Keywords

Summary



Keywords

1. Euroopa ühenduste omavahendid – Impordi‑ või eksporditollimaksude tagasimaksmine või vähendamine – Määruse nr 1430/79 artikkel 13

(Nõukogu määrus nr 1430/79, artikli 1 lõike 2 punkt a ja artikkel 13; komisjoni määrus nr 2670/81, artikkel 3)

2. Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Suhkur – Kvooti ületav suhkrutoodang (C‑suhkur)

(Nõukogu määrus nr 1785/81; komisjoni määrus nr 2670/81)

Summary

1. Määruse nr 1430/79 impordi‑ või eksporditollimaksude tagasimaksmise või vähendamise kohta artiklile 13, mille kohaselt imporditollimakse võib tagasi maksta või vähendada erandjuhtudel, mille on põhjustanud asjaolud, mille puhul asjaomast isikut ei saa süüdistada pettuses ega ilmses hooletuses, ei saa siseturul müüdava C‑suhkru eest määruse nr 2670/81, milles sätestatakse üksikasjalikud rakenduseeskirjad kvooti ületava suhkrutoodangu kohta, artikli 3 alusel tasumisele kuuluva summa tagasimaksmisel või vähendamisel tugineda.

Esiteks ei kuulu niisugune summa tasumisele mitte seetõttu, et C‑suhkru kogus ületab ühenduse välispiiri, vaid vastupidi – kuna kõnealune kogus ei ole ühendusest välja eksporditud või kuna selle eksportimisel ei ole määruses nr 2670/81 kehtestatud tähtaegadest kinni peetud. Seega ei vasta niisugune summa ühelegi määruse nr 1430/79 artikli 1 lõike 2 punktis a loetletud kolmest kategooriast – st tollimaksud, samaväärse toimega maksud ja impordipõllumajandusmaksud – ja järelikult ei kohaldata sellele impordimakse sama määruse artikli 13 tähenduses.

Teiseks ei näita miski seda, et ühenduse seadusandja oleks tahtnud samastada määruse nr 2670/81 artikli 3 alusel makstava summa määruse nr 1430/79 artikli 1 lõike 2 punktis a viidatud impordimaksudega selleks, et kohaldada viimati nimetatud määruse artiklit 13. Kõigepealt ei ole niisugusel summal ja määruse nr 1430/79 artikli 1 lõike 2 punktis a viidatud impordimaksudel sama eesmärk. Järgmiseks ei tulene ei määruse nr 1785/81 artiklist 26 ega ka määruse nr 2670/81 põhjendusest 3 ja artiklist 3, nagu oleks ühenduse seadusandja soovinud, et mitteliikmesriikidest pärit suhkru importijad ja siseturul müüdava C‑suhkru tootjad oleksid asetatud samasse olukorda. Viimaseks, asjaolu, et määruse nr 1430/79 artikli 1 lõike 2 punktis a ette nähtud põllumajandusmaksud ja muud impordimaksud ühelt poolt ja määruse nr 2670/81 artikli 3 alusel tasumisele kuuluv summa teiselt poolt moodustavad osa ühenduse omavahenditest, ei ole asjakohane selle määratlemisel, kas kõnealune summa kuulub määruse nr 1430/79 artikli 13 kohaldamisalasse. Tegelikult koosnevad ühenduse omavahendid väga erinevatest tuludest, mis sõltuvad sama erinevatest süsteemidest.

Kolmandaks, kuigi teatavatel erandjuhtudel võivad ettevõtjad analoogia alusel tugineda sellisele määrusele, mis tavaolukorras nende suhtes ei laiene, kui nad suudavad tõendada, et neile laienev regulatsioon on ühelt poolt väga sarnane sellele, mille analoogia alusel kohaldamist nad taotlevad, ja et teatavatel erandjuhtudel sisaldub seal lünk, mis on ühenduse õiguse üldpõhimõttega kokkusobimatu ning mida analoogia alusel kohaldamine aitaks korvata, ei ole ühenduse suhkrutootja, kellel tuleb tasuda määruse nr 2670/81 artikli 3 alusel tasumisele kuuluvad summad, samas olukorras kui mitteliikmesriigist pärit suhkru importija, kellel tuleb tasuda imporditollimaks, mistõttu ei ole nende kahe kategooria ettevõtjatele kohaldatavad õiguslikud regulatsioonid väga sarnased.

(vt punktid 32–35, 42, 46, 48, 51, 52)

2. Kui välja arvata ühenduse seadusandja poolt otsesõnu ette nähtud erandjuhtumid, siis ühenduse õigus ei tunne sellist õiguse üldpõhimõtet, mille kohaselt siseriiklik ametiasutus ei saa kohaldada kehtivat ühenduse õigusnormi, kui see põhjustab asjaomasele isikule raskusi, mida ühenduse seadusandja oleks ilmselt püüdnud vältida, kui seda oleks normi andmise hetkel olnud võimalik ette näha. Õigluse põhimõte ei luba ühenduse õiguse sätete kohaldamisest kõrvale kalduda, v.a õigusnormides ette nähtud juhtudel või kui õigusnormid on ise kehtetuks tunnistatud.

Ühenduse seadusandja ei ole teinud siseriiklikele ametiasutustele võimalikuks määruse nr 2670/81, milles sätestatakse üksikasjalikud rakenduseeskirjad kvooti ületava suhkrutoodangu kohta, artikli 3 alusel siseturul müüdava C‑suhkru eest tasumisele kuuluvat summat õigluse põhimõttest lähtuvalt vähendada või tagasi maksta. Järelikult, vääramatut jõudu arvesse võtmata ei näe määrus nr 1785/81, milles sätestatakse üksikasjalikud rakenduseeskirjad kvooti ületava suhkrutoodangu kohta, ja nimetatud määrus nr 2670/81 ette mingit võimalust niisuguse summa vähendamiseks või tagasimaksmiseks.

Järelikult ei riku määruse nr 2670/81 artikli 3 alusel tasumisele kuuluva summa õigluse põhimõttest lähtuvalt tagasimaksmise või vähendamise võimaluse puudumine võrdsuspõhimõtet ja õiguskindluse põhimõtet.

Ühelt poolt, mis puudutab võrdsuspõhimõtet, siis esiteks ei ole C‑suhkru tootja samas olukorras kui mitteliikmesriigist pärit suhkru importija, kuna siseturul müüdav C‑suhkur ei saa olla asetatud samale tasemele kui imporditud suhkur ning seda ei saa samaväärselt kohelda. Teiseks, C‑suhkru tootja olukorda, kelle toodang andis aluse pettuste toimepanemiseks, ei saa võrrelda selle tootja omaga, kelle C‑suhkur eksporditakse määruse nr 2670/81 artikli 1 lõikes 1 ette nähtud ajavahemiku jooksul ja tingimustel. Teiselt poolt, mis puudutab õiguskindluse põhimõtet, siis nähes ette maksu sissenõudmise kõikidel juhtudel, vääramatut jõudu arvesse võtmata, kui C‑suhkru partiid ei ekspordita määruse nr 2670/81 artikli 1 lõikes 1 ette nähtud tingimustel ja ajavahemiku jooksul, kujutab sama määruse artikkel 3 endast täpset ja selget sätet.

(vt punktid 63–66, 73–75, 77, 81, 82)