Keywords

Summary



Keywords

1. Isikute vaba liikumine – Liikmesriikide kodanike riiki sisenemise ja riigis elamise õigus – Teise liikmesriigi kodanikust teenuste saaja riigis elamise õiguse tunnustamine, mis on seatud sõltuvusse isikutunnistuse või passi esitamisest, välistades kõik muud isiku või kodakondsuse tõendamise vahendid – Lubamatus

(Nõukogu direktiiv 73/148, artikli 4 lõike 2 kolmas lõik)

2. Teenuste osutamise vabadus – Teenuste saajate vaba liikumine – Võrdne kohtlemine – Diskrimineerimine kodakondsuse alusel – Teiste liikmesriikide kodanike kohustus esitada oma kodakondsuse tõendamiseks isikutunnistus või pass, välistades kõik muud tõendamisvahendid – Lubamatus

(EÜ artiklid 12 ja 49)

3. Isikute vaba liikumine – Teenuste osutamise vabadus – Liikmesriikide kodanike riiki sisenemise ja riigis elamise õigus – Isikutunnistuse või passi esitamise kohustuse rikkumine – Ohu puudumine avalikule korrale – Riigist eemaldamise eesmärgiga kinnipidamismeede – Lubamatus

(EÜ artikkel 49; nõukogu direktiiv 73/148, artikkel 8)

4. Isikute vaba liikumine – Teenuste osutamise vabadus – Liikmesriikide kodanike riiki sisenemise ja riigis elamise õigus – Kohustus esitada tõendeid riigis viibimise seaduslikkuse kohta – Vastuvõtva liikmesriigi õigus võtta selliste tõendite puudumisel meede isiku riigist eemaldamiseks

(EÜ artikkel 49; nõukogu direktiiv 73/148)

Summary

1. Direktiivi 73/148 liikmesriikide kodanikele seoses asutamise ja teenuste osutamisega seatavate liikumis- ja elamispiirangute kaotamise kohta ühenduse piires artikli 4 lõike 2 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada selliselt, et teise liikmesriigi kodanikust teenuste saaja riigis elamise õiguse tunnustamine liikmesriigi poolt ei või olla allutatud selle kodaniku poolt kehtiva isikutunnistuse või passi esitamisele, kui tema isikut ja kodakondsust on võimalik kahtlusteta tõendada muude vahenditega.

(vt punkt 26, resolutiivosa punkt 1)

2. EÜ artikliga 49 on vastuolus ühe liikmesriigi poolt teise liikmesriigi kodanikele, kes viibivad selles liikmesriigis teenuste saajatena, kehtestatud kohustus esitada oma kodakondsuse tõendamiseks kehtiv isikutunnistus või pass, kui see liikmesriik ei kehtesta enda kodanikele üldist isiku tõendamise kohustust, võimaldades neil oma isikut tõendada kõigi siseriikliku õigusega lubatud vahenditega. EÜ artikkel 49 kujutab endast tegelikult EÜ artiklis 12 ette nähtud võrdse kohtlemise põhimõtte, mis keelab igasuguse kodakondsusel põhineva diskrimineerimise, erilist väljendust teenuste osutamise vabaduse valdkonnas.

Ühenduse õigusega ei ole mõistagi vastuolus, et liikmesriik jälgiks alati isikut tõendava dokumendi esitamise valmisoleku kohustusest kinnipidamist, kuid tingimusel, et tema enda kodanikele on kehtestatud samasugune kohustus nende isikutunnistuse osas.

(vt punktid 33–35, resolutiivosa punkt 2)

3. Teise liikmesriigi kodaniku suhtes, kes viibib liikmesriigis teenuse saajana, riigist eemaldamise eesmärgil võetud kinnipidamismeede kehtiva isikutunnistuse või passi esitamata jätmise tõttu, isegi siis, kui isik ei kujuta ohtu avalikule korrale, kujutab endast põhjendamatut teenuste osutamise vabaduse takistust ning on selliselt vastuolus EÜ artikliga 49.

Kuigi liikmesriigid võivad isikutunnistuse või passi esitamise kohustuse rikkumisel ette näha sanktsioone, peavad need sanktsioonid siiski olema võrreldavad siseriiklikus õiguses samasuguste õigusrikkumiste suhtes kohaldatavate sanktsioonidega ning proportsionaalsed. Selles osas ohustavad vangistus- ja riigist eemaldamise meetmed, mis põhinevad üksnes isiku poolt välismaalaste kontrolliga seotud õiguslike formaalsuste täitmata jätmisel, vahetult ühenduse õigusest tuleneva riigis elamise õiguse sisu ning on õiguserikkumise tõsiduse suhtes ilmselgelt ebaproportsionaalsed.

Kinnipidamismeede võib põhineda ainult selgelt väljendatud erandil, nagu direktiivi 73/148 liikmesriikide kodanikele seoses asutamise ja teenuste osutamisega seatavate liikumis- ja elamispiirangute kaotamise kohta ühenduse piires artikkel 8, mis lubab liikmesriikidel seada takistusi teiste liikmesriikide kodanike riigis elamise õigusele üksnes siis, kui need on õigustatud avaliku korra, julgeoleku või tervishoiu huvides. Välismaalaste poolt riiki sisenemise, seal liikumise ja elamise suhtes ette nähtud õiguslike formaalsuste mittetäitmine iseenesest ei saa siiski kujutada ohtu avalikule korrale ja julgeolekule.

(vt punktid 38, 40–42, 44, resolutiivosa punkt 3)

4. Olenemata avaliku korra, avaliku julgeoleku ja tervishoiuga seotud küsimustest, peavad ühe liikmesriigi kodanikud, kes viibivad teenuste saajatena teises liikmesriigis, esitama tõendeid, millest saab järeldada, et nende riigis viibimine on seaduslik direktiivi 73/148 liikmesriikide kodanikele seoses asutamise ja teenuste osutamisega seatavate liikumis- ja elamispiirangute kaotamise kohta ühenduse piires tähenduses. Isikut saab kehtiva isikutunnistuse või passi puudumisel siiski tõendada ka muude vahenditega. Nii võib isiku kuulumist ühte direktiivi 73/148 artiklites 1 ja 4 nimetatud isikute kategooriatest vastavalt nimetatud direktiivi artiklile 6 tõendada kõigi sobivate vahenditega.

Selliste tõendite puudumisel võib vastuvõttev liikmesriik võtta ühenduse õigusega kehtestatud piirides meetme isiku riigist eemaldamiseks.

(vt punktid 53–56, resolutiivosa punkt 4)