Määruse nr 795/2004, millega kehtestatakse määruses nr 1782/2003 (millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad talupidajate jaoks) sätestatud ühtse otsemaksete kava üksikasjalikud rakenduseeskirjad, mida on muudetud määrusega nr 1974/2004, artikli 18 lõiget 2 peab tõlgendama nii, et esiteks kuulub see kohaldamisele juhul, kui põllumajandustootja vastab selle määruse artiklite 19–23a seast kahe või enama artikli kohaldamise tingimustele ja et teiseks juhul, kui põllumajandustootja, kes vastab selle määruse artiklitest 19–23a vähemalt ühe kohaldamise tingimustele, vastab ühtlasi ka vähemalt ühe sätte kohaldamise tingimusele määruse nr 1782/2003 järgmistest artiklitest: artikli 37 lõige 2, artikkel 40 ning artikli 42 lõige 3 ja artikli 42 lõige 5.

Määruse nr 795/2004, millega kehtestatakse määruses nr 1782/2003 (millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad talupidajate jaoks) sätestatud ühtse otsemaksete kava üksikasjalikud rakenduseeskirjad, mida on muudetud määrusega nr 1974/2004, artikli 18 lõige 2 on kehtetu osas, milles sellega ei ole lubatud põllumajandustootjal, kellel on ette tulnud erakorralised asjaolud määruse nr 1782/2003 artikli 40 tähenduses, lasta samaaegselt korrigeerida selle sätte alusel oma võrdlussummat, ja saada määruse nr 795/2004 artiklitest 19–23a ühe alusel riiklikust reservist lisatoetust, samas kui põllumajandustootja, kellel niisuguseid asjaolusid ette tulnud ei ole ja kellele on määratud määruse nr 1782/2003 artikli 37 lõike 1 alusel arvutatud võrdlussumma, võib saada kumuleeruvalt seda toetussummat ja võrdlussummat riiklikust reservist määruse nr 795/2004 artiklitest 19–23a ühe sätte alusel.

Artikli 18 lõikes 2 on nähtud ette erinev kohtlemine ühelt poolt eriolukorras põllumajandustootja, kellele on määruse nr 1782/2003 artikli 40 alusel antud õigus võrdlussumma korrigeerimisele, ja teiselt poolt selle põllumajandustootja vahel, kes ei ole niisuguses olukorras ja kellele määratav võrdlussumma arvutatakse nimetatud määruse artikli 37 lõikes 1 sisalduvat üldreeglit kohaldades. Kõnealuse sättega on esimene põllumajandustootja seatud võrreldes teisega halvemasse olukorda, kuna tal ei ole võimalik saada artikli 40 alusel korrigeeritud võrdlussummale lisaks võrdlussumma ulatuses toetust riiklikust reservist.

Kuna ühtse otsemaksete kava eesmärkide poolest on võrreldavas olukorras nii see põllumajandustootja, kellele on määratud eelnimetatud artikli 37 lõike 1 alusel arvutatud võrdlussumma, kui see põllumajandustootja, kelle kasuks on nimetatud artikli 40 alusel võrdlussumma arvutamise meetodit korrigeeritud, ja kes mõlemad taotlevad riiklikust reservist lisatoetuste maksmist, ei ole nende erinev kohtlemine objektiivselt põhjendatud eesmärgiga kaitsta põllumajandustootjate rahalisi huve, vältides määruse nr 1782/2003 artikli 41 lõikes 2 ja artikli 42 lõikes 7 ette nähtud mehhanismi kohaldamist. See mehhanism, mille kohaselt vähendatakse määratud võrdlussummasid lineaarselt juhul, kui riiklikku reservi on laialdaselt kasutatud ja seetõttu ületatud riiklikke ülemmäärasid, kujutab endast ühtse otsemaksete kava finantstasakaalu säilitamise vahendit – järgides samas võrdse kohtlemise põhimõtet. Eesmärki vältida selle mehhanismi rakendamist ei saa seega õigustada selle põhimõtte järgimata jätmisega.

(vt punktid 48, 54, 57, 58, resolutsiooni punkt 2)