ET Euroopa Liidu Teataja C 252/4

Euroopa Kohtu (teine koda) 30. juuni 2011. aasta otsus (Bundessozialgericht Kassel’i (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Joao Filipe da Silva Martins versus Bank Betriebskrankenkasse — Pflegekasse

(Kohtuasi C-388/09) (1)

(Eelotsusetaotlus - Sotsiaalkindlustus - Määrus (EMÜ) nr 1408/71 - Artiklid 15, 27 ja 28 - EÜ artiklid 39 ja 42 - Endine võõrtöötaja - Kutsealane tegevus päritoluliikmesriigis ja teises liikmesriigis - Pension päritoluliikmesriigis - Kahe liikmesriigi makstud pension - Eraldiseisev sotsiaalkindlustusskeem hooldusriski kindlustamiseks - Olemasolu teises endises töökohaliikmesriigis - Kohustusliku kindlustuse vabatahtlik jätkamine selles skeemis - Hooldushüvitise saamise õiguse säilimine pärast päritoluliikmesriiki tagasipöördumist)

2011/C 252/05

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundessozialgericht Kassel

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Joao Filipe da Silva Martins

Vastustaja: Bank Betriebskrankenkasse — Pflegekasse

Ese

Eelotsusetaotlus — Bundessozialgericht — Isikute vaba liikumist ja võõrtöötajate sotsiaalkindlustust reguleerivate ühenduse õigusnormide (eeskätt EÜ artiklite 39 ja 42 ning nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes (EÜT L 149, lk 2; ELT eriväljaanne 05/01, lk 35) artiklite 27 ja 28) tõlgendamine — Endine võõrtöötaja, kes saab vanaduspensioni nii oma päritoluriigist kui ka oma endisest töökohariigist ning kellel on õigus saada viimasest riigist hooldushüvitist (Pflegegeld), mida ei ole ette nähtud tema päritoluriigi sotsiaalkindlustusskeemi alusel — Selle hüvitise saamise õiguse säilimine päritoluriiki tagasipöördumisel

Resolutsioon

Nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes, mida on muudetud ja ajakohastatud nõukogu 2. detsembri 1996. aasta määrusega (EÜ) nr 118/97 ning muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuni 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 1386/2001, artikleid 15 ja 27 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, kui isik, kes on sellises olukorras nagu põhikohtuasjas ja kes saab vanaduspensioni pensionikindlustusametitelt nii oma päritoluliikmesriigis kui ka selles liikmesriigis, kus ta suurema osa ajast töötas, ning kes kolis viimati nimetatud liikmesriigist oma päritoluliikmesriiki, võib kohustusliku hoolduskindlustuse sõltumatu skeemi vabatahtliku jätkamisega liikmesriigis, kus ta suurema osa ajast töötas, jätkuvalt saada sellele kindlustusele vastavat rahalist hüvitist, eriti juhul, kui elukohaliikmesriigis ei ole ette nähtud eraldi hooldusriskiga seotud hüvitisi, mille kindlakstegemine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.

Kui aga tegemist on erineva olukorraga ning elukohaliikmesriigi õigusaktidega on ette nähtud hooldusriskiga seotud rahalised hüvitised, kuid need on lihtsalt madalama määraga kui pensioni maksma kohustatud teise liikmesriigi poolt selle riskiga seoses makstavad hüvitised, tuleb määruse nr 1408/71, mida on muudetud ja ajakohastatud määrusega nr 118/97 ning muudetud määrusega nr 1386/2001, artiklit 27 tõlgendada nii, et isikul on õigus viimati nimetatud riigi pädeva asutuse poolt makstavale täiendavale hüvitisele, mis võrdub nende kahe summa vahega.

(1) ELT C 312, 19.12.2009.