ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Kodakondsuse alusel diskrimineerimise keelu üldpõhimõtte sätestav ELTL artikkel 18 on kohaldatav niisuguses olukorras nagu on kõne all põhikohtuasjas, kus esimene liikmesriik nõuab lennuettevõtjalt, kellel on teise liikmesriigi välja antud kehtiv lennutegevusluba, et see ettevõtja hangiks esimese liikmesriigi õhuruumi sisenemiseks loa selliste mitteregulaarsete tellimuslendude puhul, mis väljuvad kolmandatest riikidest ja suunduvad nimetatud esimesse liikmesriiki, ehkki niisugust luba ei nõuta lennuettevõtjatelt, kellel on esimese liikmesriigi antud lennutegevusluba.
1.

Kuna Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik ei ole nõuetekohaselt üle võtnud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta direktiivi 2003/35/EÜ, milles sätestatakse üldsuse kaasamine teatavate keskkonnaga seotud kavade ja programmide koostamisse ning muudetakse nõukogu direktiive 85/337/EMÜ ja 96/61/EÜ seoses üldsuse kaasamisega ning õiguskaitse kättesaadavusega, artikli 3 lõiget 7 ja artikli 4 lõiget 4 osas, milles need sätestavad, et kõnealused kohtumenetlused ei tohi olla üle jõu käivalt kulukad, siis on see liikmesriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.
1.

Selline kruiisilaev, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kuulub — silmas pidades nõukogu 26. aprilli 1999. aasta direktiivi 1999/32/EÜ, mis käsitleb väävlisisalduse vähendamist teatavates vedelkütustes ja millega muudetakse direktiivi 93/12/EMÜ (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. juuli 2005. aasta direktiiviga 2005/33/EÜ) artikli 2 punktis 3g esitatud „liiniveo” kriteeriumi — nimetatud direktiivi artikli 4a lõike 4 kohaldamisalasse tingimusel, et ta teeb vahepeatustega või ilma nendeta huvireise, mis lõpevad lähtesadamas või mõnes muus sadamas, kui neid huvireise korraldatakse kindla sagedusega, konkreetsetel kuupäevadel ja üldiselt kindlaksmääratud lähte- ja saabumisaegadega ning huvitatud isikud võivad vabalt valida selle ettevõtja pakutavate erinevate huvireiside vahel; ning nende asjaolude kontrollimine on liikmesriigi kohtu ülesanne.
ET Euroopa Liidu Teataja C 52/6

Euroopa Kohtu (kümnes koda) 19. detsembri 2013 aasta otsus (High Court of Justice Queen’s Bench Divisioni (Administrative Court) eelotsusetaotlus — Ühendkuningriik) — The Queen, Fruition Po Limited versus Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health

(Kohtuasi C-500/11) (1)

(Eelotsusetaotlus - Määrus (EÜ) nr 2200/96 - Määrus (EÜ) nr 1432/2003 - Põllumajandus - Ühine turukorraldus - Puu- ja köögiviljad - Tootjaorganisatsioonid - Siseriiklike asutuste poolt tunnustamise tingimused - Tehniliste vahenditega varustamine toodete ladustamiseks, pakendamiseks ja turustamiseks - Organisatsiooni kohustus teostada kontrolli kolmandate ettevõtjate üle olukorras, kus tema ülesanded on viimastele delegeeritud)

2014/C 52/08

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Justice Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: The Queen, Fruition Po Limited

Vastustaja: Minister for Sustainable Farming and Food and Animal Health

Ese

Eelotsusetaotlus — High Court of Justice Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Nõukogu 28. oktoobri 1996. aasta määruse (EÜ) nr 2200/96, puu- ja köögiviljaturu ühise korralduse kohta (EÜT L 297, lk 1; ELT eriväljaanne 3/20, lk 55) artikli 11 ja komisjoni 11. augusti 2003. aasta määruse (EÜ) nr 1432/2003, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 2200/96 üksikasjalikud rakenduseeskirjad tootjaorganisatsioonide tunnustamise ja tootjarühmade eeltunnustamise tingimuste kohta (ELT L 203, lk 18; ELT eriväljaanne 3/39, lk 424), artikli 6 lõike 2 tõlgendamine — Siseriiklike ametiasutuste poolt tunnustamise tingimused — Tehniliste vahenditega varustamine toodete ladustamiseks, pakendamiseks ja turustamiseks — Organisatsiooni kohustus teostada kontrolli kolmandate ettevõtjate üle olukorras, kus sisuliselt on tema ülesanded viimastele delegeeritud

Resolutsioon

Nõukogu 28. oktoobri 1996. aasta määruse (EÜ) nr 2200/96 puu- ja köögiviljaturu ühise korralduse kohta, muudetud nõukogu 4. detsembri 2000. aasta määrusega (EÜ) nr 2699/2000, artiklit 11 tuleb tõlgendada nii, et selles sättes ette nähtud tunnustamistingimuste täitmiseks peab tootjaorganisatsioon, kes on usaldanud kolmandatele isikutele ülesanded, mis on olulised tema tootjaorganisatsioonina tunnustamisel selle sätte kohaselt, sõlmima lepingu, mis võimaldab tal jääda vastutavaks selle tegevuse ja üldjuhtimise eest nii, et tal säilib lõplik kontrolliõigus ning vajadusel õigus sekkuda õigeaegselt sellesse tegevusse kogu lepingu kestuse ajal. Pädeva liikmesriigi kohtu ülesanne on igal üksikjuhtumil ja konkreetse juhtumi asjakohaseid asjaolusid — sealhulgas allhankijatele antud ülesannete olemust ja ulatust — arvestades kindlaks teha, kas asjaomane tootjaorganisatsioon säilitas taolise kontrolli.

(1) ELT C 370, 17.12.2011.
ET Euroopa Liidu Teataja C 45/7

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 5. detsembri 2013. aasta otsus (Supremo Tribunal Administrativo eelotsusetaotlus — Portugal) — TVI Televisão Independente SA versus Fazenda Pública

(Liidetud kohtuasjad C-618/11, C-637/11 ja C-659/11) (1)

(Maksustamine - Käibemaks - Kuues direktiiv 77/388/EMÜ - Artikli 11 A osa lõike 1 punkt a, artikli 2 punkt a ja artikli 3 punkt c - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikkel 73, artikli 78 esimese lõigu punkt a ja artikli 79 esimese lõigu punkt c - Kaubandusliku reklaami edastamise teenustelt tasumisele kuuluva käibemaksuga maksustatav summa - Kaubandusliku reklaami maks)

2014/C 45/12

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Supremo Tribunal Administrativo

Põhikohtuasja pooled

Hageja: TVI Televisão Independente SA

Kostja: Fazenda Pública

Menetluses osales: Ministério Público

Ese

Eelotsusetaotlus — Supremo Tribunal Administrativo — Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 11 A osa lõike 1 punkti a ja artikli 3 punkti c tõlgendamine ning nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1) artikli 73 ja artikli 79 punkti c tõlgendamine — Mõiste „kauba tarnimise ja teenuste osutamise puhul kõik tasuna käsitatav, mille tarnija nimetatud tarnete eest on saanud või saab” — Ärilisel eesmärgil edastatava reklaami eest tasutav maks

Resolutsioon

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusnormide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikli 11 A osa lõike 1 punkti a, lõike 2 punkti a ja artikli 3 punkti c ja nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artiklit 73, artikli 78 esimese lõigu punkti a ja artikli 79 esimese lõigu punkti c tuleb tõlgendada nii, et selline maks, nagu Portugali õiguse kohaselt kino- ja audiovisuaalse kunsti valdkonnas ette nähtud reklaamimaks, tuleb arvata kaubandusliku reklaami teenustelt tasumisele kuuluva käibemaksuga maksustatava summa hulka.

(1) ELT C 49, 18.2.2012.
ET Euroopa Liidu Teataja C 164/7

Euroopa Kohtu (viies koda) 18. aprilli 2013. aasta otsus (Varhoven administrativen sad — Bulgaaria — eelotsusetaotlus) — Meliha Veli Mustafa versus Direktor na fond „Garantirani vzemania na rabotnitsite i sluzhitelite” kam Natsionalnia osiguritelen institut

(Kohtuasi C-247/12) (1)

(Töötajate kaitse tööandja maksejõuetuse korral - Direktiiv 80/987/EMÜ - Direktiiv 2002/74/EÜ - Direktiiv 2008/94/EÜ - Artiklid 2 ja 3 - Kohustus näha ette töötajate nõuete tagamine - Võimalus piirata tagatis üksnes nende nõuetega, mis on tekkinud pärast pankrotimenetluse algatamise otsuse äriregistrisse kandmist - Pankrotimenetluse algatamise otsus - Mõju - Tööandja tegevuse jätkamine)

2013/C 164/11

Kohtumenetluse keel: bulgaaria

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Varhoven administrativen sad

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Meliha Veli Mustafa

Kostja: Direktor na fond „Garantirani vzemania na rabotnitsite i sluzhitelite” kam Natsionalnia osiguritelen institut

Ese

Eelotsusetaotlus — Varhoven administrativen sad — Nõukogu 20. oktoobri 1980. aasta direktiivi 80/987/EMÜ töötajate kaitse kohta tööandja maksejõuetuse korral (EÜT L 283, lk 23; ELT eriväljaanne 05/01, lk 217), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. septembri 2002. aasta direktiiviga 2002/74/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 80/987/EMÜ (EÜT L 270, lk 10; ELT eriväljaanne 05/04, lk 261) artiklit 2 lõike 1 tõlgendamine — Liikmesriikide kohutus näha ette töötajate palganõuete tagamine mitte ainult kuni pankrotimenetluse algatamise ajahetkeni tekkinud, vaid pankrotimenetluse igal etapil tekkida võivate nõuete osas

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/94/EÜ töötajate kaitse kohta tööandja maksejõuetuse korral tuleb tõlgendada nii, et see ei pane liikmesriikidele kohustust näha ette töötajate nõuete tagamine nende tööandja pankrotimenetluse igal etapil. Eelkõige ei ole direktiiviga vastuolus see, kui liikmesriigid näevad ette tagatise üksnes nendele töötajate nõuetele, mis on tekkinud enne pankrotimenetluse algatamise otsuse äriregistrisse kandmist, ka sellisel juhul, kui selle otsusega ei määrata tööandja tegevuse lõpetamist.

(1) ELT C 235, 4.8.2012.
ET Euroopa Liidu Teataja C 164/6

Euroopa Kohtu (viies koda) 18. aprilli 2013. aasta otsus (Bundesgerichtshof (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Colloseum Holding AG versus Levi Strauss & Co.

(Kohtuasi C-12/12) (1)

(Kaubamärgid - Määrus (EÜ) nr 40/94 - Artikli 15 lõige 1 - Mõiste „kaubamärgi tegelik kasutamine” - Kaubamärk, mida kasutatakse üksnes mõne teise mitmeosalise kaubamärgi osana või kombinatsioonis teise kaubamärgiga)

2013/C 164/10

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Colloseum Holding AG

Kostja: Levi Strauss & Co.

Ese

Eelotsusetaotlus — Bundesgerichtshof — Nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (EÜT L 11, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 146) artikli 15 lõike 1 tõlgendamine — Mõiste „kaubamärgi kasutamine” — Mitmeosalise kaubamärgi osaks olevat kaubamärgi kasutatamise tunnustamine selle mitmeosalise kaubamärgi kasutamise korral — Kaubamärgi kasutamise tunnustamine juhul, kui seda kasutatakse vaid koos mõne teise kaubamärgiga, kusjuures mõlemad kaubamärgid on registreeritud nii eraldi kui ka üheskoos mitmeosalise kaubamärgina

Resolutsioon

Kaubamärgi tegeliku kasutamise tingimus nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 15 lõike 1 tähenduses võib olla täidetud, kui registreeritud kaubamärki, mis on omandanud eristusvõime teise mitmeosalise kaubamärgi — mille üks osa ta on — kasutamise käigus, kasutatakse üksnes selles teises mitmeosalises kaubamärgis või kui seda kasutatakse üksnes koos teise kaubamärgiga ja lisaks on mõlemad kaubamärgid kombinatsioonina kaubamärgina registreeritud.

(1) ELT C 89, 24.3.2012.
ET Euroopa Liidu Teataja C 123/7

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 7. märtsi 2013. aasta otsus (Székesfehérvári Törvényszéki (Ungari) eelotsusetaotlus) — Gábor Fekete versus Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

(Kohtuasi C-182/12) (1)

(Tolliseadustik - Artikkel 137 - Tolliseadustiku rakendusmäärus - Artikli 561 lõige 2 - Täieliku imporditollimaksust vabastuse tingimused - Kolmandas riigis elu- või asukohta omavale omanikule kuuluva sõiduki importimine liikmesriiki - Sõiduki eraviisiline kasutamine, milleks on omanik volitanud muul viisil kui kasutajaga sõlmitud töölepinguga - Vabastust ei anta)

2013/C 123/10

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Székesfehérvári Törvényszék

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Gábor Fekete

Kostja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

Ese

Eelotsusetaotlus — Székesfehérvári Törvényszék — Komisjoni 2. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT L 253, lk 1; ELT eriväljaanne 02/06, lk 3), artikli 561 lõike 2 tõlgendamine — Täieliku imporditollimaksust vabastuse tingimused — Transpordivahendi eraviisiline kasutamine — Mõiste „töösuhe” — Transpordivahendi, mille omanik on kolmandas riigis asutatud sihtasutus, importimine liikmesriiki nimetatud sihtasutuse juhatuse esimehe poolt — Sihtasutuse poolt oma juhatuse esimehele antud volitus nimetatud transpordivahendi kasutamiseks ja juhtimiseks

Resolutsioon

Komisjoni 2. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, muudetud komisjoni 4. mai 2001. aasta määrusega (EÜ) nr 993/2001, artikli 561 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et Euroopa Liidu tolliterritooriumil elava isiku poolt eraviisiliselt kasutatava transpordivahendi puhul on selles sättes ette nähtud täieliku imporditollimaksust vabastuse kohaldamine lubatud vaid siis, kui selline eraviisiline kasutamine on ette nähtud töölepingus, mille see isik on sõlminud sõiduki omanikuga, kelle elu- või asukoht on väljaspool mainitud territooriumi.

(1) ELT C 217, 21.7.2012.
ET Euroopa Liidu Teataja C 114/20

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 21. veebruari 2013. aasta otsus (Curtea de Apel Alba Iulia eelotsusetaotlus — Rumeenia) — SC Mora IPR SRL versus Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu

(Kohtuasi C-79/12) (1)

(Maksustamine - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikkel 211 - Impordikäibemaksu tasumise edasilükkamine)

2013/C 114/28

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel Alba Iulia

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: SC Mora IPR SRL

Vastustajad: Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu

Ese

Eelotsusetaotlus — Curtea de Apel Alba Iulia — Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1), artikli 211 tõlgendamine — ELTL artikli 26 lõike 2 ning artiklite 28, 30 ja 107 tõlgendamine — Liikmesriikide õigus lubada impordikäibemaksu tasumist edasi lükata — Sellise siseriikliku õigusnormi lubatavus, mis kehtestab nõude saada sertifikaat tasumise edasilükkamise kohta, mida direktiiv ette ei näe — Hilisemad seadusemuudatused, millega on impordikäibemaksust vabastatud ainult teatavad maksukohustuslased — Diskrimineerimine — Imporditollimaksu kehtestamise keelu rikkumine

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artiklit 211 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi selliste õigusnormide kohaldamine, nagu on arutusel põhikohtuasjas, millega seatakse imporditud kaubalt tasumisele kuuluva käibemaksu tasumise edasilükkamise tingimuseks sertifikaadi saamine, mis direktiivi kohaselt ei ole nõutav, ei ole selle artikliga vastuolus juhul, kui sertifikaadi saamise tingimused järgivad neutraalse maksustamise põhimõtet, mille kontrollimine on liikmesriigi kohtu ülesanne.

(1) ELT C 126, 28.4.2012.
1.

ELTL artiklit 101 tuleb tõlgendada nii, et asjaolu, et ettevõtja, keda kahjustab kartellikokkulepe, mille eesmärk on piirata konkurentsi, tegutses asjaomasel turul kartellikokkuleppe sõlmimise hetkel väidetavalt ebaseaduslikult, ei mõjuta küsimust, kas see kartellikokkulepe kujutab endast kõnealuse sätte rikkumist.
2.

ELL artikli 4 lõikega 3, ELL artikliga 13, ELTL artikli 2 lõikega 3, ELTL artikli 3 lõike 1 punktiga c ja lõikega 2 ning ELTL artiklitega 119–123 ja ELTL artiklitega 125–127 ning tõhusa kohtuliku kaitse üldpõhimõttega ei ole vastuolus see, kui liikmesriigid, mille rahaühik on euro, sõlmivad niisuguse lepingu nagu Belgia Kuningriigi, Saksamaa Liitvabariigi, Eesti Vabariigi, Iirimaa, Kreeka Vabariigi, Hispaania Kuningriigi, Prantsuse Vabariigi, Itaalia Vabariigi, Küprose Vabariigi, Luksemburgi Suurhertsogiriigi, Malta, Madalmaade Kuningriigi, Austria Vabariigi, Portugali Vabariigi, Sloveenia Vabariigi, Slovaki Vabariigi ja Soome Vabariigi vahel Brüsselis 2. veebruaril 2012 sõlmitud Euroopa stabiilsusmehhanismi asutamisleping, ega see, kui need liikmesriigid nimetatud lepingu ratifitseerivad.
ET Euroopa Liidu Teataja C 26/15

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 22. novembri 2012. aasta otsus (Bundesgerichtshof (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Josef Probst versus mr.nexnet GmbH

(Kohtuasi C-119/12) (1)

(Elektrooniline side - Direktiiv 2002/58/EÜ - Artikli 6 lõiked 2 ja 5 - Isikuandmete töötlemine - Arvete koostamiseks ja nende tasumiseks vajalikud elektroonilise side liiklusandmed - Võlgnevuste sissenõudmine kolmandast isikust äriühingu poolt - Üldkasutatavate sidevõrkude pakkuja ja üldkasutatavate elektrooniliste sideteenuste osutaja loal tegutsevad isikud)

2013/C 26/26

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Josef Probst

Kostja: mr.nexnet GmbH

Ese

Eelotsusetaotlus — Bundesgerichtshof — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. juuli 2002. aasta direktiivi 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv) (EÜT L 201, lk 37; ELT eriväljaanne 13/29, lk 514) artikli 6 lõigete 2 ja 5 tõlgendamine — Selliste liiklusandmete edastamine, mis puudutavad kliente ja kasutajaid ning mida töötlevad ja salvestavad üldkasutatavate sidevõrkude pakkujad — Siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt on selline edastamine lubatud sideteenuse osutamise eest saadava tasu nõude omandajale, kui lepingus on tingimused edastatavate andmete konfidentsiaalsuse kohta ja teine lepingupool on õigustatud kontrollima nende andmete kaitsest kinnipidamist

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. juuli 2002. aasta direktiivi 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv), artikli 6 lõikeid 2 ja 5 tuleb tõlgendada nii, et need lubavad üldkasutatavate sidevõrkude pakkujal ja üldkasutatavate elektrooniliste sideteenuste osutajal edastada oma nõuete sissenõudmiseks elektroonilise side liiklusandmeid elektroonilise sideteenuse osutamise eest saadava tasu nõuete omandajale ja et asjaomane nõuete omandaja võib neid andmeid töödelda järgmistel tingimustel: esiteks peab tal olema kõnealuste andmete töötlemiseks sideteenuse osutaja luba ja teiseks võib asjaomane nõuete omandaja töödelda kõnealuseid liiklusandmeid ainult loovutatud nõuete sissenõudmiseks vajalikul määral.

Olenemata sellest, kuidas nõuete loovutamise lepingut kvalifitseeritakse, eeldatakse, et nõuete omandaja tegutseb sideteenuste osutaja loal direktiivi 2002/58 artikli 6 lõike 5 tähenduses, kui ta töötleb elektroonilise side liiklusandmeid ainult vastavalt selle sideteenuse osutaja juhtnööridele ja tema järelevalve all. Eelkõige peab nendevaheline leping sisaldama klausleid, mis tagavad, et nõuete omandaja töötleb elektroonilise side liiklusandmeid õiguspäraselt ja mis võimaldavad sideteenuste osutajal igal hetkel kontrollida, et nõuete omandaja neid klausleid täidab.

(1) ELT C 174, 16.6.2012.
1.

Kuna Ungari on võtnud vastu siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt peavad kohtunikud, prokurörid ja notarid 62-aastaseks saamisel teenistusest lahkuma, mis viib erineva kohtlemiseni vanuse alusel, ilma et see oleks taotletavate eesmärkide suhtes proportsionaalne, siis on Ungari rikkunud nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, artiklist 2 ja artikli 6 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 258/7

Euroopa Kohtu (teine koda) 28. juuni 2012. aasta otsus (Korkein oikeus — Soome eelotsusetaotlus) — Melvin Westi suhtes tehtud Euroopa vahistamismääruse täitmine

(Kohtuasi C-192/12) (1)

(Politseikoostöö ja õigusalane koostöö kriminaalasjades - Raamotsus 2002/584/JSK - Euroopa vahistamismäärus ja liikmesriikidevaheline üleandmiskord - Vabadusekaotusliku karistuse täitmisele pööramiseks tehtud Euroopa vahistamismäärus - Artikkel 28 - Järgnev üleandmine - Euroopa vahistamismääruste ahel - Sama isiku suhtes kolmanda vahistamismääruse täitmine - Mõiste „vahistamismäärust täitev liikmesriik” - Üleandmisega nõustumine - Eelotsuse kiirmenetlus)

2012/C 258/11

Kohtumenetluse keel: soome

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Korkein oikeus

Parties dans la procédure au principal

Melvin West

Ese

Eelotsusetaotlus — Korkein oikeus — Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta artikli 28 lõike 2 tõlgendamine — Vahistamismäärus vabadusekaotusliku karistuse täitmiseks — Mõiste „täidesaatev liikmesriik” hilisema üleandmise korral — Liikmesriigi A kodanik, kelle see liikmesriik andis vabadusekaotusliku karistuse täitmiseks üle liikmesriigile B ning selle karistuse kandmise järel andis liikmesriik B selle isiku üle liikmesriigile C vabadusekaotusliku karistuse täitmiseks selles liikmesriigis — Liikmesriigi D poolt vahistamismääruse alusel liikmesriigile C esitatud taotlus, milles palutakse kõnealuse isiku üleandmist vabadusekaotusliku karistuse täitmiseks

Resolutsioon

Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta, muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK, artikli 28 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et kui isik on järjestikuste Euroopa vahistamismääruste alusel rohkem kui korra antud ühest liikmesriigist teise üle, siis selle isiku järgnev üleandmine muule kui tema viimasena üle andnud liikmesriigile nõutab üksnes selle isiku viimasena üle andnud liikmesriigi nõusolekut.

(1) ELT C 184, 23.6.2012.
ET Euroopa Liidu Teataja C 174/14

Euroopa Kohtu (teine koda) 10. aprilli 2012. aasta otsus (Bundesgerichtshofi (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — kriminaalasi Minh Khoa Vo süüdistuses

(Kohtuasi C-83/12) (1)

(Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala - Määrus (EÜ) nr 810/2009 - Ühenduse viisaeeskiri - Artiklid 21 ja 34 - Siseriiklikud õigusnormid - Kolmandate riikide kodanike ebaseaduslik sissetoomine liikmesriigi territooriumile - Pettuse teel saadud viisad - Kaasaaitaja kriminaalkaristus)

2012/C 174/20

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja kriminaalmenetluse pool

Minh Khoa Vo

Ese

Eelotsusetaotlus — Bundesgerichtshof — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määruse (EÜ) nr 810/2009, millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri (ELT L 243, lk 1) artiklite 21 ja 34 tõlgendamine — Siseriiklik õigusnorm, mis näeb ette kriminaalkaristuse isikule, kes toimetab välismaalasi ebaseaduslikult liikmesriigi territooriumile — Karistuste kohaldatavus juhtudel, kui on tegemist välismaalasega, kellel on teise liikmesriigi pädevalt asutuselt pettuse teel saadud viisa, mis ei ole nimetatud määruse alusel veel tühistatud

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta määruse (EÜ) nr 810/2009, millega kehtestatakse ühenduse viisaeeskiri, artikleid 21 ja 34 tuleb tõlgendada nii, nendega ei ole vastuolus siseriiklikud sätted, mis muudavad ebaseaduslikule sisserändele kaasaaitamise kriminaalkorras karistatavaks juhtudel, kui riiki sisenenud isikutel, kes on kolmandate riikide kodanikud, on viisa, mille nad on saanud pettuse teel, eksitades viisa väljastanud liikmesriigi pädevaid ametiasutusi oma reisi tegelikust eesmärgist, ning kui viisat ei ole eelnevalt tühistatud.

(1) ELT C 126, 28.4.2012.