15

Neil asjaoludel otsustas Supreme Court of the United Kingdom (Ühendkuningriigi kõrgeim kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Milline on õige kriteerium, mille abil teha kindlaks, kas nõue, mille tööandja on esitanud töötaja või endise töötaja (edaspidi „töötaja“) vastu, kujutab endast töölepinguga „seotud“ küsimust [Lugano II konventsiooni] II jaotise 5. jao (artiklid 18–21) tähenduses? a) Kas selleks, et tööandja esitatud nõue töötaja vastu kuuluks [Lugano II konventsiooni] artiklite 18–21 kohaldamisalasse, piisab sellest, kui tööandja saanuks etteheidetavale käitumisele tugineda ka kui töötaja töölepingu rikkumisele – isegi kui nõue, mille tööandja tegelikult on esitanud, ei tugine selle lepingu rikkumisele ega heida ette lepingu rikkumist ega väida, et lepingu rikkumine on toimunud, vaid tugineb (näiteks) ühele või mitmele etteheitele, millele viidatakse asjaolude kokkuvõtte punktides 26 ja 27? b) Või on õige hoopis kriteerium, mille kohaselt kuulub tööandja poolt töötaja vastu esitatud nõue [Lugano II konventsiooni] artiklite 18–21 kohaldamisalasse üksnes juhul, kui kohustus, millele see nõue tegelikult tugineb, sisaldub töölepingus? Kui see on õige kriteerium, siis kas sellest tuleneb, et nõue, mis tugineb üksnes sellise kohustuse rikkumisele, mis tekkis töölepingust sõltumatult (ja mis vaadeldaval juhul ei ole kohustus, millega töötaja oleks „vabatahtlikult nõustunud“), ei kuulu 5. jao kohaldamisalasse? c) Kui kumbki eespool toodud kriteeriumidest ei ole õige, siis milline on õige kriteerium? 2. Kui äriühing ja füüsiline isik sõlmivad „lepingu“ (Lugano II konventsiooni artikli 5 lõike 1 tähenduses), siis millisel määral on vajalik alluvussuhte olemasolu äriühingu ja füüsilise isiku vahel, selleks et selle lepingu puhul oleks tegemist „töölepinguga“ [viidatud konventsiooni] 5. jao tähenduses? Kas selline suhe on olemas juhul, kui füüsiline isik saab otsustada (ja tegelikult ka otsustab) tema ja äriühingu vahelise lepingu tingimused ning ta juhib iseseisvalt selle äriühingu igapäevast tegevust ja omaenda ülesannete täitmist, samas kui äriühingu aktsionäri(de)l on pädevus leping lõpetada? 3. Juhul kui [Lugano II konventsiooni] II jaotise 5. jagu on kohaldatav üksnes nõuetele, mis ilma nimetatud jaota kuuluksid artikli 5 lõike 1 kohaldamisalasse, siis milline on õige kriteerium, mille abil teha kindlaks, kas lepinguosaliste vaheline nõue kuulub artikli 5 lõike 1 kohaldamisalasse? a) Kas õige on kriteerium, mille kohaselt kuulub nõue artikli 5 lõike 1 kohaldamisalasse juhul, kui tööandja võiks väita, et vaidlusalune teguviis kujutab endast lepingukohustuse rikkumist, isegi kui kohtuasja raames, mille on tööandja tegelikult algatanud, ei tugine tööandja selle lepingu rikkumisele ega heida ette lepingu rikkumist? b) Või on õige hoopis kriteerium, mille kohaselt kuulub nõue [Lugano II konventsiooni] artikli 5 lõike 1 kohaldamisalasse üksnes juhul, kui kohustus, millele see nõue tegelikult tugineb, tuleneb lepingust? Kui tegemist on õige kriteeriumiga, siis kas sellest tuleneb, et nõue, mis tugineb üksnes sellise kohustuse rikkumisele, mis tekkis sellest sõltumatult (ja mis vaadeldaval juhul ei ole kohustus, millega kostja oleks „vabatahtlikult nõustunud“), ei kuulu artikli 5 lõike 1 kohaldamisalasse? c) Kui kumbki eespool toodud kriteeriumidest ei ole õige, siis milline on õige kriteerium? 4. Asjaoludel, kus: – äriühingud A ja B kuuluvad samasse kontserni; – kostja X täidab faktiliselt selle äriühingute kontserni tegevjuhi rolli (nagu tegi P. Bosworth Arcadia kontsernis: asjaolude kokkuvõte punkt 14); X töötab ühes kontserni äriühingus – äriühingus A (ja on seega äriühingu A töötaja) (nagu oli aeg-ajalt P. Bosworth, tingimustel, mis on välja toodud asjaolude kokkuvõtte punktis 15) ega ole liikmesriigi õiguse alusel äriühingu B töötaja; – äriühing A esitab X-i vastu nõude, mis kuulub [Lugano II konventsiooni] artiklite 18–21 kohaldamisalasse, ja – kontserni kuuluv teine äriühing – äriühing B – esitab samuti X-i vastu nõude, mis põhineb samadel väidetel kui äriühingu A nõue; millised on õiged kriteeriumid, mille abil määratleda, kas äriühingu B väide kuulub [Lugano II konventsiooni] 5. jao kohaldamisalasse? Nimelt: a) Kas vastus sõltub sellest, kas X-i ja äriühingu B vahel oli „tööleping“ [Lugano II konventsiooni] 5. jao tähenduses ja kui, siis millised on õiged kriteeriumid, mille abil teha kindlaks, kas niisugune tööleping oli olemas? b) Kas äriühingut B tuleb kohelda X-i „tööandjana“ [Lugano II konventsiooni] II osa 5. jao tähenduses või kuuluvad äriühingu B nõuded X-i vastu (eespool 4. küsimuse neljas taane) [Lugano II konventsiooni] artiklite 18–21 kohaldamisalasse samal viisil, nagu äriühingu A nõuded X-i vastu kuuluvad nende samade sätete kohaldamisalasse? Nimelt: i) Kas äriühingu B nõue kuulub [Lugano II konventsiooni] artikli 18 kohaldamisalasse üksnes siis, kui kohustus, millele see tugineb, on kohustus, mis sisaldub äriühingu B ja X-i vahel sõlmitud töölepingus? ii) Või kuulub see nõue [Lugano II konventsiooni] artikli 18 kohaldamisalasse hoopis siis, kui nõudes esitatud väidete puhul oleks tegemist olnud äriühingu A ja X-i vahel sõlmitud töölepingus sisalduva kohustuse rikkumisega? c) Kui kumbki eespool toodud kriteeriumidest ei ole õige, siis milline on õige kriteerium?“