Kohtuasi T-50/00

Dalmine SpA

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

„Konkurents — Kartellikokkulepped — Õmbluseta terastorude turud — Rikkumise kestus — Trahvid”

Esimese Astme Kohtu otsus (teine koda), 8. juuli 2004 II-2405

Kohtuotsuse kokkuvõte

Ettevõtjal, kellele on adresseeritud otsus, millega nõutakse teavet määruse nr 17 artikli 11 lõike 5 alusel, on vaikimisõigus ulatuses, kus ta peab trahvi ähvardusel andma vastuseid, mis tooks talle kaasa rikkumise olemasolu tunnistamise, mille tuvastamine on komisjoni kohustus. Seevastu ei ole ettevõtjatel kohustust vastata vastavalt sellele sättele määruse nr 17 artikli 11 lõike 1 alusel esitatud pelgale informatsiooninõudele, mistõttu nad ei saa väita, et nende õigust mitte anda tunnistusi enda vastu on rikutud sellega, et nad on sellisele nõudele vastanud vabatahtlikult. (vt punktid 45 ja 46)

Selleks, et võimaldada asjaomastel ettevõtjatel ja ettevõtjate ühendustel ennast kaitsta tõhusalt vastuväiteteatises nende vastu esitatud etteheidete vastu, tuleb komisjonil teha neile kättesaadavaks kogu uurimistoimik, välja arvatud dokumendid, mis sisaldavad teiste äriühingute ärisaladusi või muud konfidentsiaalset teavet, ning komisjoni sisedokumendid. Siiski ei ole asjaolu, mille kohaselt dokument on vastuväiteteatises mainitud ilma, et seda oleks sellele lisatud, põhimõtteliselt kaitseõiguse rikkumine niivõrd, kuivõrd vastuväiteteatise adressaadid võivad sellega tutvuda enne, kui neil tuleb vastata vastuväiteteatisele. (vt punktid 59 ja 60)

Ühenduse õiguses on ülekaalus tõendite vaba hindamise põhimõte ja ainus kriteerium esitatud tõendite hindamiseks on nende usaldusväärsus. Lisaks võib komisjonil olla vaja teavitajate anonüümsust kaitsta ja sellest asjaolust ei piisa, et kohustada komisjoni jätta arvestamata tema valduses olev tõend. Seega, kuigi ühe hageja argumendid, et komisjon ei ole avaldanud selle hageja vastu esitatud dokumendi koostajat ega päritolu, võivad olla asjakohased vastava tõendi usaldusväärsuse ja tõendusjõu hindamisel, ei saa järeldada, et see on vastuvõetamatu tõend, mis tuleb toimikust kõrvaldada. (vt punktid 72 ja 73)

Konkurentsinormide kohaldamise menetluse staadiumis, kus komisjon nõuab informatsiooni ettevõtjatelt, keda ta kahtlustab rikkumises osalemises, ei ole ta mitte mingil juhul kohustatud neile teada andma, millised tõendid tal juba on. Sellest informatsioonist teavitamine oleks võinud käesoleval juhul kahjustada komisjoni uurimise tõhusust, sest see oleks võimaldanud asjaomastel ettevõtjatel kindlaks teha, milline teave oli komisjonile juba teada ja järelikult millist teavet oleks võimalik tema eest veel varjata. Üldisemalt puudub ühenduse õiguses õigus olla informeeritud haldusmenetluse staadiumist enne vastuväiteteatise ametlikku väljaandmist. (vt punktid 83 ja 110)

Komisjoni poolt määruse nr 17 alusel saadud teabe siseriiklikule ametiasutusele saatmise seaduslikkus ning viimati nimetatu poolt teabe otsese tõendina kasutamise keelu seaduslikkus kuulub ühenduse õiguse valdkonda. Seevastu siseriikliku prokuröri või pädeva konkurentsiameti poolt siseriikliku kriminaalõiguse alusel saadud teabe komisjonile saatmise seaduslikkus ja komisjoni poolt asjaomase teabe hilisema kasutamise seaduslikkus kuuluvad põhimõtteliselt siseriiklike ametiasutuste poolt uurimise läbiviimist reguleeriva siseriikliku õiguse valdkonda ja kohtumenetluse puhul siseriiklike kohtute pädevusse. EÜ artikli 230 alusel esitatud hagi raames ei ole ühenduse kohus pädev kontrollima siseriikliku ametiasutuse võetud meetme seaduslikkust siseriikliku õiguse alusel. (vt punktid 85 ja 86)

Pole olemas õigusnormi, mis võimaldab otsuse adressaadil EÜ artikli 230 alusel esitatud tühistamishagiga vaidlustada otsuse teatavaid põhjendusi, kui asjaomased põhjendused ei tekita kohustuslikke õiguslikke tagajärgi, mis mõjutavad tema huve. Põhimõtteliselt ei tekita otsuse põhjendused sääraseid tagajärgi. Seetõttu tuleb komisjoni otsuse ülearuste põhjenduste suhtes esitatud etteheited kohe tagasi lükata kui mittemõjuvad, sest need ei saa olla aluseks vaidlustatud akti tühistamisele. (vt punktid 134 ja 146)

Komisjonil ei ole EÜ artikli 81 rikkumise kindlakstegemiseks kohustust tõendada konkurentsi kahjustava mõju olemasolu, kui ta on teinud kindlaks konkurentsi piirava lepingu või kooskõlastatud tegevuse olemasolu. (vt punktid 147 ja 151)

Selleks, et otsus, leping või kooskõlastatud tegevus saaks mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust, peab olema võimalik piisava tõenäosusega ning kõigi asja mõjutavate faktiliste ja õiguslike asjaolude põhjal ette näha, et neil võib olla otsene või kaudne, tegelik või potentsiaalne mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele. Sellest järeldub, et komisjonil ei ole vaja tõendada säärase mõju tegelikku olemasolu kaubandusele, vaid on oluline, et asjaomane tegelik või potentsiaalne mõju ei oleks tühine. Sellega seoses on lepingul, mille eesmärk on peale kodumaiste turgude austamise ka ühenduse kodumaiste turgude jagamine, ilmtingimata potentsiaalne mõju, mis lepingu rakendamisel konkretiseerudes vähendab ühendusesisest kaubandusmahtu. (vt punktid 156 ja 157)

Kui ettevõtja osaleb ettevõtjate konkurentsivastase eesmärgiga koosolekutel ja kui ta avalikult ei tagane seal toimuvast, andes teistele pooltele mõista, et ta osaleb nende koosolekute tagajärjeks olevas kartellikokkuleppes ja tegutseb sellega kooskõlas, võib järeldada, et ettevõtja osaleb vastavas kartellikokkuleppes. (vt punkt 162)

Tegevust, mis on osa tervikplaanist ja millega taotletakse ühist eesmärki, võidakse pidada seotuks ühe lepinguga. Kui komisjon tõendab, et kartellikokkuleppes osalenud ettevõtja teadis või pidi teadma, et nii tehes osaleb ta ühes lepingus, võib tema osalemine asjaomases kartellikokkuleppes moodustada väljenduse tema liitumisest selle lepinguga. (vt punkt 214)

Ühenduse õigusega ei ole vastuolus, kui komisjon sedastab ühes ja samas otsuses kaks eraldi EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumist. Asjaomased majanduslikud olukorrad võivad olla keerukad, mistõttu kaks rikkumist võivad mõjutada kahte iseseisvat, kuid üksteisega seotud turgu nii, et on loogiline määrata karistus ühes ja samas otsuses, sest ka rikkumised on erinevad, kuid omavahel seotud. (vt punkt 235)

Konkurentsieeskirjade rikkumise eest ettevõtjale määratud trahvi summa peab olema proportsionaalne tervikuna hinnatud rikkumisega, arvestades eelkõige rikkumise raskust. Rikkumise raskuse hindamiseks tuleb arvestada suurt hulka sääraseid tegureid, mille olemus ja tähtsus muutuvad vastavalt asjaomase rikkumise liigile ja selle erilistele asjaoludele. (vt punkt 259)

Kuigi komisjonil on trahvide määramisel kaalutlusõigus, tuleb sedastada, et komisjon ei või loobuda ise täitmast endale kehtestatud reegleid. Seega peab komisjon trahvisummade määramisel arvestama tegelikult trahvide arvutamise suuniste sõnastust ja eelkõige asjaolusid, mis on suuniste alusel kohustuslikud. (vt punktid 261 ja 325)

Määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise suuniste punkti 1 alapunkti A kuuenda lõigu sõnastusest lähtuvalt tuleb järeldada, et komisjonil säilis kaalutlusõigus seoses võimalusega kaaluda trahve ettevõtjate suuruse alusel. Seetõttu ei ole komisjonil kohustust trahvisummade kindlaksmääramise ajal tagada olukorras, kus trahvid määratakse mitmele samas rikkumises osalenud ettevõtjale, et trahvide lõplikud summad väljendaksid kõiki ettevõtjate kogukäivete vahelisi erinevusi. (vt punkt 283)

Asjaolu, et ettevõtja, kelle osalemine oma konkurentidega kooskõlastatud tegevuses turgude jagamisel on tuvastatud, ei tegutsenud turul nii, nagu konkurentidega kokku lepiti, ei ole ilmtingimata säärane asjaolu, mida tuleks trahvisumma määramisel kergendava asjaoluna arvesse võtta. Määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise suuniste punkti 3 teist taanet tuleb seetõttu tõlgendada nii, et komisjon on kohustatud tunnistama kergendava asjaolu olemasolu kartellikokkuleppe rakendamise puudumisel vaid siis, kui ettevõtja, kes tugineb sellele asjaolule, on võimeline tõendama, et ta on selgelt ja märgatavalt rikkunud asjaomase kartellikokkuleppe rakendamise kohustusi, et ta rikkus ise selle toimimist ja et ettevõtja ei liitunud lepinguga väliselt ega õhutanud sellega teisi ettevõtjaid asjaomast kartellikokkulepet rakendama. (vt punktid 291 ja 292)

Kuigi üldjuhul ei või hageja kanda tõendamiskoormust üle kostjale, kui ta toetub asjaoludele, mida ta ei saa kindlaks teha, ei või käesoleval juhul kohaldada tõendamiskoormuse mõistet komisjoni kasuks selles osas, mis puudutab nimetatud lepingute lõppemiskuupäeva, kui komisjon otsustas mitte sedastada konkurentsireeglite rikkumist ajavahemikus, mil kehtisid vabatahtlikud piiravad lepped kolmanda riigi ja ühenduse vahel, keda esindas komisjon. Komisjoni seletamatu suutmatus esitada tõendeid olukorrast, mis teda otseselt puudutab, võtab Esimese Astme Kohtult võimaluse teada asja lahendamisel faktilisi asjaolusid seoses kehtivuse lõppemiskuupäevaga. Hea halduse põhimõttega oleks vastuolus panna vaidlustatud otsuse adressaatideks olevad äriühingud, kes ei saanud esitada puuduvaid tõendeid erinevalt kostjaks olevast institutsioonist, välja kannatama komisjoni säärase suutmatuse tagajärgi. (vt punktid 307-309)

Esimese Astme Kohus võib liidetud kohtuasjades, milles kõikidel pooltel oli võimalus tutvuda kõikide toimikutega, võtta omaalgatuslikult arvesse paralleelsete kohtuasjade toimikutes sisalduvaid tõendeid. (vt punkt 310)

Kuigi määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise suuniste punktis 3 sisalduvas loetelus on nimetatud asjaolud kindlasti nende hulgas, mida komisjon võib teatavatel juhtudel arvesse võtta, ei ole komisjon, arvestades nimetatud punkti 3 sõnastust, kohustatud tegema lisavähendamist automaatselt sellel alusel, et ettevõtja esitab asjaolusid, mis tõendavad mingi säärase olukorra olemasolu. Seda, kas trahvi võimalik vähendamine kergendavate asjaolude alusel on asjakohane, tuleb hinnata igakülgselt ja võtta arvesse kõiki asjassepuutuvaid asjaolusid tervikuna. (vt punkt 325)

Määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise suuniste punktis 3 nimetatud „rikkumise lõpetamine kohe, kui komisjon sekkub”, võib loogiliselt olla kergendav asjaolu vaid siis, kui on põhjust oletada, et sekkumine on pannud asjaomaseid ettevõtjaid oma konkurentsivastast tegevust lõpetama. On ilmne, et selle sätte eesmärk on julgustada ettevõtjaid lõpetama konkurentsivastast tegevust kohe, kui komisjon algatab sellega seoses uurimise. Trahvi vähendamist selle sätte alusel ei kohaldata juhul, kui rikkumine on juba lõppenud enne komisjoni esimest sekkumist või kui asjaomased ettevõtjad on juba teinud kindla otsuse selle lõpetamiseks enne vastavat kuupäeva. (vt punktid 328 ja 329)