Kuigi komisjonil on kohustus võimaldada EÜ artikli 81 lõike 1 kohase menetlusega seotud ettevõtjatel tutvuda kõikide süüstavate või süüst vabastavate dokumentidega, mida komisjon uurimise käigus on kogunud, ei laiene see kohustus teiste ettevõtjate ärisaladustele, komisjoni sisedokumentidele ja muudele konfidentsiaalsetele andmetele. Seega, kui teave on esitatud vabatahtlikult, kuid koos konfidentsiaalsena käsitlemise taotlusega, et kaitsta allika anonüümsust, peab selle teabe saanud institutsioon järgima sellist tingimust. Tegelikult on komisjoni suutlikkus tagada teatud andmeallikate anonüümsus keelatud konkurentsivastase tegevuse tõhusa ennetamise ja karistamise seisukohast keskse tähtsusega. Avaldamata päritoluga andmete alusel algatatud menetlus on nõuetekohane, kui puudutatud ettevõtjal on võimalus teha teatavaks oma seisukoht asjaolude tõelevastavuse ja ulatuse ning edastatud dokumentide või nende põhjal tehtud komisjoni järelduste kohta.

Kui on muid dokumentaalseid tõendeid, millega asjaomased ettevõtjad haldusmenetluse käigus said tutvuda ja mis konkreetselt toetavad komisjoni järeldusi, siis ei mõjuta edastamata süüstava dokumentaalse tõendi välistamine tõendite hulgast veel vaidlustatud otsuses esitatud etteheidete põhjendatust.

Kui on tegu konkurentsivastase eesmärgiga kokkulepete ja kooskõlastatud tegevusega, peab komisjon eeskätt tõendama, et ettevõtja mõistis, et tema tegevus aitab kaasa kõigi osalejate taotletud ühiste eesmärkide saavutamisele, ja et ta oli teadlik teiste ettevõtjate poolt kavatsetud või ellu viidud sisulistest tegudest nende samade eesmärkide taotlemisel või et ta võis neid mõistlikult ette näha ning oli valmis nendega kaasnevat riski aktsepteerima. Konkurentsivastase eesmärgiga tegevuse ja kokkulepete raames on tavapärane, et tegevus toimub varjatult, kohtumised korraldatakse salaja ja sellega seotud dokumente on vähendatud miinimumini. Sellest tuleneb, et isegi kui komisjon avastab ettevõtjatevahelist õigusvastast kontakti otseselt tõendavad dokumendid, on need tavaliselt üksnes osalised ja hajusad, mistõttu on sageli vaja teatud üksikasjad tuletamise teel taastada. Seega tuleb enamikul juhtudest konkurentsivastane tegevus või kokkulepe – aga ka vajaduse korral see, et tegemist on ühe ja vältava rikkumisega – tuletada teatud hulgast kokkusattumustest ja kaudsetest tõenditest, mis koostoimes ning muu loogilise selgituse puudumise korral võivad osutuda tõendiks konkurentsieeskirjade rikkumise kohta. Lisaks, kuigi komisjoni avastatud üksiku dokumendi sisu ei pruugi üheselt tõendada konkurentsivastase tegevuse toimumist, sest seda sisu saaks võimaluse korral ka seletada teisiti kui tahtena piirata konkurentsi, ei saa see asjaolu siiski välistada seda, et nimetatud dokumenti võib tõlgendada nii, et see kinnitab taolise tahte olemasolu, kui see on üks mitmest dokumendist, mis annavad kaudseid tõendeid samaaegse ja sarnase konkurentsivastase tegevuse toimumise kohta.

Konkurentsieeskirjade rikkumise toimumist käsitleva vaidluse korral peab komisjon esitama tõendid, mis näitavad õiguslikult piisavalt, et esinevad rikkumise koosseisu tunnused. Ta peab tõendama kõiki asjaolusid, mis võimaldavad järeldada, et ettevõtja osales sellises rikkumises ja et ta vastutab rikkumise erinevate elementide eest.

EÜ artikli 81 lõike 1 kohaldamiseks piisab, kui kokkuleppe eesmärk on piirata, takistada või kahjustada konkurentsi, sõltumata selle tegelikust mõjust. Kui kokkulepped tulenevad konkureerivate ettevõtjate koosolekutest, on seega seda sätet rikutud, kui neil koosolekutel on selline eesmärk ja seal soovitakse kunstlikult turu toimimist korraldada. Sellise olukorraga on tegemist näiteks juhul, kui kaks ettevõtjat väljendavad oma ühist tahet lõpetada hinnasõda ja stabiliseerida asjaomased turud.

Kui puuduvad vastupidist näitavad tõendid, mida peavad esitama huvitatud ettevõtjad, tuleb eeldada, et kooskõlastatud tegevuses osalevad ettevõtjad, kes jätkavad turul tegutsemist, arvestavad konkurentidelt saadud infoga, et määrata oma tegevus turul. Niisugune on olukord eriti siis, kui kooskõlastatud tegevust viiakse läbi regulaarselt ja pika perioodi vältel.

Turul, kus toimub tõeline konkurents, ei saa asjaolu, et ettevõtja võtab arvesse teabevahetussüsteemi abil saadud teavet turu toimimise kohta, et kohandada oma tegevust turul, pakkumise hajutatud laadi arvestades vähendada teiste ettevõtjate teadmatuse taset oma konkurentide käitumise ettearvatavuse kohta või seda teadmatust kõrvaldada. Siiski võib oluliselt koondunud oligopoolsel turul teabevahetus turu kohta võimaldada ettevõtjatel teada saada oma konkurentide seisundi turul ja kaubandusstrateegia ning muuta arvestatavalt konkurentsi, mis ettevõtjate vahel säilib.

Asutamislepingu konkurentsieeskirjadele on nimelt omane, et iga ettevõtja peab otsustama sõltumatult, millisel viisil ta kavatseb ühisturul tegutseda. Sellise sõltumatuse nõudega on vastuolus igasugune ettevõtjate omavaheline otsene või kaudne suhtlemine, millega võidakse mõjutada olemasoleva või potentsiaalse konkurendi tegevust turul või anda sellisele konkurendile teada, kuidas ettevõtja ise on otsustanud või kavatseb hakata turul tegutsema, kui sellise suhtlemise eesmärk või tagajärg on niisuguste konkurentsitingimuste tekkimine, mis ei vasta kõnealuse turu normaalsetele tingimustele, võttes arvesse kaupade või osutatud teenuste liiki, ettevõtjate suurust ja arvu ning nimetatud turu suurust.

Teabevahetuse kokkulepped on vastuolus konkurentsieeskirjadega, kui need vähendavad teadmatuse taset kõnealuse turu toimimise kohta või kõrvaldavad sellise teadmatuse ning seetõttu on ettevõtjatevaheline konkurents piiratud.

Olukorras, kus komisjon tuvastab, et mitu ettevõtjat on kokku leppinud hinnasõja lõpetamises mitmel Euroopa turul, kujutavad peaaegu samaaegsed teated hinnatõusudest ning teatatud hindade paralleelsus endast tugevaid kaudseid tõendeid eelneva kooskõlastuse kohta, mille eesmärk oli teavitada konkureerivaid ettevõtjaid hinnatõusudest, kuigi hinnatõusude teadete vahelised intervallid võimaldasid ettevõtjatel võimaluse korral neist hinnatõusudest teada saada turult pärinevate andmete vahendusel ja kuigi need hinnatõusud ei olnud alati samal tasemel.

Ettevõtja poolt konkurendilt sellise teabe saamine, mis puudutab viimase tulevast tegevust turul, kujutab endast EÜ artikli 81 lõikega 1 keelatud kooskõlastatud tegevust, isegi kui tegemist on puhtalt ühepoolse tegevusega. Kuigi on tõsi, et kooskõlastatud tegevuse mõiste eeldab tõepoolest konkurentidevahelisi vastastikuseid kontakte, on see tingimus siiski täidetud, kui üks konkurent avaldas teisele oma kavatsused või tulevase tegevuse turul ja see teine konkurent palus seda avaldust või vähemalt võttis selle vastu. Tänu sellise teabe saamisele, mida ta peab tingimata ka otseselt või kaudselt arvesse võtma, kaotab ebakindluse esimese konkurendi tulevase käitumise osas, samal ajal kui iga ettevõtja peab otsustama sõltumatult, millisel viisil ta kavatseb turul tegutseda.

Lõpuks ei tähenda asjaolu, et salajaste tegevuste arv ja intensiivsus erinevad sõltuvalt asjaomasest turust, et rikkumine ei puuduta neid turge, millel tegevused ei olnud nii intensiivsed ja kus neid toimus vähem.

Samuti ei ole üldise kokkuleppe puhul, mis kestab mitu aastat, kartelli avaldumiste vaheline mõnekuuline erinevus eriti tähtis, kuid asjaolu, et erinevad tegevused kuuluvad tervikplaani oma identse eesmärgi tõttu, on seevastu määrav.

Ühe ja vältava rikkumisena kvalifitseerimist ei mõjuta pelk asjaolu, et iga ettevõtja osales rikkumises talle omasel viisil. Kuigi EÜ artikli 81 lõikes 1 käsitletud kokkulepped ja kooskõlastatud tegevus tulenevad tingimata mitme ettevõtja koostööst, kes on kõik rikkumise kaastoimepanijad, võib nende osalemine toimuda erinevates vormides, sõltuvalt eeskätt asjaomase turu omadustest ja iga ettevõtja olukorrast sellel turul, taotletud eesmärkidest ja valitud või kavatsetud rakendusviisidest.

EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumine võib seisneda mitte üksnes üksikus teos, vaid ka mitmes teos või koguni vältavas tegevuses. Ühe rikkumise mõiste peab nimelt silmas olukorda, kus mitu ettevõtjat osalesid ühes rikkumises, mis seisnes vältavas tegevuses sama majandusliku eesmärgi nimel – rikkuda konkurentsi, või siis osalesid üksikutes rikkumistes, mis olid omavahel seotud identse eesmärgiga (kõigi osade sama eesmärk) või subjektidega (asjaomaste ettevõtjate samasus, kes olid teadlikud ühises eesmärgis osalemisest). Seda tõlgendust ei saa vaidlustada põhjendusega, et nende tegude või vältava tegevuse üks või enam elementi võivad ka iseenesest ja iseseisvalt endast selle sätte rikkumist kujutada. Kui erinevad teod kuuluvad ühtsesse plaani nende identse eesmärgi tõttu, mis rikub konkurentsitingimusi ühisturul, siis on komisjonil õigus omistada nende tegude eest vastutus sõltuvalt osalemisest rikkumises kui tervikus. Oleks kunstlik jagada vaid ühte eesmärki taotlevat ühte vältavat käitumist mitmeks erinevaks rikkumiseks. Üks rikkumine tuleneb tegelikult kartelli kõigi osaliste ühisest eesmärgist, mitte aga selle kohaldamisviisidest.

Nagu konkurentsivastase tegevuse või kokkuleppe olemasolu tuleb enamikel juhtudel järeldada teatud hulgast kokkusattumustest ja kaudsetest tõenditest, mis üheskoos käsitletuna võivad muu ühtse selgituse puudumisel moodustada tõendi konkurentsieeskirjade rikkumise kohta, kui on tegemist nende eeskirjade ühe, keerulise ja vältava rikkumisega, kinnitab rikkumise iga avaldumine, et selline rikkumine ka tegelikult toimus. Seega tuleb rikkumise erinevaid avaldumisi käsitleda üldises kontekstis, mis selgitab nende põhjust. Tegu ei ole ringargumendiga, vaid tõendite sellise kogumisega, mille käigus erinevate faktiliste asjaolude tõendusväärtust kinnitavad või lükkavad ümber muud olemasolevad faktilised asjaolud, mis ühiselt võivad tõendada ühe rikkumise olemasolu.

Seda kvalifikatsiooni ei saa kahtluse alla seada asjaolu, et kartelli mõju turule oli piiratud, ega asjaolu – eeldusel, et see vastab tõele –, et komisjon on teistes otsustes trahvisummat sel põhjusel vähendanud, kuna esiteks võivad konkurentsivastase tegevuse eesmärgiga seonduvad asjaolud trahvisumma kindlaksmääramisel omada suuremat tähtsust kui tegevuse mõjuga seonduvad asjaolud ning teiseks ei saa komisjoni varasem otsuste tegemise praktika endast kujutada konkurentsivaldkonna trahvide õiguslikku raamistikku.

Seevastu, kui kartellikokkuleppe rakendamine on tõendatud, ei saa komisjonilt nõuda, et ta tõendaks süstemaatiliselt, et kokkulepped võimaldasid asjaomastel ettevõtjatel tegelikult ka saavutada kõrgema tehinguhinna taseme, võrreldes sellega, mis oleks ilma kartellita esinenud. Sellise tõendamise nõudmine oleks ebaproportsionaalne ja kulutaks märkimisväärselt ressursse, kuna see nõuaks oletuslike arvutuste kasutamist, mis tuginevad sellistele majandusmudelitele, mille täpsust on kohtul raske kontrollida ja mille eksimatut laadi ei ole mingil viisil tõendatud.

Nii asjaolu, et kartelliosaliste käes oli suurem osa asjaomasest turust (või peaaegu terve turg), kui ka asjaolu, et esile toodud toimingud olid nimelt mõeldud hindade kõrgemale tasemele viimiseks, võrreldes tasemega, kuhu hinnad oleksid jõudnud ilma nendeta, on tõendid, mis näitavad, et rikkumine võis kaasa tuua olulise konkurentsivastase mõju.

Kartellikokkuleppe poolt turule avaldatava mõju hindamine eeldab tingimata oletuste tegemist. Selle raames peab komisjon eelkõige uurima, milline oleks olnud asjaomase toote hind ilma kartellikokkuleppeta. Hindade tegeliku kujunemise põhjuste uurimisel on aga ohtlik spekuleerida iga põhjuse rolli üle. Arvesse tuleb võtta objektiivset asjaolu, et hinnakokkuleppega loobusid osalised nimelt oma vabadusest konkureerida hindadega. Sellise mõju hindamine, mis tuleneb muudest teguritest kui see kartellikokkuleppe poolte vabatahtlik loobumine, põhineb tingimata mõistlikul ja täpselt määramatul tõenäosusel.

Selleks et komisjon saaks tugineda kartelli tegelikule mõjule turule, kui ta suuniste määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punkti 1 A esimese lõigu kohaselt arvutab trahvi rikkumise raskuse põhjal, piisab sellest, kui ta suudab esitada konkreetseid ja usaldusväärseid kaudseid tõendeid, mis viitavad mõistliku tõenäosusega sellele, et kartellikokkuleppel oli mõju turule, ilma et oleks vaja määrata selle mõju suurust või selles osas arvulist hinnangut esitada.

Mis puudutab komisjoni poolt ühenduse konkurentsiõiguse rikkumise eest määratud trahvide suuruse arvutamist, siis on põhjendamiskohustust puudutava olulise vorminõude tingimused täidetud, kui komisjon märgib oma otsuses hindamise alused, mida ta võttis trahvisumma arvutamisel arvesse vastavalt suunistele määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta ja vajaduse korral teatisele, mis käsitleb trahvide määramata jätmist või vähendamist, ning mis võimaldasid tal mõõta rikkumise raskusastet ja kestust. Põhjendamiskohustuse ulatus tuleb kindlaks määrata seda asjaolu silmas pidades, et rikkumiste raskusaste tuleb kindlaks määrata suure hulga asjaolude põhjal, ilma et kohustuslikult arvessevõetavatest tingimustest oleks kehtestatud siduvat või ammendavat loetelu. Lisaks tuleb vältida seda, et trahvid oleksid ettevõtjatele liiga ootuspärased, et mitte kahjustada nende hoiatavat mõju. Kui trahvisumma oleks lihtsat aritmeetilist valemit järgiva arvutuse tulemus, siis oleks ettevõtjatel võimalus ette näha võimalikku karistust ja võrrelda seda konkurentsiõiguse normide rikkumisest saadava kasuga. Põhjendamiskohustus ei kohusta seega komisjoni näitama oma otsuses neid arvandmeid, mis on seotud trahvisummade arvutamise meetodiga.

Komisjon ei ole ka kohustatud määrama käibega proportsionaalseid trahve, mis on täielikus vastavuses trahvidega, mis on määratud rikkumise raskusastme poolest sarnastes varasemates asjades. Komisjoni varasem otsuste tegemise praktika ei kujuta endast konkurentsivaldkonna trahvide õiguslikku raamistikku. Asjaolu, et komisjon minevikus kohaldas teatava suurusega trahve teatavat tüüpi rikkumistele, ei saa veel võtta võimalust seda taset tõsta määruses nr 17 märgitud piirides, kui see on vajalik ühenduse konkurentsipoliitika elluviimise tagamiseks. Lisaks tuleb rikkumiste raskusaste kindlaks määrata seoses mitme asjaoluga, nagu konkreetse juhtumi eripärased asjaolud, selle kontekst ja trahvide hoiatav mõju, ilma et kohustuslikult arvessevõetavatest tingimustest oleks kehtestatud siduvat või ammendavat loetelu. Asjakohased andmed, nagu puudutatud turud, tooted, riigid, ettevõtjad ning ajavahemikud, on iga juhtumi puhul erinevad.

Ühelt poolt puudub ühenduse õiguses üldkohaldatav põhimõte, mille kohaselt peab karistus olema proportsionaalne ettevõtja suurusega neil tooteturgudel, kus rikkumine on toimunud. Teiselt poolt ei nõua määruse nr 17 artikli 15 lõige 2 ka seda, et kui trahvid määratakse mitmele samas rikkumises osalenud ettevõtjale, siis väikesele või keskmise suurusega ettevõtjale määratud trahv ei tohi käibe protsendilt olla kõrgem suurtele ettevõtjatele määratud trahvidest. Sellest sättest ilmneb, et nii väikese ja keskmise suurusega kui ka suuremate ettevõtjate puhul tuleb trahvisumma määramisel arvesse võtta rikkumise raskusastet ja kestust. Nii kaua kui komisjon määrab igale samas rikkumises osalenud ettevõtjale rikkumise raskusastme ja kestusega võrreldes põhjendatud trahvi, ei saa talle ette heita seda, et osade ettevõtjate trahvisumma on nende käibega võrreldes suurem kui teistel ettevõtjatel.

Ettevõtjat – st isiklikest, varalistest ja mittevaralistest osadest koosnevat majandusüksust – juhivad tema põhikirjas ette nähtud organid ja igasugune ettevõtjale trahvi määrav otsus võib olla adresseeritud ettevõtja põhikirjajärgsele juhtkonnale (nõukogu, juhatus, president, juhataja jne). Konkurentsieeskirjadest oleks lihtne kõrvale hiilida, kui komisjonilt nõutaks ettevõtja rikkuva käitumise korral, et ta kontrolliks ja tõendaks, kes on erinevate tegude toimepanija, mis võib takistada kartellist kasu saava ettevõtja karistamist.

Konkurentsieeskirjade rikkumise kestuse arvutamisel võib komisjon arvesse võtta osalisi aastaid. Suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta ei ole mingit takistust sellele, et trahvisumma arvutamisel võetakse arvesse rikkumise tegelikku kestust. Selline lähenemine on täiesti loogiline ja mõistlik ning kuulub igal juhul komisjoni kaalutlusõiguse raamidesse.

Kahe samaaegse rikkumise korral ühe rikkumise eest määratud trahvi suurendamine seetõttu, et teise rikkumise eest karistamise kohta on juba otsus tehtud, ei ole õigustatud, kui suurem osa teises rikkumises osalemise perioodist on esimese rikkumise eest karistuse määranud otsusest varasem. Seevastu ei riku komisjon oma kaalutlusõigust, kui ta suurendab korduvuse tõttu teise rikkumise eest määratud trahvi seetõttu, et teine rikkumine kestis mitu aastat pärast esimese rikkumise tuvastamist.

Korduvuse mõiste ei eelda ilmtingimata varasema rahalise karistuse määramist, vaid üksnes ühenduse konkurentsiõiguse varasema rikkumise tuvastamist. Tegelikult on korduvuse arvestamise eesmärk kutsuda neid ettevõtjaid üles muutma oma käitumist, kellel on kalduvus rikkuda konkurentsieeskirju, kui ilmneb, et nende toime pandud eelmise rikkumise tuvastamisest ei piisanud rikkumise kordumise ennetamiseks. Seega ei ole korduvuse määravaks asjaoluks trahvi eelnev määramine ega ammugi mitte selle trahvi summa, vaid asutamislepingu sama sätte sarnase rikkumise eelnev tuvastamine.

Hoiatamise seisukohast on korduvus üks asjaoludest, mis õigustab konkurentsieeskirjade rikkumise eest määratava trahvi põhisumma olulist tõstmist. Korduvus kujutab endast nimelt tõendit selle kohta, et varem määratud karistus ei olnud piisavalt hoiatav. Asjaolu, et esimeses rikkumises oli karistatud ettevõtja roll väike ja passiivne, ei saa korduvusega kaasnevaid tagajärgi kahtluse alla seada, kuna oluline on see, et vaatamata ühenduse konkurentsiõiguse rikkumise tuvastamisele, jätkas asjaomane ettevõtja selle rikkumist.

Kui komisjon suurendab trahvisummat korduvuse alusel, võib ta piirduda üksnes selle uurimisega, milline on proportsionaalne protsent, võtmata arvesse seda, kui suur on selle protsendi kohaldamise tagajärjel trahvi suurendamise absoluutväärtus trahvi põhisummast. Kui trahvisumma suurendamise protsent ei ole ülemäärane, on trahvi suurendamise absoluutväärtus üksnes selle protsendi trahvi põhisummale kohaldamise matemaatiline tagajärg, kusjuures põhisumma proportsionaalsust asjaomase rikkumise raskusastme ja kestusega uuritakse eraldi.

Pelk asjaolu, et komisjon suurendas ühes teises otsuses põhisummat korduvuse alusel erinevalt, ei tähenda veel, et tal on kohustus vaidlustatud otsuses kohaldada sama protsendimäära. Komisjoni varasem otsuste tegemise praktika ei kujuta endast konkurentsivaldkonna trahvide õiguslikku raamistikku, sest selle raamistiku määratleb üksnes määrus nr 17.

Samuti ei ole korduvuse alusel trahvisumma suurendamise määra puhul asjakohane see, et suurendus ületab teistele rikkumise toimepanijatele rikkumise raskusastme alusel määratud trahvi lähtesumma. Kui trahv määrati nõuetekohaselt ning korduvuse alusel trahvi suurendamine oli proportsionaalne, siis asjaolu, et trahvi suurendamine absoluutväärtuses on kõrgem kui teistele rikkumise toimepanijatele määratud trahvi lähtesummad, on üksnes suurendamise matemaatiline tagajärg ning sellel ei ole mingit seost teiste trahvide suurusega.

Sama kehtib asjaolu kohta, et korduvuse alusel suurendamine ületab karistatud ettevõtja trahvisumma vähendamise komisjoniga tehtud koostöö alusel. Tegemist on trahvisumma kindlaksmääramise kahe erineva staadiumiga.

Karistatud ettevõtja ei saa selleks, et vaidlustada trahvi korduvuse alusel suurendamise summat, tugineda asjaolule, et komisjon kohaldas tema suhtes samal alusel sama suurendust mis sama rikkumise ühe teise toimepanija suhtes, samal ajal kui teise toimepanija varasema rikkumise tunnused ei ole analoogsed kõnealusele ettevõtjale süüks pandud varasema rikkumise omadega. Kui korduvuse alusel trahvi suurendamine on seotud asjaomase ettevõtjaga seotud raskendava asjaoluga, omab tähtsust see, et mõlemad ettevõtjad olid eelnevalt seotud rikkumistega, kuid nende varasemate rikkumiste tuvastamisele vaatamata ei lõpetanud nad osalemist uues rikkumises.

(vt punktid 398, 399, 401 ja 406–412)