ET Euroopa Liidu Teataja C 330/2

Cryo-Save AG 31. mail 2017 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kuues koda) 23. märtsi 2017. aasta otsuse peale kohtuasjas T-239/15: Cryo-Save AG versus Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

(Kohtuasi C-327/17 P)

(2017/C 330/03)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellant: Cryo-Save AG (esindaja: advokaat C. Onken)

Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO), MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG

Apellandi nõuded

Apellant palub Euroopa Kohtul,

— tühistada Üldkohtu 23. märtsi 2017. aasta otsus kohtuasjas T-239/15;

— mõista kohtukulud välja esimese kohtuastme kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Apellant väidab apellatsioonkaebuse esimeses väites, et rikutud on nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (1) artikli 64 lõiget 1, komisjoni 13. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ) nr 2868/95, millega rakendatakse nõukogu määrus (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta, (2) eeskirja 50 koosmõjus määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 56 lõikega 2 ja määruse (EÜ) nr 2868/95 eeskirjadega 37 ja 39 ning määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 76 lõikega 1. Apellant väitel seisneb rikkumine selles, et Üldkohus tunnistas hageja, kes on käesolevas menetluses apellant, esitatud hagiavalduse esimese väite vastuvõetamatuks.

Hageja ja apellant vaidlustas hagiavalduse esimeses väites talle kuuluva ELi kaubamärgi tühistamistaotluse vastuvõetavuse. Selle põhjenduseks tõi ta eile, et nimetatud taotlus ei ole piisavalt põhjendatud, mis on vastuolus määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 56 lõikega 2 ja määruse (EÜ) nr 2868/95 eeskirja 37 punkti b alapunktiga iv.

Üldkohus otsustas, et hageja ja apellandi hagiavalduse esimene väide ei ole vastuvõetav, kuna hageja ja apellant ei esitanud apellatsioonikoja menetluses väidet vorminõuete rikkumise kohta, mis on sätestatud määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 56 lõikes 2 koosmõjus määruse (EÜ) nr 2868/95 eeskirja 37 punkti b alapunktiga iv ja kaebuse kontrollimine oli piiratud tegeliku kasutamise hindamisega ning seetõttu ei olnud apellatsioonikoda kohustatud kontrollima tühistamistaotluse õiguspärasust. Üldkohtu arvates väljus hagiavalduse esimese väite kontrollimine faktilisest ja õigusliku raamistikust, mille kontrollimisega peab tegelema apellatsioonikoda.

Hageja ja apellant väidab selles osas, et tühistamistaotluse vastuvõetavus on asja sisulise lahendamise eeldus, mida kostja peab igas menetlusstaadiumis ameti enda algatusel kontrollima vastavalt määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 76 lõike 2 esimesele lausele, määruse (EÜ) nr 2868/95 eeskirja 39 lõikele 1, eeskirja 40 lõike 1 teisele lausele ja määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 64 lõikele 1 ning määruse (EÜ) nr 2868/95 eeskirja 50 lõikele 1. Seejuures ei ole oluline kas hageja ja apellant on apellatsioonikojas konkreetselt esile tõstnud tühistamistaotluse vastuvõetavuse küsimuse.

Lisaks väidab ta, et kostja tühistamisosakond hindas tühistamistaotluse vastuvõetavust omal algatusel ja luges selgesõnaliselt määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 56 lõike 2 ja määruse (EÜ) nr 2868/95 eeskirja 37 nõuded täitetuks. Euroopa Kohtu praktikas tunnustatud funktsionaalse järjepidevuse põhimõte võimaldab tühistamisosakonna otsuste kontrollimist tervikuna, sh apellatsioonikoja poolt tühistamistaotluse vastuvõetavuse kohta tehtud otsuse kontrolli. Oma seisukohta põhjendab hageja Euroopa Kohtu praktikaga 23. septembri 2003. aasta kohtuotsuse KLEENCARE, T-308/01, punktides 24-26, 28, 29 ja 32 (3), ja 1. veebruari 2005. aasta kohtuotsuse HOOLIGAN, T-57/03, punktides 22 ja 25 (4).

Lõpuks väidab hageja ja apellant, et ta vaidlustas tühistamistaotluse vastuvõetavuse, olgugi, et teises sõnastuses, juba nii tühistamisosakonnas kui ka apellatsioonikojas toimunud menetluses.

Nimetatud kolmel põhjusel kuulus tühistamistaotluse vastuvõetavuse küsimus apellatsioonikoja menetluse faktilisse ja õiguslikku raamistikku. Tühistamistaotluse vastuvõetavuse kontrollimine Üldkohtu poolt seda ei ületa. Selles osas erineb tühistamistaotluse vastuvõetamatuse vastuväide uue tühistamis- või kehtetuse väite esitamisest näiteks varasema kaubamärgi tegeliku kasutamise tõendamise nõude hilinenult esitamise puhul.

(1) ELT L 78, lk 1.

(2) ELT L 303, lk 1.

(3) ECLI:EU:T:2003:241.

(4) ECLI:EU:T:2005:29.