ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
K. Chrysostomides & Co. LLC jt 24. septembril 2018 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda laiendatud koosseisus) 13. juuli 2018. aasta otsuse peale kohtuasjas T-680/13: K. Chrysostomides & Co. LLC jt versus Euroopa Liidu Nõukogu jt

(Kohtuasi C-603/18 P)

(2018/C 427/35)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: K. Chrysostomides & Co. LLC jt (esindaja: barrister P. Tridimas)

Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon, Euroopa Keskpank, eurorühm, keda esindab Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Liit, keda esindab Euroopa Komisjon

Apellantide nõuded

Apellandid paluvad Euroopa Kohtul:

— tühistada Üldkohtu otsus;

— rahuldada apellantide Üldkohtus esitatud nõuded;

— mõista käesoleva apellatsioonimenetlusega ja Üldkohtu menetlusega seotud kohtukulud välja vastustajatelt.

Väited ja peamised argumendid

Apellandid väidavad, et Üldkohus on rikkunud õigusnormi, kui ta:

(a) leidis, et eurorühm ei nõudnud Küproselt neile kahju tekitanud meetmete võtmist või et neid meetmeid ei nõutud ELile omistatava toiminguga.

(b) leidis, et EKP 21. märtsi 2013. aasta pressiteade ei tekitanud apellantidele kahju;

(c) leidis, et teatavate muude aktidega ei nõudnud vastustajad Küproselt kahju tekitanud meetmete rakendamise jätkamist ja/või ei nõudnud nende kahju tekitanud meetmete vastuvõtmist, mis kehtestati kahju tekitanud dekreetidesse 30. juulil 2013 tehtud muudatustega;

(d) leidis, et nõukogu otsusega 2013/236 (1) ei nõutud kõiki kahju tekitanud meetmeid;

(e) järeldas, et selgelt ei olnud rikutud omandiõigust, mis on kaitstud EL põhiõiguste harta artikli 17 lõikega 1 ja Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni lisaprotokolli nr 1 artikliga 1; samuti ei olnud selgelt rikutud õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet ja diskrimineerimiskeelu põhimõtet.

Apellandid väidavad, et kahju tekitanud meetmed ei vasta nõudele, et omandiõiguse piirangud peavad olema seadusega ette nähtud, ega proportsionaalsuse nõudele. Nad on seisukohal, et vastustajate käitumine tekitas õiguspärase ootuse, et nende väärtpaberite nimiväärtust kärpivate kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise meetmeid ei võeta. Nad leiavad, et Bank of Cypruse ja Laiki hoiustajaid ja/või aktsionäre diskrimineeriti muu hulgas võrreldes nende pankade hoiustajate ja aktsionäridega, mis asuvad teistes euroala liikmesriikides, kes said Küprosega sarnast finantsabi.

(1) Nõukogu 25. aprilli 2013. aasta otsus, mis on adresseeritud Küprosele ning käsitleb spetsiifilisi finantsstabiilsuse ja jätkusuutliku majanduskasvu taastamise meetmeid (ELT 2013, L 141, lk 32).
Euroopa Kohtu (uuesti läbivaatamisega tegelev koda) 17. septembri 2018. aasta otsus, millega vaadatakse uuesti läbi Üldkohtu (apellatsioonikoda) 19. juuli 2018. aasta otsus kohtuasjas T-693/16 P: HG versus komisjon

(Kohtuasi C-543/18 RX)

(2018/C 427/18)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Üldkohtu menetluse pooled

Hageja: HG (esindaja: advokaat L. Levi)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Uuesti läbivaatamise esemeks olevad küsimused

Uuesti läbivaatamine käsitleb küsimust, kas – arvestades eelkõige õiguskindluse üldpõhimõtet – Euroopa Liidu Üldkohtu 19. juuli 2018. aasta otsus HG vs. komisjon (T-693/16 P, ei avaldata, EU:T:2018:492) ohustab liidu õiguse ühtsust või järjepidevust seetõttu, et Üldkohus, tegutsedes apellatsioonikohtuna, otsustas, et Avaliku Teenistuse Kohtu 19. juuli 2016. aasta otsuse HG vs. komisjon (F-149/15, EU:F:2016:155) teinud kohtukoosseis ei olnud moodustatud nõuetekohaselt, kuna selle koosseisu ühe liikme ametisse nimetamise menetluses pandi toime rikkumine, mis tõi kaasa Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 teise lõigu esimeses lauses tagatud seaduse alusel moodustatud kohtu põhimõtte rikkumise.

Uuesti läbivaatamine käsitleb eelkõige küsimust, kas sama moodi ELTL artiklis 277 nimetatud aktidega võib kohtuniku ametisse nimetamise üle teostada seaduslikkuse kõrvalkontrolli või on selline kontroll – kas põhimõtteliselt või teatava tähtaja möödudes – välistatud või piiratud üksnes teatud liiki rikkumistega, et tagada õiguslik stabiilsus ja jõustunud kohtuotsuste õigusjõud.
Silec Cable SAS-i, General Cable Corp’i 21. septembril 2018 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 12. juuli 2018. aasta otsuse peale kohtuasjas T-438/14: Silec Cable, General Cable versus komisjon

(Kohtuasi C-599/18 P)

(2018/C 436/39)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: Silec Cable SAS, General Cable Corp. (esindajad: barrister I. Sinan, Rechtsanwältin C. Renner)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellantide nõuded

Apellandid paluvad Euroopa Kohtul:

— tühistada vaidlustatud kohtuotsus;

— tühistada otsuse (1) artikkel 1 Silec Cable’it ja General Cable’it puudutavas osas;

— teise võimalusena muuta otsuse artiklit 2 ja vähendada Silec Cable’ile ja General Cable’ile määratud trahvi vastavalt käesoleva apellatsioonkaebuse põhjendamiseks esitatud argumentidele;

— kolmanda võimalusena saata kohtuasi tagasi Üldkohtusse;

— mõista kõik kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Esimeses väites kinnitavad apellandid, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kohaldades vääralt tõendamist käsitlevaid norme ja moonutades talle esitatud tõendeid seoses apellandi Silec osalemisega väidetavas rikkumises.

Üldkohus kasutas vääralt sõnaselge ja avaliku distantseerumise kriteeriumi, et pöörata ümber apellandi Silec väidetava rikkumise tõendamise koormis. Apellandid väidavad, et Üldkohus rikkus õigusnormi ka seeläbi, et ta tugines apellandi Silec osalemise tõendamiseks üksnes teiste väidetavas rikkumises osalejate subjektiivsele tajule. Veel leiavad apellandid, et Üldkohus moonutas talle esitatud tõendeid ja rikkus ka ametisaladuse hoidmise kohustust (ELTL artikkel 339), kui ta leidis, et apellant Silec osales väidetavas rikkumises.

Teises väites kinnitavad apellandid, et Üldkohus rikkus võrdse kohtlemise põhimõtet, kui ta keeldus apellandi Silec osalemist väidetavas rikkumises kvalifitseerimast „kõrvalise osaleja“ omaks.

Apellandid väidavad, et Üldkohus võttis õigusvastaselt arvesse Safran/Sagem/Sagem Communications’i tegevust, kui ta analüüsis trahvisumma kindlaksmääramiseks apellandi Silec individuaalset osalemist. Apellandid väidavad, et Üldkohus esitab selles küsimuses pealegi ilmselgelt vastuolulisi põhjendusi. Apellandid lisavad, et Üldkohus ei võrrelnud õigeid faktilisi olukordi, kui ta järeldas, et komisjon ei diskrimineeri apellanti, keeldudes teda kvalifitseerimast kõrvaliseks osalejaks.

(1) Komisjoni 2. aprilli 2014. aasta otsus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 kohase menetluse kohta (juhtum AT.39610 – elektrikaablid) (teatavaks tehtud numbri C(2014) 2139 final all) (ELT 2014, C 319, lk 10).
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Finanzgericht Baden-Württemberg (Saksamaa) 4. septembril 2018 – TDK-Lambda Germany GmbH versus Hauptzollamt Lörrach

(Kohtuasi C-559/18)

(2018/C 436/31)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Baden-Württemberg

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: TDK-Lambda Germany GmbH

Vastustaja: Hauptzollamt Lörrach

Eelotsuse küsimus

Kas kombineeritud nomenklatuuri, mis on esitatud nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (1), I lisas, mida on muudetud komisjoni 12. detsembri 2012. aasta rakendusmäärusega (EL) nr 1218/2012, millega muudetakse nõukogu määruse (EMÜ) nr 2658/87 (tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta) (2) I lisa tuleb tõlgendada nii, et käesolevas kohtasjas kõne all olevad staatilised muundurid tuleb klassifitseerida alamrubriiki 8504 4030 ainult siis, kui neid kasutatakse peamiselt telekommunikatsiooniseadmetega või automaatsete andmetöötlusseadmetega ja nende plokkidega, või piisab kriteeriumi „kasutatavad“ täitmiseks sellest, et staatilisi muundureid saab tänu nende objektiivsetele tunnustele peale muude kasutusalade kasutada ka telekommunikatsiooniseadmetega või automaatsete andmetöötlusseadmetega ja nende plokkidega?

(1) EÜT 1987, L 256, lk 1; ELT eriväljaanne 02/02, lk 382.

(2) ELT 2012, L 351, lk 36.
C 436/30

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal d'instance d’Épinal (Prantsusmaa) 1. oktoobril 2018 – Cofidis SA versus YU, ZT

(Kohtuasi C-616/18)

(2018/C 436/42)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal d'instance d’Épinal

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Cofidis SA

Kostjad: YU, ZT

Eelotsuse küsimus

Kas kaitse, mille Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta direktiiv 2008/48/EÜ, mis käsitleb tarbijakrediidilepinguid ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 87/102/EMÜ (1), tarbijatele tagab, ei võimalda kehtestada riigisisest õigusnormi, mis keelab hagi puhul, mille müüja või teenuseosutaja on esitanud tarbija vastu ja mis põhineb nendevahelisel lepingul, riigisisesel kohtul viieaastase aegumistähtaja möödumisel, mida hakatakse arvestama alates lepingu sõlmimisest, tuvastada omal algatusel või tarbija esitatud vastuväite tulemusena, et on rikutud selle direktiivi artiklis 8 sätestatud õigusnorme, mis käsitlevad kohustust kontrollida tarbija maksevõimet, õigusnorme, mis käsitlevad selle direktiivi artiklis 10 jj ette nähtud teavet, mis peab olema laenulepingutes selgelt ja lühidalt ära toodud, ning üldisemalt kõiki selles direktiivis ette nähtud tarbijakaitsenorme, ning reageerida tuvastatud rikkumisele?

(1) EÜT L 133, lk 66; ELT eriväljaanne 15/01, lk 326.
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/88/EÜ tööaja korralduse teatavate aspektide kohta (1) artiklit 5 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnorm, millega on lubatud anda iganädalast puhkeaega puhkamisest erinevate eesmärkide saavutamiseks mõeldud tasustatud eripuhkusega samal ajal?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour de cassation (Prantsusmaa) 4. oktoobril 2018 – AR versus Cooper International Spirits LLC, Établissements Gabriel Boudier SA, St Dalfour SAS

(Kohtuasi C-622/18)

(2018/C 436/43)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour de cassation

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: AR

Vastustajad: Cooper International Spirits LLC, Établissements Gabriel Boudier SA, St Dalfour SAS

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (1) artikli 5 lõike 1 punkti b ning artikleid 10 ja 12 tuleb tõlgendada nii, et kaubamärgiomanik, kes pole oma kaubamärki kunagi kasutanud ja kelle õigused kaubamärgile on tühistatud, kuna seda ei ole viie aasta jooksul alates selle registreerimisest tegelikult kasutatud, võib nõuda rikkumisest tuleneva kahju hüvitamist, tuginedes oma kaubamärgi peamise ülesande kahjustamisele, mille on põhjustanud see, et kolmas isik kasutas enne tühistamise jõustumist kõnealuse kaubamärgiga sarnanevat tähist, et tähistada kaupu või teenuseid, mis on identsed või sarnased kaubamärgi registreeringuga hõlmatud kaupade ja teenustega?

(1) ELT L 299, lk 25.
4.

Neljandaks väidab Ungari valitsus, et vaidlustatud ettepanek on vastuolus ELTL artikli 4 lõikest 3 tuleneva Euroopa Liidu institutsioonide ja liikmesriikide vahelise lojaalse koostöö põhimõttega ning selliste Euroopa Liidu põhimõtetega, nagu Euroopa Liidu institutsioonide vaheline lojaalne koostöö ning õiguspärase ootuse ja õiguskindluse põhimõtted, kuna selles on esitatud selliseid seisukohti, mis käsitlevad juba lõpetatud või veel pooleli olevaid liikmesriikide kohustuste rikkumise menetlusi (neljas õigusväide).
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 29. augustil 2018 – Indaco Service Soc. coop. sociale, Coop. sociale il Melograno versus Ufficio Territoriale del Governo Taranto

(Kohtuasi C-552/18)

(2018/C 436/29)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellandid: Indaco Service Soc. coop. sociale, Coop. sociale il Melograno

Vastustaja: Ufficio Territoriale del Governo Taranto

Eelotsuse küsimus

Kas käesolevas kohtuasjas käsitletavate sätete taolised liikmesriigi õigusnormid, mis küll käsitades „rasket eksimust ametialaste käitumisreeglite vastu“ ettevõtja kohustusliku kõrvaldamise alusena, näevad ette, et kui ametialaste käitumisreeglite vastu eksimise tõttu on hankeleping enne tähtaega üles öeldud, siis tohib ettevõtjat menetlusest kõrvaldada ainult juhul, kui ülesütlemist ei ole kohtus vaidlustatud või seda on kohtumenetluse tulemusel kinnitatud, on Euroopa Liidu õigusega, täpsemalt riigihankedirektiivi 2014/24/EL (1) artikli 57 lõikega 4 koostoimes sama direktiivi põhjendusega 101 ja proportsionaalsuse põhimõtte ning võrdse kohtlemise põhimõttega vastuolus?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2014, L 94, lk 65).
ABB Ltd, ABB AB 21. septembril 2018 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 12. juuli 2018. aasta otsuse peale kohtuasjas T-445/14: ABB Ltd, ABB AB versus komisjon

(Kohtuasi C-593/18 P)

(2018/C 436/38)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: ABB Ltd, ABB AB (esindajad: advocaat I. Vandenborre, avocat S. Dionnet)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellantide nõuded

Apellandid paluvad Euroopa Kohtul:

— tühistada vaidlustatud kohtuotsus või võtta mõni muu meede, mida kohus peab vajalikuks; ja

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Esimene väide, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui leidis, et komisjon täitis oma kohustuse tõendada, et apellant pani toime rikkumise, mis hõlmas kõiki veealuseid elektrikaableid ja nendega seotud seadmeid pingega 110 kV-220 kV. Üldkohus ei kontrollinud, kas otsuses (1) tuvastati rikkumine „piisavalt täpselt“ ja õiguslikult piisavalt. Üldkohus kohaldas valesti ka tingimusi, mis võimaldavad tõendada piisavat teadlikkust, et järeldada, et apellant osales rikkumises.

Teine väide, et Üldkohus ei kohaldanud võrdse kohtlemise põhimõtet ja süütuse presumptsiooni, kui ta kinnitas komisjoni järeldust, et apellandi puhul algas rikkumisperiood 1. aprillil 2000.

Kolmas väide, et Üldkohus rikkus oma kohustust põhjendada piisavalt oma analüüsi võrdse kohtlemise põhimõtet käsitleva apellandi väite kohta, järeldades ekslikult, et apellant oli haldusmenetluses nõustunud sellise erineva kohtlemisega, ja leides, et selline nõustumine oli tema analüüsi oluline tegur.

(1) Komisjoni 2. aprilli 2014. aasta otsus Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 101 ja EMP lepingu artikli 53 kohase menetluse kohta (juhtum AT.39610 – elektrikaablid) (teatavaks tehtud numbri C(2014) 2139 final all) (ELT 2014, C 319, lk 10).
C 436/29

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Ungari) 24. septembril 2018 – UTEP 2006. SRL versus Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály

(Kohtuasi C-600/18)

(2018/C 436/40)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: UTEP 2006. SRL

Vastustaja: Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály

Eelotsuse küsimus

Kas ELTL [artiklit] 92 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus 2004. aasta XXXIV seaduse väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate ja nende arenguabi kohta (a kis- és középvállalkozásokról, fejlődésük támogatásáról szóló 2004. [évi] XXXIV. törvény, edaspidi „väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate seadus“) § 12/A niisugune tõlgendamine ja sellega seoses ametiasutuste järgitav praktika, mille kohaselt väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate seaduse § 12/A ei ole võimalik kohaldada ettevõtjatele (juriidilised isikud), kes on registreeritud mitte Ungaris, vaid teises liikmesriigis, aga kes ülejäänud osas vastavad selles seaduses sätestatud mõistele „väike ja keskmise suurusega ettevõtja“?
3.

Kui vastus teisele küsimusele on eitav: Kas see on nii ka juhul, kui tootjatel on õigus sisendkäibemaks täielikult maha arvata, kuna kapitalikaupade suhtes on kohaldatav mahaarvamise korrigeerimine (direktiivi 77/388/EMÜ artikkel 20)?
C 427/33

ET

12. oktoobril 2018 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Ungari

(Kohtuasi C-637/18)

(2018/C 427/42)

Kohtumenetluse keel: ungari

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: K. Petersen ja K. Talabér-Ritz)

Kostja: Ungari

Hageja nõuded

— tuvastada, et kuna Ungari rikkus alates 1. jaanuarist 2005 igal aastal süstemaatiliselt ja pidevalt piirkonnas HU0001-Budapest ja HU0008-Sajó-oru piirkondades PM10-kontsentratsiooni suhtes kohaldatavat päevast piirtaset, siis ta ei ole täitnud 21. mai 2008. aasta direktiivi 2008/50/EÜ välisõhu kvaliteedi ja Euroopa õhu puhtamaks muutmise kohta (1) artikli 13 lõikest 1 ja XI lisast – tõlgendades neid koostoimes – tulenevaid kohustusi;

— kuna Ungari rikkus alates 11. juunist 2011 igal aastal (välja arvatud 2014. aastal) süstemaatiliselt ja pidevalt piirkonnas HU0006-Pécs PM10-kontsentratsiooni suhtes kohaldatavat päevast piirtaset, siis ta ei ole täitnud 21. mai 2008. aasta direktiivi 2008/50/EÜ välisõhu kvaliteedi ja Euroopa õhu puhtamaks muutmise kohta artikli 13 lõikest 1 ja XI lisast – tõlgendades neid koostoimes – tulenevaid kohustusi; ning

— et Ungari ei ole alates 11. juunist 2010 täitnud 21. mai 2008. aasta direktiivi 2008/50/EÜ välisõhu kvaliteedi ja Euroopa õhu puhtamaks muutmise kohta artikli 23 lõikes 1, eelkõige selle teises lõigus kehtestatud kohustust, et piirtasemeid tohib ületada võimalikult lühikest aega; ning

— mõista kohtukulud välja Ungarilt.

Väited ja peamised argumendid

Alates 1. jaanuarist 2005 on PM10-piirtaset ületatud kahes õhukvaliteedi jälgimise piirkonnas, alates 11. juunist 2011 aga veel lisaks ühes õhukvaliteedi jälgimise piirkonnas. Ungari ei ole peale selle, et ta rikkus direktiivi 2008/50/EÜ artikli 13 lõiget 1 – tõlgendatuna koostoimes selle XI lisaga – võtnud seoses direktiivi 2008/50/EÜ artikli 23 lõike 1 teise lõiguga õhukvaliteedi kavades ühtegi sobivat meedet selleks, et piirtaseme ületamine kestaks võimalikult lühikest aega.

See, et vaadeldavad meetmed ei ole tõhusad, tuleneb muu hulgas piirtasemete ületamise kestusest, selle ulatusest ja esilekutsuvatest teguritest ning Ungari ametiasutuste poolt vastu võetud õhukvaliteedi kavade üksikasjalikust kontrollimisest.

(1) ELT 2008, L 152, lk 1.
5. oktoobril 2018 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Sloveenia Vabariik

(Kohtuasi C-628/18)

(2018/C 427/41)

Kohtumenetluse keel: sloveeni

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: T. Scharf, G. von Rintelen, B. Rous Demiri)

Kostja: Sloveenia Vabariik

Hageja nõuded

Komisjon palub Euroopa Kohtul:

— tuvastada, et kuna Sloveenia Vabariik ei ole võtnud vastu (kõiki) õigus- ja haldusnorme Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiivi 2014/65/EL finantsinstrumentide turgude kohta ning millega muudetakse direktiive 2002/92/EÜ ja 2011/61/EL, ega Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. juuni 2016. aasta direktiivi (EL) 2016/1034, millega muudetakse direktiivi 2014/65/EL finantsinstrumentide turgude kohta, täitmiseks või ei ole komisjoni nendest teavitanud, siis on see liikmesriik rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 2015/65/EL artiklist 93, muudetud direktiivi (EL) 2016/1034 artikliga 1,

— määrata Sloveenia Vabariigile direktiivide 2014/65/EL ja 2016/1034/EL ülevõtmise meetmetest teatamise kohustuse rikkumise eest ELTL artikli 260 lõike 3 alusel karistusmakse 7 224 eurot päevas alates käesoleva kohtuotsuse kuulutamisest,

— määrata Sloveenia Vabariigile ELTL artikli 260 lõike 3 alusel põhisumma 1 978 eurot päevas, mis on korrutatud rikkumise kestmise päevade arvuga, minimaalses põhisummas 496 000 eurot, ja

— mõista kohtukulud välja Sloveenia Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Vastavalt direktiivi 2014/65 artiklile 93, mida on muudetud direktiivi 2016/1034 artikliga 1, on liikmesriikidel kohustus võtta vastu ja avaldada selle direktiivi järgimiseks vajalikud sätted 3. juuliks 2017 ja edastada need viivitamata komisjonile. Kuna Sloveenia Vabariik ei edastanud komisjonile selleks tähtpäevaks kõnealuse direktiivi ülevõtmiseks vajalikke meetmeid, on see institutsioon otsustanud pöörduda Euroopa Kohtusse.

Oma hagis palub komisjon Euroopa Kohtul määrata Sloveenia Vabariigile põhisumma ja karistusmakse.

Direktiivi ülevõtmise tähtaeg möödus 3. juulil 2017.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sąd Najwyższy (Poola) 17. augustil 2018 – YV

(Kohtuasi C-537/18)

(2018/C 427/16)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Najwyższy

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: YV

Vastustaja: Krajowa Rada Sądownictwa

Eelotsuse küsimus

Kas põhiõiguste harta artiklit 47 koostoimes nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (1), artikli 9 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriigi viimase astme kohtule esitatakse kaebus, mis põhineb väitel, et rikutud on vanuse tõttu diskrimineerimise keeldu kõnealuse kohtu kohtuniku suhtes, koos taotlusega peatada vaidlustatud akti täitmine, on see kohus liidu õigusest tulenevate õiguste kaitsmiseks riigisiseses õiguses ette nähtud ajutise meetme kohaldamise kaudu kohustatud keelduma riigisiseste õigusnormide kohaldamisest, mis annavad pädevuse kohtuasjas, mille raames kaebus esitati, selle kohtu kojale, mis ei tegutse selles otsuseid langetavate kohtunike ametisse nimetamata jätmise tõttu?

(1) ELT 2000, L 303, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 79.
4.

Kas direktiivi 2000/78 artikleid 2, 9 ja 11 koostoimes harta artiklitega 21 ja 47 tuleb mõista nii, et liikmesriigi viimase astme kohtu kohtunike vanuselise diskrimineerimise korral, mis seisneb pensionile saatmise ea (pensioniea) alandamises seniselt 70 aastalt 65 aastale, on selline kohus – lahendades mis tahes kohtuasja kohtukoosseisus, kuhu kuulub kohtunik, keda puudutavad sellises diskrimineerivate riigisiseste normidega kaasnevad tagajärjed ja kes ei ole väljendanud soovi uut pensioniiga kasutada – kohtukoosseisu küsimust eelnevalt lahendades kohustatud loobuma selliste riigisiseste õigusnormide kohaldamisest, mis on vastuolus direktiiviga 2000/78 ja harta artikliga 21, ning jätkama kohtuasjade lahendamist sellise kohtuniku osalusel, kui see on ainuke tõhus viis tagada kohtuniku liidu õigusest tulenevate õiguste tõhus kohtulik kaitse?
C 427/4

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hof van Cassatie (Belgia) 19. juulil 2018 – IN versus Belgische Staat

(Kohtuasi C-469/18)

(2018/C 427/07)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hof van Cassatie

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: IN

Vastustaja kassatsioonimenetluses: Belgische Staat

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 47 tuleb tõlgendada nii, et see ei luba käibemaksu määramisel mingil juhul kasutada tõendeid, mille kogumisel on rikutud harta artikliga 7 tagatud õigust eraelu puutumatusele, või ei ole selle artikliga vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt peab kohus, kes otsustab, kas selliseid tõendeid võib kasutada käibemaksu määramise alusena, läbi viima eelotsusetaotluse punktis 4 kirjeldatud kaalumise?
(ii)

rikutud on õigusnormi, tehes järelduse, et hagejal on õigus olla struktuuriskeemi ja sellega seotud otsuste vastuvõtmise ning selles skeemis nimetatud ametikohtade kirjeldusega seoses ära kuulatud;