34.

Kuna käesolevas kohtuasjas rõhutab eelotsusetaotluse esitanud kohus agentuuride tegevust, mis on seotud riikliku julgeolekuga, lubage mul ära tuua mõned punktid selle kohta oma ettepanekust, mis on esitatud samal kuupäeval kohtuasjades C‑511/18 ja C‑512/18: „77. Riiklikku julgeolekut […] on direktiivis 2002/58 arvesse võetud kahelt poolt. Ühelt poolt on see liikmesriikide kõikide nende tegevuste, „mis on seotud“ riigi julgeolekuga, (selle direktiivi kohaldamisalast) väljajätmise alus. Teiselt poolt on see direktiiviga 2002/58 ette nähtud õiguste ja kohustuste piiramise aluseks, mis tuleb rakendada seadusega, s.t eraõigusliku või kaubandusalase tegevuse suhtes, mis ei ole seotud era- või äritegevusega, mis ei kuulu valitseja tegevuse valdkonda. 78. Milliste tegevuste kohta direktiivi 2002/58 artikli 1 lõige 3 käib? Minu arvates toob Conseil d’État (Prantsusmaa kõrgeima halduskohtuna tegutsev riiginõukogu) ise hea näite, nimetades sisejulgeoleku seadustiku artikleid L. 851‑5 ja L. 851‑6, milles on nimetatud „teabe kogumise tehnikad, mida kasutab otseselt riik, kuid mis ei reguleeri elektroonilise side teenuste osutajate tegevust, pannes neile erikohustusi“. […] 79. Usun, et siin ongi võti direktiivi 2002/58 artikli 1 lõikes 3 ette nähtud välistamise piiritlemiseks. Selle korda ei kohaldata tegevuse suhtes, mida teostavad riigi julgeoleku tagamiseks enda nimel avaliku võimu organid, nõudmata eraõiguslike isikute koostööd ja seega kehtestamata neile kohustusi nende ettevõtluse juhtimises. 80. Loetelu avaliku võimu organite tegevustest, mille puhul on tehtud isikuandmete töötlemise üldisest korrast erand, tuleb siiski tõlgendada kitsalt. Täpsemalt ei või mõistet „riigi julgeolek“, mis jääb vastavalt ELL artikli 4 lõikele 2 iga liikmesriigi ainuvastutusse, laiendada teistele sektoritele, mis on avalikule elule rohkem või vähem lähedased. […] 82. Leian […], et orientiiriks võib olla raamotsuses 2006/960/JSK […], mille artikli 2 punktis a eristatakse ühelt poolt õiguskaitseasutusi laias mõttes – mis on muu hulgas „riiklik politsei-, tolli- või mõni teine asutus, mida siseriiklike õigusaktidega on volitatud avastama, ennetama ja uurima süütegusid või kuritegelikku tegevust ning kasutama oma volitusi ja võtma sunnimeetmeid selliste tegevuste puhul“ – ja teiselt poolt „asutusi või üksusi, mis tegelevad eelkõige riikliku julgeoleku küsimustega“, antud kriteerium. […] […] 84. Direktiiv 95/46 ja direktiiv 2002/58 on […] omavahel järjepidevad selles osas, mis puutub liikmesriikide pädevusaladesse riigi julgeoleku suhtes. Kummagi eesmärk ei ole kaitsta põhiõigusi selles konkreetses valdkonnas, milles liikmesriikide tegevus ei „kuulu [liidu] õiguse reguleerimisalasse“. 85. [Direktiivi 2002/58 põhjenduses 11] nimetatud „tasakaal“ tuleneb vajadusest järgida liikmesriikide pädevust riigi julgeoleku valdkonnas, kui nad teostavad pädevust otse ja oma vahenditega. Seevastu juhul, kui – isegi kui tegemist on samade riigi julgeoleku kaalutlustega – abiks on vaja eraõiguslikke isikuid, kellele pannakse teatavad kohustused, tähendab see sisenemist liidu õiguse reguleerimisalasse (eraelu puutumatuse kaitse, mida nõutakse nendelt eraõiguslikelt isikutelt). 86. Nii direktiiv 95/46 kui ka direktiiv 2002/58 püüavad saavutada seda tasakaalu, lubades isikute õigusi piirata normatiivsete meetmete alusel, mille võtavad liikmesriigid vastavalt nende direktiivide artikli 13 lõike 1 ja artikli 15 lõike 1 alusel. Selles aspektis ei ole nende kahe direktiivi vahel mingit erinevust. […] 89. Need avaliku võimu tegevused tuleb tingimata kindlaks määrata kitsalt, vastasel korral kaotaksid liidu õigusnormid, mis käsitlevad eraelu puutumatuse kaitset, oma kasuliku mõju. Määruse 2016/679 artiklis 23 on – samamoodi nagu direktiivi 2002/58 artikli 15 lõikes 1 – ette nähtud selles sätestatud õiguste ja kohustuste piiramine seadusandlike meetmetega, kui see on vajalik muude eesmärkide hulgas riigi julgeoleku, kaitse või avaliku julgeoleku tagamiseks. Veel kord, kui nende eesmärkide kaitsest piisaks selleks, et see määraks määruse 2016/679 kohaldamisalast väljajätmise, siis oleks riigi julgeoleku toomine selle määrusega tagatud õiguste seadusandlike meetmetega piiramise põhjenduseks ülearune.“