KOHTUJURISTI ETTEPANEK

F. G. JACOBS

esitatud 29. aprillil 2004( )

Kohtuasi C-422/02 P

Europe Chemi-Con (Deutschland) GmbH

versus

Euroopa Liidu Nõukogu





1. Käesolev apellatsioonkaebus puudutab nõukogu määruse (EÜ) nr 384/96 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed,( ) (edaspidi „alusmäärus”) artikli 9 lõikes 5 toodud mittediskrimineerimise põhimõtte kohaldamist. Selles tõstatatakse küsimus, kuidas kohaldub kõnealune põhimõte juhul, kui kahest erinevast riikide rühmast pärinevate sama liiki kaupade importi käsitletakse samaaegselt eraldiseisvates dumpinguvastastes uurimismenetlustes: esialgses uurimismenetluses käsitletakse üht riikide rühma ja dumpinguvastaste tollimaksude aegumise läbivaatamises( ) teist riikide rühma. Kui esialgne uurimismenetlus ei vii tollimaksude kehtestamiseni, siis mil määral on ühenduse ametivõimud kohustatud lõpetama aegumise läbivaatamise esemeks olevate tollimaksude kehtestamise? Eelkõige on küsimus selles, mil määral on see kohustus kohaldatav tagasiulatuvalt?

Asjakohased dumpinguvastased õigusnormid

2. Alusmääruse kohaselt – mis võeti vastu osalt selleks, et viia praktika kooskõlla mitmepoolsete kaubandusläbirääkimiste Uruguay vooru raames vastu võetud 1994. aasta dumpinguvastases lepingus( ) sätestatud rahvusvaheliste kohustustega – viib komisjon dumpingualaseid uurimisi läbi pärast liikmesriikide esindajatest koosneva nõuandekomitee ärakuulamist ja võib kehtestada ajutisi tollimakse, samas kui nõukogu kehtestab lõplikud tollimaksud. Artiklis 5 on sätestatud, et uurimismenetlus algatatakse ühenduse tootmisharu esitatud kaebuse alusel ja viiakse läbi vastavalt artiklile 6.

3. Alusmääruse artikli 7 lõige 1 sätestab: „Ajutised tollimaksud võidakse kehtestada, ?...? kui on tehtud esialgne kinnitav otsus dumpingu ja sellest tulenevalt ühenduse tootmisharule tekitatud kahju kohta ning kui ühenduse huvid nõuavad sellise kahju ärahoidmiseks vajalikku sekkumist ?...?”. Alusmääruse artikli 7 lõike 3 kohaselt tuleb ajutised tollimaksud tagada tagatisega.

4. Alusmääruse artikli 9 lõike 4 kohaselt: „Kui faktide põhjal tehakse lõplikult kindlaks dumpingu ja sellest tuleneva kahju esinemine ning kui ühenduse huvid nõuavad sekkumist ?...?, kehtestab nõukogu komisjoni poolt pärast nõuandekomiteega konsulteerimist esitatud ettepaneku põhjal lihthäälteenamusega lõpliku dumpinguvastase tollimaksu ?...?”.

5. Alusmääruse artikli 9 lõige 5 sätestab: „Dumpinguvastane tollimaks kehtestatakse igal üksikjuhul kohases ulatuses diskrimineerimisvabal alusel sellise toote impordi suhtes kõigist allikatest, kelle suhtes on tuvastatud dumping ja sellest tulenev kahju ?...?”.

6. Alusmääruse artikli 9 lõike 5 sõnastus on väga sarnane dumpinguvastase lepingu artikli 9 lõike 2 sõnastusele: „Kui mõne toote suhtes kehtestatakse dumpinguvastane tollimaks, tuleb seda dumpinguvastast tollimaksu koguda igal üksikjuhul kohases ulatuses diskrimineerimisvabal alusel sellise toote impordi suhtes kõigist allikatest, kelle suhtes on tuvastatud dumping ja sellest tulenev kahju ?...?”.

7. Viimati nimetatud säte on omakorda, nagu väidab käesolevas kohtuasjas hageja, üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT 1947) artiklis I sätestatud üldise enamsoodustusrežiimi tingimus, mille kohaselt „impordi- või eksporditollide ja igasuguste muude maksude suhtes, mis on kehtestatud impordi või ekspordi suhtes ?...?, igasugune eelis, soodustus, eesõigus või vabastamine, mille üks lepingupooltest annab teisest riigist pärinevale või sinna saadetavale tootele, tuleb anda kohe ja tingimusteta samalaadsele tootele, mis pärineb mõne teise lepinguosalise territooriumilt või saadetakse sinna”.

8. Alusmääruse artikkel 11 käsitleb kehtestatud tollimaksude kestust, läbivaatamist ja tagastamist. Artikli 11 lõike 2 esimeses ja teises lõigus on sätestatud:

„Lõplik dumpinguvastane meede aegub viie aasta möödudes selle kehtestamisest või viie aasta möödudes viimase läbivaatamise lõpetamise kuupäevast, mis hõlmas nii dumpingut kui ka kahju, kui läbivaatamisel ei otsustata, et selle kehtivuse lõppemisega võib tõenäoliselt kaasneda dumpingu või kahju jätkumine või kordumine. Aegumise läbivaatamine algatatakse komisjoni või ühenduse tootjate poolt või nende nimel tehtud taotluse põhjal ning meede jääb jõusse läbivaatamise tulemuste selgumiseni.

Aegumise läbivaatamine algatatakse, kui taotlus sisaldab piisavalt tõendeid selle kohta, et meetmete kehtivuse lõppemisega võib tõenäoliselt kaasneda dumpingu ja kahju jätkumine või kordumine ?...?”.

9. Komisjon võib igal ajal pärast aasta möödumist lõpliku tollimaksu kehtestamisest algatada alusmääruse artikli 11 lõike 3 kohase vahepealse läbivaatamise, et peaasjalikult otsustada, kas kehtestatud tollimaksu olemasolu on ikka veel vajalik ja piisav või kas vastavad asjaolud on oluliselt muutunud.

10. Alusmääruse artikli 11 lõike 5 kohaselt: „Käesoleva määruse asjakohaseid sätteid, mis käsitlevad uurimismenetlusi ja uurimiste läbiviimist, v.a tähtaegadega seotud sätted, kohaldatakse kõigi lõigete 2, 3 ja 4 kohaste läbivaatamiste suhtes ?...?”.

Kõnealused dumpinguvastased menetlused

11. Käesolev kohtuasi käsitleb selliste toodete importi, mida nimetatakse suurteks alumiiniumelektrolüütkondensaatoriteks (edaspidi „kondensaatorid”), kuigi tundub olevat üldiselt teada, et mõiste „suur” on siinkohal asjakohatu. Kondensaatorid on elektroonilised komponendid, mis võivad salvestada ja hiljem vabastada elektrienergiat ning mida kasutatakse praktiliselt igat liiki elektriseadmete vooluahelates, arvutite, sidevahendite ja instrumentide valdkonnas, tööstuses, sõjatööstuses, auto- ja teiste tarbekaupade tööstusharudes. Suuri alumiiniumelektrolüütkondensaatoreid kasutatakse eelkõige elektrooniliste kestvuskaupade nagu telerite, videomagnetofonide ja personaalarvutite energiavarustusahelates.

12. Lõplik dumpinguvastane tollimaks kehtestati teatavate Jaapanist pärinevate kondensaatorite impordile alates 4. detsembrist 1992.( ) Alusmääruse artikli 11 lõike 2 kohaselt pidi kõnealune tollimaks aeguma 4. detsembril 1997. Alates 19. juunist 1994 kehtestati lõplik tollimaks ka Koreast ja Taiwanist pärinevate kondensaatorite impordile.( ) 27. novembril 1997. aastal avaldas komisjon teadaande Ameerika Ühendriikidest ja Taist pärinevaid kondensaatoreid puudutava uurimismenetluse algatamisest.( )

13. 3. detsembril 1997, mis oli määruse nr 3482/92 kohaselt Jaapanist pärinevate kondensaatorite impordi tollimaksuga maksustamise viimane päev, avaldas komisjon teadaande nii kõnealuse tollimaksu aegumise läbivaatamise algatamisest ühenduse tootjate soovil kui ka vahepealse läbivaatamise algatamisest omaenda initsiatiivil.( ) Alusmääruse artikli 11 lõike 2 kohaselt jäi tollimaks seega kehtima kuni aegumise läbivaatamise tulemuste selgumiseni. 7. aprillil 1998. aastal kuulutati välja Koreast ja Taiwanist pärinevale impordile kohaldatavate meetmete vahepealne läbivaatamine.( )

14. Komisjon leidis Ameerika Ühendriikidest ja Taist pärinevaid kondensaatoreid käsitleva uurimise alusel, et dumpinguhinnaga import põhjustas ühenduse tootmisharule materiaalset kahju ja et dumpinguvastaste tollimaksude kehtestamine oli ühenduse huvides. Seetõttu kehtestas komisjon sellisele impordile alates 28. augustist 1998 kuueks kuuks ajutise tollimaksu.( ) Seda tollimaksu ei kogutud, vaid see tagati alusmääruse artikli 7 lõike 3 kohaselt tagatisega.

15. Komisjon pani seejärel nõukogule ette kehtestada nimetatud impordile lõplikud dumpinguvastased meetmed. Nõukogu ei võtnud seda ettepanekut alusmääruse artikli 6 lõikes 9 sätestatud 15-kuulise tähtaja jooksul vastu. Sellest tulenevalt ei kehtestatud Ameerika Ühendriikidest ja Taist pärinevale impordile lõplikke meetmeid ja ajutised meetmed aegusid 28. veebruaril 1999. Sellelt impordilt ei kogutud kunagi lõplikult ka ajutisi dumpinguvastaseid tollimakse.

16. Komisjon tegi Jaapanist, Koreast ja Taiwanist pärinevale impordile kohaldatavate meetmete läbivaatamisel sarnase järelduse, mille kohaselt see põhjustas ühenduse tootmisharule püsivat materiaalset kahju ja dumpinguvastaste meetmete taaskehtestamine selle impordi suhtes oli ühenduse huvides. Kuna Ameerika Ühendriikidest ja Taist pärinevale impordile ei olnud tollimaksu kehtestatud, tegi komisjon nõukogule ettepaneku lõpetada meetmete kohaldamine Jaapanist, Koreast ja Taiwanist pärineva impordi suhtes. Nõukogu võttis selle ettepaneku vastu määrusega nr 173/2000( ) (edaspidi „vaidlustatud määrus”).

17. Artikli 3 teise lõigu kohaselt pidi vaidlustatud määrust kohaldatama tagasiulatuvalt alates 28. veebruarist 1999 ehk päevast, mil oli lõpetatud Ameerika Ühendriikidest ja Taist pärinevale impordile kohaldatavate ajutiste tollimaksude kogumine.

18. Meetmete lõpetamise ja tagasiulatuva kohaldamise põhjuseid selgitati põhjendustes 132–139. Põhjendustes 133–135 märgitakse järgmist:

„(133) Ameerika Ühendriike ja Taid käsitlev uus uurimine ja kaks käimasolevat uurimist toimusid suures osas samal ajal. Nagu eespool märgitud, jõuti käesolevate uurimiste käigus põhimõtteliselt samadele järeldustele kui sama toodet käsitlenud uues Ameerika Ühendriike ja Taid käsitlevas uurimises. Nende järelduste põhjal on põhimõtteliselt vaja muuta Jaapanist, Korea Vabariigist ja Taiwanist pärineva impordi suhtes kehtivaid lõplikke meetmeid.

Alusmääruse artikli 9 lõikes 5 on siiski sätestatud, et dumpinguvastane tollimaks kehtestatakse igal üksikjuhul kohases ulatuses diskrimineerimisvabal alusel sellise toote impordi suhtes kõigist allikatest, kelle suhtes on tuvastatud dumping ja sellest tulenev kahju.

(134) Seetõttu jõuti järeldusele, et kui Ameerika Ühendriikide ja Tai suhtes meetmeid ei kohaldata, oleks käesoleva uurimise tagajärjel mis tahes meetmete kehtestamine Jaapanist, Korea Vabariigist ja Taiwanist pärineva impordi suhtes nende kolme riigi diskrimineerimine.

(135) Eelöeldut silmas pidades on ühtse lähenemisviisi tagamiseks ja alusmääruse artikli 9 lõikes 5 sätestatud mittediskrimineerimise põhimõtte järgimiseks vaja lõpetada Jaapanist, Korea Vabariigist ja Taiwanist pärinevate elektrolüütkondensaatorite importi käsitlevad menetlused ilma dumpinguvastaseid meetmeid kehtestamata.”

19. Üks Jaapani eksportija on väitnud, et diskrimineerimise vältimiseks tuleks Jaapanist pärineva impordi tollimaksuga maksustamine lõpetada tagasiulatuvalt alates 3. detsembrist 1997, kui algatati uurimismenetlus; uurimise ajal kohaldati Jaapanist pärineva impordi suhtes siiski tollimaksu, samas kui Ameerika Ühendriikidest ja Taist pärinevalt impordilt tollimaksu ei kogutud.

20. Nõukogu otsustas siiski, et tollimaksuga maksustamine lõpetatakse tagasiulatuvalt alates 28. veebruarist 1999, ning põhjendas otsust põhjendustes 137 ja 138:

„(137) ?...? uuriti 1997. aasta detsembri ja 1999. aasta 28. veebruari vahelisel ajal Ameerika Ühendriikidest ja Taist pärinevat importi nagu ka Jaapanist pärinevat importi. Tõsiasi, et kõnealusel ajavahemikul kehtisid meetmed Jaapani suhtes, kuid Ameerika Ühendriikide ja Tai suhtes ei kehtinud, tulenes sellest, et Ameerika Ühendriike ja Taid käsitlev menetlus oli esialgse uurimisena teistsuguses staadiumis, samal ajal kui Jaapani suhtes kehtivad meetmed olid kehtestatud määrusega (EMÜ) nr 3482/92. Seega diskrimineerimist ei toimunud, sest kummagi menetluse areng oli jõudnud erinevasse staadiumisse.

(138) Sellest hoolimata kiideti heaks, et põhjendustes 132–135 sätestatud asjaolusid arvestades tuleks alates 28. veebruarist 1999 kohelda Jaapanist pärinevat importi samal moel kui Ameerika Ühendriikidest ja Taist pärinevat importi. Sama kehtib ka Korea Vabariigi ja Taiwani suhtes. Ameerika Ühendriike ja Taid käsitlev uurimine tuli 28. veebruariks 1999 lõpetada kas meetmete kehtestamise või menetluse lõpetamisega. Käesoleva uurimise käigus jõuti järeldustele, mis sarnanevad Ameerika Ühendriike ja Taid käsitleva uurimise järeldustele, ja seega tuleks käesolevale menetlusele läheneda samamoodi.”

Menetlus Esimese Astme Kohtus

21. Europe Chemi-Con (Deutschland) GmbH on 100% ulatuses Jaapani kondensaatorite tootja Nippon Chemi-Con Corporation’i tütarettevõtja ja tegutseb selle heaks Euroopa Ühenduses ainuturustaja ja -maaletoojana. Nippon Chemi-Con oli üks määruses nr 3482/92 nimetatud eksportijatest ja tundub olevat kindel, et just see ettevõte nõudis enne vaidlustatud määruse vastuvõtmist, et Jaapanist pärineva impordi maksustamine tollimaksuga tuleks tagasiulatuvalt lõpetada alates 3. detsembrist 1997.

22. Europe Chemi-Con esitas 14. aprillil 2000. aastal hagiavalduse Esimese Astme Kohtule, et tühistataks „vaidlustatud määruse artikli 3 teine lõik osas, milles see ei kehtesta antud määruse kohaldamise alguskuupäevaks tagasiulatuvalt 4. detsembrit 1997( )”. Ta esitas kaks väidet, mis põhinesid vastavalt „asjaolude hindamise ilmsel veal” ja „põhjendamatusel”.

23. Kõnealune hagi jäeti 12. septembri 2002. aasta kohtuotsusega rahuldamata.( )

24. Esimese Astme Kohus käsitles Europe Chemi-Con’i esimest väidet vaidlustatud kohtuotsuse punktides 48–60. Esiteks märkis kohus punktis 48:

„?…? hageja väidab peaasjalikult, et võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamisel vaidlustatud määruses rikuti õigusnormi, mitte seda, et nõukogu tegi asjaolude hindamisel ilmse vea, kui ta otsustas hageja arvates valesti, et diskrimineerimine algas alles 28. veebruaril 1999 ja mitte 4. detsembril 1997. Hageja on seisukohal, et nõukogu oleks pidanud asetama võrdse kohtlemise põhimõtte, mis on üks ühenduse õiguse aluspõhimõtetest, esikohale võrreldes diskrimineerimise põhjustanud alusmääruse artikli 11 lõike 2 kohaldamisega.”

25. Seejärel sedastas Esimese Astme Kohus punktis 52, et „selleks, et leida mõni institutsioon olevat süüdi diskrimineerimises, peab see institutsioon olema kohelnud sarnaseid juhtumeid erinevalt, mistõttu teatud ettevõtjad on sattunud teistega võrreldes ebasoodsasse seisundisse, ilma et sellist erinevat kohtlemist oleks põhjendatud teatud tähtsusega objektiivsete erinevuste olemasoluga”.( )

26. Sellega seoses sedastas Esimese Astme Kohus punktides 53–56, et Jaapanist pärineva impordi kohta toimuvat läbivaatamist ja Ameerika Ühendriikidest ja Taist pärinevat importi puudutavat esialgset uurimist reguleerisid alusmääruse erinevad sätted, mis viis ka dumpinguvastase tollimaksu kogumise küsimuses erinevate tulemusteni. Esimest reguleeris artikli 11 lõige 2, mille kohaselt jääb dumpinguvastane tollimaks jõusse läbivaatamise tulemuste selgumiseni; teine oli seevastu esialgne uurimismenetlus, nii et kui menetlus lõpetatakse lõplikku tollimaksu kehtestamata, jäävad ajutised tollimaksud lõplikult sisse nõudmata.( )

27. Seetõttu sedastas Esimese Astme Kohus oma otsuse punktis 57, et isegi kui uurimismenetlused olid oma kohaldamisalalt ja tulemuselt võrreldavad, oli Jaapanist pärineva impordi ning Ameerika Ühendriikidest ja Taist pärineva impordi erineval kohtlemisel alusmääruses õiguslik alus, mistõttu seda ei saa lugeda võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumiseks. Esimese Astme Kohus viitas sellega seoses 11. juuli 1990. aasta otsusele kohtuasjas Sermes.( )

28. Lisaks ei olnud nõukogul kohustust jätta kohaldamata alusmääruse artikli 11 lõige 2 sama määruse artikli 9 lõike 5 alusel, mis seondub üksnes dumpinguvastase tollimaksu „kehtestamisega”. Käesolevas kohtuasjas tuli ajavahemikul 4. detsembrist 1997 kuni 28. veebruarini 1999 jätkata tollimaksu sissenõudmist artikli 11 lõike 2 alusel, „mille puhul on tegemist erisättega”, sõltumata sellest, et Ameerika Ühendriikidest ja Taist pärineva impordi kohta oli algatatud esialgne uurimine (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 58).

29. Esimese Astme Kohus lükkas punktides 65–69 tagasi hageja teise väite ebapiisavate põhjenduste kohta.

Apellatsioonkaebus

30. Europe Chemi-Con esitas 22. novembril 2002. aastal apellatsioonkaebuse, tuues selle toetuseks kolm väidet, mis on kõik seotud tema esimese väite tagasilükkamisega ja mida võib võtta kokku järgmiselt:

i) vaidlustatud kohtuotsuse punktis 48 kvalifitseeris Esimese Astme Kohus väite, mida algselt kirjeldati kui „asjaolude hindamise ilmset viga”, mittediskrimineerimise põhimõtte rikkumise asemel ebaõigesti ümber võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumiseks;

ii) punktis 58 on Esimese Astme Kohus vääralt järeldanud, et alusmääruse artikli 9 lõige 5 seondub üksnes dumpinguvastase tollimaksu esialgse kehtestamisega ja mitte selle edasise jõushoidmisega ning et see ei ole kohustuslik säte ja nõukogu võib seda kohaldada oma äranägemisel; artikli 9 lõige 5 ei väljenda mitte üksnes võrdse kohtlemise põhimõtet ühenduse õiguses, vaid see on erisäte, mida tuleb tõlgendada dumpinguvastase lepingu ja seega GATT-i enamsoodustusrežiimi valguses; see tõlgendamine eeldab kõnealuse sätte täielikku kohaldamist igas olukorras, kus on kehtestatud dumpinguvastane tollimaks, sõltumata konkreetsest õiguslikust alusest või menetluse staadiumist; alusmääruse artikli 11 lõige 2 ei ole artikli 9 lõike 5 kohaldamisalast väljapoole jääv erisäte;

iii) isegi kui vaadelda käesolevat kohtuasja pigem võrdse kohtlemise kui mittediskrimineerimise põhimõtte valguses, leidis Esimese Astme Kohus oma otsuse punktis 57 ekslikult, et võrdse kohtlemise põhimõtet ei ole rikutud, kuna kõnealusel kahel tollimaksul oli erinev õiguslik alus; kohtu põhjendused olid selles osas vasturääkivad; kõnealune olukord oli igal juhul sarnane ja õiguslike aluste vaheline erinevus ei olnud mingil viisil võrreldav kohtuasjas Sermes esinenuga.

31. Hageja palub seetõttu vaidlustatud kohtuotsuse tühistada ja rahuldada Esimese Astme Kohtus esitatud nõuded või saata asi lõpliku otsuse tegemiseks tagasi Esimese Astme Kohtusse. Mõlemal juhul palub hageja mõista mõlema astme kohtukulud välja nõukogult.

32. Nõukogu ja Esimese Astme Kohtus nõukogu toetuseks sekkunud komisjon on esitanud oma vastused, milles nad paluvad Euroopa Kohtul jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja mõista kohtukulud välja hagejalt.

33. Kohtuistungi korraldamist ei ole taotletud ja kohtuistungit ei ole korraldatud.

Apellatsioonkaebuse hinnang

34. Nagu nõukogu ja komisjon on märkinud, on Europe Chemi-Con’i apellatsioonkaebuse kolm väidet tegelikult omavahel seotud ja kattuvad ning tõstatavad ühe ja sama põhiküsimuse, kuigi teises käsitletakse sama asja kaht eri poolt. Võttes arvesse kõnealust kattumist, käsitlen väiteid apellatsioonkaebuses esitatust erinevas järjekorras.

35. Enne põhiküsimuse käsitlemist analüüsin lühidalt kolme muud aspekti.

Kas võrdse kohtlemise või mittediskrimineerimise põhimõte?

36. Esiteks tuleb apellatsioonkaebuse esimese väite kohta tõdeda, et „võrdne kohtlemine” ja „mittediskrimineerimine” on lihtsalt ühe ja sama ühenduse õiguse põhimõtte kaks tähistust ning et see põhimõte on üldiselt väljendatud Euroopa Kohtu ulatuslikus praktikas kui keeld kohelda sarnaseid olukordi erinevalt ja erinevaid olukordi sarnaselt, välja arvatud siis, kui see on objektiivsetel asjaoludel põhjendatud.

37. Europe Chemi-Con tundub tegelikult väitvat, et Esimese Astme Kohus ei oleks pidanud tõlgendama tema esimest väidet kui ühenduse õiguse üldpõhimõttega seonduvat, sõltumata selle nimetusest, vaid pigem seonduvana konkreetse diskrimineerimiskeeluga dumpinguvastases menetluses, mis on toodud alusmääruse artikli 9 lõikes 5 ja mille tõlgendamisele ning kohaldamisele võib olla esitatud erinõudeid.

38. On siiski selge, et Esimese Astme Kohus võttis oma hinnangus arvesse nii artikli 9 lõiget 5 kui võrdse kohtlemise või mittediskrimineerimise põhimõtet. Europe Chemi-Con’i kaebus on seetõttu alusetu osas, mis puudutab tema esimese väite kvalifitseerimist. Vastata tuleb küsimusele, kas Esimese Astme Kohus on vääralt otsustanud, nagu Europe Chemi-Con oma teistes väidetes väidab, et kumbagi põhimõtet ei ole rikutud. Seetõttu tuleb apellatsioonkaebuse esimene väide tagasi lükata.

Alusmääruse artikli 9 lõike 5 kohustulikkus

39. Järgmisena väidab Europe Chemi-Con oma apellatsioonkaebuse teise väite kolmandas osas, et alusmääruse artikli 9 lõige 5 on kohustuslik säte, mis ei jäta nõukogule mingit kaalutlusõigust, nagu Esimese Astme Kohus tundub väitvat.

40. Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 58 ei viita siiski miski sellele, et artikli 9 lõige 5 oleks diskretsiooninorm. Esimese Astme Kohus sedastab pigem, et seda ei kohaldata siis, kui asjaolude ühe kogumi suhtes kohaldatakse artikli 11 lõiget 2, kuid asjaolude teise kogumi suhtes mitte. Küsimus on jälle pigem selles, kas see tõlgendus oli õige.

Põhjenduste vastuolulisus

41. Kolmandaks väidab Europe Chemi-Con oma apellatsioonkaebuse kolmanda väite esimeses osas, et vaidlustatud kohtuotsuse punktid 52 ja 57 ei võimalda koosloetuna mõista, kas Esimese Astme Kohus leidis, a) et kõnealused kaks olukorda ei olnud sarnased, nii et võrdse kohtlemise põhimõtet ei saa kohaldada, või b) et need olid sarnased, kuid erinev kohtlemine oli õigustatud olulise tähtsusega objektiivsete erinevuste tõttu.

42. Nagu hageja ise tunnistab, viivad mõlemad tõlgendused sama järelduseni, nimelt, nagu otsustas Esimese Astme Kohus, ei ole võrdse kohtlemise põhimõtet rikutud. Seetõttu ei või põhjendusi lugeda puudulikeks.

Põhiküsimus

43. Europe Chemi-Con’i vastuväide vaidlustatud kohtuotsusele põhineb peaasjalikult sellel, et Esimese Astme Kohus on rikkunud õigusnormi, leides, et nõukogu lõpetas kõnealuse kohtuasja asjaolusid arvestades õigesti Jaapanist pärinevate kondensaatorite maksustamise dumpinguvastase tollimaksuga alates 28. veebruarist 1999 ja ei nõudnud nõukogult selle varasemat lõpetamist alates 4. detsembrist 1997.

44. Hageja väidab, et see otsus oli ühelt poolt vastuolus alusmääruse artikli 9 lõike 5 nõuetekohase tõlgendamise ja kohaldamisega; teisalt oli see vastuolus ühenduse õiguse võrdse kohtlemise (mittediskrimineerimise) üldpõhimõttega.

45. Artikli 9 lõige 5 väljendab vaieldamatult võrdse kohtlemise põhimõtet ja selles ei piirata kuidagi kõnealuse põhimõtte kohaldamist ega tehta sellest mööndust. Europe Chemi-Con’i väite üks peamisi põhjendusi on siiski see, et artikli 9 lõige 5 läheb üldpõhimõttest kaugemale. Seetõttu võib sel olla tähtsust käesolevas kohtuasjas, kui selgub, et üldpõhimõtet ei rikutud, vaid et kõnealune säte sisaldab täiendavaid erinõudeid, mida ei ole järgitud.

46. Seetõttu käsitlen asja tervikuna võrdse kohtlemise põhimõtte valguses ja täpsustan seda vajadusel, uurides, kuidas kõnealune põhimõte on väljendatud alusmääruse artikli 9 lõikes 5.

47. Eespool punktides 12–20 esitatud kohtuasja asjaolude üle vaidlust ei ole.

48. Esimese Astme Kohus märkis vaidlustatud kohtuotsuse punktides 54 ja 56, et esialgset uurimismenetlust (Ameerika Ühendriigid ja Tai) reguleeris alusmääruse artikkel 5, nii et tollimakse – ei ajutisi ega lõplikke – ei koguta, kui menetlus selles staadiumis lõpetatakse, samas kui dumpinguvastaste tollimaksude aegumise läbivaatamist (muu hulgas Jaapan) reguleeris artikli 11 lõige 2, mille kohaselt jääb tollimaks jõusse läbivaatamise tulemuste selgumiseni.

49. Esimese Astme Kohus leidis punktis 57, mille Europe Chemi-Con on vaidlustanud oma apellatsioonkaebuse kolmanda väite teises osas, et „isegi kui uurimist teostati samaaegselt erinevatest riikidest pärinevate sarnaste toodete ja sama uurimisperioodi kohta ning isegi kui dumpingu, kahju ja ühenduse huvi suhtes jõuti samade järeldusteni, on ebavõrdsel kohtlemisel ?...? alusmääruses õiguslik alus, mille tõttu ei saa seda lugeda võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumiseks”. Selle järelduse toetuseks viitas kohus kohtuasjas Sermes tehtud otsuse( ) punktidele 45–48.

50. Kohtuasjas Sermes oli küsimus selles, et dumpinguvastane tollimaks oli kehtestatud teatavatele toodetele, mida oli imporditud muu hulgas tolleaegsest Saksa Demokraatlikust Vabariigist. Saksamaa Liitvabariik oli tollal Saksamaa sisekaubandust käsitleva protokolli kohaselt ja EMÜ asutamislepinguga seotud probleemide tõttu vabastatud ühenduse õiguse kohaldamisest Saksamaa sisekaubandusele; Saksa Demokraatlik Vabariik, mis ei kuulunud Euroopa Liitu, ei olnud Saksamaa Liitvabariigi arvates kolmas riik. Seetõttu ei kohaldatud tollimaksu Saksa Demokraatlikust Vabariigist Saksamaa Liitvabariiki toimunud impordile. Sermes, kes importis samu kaupu Prantsusmaale, kus nende eest tuli tollimaksu maksta, väitis, et see on võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumine. Euroopa Kohus leidis siiski, et „Sermese viidatud erineva kohtlemise õiguslik alus on esitatud kõnealuses protokollis, mis on asutamislepingu lahutamatu osa ja mida ei või seega lugeda diskrimineerivaks”.

51. Europe Chemi-Con rõhutab mitmeid sarnasusi käesoleva kohtuasjaga seotud kahe uurimismenetluse vahel, nagu on tunnistatud nii vaidlustatud määruses kui vaidlustatud kohtuotsuses, ja väidab, et kohtuasjas Sermes – mis on ainus kohtuasi, kus õigusliku aluse erinevus on leitud olevat piisavalt asjakohane objektiivne põhjendus võrdse kohtlemise põhimõttest loobumisele – esitatud põhjendused tuginesid sellele, et kõnealune protokoll kuulus ühenduse esmase õiguse hulka olles tolleaegse alusmääruse suhtes kõrgemalseisev õigusakt; seda ei või kanda üle kõnesolevale olukorrale, kus on tegemist hierarhiliselt võrdsete õigusnormidega.

52. Nõukogu ja komisjon väidavad teisalt, et otsustav tegur kohtuasjas Sermes oli õigusliku aluse erinevus ja et eri aluste suhtel õigusnormide hierarhias ei olnud tähtsust. Käesolevas kohtuasjas põhineb kahe võrreldud uurimismenetluse vaheline sisuline erinevus sellel, et neil on erinev õiguslik alus, et need olid menetluse erinevas staadiumis ja et ühel juhul oli tollimaks juba kehtestatud ja kogutud, kuid teisel juhul mitte.

53. Mul on raske nõustuda nõukogu ja komisjoni tõlgendusega kohtuasjas Sermes, mis tundub olevat ka Esimese Astme Kohtu tõlgendus.

54. Esiteks näitab kohtuasjas Sermes tehtud otsuse sõnastus selgelt, et Euroopa Kohus tugines õiguslikule alusele, mis oli mitte ainult erinev, vaid ka asutamislepingu lahutamatu osa.

55. Teiseks ei ole Euroopa Kohus kunagi viidanud kõnealusele kohtuotsusele kui kinnitusele, et alati, kui kaht olukorda reguleerivad eri õigusnormid, on need tingimata objektiivselt erinevad ja nende suhtes ei või kohaldada võrdse kohtlemise põhimõtet; Euroopa Kohus ei tundu ka kunagi olevat väljendanud vormi ülimuslikkust sisu suhtes.

56. Kui eespool esitatu oleks üldiselt õige, võiks järeldada, et ühenduse seadusandjal on lubatud kehtestada erinevaid sätteid meelevaldselt eristatud olukordade reguleerimiseks ja Euroopa Kohtul puudub võimalus seda võrdse kohtlemise põhimõtte alusel läbi vaadata. Nii ei saa see olla.

57. Pigem on nii, et kui kaht olukorda koheldakse ühenduse eri sätete alusel erinevalt, peab Euroopa Kohtul olema võimalus kontrollida, kas olukordade erinevus õigustab erinevate sätete kohaldamist. Eri sätete kohaldamine on osa kohtlemisest endast ja mitte osa objektiivsest olukorrast, mis võib nõuda võrdset kohtlemist või õigustada erinevat kohtlemist.

58. Kohtuasja Sermes asjaolude toimumise ajal erines tolleaegse Saksa Demokraatliku Vabariigi suhe Saksamaa Liitvabariiki objektiivselt selgetel ajaloolistel ja poliitilistel põhjustel Saksa Demokraatliku Vabariigi suhtest ühenduse teistesse liikmesriikidesse.

59. Samuti ei piisa, nagu nõukogu ja komisjon on väitnud, kui öelda lihtsalt, et kaks uurimismenetlust olid menetluse eri staadiumides. Dumpinguvastase menetluse eri staadiumidel võib siiski olla piisavalt asjakohaseid ühiseid tunnusjooni, et kohaldada võrdse kohtlemise põhimõtet otsuse tegemisel, kas tollimaks kehtestada või mitte.

60. Esimese Astme Kohus ei uurinud vaidlustatud kohtuotsuses, kas alusmääruse artiklil 5 põhinev esialgne uurimismenetlus ja artikli 11 lõikel 2 põhinev dumpinguvastaste tollimaksude aegumise läbivaatamine olid objektiivselt erinevad, vaid tugines üksnes erinevale õiguslikule alusele, kui leidis, et võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumist ei toimunud.

61. Selles seoses leian, et Esimese Astme Kohus rikkus õigusnormi. Europe Chemi-Con’i apellatsioonkaebuse kolmanda väite teise osaga tuleks seetõttu nõustuda ja vaidlustatud kohtuotsus osas, milles lükati tagasi hageja esimene väide, tühistada.

62. Nimetatud ettepanekut arvestades võib olla tarbetu uurida, kas Esimese Astme Kohus on valesti tõlgendanud või kohaldanud alusmääruse artikli 9 lõiget 5, nagu on väidetud Europe Chemi-Con’i apellatsioonkaebuse teise väite esimeses ja teises osas. Lühidalt võib siiski märkida järgmist.

63. Esimese Astme Kohus sedastas oma otsuse punktis 58, et „?...? ei ole nõukogul kohustust jätta kohaldamata alusmääruse artikli 11 lõiget 2 sama määruse artikli 9 lõike 5 alusel. See säte puudutab üksnes dumpinguvastase tollimaksu kehtestamist. Antud juhul olid dumpinguvastased tollimaksud, mida hageja pidi tasuma ajavahemiku 4. detsember 1997 kuni 28. veebruar 1999 eest, kehtestatud määrusega nr 3482/92 ja nende sissenõudmist jätkati alusmääruse artikli 11 lõike 2 alusel, mille puhul on tegemist erisättega. Hageja pidi seega alusmääruse artikli 11 lõike 2 alusel jätkama dumpinguvastase tollimaksu tasumist sõltumata sellest, et Ameerika Ühendriikidest ja Taist pärineva impordi kohta oli algatatud esialgne uurimine.”

64. Europe Chemi-Con ei nõustu seisukohtadega, mille kohaselt artikli 9 lõige 5 „on seotud vaid dumpinguvastase tollimaksu kehtestamisega” ja et artikli 11 lõige 2 „on erisäte” – millest tuleneb, et selle suhtes ei kohaldata artikli 9 lõikes 5 sätestatud diskrimineerimiskeeldu.

65. Pooled on sellega seoses esitanud väiteid tollimaksude kehtestamise ja kogumise vahelise erinevuse kohta. Nende seisukohtade vaheline erinevus on pigem näiline kui tegelik. Hageja, nõukogu ja komisjon tunduvad olevat tegelikult samal arvamusel, et – olgu dumpinguvastase lepingu artikli 9 lõike 2 õige tõlgendus milline tahes( ) – alusmääruse artikli 9 lõige 5 on lisaks esialgsele tollimaksude kehtestamise otsusele kohaldatav ka artikli 11 lõike 2 kohasele tollimaksude jätkuvale kehtestamisele (millega kinnitatakse nende kogumise jätkumine). See seisukoht kajastub otsuses lõpetada Jaapanist pärinevat importi käsitlev menetlus tagasiulatuvalt alates 28. veebruarist 1999, nagu on märgitud eelkõige vaidlustatud määruse põhjendustes 135 ja 138. Ma ei leia alusmääruse ülesehituses ega sõnastuses midagi, mis eeldaks eespool esitatust erinevat tõlgendust – mis oleks igal juhul vastuolus sättega, milles sisaldub võrdse kohtlemise põhimõte.

66. Esimese Astme Kohtu otsuse punktis 58 esitatud alusmääruse tõlgendus ei ole täiesti selge, kuid kui kohus on soovinud öelda, et artikli 9 lõiget 5 ei kohaldata artikli 11 lõike 2 kohasele tollimaksude jätkuvale kehtestamisele, on ta minu arvates rikkunud õigusnormi.

Tühistamise taotlus

67. Kui vaidlustatud kohtuotsus tühistatakse, võib Euroopa Kohus oma põhikirja artikli 61 kohaselt teha Esimese Astme Kohtule esitatud kaebuse suhtes ise lõpliku otsuse, kui menetlusstaadium seda lubab. Käesolevas kohtuasjas on toimunud piisav arutelu.

68. Vaidlustatud määrust tuli vaieldamatult kohaldada tagasiulatuvalt. Otsustada tuleb vaid tagasiulatuva kohaldamise alguskuupäev.

69. Vaidlustatud määruses määrati selleks kuupäevaks 28. veebruar 1999, peamiselt põhjusel, et pärast seda kuupäeva ei olnud Ameerika Ühendriikidest või Taist pärinevale impordile dumpinguvastaseid tollimakse kehtestatud, nii et seega ei saanud tollimakse kehtestada ka Jaapanist pärinevale impordile.

70. Esitatud põhjendus, mida nõukogu ja komisjon käesolevas menetluses kordavad, ei ole minu arvates veenev.

71. Kõnealune kuupäev ei tähista iseenesest Ameerika Ühendriikidest ja Taist pärineva impordi tollimaksust vabastamise algust. Kuna tegemist on pigem viimase kuupäevaga, mil nõukogu võis nendele toodetele tollimaksu kehtestada, on selle tähendus kahene: lõplikke tollimakse ei kehtestatud ja varasemaid ajutisi tollimakse ei kogutud.

72. Kõnealustest riikidest pärineva impordi olukord ei muutunud seega 28. veebruaril 1999 tegelikult mingil moel. Tollimakse ei kehtestatud ei enne ega pärast seda kuupäeva. Samuti ei muutunud Jaapanist pärineva impordi olukord. Tollimaksude kehtestamist alusmääruse artikli 11 lõike 2 alusel jätkati nii enne kui pärast seda kuupäeva, samas kui läbivaatamine kestis, ja järelduseni, mille kohaselt tuleks tollimaksud uuesti kehtestada, tundub olevat jõutud hiljem.( )

73. Kuna vaidlustatud määruse jõustumise õige kuupäeva määramine sõltub võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamisest, ei või kuupäev, mil kumbki omavahel võrreldav olukord tegelikult ei muutunud, olla asjakohane.

74. Europe Chemi-Con’i esitatud kuupäev, 4. detsember 1997, on kõnealust põhimõtet arvestades siiski asjakohane. Sel kuupäeval muutus Jaapanist pärineva impordi olukord. Lõplikke tollimakse ei kogutud enam dumpingu, kahju ja ühenduse huvi esialgse hindamise alusel, vaid sätte alusel, milles kõhklematult eeldatakse, et kõnealused tegurid kehtivad kuni dumpinguvastaste tollimaksude aegumise läbivaatamise tulemuste selgumiseni.

75. Lisaks sellele põhinevad Ameerika Ühendriikidest ja Taist pärinevale impordile samal ajal kehtestatud ajutised tollimaksud samal eeldusel. Mõlemal juhul oli 4. detsembril 1997 algatatud uurimine ja see jätkus. Komisjon tegi mõlema uurimise alusel sama liiki toodete kohta põhimõtteliselt ühesuguse otsuse. Tundub olevat mõistlik, et mõlemaid olukordi koheldakse tollimaksu kehtestamise küsimuses samal viisil ja et kui Ameerika Ühendriikidest ja Taist pärinevale impordile ei kehtestatud sel ajavahemikul üldse tollimakse, ei tohiks tollimaksu koguda ka Jaapanist pärinevalt impordilt.

76. Ülaltoodut arvesse võttes leian, et määrust tuleks kohaldada alates 4. detsembrist 1997.

77. Tagasiulatuv mõju võib siiski puudutada vaid hagejat. Esimese Astme Kohus sedastas vastuvõetavuse hindamisel vaidlustatud kohtuotsuse punktis 30, mida ei ole vaidlustatud, et Europe Chemi-Con nõudis vaidlustatud määruse artikli 3 teise lõigu tühistamist „osas, milles see säte puudutab hagejat”. Euroopa Kohus on 15. veebruari 2001. aasta otsuses kohtuasjas Nachi Europe( ) sedastanud ka, et „kui dumpinguvastast tollimaksu sätestava määrusega kehtestatakse teatud ettevõtjatele erinevad tollimaksud, puudutavad seda ettevõtjat vaid need sätted, millega kehtestatakse temale konkreetne dumpinguvastane tollimaks ja määratakse selle suurus, mitte need sätted, millega kehtestatakse teistele ettevõtjatele dumpinguvastane tollimaks, nii et sellise ettevõtja hagi on lubatav vaid juhul, kui selles taotletakse määruse nende sätete tühistamist, mis puudutavad vaid kõnealust ettevõtjat”.

78. Seega võib Euroopa Kohtu otsus käesolevas kohtuasjas puudutada vaidlustatud määrust vaid osas, milles see mõjutab Europe Chemi-Con’i poolt korraldatud tema emaettevõtja Nippon Chemi-Con’i Jaapanis toodetud kondensaatorite importi.

Ettepanek

79. Neil põhjustel teen Euroopa Kohtule ettepaneku:

1. Tühistada Esimese Astme Kohtu otsus kohtuasjas T-89/00 hageja esimese väite tagasilükkamise osas.

2. Tühistada nõukogu määruse nr 173/2000 artikli 3 teine lõik osas, milles see ei sätesta, et määrust tuleb kohaldada Europe Chemi-Con’i imporditud ja Nippon Chemi-Con’i poolt Jaapanis toodetud suurte alumiiniumelektrolüütkondensaatorite suhtes alates 4. detsembrist 1997.

3. Kohustada nõukogu hüvitama nii Esimese Astme Kohtus kui Euroopa Kohtus tekkinud kohtukulud, välja arvatud komisjoni kulud, kes peab sekkujana oma kulud ise kandma.