Kohtuasi T‑88/17

Hispaania Kuningriik

versus

Euroopa Komisjon

EAFRD – Programmitöö perioodi 2007–2013 viimane rakendusaasta – Liikmesriigi makseasutuse kulude raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise menetlus – Otsus, millega Extremadura autonoomse piirkonna maaelu arengu programmi raames loetakse teatav summa ühekordselt kasutatavaks – Arvutusmeetod – Määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikli 69 lõige 5b – Õiguspärane ootus

Kokkuvõte – Üldkohtu (kaheksas koda) 5. juuli 2018. aasta otsus

Määruse (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta artikli 69 lõige 5b sätestab, et kui määruse nr 1698/2005 artikli 16a lõike 1 punktides a–f sätestatud prioriteetidega seotud tegevuste jaoks kasutatud liidu panuse tegelik summa on väiksem kui sama määruse artikli 69 lõikes 5a osutatud summade kogusumma, maksab liikmesriik vastava ülejäänud summa Euroopa Liidu üldeelarvesse tagasi selles ulatuses, mille võrra ületati muude kui uute väljakutsetega seotud tegevuste jaoks saadaolevaid kogueraldisi. Seega eeldab nimetatud artikli 69 lõige 5b, et on tuvastatud kaks eeldust, nimelt prioriteetidega seotud tegevuste rakendamise jaoks ette nähtud summade alakasutamine ja muude tegevuste jaoks saadaolevate kogueraldiste ületamine. Selles osas ei ole nimetatud prioriteetide jaoks ette nähtud vahendite alakasutamine käsitletav rikkumisena, seni kuni muude kui nimetatud prioriteetidega seotud tegevuste jaoks ette nähtud eraldisi ei ületata. Alles siis, kui kulud ületavad muude tegevuste jaoks ette nähtud eraldisi, tuleb liidu üldeelarvesse teha tagasimakse. Nimelt ei saa summasid, mis tulenevad muude kui määruse nr 1698/2005 artikli 16a lõike 1 punktides a–f sätestatud prioriteetidega seotud tegevuste jaoks ette nähtud eraldiste ületamisest, võtta kulutustena täiendavatest vahenditest, mis on jäänud kasutamata, kuna nendega ei rahastatud neid prioriteetidega seotud tegevusi, mille liigid on sõnaselgelt ette nähtud määruses nr 1698/2005. Järelikult on nimetatud määruse artikli 69 lõike 5b eesmärk vältida olukorda, kus täiendavaid vahendeid kasutatakse muude kui nimetatud määruse artikli 16a lõike 1 punktides a–f sätestatud prioriteetidega seotud tegevuste jaoks. (vt punktid 64 ja 72–74)

Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi (EAFRD) raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise raames tuleb vahet teha ühelt poolt kõnesoleval aastal kasutamata jäänud eelarvelistest kohustustest automaatse vabastamise menetlusel ja teiselt poolt menetlusel, mida komisjon peab programmi lõpetamiseks viimase rakendusaasta raamatupidamisarvestuse kontrollimise ja heakskiitmise raames järgima vastavalt määruse nr 1698/2005 artikli 69 lõikele 5b. Nimelt ühelt poolt tuleneb määruse nr 1290/2005 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta põhjendusest 22, et automaatne kohustustest vabastamise eeskiri töötati välja selleks, et kiirendada programmide rakendamist ja usaldusväärset finantshaldust. Nii vabastab komisjon sama määruse artikliga 29 automaatselt maaelu arengu programmi tarbeks mõeldud eelarvekohustuse osa, mida ei ole kasutatud ettemakseks või vahemakseks või mille kohta ei ole komisjonile hiljemalt teise eelarve aastale järgneva aasta 31. detsembriks esitatud ühtegi tingimustele vastavat kuludeklaratsiooni. Teiselt poolt tuleneb määruse nr 1698/2005 artikli 69 lõikest 5b, et tagasi maksmine liidu üldeelarvesse on vajalik selleks, et programmi lõppedes kontrollida, kas on täidetud kohustus kasutada vahendeid eranditult konkreetset liiki tegevuste jaoks, samas kui makseasutused on need vahendid toetuse saajate peale juba ära kulutanud. Seega, kuigi nende kahe menetluse tagajärjeks on mingi summa väljajätmine liidu rahastamisest, vähendatakse automaatse kohustustest vabastamise menetluse raames eelarveliste kohustuste osa „n+2“ hetkel automaatselt, sest seda ei ole kulutatud, samas kui määruse nr 1698/2005 artikli 69 lõike 5b kohaselt tehtud arvutuste raames peab liikmesriik maksma liidu üldeelarvesse tagasi teatava summa, mis on arvutatud kulude rahastamiskõlblikkuse viimase päeva seisuga tegelikult tehtud kulutuste alusel. (vt punktid 79–82)

Ei saa põhjendatult väita, et määruse nr 1698/2005 EAFRD antavate maaelu arengu toetuste kohta artikli 69 lõikes 5b ette nähtud arvutusteks tuleb arvesse võtta summad, mis sisaldusid komisjoni otsuses programmi läbivaatamise heakskiitmise kohta, mis viitab lisale, milles sisaldub läbivaadatud rahastamiskavale vastav tabel, mille esitasid liikmesriigi ametivõimud, nähes pärast kasutamata jäänud eelarvelistest kohustustest automaatset vabastamist ette nii täiendavate vahendite kui ka muude ette nähtud EAFRD rahalise panuse alusel saadaolevate vahendite vähendamise. Määruse nr 1290/2005 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta artikli 29 lõikes 7, mis näeb ette, et automaatse kohustustest vabastamise korral vähendatakse EAFRD osalust programmis vastava aasta osas, ei ole nimelt rahastamisallikaid eristatud. On selge, et kõnealused summad on tõepoolest heaks kiidetud komisjoni otsuses, mis määruse nr 1290/2005 artikli 23 teises lõigu kohaselt on kehtiv rahastamisotsusena ja loob pärast asjaomase liikmesriigi teavitamist juriidilise kohustuse. Sellegipoolest, kui oletada, et nimetatud määruse artikli 23 teine lõik puudutab ka komisjoni otsuseid, millega kiidetakse heaks maaelu arengu programmi läbivaatamine pärast automaatse kohustustest vabastamise menetlust, siis kuna määruse nr 1698/2005 artikli 69 lõikes 5b ette nähtud arvutus on tehtud programmi lõppedes, ei saa nimetatud institutsioon automaatse kohustustest vabastamise tulemusel läbi vaadatud rahastamiskava heakskiitmise hetkel ennatlikult otsustada nende kulude üle, mida toetuse saaja pidi tegelikult tegema nimetatud programmi rakendamisel. Pealegi asjaolu, et komisjon kiidab heaks läbivaadatud rahastamiskava, milles nähakse maaelu arengu programmi jaoks ette automaatse kohustustest vabastamise järgselt vahendite ümberjagamine, ei anna sellele dokumendile määrusest suuremat õigusjõudu. (vt punktid 88–92)