Esialgne tõlge

KOHTUJURISTI ETTEPANEK

ANTHONY MICHAEL COLLINS

esitatud 15. detsembril 2022( )

Liidetud kohtuasjad C‑181/21 ja C‑269/21

G.

versus

M. S.,

menetlusosalised:

Rzecznik Praw Obywatelskich,

Prokuratura Okręgowa w Katowicach

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sąd Okręgowy w Katowicach (Katowice regionaalne kohus))

ja

BC,

DC

versus

X,

menetlusosalised:

Rzecznik Praw Obywatelskich,

Prokuratura Okręgowa w Krakowie

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sąd Okręgowy w Krakowie (Krakowi regionaalne kohus))

Eelotsusetaotlus – Õigusriik – ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik – Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47 – Kohtunike nimetamine üldkohtutesse – Kohtunikkonna omavalitsusorganite roll kohtunike ametisse nimetamisel – Krajowa Rada Sądownictwa (riiklik kohtute nõukoda) sõltumatuse puudumine – Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus, Poola) Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznychi (erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegium) pädevus – Selle kolleegiumi vastavus sõltumatu ja erapooletu seaduse alusel moodustatud kohtu kriteeriumidele





Sisukord





I. Sissejuhatus

II. Õiguslik raamistik – Poola õigus

A. Põhiseadus

B. KRSi seadus

C. Muudetud kõrgeima kohtu seadus

D. Üldkohtute korralduse seadus

E. Tsiviilkohtumenetluse seadustik

III. Põhikohtuasjade faktilised asjaolud ja eelotsuse küsimused

A. Kohtuasi C181/21

B. Kohtuasi C269/21

IV. Menetlus Euroopa Kohtus

V. Vastuvõetavus

A. Esitatud seisukohad

B. Analüüs

VI. Sisu

A. Sissejuhatavad märkused

B. Esimene küsimus

1. Teine tegur

2. Esimene tegur

3. Kolmas tegur

VII. Ettepanek





I. Sissejuhatus

1. Käesolevates eelotsusetaotlustes palutakse Euroopa Kohtul Poola üldkohtute kohtunike ametisse nimetamise menetluse uudses kontekstis otsustada, kas Poola kohtusüsteemi hiljutise reformi teatavad aspektid on liidu õigusega kooskõlas. Eelotsusetaotluste eesmärk on teha kindlaks, kas kohtukoosseis vastab ELL artikli 19 lõike 1 teises lõigus koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikliga 47 ette nähtud nõudele, mille kohaselt peab kohtukoosseis olema moodustatud seaduse alusel, kui mõned selle kohtukoosseisu liikmed on ametisse nimetatud Krajowa Rada Sądownictwa (riiklik kohtute nõukogu; edaspidi „KRS“) pärast 2018. aastat moodustatud koosseisu( ) resolutsiooni alusel menetluses, milles ei osalenud kohtunikkonna omavalitsusorganid, ja kui tagasilükatud kandidaatidel ei olnud enam õigust esitada kaebust kohtule, mis vastab seaduse alusel moodustatuse nõudele. Eelotsusetaotluse esitanud kohtud soovivad teada, kas liidu õigusega on vastuolus see, kui Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) Izba Kontroli Nadzwyczajnej i Spraw Publicznychile (erakorralise kontrolli ja avalike asjade kolleegium) (edaspidi „erakorraline kolleegium“) antakse ainupädevus kontrollida üldkohtute kohtunike ametisse nimetamise õiguspärasust, kuna see kolleegium koosneb eranditult kohtunikest, kes on ametisse nimetatud üldkohtute kohtunike ametisse nimetamisega sarnases menetluses. Eelotsusetaotluse esitanud kohtute sõnul ei saa erakorraline kolleegium igal juhul uurida kõiki vastuväiteid, mis on esitatud seoses kohtuniku ametisse nimetamise õiguspärasusega või kohtuniku volitustega täita õigusmõistmise ülesandeid. Võttes arvesse, et Poola õiguses puuduvad õiguskaitsevahendid kohtunike ebaseadusliku ametisse nimetamise heastamiseks, küsivad eelotsusetaotluse esitanud kohtud ka seda, kas nad peavad liidu õiguse tõhususe tagamiseks kohaldama omal algatusel analoogia alusel riigisiseseid õigusnorme, mis käsitlevad kohtunike automaatset taandamist (iudex inhabilis), et välistada nii kohtuasjade arutamine selliste kohtunike poolt, kes on üldkohtutesse ametisse nimetatud õigusvastases menetluses.

II. Õiguslik raamistik – Poola õigus

A. Põhiseadus

2. Poola põhiseaduse artiklis 179 on sätestatud, et Poola Vabariigi president nimetab KRSi ettepanekul kohtunikud ametisse määramata ajaks. Poola Vabariigi põhiseaduse artikli 180 lõike 1 kohaselt ei saa kohtunikke ametist tagandada. Artikli 186 lõike 1 kohaselt on KRS kohtute ja kohtunike sõltumatuse tagaja.

B. KRSi seadus

3. KRSi seaduse artikli 44 lõikes 1 on sätestatud, et „[üldkohtusse nimetamise menetluses] osaleja võib esitada kaebuse [Sąd Najwyższyle (kõrgeim kohus)] põhjendusega, et [KRSi] resolutsioon on õigusvastane, kui erisätetes ei ole sätestatud teisiti. […]“.

C. Muudetud kõrgeima kohtu seadus

4. 8. detsembri 2017. aasta kõrgeima kohtu seadusega (ustawa o Sądzie Najwyższym)( ) loodi Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) kolleegiumidena Izba Dyscyplinarna (edaspidi „distsiplinaarkolleegium“) ja erakorraline kolleegium. Käesolevas menetluses olulises osas lisati seadusega, millega muudetakse üldkohtute korralduse seadust, kõrgeima kohtu seadust ja teatavaid teisi seadusi (ustawa o zmianie ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych, ustawy o Sądzie Najwyższym oraz niektórych innych ustaw)( ) (edaspidi „muutmisseadus“) kõrgeima kohtu seaduse artiklisse 26 §-d 2 ja 3, mis jõustusid 14. veebruaril 2020.

5. Muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 §-des 1–3 on sätestatud

„§ 1. [Erakorralise kolleegiumi] pädevusse kuuluvad erakorraliste kaebuste läbivaatamine, valimisi puudutavad vaidlused ning üleriigilise referendumi ja põhiseaduse referendumi õiguspärasuse vaidlustused, valimiste ja referendumite õiguspärasuse kinnitamine, muud avalik-õiguslikud kohtuasjad, sealhulgas konkurentsi kaitset, energiamajanduse, telekommunikatsiooni ja raudteetranspordi reguleerimist puudutavad kohtuvaidlused ning kaebused, mis on esitatud Przewodniczy Krajowej Rady Radiofonii i Telewizji (ringhäälingunõukogu esimees) otsuste peale või mis puudutavad ülemäära pikka menetlusaega üld- ja sõjaväekohtutes ning [Sąd Najwyższys (kõrgeim kohus)].

§ 2. [Erakorraline kolleegium] on pädev lahendama taotlusi või avaldusi kohtuniku taandamise või selle kohtu määramise kohta, kus menetlus tuleb läbi viia, mis puudutavad väiteid kohtu või kohtuniku sõltumatuse puudumise kohta. Asja menetlev kohus saadab taotluse viivitamata [erakorralise kolleegiumi] esimehele, et taotlus lahendataks vastavalt erisätetes ette nähtud normidele. Taotluse esitamine [erakorralise kolleegiumi] esimehele ei peata pooleliolevat menetlust.

§ 3. Paragrahvis 2 nimetatud taotlust ei vaadata läbi, kui see puudutab kohtuniku ametisse nimetamise õiguspärasuse või tema õigusemõistmispädevuse legitiimsuse tuvastamist või hindamist.“

D. Üldkohtute korralduse seadus

6. Muutmisseadusega tunnistati kehtetuks 27. juuli 2001. aasta üldkohtute korralduse seaduse (ustawa – Prawo o ustroju sądów powszechnych, edaspidi „üldkohtute korralduse seadus“)( ) artikli 58 § 2. Lisaks muudeti sellega artikli 58 § 1 järgmiselt:

„§ 1. Kui kohtuniku ametikoha täitmiseks esitatakse rohkem kui üks avaldus, vaadatakse kõik avaldused läbi kohtunike esindajate kogu samal istungil.

[…]“.

7. Enne muutmisseaduse jõustumist, st kuni 14. veebruarini 2020, oli üldkohtute korralduse seaduse artiklis 58 sätestatud:

„§ 1. Kui kohtuniku ametikoha täitmiseks esitatakse rohkem kui üks avaldus, vaadatakse kõik avaldused läbi kohtunike esindajate kogu samal istungil.

§ 2. Sąd okręgowy (regionaalse kohtu) apellatsioonikohtunike üldkogu või regioonikohtunike üldkogu teeb kandidaatide kohta otsuse hääletamise teel ning edastab kõik esitatud avaldused, märkides ära saadud häälte arvu, vastavalt sąd apelacyjny (apellatsioonikohus) või sąd okręgowy (regionaalse kohtu) esimehele.

[…]“.

§ 4. Pädeva kohtu esimees esitab KRSile elektroonilise süsteemi kaudu §-s 2 sätestatud viisil hinnatud taotlused, koos kvalifikatsiooni hinnangu ja pädeva kohtukogu arvamusega, samuti vojevoodkonna politseijuhilt või Varssavi metropolipolitsei juhilt saadud teabe, nagu on osutatud §-s 3, ning muud elektroonilises süsteemis seoses kohtuniku ametisse nimetamise menetlusega kogutud dokumendid.“

[…]“.

E. Tsiviilkohtumenetluse seadustik

8. 17. novembri 1964. aasta seaduse tsiviilseadustiku kehtestamise kohta (Ustawa – Kodeks postępowania cywilnego)( ) artiklis 48 on sätestatud:

„§ 1. Kohtunik loetakse seaduse alusel taandatuks:

1) kohtuasjades, milles ta on pool või milles tal on ühe poolega selline õigussuhe, et kohtuasja tulemus mõjutab tema õigusi või kohustusi;

[…]

5) apellatsiooniastmes kohtuasjades, milles ta osales vaidlustatud kohtuotsuse tegemises madalama astme kohtus, samuti kohtuasjadest, mis puudutavad tema osalusel koostatud või tema poolt läbi vaadatud õigusakti kehtivust, ning kohtuasjadest, milles ta tegutses prokurörina;

[…]“.

9. Tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 367 §-s 3 on sätestatud, et „[t]eise astme kohus vaatab asja läbi kolmeliikmelise kohtukoosseisus. Kinniseks kuulutatud asja lahendab kohtunik ainuisikuliselt, välja arvatud juhul, kui ta teeb kohtuotsuse.“ Vastavalt nimetatud seaduse artikli 379 punktile 4 on menetlus tühine, „kui asja menetleva kohtu koosseis on õigusnormidega vastuolus või kui kohtuasja arutamisel osales kohtunik, kelle osalemine on seaduse alusel välistatud […]“.

10. Tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 401 punkti 1 kohaselt on võimalik taotleda tühisuse tuvastamiseks menetluse taasavamist, „kui kohtukoosseisus osales isik, kellel puudusid selleks volitused, või kui otsuse tegi kohtunik, kelle välistamise alus tuleneb seadusest, ja kui poolel ei olnud enne kohtuotsuse jõustumist võimalik seadusest tulenevale välistavale asjaolule tugineda“.

III. Põhikohtuasjade faktilised asjaolud ja eelotsuse küsimused

A. Kohtuasi C‑181/21

11. Sąd Okręgowy w Katowicachi (Katowice regionaalne kohus) menetlus puudutab tarbija ja ettevõtja vahelist vaidlust laenulepingu üle, mida reguleerivad riigisisesed õigusnormid, millega on üle võetud nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiiv 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes.( ) Pärast ettevõtja õiguste loovutamist esitas hageja tarbija vastu hagi, nõudes 16 000 Poola zloti maksmist koos intressi ja kuludega. Sąd Rejonowy w Dąbrowie Górniczej (Dąbrowa Górnicza rajoonikohus) mõistis oma määrusega välja nõutud summa ja jättis tarbija vaidlustuse selle määruse peale rahuldamata. Seejärel esitas tarbija selle teise määruse peale määruskaebuse Sąd Okręgowy w Katowicachile (Katowice regionaalne kohus). Asi määrati lahendamiseks kolmest kohtunikust koosnevale koosseisule.

12. Sąd Okręgowy w Katowicach (Katowice regionaalne kohus) väljendas ühest ettekandja-kohtunikust koosnevas koosseisus 18. märtsil 2021 in camera istungil kahtlust, kas kohus, kes vaatab asja läbi kolmest kohtunikust koosnevas koosseisus, on pädev asjas otsust tegema, kuna sellesse koosseisu kuulub kohtunik A. Z. Lähtudes oma pädevusest tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 367 lõike 3 alusel otsustas Sąd Okręgowy w Katowicach (Katowice regionaalne kohus) üheliikmelises kohtukoosseisus esitada eelotsusetaotluse.

13. Kohtunik A. Z. oli alates 1996. aastast olnud madalama astme kohtu kohtunik, misjärel ta kandideeris Sąd Okręgowy w Katowicachi (Katowice regionaalne kohus) kohtuniku ametikohale. Kolegium Sądu Apelacyjnego (apellatsioonikohtu kolleegium) esitas oma arvamuse kohtuniku A. Z. kandidatuuri kohta sellele ametikohale. Sąd Apelacyjny w Katowicach (Katowice apellatsioonikohus, Poola) kohtunikkonna esindajate kogu jättis arvamuse kohtunik A. Z. kandidatuuri kohta andmata, kuna ta tundis muret KRSi staatuse ja selle toimimise viisi pärast ning Euroopa Kohus ei olnud teinud otsust KRSi staatuse kohta.

14. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul vastas Poola õigus ajal, mil toimus kohtunik A. Z. osalusel konkurss kohtunike nimetamiseks Sąd Okręgowy w Katowicachisse (Katowice regionaalne kohus), konstitutsioonilisele põhimõttele, mille kohaselt pidid ametisse nimetamise menetluses osalema kohtunikkonna omavalitsusorganid. Käesoleval juhul ei osalenud asjaomane kohtunikkonna esindajate kogu protsessis, mille tulemusel kohtunik A. Z. ametisse nimetati. Kohtunike esindajate kogu poolt vastu võetud resolutsioonidest nähtub, et ta otsustas mitte avaldada oma arvamust tema menetluses olevate kandidaatide kohta, kuni pädevad organid – sealhulgas Euroopa Kohus – on teinud otsuse KRSi staatuse kohta. Hoolimata nimetatud resolutsioonide vastuvõtmisest algatas Sąd Apelacyjny w Katowicachi (Katowice apellatsioonikohus) esimees, kes juhatas kohtunike esindajate kogu ja kelle oli ametisse nimetanud praegune justiitsminister, KRSis menetluse kohtuniku A. Z. ametisse nimetamiseks.( ) KRSi resolutsiooni järgides nimetas Poola Vabariigi president seejärel kohtunik A. Z. Sąd Okręgowy w Katowicachi (Katowice piirkondlik kohus) kohtunikuks.

15. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et Poola õiguse kohaselt menetleb üldkohus asju üheliikmelises kohtukoosseisus, välja arvatud kohtuotsuse tegemisel. Ta leiab, et tema eelotsusetaotluses esitatud küsimused on vastuvõetavad hoolimata sellest, et selle kohtu kolmeliikmeline kohtukoosseis ei pruugi olla kohus liidu õiguse tähenduses. Ta leiab, et eelotsusetaotluse esitanud kohus, kes lahendab asja in camera ühest kohtunikust koosnevas koosseisus, kuulub Poola õigussüsteemi „liidu õigusega hõlmatud valdkondades“ ELL artikli 19 lõike 1 teise lõigu tähenduses.

B. Kohtuasi C‑269/21

16. Tuginedes kohtuotsusele Dziubak,( ) esitasid hagejad Sąd Okręgowy w Krakowiele (Krakowi regionaalne kohus, Poola) nõude mõista kostjalt välja 104 537 Poola zlotti ja 74 582,19 Šveitsi franki koos intressi ja menetluskuludega ning tühistada eluasemelaenuleping. See nõue tulenes laenulepingust, mille tarbijaist hagejad olid pangaga sõlminud. Laenulepingut reguleerivad riigisisesed õigusnormid, millega on üle võetud direktiiv 93/13. Ühtlasi taotlesid hagejad hagi tagamiseks eluasemelaenulepingus ette nähtud igakuiste osamaksete peatamist. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul on kõrvalmenetluses lahendatav laenulepingu maksete peatamise taotlus põhikohtuasja lahutamatu osa, kuna maksete peatamise määrus mõjutab hagejate nõude ulatust.

17. Sąd Okręgowy w Krakowie (Krakowi regionaalne kohus) rahuldas 9. oktoobril 2020 üheliikmelises kohtukoosseisus hagi tagamise taotluse. Kostjaks olev pank esitas selle kohtumääruse peale 1. detsembril 2020 määruskaebuse samale kohtule, kes vaatas nüüd asja läbi kolmeliikmelises kohtukoosseisus. See Sąd Okręgowy w Krakowie (Krakowi regionaalne kohus) kolmeliikmeline kohtukoosseis, kuhu kuulus kohtunik A. T., kes tegutses asjas ettekandja-kohtuniku ja kohtukoosseisu eesistujana, rahuldas kostja määruskaebuse ja jättis hagi tagamise taotluse rahuldamata. Viimati nimetatud kohtumäärus, mis on lõplik, saadeti tagasi Sąd Okręgowy w Krakowiele (Krakowi regionaalne kohus). See kohus, vaadates asja läbi üheliikmelises kohtukoosseisus, leiab, et sama kohtu kolmeliikmeline kohtukoosseis, kuhu kuulus kohtunik A. T., võis olla vastuolus riigisisese ja liidu õigusega, mistõttu võib hagi tagamise taotluse rahuldamata jätmise määrus olla tühine.

18. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul oli kohtunik A. T. alates 2009. aastast Sąd Rejonowy dla Krakowa – Krowodrzy w Krakowie (Krakowi rajoonikohus – Krowodrza, Krakow) kohtunik, misjärel ta taotles enda nimetamist Sąd Okręgowy w Krakowie (Krakowi regionaalne kohus) kohtunikuks.( ) Kohtunik A. T. oli ainus kandidaat sellele ametikohale. Kolegium Sądu Okręgowego w Krakowie (Krakowi regionaalse kohtu kolleegium) esitas 1. juunil 2020 tema taotluse kohta pooldava arvamuse.( ) Enamik Kolegium de Okręgowego w Krakowie (Krakowi regionaalse kohtu kolleegium) liikmeid on sądy rejonowe (rajoonikohtud) ja sądy okręgowe (regionaalsed kohtud) esimehed, kelle nimetab ametisse justiitsminister. Zgromadzenie Sędziów SąduOkręgowego (regionaalse kohtu kohtunikkonna esindajate kogu) ei vaadanud läbi kohtuniku A. T. kandidatuuri, kuna tema arvamus ei olnud pärast üldkohtute korralduse seaduse artikli 58 muutmist muutmisseadusega enam nõutav. Vabariigi president nimetas KRSi 7. juuli 2020. aasta resolutsiooni alusel 4. veebruaril 2021 kohtunik A. T. Sąd Okręgowy w Krakowie (Krakowi regionaalne kohus) kohtunikuks.

19. Eelotsusetaotluse esitanud kohtud märgivad, et kohtuasjades C‑181/21 ja C‑269/21 tõstatatud küsimused puudutavad Poola üldkohtute kohtunike ametisse nimetamise korda. Seni on Euroopa Kohtule esitatud küsimusi Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) kohtunike ametisse nimetamise menetluste õiguspärasuse kohta. Seetõttu peatasid eelotsusetaotluse esitanud kohtud oma menetluse ja esitasid Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused:

„1. Kas [ELL] artiklit 2 ja artikli 19 lõiget 1 ning artikli 6 lõikeid 1–3 koostoimes [harta] artikliga 47 tuleb mõista järgmiselt:

a) Euroopa Liidu õiguse tähenduses ei ole seaduse alusel moodustatud kohus selline kohus, mille koosseisu kuulub isik, kes on nimetatud selles kohtus kohtuniku ametikohale menetluses, milles osalejate seast jäetakse välja kohtunike omavalitsusorganid, mis on enamuses moodustatud täidesaatvast ja seadusandlikust võimust sõltumatult, kuigi liikmesriigi põhiseaduslikku õigustikku silmas pidades on nendele nõuetele vastava kohtunike omavalitsusorgani osalemine kohtunike ametisse nimetamise menetluses vajalik, võttes arvesse institutsioonilist ja struktuurilist konteksti ning arvestades, et:

– kohtunikkonna esindajate kogul lasus nõue anda arvamus kohtunikuametisse kandideerija kohta ja sellest nõudest mindi tahtlikult mööda, mis on vastuolus liikmesriigi õigusnormide ja selle kohtuorgani seisukohaga;( )

– nõue anda arvamus kohtunikuametisse kandideerija kohta lasus selle kohtu kolleegiumil, mis loodi nii, et enamik sellesse kuuluvaid isikuid nimetas ametisse täitevvõimu esindaja – justiitsminister (Minister Sprawiedliwości), kes on ühtlasi riigi peaprokurör (Prokurator Generalny);( )

– praegune [KRS], mis on valitud vastuolus Poola põhiseaduse ja õigusnormidega, ei ole sõltumatu organ ning selle liikmed ei ole täitevvõimust ja seadusandlikust võimust sõltumatult ametisse nimetatud kohtunikkonna esindajad, mistõttu ei ole kohtuniku ametisse nimetamise taotlus esitatud liikmesriigi õiguses ette nähtud nõuete kohaselt;

– ametisse nimetamise konkursil osalejatel ei olnud õigust pöörduda kohtusse ELL artikli 2 ja artikli 19 lõike 1 ning artikli 6 lõigete 1–3 koostoimes [harta] artikliga 47 tähenduses.

b) seaduse alusel moodustatud sõltumatu kohtu nõuetele ei vasta selline kohus, mille koosseisu kuulub isik, kes on nimetatud selles kohtus kohtuniku ametikohale menetluses, millesse võib täitevvõim omavoliliselt sekkuda ja milles osalejate seast jäetakse välja kohtunike omavalitsusorganid, mis on enamuses moodustatud täidesaatvast ja seadusandlikust võimust sõltumatult, või muud kandidaadi objektiivset hindamist tagavad organid, pidades silmas, et kohtunike omavalitsusorganite või muude täidesaatvast ja seadusandlikust võimust sõltumatute ning kandidaadi objektiivset hindamist tagavate organite osalemine kohtuniku ametisse nimetamise menetluses on juurdunud Euroopa õigustraditsioonis eespool nimetatud ELLi ja harta sätetes ning on Euroopa Liidu kui õigusliidu aluseks, mis on vajalik selleks, et liikmesriigi kohus saaks tagada liidu õiguse reguleerimisalasse kuuluvates küsimustes vajaliku tõhusa kohtuliku kaitse ning et seega oleks tagatud võimude lahususe ja tasakaalu põhimõtte ning õigusriigi põhimõtte järgimine?

2. Kas ELL artiklit 2 ja ELL artikli 19 lõiget 1 koostoimes harta artikliga 47 tuleks tõlgendada nii, et olukorras, kui kohtukoosseisu kuulub isik, kes on [esimese küsimuse] punktis 1 kirjeldatud tingimustes,

a) on nende sätetega vastuolus selliste liikmesriigi õigusnormide kohaldamine, millega antakse sellise isiku ametisse nimetamise seaduslikkuse kontrollimine Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) sellise kolleegiumi ainupädevusse, mis koosneb ainult [esimese küsimuse] punktis 1 kirjeldatud tingimustes kohtuniku ametisse nimetatud isikutest, ja milles samal ajal nõutakse, et kohtuniku ametisse nimetamisega seotud süüdistusi ei tuleks läbi vaadata, võttes arvesse institutsioonilist ja süsteemsest konteksti;

b) nõuavad need sätted Euroopa õiguse tõhususe tagamiseks liikmesriigi õiguse sellist tõlgendamist, mis võimaldab kohtul omal algatusel taandada selline isik kohtuasja arutamisest, tuginedes – analoogia alusel kohaldatavatele – kohtuniku menetlusest taandamise sätetele (iudex inhabilis)?“

IV. Menetlus Euroopa Kohtus

20. Euroopa Kohtu presidendi 5. mai 2021. aasta otsusega liideti kohtuasjad C‑181/21 ja C‑269/21 suulise ja kirjaliku menetluse läbiviimiseks ning kohtuotsuse tegemiseks. Samuti palusid eelotsusetaotluse esitanud kohtud Euroopa Kohtu kodukorra artikli 105 lõike 1 alusel lahendada eelotsusetaotlused kohtuasjades C‑181/21 ja C‑269/21 kiirendatud menetluses. Euroopa Kohtu president jättis 5. mai 2021. aasta sama otsusega need taotlused rahuldamata.

21. Kirjalikud seisukohad esitasid Rzecznik Praw Obywatelskich (Poola ombudsman, edaspidi „ombudsman“), Poola valitsus ja Euroopa Komisjon. Eespool nimetatud pooled, Prokuratura Okręgowa w Katowicach (Katowice regionaalne prokuratuur) ja Prokuratura Okręgowa w Krakowie (Krakowi regionaalne prokuratuur), keda esindas Prokurator Generalny (riigiprokurör), Taani valitsus ja Madalmaade valitsus esitasid 29. juuni 2022. aasta kohtuistungil suulisi seisukohti ja vastasid Euroopa Kohtu küsimustele.

V. Vastuvõetavus

A. Esitatud seisukohad

22. Poola valitsus väidab, et eelotsusetaotlused on vastuvõetamatud, ja esitab selle põhjenduseks kaheksa väidet.

23. Esiteks leiab Poola valitsus, et tema kohtusüsteemi käimasolev reform kuulub selle liikmesriigi ainupädevusse. Ta väidab, et kohtuotsus komisjon vs. Poola (kohtunike distsiplinaarkord)( ) sarnaneb seadusandliku aktiga. Seda seisukohta kajastab teataval määral Trybunał Konstytucyjny (Poola konstitutsioonikohus) 14. juuli 2021. aasta kohtuotsus P 7/20, milles nimetatud kohus leidis muu hulgas, et ELL artikli 4 lõike 3 teine lõik koostoimes ELTL artikliga 279 on vastuolus Poola Vabariigi põhiseaduse artiklitega 2 ja 7, artikli 8 lõikega 1 ja artikli 90 lõikega 1 koostoimes artikli 4 lõikega 1. Trybunał Konstytucyjny (konstitutsioonikohus) leidis seetõttu, et Euroopa Kohus oli teinud otsuse ultra vires, kui ta võttis Poola Vabariigi suhtes vastu ajutised meetmed seoses Poola kohtute korralduse ja pädevusega ning menetlustega, mida neis tuleb järgida.

24. Teiseks leiab Poola valitsus, et eelotsuse küsimused ei ole ELTL artikli 267 tähenduses vajalikud, kuna liidu õigus ei nõua kohtunikkonna omavalitsusorganitelt kohtunikukandidaatide kohta arvamuse esitamist ega näe ette üldist õigust esitada kaebusi kohtunike ametisse nimetamise menetluses tehtud otsuste peale.

25. Kolmandaks märgib Poola valitsus, et ELL artikli 19 lõige 1 ja harta artikkel 47 kohustavad liikmesriike tagama, et isikul oleks õigus pöörduda sõltumatusse kohtusse. Kuigi isiku õigus tõhusale õiguskaitsevahendile on Poola Vabariigi põhiseaduse ja liidu õiguse kohaselt põhjapaneva tähtsusega, kuulub kohtukorraldus liikmesriikide ainupädevusse. Selles kontekstis on Euroopa Kohus juba üheselt ja ammendavalt käsitlenud kõiki eelotsuse küsimusi, mistõttu eelotsusetaotluse esitanud kohtud saavad Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikast tuletada teabe, mida neil on vaja otsuse tegemiseks.( )

26. Neljandaks on kohtuasjas C‑269/21 esitatud hagi tagamise taotlus tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 365 kohaselt lõplikult lahendatud määrusega, mis on eelotsusetaotluse esitanud kohtule siduv. Eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole pädev lõpliku lahendi teinud kohtunikku „taandama“ ega hagi tagamise taotluse rahuldamata jätmise määrust vaidlustama. Pool võib igal juhul esitada uue hagi tagamise taotluse, mille käigus ta võib taotleda kohtuniku taandamist erapooletuse puudumise tõttu. Kohtuasjas C‑269/21 esitatud küsimused ei lahenda tegelikku vaidlust ja on sellisena hüpoteetilised.( )

27. Viiendaks, kuigi eelotsusetaotlused on väga üksikasjalikud, ei lähe põhjendused, mille tõttu eelotsusetaotluse esitanud kohtud soovisid liidu õiguse sätete tõlgendamist, kaugemale sellest, et palutakse Euroopa Kohtul hinnata, kas teatavad kohtud on „seaduse alusel moodustatud kohtud“. Poola valitsus leiab, et see ei vasta kodukorra artikli 94 nõuetele. Eelotsusetaotlused koosnevad üldist laadi küsimustest Poola kohtusüsteemi teatavate reformide kohta, vaatamata sellele, et need reformid ei muutnud kohtunike ametikohtadele kandideerijatelt nõutavat kvalifikatsiooni. Kohtunike üldkohtusse nimetamise kuupäev ei ole seega seotud nende võimetega, nende ülesannete täitmist reguleerivate normidega ega nende õiguste ja kohustustega, sealhulgas nende sõltumatusega. Poola valitsus rõhutab, et eelotsusetaotlustest ei nähtu ühtegi konkreetset näidet kohtuniku sõltumatuse puudumisest ega surve avaldamisest reformijärgses korras ametisse nimetatud kohtunikele. Seega on need küsimused oma laadilt hüpoteetilised.

28. Kuuendaks on eelotsusetaotlused kohtuasjades C‑181/21 ja C‑269/21 „ülemäära üldised“. Esitatud küsimuste ese ja põhikohtuasjade hagid, mille aluseks on direktiivi 93/13 üle võtnud riigisisese tarbijaõiguse normid, ei ole omavahel seotud. Eelotsusetaotluse esitanud kohtud on isegi mitmel korral märkinud, et eelotsusetaotlusele vastamisel on „laiem tähendus kui ainult kohtuasjas, milles see esitati“.

29. Seitsmendaks leiab Poola valitsus, et põhikohtuasja ese ei ole otseselt seotud küsimustega KRSi staatuse kohta ega sellega, kas erakorraline kolleegium on „kohus“ ELL artikli 2 ja artikli 19 lõike 1 ning ELL artikli 6 lõigete 1–3 tähenduses koostoimes harta artikliga 47. Samuti puudub otsene seos põhikohtuasja eseme ja kohtuniku ametisse nimetamise menetluses osalejate õiguse vahel tõhusale õiguskaitsevahendile. Seega on eelotsusetaotluse ulatus vastuvõetamatult lai.

30. Kaheksandaks leiab Poola valitsus, et kohtuasjas C‑269/21 on eelotsusetaotluse esitamise pädevus üksnes eelotsusetaotluse esitanud kohtul kolmeliikmelises koosseisus, mitte üheliikmelises koosseisus. See on eriti ilmne, kuna eelotsusetaotlus esitati pärast seda, kui kolmeliikmelise kohtukoosseisu määrus hagi tagamise taotluse rahuldamata jätmise kohta oli jõustunud. Kohtuasjas C‑181/21 väidab ta, et eelotsusetaotluse esitamise pädevus on ainult eelotsusetaotluse esitanud kohtu kolmeliikmelisel koosseisul või selle esimehel.( ) Eelotsusetaotluse faktilisi asjaolusid on selgitatud nii lakooniliselt, et ei ole võimalik teada, kas asjas eelotsusetaotluse esitanud ettekandja-kohtunik on ka kolmeliikmelise kohtukoosseisu eesistuja. Eelotsusetaotluse esitanud kohus tugines seega tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 367 lõikele 3 ainult selleks, et esitada eelotsusetaotlus.

31. Kohtuistungil vaidles komisjon vastu kohtuasjas C‑269/21 esitatud küsimuste vastuvõetavusele. Ta leiab, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole põhjendanud, miks on põhikohtuasja lahendamiseks vaja, et Euroopa Kohus teeks otsuse küsimustes, mis puudutavad kohtunik A. T. ametisse nimetamiseni viinud menetlust.

B. Analüüs

32. Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt eeldatakse, et liikmesriigi kohtu esitatud küsimused liidu õiguse tõlgendamise kohta on asjakohased. Euroopa Kohus võib jätta riigisisese kohtu esitatud eelotsusetaotluse läbi vaatamata üksnes juhul, kui on ilmne, et taotletaval liidu õiguse tõlgendamisel puudub igasugune seos põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele.( )

33. Nii ELTL artikli 267 sõnastusest kui ka ülesehitusest tuleneb, et liikmesriigi kohtul ei ole õigust esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotlust, välja arvatud juhul, kui tema menetluses on pooleli kohtuasi, milles ta peab tegema otsuse, milles on võimalik seda eelotsust arvesse võtta. Eelotsusetaotlus peab olema vajalik vaidluse tõhusaks lahendamiseks. Eelotsuse küsimuse mõte ei ole anda juhendavaid arvamusi üldiste või oletuslike küsimuste kohta.( )

34. Esimese vastuvõetamatuse vastuväitega vaidleb Poola valitsus vastu Euroopa Kohtu pädevusele riigisiseste kohtunike ametisse nimetamise küsimustes. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt kuulub kohtukorraldus liikmesriikides nende endi pädevusse. Selle pädevuse teostamisel peavad liikmesriigid siiski täitma kohustusi, mis tulenevad neile liidu õigusest, ning et see võib nii olla muu hulgas seoses riigisiseste normidega, mis reguleerivad kohtunike ametisse nimetamise otsuste vastuvõtmist, ja olenevalt olukorrast normidega, mida selliste ametisse nimetamise menetluste kontekstis kohaldatakse kohtulikule kontrollile.( ) Õigusest sõltumatule ja erapooletule seaduse alusel moodustatud kohtule tuleneb, et igaühel peab olema võimalik sellele õigusele tugineda.( ) Kui sõltumatu ja erapooletu kohtu osas esitatakse vastuväide, mis esmapilgul ei ole ilmselgelt tõsiseltvõetamatu,( ) on iga kohus( ) kohustatud kontrollima, kas ta kujutab endast oma koosseisu poolest niisugust kohut. Taoline kontroll on vajalik usalduse tarvis, mida demokraatliku ühiskonna kohtud peavad õigussubjektis äratama. Selles mõttes on see kontroll oluline menetlusnõue, mille järgimise kohustus põhineb avalikul huvil, ja selle täidetust tuleb kontrollida omal algatusel.( ) ELL artikkel 2 ja ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik ning kohtuotsuses Simpson sätestatud nõuded on valdkonnaülesed ja neid kohaldatakse alati, kui kohtult võib nõuda kohtuasjade lahendamist „liidu õigusega hõlmatud valdkondades“.( ) Seega on Euroopa Kohus taoliste eelotsusetaotluste kontekstis volitatud tõlgendama liidu õigust. Seetõttu teen ettepaneku Poola valitsuse esimene vastuväide tagasi lükata.

35. Poola valitsuse teine ja kolmas vastuväide vastuvõetavuse kohta puudutavad eelotsuse küsimuste sisu ja liidu õiguse tõlgendamist, mida eelotsusetaotluse esitanud kohtud taotlevad. Taolised vastuväited ei saa juba oma olemuselt põhjendada nende küsimuste vastuvõetamatuks tunnistamist.( ) Kui Euroopa Kohus otsustab, et ta saab esitatud küsimustele vastata, viidates oma väljakujunenud kohtupraktikale, võib ta kasutada Euroopa Kohtu kodukorra artiklis 99 ette nähtud võimalust ja teha seda põhistatud määrusega.

36. Neljandas ja kaheksandas vastuväites vastuvõetavuse kohta ei ole Poola valitsus nõus, et eelotsusetaotluse esitanud kohtutel on riigisisese õiguse kohaselt pädevus esitada eelotsusetaotlusi. Lisaks väidab ta, et taotlused on kunstlikud ja et eelotsusetaotluse esitanud kohtud saavad neid õiguspäraselt esitada ainult kolmeliikmelises kohtukoosseisus.( )

37. Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb aga, et ELTL artiklis 267 sätestatud eelotsusemenetluses ei ole Euroopa Kohtu ülesanne tema ja liikmesriigi kohtu vahelist ülesannete jaotust arvestades kontrollida, kas eelotsusetaotluse esitamise otsus on tehtud kooskõlas kohtukorraldust ja -menetlust reguleerivate riigisiseste õigusnormidega. Euroopa Kohus peab seega lähtuma liikmesriigi kohtu esitatud eelotsusetaotlusest, kui seda ei ole riigisiseses õiguses sätestatud võimaliku edasikaebemenetluse käigus tühistatud.( ) Nii on Euroopa Kohus tunnistanud vastuvõetavaks kohtukoosseisu eesistuja eelotsusetaotluse selle kohtukoosseisu moodustamise nõuetekohasuse kohta.( )

38. Kuigi Poola valitsus väidab kohtuasjas C‑181/21, et ei ole selge, kas eelotsusetaotluse esitas kolmeliikmelise kohtukoosseisu eesistuja, ja et eelotsusetaotluse esitanud kohus – in camera istungil ning üheliikmelises kohtukoosseisus – tugines oma eelotsusetaotluse esitamiseks kunstlikult tsiviilkohtumenetluse seadustiku artikli 367 lõikele 3, ei ole ta tõendanud, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei olnud pädev oma taotlust esitama.

39. Kohtuasjas C‑269/21 toob üheliikmelises koosseisus eelotsusetaotluse esitanud kohus välja põhjused, miks ta leiab, et selle kohtu kolmeliikmelise kohtukoosseisu poolt määruskaebuse alusel tehtud määrus hagi tagamise taotluse kohta võib mõjutada põhimenetlust, milles see üheliikmeline kohtukoosseis peab otsuse tegema. Ta märgib, et kõnealune kolmeliikmelise kohtukoosseisu määrus saadeti talle tagasi ning tal on põhjendatud kahtlus seoses selle kolmeliikmelise kohtukoosseisu vastavusega liikmesriigi ja liidu õiguse nõuetele. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et hagi tagamise määruse kehtivus on tarbija õigusliku olukorra kindlakstegemiseks hädavajalik. Seega on põhikohtuasja lahendamiseks tingimata vaja kindlust selle kohtukoosseisu õiguspärasuse suhtes, kes kõnealuse määruskaebuse lahendas.( )

40. Võttes arvesse eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt selgitatud otsest seost apellatsiooniastmes kolmeliikmelise kohtukoosseisu tehtud hagi tagamise taotluse rahuldamata jätmise määruse ja põhikohtuasja vahel, leian, et vastupidi Poola valitsuse ja komisjoni väidetele võib Euroopa Kohtu vastus liidu õiguse tõlgendamise küsimustele, mis esitati talle kohtuasjas C‑269/21, olla vajalik selleks, et eelotsusetaotluse esitanud kohtul oleks võimalik lahendada riigisisese menetlusõiguse küsimused, enne kui ta saab teha otsuse tema menetluses oleva vaidluse sisu kohta.

41. Mis puudutab Poola Vabariigi viiendat ja kuuendat, osaliselt kattuvat vastuvõetavuse vastuväidet, siis leian, et eelotsusetaotluse esitanud kohtud on õiguslikult piisavalt kirjeldanud põhikohtuasjade asjaolusid, kohaldatavaid riigisiseseid õigusnorme ja kahtlust, kas menetlused, mille tulemusel nimetati kohtunikud A. Z. ja A. T. ametisse, on liidu õigusega kooskõlas. On tõsi, et põhjused, miks eelotsusetaotluse esitanud kohtud leidsid, et Euroopa Kohtule esitatud küsimustele vastamine on vajalik, võttes arvesse otsuseid, mille nad peavad tegema nende menetluses olevas asjas, ei puuduta kuigivõrd vaidluse aluseks olevaid vaidlusi. Siiski on selge, et need kohtud püüavad enne nende tarbijaõiguslike vaidluste lahendamist kindlaks teha, kas eelotsusetaotluse esitanud kohtute koosseisud, kuhu kuulusid kohtunikud A. Z. ja A. T., vastasid „seaduse alusel moodustatud kohtu“ nõudele liidu õiguses ja kui see nii ei olnud, siis millised on selle järelduse tagajärjed. Eelkõige soovivad nad teada, kas eelotsusetaotluse esitanud kohtud võivad omal algatusel üheliikmelises koosseisus taandada kohtunikud A. Z. ja A. T. Asjaolu, et eelotsusetaotluse esitanud kohtute poolt taotletava liidu õiguse tõlgenduse mõju võib ulatuda kaugemale nende menetluses olevate kohtuasjade faktilistest asjaoludest, ei ole seega nende esitatud küsimuste vastuvõetavuse seisukohast asjakohane.( )

42. Seetõttu teen Euroopa Kohtule ettepaneku lükata tagasi kõik vastuväited, mis on esitatud eelotsusetaotluse esitanud kohtute küsimuste vastuvõetavuse kohta.

VI. Sisu

A. Sissejuhatavad märkused

43. Rikkumismenetluse ese( ) kohtuasjas C‑204/21, komisjon vs. Poola (kohtunike sõltumatus ja eraelu),( ) kattub osaliselt käesolevate eelotsusetaotlustega. Kuigi liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi ja eelotsusetaotluse suhtes kohaldatakse erinevad menetlusi, millel on erinevad õiguslikud tagajärjed,( ) viitan kohastel juhtudel käesoleva ettepanekuga samal päeval eelmainitud liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluses minu poolt esitatavale ettepanekule, eelkõige selle punktidele 46–60, milles on esitatud selgelt väljakujunenud õiguslikud seisukohad, mida ma pean käesoleva asja lahendamisel asjakohasteks.

44. Eelotsusetaotlusest nähtub, et eelotsusetaotluse esitanud kohtud paluvad tõlgendada kohtu seaduse alusel moodustamise põhimõtet, mida tunnustatakse ELL artikli 19 lõike 1 teises lõigus koostoimes harta artikliga 47. Seega tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtute küsimustele vastata üksnes sellest põhimõttest lähtudes.

45. Komisjoni sõnul põhjendavad Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) kohtunike konstitutsiooniline roll ja mõjuvõim ning võrreldes üldkohtute kohtunikega väiksem oht seadusandja ja täidesaatva võimu sekkumiseks neisse kohtutesse ametisse nimetamisse, et kohtuniku ametisse nimetamise õiguspärasust võidakse ELL artikli 19 lõike 1 teise lõigu kohaselt erinevalt hinnata. Komisjon on seisukohal, et erinevalt Sąd Najwyższysse (kõrgeim kohus) ametisse nimetamise süsteemsest lähenemisviisist peaks üldkohtute kohtunike ametisse nimetamist hindama juhtumipõhiselt. Ombudsman ja komisjon märgivad, et Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) tsiviilkolleegium, kriminaalkolleegium ning töö- ja sotsiaalkindlustuskolleegium eristasid 23. jaanuari 2020. aasta resolutsioonis( ) sõltumatuse ja erapooletuse kontrollimise seisukohast Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) kohtunikke üldkohtute kohtunikest. Selles resolutsioonis leiti, et üldkohtute kohtunike ametisse nimetamise menetlus on õigusvastane, kui sellega rikutakse „konkreetsetel asjaoludel“ Poola Vabariigi põhiseaduse artikli 45 lõikes 1, harta artiklis 47 ja Euroopa inimõiguste konventsiooni (edaspidi „EIÕK“) artikli 6 lõikes 1 sätestatud sõltumatuse ja erapooletuse nõuet. Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) otsustas seetõttu, et hinnatavad asjaolud on muu hulgas kohtunike endi osalemine KRSis toimuvates ametisse nimetamise menetlustes ning nende kohtuasjade laad, mida kõnealused konkreetsed kohtunikud käsitlevad või olid käsitlenud.( ) Seevastu ei nõudnud Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) nimetatud kohtusse kohtunike nimetamisel sellise individuaalse hindamise läbiviimist.( )

46. Eelotsuse küsimused puudutavad seaduse alusel moodustatuse nõuet, mitte nimetatud resolutsioonis käsitletud kohtute sõltumatust ja erapooletust. Kuivõrd kõik need kriteeriumid on olemuslikult seotud ja kattuvad olulisel määral,( ) tuleb rõhutada, et ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik koostoimes harta artikliga 47 ei tee vahet liikmesriikide kõrgeimatel kohtutel ja muudel kohtutel vastavate õiguskordade raames. Sõltumatuse( ), erapooletuse ja seaduse alusel moodustatuse põhinõudeid kohaldatakse vahet tegemata kõigi liikmesriikide kohtute suhtes, olenemata nende pädevuse ulatusest või positsioonist oma riigi kohtuhierarhias. Vastasel juhul võib kohtuliku kaitse tase varieeruda sõltuvalt sellest, milline on kohtu positsioon kohtusüsteemis, mille osa ta on. Esimese põhimõtte osas on see väide ilmselgelt väär. Kui üldse mingi vahetegemisega arvestada, siis on eriti tähtis just üldkohtute kohustus tagada liidu kodanike usaldus õigusriigi põhimõtte järgimise suhtes, kuna valdava enamiku liidu kodanike vahetu kogemus nende riigisisestes õigussüsteemides piirdub üldkohtutega. See väide on veelgi absurdsem, arvestades Euroopa Liidu õiguskorra arengut, millele on suuresti kaasa aidanud oluline roll, mida on mänginud liikmesriikide õigussüsteemide nii-öelda „madalamad“ kohtud.( ) ELL artikli 19 lõike 1 teine lõik koostoimes harta artikliga 47 nõuab ühtset standardit, mida kohaldatakse sõltumata sellest, millises liikmesriigi õiguskorra kohtuastmes õigust mõistetakse. Selleks et hinnata, kas need alusnõuded on täidetud, tuleb seega analüüsida kõiki asjakohaseid tegureid, olgu need süsteemsed ja/või individuaalsed.

B. Esimene küsimus

47. Esimese küsimusega soovitakse teada, kas ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku koostoimes harta artikliga 47 tuleb mõista nii, et üldkohus on „seaduse alusel moodustatud kohus“, kui asja menetleva kohtukoosseisu kohtunik on määratud menetluses, kus: a) kohtunike esindajate kogu arvamus kandidaatide sobivuse kohta jäeti riigisisest õigust eirates arvesse võtmata või pärast riigisisese õiguse muutmist andis arvamuse kandidaadi sobivuse kohta kolleegium, mis koosnes peamiselt justiitsministri nimetatud isikutest; b) kandidaadid nimetati ametisse KRSi resolutsiooni alusel; ja c) konkursil osalejatel ei olnud õigust pöörduda kohtusse viidatud liidu õigusnormide tähenduses.( )

48. Euroopa Kohtu praktikast, nagu seda on arendatud Euroopa Inimõiguste Kohtu (edaspidi „EIK“) eeskujul, tuleneb, et kohtunike ametisse nimetamise menetlus on mõiste „seaduse alusel moodustatud kohus“ lahutamatu osa, kuna sellel menetlusel on põhimõtteline mõju kohtusüsteemi nõuetekohasele toimimisele ja legitiimsusele demokraatlikus riigis, mis toimib õigusriigi põhimõtete kohaselt.( ) Kohtuotsuses Getin Noble Bank( ) märkis Euroopa Kohus, et kohtunike ametisse nimetamisel esinev nõuetele mittevastavus toob kaasa seaduse alusel moodustatud kohtu nõude rikkumise eelkõige juhul, kui see nõuetele mittevastavus on niisugust laadi ja niisuguse raskusastmega, mis tekitab tegeliku ohu, et teised võimuharud, iseäranis täitevvõim, võivad rakendada kaalutlusõigust selle piire põhjendamatult ületades, ohustades niimoodi ametisse nimetamise protsessi tulemuse usaldusväärsust ja tekitades õigussubjektidel põhjendatud kahtluse puudutatud kohtuniku või kohtunike sõltumatuse ja erapooletuse suhtes. Nii on see juhul, kui tegemist on alusnormidega, mis moodustavad lahutamatu osa selle kohtusüsteemi ülesehitusest ja toimimisest. Iga viga, mis võib esineda kohtuniku ametisse nimetamise menetluses, ei tekita kahtlust selle kohtuniku sõltumatuses ja erapooletuses ega järelikult selles, et kohtukoosseis, millesse ta kuulub, on „sõltumatu, erapooletu ja seaduse alusel moodustatud kohus“ liidu õiguse tähenduses.

49. Selleks et tuvastada seaduse alusel moodustatud kohtu nõude rikkumine ja selle tagajärjed, on vaja igakülgselt hinnata mitut tegurit, mis koos võetuna tekitavad põhjendatud kahtluse selle kohtu kohtunike sõltumatuse ja erapooletuse suhtes.( ) Seetõttu on vaja veenduda, kas ametisse nimetamise otsuste vastuvõtmise sisulised tingimused ja menetlus oleksid sellised, et need ei saaks pärast ametisse nimetamist tekitada õigussubjektidel põhjendatud kahtluse selle suhtes, kas asjasse puutuvad kohtunikud on väljaspool väliste tegurite haardeulatust ja kas nad on vastanduvaid huvisid arvestades neutraalsed. Euroopa Kohus on leidnud, et need tingimused ja kord tuleb välja töötada nii, et oleks välistatud mitte ainult igasugune otsene mõju juhiste kujul, vaid ka kaudse mõju vormid, mis võivad samavõrd asjasse puutuvate kohtunike otsuseid suunata.( )

50. Eelotsusetaotlused ja eelotsuse küsimused tõstatavad üldist või süsteemset laadi probleeme.( ) Need ei puuduta mitte ainult menetlust, mille tulemusel nimetati kohtunikud A. Z. ja A. T. vastavalt Sąd Okręgowy w Katowicachisse (Katowice regionaalne kohus) ja Sąd Okręgowy w Krakowiesse (Krakowi regionaalne kohus), vaid kaudselt ka paljude teiste üldkohtute kohtunike ametisse nimetamise menetlusi. Miski ei viita sellele, et kohtunike A. Z. ja A. T. ametisse nimetamiseni viinud menetlused erinesid oluliselt nendest, mida kasutati hiljuti üldkohtutesse ametisse nimetamiseks,( ) või et need kohtunikud tegutsesid nõuetevastasel või sobimatul viisil. Sellega seoses võib märkida, et nii kohtunik A. Z. kui ka kohtunik A. T. on töötanud üldkohtute kohtunikena alates nende ametisse nimetamisest vastavalt 1996. ja 2009. aastal. Käesolevas asjas ei seata kahtluse alla nende menetluste õiguspärasust, mis viisid kõnealuste kohtunike esmakordse nimetamiseni kohtunikuametisse. Lisaks ei ole vaidluse all nende kutsekvalifikatsioon ja kogemus ning seega nende sobivus täita uusi ülesandeid Sąd Okręgowy w Katowicachis (Katowice regionaalne kohus) ja Sąd Okręgowy w Krakowies (Krakowi regionaalne kohus).

51. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtute esitatud kolme tegurit, nagu need on välja toodud käesoleva ettepaneku punktis 47, hinnata kõigepealt individuaalselt, enne kui saab hinnata nende kumulatiivset või üldist mõju. Kuigi üks või teine neist teguritest, millele eelotsusetaotluse esitanud kohtud viitavad, ei saa üksikult võttes seada kahtluse alla nõudeid, mille Euroopa Kohus on seoses ELL artikli 19 lõike 1 teise lõiguga kindlaks määranud, võivad need tegurid kogumis ja hinnatuna ametisse nimetamise menetluse kontekstis seada kahtluse alla selle menetluse õiguspärasuse ja selle vastavuse kõnealustele nõuetele.( )

52. Otstarbekuse huvides analüüsin kõigepealt teist tegurit, mis puudutab KRSi osalemist ametisse nimetamise menetluses.

1. Teine tegur

53. Eelotsusetaotluse esitanud kohtute sõnul ei täida KRS oma praeguses koosseisus oma põhiseaduslikku rolli kaitsta kohtunike ja kohtute sõltumatust.( ) Sellega seoses selgitavad nad mahukalt muudatusi KRSi koosseisus ja tema rolli ametisse nimetamise menetluses alates 2018. aastast.( )

54. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on ELL artikli 19 lõikega 1 vastuolus riigisisesed kohtukorraldust käsitlevad õigusnormid, mis vähendavad asjaomases liikmesriigis õigusriigi kui väärtuse kaitset, eelkõige kohtute sõltumatuse tagatisi. Sellega seoses on Euroopa Kohus märkinud, et seadusandliku ja täidesaatva võimu suurem mõju KRSi liikmete valimisele alates 2018. aastast tekitab põhjendatud ja tõsise kahtluse KRSi sõltumatuses, rollis kohtunike ametisse nimetamisel ning sellest tulenevalt nii ametisse nimetatud kohtunike kui ka nende kohtute sõltumatuses, kus nad töötavad.( ) Euroopa Kohus on samuti otsustanud, et Poola Vabariigi põhiseaduse artiklit 179 arvestades on KRSil määrava tähtsusega roll Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) kohtunike ametisse nimetamisel.( ) Eelotsusetaotlustest nähtub, et KRSil on samamoodi määrava tähtsusega roll üldkohtute kohtunike ametisse nimetamise menetluses.

55. Hoolimata sellisest õigusriigi põhimõtte kaitse halvenemisest alates 2018. aastast, on Euroopa Kohus märkinud, et sellise organi nagu KRS( ) osalemine kohtunike ametisse nimetamise menetluses ei tekita iseenesest kahtlust selle menetluse raames ametisse nimetatud kohtunike sõltumatuses. Olukord võib siiski olla teistsugune, kui sellise organi nagu KRS osalemine koostoimes teiste asjakohaste teguritega ja kohtunike valimise tingimustega tekitab sellise kahtluse.( ) See hinnang kehtib ka käesolevas menetluses tõstatatud seaduse alusel moodustamise nõude kohta, seda enam, et KRS on Poola põhiseaduse artikli 186 kohaselt kohtute ja kohtunike sõltumatuse tagaja.

2. Esimene tegur

56. Kohtuasjade C‑181/21 ja C‑269/21 faktilised asjaolud erinevad seoses esimese teguriga, mis puudutab kohtunikkonna omavalitsusorgani kõrvalejäämist ametisse nimetamise menetlusest.

57. Kohtuasja C‑181/21 eelotsusetaotlusest nähtub, et põhikohtuasja asjaolude asetleidmise ajal nägi Poola õigus sõnaselgelt ette kohtunikkonna esindajate kogu osalemise ametisse nimetamise menetluses.( ) Lisaks märkis eelotsusetaotluse esitanud kohus, et kohtunikkonna esindajate kogul on ainupädevus algatada menetlus KRSis ja et tema osalemine kohtunike ametisse nimetamise menetluses( ) on Poola Vabariigi põhiseaduses sätestatud võimude lahususe põhimõtte seisukohast põhjapaneva tähtsusega.( ) Ta leiab, et kohtunikkonna esindajate kogu kõrvalejätmine toob kaasa selle, et ametisse nimetamise menetlus on vastuolus riigisisese õiguskorra ja põhiseadusliku korraga, mistõttu on asjaomase kohtu koosseis Poola õiguse kohaselt õigusvastane.

58. Kohtuasja C‑181/21 eelotsusetaotlusest nähtub, et kohtunikkonna esindajate kogu hoidus ajutiselt talle esitatud kandidaatide kohta arvamuse andmisest, kuna ta tundis muret KRSi staatuse pärast. Ametisse nimetamise menetlus jätkus hoolimata kõnealuse arvamuse puudumisest ja selle põhjustest. Kuigi kohtunikkonna esindajate kogu ei jäetud seega ametisse nimetamise menetlusest kõrvale, vaid ta hoopis hoidus oma arvamuse andmisest, näib – kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrollist ei selgu teisiti –, et hoolimata selle arvamuse andmisest hoidumise mõnevõrra ebaselgest olemusest ja sellest tulenenud viivitusest kohtunike ametisse nimetamisel, oli asjasse puutuval ajal riigisisese õigusega vastuolus ametisse nimetamise menetluse jätkamine ilma kohtunikkonna esindajate kogu seisukohta kindlaks tegemata. Euroopa Kohtu toimikust ei nähtu, et oleks võidud võtta või oleks võetud mis tahes õiguslikke meetmeid kohtunikkonna esindajate kogu arvamuse õiguspäraselt kõrvale jätmiseks või et oleks esinenud pakiline vajadus kohtunikud kohe ametisse nimetada, ootamata ära selle arvamuse andmist.

59. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt võib sellise organi nagu kohtunikkonna esindajate kogu osalemine kohtunike ametisse nimetamise menetluses põhimõtteliselt kaasa aidata selle protsessi objektiivsemaks muutmisele, tingimusel et see organ ise on piisavalt sõltumatu seadusandlikust ja täitevvõimust ning ametivõimust, kellele ta peab ametisse nimetamise ettepaneku esitama.( ) Asjaolud, mille raames kohtuasjas C‑181/21 silmas peetud kohtunikkonna esindajate kogu jättis arvamuse esitamata, ning Sąd Apelacyjny (apellatsioonikohus) esimehe tegevus, kes on selle kogu eesistuja ja kelle nimetab ametisse justiitsminister, annavad põhjust muretsemiseks. Sellega seoses leian, et kohtunikkonna esindajate kogu seisukohaga vastuollu läinud Sąd Apelacyjny (apellatsioonikohus) esimehe tegevus ei ole rahuldav, muutes kõnealuse ametisse nimetamise etapi haavatavaks kriitikale, kuivõrd üldsus võib näha selles täitevvõimu õigusvastast sekkumist. Kohtuotsuses Getin Noble Bank( ) tuletas Euroopa Kohus meelde, et mõiste „seaduse alusel moodustatud“ kajastab vajadust vältida seda, et kohtusüsteemi korraldus jääks täitevvõimu meelevalda, ja tagada, et see valdkond oleks reguleeritud seadusega. Samas aga oli ajal, mil leidis aset ametisse nimetamise menetlus kohtuasjas C‑181/21, kohtunikkonna esindajate kogu roll muutunud marginaalseks KRSi määrava tähtsusega rolli tõttu ametisse nimetamise protsessis.( ) Seetõttu ei arva ma, et esimene tegur eraldi võetuna oleks piisavalt tõsine, et seada kahtluse alla kohtuniku ametisse nimetamise õiguspärasus, mis on vaidluse all kohtuasjas C‑181/21. See on aga lõppkokkuvõttes siiski eelotsusetaotluse esitanud kohtu otsustada.

60. Kohtuasja C‑269/21 eelotsusetaotlusest nähtub, et pärast seaduse muutmist( ) ei olnud asjaomase kohtunikkonna esindajate kogu arvamus kandidaatide kohta vaidlusaluse ametisse nimetamise menetluse ajal enam vajalik. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märkis, et seadust muudeti, kuna kohtunikkonna esindajate kogud hoidusid kandidaatide kohta arvamuste andmisest. Asjaomase kohtu kolleegium esitas oma arvamuse menetluses ainsa kandidaadi – kohtunik A. T. – kohta, nagu on nõutud muutmisseaduses, ning see menetluse aspekt on seega Poola õigusega kooskõlas. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et kolleegium, mis koosneb asjaomaste kohtute esimeestest, kellest pooled nimetab ametisse justiitsminister,( ) ei ole enam kohtunikkonna omavalitsusorgan. Seega jäeti kohtunikkonna omavalitsusorganid muutmisseadusega ametisse nimetamise menetlusest kõrvale.( ) Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul on see kõrvalejätmine vastuolus Poola Vabariigi põhiseadusega ja võimude lahususe põhimõttega, mistõttu kohus, mis koosneb kohtunikust, kes on ametisse nimetatud ilma selliste organite osaluseta, on õigusvastaselt moodustatud. Eelotsusetaotluse esitanud kohus lisab, et kohtunikkonna omavalitsusorganite osaluse puudumine on eriti kahjulik, kuna KRS ei toimi oma 2018. aasta järgses koosseisus enam kohtunikkonna omavalitsusorganina.

61. Mis puudutab asjaomase kohtu kolleegiumi osalemist ametisse nimetamise menetluses, siis tuleneb Euroopa Kohtu otsusest Land Hessen,( ) et asjaolu, et justiitsminister valib pooled sellise organi liikmetest, ei too iseenesest kaasa ELL artikli 19 lõike 1 teise lõigu nõuete rikkumist.

62. Kohtuasja C‑269/21 eelotsusetaotlusest nähtub, et kohtunikkonna esindajate kogu rolli vähenemine ja asjaomase kohtu kolleegiumi osalemine kohtunike ametisse nimetamise menetluses on tihedalt seotud KRSi rolli suurenemisega selles menetluses alates 2018. aastast, mis kujutab endast täiendavat tagasiminekut õigusriigi kaitsmisel Poolas.( ) Ent Poola Vabariigi põhiseaduse kohaselt on kohtute ja kohtunike sõltumatuse tagaja ikkagi KRS, mitte ükski kohtunikkonna esindajate kogu ega kohtukolleegium. Kuivõrd eelotsusetaotlusest ilmneb, et kohtunikkonna esindajate kogu rolli vähenemine ametisse nimetamise protsessis ja asjaomase kohtu kolleegiumi roll on osa arenevast seadusandlikust strateegiast, mida rakendatakse paralleelselt KRSi ümberkorraldamisega ja tema suurenenud rolliga ametisse nimetamise protsessis, eelkõige alates 2018. aastast, tuleb neid tegureid hinnata koos. Arvestades Euroopa Kohtu otsust Openbaar Ministerie (vahistamismääruse teinud liikmesriigis seaduse alusel moodustatud kohus),( ) milles käsitletakse KRSi ja tema otsustavat rolli ametisse nimetamise protsessis alates 2018. aastast, st enne muutmisseaduse jõustumist, leian, et esimene tegur ei muuda kohtuasjas C‑269/21 küsimuse alla seatud ametisse nimetamise menetlust iseenesest kehtetuks. See on jällegi lõppkokkuvõttes eelotsusetaotluse esitanud kohtu otsustada.

3. Kolmas tegur

63. Esimese küsimuse kolmas tegur ja teine küsimus on omavahel seotud, kuna need mõlemad hõlmavad edutute kandidaatide õigust vaidlustada kohtunike üldkohtutesse nimetamise menetlus kohtus, mis vastab ELL artikli 19 lõike 1 teises lõigus koostoimes harta artikliga 47 kehtestatud nõuetele.( )

64. Mis puudutab esimese küsimuse kolmandat tegurit, siis märgivad eelotsusetaotluse esitanud kohtud, et üldkohtu kohtuniku kandidaatidel ei ole õigust esitada kaebust kohtule, mis vastab ELL artikli 19 lõike 1 teises lõigus koostoimes harta artikliga 47 kehtestatud nõuetele. Sellega seoses märgivad nad, et erakorraline kolleegium, kes on vastavalt muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 lõikele 1 pädev läbi vaatama KRSi resolutsioone kohtunike ametisse nimetamise kohta, ei vasta neile nõuetele.

65. Eelotsusetaotluse esitanud kohtud märgivad samuti, et Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) uute kohtunike, sealhulgas selle erakorralise kolleegiumi ametisse nimetamine on õigusvastane, kuna a) peaminister ei allkirjastanud Poola Vabariigi põhiseaduse artikli 144 lõikes 2 nõutud ametisse nimetamise algatamise akti; b) KRS ei analüüsinud taotlusi, vaid viis selle asemel läbi kandidaatide pealiskaudse hindamise väikese arvu dokumentide põhjal, mille esitasid peamiselt kandidaadid ise; c) täitevvõimu poliitiline huvi ja mõju valikumenetluses oli ilmne, kuna KRS pakkus välja ainult need kandidaadid, keda valitsus toetas; d) mõned edutud kandidaadid kaebasid KRSi resolutsiooni Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) kohtunike ametisse nimetamise kohta edasi Naczelny Sąd Administracyjnysse (kõrgeim halduskohus, Poola) ning see ei olnud seega õiguslikult siduv. Kuigi nimetatud kohus peatas mitme KRSi resolutsiooni kehtivuse, nimetas vabariigi president ametisse kandidaadid, kelle KRS oli välja pakkunud. Need isikud nõustusid omakorda ametisse nimetamisega, teades, et ametisse nimetamise menetlus oli peatatud. Nimetatud asjaolud mõjutavad nii asjaomaste isikute ametialast pädevust kui ka usaldusväärsust. Lõpuks ei allunud Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) kohtunike ametisse nimetamise protsess tõhusale kohtulikule kontrollile ei enne ega ka pärast kohtunike nimetatud kohtusse lõplikku ametisse nimetamist vabariigi presidendi poolt.( )

66. Vaatamata sellele, et Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) leidis kohtuotsuse A.K.( ) põhjal, et nende kohtunike lahendid on õigustühised, jätkab erakorraline kolleegium kohtuasjade lahendamist. Lisaks leiavad eelotsusetaotluse esitanud kohtud, et alates oma 8. jaanuari 2020. aasta resolutsiooni( ) vastuvõtmisest ei kontrolli erakorraline kolleegium, kas tema menetluses olevates asjades on järgitud ELL artikli 19 lõike 1 teises lõigus koostoimes harta artikliga 47 ette nähtud seaduse alusel moodustatuse nõuet.( ) Eelotsusetaotluse esitanud kohtud leiavad seetõttu, et erakorralise kolleegiumi menetlus KRSi resolutsioonide läbivaatamiseks ei ole tõhus. Kuna puudub tõhus õiguskaitsevahend erakorralises kolleegiumis juhul, kui üldkohtute kohtunike ametisse nimetamise menetluse nõuetekohasus seatakse kahtluse alla, ei ole need kohtud moodustatud seaduse alusel.

67. Oma teise küsimusega soovivad eelotsusetaotluse esitanud kohtud teada, kas ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku koostoimes harta artikliga 47 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui erakorraline kolleegium, mis koosneb eranditult esimeses küsimuses kirjeldatud viisil ametisse nimetatud isikutest, on pädev kontrollima üldkohtute kohtunike ametisse nimetamise õiguspära. Eelotsusetaotluse esitanud kohtute sõnul on erakorralisel kolleegiumil muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 § 2 kohaselt ainupädevus lahendada taotlusi, mis puudutavad kohtunike „taandamist“ või selle kohtu määramist, kus menetlus tuleb läbi viia, sealhulgas väiteid kohtu või kohtuniku sõltumatuse puudumise kohta. Muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 §-s 3 on siiski sätestatud, et selle seaduse artikli 26 § 2 kohast taotlust ei vaadata läbi, kui see puudutab kohtuniku ametisse nimetamise õiguspärasuse või tema õigusemõistmise pädevuse legitiimsuse tuvastamist või hindamist. Nii leiavad eelotsusetaotluse esitanud kohtud, et mitte ainult erakorraline kolleegium ise ei vasta seaduse alusel moodustatuse nõudele, vaid ühtlasi ei vaata ta ka läbi küsimusi, kas mõni teine kohus sellele nõudele vastab.( ) Eelotsusetaotluse esitanud kohtud leiavad seetõttu, et nad on kohustatud jätma muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 §-d 2 ja 3 kohaldamata, et tagada liidu õiguse tõhusus. Nende riigisiseste õigusnormide kohaldamata jätmine ei lahenda siiski küsimust, milliseid menetlustoiminguid peab kohus esimeses küsimuses kirjeldatud olukorras tegema, et tagada liidu õiguse tõhusus. Seetõttu küsivad nad, kas analoogia alusel tuleks kohaldada kohtunike automaatset taandamist käsitlevaid riigisisese õiguse sätteid (iudex inhabilis),( ) mis võimaldaks kohtunikul omal algatusel välistada kohtuasja arutamisest kohtuniku, kes on sel viisil üldkohtusse ametisse nimetatud.( )

68. Näib, kui eelotsusetaotluse esitanud kohtud ei tuvasta teisiti, et enne muutmisseaduse jõustumist 14. veebruaril 2020 oli KRSi resolutsioone üldkohtute kohtunike ametisse nimetamise kohta võimalik vaidlustada erakorralises kolleegiumis vastavalt KRSi seaduse artikli 44 lõikele 1 ja muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 lõikele 1.

69. Nagu nähtub minu poolt kohtuasjas C‑204/21, komisjon vs. Poola (kohtunike sõltumatus ja eraelu), esitatud ettepaneku punktidest 93–111, ei riku muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 § 2 alusel erakorralisele kolleegiumile ainupädevuse andmine kohtu, kohtukoosseisu või kohtuniku sõltumatuse küsimuses põhimõtteliselt muu hulgas ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku ja harta artiklit 47, välja arvatud juhul, kui nimetatud riigisisene õigusnorm ning selles ette nähtud kohtualluvuse eeskirjad kahjustavad kõnealuste liidu õigusnormide täielikku toimet ja liidu õiguse esimust. Minu arvates on see analüüs analoogia alusel kohaldatav KRSi seaduse artikli 44 lõikele 1 ja muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 §-le 1. Seetõttu leian, et erandliku kohtualluvuse andmine erakorralisele kolleegiumile KRSi seaduse artikli 44 lõike 1 ja muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 §-de 1 ja 2 alusel ei ole põhimõtteliselt liidu õigusega vastuolus.

70. Kuigi KRSi seaduse artikli 44 lõige 1 ja muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 § 1 kehtivad endiselt, keelab muudetud kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 § 3 sõnastus pärast muutmisseaduse jõustumist sõnaselgelt Sąd Najwyższyl (kõrgeim kohus), sealhulgas selle erakorralisel kolleegiumil, tuvastada või hinnata „kohtuniku ametisse nimetamise õiguspärasust“. Samuti keelab see seadus nimetatud kohtul tuvastada või hinnata „sellest tuleneva õigusemõistmise ülesannete täitmise pädevuse õiguspärasust“.( ) Selle sätte sõnastus on seega nii lai, et ei jäta ruumi Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) võimalusele uurida küsimusi, mis puudutavad muu hulgas kohtu moodustamist seaduse alusel, nagu nõuab kohtuotsus Simpson.( )

71. Nii eelotsusetaotlustest kui ka käesolevates kohtuasjades esitatud küsimustest nähtub, et eelotsusetaotluse esitanud kohtud leiavad, et erakorraline kolleegium ei saa uurida õiguslikke vastuväiteid vabariigi presidendi poolt kohtuniku ametisse nimetamisele ega seda, kas kohus on moodustatud seaduse alusel.( ) Seega, kuigi erakorralisel kolleegiumil on pealtnäha( ) jätkuvalt pädevus vaadata läbi KRSi resolutsioone üldkohtute kohtunike ametisse nimetamise kohta, on selle kontrolli ulatust minu arvates ulatuslikult ja õigusvastaselt piiratud.( )

72. Kohtuasjas C‑269/21( ) nimetati kohtunik A. T. Sąd Okręgowy w Krakowiesse (Krakowi esimese astme kohus) KRSi 7. juuli 2020. aasta resolutsiooni alusel, st pärast kõrgeima kohtu seaduse artikli 26 § 3 jõustumist. Selles kohtuasjas on küsimuse all, kas erakorraline kolleegium vastab ELL artikli 19 lõike 1 teises lõigus koostoimes harta artikliga 47 sätestatud nõuetele, kuna see kohus ei olnud pädev kontrollima asjaomast KRSi resolutsiooni riigisisese õiguse alusel, et teha kindlaks „kohtuniku ametisse nimetamise õiguspärasus“ või „sellest tuleneva õigusemõistmise ülesannete täitmise pädevuse õiguspärasus“.

73. Seetõttu on vaja hinnata, kas tõhusa kohtuliku kontrolli puudumine nende KRSi resolutsioonide üle, mille alusel nimetatakse kohtunikke üldkohtutesse, koos KRSi otsustava rolliga ametisse nimetamise menetluses ja kohtunikkonna esindajate kogude rolli vähenemisega võib tekitada isikutes põhjendatud kahtluse selles, kas taoline kohtunik nagu A. T. on väljaspool väliste tegurite haardeulatust ja kas ta on vastanduvaid huvisid arvestades neutraalne.

74. Kohtuotsusest A. B.( ) tuleneb, et kuna KRS ei paku piisavaid sõltumatuse tagatisi, on vaja anda valituks mitteosutunud kohtunikukandidaatidele võimalus vaidlustada KRSi resolutsioone, kui kõik ametisse nimetamise protsessi iseloomustavad olulised asjaolud võivad tekitada isikutes süsteemse kahtluse selle protsessi tulemusel ametisse nimetatud kohtunike sõltumatuse ja erapooletuse suhtes.( )

75. Kohtuasjas C‑269/21 ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohus esitanud ühtegi konkreetset süsteemset laadi tõendit, välja arvatud tema poolt viidatud kolm tegurit, ega ka ühtegi individuaalset laadi tõendit, mis kinnitaksid, et isikutel on põhjendatud ja tõsine kahtlus kõnealuses ametisse nimetamise menetluses üldkohtutesse ametisse nimetatud kohtunike, sealhulgas kohtunik A. T. sõltumatuse ja erapooletuse suhtes.( )

76. Kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrolli tulemusel ei ilmne vastupidist, ei arva ma, et need tema poolt viidatud kolm tegurit on iseenesest piisavad, et seada tulenevalt ELL artikli 19 lõike 1 teisest lõigust koostoimes harta artikliga 47 kahtluse alla menetlus, mis viis sellise kohtuniku nagu kohtunik A. T. nimetamiseni üldkohtutesse. Ainus uus tegur kohtuasjas C‑269/21, välja arvatud need, millele Euroopa Kohus tugines kohtuotsuse A. B. punktides 128, 129 ja 136, on kohtunikkonna omavalitsusorganite puudumine ametisse nimetamise menetluses. Arvestades KRSi selgelt otsustavat rolli ametisse nimetamise menetluses, ei arva ma, et see täiendav tegur oleks iseenesest piisav, et seada kahtluse alla menetlus, mille tulemusel kohtunik A. T. ametisse nimetati.( )

77. Kohtuasjas C‑181/21 nimetas vabariigi president kohtunik A. Z. ametisse 26. novembril 2020 KRSi 7. mai 2019. aasta resolutsiooni alusel. Seega – mida peab jällegi kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus – oleks KRSi kõnealuse resolutsiooni võinud põhimõtteliselt vaidlustada erakorralises kolleegiumis,( ) kuna see otsus tehti enne muutmisseaduse jõustumist( ) ja erakorralise kolleegiumi 8. jaanuari 2020. aasta resolutsiooni.( )

78. Nagu kohtuasjas C‑269/21, ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohus ka kohtuasjas C‑181/21 esitanud ühtegi konkreetset süsteemset laadi tõendit, välja arvatud esimeses küsimuses kirjeldatud kolm tegurit, ega ka ühtegi individuaalset laadi tõendit, mis kinnitaksid, et isikutel on põhjendatud ja tõsine kahtlus kõnealuses ametisse nimetamise menetluses üldkohtutesse ametisse nimetatud kohtunike, sealhulgas kohtunik A. Z. sõltumatuse ja erapooletuse suhtes. Kui eelotsusetaotluse esitanud kohtu kontrolli tulemusel ei ilmne vastupidist, ei ole need kolm tegurit minu arvates iseenesest piisavad, et seada tulenevalt ELL artikli 19 lõike 1 teisest lõigust koostoimes harta artikliga 47 kahtluse alla menetlus, mille tulemusel nimetati kohtunik A. Z. üldkohtusse, mistõttu olen seisukohal, et küsimus, kas erakorraline kolleegium vastab nendele nõuetele, on ainetu.

VII. Ettepanek

79. Esitatud kaalutlustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Sąd Okręgowy w Katowicachi (Katowice regionaalne kohus) ja Sąd Okręgowy w Krakowie (Krakowi regionaalne kohus) küsimustele järgmiselt:

ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tuleb tõlgendada nii, et

kohus ei ole „seaduse alusel moodustatud kohus“, kui kohtukoosseisu kohtunik on nimetatud ametisse menetluses, milles a) kohtunikkonna omavalitsusorgani arvamust ei kuulatud, b) kandidaadid nimetati ametisse sellise organi nagu Krajowa Rada Sądownictwa (riiklik kohtute nõukoda) resolutsiooni alusel ja c) kandidaadid ei saanud vaidlustada ametisse nimetamise menetlust liidu õiguse nõuetele vastavas kohtus, ning need tegurid koos kõigi muude seda menetlust iseloomustavate asjakohaste teguritega võivad tekitada isikutel süsteemse kahtluse selle menetluse raames ametisse nimetatud kohtunike sõltumatuse ja erapooletuse suhtes.