ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Nõukogu 20. septembri 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta artiklit 71 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus siseriiklik õigusnorm nagu see, mida käsitletakse põhikohtuasjas ja mille kohaselt on Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi kaudu kaasfinantseeritav üksnes maaelu arengu tegevus, mis on välja valitud asjaomase maaelu arengu programmi korraldusasutuse poolt või tema vastutusel, millega seonduvad kulutused on tekkinud pärast abikõlblikkuse otsuse tegemist.
ET Euroopa Liidu Teataja C 335/20

Euroopa Kohtu (teine koda) 7. juuli 2016. aasta otsus (Pécsi Törvényszéki eelotsusetaotlus – Ungari) – Hőszig Kft. versus Alstom Power Thermal Services

(Kohtuasi C-222/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Kohtualluvuse kokkulepe - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Kohtualluvus ja kohtuotsuste täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades - Määrus (EÜ) nr 44/2001 - Artikkel 23 - Tüüptingimustesse lisatud kohtualluvuse kokkulepe - Poolte nõustumus tüüptingimustega - Sellise kokkuleppe kehtivus ja täpsus))

(2016/C 335/27)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Pécsi Törvényszék

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Hőszig Kft.

Kostja: Alstom Power Thermal Services

Resolutsioon

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 23 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selline kohtualluvuse kokkulepe nagu põhikohtuasjas, mis on esiteks sätestatud tellija tüüptingimustes, mida mainitakse pooltevahelisi lepinguid sätestavates instrumentides ja mis on edastatud lepingute sõlmimisel ning milles on teiseks kohtualluvus määratud liikmesriigi ühes linnas asuvatele kohtutele, vastab selles sättes toodud nõuetele, mis on kehtestatud poolte nõustumusele ja sellise kokkuleppe sisu täpsusele.

(1) ELT C 245, 27.7.2015.
1.

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 5 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et kahju hüvitamise hagi, mille aluseks on niisuguse pika aja jooksul välja kujunenud ärisuhete järsk katkestamine nagu põhikohtuasjas, ei puuduta lepingulist kahju selle määruse tähenduses, kui poolte vahel oli vaikiv lepinguline suhe; selle kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne. Selle tõendamine, mille eesmärk on kindlaks teha niisuguse vaikiva lepingulise suhte olemasolu, peab tuginema ühtsete tõendite kogumile, mille hulka võivad kuuluda muu hulgas pika aja jooksul välja kujunenud ärisuhete olemasolu, poolte heausksus, tehingute regulaarsus ja nende areng aja jooksul, mis väljendub kogustes ja väärtuses, võimalikud kokkulepped võetavate hindade ja/või tehtud hinnaalanduste kohta ning kirjavahetus.
1.

EÜ artikliga 49 ei ole vastuolus siseriiklikud õigusnormid nagu põhikohtuasjas, mille kohaselt tuleb mitteresidendist finantseerimisasutuste tasudelt tulumaks kinni pidada liikmesriigis, kus teenuseid osutatakse, kuid selle liikmesriigi residendist finantseerimisasutustele makstud tasudelt ei tule maksu kinni pidada, tingimusel, et mitteresidendist finantseerimisasutustele kohaldatav kinnipidamise kord on põhjendatav üldise ülekaaluka huviga ega lähe kaugemale sellest, mis on taotletava eesmärgi saavutamiseks vajalik.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta artikli 48 lõike 2 punkti a alapunkti ii teist taanet tuleb tõlgendada nii, et selle sätte liikmesriigi õigusesse ülevõtmata jätmise korral vastab see tingimustele, et anda eraõiguslikele isikutele õigus, millele nad võivad liikmesriigi kohtus tugineda hankija vastu juhul, kui tegemist on avalik-õigusliku üksusega, kellele oli tehtud ametiasutuse korraldusel ülesandeks viimase järelevalve all avalike teenuste osutamine ja kellel on sellega seoses märksa laiemad volitused kui need, mis tulenevad üksikisikutevahelistele suhetele kohaldatavatest eeskirjadest.
ET Euroopa Liidu Teataja C 335/16

Euroopa Kohtu (kuues koda) 30. juuni 2016. aasta otsus (Tribunal de première instance de Liège’i eelotsusetaotlus – Belgia) – Guy Riskin, Geneviève Timmermans versus État belge

(Kohtuasi C-176/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Kapitali vaba liikumine - ELTL artiklid 63 ja 65 - ELL artikkel 4 - Otsene maksustamine - Dividendide maksustamine - Kahepoolne topeltmaksustamise vältimise leping - Kolmas riik - Kohaldamisala))

(2016/C 335/21)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal de première instance de Liège

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Guy Riskin, Geneviève Timmermans

Kostja: État belge

Resolutsioon

ELTL artikleid 63 ja 65, koosmõjus EL lepingu artikliga 4, tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, et põhikohtuasjas käsitletavas olukorras ei laienda liikmesriik residendist aktsionäri suhtes kohaldatavat soodsamat kohtlemist, mis tuleneb liikmesriigi ja kolmanda riigi vahel sõlmitud kahepoolsest maksustamisalasest topeltmaksustamise vältimise lepingust, mille kohaselt kolmanda riigi kinni peetud maks arvatakse tingimusteta maha aktsionäri elu- või asukoha liikmesriigis tasumisele kuuluvast maksust, residendist aktsionärile, kes saab dividendi liikmesriigist, kellega see elu- või asukohajärgne liikmesriik on sõlminud kahepoolse maksustamisalase topeltmaksustamise vältimise lepingu, mis seab selle mahaarvamise õiguse sõltuvusse siseriiklikus õiguses sätestatud täiendavate tingimuste täitmisest.

(1) ELT C 221, 6.7.2015.
ET Euroopa Liidu Teataja C 335/15

Euroopa Kohtu (teine koda) 30. juuni 2016. aasta otsus (Bundesfinanzhofi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Max-Heinz Feilen versus Finanzamt Fulda

(Kohtuasi C-123/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Kapitali vaba liikumine - Pärandimaks - Liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette pärandimaksu soodustuse, mida kohaldatakse juhul, kui pärandi hulka kuulub vara, mis on juba pärimise teel üle läinud nii, et sellelt nimetatud liikmesriigis pärandimaks sisse nõuti - Piirang - Põhjendatus - Maksusüsteemi ühtsus))

(2016/C 335/19)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesfinanzhof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Max-Heinz Feilen

Kostja: Finanzamt Fulda

Resolutsioon

ELTL artikli 63 lõike 1 ja artikliga 65 ei ole vastuolus liikmesriigi sellised õigusnormid, nagu on arutusel põhikohtuasjas, mis näevad teatavasse maksukohustuslaste klassi kuuluvate isikute poolt pärimise korral ette pärandimaksu soodustuse juhul, kui pärandi hulka kuulub vara, mis on viimase kümne aasta jooksul enne asjaomast pärimist pärimise teel juba üle läinud, tingimusel et sellelt üleminekult on pärandimaks sisse nõutud selles liikmesriigis.

(1) ELT C 213, 29.6.2015.
2.

ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus selline siseriiklik õigusnorm, nagu on arutusel põhikohtuasjas, mis kehtestab ettevõtjatele, kes soovivad esitada pakkumuse vastuseks hanketeatele, mille eesmärk on anda välja hasartmängude ja kihlvedude valdkonna kontsessioonid, kohustuse tõendada oma finants- ja majandusseisundit õienditega, mille on andnud välja vähemalt kaks panka, ega luba seda seisundit tõendada teisiti, juhul kui see säte vastab Euroopa Kohtu praktikas välja kujundatud proportsionaalsuse nõuetele, kusjuures selle kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.
4.

Otsuse 2013/448 artikli 4 ja II lisa kehtetuse tuvastamise mõju on ajaliselt piiratud nii, et esiteks on sellel tuvastusel mõju alles pärast kümne kuu möödumist kohtuotsuse, 28.4.2016, Borealis Polyolefine jt (C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 ja C-391/14–C-393/14, EU:C:2016:311) kuulutamisest, et võimaldada Euroopa Komisjonil teha vajalikud kohandused, ning teiseks ei saa kuni selle ajani vaidlustada kehtetute sätete alusel vastu võetud meetmeid.
ET Euroopa Liidu Teataja C 402/11

Euroopa Kohtu (kuues koda) 8. septembri 2016. aasta otsus (Verwaltungsgericht Berlini eelotsusetaotlus – Saksamaa) – E.ON Kraftwerke GmbH versus Bundesrepublik Deutschland

(Kohtuasi C-461/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Keskkond - Euroopa Liidus kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem - Direktiiv 2003/87/EÜ - Tasuta saastekvootide ühtlustatud eraldamine - Otsus 2011/278/EL - Saastekvootide eraldamise muutmine - Artikli 24 lõige 1 - Käitise käitaja kohustus teavet esitada - Ulatus))

(2016/C 402/14)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Verwaltungsgericht Berlin

Põhikohtuasja pooled

Hageja: E.ON Kraftwerke GmbH

Kostja: Bundesrepublik Deutschland

Resolutsioon

Komisjoni 27. aprilli 2011. aasta otsuse 2011/278/EL (millega määratakse kindlaks kogu liitu hõlmavad üleminekueeskirjad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ artikli 10a kohaste tasuta saastekvootide ühtlustatud eraldamiseks) artikli 24 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, kui liikmesriik nõuab ettevõtjatelt – kellel on liidus kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise kohustus ja kellele eraldatakse saastekvoote tasuta – teabe esitamist kõigi kavandatavate või elluviidud muudatuste kohta, mis puudutavad käitise võimsust, tootmistaset ja tegevust, ilma et oleks piirdutud üksnes teabe nõudmisega niisuguste muudatuste kohta, mis võivad mõjutada saastekvootide eraldamist.

(1) ELT C 398, 30.11.2015.
ET Euroopa Liidu Teataja C 402/5

Euroopa Kohtu (neljas koda) 7. septembri 2016. aasta otsus – Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-101/15 P) (1)

((Apellatsioonkaebus - Keelatud kokkulepped - ELTL artikkel 101 - 2. mai 1992. aasta Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artikkel 53 - Euroopa autoklaasiturg - Turgude jagamise kokkulepped ja tundliku äriteabe vahetamine - Trahvid - 2006. aasta suunised trahvide arvutamise meetodi kohta - Punkt 13 - Müügiväärtus - Määrus (EÜ) nr 1/2003 - Artikli 23 lõike 2 teine lõik - Trahvi seaduslik ülempiir - Vahetuskurss trahvi ülempiiri arvutamiseks - Trahvisumma - Kohtu täielik pädevus - Ühe toote ettevõtjad - Proportsionaalsus - Võrdne kohtlemine))

(2016/C 402/06)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA (esindajad: solicitor S. Wisking ja solicitor K. Fountoukakos-Kyriakakos ja advokaat C. Puech Baron)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon (esindajad: A. Biolan, M. Kellerbauer ja H. Leupold)

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Pilkington Group Ltd-lt, Pilkington Automotive Ltd-lt, Pilkington Automotive Deutschland GmbH-lt, Pilkington Holding GmbH-lt ja Pilkington Italia SpA-lt.

(1) ELT C 81, 9.3.2015.
1.

Kauplemisvõte, mis seisneb eelnevalt installeeritud tarkvaraga arvuti müügis nii, et tarbijal on võimatu saada sama arvutimudelit ilma eelnevalt installeeritud tarkvarata, ei kujuta iseenesest ebaausat kaubandustava Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 („ebaausate kaubandustavade direktiiv“), artikli 5 lõike 2 tähenduses, välja arvatud juhul, kui niisugune kauplemisvõte on vastuolus ametialase hoolikuse nõuetega ja kui see moonutab oluliselt või võib oluliselt moonutada keskmise tarbija majanduskäitumist seoses selle tootega; seda peab hindama liikmesriigi kohus, võttes arvesse põhikohtuasja konkreetseid asjaolusid.
ET Euroopa Liidu Teataja C 402/7

Euroopa Kohtu (teine koda) 8. septembri 2016. aasta otsus (Hoge Raad der Nederlandeni eelotsusetaotlus – Madalmaad) – GS Media BV versus Sanoma Media Netherlands BV, Playboy Enterprises International Inc., Britt Geertruida Dekker

(Kohtuasi C-160/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused - Direktiiv 2001/29/EÜ - Infoühiskond - Autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamine - Artikkel 3 lõige 1 - Üldsusele edastamine - Mõiste - Internet - Hüperlingid, mis võimaldavad juurdepääsu kaitstud teostele, mis on avaldatud teisel veebisaidil ilma autoriõiguse omaja loata - Autoriõiguse omaja veel avaldamata teosed - Nende hüperlinkide paigutamine kasusaamise eesmärgil))

(2016/C 402/08)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Hageja: GS Media BV

Kostjad: Sanoma Media Netherlands BV, Playboy Enterprises International Inc., Britt Geertruida Dekker

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selleks, et määrata kindlaks, kas „üldsusele edastamisega“ selle sätte tähenduses on tegemist siis, kui veebisaidile pannakse üles hüperlink, mis viib teisele veebisaidile, millel on autoriõigusega kaitstud teosed vabalt üldsusele kättesaadavad ilma autoriõiguse omaja loata, tuleb tuvastada, kas neid veebilinke pakkus ilma kasusaamise eesmärgita isik, kes ei teadnud või ei võinud mõistlikult teada, et nende teoste teisel veebisaidil avaldamine on ebaseaduslik, või kas need hüperlingid on vastupidi üles pandud kasusaamise eesmärgil olukorras, kui sellist teadmist tuleb eeldada.

(1) ELT C 205, 22.6.2015.
ET Euroopa Liidu Teataja C 350/13

Euroopa Kohtu (kuues koda) 28. juuli 2016. aasta otsus (Verwaltungsgericht Berlini eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Vattenfall Europe Generation AG versus Bundesrepublik Deutschland

(Kohtuasi C-457/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem Euroopa Liidus - Direktiiv 2003/87/EÜ - Ratione temporis kohaldamisala - Saastekvootidega kauplemise kohustuse tekkimise hetk - Artikkel 3 - I lisa - Mõiste „käitis” - Kütuse põletamine käitistes, mille summaarne nimisoojusvõimsus on üle 20 MW))

(2016/C 350/16)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Verwaltungsgericht Berlin

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Vattenfall Europe Generation AG

Kostja: Bundesrepublik Deutschland

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/87/EÜ, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiviga 2009/29/EÜ, I lisa tuleb osas, milles see hõlmab selle direktiiviga reguleeritavate tegevusalade hulgas „tegevusalad kütuste põletamiseks käitistes, mille summaarne nimisoojusvõimsus on üle 20 MW”, tõlgendada nii, et elektrienergiat tootva käitise saastekvootidega kauplemise kohustus tekib juba alates ajast, mil elektrijaam paiskab esimest korda õhku kasvuhoonegaase, ja seega isegi enne elektrienergia tootmisega alustamist.

(1) ELT C 398, 30.11.2015.
1.

Liikmesriigi vastutus siseriikliku kohtu otsusega liidu õigusnormide rikkumise tõttu üksikisikutele põhjustatud kahju eest saab tekkida ainult siis kui selle otsuse on teinud selle liikmesriigi viimase astme kohtuna tegutsenud kohus, millise asjaolu peab põhikohtuasjas kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus. Kui see on nii, siis viimase astme kohtuna tegutsenud kohtu otsus saab olla liidu õiguse piisavalt selge rikkumine, mis võib kaasa tuua riigivastutuse, üksnes siis, kui kohus on selle otsusega ilmselgelt eiranud kohaldatavat õigust või kui see rikkumine toimus hoolimata Euroopa Kohtu väljakujunenud kohtupraktikast selles valdkonnas. Ei saa järeldada, et siseriiklik kohus, kes enne 4. juuni 2009. aasta kohtuotsust Pannon GSM (C-243/08, EU:C:2009:350) ei hinnanud vahekohtu otsuse, millega mõisteti välja summa sellise lepingutingimuse alusel, mida nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes tähenduses tuleb pidada ebaõiglaseks, täitmisele pööramise menetluse käigus omal algatusel selle lepingutingimuse ebaõiglast olemust, kuigi tema käsutuses olid selleks vajalikud õiguslikud ja faktilised asjaolud, oleks ilmselgelt eiranud Euroopa Kohtu praktikat selles valdkonnas ja et ta oleks sellega korda saatnud liidu õiguse piisavalt selge rikkumise.
2.

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et müüja või teenuste osutaja müügilepingu tüüptingimustes ette nähtud tingimus – milles ei ole eraldi kokku lepitud ja mille kohaselt tarbijaga elektroonilise kaubanduse teel sõlmitud lepingule kohaldatakse selle müüja või teenuste osutaja asukohaliikmesriigi õigust – on ebaõiglane, kui see on tarbijat eksitav, jättes talle mulje, et lepingule on kohaldatav ainult selle liikmesriigi õigus, teavitamata tarbijat asjaolust, et tarbijal on määruse nr 593/2008 artikli 6 lõike 2 alusel õigus tugineda ka kaitsele, mis on talle tagatud selle õiguse imperatiivsete sätetega, mis oleks kohaldatav selle tingimuse puudumisel; seda tuleb kõikide asjassepuutuvate asjaolude seisukohast kontrollida liikmesriigi kohtul.
1.

Kui see on siseriikliku õigusega lubatud, võib liikmesriigi kohus erandkorras ja iga üksikjuhtumi puhul eraldi lükata ajaliselt edasi sellise siseriikliku õigusakti õigusvastaseks kuulutamise tagajärgi, mis on vastu võetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2001. aasta direktiivi 2001/42/EÜ teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta direktiivist 2001/42, eriti selle artikli 6 lõikest 3 tulenevaid kohustusi eirates, tingimusel et edasilükkamine toimub keskkonnakaitsega seotud ülekaalukal põhjusel ja põhikohtuasja konkreetseid asjaolusid arvestades. Siiski võib seda erandlikku pädevust kasutada ainult juhul, kui on täidetud kõik 28. veebruari 2012. aasta kohtuotsusest Inter-Environnement Wallonie ja Terre wallonne (C-41/11, EU:C:2012:103) tulenevad tingimused, mis on järgmised: — vaidlustatud siseriikliku õigusnormi puhul peab olema tegemist meetmega, mis võtab nõuetekohaselt üle liidu keskkonnakaitse õiguse; — uue siseriikliku õigusnormi vastuvõtmine ja jõustumine ei võimalda vältida vaidlustatud siseriikliku õigusnormi tühistamisest tulenevat kahjulikku keskkonnamõju; — vaidlustatud siseriikliku õigusnormi tühistamise tagajärjeks oleks keskkonnale kahjulikuma õiguslünga tekitamine seoses liidu keskkonnakaitseõiguse ülevõtmisega, kuna tühistamisega kaasneks kaitse vähenemine, mis läheks vastuollu liidu õiguse põhieesmärgiga, ja — vaidlustatud siseriikliku õigusnormi mõju erandkorras säilitamine hõlmab üksnes ajavahemikku, mis on tingimata vajalik niisuguste meetmete vastuvõtmiseks, mis võimaldavad tuvastatud rikkumise heastada.
ET Euroopa Liidu Teataja C 350/12

Euroopa Kohtu (esimene koda) 28. juuli 2016. aasta otsus (Bundesarbeitsgericht'i eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Nils-Johannes Kratzer versus R+V Allgemeine Versicherung AG

(Kohtuasi C-423/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Sotsiaalpoliitika - Direktiiv 2000/78/EÜ - Võrdne kohtlemine töö saamisel ja kutsealale pääsemisel - Artikli 3 lõike 1 punkt a - Direktiiv 2006/54/EÜ - Meeste ja naiste võrdsed võimalused ja võrdne kohtlemine tööhõive ja elukutse küsimustes - Artikli 14 lõike 1 punkt a - Kohaldamisala - Mõiste „füüsilisest isikust ettevõtjaks hakkamise või kutsealale pääsemise tingimused” - Tööle kandideerimise avalduse esitamine eesmärgiga omandada töökohale kandideerija staatus, et esitada hüvitisnõue diskrimineerimise eest - Õiguse kuritarvitamine))

(2016/C 350/15)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesarbeitsgericht

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Nils-Johannes Kratzer

Kostja: R+V Allgemeine Versicherung AG

Resolutsioon

Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, artikli 3 lõike 1 punkti a ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes artikli 14 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et kui isiku kandideerimisavaldusest nähtub, et ta soovib omandada vaid töökohale kandideerija staatust eesmärgiga esitada kahju hüvitamise nõudeid, mitte et ta tööle võetaks ja ta töötada saaks, ei ole tegemist „tööle saamise või kutsealale pääsemise” võimaluse otsimisega nende sätete mõistes ja sellist tegevust võib, kui selleks liidu õigusaktidega nõutud tingimused on täidetud, käsitada õiguse kuritarvitamisena.

(1) ELT C 320, 28.9.2015.
1.

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi) artikleid 167, 168, 178, artikli 179 esimest lõiku ning artikleid 180 ja 182 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette sellise mahaarvamisõigust lõpetava tähtaja nagu põhikohtuasjas, tingimusel et on järgitud võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid; seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
ET Euroopa Liidu Teataja C 419/15

Euroopa Kohtu (teine koda) 22. septembri 2016. aasta otsus (Consiglio di Stato eelotsusetaotlus – Itaalia) – Microsoft Mobile Sales International Oy, varem Nokia Italia SpA jt versus Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) jt

(Kohtuasi C-110/15) (1)

((Eelotsusetaotlus - Õigusaktide ühtlustamine - Intellektuaalomand - Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused - Direktiiv 2001/29/EÜ - Reprodutseerimise ainuõigus - Erandid ja piirangud - Artikli 5 lõike 2 punkt b - Isiklikuks tarbeks kopeerimise erand - Õiglane hüvitis - Eraõiguslike kokkulepete sõlmimine õiglase hüvitise tasumisest vabastamise tingimuste kindlaksmääramiseks - Hüvitise tagasimaksmise nõue, mille võib esitada ainult lõppkasutaja))

(2016/C 419/18)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Microsoft Mobile Sales International Oy, varem Nokia Italia SpA, Hewlett-Packard Italiana srl, Telecom Italia SpA, Samsung Electronics Italia SpA, Dell SpA, Fastweb SpA, Sony Mobile Communications Italy SpA, Wind Telecomunicazioni SpA

Kostjad: Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC), Società italiana degli autori ed editori (SIAE), Istituto per la tutela dei diritti degli artisti interpreti esecutori (IMAIE), likvideerimisel, Associazione nazionale industrie cinematografiche audiovisive e multimediali (Anica), Associazione produttori televisivi (Apt)

Menetluses osalesid: Assotelecomunicazioni (Asstel), Vodafone Omnitel NV, H3G SpA, Movimento Difesa del Cittadino, Assoutenti, Adiconsum, Cittadinanza Attiva, Altroconsumo

Resolutsioon

Liidu õigust ja täpsemalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 5 lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas ja millega esiteks seatakse ilmselgelt muuks kui isiklikuks tarbeks kopeerimiseks mõeldud seadmete ja andmekandjate tootjate ja maaletoojate isiklikuks tarbeks kopeerimise tasu maksmise kohustusest vabastamise tingimuseks kokkuleppe sõlmimine üksuse, kellel on seaduslik monopol teoste autorite huvide esindamiseks, ja tasu maksmiseks kohustatud isikute või nende kutseliitude vahel, ning milles teiseks nähakse ette, et niisuguse tasu tagasimaksmist võib selle alusetu maksmise korral nõuda ainult nimetatud seadmete ja andmekandjate lõppkasutaja.

(1) ELT C 178, 1.6.2015.