4

Selle kohta tuletas Üldkohtu president vaidlustatud kohtumääruse punktides 24–31 meelde põhimõtteid, mis Euroopa Kohus ja Üldkohus on selles valdkonnas oma praktikas välja kujundanud. Neid põhimõtteid arvestades märkis ta vaidlustatud kohtumääruse punktides 32–48 järgmist: „32 Käesoleval juhul tuleb sissejuhatuseks esile tuua, et hagejad väidavad [Euroopa Kohtu asepresidendi] 10. septembri 2013. aasta määruse komisjon vs. Pilkington Group (C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558) punktile 38 tuginedes, et kuna esialgset kaitset taotletakse teabele, mis väidetavalt on konfidentsiaalne, siis tuleb tõsise ja hüvitamatu kahju esinemist tingimata hinnata lähtuvalt eeldusest, et väidetavalt konfidentsiaalne teave on seda ka tegelikult. 33 Tuleb aga tõdeda, et selle kohtuasja asjaolud, milles [Euroopa Kohtu asepresident] tegi 10. septembri 2013. aasta määruse komisjon vs. Pilkington Group (C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558), nagu selle kohtuasja asjaolud, milles [Euroopa Kohtu asepresident] tegi 2. märtsi 2016. aasta määruse Evonik Degussa vs. komisjon (C‑162/15 P‑R, EU:C:2016:142), erinevad tuntavalt käesoleva kohtuasja asjaoludest. 34 Nagu nimelt selgub eelkõige [Euroopa Kohtu asepresidendi] 10. septembri 2013. aasta määruse komisjon vs. Pilkington Group (C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558) punktidest 18 ja 38, vaidlustas Pilkington Group Ltd oma tühistamishagis komisjoni hinnangu, mille kohaselt teave, mille avalikustamist määruse nr 1/2003 artikli 30 lõike 1 alusel kavandati, ei sisaldanud ärisaladust eelkõige ELTL artikli 339 ja viidatud määruse artikli 28 lõike 1 ja artikli 30 lõike 2 tähenduses. Järelikult lähtusid kaalutlused, mida ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik arvesse võttis, et järeldada, et kiireloomulisuse tingimus oli selles kohtuasjas täidetud, nimetatud kohtumääruse punktis 47 sõnaselgelt mainitud eeldusest, et selles asjas kuulus asjasse puutuv teave ametisaladuse alla. 35 Samamoodi ilmneb [Euroopa Kohtu asepresidendi] 2. märtsi 2016. aasta määruse Evonik Degussa vs. komisjon (C‑162/15 P‑R, EU:C:2016:142) punktist 84, et Evonik Degussa GmbH vaidles vastu hinnangule, mille kohaselt ei olnud vaidlusaluse teabe puhul tegemist ärisaladusega ja see ei kuulunud ka ametisaladuse alla. 36 Lisaks väitsid hagejad kohtuasjas, milles [Euroopa Kohtu asepresident] tegi 10. septembri 2013. aasta määruse komisjon vs. Pilkington Group (C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558), ja kohtuasjas, milles [Euroopa Kohtu asepresident] tegi 2. märtsi 2016. aasta määruse Evonik Degussa vs. komisjon (C‑162/15 P‑R, EU:C:2016:142), nähtuvalt nende kohtumääruste vastavatest punktidest 47 ja 83, et vaidlusaluse teabe avaldamine võib tulenevalt selle teabe laadist neile kahju tekitada. 37 Seevastu käesoleva kohtuasja puhul tuleb esiteks esile tuua, et hagejad ei väida, et vaidlusalune teave kuuluks ärisaladuse alla. 38 Teiseks on ajutiste meetmete kohaldamise taotluses peale väite, et vaidlusalune teave on konfidentsiaalne, vähe konkreetseid andmeid nende asjaolude laadi ja sisu kohta, mille hagejad väidavad konfidentsiaalse olevat. 39 Kolmandaks ei püüa hagejad tõendada, et vaidlusalune teave on sisult tundlik äriteave, mida nende konkurendid võivad tavapärase konkurentsi tingimustes ära kasutada. 40 Neljandaks, osas, milles hagejad väidavad, et vaidlusalune teave sisaldab „tõendeid rikkumise kohta [ja] paljastab rikkumise üksikasju, täpsemalt selle tegevusega seotud klientide nimesid ja projekte ning osalejate poolt küsitud hindu ja nende taotletavaid eesmärke, […] nagu ka tekitatud kahju ja rikkumise vahelise põhjusliku seose“, viitavad hagejate elektrikaablite otsuse põhjendusele 284, põhjenduse 372 punktile g ja põhjendusele 436 kui „selgetele näidetele teabest“, mida hagejad silmas peavad. 41 Elektrikaablite otsuse põhjenduses 284, põhjenduse 372 punktis g ja põhjenduses 436 ei ole aga nimetatud „tegevusega seotud klientide nimesid ja projekte“ ja eelkõige ei maini need „küsitud hindu“. 42 Viiendaks, kohtupraktikast tuleneb, et teavet, mis oli salajane või konfidentsiaalne, kuid mis on vähemalt viis aastat vana, tuleb möödunud aja tõttu põhimõtteliselt pidada vananenuks ja seetõttu oma salajasuse või konfidentsiaalsuse kaotanud, välja arvatud erandjuhul, kui sellele tuginev isik tõendab, et vaatamata teabe vanusele on see endiselt oluline tema või mõne kolmanda isiku kaubandusliku seisundi jaoks. Need kaalutlused, mis viivad ümberlükatava eelduseni, kehtivad nii liidu kohtutes hagimenetlustes osalevate isikute suhtes konfidentsiaalsena käsitlemise taotluste kontekstis kui ka komisjoni poolt konkurentsiõiguse rikkumise tuvastamise otsuste avalikustamise perspektiivis konfidentsiaalsena käsitlemise taotluste kontekstis (14. märtsi 2017. aasta kohtuotsus Evonik Degussa vs. komisjon, C‑162/15 P, EU:C:2017:205, punkt 64). 43 Käesoleval juhul aga koguti vaidlusalune teave 2009. aasta kontrollimise käigus. Sellele vaatamata ei ürita hagejad selgitada, mis põhjustel on vaidlusalune teave oma laadi poolest selline, et möödunud ajast hoolimata ei ole see kaotanud oma salajasust või konfidentsiaalsust. 44 Kuuendaks ei proovi hagejad põhjendada vaidlusaluse teabe salajasust selle teabe laadi kui sellisega, vaid väidavad, et nende õigus tõhusale õiguskaitsevahendile ja süütuse presumptsiooni põhimõte nõuavad, et seda teavet ei avalikustataks enne, kui kohtuasja T‑449/14 raames on kindlaks tehtud selle teabe omandamise seaduslikkus. 45 Seitsmendaks tuleb meelde tuletada, et kohtupraktika kohaselt tuleb küsimust, kas teave kuulub ametisaladuse alla, analüüsida kolmes etapis, ehk esiteks peab see teave teada olema ainult piiratud arvule inimestele, teiseks peab selle teabe avalikustamisega kaasnema võimalus, et teavet andnud isikule või kolmandale isikule tekib seetõttu tõsine kahju, ja lõpuks kolmandaks peavad huvid, mida sellise teabe avalikustamine võib kahjustada, objektiivselt väärima kaitset (vt selle kohta 28. jaanuari 2015. aasta kohtuotsus Evonik Degussa vs. komisjon, T‑341/12, EU:T:2015:51, punkt 94 ja seal viidatud kohtupraktika). 46 Seega kattub kiireloomulisuse tingimuse analüüs teatud ulatuses selle küsimuse analüüsiga, kas vaidlusalust teavet saab lugeda ametisaladuse alla kuuluvaks – ajutiste meetmete kohaldamise menetluses kuulub see küsimus fumus boni juris’e esinemise analüüsi alla. 47 Neil asjaoludel ei piisa eelduse, et tegemist on ametisaladusega, tõendamiseks pelgalt väitest – mis pealegi ei ole millegagi põhjendatud –, et teave, mille avalikustamise üle käib vaidlus, kuulub ametisaladuse alla, vastasel juhul tekib oht moonutada kiireloomulisuse tingimusega seotud analüüsi. 48 Seetõttu ei saa erinevalt kohtuasjadest, milles [Euroopa Kohtu asepresident tegi] 10. septembri 2013. aasta määruse komisjon vs. Pilkington Group (C‑278/13 P(R), EU:C:2013:558) ja 2. märtsi 2016. aasta määruse Evonik Degussa vs. komisjon (C‑162/15 P‑R, EU:C:2016:142), käesolevas asjas kiireloomulisuse analüüs lähtuda eeldusest, et vaidlusalune teave kuulub ametisaladuse alla.“