ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (suurkoda) 17. mai 2022. aasta otsus (Judecătoria Sector 2 Bucureşti eelotsusetaotlus – Rumeenia) – IO versus Impuls Leasing România IFN SA

(Kohtuasi C-725/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 93/13/EMÜ - Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes - Võrdväärsuse põhimõte - Tõhususe põhimõte - Täitedokumendiks oleva liisingulepingu sundtäitmise menetlus - Vastuväide täitmise suhtes - Riigisisesed õigusnormid, mis ei luba kohtul, kellele on esitatud niisugune vastuväide, kontrollida täitedokumendi tingimuste ebaõiglast laadi - Täitmisega seotud küsimusi lahendava kohtu pädevus kontrollida omal algatusel tingimuse võimalikku ebaõiglast laadi - Nende tingimuste ebaõiglast laadi kontrollida võimaldava, tavamenetluses esitatava hagi olemasolu - Nõue anda täitemenetluse peatamiseks tagatis)

(2022/C 266/04)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Judecătoria Sector 2 Bucureşti

Põhikohtuasja pooled

Hageja: IO

Kostja: Impuls Leasing România IFN SA

Resolutsioon

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis ei luba täitmisega seotud küsimusi lahendaval kohtul, kellele on täitmise suhtes esitatud vastuväide, omal algatusel või tarbija taotlusel hinnata, kas tarbija ja ettevõtja vahel sõlmitud ja täitedokumendiks oleva lepingu tingimused on ebaõiglased, sest asja sisuliselt lahendav kohus, kellele võidakse esitada tavamenetluses eraldiseisev hagi nõudega kontrollida, kas niisuguse lepingu tingimused võivad olla ebaõiglased, võib täitemenetluse peatada kuni asjas sisulise otsuse tegemiseni üksnes siis, kui makstakse sellises suuruses tagatis, mis võib tõenäoliselt heidutada tarbijat sellist hagi esitamast ja seda menetluses hoidmast.

(1) ELT C 54, 17.2.2020.
1.

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis kohtulahendi seadusjõu ja aegumise mõju tõttu ei võimalda ei kohtul omal algatusel analüüsida lepingutingimuste ebaõiglast laadi hüpoteegiga tagatud nõude täitemenetluses ega tarbijal pärast vastuväidete esitamise tähtaja möödumist tugineda nende tingimuste ebaõiglasele laadile selles menetluses või hilisemas tuvastusmenetluses, kui kohus on nende tingimuste võimalikku ebaõiglast laadi hüpoteegiga tagatud nõude täitemenetluse algatamise ajal juba omal algatusel analüüsinud, kuid hüpoteegi täitmisele pööramist lubavas kohtulahendis ei ole ühtegi – isegi mitte kokkuvõtlikku – põhjendust, millest nähtuks, et see analüüs toimus, ega märkust, et kohtu poolt selle analüüsi tulemusel antud hinnangut ei saa enam vaidlustada, kui nimetatud tähtaja jooksul vastuväiteid ei esitata.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 17. mai 2022. aasta otsus (Tribunal Supremo eelotsusetaotlus – Hispaania) – L versus Unicaja Banco SA, varem Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.

(Kohtuasi C-869/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 93/13/EMÜ - Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes - Võrdväärsuse põhimõte - Tõhususe põhimõte - Hüpoteeklaenu leping - Selles lepingus ette nähtud intressi alammäära tingimuse ebaõiglane laad - Apellatsiooniastme kohtumenetlust käsitlevad riigisisesed eeskirjad - Ebaõiglase lepingutingimuse tühisuse tuvastamise tagajärgede ajaline piiramine - Tagasitäitmine - Liikmesriigi apellatsioonikohtul olev omal algatusel kontrollimise pädevus)

(2022/C 266/05)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Supremo

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: L

Vastustaja: Unicaja Banco SA, varem Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.

Resolutsioon

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selliste riigisisese kohtumenetluse põhimõtete kohaldamine, mille alusel liikmesriigi kohus, kellele on esitatud apellatsioonkaebus kohtuotsuse peale, millega piiratakse ajaliselt selliste alusetult tasutud summade tagasimaksmist, mida tarbija tasus tingimuse alusel, mille ebaõiglane laad on tuvastatud, ei saa omal algatusel tõstatada väidet, et on rikutud viidatud sätet, ega kohustada neid summasid täies ulatuses tagasi maksma olukorras, kus seda, et kõnealune tarbija ei ole seda ajalist piirangut vaidlustanud, ei saa pidada tema täielikust passiivsusest tingituks.

(1) ELT C 87, 16.3.2020.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 17. mai 2022. aasta otsus (Tribunale di Milano eelotsusetaotlus – Itaalia) – SPV Project 1503 Srl, Dobank SpA versus YB (C-693/19), Banco di Desio e della Brianza SpA jt versus YX, ZW (C-831/19)

(Liidetud kohtuasjad C-693/19 ja C-831/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 93/13/EMÜ - Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes - Võrdväärsuse põhimõte - Tõhususe põhimõte - Maksekäsumenetlused ja arestimismenetlus kolmandate isikute suhtes - Kohtulahendi seadusjõud, mis vaikimisi hõlmab täitedokumendi tingimuste kehtivust - Täitmisega seotud küsimusi lahendava kohtu pädevus kontrollida omal algatusel lepingutingimuse võimalikku ebaõiglust)

(2022/C 266/03)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale di Milano

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: SPV Project 1503 Srl, SpA Dobank SpA (C-693/19), Banco di Desio e della Brianza SpA, Banca di Credito Cooperativo di Carugate e Inzago sc, Intesa Sanpaolo SpA, Banca Popolare di Sondrio s.c.p.a, Cerved Credit Management (C-831/19)

Kostjad: YB (C-693/19), YX, ZW (C-831/19)

Resolutsioon

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, milles on ette nähtud, et kui võlgnik ei ole esitanud vastuväidet maksekäsu peale, mille kohus tegi võlausaldaja avalduse alusel, ei saa täitmisega seotud küsimusi lahendav kohus hiljem kontrollida maksekäsu aluseks olnud lepingutingimuste võimalikku ebaõiglast laadi, sest kohtulahendi seadusjõud, mille see maksekäsk on omandanud, hõlmab vaikimisi ka need tingimused, mis omakorda välistab nende kehtivuse igasuguse hilisema läbivaatamise. Asjaolul, et maksekäsu jõustumise kuupäeval ei teadnud võlgnik, et teda saab kvalifitseerida selle direktiivi tähenduses „tarbijaks“, ei oma sellega seoses mingit tähtsust.

(1) ELT C 432, 23.12.2019.

ELT C 36, 3.2.2020.
—

alates 2010. aastast kuni 2012. aastani ja alates 2014. aastast kuni 2017. aastani (kaasa arvatud) alal IT1914 (tööstuspiirkonnad), siis on Itaalia Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2008. aasta direktiivi 2008/50/EÜ välisõhu kvaliteedi ja Euroopa õhu puhtamaks muutmise kohta artikli 13 lõikest 1 koostoimes XI lisaga, ning kuna ta ei ole alates 11. juunist 2010 võtnud sobivaid meetmeid, et tagada NO2 sisalduse kohta kehtestatud aastaste piirmäärade järgimine kõikidel nimetatud aladel, ja eelkõige ei ole taganud, et õhukvaliteedi kavad näeksid ette sobivad meetmed piiramaks piirmäära ületamist nii, et see kestaks võimalikult lühikest aega, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad selle direktiivi artikli 23 lõikest 1 eraldi ja koostoimes XV lisa punktiga A.
1)

Kuna Bulgaaria Vabariik ei ole taganud, et piirkonnas BG0006 (Kagu-Bulgaaria) ei ületataks süstemaatiliselt ja pidevalt esiteks, alates 2007. aastast kuni 2018. aastani (k.a), vääveldioksiidi (SO2) tunnist piirtaset ja teiseks, alates 2007. aastast kuni 2018. aastani (k.a) – v.a aastad 2010 ja 2012 –, selle saasteaine päevast piirtaset, siis on Bulgaaria Vabariik rikkunud oma kohustusi, mis tulenevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2008. aasta direktiivi 2008/50/EÜ välisõhu kvaliteedi ja Euroopa õhu puhtamaks muutmise kohta artikli 13 lõikest 1 koostoimes selle XI lisaga, ning ei ole võtud alates 11. juunist 2010 sobivaid meetmeid, et tagada selles piirkonnas kehtestatud vääveldioksiidi (SO2) piirtasemetest kinnipidamine, ning eelkõige ei ole ta taganud, et õhukvaliteedikavades oleks ette nähtud sobivad meetmed tagamaks, et nende piirtasemete saavutamata jätmise ajavahemik jääks võimalikult lühikeseks, siis on ta rikkunud talle kõnealuse direktiivi artikli 23 lõikest 1 koostoimes selle XV lisa A jaotisega tulenevaid kohustusi.
1.

ELTL artiklit 20 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus see, kui liikmesriik jätab perekonna taasühinemise taotluse, mille on esitanud kolmanda riigi kodanik, kes on sellise liidu kodaniku pereliige, kellel on selle liikmesriigi kodakondsus ja kes ei ole kunagi kasutanud oma liikumisvabadust, rahuldamata ainuüksi põhjendusel, et sellel liidu kodanikul ei ole enda ja oma pereliikme jaoks piisavalt vahendeid, et mitte koormata riigi sotsiaalabisüsteemi, ilma et oleks kontrollitud, kas liidu kodaniku ja tema pereliikme vahel esineb sellist laadi sõltuvussuhe, mille tõttu viimasele tuletatud elamisõiguse andmisest keeldumise korral oleks liidu kodanik sunnitud lahkuma kogu liidu territooriumilt ning jääks seega ilma võimalusest tegelikult kasutada põhilisi liidu kodakondsusest tulenevaid õigusi.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 24. septembri 2020. aasta otsus (Bundesgerichtshofi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – kriminaalasi järgmise isiku suhtes: XC

(Kohtuasi C-195/20 PPU) (1)

(Eelotsusetaotlus - Eelotsuse kiirmenetlus - Õigusalane koostöö kriminaalasjades - Euroopa vahistamismäärus - Raamotsus 2002/584/JSK - Üleandmise mõju - Artikkel 27 - Kohtu alla andmise võimalused muude süütegude eest - Erikohustuse reegel)

(2020/C 399/30)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja menetluse pool

XC

Teine menetlusosaline: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

Resolutsioon

Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta, mida on muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK, artikli 27 lõikeid 2 ja 3 tuleb tõlgendada nii, et selle artikli lõikes 2 sätestatud erikohustuse reegliga ei ole vastuolus vabadust piirav meede, mis on isiku suhtes, kelle kohta on tehtud esimene Euroopa vahistamismäärus, võetud seoses muude ja varasemate süütegudega kui need, mille eest ta selle vahistamismääruse täitmiseks üle anti, juhul kui see isik on vabatahtlikult lahkunud esimese vahistamismääruse teinud liikmesriigi territooriumilt ning on sinna üle antud teise, pärast seda lahkumist vabadusekaotusliku karistuse täitmisele pööramiseks tehtud Euroopa vahistamismääruse täitmiseks, tingimusel et teise Euroopa vahistamismääruse alusel on seda teist vahistamismäärust täitev õigusasutus andnud oma nõusoleku kriminaalmenetluse eseme laiendamiseks tegudele, millega seoses on see vabadust piirav meede võetud.

(1) ELT C 230, 13.7.2020.
2.

Direktiivi 2013/32 artikli 6 lõike 1 teist ja kolmandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et eeluurimiskohtunik peab selle sätte tähenduses „muu asutusena“ esiteks riigis ebaseaduslikult viibivat kolmanda riigi kodanikku teavitama rahvusvahelise kaitse taotluse esitamise korrast ning teiseks juhul, kui see kodanik avaldab soovi taotlus esitada, edastama toimiku asutusele, kes on pädev taotluse registreerima, selleks et kodanikule tagataks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/33/EL, millega sätestatakse rahvusvahelise kaitse taotlejate vastuvõtu nõuded, artiklis 17 nimetatud materiaalsed vastuvõtutingimused ja tervishoid.
2.

Direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et esiteks ei ole nendega vastuolus see, kui liikmesriigi kohus jätab müüja või teenuste osutaja ja tarbija vahel sõlmitud lepingu tingimusest välja üksnes ebaõiglase elemendi, kui selle direktiiviga taotletud hoiatav eesmärk on tagatud riigisiseste õigusnormidega, mis reguleerivad selle kasutamist, tingimusel et see element hõlmab eraldiseisvat lepingulist kohustust, mille ebaõiglast laadi saab juhtumipõhiselt analüüsida. Teiseks on nende sätetega vastuolus see, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus jätab müüja või teenuste osutaja ja tarbija vahel sõlmitud lepingu tingimusest välja üksnes ebaõiglase elemendi, kui selline väljajätmine muudaks nimetatud tingimuse sisu, mõjutades selle olemust, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 29. aprilli 2021. aasta otsus (Verwaltungsgerichtshof Baden-Württembergi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – AR versus Stadt Pforzheim

(Kohtuasi C-56/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Transport - Juhiluba - Vastastikune tunnustamine - Juhtimisõiguse äravõtmine muu liikmesriigi territooriumil kui juhiloa väljastanud liikmesriik - Märke kandmine juhiloale selle kohta, et see ei kehti selle liikmesriigi territooriumil)

(2021/C 278/23)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja ja apellatsioonkaebuse esitaja: AR

Vastustaja ja vastustaja apellatsioonimenetluses: Stadt Pforzheim

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/126/EÜ juhilubade kohta (muudetud komisjoni 28. novembri 2011. aasta direktiiviga 2011/94/EL) tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriik, kes on selle direktiivi (muudetud direktiiviga 2011/94) artikli 11 lõike 4 teise lõigu alusel teinud otsuse, millega keeldutakse tunnustamast teises liikmesriigis väljastatud juhiloa kehtivust selle omaja süüteo tõttu, mille isik pani toime pärast nimetatud juhiloa väljastamist esimese liikmesriigi territooriumil ajutiselt viibimise ajal, kannab sellele juhiloale ka märke, et selle omajal on keelatud juhtida tema territooriumil mootorsõidukit, olgugi et see loa omaja ei ela alaliselt selle liikmesriigi territooriumil selle direktiivi 2006/126 (muudetud direktiiviga 2011/94) artikli 12 esimese lõigu tähenduses.

(1) ELT C 209, 22.6.2020.
C 228/8

ET

Euroopa Kohtu (esimene koda) 22. aprilli 2021. aasta otsus (Bundesgerichtshofi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – ZM, kes tegutseb Oeltrans Befrachtungsgesellschaft mbH pankrotihaldurina versus E. A. Frerichs

(Kohtuasi C-73/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Määrus (EÜ) nr 1346/2000 - Maksejõuetusmenetlused - Artikkel 4 - Maksejõuetusmenetluse suhtes kohaldatav õigus - Selle liikmesriigi õigus, kelle territooriumil menetlus on algatatud - Artikkel 13 - Kõiki võlausaldajaid kahjustavad õigustoimingud - Erand - Tingimused - Toiming, mille suhtes kohaldatakse menetluse algatanud riigi õiguse asemel mõne teise liikmesriigi õigust - Selle õiguse alusel vaidlustamatu toiming - Määrus (EÜ) nr 593/2008 - Lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatav õigus - Artikli 12 lõike 1 punkt b - Lepinguõiguse valdkond - Sellest tulenevate kohustuste täitmine - Makse, mis on tehtud sellise lepingu täitmiseks, mille suhtes on kohaldatav muu liikmesriigi kui menetluse algatanud riigi õigus - Täitmine kolmanda isiku poolt - Maksejõuetusmenetluse käigus esitatud hagi selle makse tagasivõitmiseks - Kõnealusele maksele kohaldatav õigus)

(2021/C 228/09)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: ZM, kes tegutseb Oeltrans Befrachtungsgesellschaft mbH pankrotihaldurina

Kostja: E. A. Frerichs

Resolutsioon

Nõukogu 29. mai 2000. aasta määruse (EÜ) n 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta artiklit 13 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta määruse (EÜ) nr 593/2008 lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta („Rooma I“) artikli 12 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et viimati nimetatud määruse alusel lepingu suhtes kohaldatav õigus reguleerib ka makset, mille kolmas isik on teinud lepingu ühe poole lepingulise kohustuse täitmiseks, kui see makse vaidlustatakse maksejõuetusmenetluses kui kõiki võlausaldajaid kahjustav toiming.

(1) ELT C 191, 8.6.2020.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 22. aprilli 2021. aasta otsus (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismase eelotsusetaotlus – Leedu) – „Lifosa“ UAB versus Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

(Kohtuasi C-75/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tolliliit - Ühenduse tolliseadustik - Määrus (EMÜ) nr 2913/92 - Artikli 29 lõige 1 - Artikli 32 lõike 1 punkti e alapunkt i - Liidu tolliseadustik - Määrus (EL) nr 952/2013 - Artikli 70 lõige 1 - Artikli 71 lõike 1 punkti e alapunkt i - Tolliväärtuse määramine - Tehinguväärtus - Kohandamine - Hind, mis hõlmab tarnimist piiril)

(2021/C 228/10)

Kohtumenetluse keel: leedu

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja:„Lifosa“ UAB

Vastustaja: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

Menetluses osalesid: Kauno teritorinė muitinė, „Transchema“ UAB

Resolutsioon

Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 29 lõiget 1 ja artikli 32 lõike 1 punkti e alapunkti i, ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. oktoobri 2013. aasta määruse (EL) nr 952/2013, millega kehtestatakse liidu tolliseadustik, artikli 70 lõiget 1 ja artikli 71 lõike 1 punkti e alapunkti i tuleb tõlgendada nii, et imporditud kauba tolliväärtuse määramiseks ei tule selle kauba tehinguväärtusele lisada tootja poolt tegelikult kantud kulu kuni kauba toimetamiseni Euroopa Liidu tolliterritooriumile, kui kokku lepitud tarnetingimuste kohaselt lasub kohustus katta need kulud tootjal, isegi kui need kulud ületavad importija poolt tegelikult makstud hinda, tingimusel et see hind vastab kauba tegelikule väärtusele, ent seda asjaolu tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.

(1) ELT C 137, 27.4.2020.
Euroopa Kohtu (viies koda) 24. märtsi 2021. aasta otsus (High Court of Justice, Family Divisioni (England ja Wales) eelotsusetaotlus – Ühendkuningriik) – SS versus MCP

(Kohtuasi C-603/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Eelotsuse kiirmenetlus - Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EÜ) nr 2201/2003 - Artikkel 10 - Kohtualluvus vanemliku vastutusega seotud asjades - Lapserööv - Liikmesriigi kohtute pädevus - Territoriaalne ulatus - Lapse äraviimine kolmandasse riiki - Selles kolmandas riigis saadud harilik viibimiskoht)

(2021/C 189/06)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

Põhikohtuasja pooled

Hageja: SS

Kostja: MCP

Resolutsioon

Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000, mida on muudetud nõukogu 2. detsembri 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 2116/2004, artiklit 10 tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav juhul, kui on tuvastatud, et vanemlikku vastutust puudutava taotluse esitamise kuupäevaks on laps saanud kolmandas riigis, kuhu ta rööviti, hariliku viibimiskoha. Sellisel juhul tuleb asja lahendava kohtu pädevus kindlaks määrata vastavalt kohaldatavatele rahvusvahelistele lepingutele või sellise rahvusvahelise lepingu puudumisel vastavalt selle määruse artiklile 14.

(1) ELT C 28, 25.01.2021
C 189/4

ET

Euroopa Kohtu (suurkoda) 23. märtsi 2021. aasta otsus (Attunda tingsrätti eelotsusetaotlus – Rootsi) – Airhelp Ltd versus Scandinavian Airlines System SAS

(Kohtuasi C-28/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Lennutransport - Määrus (EÜ) nr 261/2004 - Artikli 5 lõige 3 - Ühiseeskirjad reisijatele lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta - Hüvitamiskohustusest vabastamine - Mõiste „erakorralised asjaolud“ - Seaduslikus raamistikus korraldatud pilootide streik - Lennuettevõtja tegevust mõjutavad „ettevõttesisesed“ ja „ettevõttevälised“ tegurid - Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklid 16, 17 ja 28 - Lennuettevõtja ettevõtlusvabaduse, omandiõiguse ja läbirääkimisõiguse riive puudumine)

(2021/C 189/05)

Kohtumenetluse keel: rootsi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Attunda tingsrätt

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Airhelp Ltd

Kostja: Scandinavian Airlines System SAS

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, artikli 5 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et tegutseva lennuettevõtja töötajate ametiühingu üleskutsel ja liikmesriigi õigusnormides ette nähtud tingimusi – eelkõige nendes õigusnormides ette nähtud etteteatamistähtaega – järgides alustatud streik, mille eesmärk on saavutada selle lennuettevõtja töötajate nõuete täitmine ja milles osaleb üks töötajate kategooria, kelle kohalolu on lennu teostamiseks vajalik, ei kuulu mõiste „erakorralised asjaolud“ alla selle sätte tähenduses.

(1) ELT C 85, 23.3.2020.
C 182/20

ET

Euroopa Kohtu (kümnes koda) 11. märtsi 2021. aasta otsus (Conseil d’État’ eelotsusetaotlus – Belgia) – M. A. versus État belge

(Kohtuasi C-112/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 2008/115/EÜ - Artikkel 5 - Tagasisaatmisotsus - Euroopa Liidu kodanikust alaealise lapse isa - Tagasisaatmisotsuse tegemisel lapse parimate huvide arvessevõtmine)

(2021/C 182/28)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’État

Põhikohtuasja pooled

Apellant: M. A.

Vastustaja: État belge

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/115/EÜ ühiste nõuete ja korra kohta liikmesriikides ebaseaduslikult viibivate kolmandate riikide kodanike tagasisaatmisel artiklit 5 tuleb koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 24 tõlgendada nii, et liikmesriigid on kohustatud enne seda, kui nad teevad tagasisaatmisotsuse, millele on lisatud sisenemiskeeld, nõuetekohaselt arvesse võtma lapse parimaid huve ka siis, kui selle otsuse adressaat ei ole alaealine laps, vaid tema isa.

(1) ELT C 161, 11.5.2020.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 10. märtsi 2021. aasta otsus (Westminster Magistrates’ Courti eelotsusetaotlus – Ühendkuningriik) – Euroopa vahistamismääruse täitmise menetluse järgmise isiku suhtes: PI

(Kohtuasi C-648/20 PPU) (1)

(Eelotsusetaotlus - Eelotsuse kiirmenetlus - Õigusalane koostöö kriminaalasjades - Euroopa vahistamismäärus - Raamotsus 2002/584/JSK - Artikli 8 lõike 1 punkt c - Euroopa vahistamismäärus, mille on teinud liikmesriigi prokuratuur kriminaalmenetluse raames kohtu alla andmiseks sama ametiasutuse poolt otsustatud vabadust piirava meetme alusel - Kohtuliku kontrolli puudumine enne tagaotsitava üleandmist - Tagajärjed - Tõhus kohtulik kaitse - Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47)

(2021/C 182/29)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Westminster Magistrates’ Court

Põhikohtuasja pool

PI

Resolutsioon

Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta, mida on muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK, artikli 8 lõike 1 punkti c tuleb koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 ja Euroopa Kohtu praktikaga tõlgendada nii, et nõuded tõhusale kohtulikule kaitsele, millele on õigus isikul, kelle suhtes on tehtud Euroopa vahistamismäärus kriminaalmenetluse raames kohtu alla andmiseks, ei ole täidetud, kui nii Euroopa vahistamismääruse kui ka kohtuotsuse, millel see põhineb, on teinud prokurör, keda saab pidada „vahistamismääruse teinud õigusasutuseks“ selle raamotsuse artikli 6 lõike 1 tähenduses, kuid kummagi suhtes ei tehta vahistamismääruse teinud liikmesriigis kohtulikku kontrolli enne tagaotsitava üleandmist vahistamismäärust täitva liikmesriigi poolt.

(1) ELT C 62, 22.2.2021.