ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Õigusaktide ühtlustamine – Mootorsõidukid – Ühenduse kinnitusmenetlus – Direktiivid 92/61 ja 2002/24

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/24; nõukogu direktiiv 92/61)

2. Kaupade vaba liikumine – Koguselised piirangud – Samaväärse toimega meetmed

(ELTL artiklid 34 ja 36)

Summary

1. Direktiivi 92/61 kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite tüübikinnituse kohta ja direktiivi 2002/24 kahe- või kolmerattaliste mootorsõidukite tüübikinnituse kohta, millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 92/61, tuleb tõlgendada nii, et kui direktiividega kehtestatud tüübikinnitusmenetlus ei laiene sõidukile või selle osale või eraldi seadmestikule eelkõige seetõttu, et need ei kuulu mainitud direktiivide kohaldamisalasse, ei takista need direktiivid liikmesriigil kehtestamast siseriiklikus õiguses selle sõiduki või selle osa või eraldi seadmestiku osas analoogset teiste liikmesriikide kontrolli tunnustamise korda. Sellega seoses ei saa liidu tasandi tüübikinnituse korda liidu õiguse praegust olukorda arvestades kohaldada sellisele osale või eraldi seadmestikule, mille otstarve on mopeedi tehniliste omaduste muutmine nii, et mopeed ei vasta eelkõige oma võimsuse poolest enam direktiivi 92/61 ja direktiivi 2002/24 mopeedi määratlusele.

Igal juhul peavad sellised õigusnormid olema vastavuses liidu õigusega ja eelkõige ELTL artiklitega 34 ja 36.

(vt punktid 40, 48 ja resolutsioon)

2. Üldine keeld müüa või kasutada mopeedi võimsust ja/või kiirust suurendamist võimaldavaid lisaseadmeid võib takistada nende kaupade vaba liikumist. Selline takistamine on keelatud ELTL artikliga 34, kui keeldu ei saa õigustada mõne üldise huviga, mis on nimetatud ELTL artiklis 36, või kohustusliku nõudega. Isegi kui seda keeldu õigustab eelkõige liiklusohutuse tagamise eesmärk, siis peab see meede lisaks olema taotletava eesmärgi saavutamiseks sobiv ega tohi minna kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik. Kuna avalikel teedel liikuvate mopeedide võimsust ja/või kiiruse suurendamist võimaldavate lisaseadmete müügi ja kasutamise üldine keeld vältimatult takistab kasutamist eelkõige spordi otstarbel väljaspool avalikku teeliiklust, siis tuleb eelkõige uurida, kas teeliikluse ohutus on võimalik tagada sama tõhusalt üldise keeluga võrreldes vähem piirava meetmega, seda asjaolu peab kontrollima siseriiklik kohus.

(vt punktid 44–47)
Keywords

Summary



Keywords

1. Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Liidu õigusnormid – Isikuline kohaldamisala – Sätete laiendamine kolmandate riikide kodanikele, keda need sätted juba ei hõlma nende kodakondsuse alusel

(EL‑Šveitsi kokkulepe isikute vaba liikumise kohta, II lisa jaotis A; nõukogu määrused nr 1408/71, nr 574/72 ja nr 859/2003)

2. Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Perehüvitised – Kolmanda riigi kodanik, kes elab seaduslikult liikmesriigis, kuid ei kuulu määruse nr 859/2003 kohaldamisalasse – Ühenduse õigusnormide kohaldamatus

(EL‑Šveitsi kokkulepe isikute vaba liikumise kohta, II lisa jaotis A; nõukogu määruse nr 1408/71 artiklid 2, 13 ja 76 ning nõukogu määruse nr 574/72 artikli 10 lõike 1 punkt a)

Summary

1. Juhtudel, mil kolmanda riigi kodanik elab seaduslikult Euroopa Liidu liikmesriigis ja töötab Šveitsis, ei ole määrus (EÜ) nr 859/2003 (millega laiendatakse määruse nr 1408/71 ja määruse nr 574/72 sätteid kolmandate riikide kodanikele, keda need sätted juba ei hõlma üksnes nende kodakondsuse alusel) tema suhtes tema elukohaliikmesriigis kohaldatav, kuna määrust nr 859/2003 ei ole nimetatud ühelt poolt Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning teiselt poolt Šveitsi Konföderatsiooni vahelise isikute vaba liikumist käsitleva kokkuleppe II lisa jaotises A loetletud ühenduse õigusaktide hulgas, mille kohaldamise kohustuse on kokkuleppe pooled endale võtnud.

Seega ei saa väita, et elukohaliikmesriik peab kohaldama töötaja ja tema naise suhtes määrust nr 1408/71 (määrusega nr 118/97 muudetud ja ajakohastatud redaktsioonis, mida on muudetud määrusega nr 1992/2006) ning määrust nr 574/72 (muudetud ja ajakohastatud määrusega nr 118/97).

(vt punkt 39, resolutsiooni punkt 1)

2. Määruse nr 1408/71 artiklid 2, 13 ja 76 (määrusega nr 118/97 muudetud ja ajakohastatud redaktsioonis, mida on muudetud määrusega nr 1992/2006) ning määruse nr 574/72 artikli 10 lõike 1 punkt a (muudetud ja ajakohastatud määrusega nr 118/97) ei ole asjakohased kolmanda riigi kodaniku puhul, kes elab seaduslikult liikmesriigis, kuid ei kuulu määruse nr 859/2003 (millega laiendatakse määruse nr 1408/71 ja määruse nr 574/72 sätteid kolmandate riikide kodanikele, keda need sätted juba ei hõlma üksnes nende kodakondsuse alusel) kohaldamisalasse, kuna tema olukorda reguleerivad elukohaliikmesriigi õigusnormid. Kui seadusega ette nähtud tingimused elukohaliikmesriigis peretoetuse maksmiseks ei ole täidetud, ei muuda pelgalt asjaolu, et kõnesoleva abielupaari lapsed on liidu kodanikud, peretoetuste maksmisest keeldumist õigusvastaseks.

Nimelt ei piira ühenduse õigus liikmesriikide pädevust korraldada oma sotsiaalkindlustussüsteeme ning juhul, kui ühenduse tasandil ühtlustamist ei ole toimunud, määratakse sotsiaalkindlustushüvitiste andmise tingimused, suurus ja kestus kindlaks iga liikmesriigi õigusaktidega.

(vt punktid 41, 43, 45, resolutsiooni punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Kuuenda direktiiviga ette nähtud maksuvabastused – Meditsiinitöötajate ja parameedikute poolt meditsiinilise abi andmise maksuvabastus – Ulatus

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 13 A osa lõike 1 punkt c)

Summary

Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mida on muudetud nõukogu direktiiviga 95/7, artikli 13 A osa lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et inimeselt biopsia teel kõhrkudedest liigesekõhre rakkude eraldamine ja järgnev rakkude paljundamine patsiendile ravi eesmärgil siirdamiseks kujutab endast „meditsiinilise abi andmist” selle sätte tähenduses.

Nimelt hõlmab mõiste „meditsiinilise abi andmine” teenuseid, mille eesmärk on diagnoosida, ravida või võimaluse korral välja ravida haigusi või tervisehäireid. Kuigi meditsiinilise abi andmine peab olema raviotstarbeline, et tulene sellest eespool viidatud kohtupraktikast lähtudes tingimata, et teenuse ravieesmärki tuleb mõista eriti kitsas tähenduses. Tähtsust ei oma ka asjaolu, et neid teenuseid osutavad laboritöötajad, kes ei ole kvalifitseeritud meedikud, kuna see, et kogu raviprotsessi viiksid läbi meedikud, ei ole vajalik. See, kas paljundatud rakud siirdatakse tagasi patsiendile, kellelt need algselt eemaldati või teisele isikule, ei oma põhimõtteliselt teenuse „meditsiinilise abi andmise” määratlemisel tähtsust.

(vt punktid 24, 28, 29, 32 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Sotsiaalpoliitika – Mees- ja naistöötajad – Töö saamine ja töötingimused – Võrdne kohtlemine – Direktiiv 76/207 – Siseriiklikud õigusnormid, mis teevad lihtsamaks nende töötajate töölepingu ülesütlemise, kellel on tekkinud õigus vanaduspensionile

(Nõukogu direktiiv 76/207, artikli 3 lõike 1 punkt c)

Summary

Direktiivi 76/207 meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega ning töötingimustega (muudetud direktiiviga 2002/73) artikli 3 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et siseriiklikud õigusnormid, mis lubavad tööandjal noorematel isikutel töö saamise soodustamiseks öelda üles nende töötajate töölepingud, kellel on tekkinud õigus vanaduspensionile, kui naistel tekib see õigus viis aastat nooremalt kui meestel, kujutavad endast selles direktiivis keelatud otsest soolist diskrimineerimist.

(vt punkt 46 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Ehitustööde, asjade ja teenuste riigihankemenetlused – Direktiiv 2004/18 – Kohaldamisala

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/18)

Summary

Direktiivi 2004/18 ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta tuleb tõlgendada nii, et kui hankija sõlmib temast sõltumatu eraõigusliku äriühinguga lepingu, milles nähakse ette sellise ühisettevõtte asutamine aktsiaseltsi õiguslikus vormis, mille eesmärk on töötervishoiu- ja heaoluteenuste osutamine, peab ta enda töötajatele tellitavate teenuste puhul, mille väärtus ületab direktiivis ette nähtud piirmäära ning mida on võimalik eraldada selle äriühingu asutamise lepingust, korraldama hankemenetluse, arvestades nimetatud direktiivi sätteid, mis kehtivad selle II B lisasse kuuluvate teenuste suhtes.

Kuigi ühisettevõtte asutamine hankija ning eraõigusliku ettevõtja vahel ei kuulu iseenesest direktiivi 2004/18 kohaldamisalasse, ei tohi kapitalitehing tegelikult siiski varjata selliste lepingute sõlmimist eraõigusliku partneriga, mille saab kvalifitseerida hankelepinguteks või kontsessioonideks. Lisaks ei saa asjaoluga, et eraettevõtja ja hankija teevad segaosalusega äriühingu raames koostööd, põhjendada kontsessioone käsitlevate sätete eiramist kontsessioonilepingu sõlmimisel kõnealuse eraettevõtja või segaosalusega äriühinguga. Kuna vajadus sõlmida nimetatud segaleping üheainsa partneriga ei ole objektiivselt tõendatud ja kuna seda osa segalepingust, milles hankija kohustub tellima tervishoiuteenuseid enda töötajatele ühisettevõttelt, on võimalik sellest lepingust eraldada, tuleb kohaldada direktiivi 2004/18 asjakohaseid sätteid selle lepingu osa sõlmimise suhtes.

(vt punktid 33, 34, 45–47 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Riigiabi – Mõiste – Riigiasutuste poolt põllumajandus‑ ja metsamaa müümine – Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette arvutamismeetodid maa väärtuse kindlaksmääramiseks – Lubatavus – Tingimused

(EÜ artikkel 87)

Summary

Abi mõiste võib hõlmata mitte üksnes toetust positiivses tähenduses, vaid ka mitmesuguses vormis sekkumisi, mis leevendavad äriühingu eelarvet tavaliselt koormavaid kohustusi ja mis seetõttu ei ole küll subsiidiumid selle sõna kitsas tähenduses, ent on siiski samalaadsed ja samasuguse mõjuga. Seega ei saa põhimõtteliselt välistada, et riigimaa müümine madalama hinnaga kui turuhind võib kujutada endast riigiabi.

Riigimaa või ‑ehitiste müük ettevõtjale või majandustegevusega, näiteks põllumajanduse või metsandusega tegelevale eraisikule võib varjata riigiabi elemente, eelkõige seetõttu, et see tehing ei toimu turuväärtusega, st hinnaga, mille erainvestor oleks tavapärase konkurentsi tingimustes võinud määrata. Sellest tuleneb, et kui siseriiklik õigus kehtestab normid maa turuväärtuse arvutamiseks juhtudeks, kui riigiasutused selle müüvad, peab nimetatud normide kohaldamine selleks, et need oleksid kooskõlas EÜ artikliga 87, igal juhul viima hinna tulemuseni, mis on võimalikult lähedane turuhinnale. Kuna turuväärtus on teoreetiline, välja arvatud enampakkumiste puhul, siis tuleb kindlasti lubada saadud hinna teatavat kõikumise marginaali võrreldes teoreetilise hinnaga.

Seega tuleb ühise põllumajanduspoliitika kontekstis ka märkida, et igasugune riigimaa müük madalama hinnaga kui turuhind ei ole tingimata asutamislepinguga kokkusobimatu. Nimelt oli liidu seadusandja talle ühise põllumajanduspoliitika valdkonnas antud ulatusliku kaalutlusõiguse raames kehtestanud uued erireeglid abi andmiseks põllumajanduspoliitika valdkonnas, sealhulgas eelkõige põllumajandusettevõtete investeeringutoetusteks, andes algselt määruse nr 950/97 (põllumajandusstruktuuride tõhustamise kohta), mida kohaldatakse ratione temporis põhikohtuasja asjaolude suhtes, ning hiljem määruse nr 1257/1999 (Euroopa Põllumajanduse Arendus‑ ja Tagatisfondi toetuse kohta maaelu arendamiseks).

Igal juhul ei ole EÜ artikliga 87 vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis sätestavad erastamiskava raames riigiasutuste poolt müüki pandud põllumajandus‑ ja metsamaa väärtuse kindlaksmääramiseks sellised arvutusmeetodid, kui nimetatud meetodid näevad nende hindade suure tõusu puhuks ette nende ajakohastamise selliselt, et hind, mida ostja tegelikult on maksnud, on nende maade turuhinnale võimalikult lähedane.

(vt punktid 30–35, 43, 54 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Riigiabi – Kaebuste läbivaatamine – Komisjoni kohustused – Esialgse uurimise staadium – Kohustus lõpetada see etapp otsusega – Väidetava ebaseadusliku abi kohta esitatud kaebuse menetlemise lõpetamise otsuse tühistamine – Tingimused

(EÜ artikkel 88; nõukogu määrus nr 659/1999, artikli 4 lõiked 2, 3 ja 4, artikli 13 lõige 1 ja artikli 20 lõige 2)

Summary

Kui huvitatud isikute võimalikud täiendavad märkused on esitatud või mõistlik tähtaeg möödunud, siis kohustab määruse nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli [88] kohaldamiseks, artikli 13 lõige 1 komisjoni lõpetama uurimise esialgse staadiumi, tehes otsuse vastavalt selle määruse artikli 4 lõigetele 2, 3 või 4, st otsuse, millega sedastatakse, et abi ei ole antud, millega ei esitata vastuväiteid või millega algatatakse ametlik uurimismenetlus.

Kui komisjonil oleks pärast seda, kui ta on teinud otsuse väidetava ebaseadusliku riigiabi kohta esitatud kaebuse menetlemise lõpetamise kohta, õigus niisugune akt tühistada, võiks ta uurimise staadiumis lõputult tegevusetust pikendada viisil, mis on vastuolus kohustustega, mis tal on vastavalt määruse nr 659/1999 artikli 13 lõikele 1 ja artikli 20 lõikele 2, ning hoiduda kõrvale kohtulikust kontrollist. Niisuguse võimaluse möönmine ohustaks õiguskindlust, mida määrusega nr 659/1999 on just soovitud suurendada, nagu nähtub selle põhjendustest 3, 7 ja 11.

Seetõttu, arvestades hea halduse ja õiguskindluse nõudeid ning tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet, tuleb esiteks asuda seisukohale, et komisjon saab tühistada väidetavalt ebaseadusliku abi kohta esitatud kaebuse menetlemise lõpetamise otsuse vaid selle otsuse õigusvastasuse kaotamiseks, ja teiseks ei saa komisjon pärast niisugust tühistamist algatada menetlust uuesti tuvastatud õigusvastasuse tekkimise konkreetsele ajahetkele eelnevast staadiumist.

(vt punktid 63, 68–70)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Liikmesriikidevahelise kaubanduse maksustamise üleminekukord – Kaubatarne maksuvabastus ühenduse piires lähetamise või veo korral

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 28c A osa punkti a esimene lõik)

Summary

Kui kaup on erinevate maksukohustuslaste vahel, kes sellena tegutsevad, olnud kahe järjestikuse tarne, kuid üheainsa ühendusesisese veo esemeks, tuleb määratleda tehing, millega tuleb seostada vedu, see tähendab kas esimene või teine tarne – arvestades, et see tehing kuulub sel põhjusel ühendusesisese tarne mõiste alla kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mida on muudetud direktiiviga 96/95, artikli 28c A osa punkti a esimese lõigu tähenduses koostoimes sama direktiivi artikli 8 lõike 1 punktide a ja b, artikli 28a lõike 1 punkti a esimese lõigu ja artikli 28b A osa lõikega 1 –, hinnates kogumis konkreetse juhtumi kõiki asjaolusid, et kindlaks teha, kumb neist kahest tarnest vastab kõigile ühendusesisese tarnega seotud tingimustele.

Sellistel asjaoludel, kus esimene soetaja, olles saanud kauba omanikuna käsutamise õiguse esimese tarne koha liikmesriigi territooriumil, teatab oma kavatsusest vedada kaup teise liikmesriiki ja esitab viimati nimetatud riigis talle omistatud käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri, tuleb ühendusesisene vedu seostada esimese tarnega, tingimusel et kauba omanikuna käsutamise õigus anti teisele soetajale üle ühendusesisese veo sihtkohaliikmesriigis, kusjuures selle kontrollimine on liikmesriigi kohtu ülesanne.

(vt punktid 44, 45 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Ühine tollitariifistik – Tariifirubriik – Kääritatud jook viinamarjadest, millele on valmistamise käigus lisatud peedisuhkrut ja maisialkoholi – Klassifitseerimine kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 2206

(Nõukogu määrus nr 2658/87, I lisa, rubriik 2206; komisjoni määrus nr 1719/2005)

Summary

Määrust nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta, muudetud komisjoni määrusega nr 1719/2005, tuleb tõlgendada nii, et 0,75-liitristes pudelites turustatav värsketest viinamarjadest saadud kääritatud jook, mille alkoholisisaldus on 15,8–16,1% mahust ning millele on valmistamise käigus lisatud peedisuhkrut ja maisialkoholi, tuleb klassifitseerida selle määruse I lisas oleva kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 2206.

Toote otstarve võib tõepoolest olla objektiivne klassifitseerimiskriteerium, juhul kui see on nimetatud tootele omane, millist asjaolu saab hinnata selle toote objektiivsete tunnuste ning omaduste alusel. Kuid toote otstarve on asjakohane kriteerium vaid siis, kui klassifitseerida ei ole võimalik toote objektiivsete tunnuste ning omaduste alusel.

(vt punktid 47, 48 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Rahvusvahelised lepingud – EMÜ-Türgi assotsiatsioonileping – Isikute vaba liikumine – Töötajad – Assotsiatsiooninõukogu otsuse nr 1/80 artiklis 13 sätestatud standstill‑ tingimus – Ulatus – Uus piirang – Mõiste

(EMÜ‑Türgi assotsiatsiooninõukogu otsus nr 1/80, artikkel 13)

Summary

Seoses Türgi päritolu töötajatega liikmesriigis, kus assotsiatsiooninõukogu (mis asutati lepinguga, millega loodi assotsiatsioon Euroopa Majandusühenduse ja Türgi vahel) otsus nr 1/80 assotsiatsiooni arengu kohta jõustus 1. detsembril 1980, tuleb selle otsuse artiklit 13 tõlgendada järgmiselt: „uus piirang” selle artikli tähenduses on selles liikmesriigis pärast 1. detsembrit 1980 Türgi päritolu töötajate elamisloa saamise kohta kehtestatud sätte, mis oli leebem võrreldes 1. detsembril 1980 kehtinud sättega, karmistamine, isegi kui see karmistamine ei raskenda elamisloa saamise tingimusi võrreldes 1. detsembril 1980 kehtinud sättest tulenevate tingimustega – selle kindlaks tegemine on siseriikliku kohtu ülesanne.

Sellega seoses tuleb märkida, et kuna otsuse nr 1/80 artikli 13 sõnastus ei viita ühelegi konkreetsele kuupäevale, millest alates standstill ‑tingimust kohaldatakse, siis saab selle artikli tähenduses „uue piirangu” olemasolu hinnata võrreldes selle kuupäevaga, millal see dokument, milles see tingimus sisaldub, jõustus – milleks käesoleval juhul on otsuse nr 1/80 jõustumise kuupäev.

Sellest ei nähtu siiski, et ainult see kuupäev on asjakohane. Määramaks kindlaks mõiste „uued piirangud” – otsuse nr 1/80 artikli 13 tähenduses – ulatust, tuleb tugineda selle artikli eesmärkidele. Selle eesmärk on luua vastavalt töötajate vaba liikumise järkjärguliseks juurutamiseks soodsad tingimused, keelates riigi ametivõimudel seada uusi takistusi nendele vabadustele, et mitte muuta selle vabaduse järkjärgulist rakendamist liikmesriikide ja Türgi Vabariigi vahel veel keerulisemaks. Tuleb asuda seisukohale, et artiklis 13 sisalduva standstill ‑tingimuse ulatus hõlmab analoogselt kõiki töötajate liikumisvabaduse teostamisele seatud uusi takistusi, mis karmistavad konkreetsel kuupäeval kehtinud tingimusi.

Seega on oluline kindlaks teha, et liikmesriigid ei kaugene järgitavast eesmärgist, kaldudes kõrvale õigusnormidest, mille nad võtsid vastu Türgi päritolu töötajate liikumisvabaduse soodustamiseks pärast otsuse nr 1/80 jõustumist nende territooriumil. Sellest tuleneb, et niisugustel juhtudel on kuupäevaks, millega võrreldes tuleb hinnata, kas uute eeskirjade kehtestamine on tekitanud uusi piiranguid, selliste õigusnormide vastuvõtmise kuupäev.

(vt punktid 49–52, 54–56, 62 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Kaupade vaba liikumine – Koguselised piirangud – Samaväärse toimega meetmed – Siseriiklik õigusnorm, mille kohaselt on keelatud importida verd või verekomponente, mis pärinevad doonoriverest, mida ei ole loovutatud täiesti tasuta – Õigustatus – Rahvatervise kaitse – Lubamatus

(EÜ artiklid 28 ja 30; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/98, artikli 20 lõige 1 ja artikkel 21)

Summary

EÜ artiklit 28 koosmõjus EÜ artikliga 30 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis näeb ette, et teisest liikmesriigist pärineva vere või verekomponentide import on lubatav vaid tingimusel – mida kohaldatakse ka kodumaistele toodetele –, et doonoriveri, mis on nende toodete aluseks, on loovutatud ilma doonorile selle eest tasu maksmata ning isegi ilma nende kulude hüvitamiseta, mis doonoril on seoses vere loovutamisega tekkinud.

Selline õigusnorm – mille eesmärk on ühelt poolt tagada, et asjaomases liikmesriigis turustatav veri ja verekomponendid vastaksid kõrgendatud kvaliteedi- ja ohutusnõuetele ning teiselt poolt saavutada direktiivi 2002/98 (millega kehtestatakse inimvere ja verekomponentide kogumise, uurimise, töötlemise, säilitamise ja jaotamise kvaliteedi- ja ohutusnõuded) artikli 20 lõikes 1 sätestatud eesmärk, s.o soodustada vere vabatahtlikku ja tasuta loovutamist – on suunatud rahvatervise kaitsmisele, mis on EÜ artikliga 30 lubatud eesmärk. Järelikult võivad need eesmärgid olla põhimõtteliselt õigustatud kaupade vaba liikumise takistamisel.

Eraldi vaadelduna ei ole vere ja verekomponentide kvaliteedi ja ohutuse tagamiseks siiski igal juhul vajalik kohustus, mille kohaselt peab doonorivere loovutamine toimuma nii, et doonorile ei hüvitata talle tekkinud mis tahes kulusid. Seda järeldust toetab asjaolu, et ei direktiiv 2002/98 ega selles viidatud Euroopa Nõukogu Ministrite Komitee soovitus nr R (95) 14 ei näe ette doonorivere täiesti tasuta loovutamise kohustust, vaid sätestavad, et tagasihoidlikud tänuavaldused, karastusjoogid ja vere loovutamisega seotud transpordikulude hüvitamine on kooskõlas vere vabatahtliku ja tasuta loovutamisega, nii et neid asjaolusid ei saa pidada selliselt loovutatud doonorivere kvaliteeti ja ohutust ning rahvatervise kaitset kahjustavaks.

Niisugune õigusnorm läheb kaugemale sellest, mis on vajalik sellega taotletava eesmärgi saavutamiseks, nimelt vere ja verekomponentide kvaliteedi ja ohutuse tagamiseks.

(vt punktid 33, 43–46 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Piirid

(ELTL artikkel 267)

Summary

On möödapääsmatu, et Euroopa Kohtul oleks andmed põhikohtuasja faktilise ja õigusliku raamistiku kohta, sest eelotsusetaotluses esitatud teave ei võimalda Euroopa Kohtul mitte ainult anda tarvilikku vastust, vaid ka pakkuda liikmesriikide valitsustele ning teistele huvitatud pooltele võimalust esitada märkusi vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artiklile 23. Euroopa Kohtu kohustus on tagada, et see võimalus säilib, arvestades asjaolu, et viidatud sätte alusel toimetatakse huvitatud pooltele kätte vaid eelotsusetaotlused. Sellest tulenevalt, kui Euroopa Kohus peab saama võimalikult laialdaselt tugineda siseriikliku kohtu hinnangule selles osas, mis puudutab talle esitatud küsimuste vajalikkust, peab tal olema võimaldatud anda igal viisil hinnang, mis kuulub tema enda ülesande juurde, et eelkõige vajaduse korral kontrollida oma pädevust, milleks on kohustatud iga kohus.

Kui tegemist on eelotsusetaotlusega, milles palutakse tõlgendada direktiivi 2003/55 maagaasi siseturu ühiseeskirjade kohta ning direktiivi 98/30 kehtetuks tunnistamise kohta ja mis on esitatud kohtuvaidluses, mis puudutab nõuet tühistada otsus, millega määrati siseriiklikku seadust rikkudes kindlaks gaasi edastamise tariifid, ei pea Euroopa Kohus enam võimalikuks teha otsust talle esitatud küsimuse kohta, kui pärast seda, kui eelotsusetaotlus esitati, on esiteks asjaomase liikmesriigi konstitutsioonikohus kõnealuse seaduse tühistanud, nii et põhikohtuasja siseriiklik õiguslik raamistik ei ole enam sama kui see, mida siseriiklik kohus on kirjeldanud oma eelotsusetaotluses, ja teiseks on hageja loobunud oma väidetest vaidlustatud seaduse rikkumise kohta.

(vt punktid 30, 31, 33 ja 34)