ainult kaubamärgi litsentse puudutavad kohustused ei saa lahendada konkreetse koondumise tõttu tekkinud konkurentsiprobleeme, ei tähenda see, et niisugused kohustused ei ole piisavad selleks, et kõrvaldada turgu valitseva seisundi tekkimise või tugevnemise oht, mis tuleneb ühest teisest koondumisest, mis toimub teisel, erinevate tunnustega turul.

Teine osa, mis puudutab seda, et komisjon tegi ilmse hindamisvea, kui ta kiitis heaks ebapiisava kestusega kohustused





A – Poolte argumendid

197 Hageja väidab, et komisjoni heakskiidetud kohustused on ebapiisava kestusega. Hageja arvates tähendab tõhusa konkurentsi taastamine, et Moulinexi kaubamärgi võimalikul ülevõtjal oleksid vajalikud vahendid asjaomaste kaubamärkide arendamiseks ja et ta oleks selleks motiveeritud. Komisjon ise tunnistab vaidlustatud otsuses (põhjendus 36), et „kaubamärgid on üks peamistest teguritest, mille alusel lõpptarbijad valiku teevad, ning kujutavad seega väikekodumasinate tootjate vahelise konkurentsi üht põhielementi”. BaBylissi arvates on see seisukoht õigustatud asjaolu tõttu, et sektoris, kus toodete tehnilised omadused ei ole tarbija poolt toote ostmisel määravaks teguriks, mängib kaubamärgi imago olulist rolli tootjate poolt klientide lojaalsuse võitmisel.

198 Selles kontekstis on kaubamärkide üldtuntus asjaomaste turgude üks põhielemente ning niisuguse üldtuntuse kõrgel tasemel hoidmine eeldab suuri investeeringuid reklaami, selleks et muuta tarbijate harjumusi ja ületada kindla positsiooniga ettevõtjate mainega seotud takistused. Hageja arvates tasuvad sellised investeeringud majanduslikult ära alles väga pika aja jooksul ja juhul, kui kogu tulu investeeringutelt saavad investeerijad. Seega, samas kui juba turul tegutsevad ettevõtjad võivad piirduda suhteliselt mõõdukate reklaamipingutustega, mille eesmärk on säilitada juba olemasolevat imagot, on olukord teistsugune uustulnuka puhul, eriti kui turul tegutseb võimas kontsern, kellele kuuluvad iseäranis tuntud kaubamärgid.

199 Hageja väidab, et majandusväljaannetest nähtub väga selgelt, et ratsionaalne tööstur jätab süstemaatiliselt osa investeeringuid tegemata, kui ta võib eeldada, et ta teenib tagasi vaid osa oma investeeringust. Järelikult ei ole ülevõtjal, kes ei ole kaubamärkide omanik ja kes on seega asetatud olukorda, kus ta peab kaubamärkide üldtuntuse suurendamiseks investeeringuid tegema, teades samas, et ta peab need hiljem konkurendile tagastama, mingit motivatsiooni neid kaubamärke säilitada või arendada. See põhjustab ülevõetud kaubamärkide väga tõsise nõrgenemise. Litsentsi ja sellele järgneva kasutamisest hoidumise perioodi kestus on seega kohustuse tõhususe seisukohalt määrava tähtsusega.

200 Hageja märgib näitena, et eespool viidatud juhtumis Kimberly-Clark/Scott, kus koondumise tulemusel tekkinud üksusel oli majapidamispaberi turul Ühendkuningriigis ja Iirimaal liidripositsioon, omades kokku turuosa vahemikus 50–60%, nõudis komisjon, et asjaomaste kaubamärkide kohta sõlmitaks litsentsileping kogukestusega 15 aastat.

201 Komisjoni 10. oktoobri 2001. aasta otsus K(2001) 3014 (lõplik), millega koondumine tunnistatakse ühisturuga ja EMP lepinguga kokkusobimatuks (juhtum COMP/M.2283 – Schneider-Legrand), nõustub sõnaselgelt kõnealuse lähenemisega, kuna selles on tõdetud:

„Komisjoni uurimine kinnitas, et see loob ebasoodsa olukorra, kui ei ole võimalik algusest peale kasutada omaenda kaubamärki, ning näitas, et ülevõtjal on vaja pikka perioodi (ligikaudu seitse aasta