ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
33

Eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes tuleb esitatud küsimusele vastata, et direktiivi 2004/38 artikli 28 lõike 3 punkti a tuleb tõlgendada nii, et liikmesriikidel on lubatud asuda seisukohale, et ELTL artikli 83 lõike 1 teises lõigus loetletud kuriteod kujutavad endast ühiskonna põhihuvile eriti tõsist ohtu, mis võib otseselt ähvardada rahvastiku rahu ja füüsilist julgeolekut, ja seetõttu kuuluda mõiste „avaliku julgeoleku huvides hädavajalik” alla, millega saab õigustada nimetatud artikli 28 lõike 3 alusel tehtud väljasaatmisotsust, tingimusel et need rikkumised pandi toime eriti raskel viisil, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus peab tema menetluses oleva juhtumi puhul konkreetselt kontrollima.
15

Neil asjaoludel otsustas Tribunale di Cosenza poolt pankrotiasjades määratud kohtunik menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas [seaduse nr 580/1993] artikli 18 punktis b ette nähtud aastamaksu kindlaksmääramise kriteeriumid – nagu need on sätestatud selle artikli kolmandas, neljandas, viiendas ja kuuendas lõigus – on vastuolus [direktiiviga 2008/7/EÜ], kuna nende kriteeriumide kohaselt ei saa aastamaks kuuluda direktiivi artikli 6 [lõike 1] punktis e ette nähtud erandi alla? 2. Täpsemalt: — Kas aastamaksul, mille kindlaksmääramiseks viidatakse „nende teenuste osutamiseks vajalikule summale, mida kaubanduskodade võrgustik peab kogu riigi territooriumil pakkuma”, on „lõivu või tasu” tunnused? — Kas asjaolu, et ette on nähtud „tasandusfond”, mille eesmärk on ühtlustada kogu riigi territooriumil nende haldusülesannete täitmine, mis on seadustega kaubanduskodade võrgustikule pandud, välistab aastamaksu käsitamise „lõivu või tasuna”? — Kas kaubanduskodadele antud õigus aastamaksu ise kuni 20% tõsta, et kaasrahastada ettevõtmisi, mille eesmärk on tootmise kasv ja majandustingimuste parandamine nende territoriaalses pädevusalas, on kooskõlas nimetatud maksu „lõivu või tasu” tunnustega? — Kas see, et puudub selgitus meetodi kohta, mille abil kaubanduskojad määravad kindlaks ettevõtteregistris registrikannete ja märkuste säilitamise ja ajakohastamisega seonduva vajaduse, välistab aastamaksu käsitamise „lõivu või tasuna”? — Kas aastamaksu kehtestamine kindlasummalisena on kooskõlas niisuguse maksu „lõivu või tasu” tunnustega, kui ei ole ette nähtud mingisugust korda, et kontrollida „regulaarsete vahemike” järel, kas see kindel summa on teenuse keskmise maksumuse seisukohalt sobiv?”
79

Siinkohal tuleb meenutada, et direktiivi 2003/87 peamine eesmärk on märkimisväärselt vähendada kasvuhoonegaaside heitkoguseid, et täita liidu ja liikmesriikide Kyoto protokollist tulenevaid kohustusi. See eesmärk tuleb saavutada mitme „alameesmärgi” täitmise ja teatavate meetmete kasutamise kaudu. Peamine neist meetmetest on ühenduse kasvuhoonegaaside heitkogustega kauplemise süsteem, nii nagu see tuleneb direktiivi 2003/87 artiklist 1 ja selle direktiivi põhjendusest 2. Artiklis 1 on välja toodud, et see süsteem edendab nende heitkoguste tulemuslikku ja majanduslikult tõhusat vähendamist. Muud alameesmärgid, millele süsteem peab vastama, on muu hulgas – nagu tuleneb direktiivi põhjendustest 5 ja 7 – majandusarengu ja tööhõive ning siseturu terviklikkuse ja konkurentsitingimuste säilitamine.
47

Lisaks leiab apellant, et Üldkohus rikkus õigusnormi, leides vaidlustatud kohtuotsuse punkti 103 viimases lauses, et sellise üksuse omanduses või kontrolli all olevate üksuste rahaliste vahendite külmutamine, kelle puhul on tuvastatud, et ta osaleb tuumarelvade levikus, on vajalik ja sobiv, et tagada kõnealuse üksuse suhtes võetud meetmete tõhusus ja see, et nendest meetmetest ei hoita kõrvale. Apellandi väitel näevad määruse nr 423/2007 artikli 5 lõige 1, artikli 7 lõiked 3 ja 4, artikkel 13 ja artikkel 16 juba ette tõhusad meetmed. Üldkohus jättis vääralt kõrvale apellandi pakutud alternatiivsed meetmed, leides, et need ei võimalda ära hoida võimalikke kehtestatud piiravate meetmetega vastuolus olevaid tehinguid. Seoses alternatiivsete ex post-meetmetega leiab apellant, et igal juhul oleks olnud võimalik näha ette, et tütarettevõtja kantakse loetellu alles pärast nende meetmete kasutamist. Kuna Üldkohus tegi sellise otsuse nagu ta tegi, siis ta rikkus proportsionaalsuse põhimõtet ja muutis tõendamiskoormist, nõudes, et apellant tõendaks alternatiivsete meetmete absoluutset tõhusust.
67

Kõigepealt tuleb sarnaselt Üldkohtu tõdemusele vaidlustatud kohtuotsuse punktis 43 meenutada, et tolliseadustiku artikkel 94 kohustab printsipaali esitama tagatise, et kindlustada seoses kaubaga tekkida võiva tollivõla ja muude maksude tasumine. Tolliseadustiku artiklitest 191 ja 198 tuleneb veel, et toll on kohustatud määrama piisava üldtagatise ja kontrollima see esitataks.
42

Teises apellatsioonkaebuse põhjendamiseks esitatud väites, mis puudutab tõendamiskoormist ja Üldkohtu õiguspärasuse kontrolli piire, väidab komisjon, et Üldkohus rikkus mitut õigusnormi. Üldkohus pani institutsioonidele eriti keerulise tõendamiskohustuse kaubanduse kaitsemeetmete valdkonnas, kus neil on ometigi laiaulatuslik kaalutlusõigus. Üldkohus rikkus tõendamiskoormist puudutavaid norme, kui otsustas, et tuleb kontrollida, „kas institutsioonid on esitanud tõendi või vähemalt kaudse tõendi sellel kohta, et Sepco funktsioonid ei ole struktuurisisese müügiosakonna omad, vaid et need on sarnased komisjonitasu eest töötava agendi funktsioonidega”. Euroopa Kohtu praktikast nähtub nimelt, et institutsioonid tegid õigesti, kui nad lähtusid hinnast, mida Sepco võttis esimeselt sõltumatult ostjalt liidus ning kui nad kohaldasid seejärel seda hinda vastavalt algmääruse artikli 2 lõike 10 punktis i ettenähtule. Selle asemel, et tõendada – nagu ta oleks nimetatud määruse osalise tühistamise põhjendamiseks pidanud tegema –, et institutsioonid on teinud ilmse hindamisvea, leidis Üldkohus vääralt, et ühe majandusüksuse mõistet käsitlevast kohtupraktikast nähtub, et institutsioonidel on eriti suur tõendamiskohustus, kui nad peavad tegema kohanduse algmääruse artikli 2 lõike 10 punkti i alusel. Lisaks on Üldkohtu järeldus, et institutsioonid ei saanud kõnealust kohandust teha, vastuolus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 213 ja 214 sedastatuga, mille kohaselt komisjoni 26. juuni 2006. aasta faks sisaldab üksikasjalikke põhjendusi selle kohta, miks see kohandus tehti.
60

Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale, kuigi on äärmiselt oluline, et direktiivi siseriiklikest ülevõtmismeetmetest tulenev õiguslik olukord oleks piisavalt täpne ja selge, et asjassepuutuvad isikud teaksid oma õiguste ja kohustuste ulatust, on siiski nii, et vastavalt ELTL artikli 288 kolmanda lõigu sõnastusele on liikmesriikidel endil võimalik valida direktiivi rakendamise vormide ja meetodite vahel, mis võimaldaksid parimal viisil saavutada direktiivi eesmärgi, ja nimetatud sättest tuleneb, et direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmiseks ei ole igas liikmesriigis ilmtingimata vajalikud teatavad seadusandlikud toimingud.
27

Selles töölepingus on Inglise ja Walesi õpetajate osas ette nähtud, et STPCD ei ole kohaldatav Euroopa koolide õpetajatele. Siiski on täpsustatud, et tööle lähetatud õpetajatele igakuiselt makstav siseriiklik töötasu määratakse kindlaks vastavalt STPCD-s ette nähtud põhipalgaastmestikule, ning et neil on õigus palgatõusule vastavalt iga-aastasele siseriiklikul tasandil kokku lepitud ja vastavalt STPCD-le kohaldatavale palgatõusule. Lepingus on veel ette nähtud, et ei maksta ühtegi muud lisatasu, mis lisanduks siseriiklikule töötasule, ning et õpetaja ei või ajal, milleks ta on Euroopa kooli määratud, taotleda, et talle kohaldataks kõrgemat palgaastmestikku, lisatasu või STPCD-s nimetatud täiendavaid personalieeskirju. Lõpuks on selles töölepingus täpsustatud, et töötamine Euroopa koolis annab õiguse pensionile vastavalt Inglise ja Walesi õpetajate pensioniskeemile ning et sellesse skeemi tehtavad sissemaksed põhinevad ainult siseriiklikul töötasul.
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Apellatsioonkaebus – Väited – Faktiliste asjaolude ebaõige hindamine – Vastuvõetamatus – Üldkohtule esitatud asjaolude kontroll Euroopa Kohtu poolt – Välistamine, v.a tõendite moonutamise korral (ELTL artikkel 256; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik) (vt punkt 27)

2. Apellatsioonkaebus – Väited – Esimest korda apellatsioonkaebuse raames esitatud väide – Vastuvõetamatus (vt punkt 39)

Subject of the case

Ese

Apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 15. detsembri 2009. aasta otsuse peale kohtuasjas T‑476/08: Media-Saturn vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (BEST BUY), millega Üldkohus jättis rahuldamata hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti neljanda apellatsioonikoja 28. augusti 2008. aasta otsuse peale, millega jäeti rahuldamata kaebus kontrollija otsuse peale, millega jäeti ühenduse kaubamärgina kaupadele ja teenustele klassides 1, 2, 5–12, 14–17, 20–22, 27, 28, 35, 37, 38 ja 40–42 registreerimata kujutismärk BEST BUY – Sellise kaubamärgi eristusvõime, mis kujutab endast reklaamlauset ja koosneb osadest, millel eraldivõetuna puudub eristusvõime

Resolutiivosa

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Media-Saturn-Holding GmbH‑lt.
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Kuuenda direktiiviga ette nähtud maksuvabastused – Avamerel navigeerimiseks kasutatavate laevade prahtimise maksuvabastus

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 15 punkt 5)

Summary

Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mida on muudetud direktiiviga 91/680, artikli 15 punkti 5 tuleb tõlgendada nii, et selles sättes ette nähtud käibemaksuvabastus ei ole kohaldatav selliste teenuste osutamisele, mis seisnevad laeva andmises koos meeskonnaga tasu eest füüsiliste isikute käsutusse vabaajareiside tegemiseks avamerel.

Selles sättes on nimelt osutatud avamerel navigeerimiseks ja tasu eest reisijate vedamiseks või kaubandus-, tööstus- või kalastuseesmärgil kasutatavate laevade rendile andmisele. Selleks et rendile andmise teenuse võiks selle sätte alusel maksust vabastada, peab rentnik laeva kasutama majandustegevuse tarbeks. Sellest järeldub, et kui laev on antud rendile isikutele, kes kasutavad seda eranditult vaid vaba aja veetmise eesmärgil, mitte tulu saamise eesmärgil, väljaspool igasugust majandustegevust, siis ei vasta rendile andmise teenus käibemaksuvabastuse tingimustele, mis on sõnaselgelt sätestatud kuuenda direktiivi artikli 15 punktis 5.

(vt punktid 13, 14, 21 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Teenuste osutamise vabadus – Piirangud – Maksuõigusnormid

(ELTL artikkel 56)

Summary

ELTL artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi säte, mille alusel võib keelduda vaid selles riigis asuvale ettevõtjale investeeringute maksuvabastuse andmisest üksnes põhjusel, et investeering, millele maksuvabastust taotletakse, on tehtud füüsiliselt teise liikmesriigi territooriumil.

Selline siseriiklik säte, mis maksustab investeeringuid, mis on tehtud teise liikmesriigi territooriumil, kus äriühing ei ole asutatud, ebasoodsamalt kui investeeringuid, mis on tehtud riigi enda territooriumil, võib demotiveerida – kui juba ei demotiveeri – riigi ettevõtjaid osutama oma teenuseid teises liikmesriigis, kuna teenused eeldavad selles liikmesriigis asuvate kapitalikaupade kasutamist, või vähemalt muudab piiriüleste teenuste osutamise vähem atraktiivseks või raskemaks kui teenuste osutamise riigi territooriumil selles asuvate investeerimiskaupade abil.

Selliseid õigusnorme ei saa õigustada maksusüsteemi ühtsuse tagamise vajadusega, kui asjaomase riigi maksusüsteemi seisukohast puudub otsene seos teistes liikmesriikides teenuseid osutanud ettevõtjale sel otstarbel kasutatud kapitalikaupade osas maksuvabastuse andmise ja tänu nendele kaupadele saadud teenuste saajate tulult võetava maksuga maksusoodustuse rahastamise vahel.

Selliseid õigusnorme ei õigusta ka vajadus ära hoida kuritarvitusi, kui need puudutavad iga ettevõtjat, kes kasutab kapitalikaupu teise liikmesriigi territooriumil, ja seda olenemata objektiivsete asjaolude puudumisest, mis võiksid viidata puhtalt fiktiivsetele skeemidele, millel puudub majanduslik sisu ja mille ainus eesmärk on saada maksusoodustust.

Lisaks ei saa siseriiklikku sätet, mis süsteemselt keelab maksusoodustuse andmise niipea, kui investeeringut ei tehta selle riigi territooriumil, hoolimata asjaolust, et kõnealune investeering ei ole seotud ühegi sotsiaalse eesmärgiga, põhjendada liikmesriikide pädevusega valida, milliseid üldsuse huve nad soovivad maksusoodustuste andmisega edendada.

(vt punktid 17, 23, 25, 28–30, 32, 34 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Ühine tollitariifistik – Tariifirubriik

(Nõukogu määrus nr 2658/87, I lisa; komisjoni määrus nr 1810/2004)

Summary

Määruse nr 2658/87 I lisas sisalduva koondnomenklatuuri (muudetud määrusega nr 1810/2004) rubriiki 8703 tuleb tõlgendada nii, see hõlmab ühele inimesele, kes ei pruugi tingimata olla puudega isik, ette nähtud kolme- või neljarattalisi akuga töötava mootoriga elektrilisi sõidukeid, mille suurim valmistajakiirus on 6–15 km/h ja millel on eraldiasetsev reguleeritav roolisammas, ehk nn elektrisõidukeid.

Pelk asjaolu, et neid elektrisõidukeid võivad vajaduse korral kasutada puudega inimesed või et neid saab kohandada viimastele kasutamiseks, ei mõjuta nimetatud sõidukite tariifset klassifitseerimist, kuna neid võivad paljudel erinevatel tegevusaladel kasutada ka muud isikud, kellel ei ole ühtki puuet, kuid kes ühel või teisel põhjusel ei soovi lühikesi vahemaid jalgsi läbida; need isikud võivad olla näiteks golfimängijad või isikud, kes teevad sisseoste.

(vt punktid 25, 26 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Reisibüroode eriskeem

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikkel 26)

Summary

Nõukogu kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artiklit 26 tuleb tõlgendada nii, et see ei kuulu kohaldamisele juhul, kui reisibüroo üksnes müüb pileteid ooperietendustele, osutamata seejuures reisiteenuseid.

Nimelt on selles sättes kehtestatud erand maksustatavat summat käsitlevast üldnormist seoses reisibüroode ja reisikorraldajate teatud tehingutega ja kuna tegemist on erinormiga kuuenda direktiiviga kehtestatud üldisest korrast, võib kõnealust artiklit kohaldada üksnes ulatuses, mis on vajalik direktiivi eesmärgi saavutamiseks.

Nimetatud eriskeemi kohaldamine sellisele tegevusele, mille puhul reisibüroo üksnes müüb etendustele pileteid ega osuta seejuures reisiteenuseid, tooks kaasa konkurentsimoonutusi, võttes arvesse asjaolu, et sama tegevust maksustataks erinevalt sõltuvalt sellest, kas piletimüüja puhul on tegemist reisibürooga või mitte.

(vt punktid 16, 24, 25 ja resolutsioon)
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Põhjendatuse kontrollimine Euroopa Kohtu poolt – Arvesse võetav olukord – Olukord põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpul (ELTL artikkel 258) (vt punktid 30–35)

2. Liikmesriigid – Kohustused – Direktiivide täitmine – Kohustuste rikkumine – Siseriiklikul õigusel põhinev õigustus – Lubamatus (ELTL artikkel 258) (vt punkt 31)

3. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Komisjoni õigus esitada hagi – Kaalutlusõiguse teostamine (ELTL artikkel 258) (vt punkt 32)

4. Liikmesriigid – Kohustused – Kohustuste rikkumine – Õigustus, mis põhineb muu liikmesriigi võimalikul kohustuste rikkumisel – Lubamatus (ELTL artikkel 258) (vt punkt 33)

Subject of the case

Ese

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta direktiivi 2008/1/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta (ELT L 24, lk 8) artikli 5 lõike 1 rikkumine – Käitised, millel on mõju heidetele õhku, vette või pinnasesse ja saastusele – Olemasolevatele käitistele loa andmise nõuded.

Resolutiivosa

Resolutsioon

1. Kuna Hispaania Kuningriik ei ole vastu võtnud vajalikke meetmeid tagamaks, et pädevad asutused hoolitsevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta direktiivi 2008/1/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta artiklite 6 ja 8 kohaste lubade abil või tingimuste uuesti läbivaatamise või vajaduse korral nende ajakohastamise abil selle eest, et olemasolevad käitised tegutsevad vastavuses direktiivi artiklite 3, 7, 9, 10 ja 13, artikli 14 punktide a ja b ning artikli 15 lõike 2 nõuetega hiljemalt 30. oktoobril 2007, ilma et see piiraks liidu erisätete kohaldamist, siis on Hispaania Kuningriik rikkunud kohustusi, mis tulenevad nimetatud direktiivi artikli 5 lõikest 1.

2. Mõista kohtukulud välja Hispaania Kuningriigilt.
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi

–

Põhjendatuse kontrollimine Euroopa Kohtu poolt

–

Arvesse võetav olukord

–

Olukord põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpul (ELTL artikkel 258; nõukogu direktiiv 96/82, artikli 12 lõike 1 teine lõik) (vt punktid 10

–

12)

Subject of the case

Ese

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Kõikide niisuguste sätete vastu võtmata jätmine, mis on vajalikud, et täita nõukogu 9. detsembri 1996. aasta direktiivi 96/82/EÜ ohtlike ainetega seotud suurõnnetuste ohu ohjeldamise kohta (EÜT 1997, L 10, lk 13; ELT eriväljaanne 05/02, lk 410), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2003. aasta direktiiviga 2003/105/EÜ (EÜT L 345, lk 97; ELT eriväljaanne 05/04, lk 398).

Resolutiivosa

Resolutsioon

1. Kuna Belgia Kuningriik ei ole ettenähtud tähtaja jooksul vastu võtnud kõiki meetmeid nõukogu 9. detsembri 1996. aasta direktiivi 96/82/EÜ ohtlike ainetega seotud suurõnnetuste ohu ohjeldamise kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2003. aasta direktiiviga 2003/105/EÜ) artikli 12 lõike 1 teise lõigu nõuetekohaseks ülevõtmiseks, siis on Belgia Kuningriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.

2. Mõista kohtukulud välja Belgia Kuningriigilt.
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Põhjendatuse kontrollimine Euroopa Kohtu poolt – Arvesse võetav olukord – Olukord põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpul (ELTL artikkel 258) (vt punkt 9)

2. Liikmesriigid – Kohustused – Kohustuste rikkumine – Siseriiklikul õigusel põhinev õigustus – Vastuvõetamatus (ELTL artikkel 258) (vt punktid 10–13 ja resolutsioon)

Subject of the case

Ese

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Niisuguste õigusnormide ettenähtud tähtajaks vastu võtmata jätmine, mis on vajalikud, et täita Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/46/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 78/660/EMÜ, mis käsitleb teatavat liiki äriühingute raamatupidamise aastaaruandeid, direktiivi 83/349/EMÜ, mis käsitleb konsolideeritud aruandeid, direktiivi 86/635/EMÜ pankade ja muude rahaasutuste raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohta ning direktiivi 91/674/EMÜ kindlustusseltside raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohta (ELT L 224, lk 1).

Resolutiivosa

Resolutsioon

1. Kuna Kreeka Vabariik ei ole ettenähtud tähtajaks vastu võtnud õigus- ja haldusnorme, mis on vajalikud, et täita Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/46/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 78/660/EMÜ, mis käsitleb teatavat liiki äriühingute raamatupidamise aastaaruandeid, direktiivi 83/349/EMÜ, mis käsitleb konsolideeritud aruandeid, direktiivi 86/635/EMÜ pankade ja muude rahaasutuste raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohta ning direktiivi 91/674/EMÜ kindlustusseltside raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohta, siis on Kreeka Vabariik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.

2. Mõista kohtukulud välja Kreeka Vabariigilt.
Keywords

Summary



Keywords

1. Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Ulatus

2. Sotsiaalpoliitika – Mees- ja naistöötajad – Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni raamkokkulepe lapsehoolduspuhkuse kohta – Direktiiv 96/34

(Nõukogu direktiiv 96/34 (muudetud direktiiviga 97/75), lisa klausli 2 punkt 1)

3. Sotsiaalpoliitika – Mees- ja naistöötajad – Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni raamkokkulepe lapsehoolduspuhkuse kohta – Direktiiv 96/34

(Nõukogu direktiiv 96/34 (muudetud direktiiviga 97/75), lisa klausli 2 punkt 1)

Summary

1. Kuna raamkokkulepe, mille sõlmimise aluseks on tööturu osapoolte vahel ühenduse tasandil sotsiaalpoliitika kokkuleppe põhjal toimunud dialoog, rakendati sotsiaalpoliitika kokkuleppe artikli 4 lõike 2 kohaselt nõukogu direktiiviga, mille lahutamatu osa ta seega moodustab, ei erine Euroopa Kohtu pädevus selle raamkokkuleppe tõlgendamisel tema üldisest pädevusest direktiivide muude sätete tõlgendamisel.

(vt punktid 25 ja 26)

2. Raamkokkuleppe lapsehoolduspuhkuse kohta, mis on lisatud direktiivile 96/34 Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt lapsehoolduspuhkuse kohta sõlmitud raamkokkuleppe kohta, mida on muudetud direktiiviga 97/75, klausli 2 punkti 1 ei saa tõlgendada nii, et see annab lapsele individuaalse õiguse lapsehoolduspuhkusele. See tuleneb nii raamkokkuleppe enda sõnastusest kui selle eesmärgist.

(vt punktid 32, 40, resolutsiooni punkt 1)

3. Raamkokkuleppe lapsehoolduspuhkuse kohta, mis asub direktiivi 96/34 Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt lapsehoolduspuhkuse kohta sõlmitud raamkokkuleppe kohta, muudetud direktiiviga 97/75, lisas, klausli 2 punkti 1 ei või tõlgendada nii, et kaksikute sünniga tekib õigus saada sündinud laste arvule vastaval arvul lapsehoolduspuhkust. Võttes siiski arvesse võrdse kohtlemise põhimõtet, tuleneb sellest klauslist siseriiklikule seadusandjale kohustus kehtestada vastavalt asjaomases liikmesriigis kehtivale olukorrale selline lapsehoolduspuhkuse kord, mis tagab kaksikute vanematele nende eriliste vajadustega sobivalt arvestava kohtlemise. Siseriiklik kohus peab kontrollima, kas siseriiklikud õigusnormid vastavad sellele nõudele, ning vajadusel tõlgendama neid siseriiklikke õigusnorme võimaluste piires kooskõlas liidu õigusega.

Nimelt sätestab raamkokkulepe üksnes miinimumnõuded, jättes liikmesriikidele täieliku vabaduse otsustada lapsehoolduspuhkuse saamise ja üksikasjalike tingimuste üle, sealhulgas sätestada spetsiaalsed eeskirjad juhuks, kui lapsed sünnivad järjestikku, ning ka võimaluse kehtestada teisi meetmeid, mis sobivad kaksikute vanemate vajadustega arvestamiseks, nagu näiteks materiaalne abi, tehes kättesaadavaks lapsehoiuteenust osutavad asutused, või rahaline abi eelkõige spetsiaalsete hüvitiste vormis, mis loovad võimaluse valida ise lapsehoiuteenuse viis.

(vt punktid 69, 70, 73–75, resolutsiooni punkt 2)