ÜLDKOHTU OTSUS (apellatsioonikoda)

16. detsember 2010

Kohtuasi T-364/09 P

Giorgio Lebedef

versus

Euroopa Komisjon

Apellatsioonkaebus – Avalik teenistus – Ametnikud – Põhipuhkus – Osalise ajaga lähetus ametiühingualase esindamise eesmärgil – Loata puudumine – Põhipuhkusest päevade mahaarvamine – Personalieeskirjade artikkel 60

Ese: Apellatsioonikaebus Avaliku Teenistuse Kohtu (esimene koda) 7. juuli 2009. aasta otsuse peale kohtuasjas F-39/08: Lebedef vs. komisjon (EKL AT 2009, lk I-A-1-241 ja II-A-1-1305), millega taotletakse nimetatud kohtuotsuse tühistamist.

Otsus: Jätta apellatsioonikaebus rahuldamata. Jätta Giorgio Lebedefi kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja Euroopa Komisjoni käesoleva astme kohtukulud.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Esindamine – Töötajate esindaja kaitse – Ulatus

(Personalieeskirjad, II lisa artikli 1 kuues lõik)

2. Apellatsioonkaebus – Väited – Kohtuotsuse sellist põhjendust puudutav väide, mis ei ole vajalik resolutsiooni põhjendamiseks – Ainetu väide

(ELTL artikkel 257; Euroopa Kohtu põhikiri, I lisa artikkel 9)

3. Apellatsioonkaebus – Väited – Õigusnormi väidetava rikkumise määratlemata jätmine – Vastuvõetamatus

(ELTL artikkel 257; Euroopa Kohtu põhikiri, I lisa artikkel 11; Üldkohtu kodukord, artikli 138 lõike 1 esimese lõigu punkt c)

4. Apellatsioonkaebus – Väited – Põhjendamise ebapiisavus – Avaliku Teenistuse Kohtu tuletatav põhjendus – Lubatavus – Tingimused

(Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 36 ja I lisa artikli 7 lõige 1)

1. Personalieeskirjade II lisa artikli 6 kuuenda lõigu teise lause eesmärk on tagada personalikomitee liikmete ja personalieeskirjade alusel loodud organitesse või institutsioonide loodud organitesse komitee poolt nimetatud ametnike õigused, kaitstes neid personalieeskirjades ette nähtud töötajate esindamise ülesannete täimisest tekkida võiva kahju eest. Nimetatud sätte esimese lausega võimaldatakse ametnikel töötajate esindamise ülesandeid täita, lubades eelkõige neil selliseid ülesandeid täita tavalisel tööajal, mis on ette nähtud teenistuseks institutsioonis, mille teenistuses nad on, mitte lisaks sellele tööajale.

Seevastu ei ole nimetatud sätte eesmärk ega tagajärg esiteks see, et ametnikud, kes selliseid töötajate esindamise ülesandeid täidavad ning kes ei ole sellega seoses lähetuses, ei pea täitma personalieeskirjadest tulenevaid teisi kohustusi ja eelkõige personalieeskirjade artikli 60 esimesest lõigust tulenevaid kohustusi. Ametnik peab igal ajal olema institutsiooni käsutuses. Teiseks ei tähenda asjaolu, et personalieeskirjade järgse esindamise ülesandeid „loetakse teenistuseks” institutsioonis, et neid ülesandeid täitev ametnik on seetõttu kohal talituses, kus ta teenistuses on, ega ka seda, et ei tule leida, et ta puudub sellest teenistusest. Selline tõlgendus ei nähtu ei personalieeskirjade II lisa artikli 1 kuuenda lõigu sõnastusest ega eesmärgist.

(vt punktid 23 ja 24)

Viited:

Üldkohus: 13. detsember 2000, liidetud kohtuasjad T-110/99 ja T-160/99: F vs. parlament (EKL AT 2000, lk I-A-291 ja II-1333, punkt 64).

2. Väide, mis on esitatud apellatsioonimenetlus ja mis on suunatud Avaliku Teenistuse Kohtu otsuse põhjenduste vastu, mis apellatsioonkaebuse aluseks olevat otsust vajalikul määral ei toeta, on ainetu ning tuleb tagasi lükata.

(vt punkt 31)

Viited:

Üldkohus: 19. jaanuar 2010, kohtuasi T-355/08 P: De Fays vs. komisjon (punkt 56 ja seal viidatud kohtupraktika).

3. Euroopa Kohtu põhikirja I lisa artiklist 11 ja Üldkohtu kodukorra artikli 138 lõike 1 punktist c tuleneb, et apellatsioonkaebuses näidatakse täpselt selle kohtuotsuse kritiseeritavad osad, mille tühistamist nõutakse, samuti seda nõuet konkreetselt toetavad õiguslikud argumendid. Apellatsioonkaebus ei vasta nimetatud nõudele, kui see ei sisalda argumentatsiooni, milles on konkreetselt näidatud, millist õigusnormi on vaidlustatud kohtuotsuses või kohtumääruses väidetavalt rikutud.

Lisaks tuleb liiga üldiseid või ebatäpseid väiteid, mille kohta ei ole võimalik õiguslikku hinnangut anda, pidada ilmselgelt vastuvõetamatuks.

(vt punkt 32)

Viited:

Euroopa Kohus: 10. veebruar 2009, kohtuasi C-290/08 P: Correia de Matos vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 18 ja seal viidatud kohtupraktika).

Üldkohus, 6. mai 2010, kohtuasi T-100/08 P: Kerelov vs. komisjon (punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika).

4. Kohtuotsuste põhjendamise kohustus tuleneb Euroopa Kohtu põhikirja artiklist 36, mis sama põhikirja I lisa artikli 7 kohaselt on kohaldatav Avaliku Teenistuse Kohtu suhtes. Avaliku Teenistuse Kohtu otsused peavad olema piisavalt põhjendatud selleks, et Üldkohus saaks teostada kohtulikku kontrolli. Siiski ei saa seda kohustust tõlgendada nii, et Avaliku Teenistuse Kohtul tuleb üksikasjalikult vastata hageja igale argumendile, eriti kui argument ei ole piisavalt selge ja täpne ega põhine üksikasjalikul tõendil. Põhjendus võib olla tuletatav tingimusel, et huvitatud isikud teavad põhjusi, miks esimese astme kohus nende argumentidega ei nõustunud, ning et apellatsioonikohtul on piisavalt tõendeid oma kontrolli teostamiseks.

(vt punktid 71–73)

Viited:

Üldkohus: 2. märts 2010, kohtuasi T-248/08 P: Doktor vs. nõukogu (punkt 64 ja seal viidatud kohtupraktika); 1. september 2010, kohtuasi T-91/09 P: Skareby vs. komisjon (punkt 36 ja seal viidatud kohtupraktika).