Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Ettevõtjate vahelised kokkulepped – Mõiste – Ühine tahe käituda turul teatud viisil

(EÜ artikli 81 lõige 1)

2. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Kooskõlastatud tegevus – Mõiste – Suhtlus, mis on vastuolus iga ettevõtja kohustusega otsustada sõltumatult, millisel viisil ta turul tegutseb – Teabevahetus – Eeldus – Tingimused

(EÜ artikli 81 lõige 1)

3. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Tõendi laad – Tõendite kogumile tuginemine

(EÜ artikli 81 lõige 1)

4. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Tõendi laad – Dokumentaalsed tõendid

(EÜ artikli 81 lõige 1)

5. Ühenduse õigus – Põhimõtted – Põhiõigused – Süütuse presumptsioon – Konkurentsi valdkonna menetlus – Kohaldatavus

(EÜ artikli 81 lõige 1)

6. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Rikkumises osalenud teiste ettevõtjate poolt koostööteatise alusel esitatud avalduste kasutamine tõendina – Lubatavus – Tingimused

(EÜ artiklid 81 ja 82)

7. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Ettevõtjate vahelised kokkulepped – Komisjoni kohustus esitada rikkumise kohta tõend – Piirid

(EÜ artikli 81 lõige 1)

8. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Kooskõlastatud tegevus – Konkurentsi kahjustamine – Hindamiskriteeriumid – Konkurentsivastane eesmärk – Piisav tuvastamine

(EÜ artikli 81 lõige 1)

9. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Komisjoni kohustus tõendada rikkumist ja selle kestust – Koostööteatise kohaldamise eesmärgil keelatud kokkuleppe peamiste osaliste poolt ettevõtja suhtes vabatahtlikult esitatud süüstavate avalduste tõenduslik väärtus

(EÜ artikli 81 lõige 1; komisjoni teatis 96/C 207/04)

10. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Mitut tegu hõlmav rikkumine, millel on nii keelatud kokkuleppe kui kooskõlastatud tegevuse tunnused – Üks kvalifikatsioon kui „kokkulepe ja/või kooskõlastatud tegevus” – Lubatavus

(EÜ artikli 81 lõige 1)

11. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Osalemine ettevõtjate konkurentsivastase eesmärgiga kohtumistel

(EÜ artikli 81 lõige 1)

12. Konkurents – Haldusmenetlus – Kaitseõiguste tagamine – Juurdepääs toimikule – Ulatus – Dokumendi esitamisest keeldumine – Tagajärjed – Vajadus teha asjassepuutuva ettevõtja tõendamiskoormise osas vahet süüst vabastavate ja süüstavate dokumentide vahel

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 27 lõige 2)

13. Konkurents – Haldusmenetlus – Juurdepääs toimikule – Dokumendid, mida ei ole uurimistoimikus ja mida komisjon süüstavate tõenditena ei kasutanud – Dokumendid, mida võiks kasutada poole kaitseks

(EÜ artikli 81 lõige 1 ja EÜ artikkel 82; EMP lepingu artiklid 53, 54 ja 57; nõukogu määrus nr 139/2004; komisjoni teatis 2005/C 325/07, punkt 27)

14. Konkurents – Haldusmenetlus – Kaitseõiguste tagamine – Süüstav dokument – Mõiste

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 27 lõige 2)

15. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Komisjoni kohustus uurida hoolikalt ja erapooletult juhtumi kõiki asjassepuutuvaid asjaolusid

16. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni poolt liiga vara veendumuse väljendamine, et aset on leidnud rikkumine

17. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni kohustused – Mõistliku aja nõude järgimine – Hindamiskriteeriumid – Rikkumine – Tagajärjed

(Nõukogu määrus nr 1/2003)

18. Konkurents – Haldusmenetlus – Teabenõue – Ettevõtjate või ettevõtjate ühenduste üldine hoolsuskohustus

(Nõukogu määrus nr 17, artikkel 11)

19. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Komisjoni kaalutlusruum – Piirid – Komisjoni kehtestatud suuniste järgmine – Kohtulik kontroll

(EÜ artikkel 81; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03)

20. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Turule avaldatava tegeliku mõju arvessevõtmine – Ulatus

(EÜ artikkel 81; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 1A)

21. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Teatud konkreetsele geograafilisele territooriumile tekitatava mõju arvessevõtmine – Ulatus

(EÜ artikkel 81; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03)

22. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Komisjoni kaalutlusõigus

(Nõukogu määrus nr 17 ja määrus nr 1/2003; komisjoni teatis 98/C 9/03)

23. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Asjassepuutuvate ettevõtjate liigitamine erinevatesse kategooriatesse – Tingimused

(Komisjoni teatis 98/C 9/03, punkti 1A kuues lõik)

24. Konkurents – Trahvid – Trahvide määramise otsus – Põhjendamiskohustus – Ulatus – Nende hindamisetegurite esitamine, mis aitasid komisjonil hinnata rikkumise raskust – Piisav väljatoomine

(EÜ artikkel 253; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõiked 2 ja 3)

25. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Hoiatav mõju – Hoiatamise teguri hindamise kriteeriumid

(Komisjoni teatis 98/C 9/03, punkti 1A neljas lõik)

26. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Hoiatav mõju – Komisjoni kaalutlusõigus

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõiked 2 ja 3; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkti 1A neljas lõik)

27. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Kergendavad asjaolud – Rikkumise lõpetamine kohe, kui komisjon sekkub – Ulatus

(EÜ artikli 81 lõige 1; nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 3)

28. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Kergendavad asjaolud – Õigusvastaste kokkulepete tegelik täitmata jätmine

(EÜ artikli 81 lõige 1; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 3)

29. Konkurents – Ühenduse eeskirjad – Rikkumised – Trahvid – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Trahvide üldise taseme tõstmine – Lubatavus – Tingimused

(EÜ artikkel 81; nõukogu määrus nr 1/2003)

30. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni kohustused – Mõistliku aja nõude järgimine – Rikkumine – Tagajärjed – Trahvisumma õiglane vähendamine

(EÜ artikkel 81 ja EÜ artikli 288 teine lõik)

Summary

1. EÜ artikli 81 lõike 1 mõttes kokkuleppe olemasoluks piisab sellest, kui ettevõtjad on väljendanud oma ühist tahet käituda turul konkreetsel viisil. Kokkuleppe nimetatud artikli tähenduses võib sõlmituks lugeda niipea, kui esineb ühine tahe, mis on suunatud konkurentsi piiramisele põhimõtteliselt, isegi kui plaanitava piirangu konkreetseid detaile alles läbi räägitakse.

Seda, et eksisteerib kokkulepe EÜ artikli 81 tähenduses, ei sea kahtluse alla ei asjaolu, et asjassepuutuvate ettevõtjate tahe ei langenud kokku konkreetsete viiside osas, kuidas hinnatõusu läbi viia, ega asjaolu, et lõpuks seda turul tegelikult ei toimunudki.

(vt punktid 44 ja 45, 183)

2. Kooskõlastatud tegevuse all mõistetakse koostööd ettevõtjate vahel, kes ei ole läinud nii kaugele, et nad oleksid sõlminud kokkuleppe selle sõna kitsas tähenduses, kuid kes valivad teadlikult konkurentsiriskide asemel ettevõtjatevahelise praktilise koostöö.

EÜ artikli 81 lõikega 1 on vastuolus igasugune ettevõtjate omavaheline otsene või kaudne suhtlemine, millega ettevõtja mõjutab oma hetke või potentsiaalsete konkurentide käitumist turul või annab neile teada tema enda turul käitumise kohta tehtud otsustest või kavatsustest, kui selle suhtlemise eemärk või mõju on konkurentsi piiramine.

Kui puuduvad vastupidist tõendavad tõendid, mida peavad esitama huvitatud ettevõtjad, tuleb eeldada, et kooskõlastatud tegevuses osalevad ettevõtjad, kes jätkavad turul tegutsemist, võtavad konkurentidega vahetatud teavet oma turukäitumise kindlaksmääramisel arvesse. See kehtib veelgi enam siis, kui kooskõlastamine toimub regulaarselt pika aja jooksul.

(vt punktid 46 ja 47, 186)

3. EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumise kohta tõendite esitamise osas tuleb meeles pidada, et komisjon peab tõendama tema poolt tuvastatud rikkumisi ja esitama sellised tõendid, mille alusel saab õiguslikult piisavalt tuvastada rikkumise koosseisu kuuluvate asjaolude asetleidmise. Komisjonil tuleb seega rikkumise toimepanemise tuvastamiseks esitada täpseid ja üksteist toetavaid tõendeid.

Kuid kõik komisjoni esitatud tõendid ei pea tingimata neile tingimustele vastama rikkumise kõigi koosseisu tunnuste osas. Piisab, kui neile vastab institutsiooni esitatud kaudsete tõendite kogum, mida hinnatakse tervikuna.

Arvestades, et konkurentsivastaste kokkulepete keeld on üldtuntud, ei saa komisjonilt nõuda, et ta esitaks tõendeid, millest selgelt nähtuks, et ettevõtjad on üksteisega kontakteerunud. Katkendlikke väheseid tõendeid, mis komisjoni valdusesse on sattunud, peab igal juhul saama täiendada nendest tehtavate järeldustega, mis võimaldavad visualiseerida asetleidnud olukorra. Konkurentsivastase tegevuse või kokkuleppe esinemist võib seega tuletada teatud arvust kokkusattumustest ja kaudsetest tõenditest, mis oma kogumis võivad – vastupidise loogilise selgituse puudumisel – olla käsitletavad tõendina konkurentsieeskirjade rikkumise kohta.

(vt punktid 48–51)

4. Kui aga konkurentsivastase tegevuse või kokkuleppe asetleidmist järeldades tugineb komisjon dokumentaalsetele tõenditele, tuleb poolel, kes sellele järeldusele Üldkohtus vastu vaidleb, mitte ainult esitada komisjoni teesile vastupidine usutav selgitus, vaid ka näidata, et vaidlustatud otsuses rikkumise tuvastamiseks ei olnud piisavalt tõendeid.

(vt punkt 52)

5. Mis puudutab kohtuliku kontrolli ulatust, siis juhul, kui tegemist on hagiga EÜ artikli 81 lõike 1 alusel tehtud otsuse tühistamise nõudes, peab Üldkohus üldiselt läbi viima tervikliku kontrolli küsimuses, kas EÜ artikli 81 lõike 1 kohaldamise tingimused on täidetud või mitte.

Vastavalt süütuse presumptsiooni põhimõttele, mida Euroopa Liidu õiguse üldpõhimõttena kohaldatakse eelkõige ettevõtjatele kohaldatavate konkurentsieeskirjade rikkumiste menetlustes, milles võidakse määrata trahv või karistusmakse, tuleb juhul, kui kohus kahtleb, teha otsus rikkumist tuvastava otsuse adressaadiks oleva ettevõtja kasuks.

(vt punktid 53 ja 54)

6. Ükski õigusnorm ega liidu õiguse üldpõhimõte ei keela komisjonil tugineda ettevõtja vastu teiste ettevõtjate avaldustele. Vastasel juhul oleks komisjoni kohustust tõendada EÜ artikleid 81 ja 82 rikkuvat käitumist võimatu täita ja see oleks vastuolus EÜ asutamislepinguga talle pandud ülesandega teostada järelevalvet selle üle, et nimetatud sätteid kohaldataks nõuetekohaselt.

Tõsi, kartellis osalemises süüdistatud ettevõtja avaldust, mille tõelevastavuse on vaidlustanud paljud teised kartellis osalemises süüdistatud ettevõtjad, ei või pidada piisavaks tõendiks viimati nimetatud ettevõtjate poolt toimepandud konkurentsieeskirjade rikkumise olemasolust, kui selle toetuseks puuduvad muud tõendid. Niisugusest avaldusest üksi rikkumise tuvastamiseks seega ei piisa, vaid seda peavad toetama muud tõendid. Kuid tuleb siiski asuda seisukohale, et kui avaldus on väga usutav, on nõutav toetuse tase – nii toetavate tõendite täpsuse kui veenvuse aspektist – väiksem, kui see oleks siis, kui avaldus ei oleks eriti usaldusväärne.

Seega, kui otsustatakse, et kooskõlaliste kaudsete tõendite kogum toetab nimetatud avalduses märgitud tegevuse asetleidmist ja selle teatud konkreetseid aspekte, võib see avaldus üksi olla piisav, et tõendada komisjoni otsuse muid aspekte.

Peale selle, eeldusel et tõend ei ole ilmselgelt vastuolus avaldusega süükspandud tegevuse asetleidmise või põhilise sisu kohta, piisab, kui see tõendab selles kirjeldatud tegevuse olulisi asjaolusid, et sel oleks toetava tõendina teatav väärtus süüstavate tõendite kogumis.

(vt punktid 70, 92–94)

7. Komisjonil tuleb sageli tõendada rikkumise olemasolu selle ülesande seisukohast ebasoodsates tingimustes, sest rikkumise moodustavate faktiliste asjaolude toimumisest võib olla möödunud palju aastaid ja paljud uuritavad ettevõtjad ei pruugi olla teinud komisjoniga aktiivset koostööd.

Kuigi komisjon on kohustatud tõendama, et sõlmitud on ebaseaduslik turgude jagamise leping, oleks liigne nõuda, et sellele lisaks tuleb komisjonil esitada tõendeid selle eesmärgi saavutamiseks kasutatud konkreetse mehhanismi kohta. Rikkumises süüdi oleval ettevõtjal oleks liiga lihtne hoiduda karistusest, kui ta võiks viidata ebaseadusliku lepingu toimimise kohta esitatud teabe ebamäärasusele, kui lepingu olemasolu ja selle konkurentsivastane eesmärk on siiski piisavalt tõendatud. Ettevõtjad saavad end sellises olukorras tõhusalt kaitsta, kui neile on antud võimalus kommenteerida kõiki tõendeid, millele komisjon nende vastu tugineb.

(vt punkt 78)

8. EÜ artikli 81 tekstist endast tuleneb, et juhul kui ettevõtjatevahelisel kokkuleppel või kooskõlastatud tegevusel on konkurentsivastane eesmärk, on see keelatud olenemata sellest, kas see turgu mõjutab. Seega, kuna komisjon tuvastas konkurentsivastaste kokkulepete ja kooskõlastatud tegevuste esinemise, ei saa nendele tuvastatud asjaoludele vastu vaielda väitega, et koostöökokkuleppeid ei kohaldatud või et need ei mõjutanud turgu.

(vt punktid 79 ja 80)

9. Kuigi enamasti tuleb ebaseadusliku kartelli peamiste liikmete vabatahtlikesse ütlustesse suhtuda teatud umbusaldusega, arvestades võimalust, et need isikud püüavad vähendada oma osa rikkumises ja suurendada teiste osa, ei pruugi koostööteatise alusel trahvi vähendamise taotlemine innustada süüks pandud kartelli teiste liikmete kohta moonutatud tõendite esitamist. Nimelt võib igasugune katse komisjoni eksitada seada kahtluse alla taotleja puhtsüdamlikkuse ja koostöö täielikkuse ning seetõttu seada ohtu võimaluse, et talle koostööteatist täielikult kohaldatakse.

(vt punkt 91)

10. Kui tegemist on keerulise faktilise olukorraga, ei tule konkurentsivastase tegevuse kahekordset kvalifikatsiooni „mitmeks kokkuleppeks ja/või kooskõlastatud tegevuseks” – kuna sellel tegevusel on samaaegselt tunnused, mille alusel tuleb see kvalifitseerida „kokkuleppeks”, kui ka tunnused, mille alusel tuleb see kvalifitseerida „kooskõlastatud tegevuseks” – mõista kvalifikatsioonina, mis nõuab, et üheaegselt ja kumulatiivselt oleksid esitatud tõendid selle kohta, et iga faktiline asjaolu sisaldab keelatud kokkuleppe või kooskõlastatud tegevuse tunnuseid, vaid seda tuleb mõista ühe tervikliku kvalifikatsioonina, mis koosneb faktilistest asjaoludest, millest osad on kvalifitseeritud kokkulepeteks ja teised kooskõlastatud tegevuseks EÜ artikli 81 tähenduses, mis ei näe selliste mitut tegu hõlmavate rikkumiste puhul ette eraldiseisvat kvalifikatsiooni.

(vt punkt 191)

11. Kui ettevõtja osales koosolekul, kus tõstatatakse õigusvastase koostöö teema, siis isegi juhul, kui tal ei ole seal aktiivset rolli, võib järeldada, et ta võttis sellest koostööst osa, välja arvatud siis, kui ta tõendab, et ta teatas kõigile, et ta ei loe end selle koostööga seotuks, või kui ta teatas teistele osalistele, et ta kavatses võtta koosolekust osa erineval eesmärgil kui see, mida peavad silmas teised osalejad.

(vt punkt 195)

12. Toimikuga tutvumise õigus, mis tuleneb loogiliselt kaitseõiguste põhimõttest, tähendab, et komisjon peab võimaldama asjassepuutuval ettevõtjal põhjalikult uurida kõiki uurimistoimikus olevaid dokumente, mis võivad tähtsust omada tema kaitse seisukohast. See hõlmab nii süüstavaid kui ka süü puudumist tõendavaid dokumente, välja arvatud teiste ettevõtjate ärisaladused, komisjoni sisedokumendid ja muud salajased andmed.

Mis puudutab süüstavaid tõendeid, siis kujutab dokumendi edastamata jätmine endast kaitseõiguste rikkumist vaid siis, kui ettevõtja tõendab esiteks, et rikkumise asetleidmise vastuväite esitamiseks tugines komisjon sellele dokumendile, ja teiseks, et seda vastuväidet sai tõendada vaid viitega nimetatud dokumendile. Seega tuleb asjassepuutuval ettevõtjal tõendada, et tulemus, millele komisjon otsuses jõudis, oleks olnud erinev, kui edastamata dokumenti tõendina arvesse ei võetaks.

Mis puudutab aga komisjoni poolt ettevõtja süü puudumist tõendava dokumendi edastamata jätmist, siis peab ettevõtja ainult tõendama, et dokumendi avaldamata jätmine võis tema kahjuks mõjutada menetluse käiku ning komisjoni otsuse sisu. Piisab, kui ettevõtja tõendab, et ta oleks võinud neid süü puudumist tõendavaid dokumente kasutada oma kaitses, tõendades muu hulgas, et ta oleks saanud tugineda tõenditele, mis ei olnud kooskõlas komisjoni poolt vastuväiteteatise staadiumis antud hinnangutega, ja et ta oleks seega saanud mõjutada mis tahes viisil otsuses antud hinnanguid.

(vt punktid 235–238)

13. Vastuväiteteatis on dokument, mis peab piirama ettevõtja vastu algatatud menetluse eseme ja tagama kaitseõiguste tõhusa kasutamise. Neid eesmärke arvestades kaasnevad vastuväiteteatisega kaitseõiguste järgimise põhimõttest tulenevad menetluslikud tagatised, mille hulgas on õigus tutvuda komisjoni toimikus olevate dokumentidega.

Vastused vastuväiteteatisele ei kuulu eeluurimistoimikusse endasse. Mis puudutab dokumente, mis ei ole vastuväiteteatisest teada andmise ajaks toimiku osa, siis on komisjon kohustatud need vastused teistele asjassepuutuvatele pooltele avaldama ainult juhul, kui nendest on näha, et nad sisaldavad uusi süüstavaid või süü puudumist tõendavaid tõendeid. Komisjoni teatise komisjoni toimikutele juurdepääsureeglite kohta EÜ artiklite 81 ja 82, EMP lepingu artiklite 53, 54 ja 57 ning nõukogu määruse nr 139/2004 kohaldamise juhtudel punktis 27 on samuti märgitud, et uurimise teiste poolte vastustele komisjoni vastuväiteteatisele ei anta üldreeglina juurdepääsu. Poolele antakse siiski juurdepääs dokumentidele, kui need dokumendid võivad sisaldada uusi, kas süüdistavaid või süüst vabastavaid tõendeid, mis puudutavad komisjoni vastuväiteteatises selle poole kohta esitatud vastuväiteid.

Mis puudutab uut süüstavat tõendit, siis juhul kui komisjon kavatseb rikkumise tuvastamiseks tugineda vastuväiteteatise vastuse teatud osale, peab teistele selle menetlusega seotud ettevõtjatele olema antud võimalus selle uue tõendi kohta oma seisukoht esitada.

Teiseks, mis puudutab uusi süüst vabastavaid tõendeid, siis ei ole komisjon kohustatud võimaldama nendega tutvumist tema enda initsiatiivil. Kui komisjon jätab haldusmenetluses rahuldamata hageja taotluse, milles palutakse juurdepääsu dokumentidele, mida eeluurimistoimikus ei olnud, on kaitseõiguste rikkumine tuvastatav vaid siis, kui haldusmenetlus oleks võinud lõppeda teisiti, kui hageja oleks selle menetluse käigus saanud tutvuda vaidlusaluste dokumentidega.

(vt punktid 239–244, 253)

14. Dokumenti saab käsitleda süüstava dokumendina vaid juhul, kui komisjon on sellele tuginenud ettevõtja poolt toimepandud rikkumise tuvastamisel.

Kaitseõiguste rikkumise tuvastamiseks ei piisa sellest, et ettevõtja tõendab, et ta ei saanud haldusmenetluse käigus esitada oma seisukohta dokumendi suhtes, mida mainitakse vaidlustatud otsuse mõnes osas. Ta peab tõendama, et komisjon on vaidlustatud otsuses seda dokumenti kasutanud lisatõendina rikkumise tuvastamiseks, milles ettevõtja väidetavalt osales.

(vt punkt 245)

15. Liidu õiguskorras kehtestatud haldusmenetluse tagatiste hulgas on ka pädeva institutsiooni kohustus uurida hoolikalt ja erapooletult juhtumi kõiki asjassepuutuvaid asjaolusid.

(vt punkt 268)

16. Rikkumise esinemist tuleb hinnata ainult komisjoni kogutud tõendite põhjal. Kui haldusmenetluse lõpuks on tegelikult tuvastatud rikkumise asetleidmine, ei saa tõend selle kohta, et komisjon väljendas selle menetluse jooksul enneaegselt oma veendumust, et rikkumine toime pandi, muuta olematuks tõendeid rikkumise enda kohta.

(vt punkt 278)

17. Mõistlikust menetlustähtajast kinnipidamine konkurentsipoliitikat puudutavas haldusmenetluses on liidu õiguse üldpõhimõte, mille täitmist tagavad liidu kohtud.

Selle põhimõtte kohaldamisel tuleb eristada kahte haldusemenetluse staadiumi, nimelt vastuväiteteatisele eelnevat uurimise staadiumi ja ülejäänud haldusmenetluse staadiumi. Esimene staadium, mis kestab kuni vastuväiteteatise vastuvõtmiseni, algab hetkel, mil komisjon – kasutades seadusandaja poolt talle antud pädevust – võtab rikkumise kohta tehtud kaebuse alusel meetmeid, ja see peab võimaldama tal võtta seisukoht haldusmenetluse edasise käigu suhtes. Teine staadium järgneb vastuväiteteatisele ja kestab lõpliku otsuse vastuvõtmiseni. See peab võimaldama komisjonil langetada lõplik otsus vaidlustatud rikkumise suhtes.

Menetluse esimese staadiumi kestust 65 kalendrikuud tuleb pidada liiga pikaks, kui komisjon ei esita teavet või täiendavaid põhjendusi menetlustoimingute kohta, mida ta selles staadiumis läbi viib. Sellest hoolimata saab mõistliku tähtaja põhimõtte rikkumise tõttu rikkumist tuvastava otsuse tühistada ainult juhul, kui menetluse pikkus mõjutas menetluse tulemust.

(vt punktid 286–288, 290, 292, 295)

18. Tulenevalt kõikide ettevõtjate või ettevõtjate ühenduste suhtes kehtivast üldisest hoolsuskohustusest peavad nad kandma hoolt selle eest, et nende raamatupidamises või arhiivis oleksid hästi säilinud kõik nende tegevust kajastavad dokumendid, selleks et neil oleks kohtu- või haldusmenetluse korral olemas vajalikud tõendid.

Kui ettevõtjale on määruse nr 17 artikli 11 alusel informatsiooninõue saadetud, tuleb tal seda enam tegutseda veelgi hoolsamalt, ning ta peab võtma kõik vajalikud meetmed, et säilitada tõendeid, mis mõistlikult tema valduses on.

(vt punkt 301)

19. Komisjonil on trahvide arvutamise meetodi suhtes ulatuslik kaalutlusõigus. See meetod, mis on sätestatud suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta, sisaldab erinevaid paindlikkust tagavaid elemente, mis võimaldavad komisjonil teostada oma kaalutlusõigust kooskõlas määruse nr 1/2003, asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta, sätetega.

Lisaks, sellistes valdkondades, nagu trahvi kindlaksmääramine määruse nr 1/2003 alusel, kus komisjonil on selline kaalutlusruum, piirdub nende hinnangute seaduslikkuse kontroll ilmse hindamisvea puudumise kontrolliga. Komisjoni kaalutlusõigus ja selle piirid ei mõjuta aga täieliku pädevuse teostamist liidu kohtu poolt, mis annab talle õiguse komisjoni määratud trahvi summa tühistada, seda vähendada või suurendada.

(vt punktid 308–310)

20. Rikkumise raskusaste tuleb kindlaks määrata suure hulga asjaolude põhjal, nagu juhtumi eripärased asjaolud, selle kontekst ja trahvide hoiatav mõju, mille suhtes on komisjonil kaalutlusõigus.

Täpsemalt, vastavalt suuniste määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punkti 1A esimesele lõigule tuleb rikkumise raskuse hindamisel arvesse võtta selle laadi, tegelikku mõju turule, kui seda saab mõõta, ja asjaomase geograafilise turu suurust. Üldkohtu kohustus on täieliku pädevuse raames läbiviidava kontrolli käigus hinnata, kas määratud trahvisumma on proportsionaalne rikkumise raskusastme ja kestusega ning kõrvutada rikkumise raskust ja asjaolusid, millele ettevõtja tugineb.

Suuniste punkti 1A teise lõigu kolmanda taande tähenduses on väga rasked rikkumised „üldjuhul horisontaalsed piirangud, näiteks „hinnakartellid” ja turujagamiskvoodid”. Seda liiki keelatud kokkulepped tähistavad konkurentsi kahjustamise kõige raskemaid vorme, sest juba oma esemelt on need suunatud konkurentsi selgele ja lihtsale kaotamisele kokkulepet täitvate ettevõtjate vahel ning seega vastuolus liidu peamiste eesmärkidega. Horisontaalseid hinnakartelle või turgude jagamise kokkuleppeid võib samuti lugeda väga rasketeks rikkumisteks ainuüksi nende laadi tõttu, ilma et komisjon peaks tõendama rikkumise tegelikku mõju turule.

Kuigi rikkumise tegelik mõju turule on asjaolu, mida tuleb rikkumise raskuse hindamisel arvesse võtta, on see vaid üks kriteerium teiste kriteeriumide seas, nagu rikkumise laad ja geograafilise turu suurus. Samuti on nimetatud suuniste punkti 1A esimeses lõigus sätestatud, et seda mõju tuleb arvesse võtta ainult siis, kui seda saab mõõta.

(vt punktid 314–316, 319–320, 324 ja 325)

21. Liikmesriigi kogu territoorium moodustab ühisturu olulise osa. Rikkumised nagu kokkulepped või kooskõlastatud tegevus, mille eesmärk on hindade kehtestamine ja klientide jagamine, võivad ainuüksi oma laadi tõttu tuua kaasa rikkumise väga raskeks rikkumiseks kvalifitseerimise, ilma et oleks vaja, et sel tegevusel oleks konkreetne geograafiline ulatus.

Seda järeldust kinnitab ka asjaolu, et kui suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta on raskeks loetud rikkumiste näidiskirjelduses mainitud, et need on enamjaolt piirangud, mis on horisontaalsed või vertikaalsed, kuid mida kohaldatakse karmimalt ja mille mõju turule on laiem, mõjutades suurt osa ühisturust, siis väga raskete rikkumiste kohta ei ole mainitud mingit konkreetset mõju turule ega mõju tekkimist mingile konkreetsele geograafilisele alale.

Sellest tuleneb, et asjaolu, et asjassepuutuv geograafiline turg on riigi dimensiooniga, ei ole igal juhul vastuolus sellega, et toimepandud rikkumine kvalifitseeritakse väga raskeks rikkumiseks. Asjassepuutuva toote turu suurus ei ole üldjuhul tegur, mida tuleb kindlasti arvesse võtta, vaid ainult üks tegur teiste hulgas, mida rikkumise raskuse hindamisel ja trahvi suuruse kindlaksmääramisel arvestada.

(vt punktid 337, 339–342)

22. Komisjonil on määruse nr 17 ja määruse nr 1/2003, EÜ artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta, raames trahvisummade kindlaksmääramisel kaalutlusruum, et suunata ettevõtjaid oma tegevuses konkurentsieeskirju järgima ja õigus kohandada mis tahes hetkel trahvide taset vastavalt selle poliitika vajadustele.

Komisjoni eelnev otsustuspraktika ei kujuta endast konkurentsi valdkonnas trahvide määramise õiguslikku raamistikku. Teisi juhtumeid käsitlevad otsused on diskrimineerimise esinemise küsimuses üksnes soovituslikud, arvestades, et ei ole eriti tõenäoline, et teiste juhtumite asjaolud, nagu turud, tooted, ettevõtjad ning ajavahemikud, on samad.

Rikkumiste raskusastme määrab komisjon kindlaks mitme asjaolu alusel ja kohustuslikult arvesse võetavatest tingimustest ei ole kehtestatud siduvat või ammendavat loetelu. Lisaks ei ole komisjonil kohustust kohaldada määratava trahvi terviksumma või selle üksikute elementide suhtes täpset matemaatilist valemit. Neid asjaolusid arvestades tekitab kahe eri rikkumise eest kahe eri otsuse adressaatidele määratud trahvi otsene võrdlus selle spetsiifilise ülesande moonutamise ohu, mida täidavad trahvi arvutamise erinevad etapid. Nimelt kajastavad trahvi lõppsummad iga konkreetse keelatud kokkuleppe eriomaseid asjaolusid.

(vt punktid 345, 347, 350 ja 351)

23. Suuniste määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punkti 1A kuuenda lõigu kohaselt võib juhul, kui rikkumine hõlmab mitut ettevõtjat, nt kartellid, teatud raskusega rikkumise puhul osutuda vajalikuks määratleda kaalutegurite alusel üldine lähtesumma, et kindlaks määrata konkreetne lähtesumma, võttes arvesse konkreetset osakaalu ja seega iga ettevõtja rikkumise tegelikku mõju konkurentsile, eriti juhul, kui samalaadse rikkumise toime pannud ettevõtjate suurus erineb üksteisest oluliselt.

Iga ettevõtja konkreetse osakaalu ja seega rikkumisega konkurentsile avaldatava tegeliku mõju arvessevõtmine puudutab kartelli liikmete kategooriatesse jagamist vastavalt nende suurusele turul teatud võrdlusperioodil, ega tähenda, et arvesse võetakse rikkumise kui terviku mõju turule.

Ettevõtjate erinevaks kohtlemiseks selle sätte alusel ei tule arvesse võtta rikkumise tegelikku mõju turule.

(vt punktid 356–358)

24. Trahvisumma arvutamisviisi põhjendamiskohustust puudutava olulise vorminõude tingimused on väljakujunenud kohtupraktika kohaselt täidetud, kui komisjon märgib oma otsuses hindamiskriteeriumid, mis võimaldasid tal mõõta rikkumise raskusastet ja kestust.

Komisjonil ei ole trahvi suurust õigustava põhjenduse esitamisel kohustust märkida arvandmeid, millest ta oma kaalutlusõiguse teostamisel juhindus, eriti taotletava hoiatava mõju tagamiseks.

(vt punktid 360, 375)

25. Trahvi kindlaksmääramisel peab komisjon jälgima, et sellel oleks hoiatav mõju.

Selleks võib komisjon muu hulgas arvesse võtta asjassepuutuva ettevõtja suurust ja majanduslikku suutlikkust.

Samuti on suuniste määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punkti 1A neljandas lõigus sätestatud, et arvesse tuleb võtta rikkujate tegelikku majanduslikku suutlikkust põhjustada olulist kahju muudele turuosalistele, eeskätt tarbijatele, ja määrata trahvi suurus nii, et sellel oleks piisavalt hoiatav mõju.

Arvestades komisjoni kaalutlusruumi trahvisummade kindlaksmääramisel, et suunata ettevõtjate tegevust konkurentsieeskirjadest kinnipidamisele, ei takista see, et komisjon on minevikus kohaldanud teatud tüüpi rikkumiste puhul teatud tasemel trahve, teda igal hetkel seda taset tõstmast, et tagada konkurentsipoliitika elluviimine ning tugevdada trahvide hoiatavat mõju.

(vt punktid 367–369, 372)

26. Õiguskindluse põhimõte on liidu õiguse üldpõhimõte, mis nõuab eriti seda, et isikutele ebasoodsaid tagajärgi kaasa toov regulatsioon oleks selge ja täpne ning et selle kohaldamine oleks õigussubjektile ootuspärane.

Sellele põhimõttele kaasneb süütegude ja karistuste seaduslikkuse põhimõte, mis nõuab, et seadus määratleks selgelt rikkumised ja nende eest määratavad karistused.

Kuigi määruse nr 1/2003 EÜ artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta artikli 23 lõiked 2 ja 3 jätavad komisjonile ulatusliku kaalutlusruumi, piiravad need siiski selle teostamist, kehtestades objektiivsed kriteeriumid, mida komisjon peab järgima.

Esiteks on määrata võidava trahvi summal arvuliselt mõõdetav ja absoluutne ülempiir, mistõttu on konkreetsele ettevõtjale määrata võidava trahvi maksimumsumma ette kindlaks tehtav.

Teiseks piiravad komisjoni kaalutlusõigust tegevusjuhised, mis ta ise endale suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta on kehtestanud, ning komisjoni kogu haldustegevuse üle teostab kontrolli liidu kohus.

Seega võib informeeritud ettevõtja, kes vajadusel kasutab õigusnõustaja abi, piisavalt täpselt ette näha tema teatava tegevuse eest määrata võidavate trahvide arvutamise meetodit ja suurusjärku ning karistuste seaduslikkuse põhimõtet ei riku asjaolu, et ettevõtja ei tea täpselt ette trahvide taset, mida komisjon igal konkreetsel juhul määrab. Lisaks peavad ettevõtjad, kes on seotud haldusmenetlusega, milles võidakse trahve määrata, arvestama võimalusega, et komisjon võib igal hetkel otsustada tõsta trahvisummasid võrreldes minevikus kohaldatud trahvisummadega. Ettevõtjatele on seega mõistlikult ettenähtav, et komisjon võib konkurentsipoliitika elluviimise raames trahvide üldist taset igal ajal muuta.

(vt punktid 383–386)

27. Vastavalt suuniste määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punktile 3 vähendatakse komisjoni määratud trahvi põhisummat muu hulgas siis, kui ettevõtja, kellele rikkumine süüks pannakse, lõpetab rikkumise kohe, kui komisjon sekkub.

Trahvi põhisumma selline vähendamine on seotud konkreetse juhtumi asjaoludega, mis võivad olla sellised, et komisjon otsustab õigusvastases kokkuleppes osalenud ettevõtja trahvisummat mitte vähendada. Kergendavate asjaolude arvessevõtmisega nõustumine olukorras, kus ettevõtja on sellise ilmselgelt ebaseadusliku kokkuleppe pool, mille suhtes ta teadis või pidi teadma, et tegemist on rikkumisega, võib julgustada ettevõtjaid jätkama salajast kokkulepet nii kaua kui võimalik lootuses, et nende käitumist mitte kunagi ei avastata, kuid samas teades, et kui nende käitumine avastatakse, võidakse nende trahvi vähendada, kui nad rikkumise lõpetavad.

Selline nõustumine võtaks määratavalt trahvilt kogu hoiatava mõju ja kahjustaks EÜ artikli 81 lõike 1 kasulikku mõju. Nimelt on tegemist kergendava asjaoluga, mida tuleb EÜ artikli 81 lõike 1 kasulikku mõju arvesse võttes tõlgendada kitsalt, st et selle arvessevõtmist saavad õigustada ainult konkreetse juhtumi eriomased asjaolud.

Täpsemalt, tahtlikult toime pandud rikkumise lõpetamist ei saa käsitleda kergendava asjaoluna, kui selle lõpetamise tingis komisjoni sekkumine.

Ainult asjaolu, et komisjon otsustas oma varasemas otsustuspraktikas, et trahvisumma kindlaksmääramisel tuleb teatavaid asjaolusid pidada kergendavateks asjaoludeks, ei tähenda, et ta peaks sama hinnangu andma hilisemas otsuses.

(vt punktid 394–397, 401)

28. Kuigi ainult asjaolu, et ettevõtja ei täida õigusvastaseid kokkuleppeid, ei vabasta teda vastutusest, on siiski tegemist asjaoluga, mida tuleb trahvi kindlaksmääramisel kergendava asjaoluna arvesse võtta.

(vt punkt 409)

29. Asjaolu, et komisjon kohaldas minevikus teatava suurusega trahve teatavat tüüpi rikkumistele, ei saa veel võtta võimalust seda t aset tõsta määruses nr 1/2003 EÜ artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta märgitud piirides, kui see on vajalik konkurentsipoliitika elluviimise tagamiseks. Vastupidi, konkurentsinormide tõhus kohaldamine eeldab seda, et komisjon saaks igal hetkel kohandada trahvide taset vastavalt selle poliitika vajadustele.

Ettevõtja ei saa tulemuslikult väita, et tema karistus oleks olnud kergem, kui komisjon oleks haldusmenetluse lõpetanud varem, sest ta tõstis selle haldusmenetluse jooksul karistuste üldist taset.

Neid kaalutlusi arvestades ei saa haldusmenetluse kestus – isegi kui see on liiga pikk – olla vaidlustatud otsuse sisu mõjutav asjaolu ainult seetõttu, et komisjon tõstis vahepeal trahvide taset.

(vt punktid 418–420)

30. Menetlusnormi rikkumine, isegi kui selle tagajärjeks ei ole konkurentsiõiguse normide rikkumise eest komisjoni poolt äriühingu suhtes vastu võetud otsuse tühistamine, võib õigustada trahvi vähendamist. Mõistliku tähtaja ületamine võib olla aluseks komisjoni otsusele vähendada õiglaselt trahvisummat, arvestades, et sellise vähendamise võimaluse kasutamine kuulub tema teostatavate õiguste hulka. Selle õiguse teostamine komisjoni poolt ei takista Üldkohtul oma täieliku pädevuse raames tegutsedes trahvisummat täiendavalt vähendada.

Nimelt on karistuse vähendamise eesmärk mõistliku tähtaja põhimõtte rikkumise heastamine ning seetõttu peab vähendamise määr olema ettevõtjale määratud karistuse seisukohast kohane. Kuid see vähendamine peab siiski olema lihtsalt õiglane ning sellele ei pea eelnema EÜ artikli 288 teise lõigu tähenduses liidu lepinguvälise vastutuse tekkimise tingimuste analüüs.

(vt punktid 425 ja 426, 428, 432)