EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(ainukohtunik)

28. juuni 2016

Marcin Kotula

versus

Euroopa Komisjon

„Avalik teenistus — Ametnikud — Personalieeskirjade artikkel 45 — 2014. aasta edutamine — Personalieeskirjade artikli 45 üldised rakendussätted — Nende ametnike nimekiri, kelle edutamiseks tegid ettepaneku peadirektorid ja talituste juhatajad — Hageja nime väljajätmine — Institutsioonidevaheline üleviimine — Eelmise institutsiooni koostatud hindamisaruannete arvessevõtmine — Võimalus vaidlustada edutamise ühiskomitees nende ametnike nimekiri, kelle edutamiseks tehti ettepanek — Edutatavate ametnike teenete võrdlev hindamine”

Ese:

Hagi, mis on esitatud ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingu suhtes, ja millega Marcin Kotula palub tühistada Euroopa Komisjoni ametisse nimetava asutuse otsuse, mis tehti selle institutsiooni töötajatele teatavaks 14. novembril 2014 ning mille kohaselt ta jäetakse 2014. aasta edutamise raames palgaastmele AD 9 edutamata.

Otsus:

Jätta hagi rahuldamata. Pooled kannavad ise oma kohtukulud.

Kokkuvõte

Hindamisaruannet tuleb hinnangu andmisel tingimata arvesse võtta iga kord, kui ametniku ülemused otsustavad ametniku karjääri üle, nii et otsus jätta ametnik edutamata on tehtud õigusnorme rikkudes, kui ametisse nimetaval asutusel ei olnud võimalik hinnata edutatavate ametnike teeneid võrdlevalt, sest asjaomase ametniku ametisse nimetamisele või viimasele edutamisele järgneva arvessevõetava ajavahemiku kohta koostatud üks või mitu hindamisaruannet ei olnud administratsiooni süül kättesaadavad. Asjaolu, et hindamisaruanne ei ole kättesaadav, ei takista iseenesest ametisse nimetaval asutusel teha otsust edutamise kohta ja igal juhul toob selline õigusnormide rikkumine endaga edutamise kohta tehtud otsuse tühistamise kaasa ainult siis, kui asjaomase hindamisaruande arvesse võtmata jätmine võis menetlust otsustavalt mõjutada. (vt punktid 38 ja 43) Viited: Euroopa Kohus: kohtuotsus, 27.1.1983, List vs. komisjon, 263/81, EU:C:1983:17, punktid 25 ja 26. Esimese Astme Kohus: kohtuotsused, 3.3.1993, Vela Palacios vs. EMSK, T‑25/92, EU:T:1993:17, punkt 43; 12.12.2002, Morello vs. komisjon, T‑338/00 ja T‑376/00, EU:T:2002:314, punkt 111, ning 11.7.2007, Konidaris vs. komisjon, T‑93/03, EU:T:2007:209, punktid 88 ja 90 ja seal viidatud kohtupraktika. Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsus, 15.12.2015, Bonazzi vs. komisjon, F‑88/15, EU:F:2015:150, punkt 84.

Selliste ametnike karjääriväljavaadete säilitamiseks, kes otsustavad institutsioonide vahel liikuda, peavad liidu institutsioonid ühelt poolt tagama, et liikumine ei avalda ebasoodsat mõju liikunud ametnike karjäärile, ning teiselt poolt analüüsima liikunud ametniku olukorda, et teha kindlaks, et selline ühest institutsioonist teise üleviidud ametnik ei ole edutamise raames sellest tulenevalt kahju kannatanud. Seoses täpsemalt sellega, kuidas ametisse nimetav asutus peab võtma ametniku ühest institutsioonist teise üleviimise korral arvesse ametniku hindamisaruandeid, mille on koostanud institutsioon, kust ta üle viidi, ei saa ametisse nimetavale asutusele talle edutamise valdkonnas kuuluva ulatusliku kaalutlusõigusega arvestades ette heita seda, et ta võttis ametniku teenetele hinnangu andmisel aluseks ametniku kõigi selliste hindamisaruannete sünteesi, mis käsitlevad kas täies ulatuses või osaliselt ametniku edutamisele järgnevat arvessevõetavat ajavahemikku ning mille on koostanud kas uue institutsiooni ametisse nimetav asutus või siis selle institutsiooni ametisse nimetav asutus, kust ta üle viidi. Ametisse nimetavale asutusele ei saa ette heita ka seda, et ta on asjaomase ametniku teeneid võrdlevalt hinnates kohaldanud selle institutsiooni poolt, kuhu ametnik üle viidi, oma kaalutlusõigust teostades hiljuti vastu võetud kõigi selle institutsiooni edutamiseks kõlblike ametnike suhtes kohaldatavat korda ja üldmeetodeid; seejuures tuleb rõhutada, et nimetatud institutsioon ei ole kohustatud kehtestama institutsioonide vahel liikunud ametnike olukorda konkreetselt reguleerivaid eeskirju. (vt punktid 39 ja 46) Viited: Esimese Astme Kohus: kohtuotsus, 3.10.2000, Cubero Vermurie vs. komisjon, T‑187/98, EU:T:2000:225, punktid 68 ja 69. Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsus, 7.11.2007, Hinderyckx vs. nõukogu, F‑57/06, EU:F:2007:188, punktid 50, 55, 58 ja 59 ning seal viidatud kohtupraktika.

Ehkki edutamiseks kõlblike ametnike isikutoimikud peavad olema ametisse nimetava asutuse käsutuses, ei saa seevastu sellelt isikult nõuda, et ta põhjendaks, kuidas ta on igal konkreetsel juhul kasutanud tema käsutuses olevat teavet. (vt punkt 48) Viited: Euroopa Kohus: kohtuotsus, 17.3.1983, Hoffmann vs. komisjon, 280/81, EU:C:1983:82, punkt 7. Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsus, 15.12.2015, Bonazzi vs. komisjon, F‑88/15, EU:F:2015:150, punkt 52.

Ühe ja sama institutsiooni eri talituste ametnikke hinnatakse väga erinevalt ja sellisest erinevast hindamisest tulenevalt on ametisse nimetaval asutusel keeruline hinnata kõigi asjaomaste ametnike teeneid võrdlevalt võrdse kohtlemise põhimõtet järgides. Nimelt nõuab personalieeskirjade artiklist 45 tulenev kohustus viia teenete võrdlev hindamine läbi võrdsel alusel ning võrreldavatest infoallikatest ja andmetest lähtudes sobivat menetlust või meetodit selleks, et kõrvaldada personalieeskirjade artikli 43 alusel koostatud aruannetes, mida tuleb personalieeskirjade artikli 45 lõike 1 alusel arvesse võtta, erinevate hindajate poolt antud hinnangutest tulenev subjektiivsus. Ametisse nimetaval asutusel on sellegipoolest õigus teeneid võrdlevalt hinnata tema arvates kõige sobivamat menetlust või meetodit kasutades. Asjaomane institutsioon ei ole nimelt kohustatud kehtestama ühte konkreetset hindamise ja edutamise korda, arvestades talle kuuluvat ulatuslikku kaalutlusruumi personalieeskirjade artiklis 45 sätestatud eesmärkide ellurakendamisel oma personalikorralduse ja -halduse vajadustest lähtudes. (vt punktid 50 ja 51) Viited: Euroopa Kohus: kohtuotsus, 1.7.1976, de Wind vs. komisjon, 62/75, EU:C:1976:103, punkt 17. Esimese Astme Kohus: kohtuotsused, 19.10.2006, Buendía Sierra vs. komisjon, T‑311/04, EU:T:2006:329, punkt 169, ja 14.2.2007, Simões Dos Santos vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, T‑435/04, EU:T:2007:50, punkt 132. Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsused, 14.7.2011, Praskevicius vs. parlament, F‑81/10, EU:F:2011:120, punkt 53; 18.3.2015, Ribeiro Sinde Monteiro vs. Euroopa välisteenistus, F‑51/14, EU:F:2015:11, punkt 41, mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Üldkohtusse, kohtuasi T‑278/15 P; 3.6.2015, Gross vs. Euroopa välisteenistus, F‑78/14, EU:F:2015:52, punkt 44, mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Üldkohtusse, kohtuasi T‑472/15 P; 22.9.2015, Silvan vs. komisjon, F‑83/14, EU:F:2015:106, punkt 24, mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Üldkohtusse, kohtuasi T‑698/15 P, ja 15.12.2015, Bonazzi vs. komisjon, F‑88/15, EU:F:2015:150, punkt 62.

Otsused edutamise kohta ja personalieeskirjade artiklis 45 ette nähtud teenete võrdlev hindamine kuuluvad ametisse nimetava asutuse ainupädevusse. Sellega seoses tuleb esiteks märkida, et ehkki personalieeskirjade artikli 45 lõige 1 kohustab seda asutust hindama enne edutamise kohta otsuse tegemist võrdlevalt kõigi edutatavate ametnike teeneid, võib ta seda tehes siiski kasutada haldustalituste abi alluvusliini eri tasanditel vastavalt kõigi hierarhiliste haldusstruktuuride toimimisele omastele põhimõtetele. Nii võib ametisse nimetav asutus näha ette edutamiseks kõlblike ametnike toimikute eelneva hindamise iga peadirektoraadi raames, ehkki selline eelnev hindamine ei saa asendada sellele järgnevat kohustuslikku teenete võrdlevat hindamist edutamiskomitee poolt – kui see on ette nähtud – ning igal juhul hilisemat teenete võrdlevat hindamist ametisse nimetava asutuse poolt edutamise lõpus, kui tehakse edutamise või edutamata jätmise otsused. Komisjoni kehtestatud üldistes rakendussätetes ette nähtud edutamismenetluse kontekstis ei ole küll lubatav see, et ametisse nimetav asutus piirdub peadirektoraatide ja eri talituste tasandil koostatud nimekirjade alguses paiknevate ametnike teenete võrdleva hindamisega. Ent kui ametnikud, kelle edutamise ettepanekut asjaomane peadirektor ei ole teinud, teostavad oma üldistest rakendussätetest tulenevat õigust vaidlustada edutamise ühiskomitees peadirektori otsus jätta tegemata nende edutamise ettepanek, hinnatakse nende teeneid võrdlevalt selles ühiskomitees mitte ainult nende peadirektoraadi, vaid ka kogu institutsiooni tasandil. Teiseks võib ametisse nimetav asutus kaasata oma edutamise kohta tehtavate otsuste ettevalmistamise faasis sellise ühise nõuandeinstantsi nagu edutamise ühiskomitee ning ta võib ka ette näha, et seda ühiskomiteed abistab üks teine, samuti ühine organ, mille võetud põhjendatud arvamuse projekte ta võib arvesse võtta. Kaebust esitades on edutatavatel ametnikel, kelle edutamise ettepanekut asjaomased peadirektorid ja talituste juhatajad ei ole teinud, võimalik juhtida ametisse nimetava asutuse tähelepanu oma juhtumile, kohustades teda oma kaebuse, nimetatud põhjendatud arvamuse projekti ja – kui see on olemas – edutamise ühiskomitee soovituse alusel analüüsima üksikasjalikult oma olukorda kõigi edutatavate ametnike teenete võrdleva hindamise raames, mille ametisse nimetav asutus peab läbi viima edutamise lõpus, et teha otsused edutamise kohta. (vt punktid 54–57) Viited: Euroopa Kohus: kohtuotsus, 4.2.1987, Bouteiller vs. komisjon, 324/85, EU:C:1987:59, punkt 11. Esimese Astme Kohus: kohtuotsus, 30.11.1993, Tsirimokos vs. parlament, T‑76/92, EU:T:1993:106, punkt 17. Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsused, 22.9.2015, Silvan vs. komisjon, F‑83/14, EU:F:2015:106, punktid 48 ja 50 ja seal viidatud kohtupraktika, mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Üldkohtusse, kohtuasi T‑698/15 P, ning 15.12.2015, Bonazzi vs. komisjon, F‑88/15, EU:F:2015:150, punktid 83 ja 89 ja seal viidatud kohtupraktika.