Liidetud kohtuasjad C‑333/15 ja C‑334/15

María Pilar Planes Bresco

versus

Comunidad Autónoma de Aragón

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Supremo)

„Eelotsusetaotlus — Ühine põllumajanduspoliitika — Teatavate toetuskavade ühtne haldus- ja kontrollisüsteem — Määrus (EÜ) nr 1782/2003 — Ühtne otsemaksete kava — Artiklid 43 ja 44 — Pindalal põhinevad toetusõigused — Pindalatoetuse kõlblikud hektarid — Püsirohumaa — Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad varem toetusõiguste kindlaksmääramiseks arvesse võetud söödamaa pindala ületava püsirohumaa pindala toetuskõlblikkuse suhtes ette tingimuse, et seda kasutatakse põllumajandusettevõtte enda karjakasvatuse vajadusteks”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (kaheksas koda), 9. juuni 2016

Põllumajandus – Ühine põllumajanduspoliitika – Ühtne otsemaksete kava – Mõiste „toetuskõlblik põllumajandusmaa“ – Püsirohumaa – Hõlmamine – Tingimused

(Nõukogu määrus nr 1782/2003, muudetud määrusega nr 2012/2006, põhjendused 4 ja 24 ning artikli 2 punkt c, artiklid 3–5 ja 44; komisjoni määrus nr 96/2004, artikli 2 punkt 2)

Määrust nr 1782/2003 (millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks ning muudetakse määruseid nr 2019/93, nr 1452/2001, nr 1453/2001, nr 1454/2001, nr 1868/94, nr 1251/1999, nr 1254/1999, nr 1673/2000, nr 2358/71 ja nr 2529/2001, määrusega nr 2012/2006 muudetud redaktsioonis) tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis keelab võtta teatava põllumajandusaasta pindalatoetuse saamiseks toetuskõlblike hektaritena arvesse seda põllumajandusettevõtja deklareeritud püsirohumaa pindala, mis ületab varem toetusõiguse summa kindlaksmääramiseks hektari kohta arvesse võetud püsirohumaa pindala, välja arvatud juhul, kui viimane tõendab, et kõnealust ala kasutatakse vastaval põllumajandusaastal tegelikult tema põllumajandusettevõtte enda karjakasvatuse vajadusteks.

Määruse artikli 2 punktist c ning artiklitest 3, 4 ja 5 tuleneb, et põllumajandusettevõtte püsirohumaa pindala on pindalatoetuse saamiseks toetuskõlblik, kui see kuulub selle ettevõtte põllumajandusmaa hulka, ning selle ala hoidmine heades põllumajandus- ja keskkonnatingimustes on iseenesest põllumajanduslik tegevus, kusjuures asjaolu, et rohtu või muid rohttaimi, mille kasvatamiseks peab vastavalt määruse nr 796/2004, millega kehtestatakse määruses nr 1782/2003 ette nähtud nõuetele vastavuse, toetuse ümbersuunamise ning ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi rakendamise üksikasjalikud reeglid, artikli 2 punktile 2 neid alasid kasutama, ei kasutata otseselt põllumajandusettevõtte enda karjakasvatuseks, ei oma sellega seoses tähtsust. Seda analüüsi kinnitavad määruse nr 1782/2003 eesmärgid ja püsirohumaadele omistatud roll nende eesmärkide saavutamisel.

Esiteks on määruse nr 1782/2003 põhjenduses 4 märgitud, et kuna püsirohumaadel on keskkonnale positiivne mõju, on asjakohane võtta vastu meetmed olemasolevate püsirohumaade säilitamise soodustamiseks, et vältida püsirohumaa suuremahulist muutmist haritavaks maaks. Sellega seoses tuleb keskkonnakaitset, mis on üks liidu põhieesmärke, lugeda üheks ühise põllumajanduspoliitika eesmärkidest. Teiseks, nagu nähtub määruse nr 1782/2003 põhjendusest 24, soovitakse määrusega asendada tootmise otsetoetamise süsteem otse põllumajandustootjatele makstava toodanguga sidumata sissetuleku otsetoetuse süsteemiga.

(vt punktid 43-47, 49 ja resolutsioon)