ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 109/22

9. veebruaril 2012 esitatud hagi — IRISL Maritime Training Institute jt versus nõukogu

(Kohtuasi T-56/12)

2012/C 109/48

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: IRISL Maritime Training Institute (Teheran, Iraan), Kara Shipping ja Chartering GmbH & Co. KG (Hamburg, Saksamaa), Kheibar Co. (Teheran, Iraan), Kish Shipping Line Manning Co. (Kish Island, Iraan), Fairway Shipping Ltd (London, Ühendkuningriik) ja IRISL Multimodal Transport Co. (Teheran, Iraan) (esindajad: barrister F. Randolph ja barrister M. Lester ning solicitor M. Taher)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada hagejaid puudutavas osas nõukogu 1. detsembri 2011. aasta otsus 2011/783/ÜVJP, millega muudetakse otsust 2010/413/ÜVJP, mis käsitleb Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid (ELT L 319; 2.12.2011, lk 71) ning nõukogu 1. detsembri 2011. aasta rakendusmäärus (EÜ) nr 1245/2011, millega rakendatakse määrust (EL) nr 961/2010, milles käsitletakse Iraani vastu suunatud piiravaid meetmeid (ELT L 319, 2.12.2011, lk 11);

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad neli väidet, leides, et kuna nõukogu kandis nende nimed vaidlustatud otsuse ja määruse lisas asuvasse loetelusse, siis on nõukogu:

— jätnud esitamata kohased või piisavad põhjused;

— jätnud täitmata loetelusse kandmise kriteeriumid ja/või teinud ilmse hindamisvea kontrollimisel, kas need kriteeriumid on hagejate puhul täidetud ja/või kandnud hagejad ilma piisava õigusliku aluseta loetelusse;

— jätnud tagamata hagejate kaitseõigused ning õiguse tõhusale õiguskaitsele, ning
ET Euroopa Liidu Teataja C 133/27

8. veebruaril 2012 esitatud hagi — Chen versus Siseturu Ühtlustamise Amet — AM Denmark (puhastusseadmed)

(Kohtuasi T-55/12)

2012/C 133/53

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Su-Shan Chen (Sanchong, Taiwan) (esindaja: advokaat C. Onken)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: AM Denmark A/S (Kokkedal, Taani)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) kolmanda apellatsioonikoja 26. oktoobri 2011. aasta otsus asjas R 2179/2010-3;

— mõista kohtukulud välja Siseturu Ühtlustamise Ametilt ja teiselt menetluspoolelt apellatsioonikojas.

Väited ja peamised argumendid

Kehtetuks tunnistamise taotluse esemeks olev ühenduse registreeritud disainilahendus: disainilahendus kaubale „puhastusseadmed” — ühenduse disainilahenduse registreering nr 1027718-0001

Ühenduse kaubamärgi omanik: hageja

Ühenduse disainilahenduse kehtetuks tunnistamist taotlev pool: teine menetluspool apellatsioonikojas

Kehtetuks tunnistamise taotluse põhjendus: teine menetluspool apellatsioonikojas esitas taotluse tunnistada ühenduse registreeritud disainilahendus kehtetuks nõukogu määruse nr 6/2002 artiklite 4–9 ja artikli 25 lõike 1 punkti e alusel; registreering nr 5185079 ruumilisele ühenduse kaubamärgile kaupadele klassides 3 ja 21

Tühistamisosakonna otsus: tunnistada vaidlusalune ühenduse registreeritud disainilahendus kehtetuks.

Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata.

Väited: nõukogu määruse nr 6/2002 artikli 25 lõike 1 punkti e rikkumine, kuna apellatsioonikoda eeldas vääralt, et vaidlusaluses ühenduse disainilahenduses on kasutatud varasemat ühenduse kaubamärki. Peale selle ei pidanud apellatsioonikoda eeldama, et varasemal kaubamärgil oli vähemalt minimaalne eristusvõime, mis on registreerimiseks vajalik. Nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 9 lõike 1 punkti b rikkumine, kuna apellatsioonikoda ei kohaldanud seda artiklit õigesti. Nimelt, vastupidi ühtlustamisameti seisukohale ei ole teisel menetluspoolel ühtlustamisametis selle määruse artikli 9 lõike 1 punkti b alusel õigust keelata kasutada vaidlusalust ühenduse disainilahendust, kuna puudub segiajamise tõenäosus. Eelkõige ei ole hageja ühenduse disainilahendus teise menetluspoole kaubamärgiga nii sarnane, et nende segiajamine oleks tõenäoline.
2.

Teise väite kohaselt on kostja teinud vea, märkides, et rakendusmäärust (EL) nr 1143/2011 (2) ei saa käsitada haldusaktina määruse (EÜ) nr 1367/2006 artikli 10 tähenduses, nagu see on määratletud viimati nimetatud määruse artikli 2 lõike 1 punktis g, kuna otsus, millega prokloraas heaks kiidetakse, on piisavalt individuaalne nii oma mõju kui ka sisu osas, et seda võiks käsitada haldusaktina määruse (EÜ) nr 1367/2006 artikli 10 lõike 1 tähenduses.
ET Euroopa Liidu Teataja C 194/24

30. aprillil 2012 esitatud hagi — Breyer versus komisjon

(Kohtuasi T-188/12)

2012/C 194/41

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Patrick Breyer (Wald-Michelbach, Saksamaa) (esindaja: Rechtsanwalt M. Starostik)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada komisjoni 16. märtsi 2012. aasta otsus, mis puudutab dokumenti Ares(2012)313186;

— tühistada komisjoni 3. aprilli 2012. aasta otsus, mis puudutab dokumenti Ares(2012)399467, osas, milles ei võimaldata tutvuda Austria esitatud dokumentidega menetluses C-189/09;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi toetuseks väidab hageja seoses komisjoni 16. märtsi 2012. aasta otsusega:

1. Esimene väide: määruse (EÜ) nr 1049/2001 (1) (õigusnõustamise kaitse) artikli 4 lõike 2 teise taande väär kohaldamine — Hageja arvates ei kahjusta õigusnõustamise kaitset see, kui avaldatakse komisjoni juriidilise teenistuse õiguslik arvamus Ares(2010)828204, mis käsitleb küsimust, kas direktiivi 2006/24/EG (2) saab muuta nii, et Euroopa Liidu liikmesriikidele antakse vabadus selle üle otsustamisel, kas nad lasevad kõikide kodanike telekommunikatsiooniandmeid ilma kahtluseta ja põhjuseta hüpoteetiliseks vajaduseks „tagavaraks” säilitada või mitte. — Igal juhul on tähtsam avalik huvi arvamuse avaldamise suhtes.

2. Teine väide: määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 3 esimese lõigu (otsustamisprotsessi kaitse) väär kohaldamine. — Hageja arvates ei kahjusta komisjoni otsustamisprotsessi kaitset komisjoni juriidilise teenistuse eespool nimetatud õigusliku arvamuse avaldamine. — Igal juhul on tähtsam avalik huvi arvamuse avaldamise suhtes.

Hagi toetuseks väidab hageja seoses komisjoni 3. aprilli 2012. aasta otsusega, et vääralt on kohaldatud määruse nr 1049/2001 artikli 2 lõiget 3. Hageja väidab selle kohta, et liikmesriigi poolt Euroopa Kohtule esitatud menetlusdokumendid (käesoleval juhul Austria menetlusdokumendid menetluses C-189/09), millest komisjon sai menetluse poolena koopiad, kuuluvad — erinevalt komisjoni arvamusest — määruse nr 1049/2001 kohaldamisalasse.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT L 145, lk 43, ELT eriväljaanne 01/03, lk 331).

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta direktiiv 2006/24/EÜ, mis käsitleb üldkasutatavate elektrooniliste sideteenuste või üldkasutatavate sidevõrkude pakkujate tegevusega kaasnevate või nende töödeldud andmete säilitamist ja millega muudetakse direktiivi 2002/58/EÜ (ELT L 105, lk 54).
5.

Viies väide, et võimu on kuritarvitatud, kuna esinevad objektiivsed, täpsed ja omavahel kooskõlas olevad tõendid, mis lubavad tal väita, et varade külmutamise meetme vastuvõtmisel olid muud eesmärgid, kui need, mida nõukogu väidab.
ET Euroopa Liidu Teataja C 126/19

31. jaanuaril 2012 esitatud hagi — Uspaskich versus parlament

(Kohtuasi T-84/12)

2012/C 126/38

Kohtumenetluse keel: leedu

Pooled

Hageja: Viktor Uspaskich (Kėdainiai, Leedu) (esindaja: advokaat Aivaras Raišutis)

Kostja: Euroopa Parlament

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Euroopa Parlamendi 1. detsembri 2011. aasta otsus nr P7_TA(2011)0541, mis puudutab hageja puutumatuse kaitsmise taotlust;

— rahuldada hageja 11. aprilli 2011. aasta taotlus vaadata üle riigi peaprokuröri esitatud puutumatuse äravõtmise taotlus;

— kaitsta hageja puutumatust;

— maksta hagejale kahju hüvitamiseks 10 000 eurot;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja viis väidet.

Esimene väite kohaselt on rikutud õigust vaadata üle varasem otsus juhul, kui ilmnevad uued asjaolud, millest tekib fumus persecutionis’e presumptsioon.

Teise väite kohaselt on rikutud õigust taotluse erapooletule läbivaatamisele, kuna sama isik on määratud ettekandjaks teises kohtuasjas, mis puudutab puutumatuse kaitsmist.

Kolmanda väite kohaselt on rikutud kaitseõigusi ja õigust õiglasele kohtupidamisele.

Neljas väide, mis puudutab Euroopa Liidu privileegide ja immuniteetide protokolli artikli 9 esimese lõigu punkti a rikkumist, tugineb asjaolule, et Euroopa Parlament on võtnud vastu vaidlustatud otsuse ebaõigel õiguslikul alusel ja on rikkunud selle protokolli artikli 9 esimese lõigu punkti a, kuna tugines Leedu põhiseaduse artikli 62 esimese ja teise lõigu ilmselgelt ebaõigele tõlgendusele.

Viienda väite kohaselt on ebaõigesti hinnatud fumus persecutionis’t. Hageja väitel hindas Euroopa Parlament ebaõigesti oma varasemate puutumatust käsitlevate otsuste siduvat olemust ja fumus’e mõistet ning keeldus uurimast fumus persecutionis’ega seoses hageja argumente, mille alusel tuleks teda tunnustada poliitilise tagakiusamise ohvrina.
5.

Viies väide, et on rikutud õiguspärase ootuse põhimõtet seoses projektiga CCI nr 2000.ES.16.C.PE.020, kuna komisjon kasutas selle projekti puhul kriteeriume, mis on ette nähtud dokumendis (hangetega seotud finantskorrektsioone käsitlevad suunised, mis esitati liikmesriikidele fondide koordineerimiskomitee 28. novembri 2007. aasta koosolekul), mis ei olnud avalikustatud hetkeks, mil Hispaania ametivõimud esitasid lõppsummat puudutavad dokumendid, vaid mis avalikustati alles 29 kuud hiljem.
2.

Teine väide, et kui Avaliku Teenistuse Kohus analüüsis teist väidet, et on rikutud personalieeskirjade artikli 59 lõiget 1 ning diskrimineerimiskeelu põhimõtet, jõudis ta õigusvastasele järeldusele osas, milles ta lükkas teise väite kui tulemusetu tagasi, kuna esimene väide ei olnud tõendatud, kuigi ta rikkus mitmeid õigusnorme, kui ta järeldas, et esimene väide ei olnud tõendatud (vt vaidlustatud kohtotsuse punktid 59 ja 60).
—

Pelk asjaolu, et hageja on Inglise õiguse alusel asutatud sellise äriühingu juhataja, mis vahepeal on registrist kustutatud, ei anna alust järeldamaks, et vaidlustatud määruse artikli 23 lõikes 2 nimetatud alused hageja kandmiseks loetelusse on täidetud.
1.

Esimene väide, et rikutud on hageja kaitseõigusi. — Hageja arvates on nõukogu rikkunud hageja õigust tõhusale õiguskaitsele ja eelkõige põhjendamiskohustust, kuna ta ei ole piisavalt põhjendanud hageja järjekordset kandmist nende isikute, üksuste ja asutuste loetellu, kellele kohaldatakse vaidlustatud määruse artikli 23 kohaselt piiravaid meetmeid. — Nõukogu on rikkunud hageja õigust olla ära kuulatud, kuna ta ei andnud hagejale võimalust esitada oma arvamus enne tema järjekordset kandmist sanktsioonidega karistatavate loetellu ning ajendada nõukogu seeläbi asja kontrollima.
—

tühistada järgmised aktid osas, milles need puudutavad hagejat: — 1. detsembri 2011. aasta rakendusmäärus 1244/2011; — otsus 2011/782/ÜVJP, mida on muudetud ja täiendatud eeskätt rakendusotsusega 2012/37/ÜVJP, otsusega 2012/122/ÜVJP, rakendusotsusega 2012/172/ÜVJP ja otsusega 2012/206/ÜVJP; — nõukogu 18. jaanuari 2012. aasta määrus 36/2012, mida on muudetud ja täiendatud eeskätt rakendusmäärusega 55/2012, määrusega 168/2012 ja rakendusmäärusega 266/2012; — kõik tulevased aktid, mis muudavad või täiendavad otsust 2011/ÜVJP ja nõukogu määrust 36/2012;
ET Euroopa Liidu Teataja C 217/24

16. mail 2012 esitatud hagi — Al Assad versus nõukogu

(Kohtuasi T-202/12)

2012/C 217/51

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Bouchra Al Assad (Damaskus, Süüria) (esindaja: advokaat G. Karouni)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada nõukogu 23. märtsi 2012. aasta rakendusotsus 2012/172/ÜVJP, millega rakendatakse otsust 2011/782/ÜVJP Süüria vastu suunatud piiravate meetmete kohta, osas, milles see puudutab Bouchra Al Assadi;

— mõista vastavalt Üldkohtu kodukorra artiklitele 87 ja 91 kohtukulud välja Euroopa Liidu Nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjendamiseks esitab hageja seitse väidet, mis on sisuliselt identsed või sarnanevad väidetega, mis on esitatud kohtuasjas T-383/11: Makhlouf vs. nõukogu (1).

(1) ELT 2011, C 282, lk 30.
ET Euroopa Liidu Teataja C 217/25

14. mail 2012 esitatud hagi — Shark versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Monster Energy (UNLEASH THE BEAST!)

(Kohtuasi T-217/12)

2012/C 217/54

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Shark AG (Innsbruck, Austria) (esindajad: barrister D. Campbell ja solicitor P. Strickland)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Monster Energy Company (Corona, Ühendriigid)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 1. märtsi 2012. aasta otsus (asi R 360/2011-1);

— jätta ühtlustamisameti ja teise menetluspoole apellatsioonikojas kohtukulud nende endi kanda ja mõista neilt välja hageja kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Kehtetuks tunnistamise taotluse esemeks olev registreeritud ühenduse kaubamärk: sõnamärk „UNLEASH THE BEAST!” kaupadele klassis 32 — ühenduse kaubamärgiregistreering nr 5093174

Ühenduse kaubamärgi omanik: teine menetluspool apellatsioonikojas

Ühenduse kaubamärgi kehtetuks tunnistamist taotlev pool: hageja

Kehtetuks tunnistamise taotluse põhjendus: ühenduse kaubamärgiregistreering nr 2729366 sõnamärgile „BRING OUT THE BEAST” kaupadele klassis 32; ühenduse kaubamärgisregistreering nr 2730133 kujutismärgile „COOL BITE BRING OUT THE BEAST” kaupadele klassis 32

Tühistamisosakonna otsus: tunnistada vaidlustatud ühenduse kaubamärk kehtetuks

Apellatsioonikoja otsus: tühistada vaidlustatud otsus ja jätta kehtetuks tunnistamise taotlus rahuldamata

Väited: nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 57 lõike 2 rikkumine
Aluslepingute rikkumine vastavalt ELTL artikli 263 teise lõigu kolmandale võimalusele, kuna antimoni, arseeni ja elavhõbeda osas ei ole arvesse võetud ELTL artikli 114 lõigete 4 ja 6 kohast hindamiskriteeriumi

Hageja väidab, et osas, milles komisjon asus seisukohale, et Saksamaa Liitvabariik ei ole tõendanud, et direktiiv 2009/48/EÜ (1) ei paku enam asjakohast kaitsetaset või et see on tervistkahjustav, on tegemist aluslepingute rikkumisega vastavalt ELTL artikli 263 teise lõigu kolmandale võimalusele, kuna komisjon ei võtnud arvesse ELTL artikli 114 lõigete 4 ja 6 kohast kriteeriumi, hindamaks, kas ja millises ulatuses tuleb pärast ühtlustamismeetme kehtestamist kiita heaks siseriiklike õigusnormide säilitamist oluliste nõuete tõttu ELTL artikli 36 tähenduses.

Hageja on seisukohal, et — kooskõlas Euroopa Kohtu praktikaga kohtuasjas C-3/00: Taani vs. komisjon — on kriteeriumiks, kas taotlev liikmesriik on tõendanud, et siseriiklikud õigusnormid tagavad rahvatervise kõrgema kaitstuse taseme kui ühenduse ühtlustamismeede ning et need ei lähe kaugemale selle eesmärgi saavutamiseks vajalikust.
1.

Esimene väide, et kostja rikkus õigusnormi, kui ta viis ELTL artikli 106 lõike 2 alusel läbi vastavuse testi, kuna järeldus, et avaliku teenuse hüvitis TV2-le oli antud Altmarki (kohtuotsus C-280/00: Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg, EKL 2003, lk I-7747) teist ja neljandat tingimust rikkudes, ei toonud kaasa vajalikke tagajärgi. 1.1. Mis puudutab Altmarki teise tingimuse ja ELTL artikli 106 lõike 2 omavahelist seost, siis on hageja seisukohal, et: — Altmarki teises tingimuses nimetatud läbipaistvusnõuded laienevad ka kostja poolt ELTL artikli 106 lõike 2 alusel läbi viidud testile; — kostja juba nõuab muudele, pelgalt formaalsetele nõuetele vastavust, et olla vastavuses ELTL artikli 106 lõikega 2; — ELTL artikli 106 lõige 2 juba sisaldab läbipaistvusnõudeid ja teatavate süsteemi ülesehituslike tagatiste olemasolu nõuet; — Altmarki teisele tingimusele juba viidatakse mitmetes komisjoni teatistes ja otsustes ELTL artikli 106 lõike 2 kohaldatavuse kohta — seda ka avalik–õigusliku ringhäälingu valdkonnas, ja — puuduvad igasugused veenvad põhjused, miks kostja ei peaks käesolevas asjas arvesse võtma oma mitmetes teatistes ja otsustes sisalduvat oma enda tõlgendust ETLT artikli 106 lõikele 2, eelkõige arvestades, et komisjoni tõlgendus on tuletatud arengutest kohtupraktikas. 1.2. Mis puudutab Altmarki neljanda tingimuse ja ELTL artikli 106 lõike 2 omavahelist seost, siis on hageja seisukohal, et: — turu konkurentsile mõjuks kahjulikult see, kui avaliku hanke puudumisel ei võeta arvesse avalik–õigusliku ringhäälinguorganisatsiooni tõhusust ELTL artikli 106 lõike 2 kohaldamisel; — konkurentsile ringhäälingusektoris tekitaks see erilist kahju, kuna kõiki avaliku teenuse osutaja kantud kulusid võib iseloomustada kui täiendavaid avalike teenuste kulusid, mida liikmesriik võib kompenseerida ning mille puhul puudub igasugune kohustus kontrollida, kas kulud on tingitud ebaefektiivsest juhtimisest või avaliku teenuse osutamise kohustusest; — avaliku teenuse hüvitist võib seega kasutada kui de facto päästmisabi või tegevusabi, mis võimaldab raskustes ettevõttel ümberstruktureerimise või lõpetamise asemel jätkata oma tegevust; — tõhususe kontroll ei muuda ELTL artikli 106 lõiget 2 nn surnud kirjatäheks, kuna komisjon võib asja eripäradest tulenevalt kiita heaks hüvitise, mis ületab keskmise, hästi juhitud ettevõtte kulusid, ja — ELTL artikli 106 lõike 2 eesmärk vastavalt Amsterdami protokolli alusel antud tõlgendusele on mitte hoida teatavat avalik–õiguslikku ringhäälinguorganisatsiooni konkurentsieeskirjade eest, vaid kaitsta liikmesriikide vabadust avaliku teenuse eesmärki määratlemisel ning tagada, et kodanikud saavad avalikke teenuseid ühiskonna jaoks väikseimate kuludega.
ET Euroopa Liidu Teataja C 138/19

14. märtsil 2012 esitatud hagi — ANKO versus komisjon

(Kohtuasi T-118/12)

2012/C 138/36

Kohtumenetluse keel: kreeka

Pooled

Hageja: ANKO Anonimos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Ateena, Kreeka) (esindaja: advokaat B. Christianos)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tuvastada, et komisjoni otsus mitte maksta rahalise toetuse jääksummat 6 752,74 eurot, mis oli hagejale ette nähtud lepinguga „PERceptive Spaces promoting iNdependent Aging (PERSONA)”, summas, on lepinguliste kohustuste rikkumine komisjoni poolt;

— kohustada komisjoni maksma hagejale hüvitis 6 752,74 eurot kulude hüvitamiseks, mille hageja kandis projekti PERSONA neljandal perioodil, ja intress, mis on ette nähtud lepingu II lisa punkti II.28 alapunktis 7, alates käesoleva hagiavalduse kättetoimetamisest;

— mõista hageja kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesoleva hagiavaldus puudutab komisjoni vastutust ELTL artikli 272 alusel, mis tuleneb lepingust nr 045459, millega täidetakse projekti „PERceptive Spaces promoting iNdependent Aging (PERSONA)”.

Täpsemalt väidab hageja, et kuigi ta täitis täielikult ja nõuetekohaselt oma lepingulised kohustused, peatas komisjon ANKO-le maksete tegemise, kuigi tal ei olnud selleks õigust ning kuigi ta rikkus eespool nimetatud lepingut ja heausklikkuse põhimõtet. Seetõttu leiab ANKO, et komisjon peab talle maksma 6 752,74 eurot ja intressi, mis on ette nähtud põhilepingu II lisa punkti II.28 alapunktis 7.
1.

Esimese väite kohaselt on hagi ilmselge vastuvõetamatuse kohta tehtud otsus täielikult põhjendamata, võttes eelkõige arvesse otsuse ilmselget vastuolulisust, pinnapealsust, faktiliste asjaolude ebaõiget tõlgendamist ja moonutamist, ebaloogilisust, ebajärjepidevust, ebamõistlikkust, clare loqui kohustuse rikkumist, hageja poolt kohtumenetluses esitatud nõude kohta otsuse tegemata jätmist ning et on ekslikult, vääralt, ebaõigesti ja ebamõistlikult tõlgendatud ja kohaldatud: — Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade artikleid 26 ja 26a; — vaidlustatud meetme mõistet käsitlevaid õigusnorme (eelkõige edasikaevatud kohtumääruse punktid 30–47) ning — huvitatud isikut puudutavatele ja liidu institutsiooni käsutuses olevatele isikuandmetele juurdepääsu käsitlevaid õigusnorme.
ET Euroopa Liidu Teataja C 138/18

14. märtsil 2012 esitatud hagi — ANKO versus komisjon

(Kohtuasi T-117/12)

2012/C 138/35

Kohtumenetluse keel: kreeka

Pooled

Hageja: ANKO Anonimos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Ateena, Kreeka) (esindaja: advokaat B. Christianos)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tuvastada, et Euroopa Komisjoni poolt maksete peatamine seoses summadega, mis ta võlgnes hagejale projektide PERFORM ja OASIS alusel, on tema lepinguliste kohustuse rikkumine;

— kohustada komisjoni maksma hagejale projekti PERFORM alusel summa 637 117,17 eurot, millele lisandub põhilepingu II lisa punkti II.5 alapunktis 5 ette nähtud intress, alates käesoleva hagiavalduse kättetoimetamise kuupäevast;

— kohustada komisjoni tuvastama, et hageja ei ole kohustatud tagasi maksma summat 56 390,00 eurot, mille komisjon maksis hagejale projekti OASIS alusel; ja

— mõista komisjonilt välja hageja kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Käesoleva hagiavalduse puudutab komisjoni vastutust, mis tuleneb ELTL artikli 272 alusel: a) lepingust nr 215952, projekti „A soPhisticatEd multi-paRametric system FOR the continuous effective assessment and Monitoring of motor status in Parkinson’s disease and other neurodegenerative diseases (PERFORM)” täitmise kohta, ja b) lepingust nr 215754 projekti „Open architecture for Accessible Services Integration and Standardisation (OASIS)” täitmise kohta.

Täpsemalt, hageja väidab, et kuigi ta täitis täielikult ja nõuetekohaselt oma lepingulised kohustused, peatas komisjon hagejale maksete tegemise, kuigi tal ei olnud selleks õigust ning kuigi ta rikkus eespool nimetatud lepinguid ja heausklikkuse põhimõtet. Seetõttu leiab hageja esiteks, et komisjoni tuleb kohustada talle projekti PERFORM eest maksma 637 117,17 eurot, millele lisandub põhilepingu II lisa punkti II.5 alapunktis 5 intress, ja teiseks, et tuleb tuvastada, et hageja ei ole kohustatud tagasi maksma summat 56 390,00 eurot, mis talle maksti projekti OASIS alusel.
2.

Teine väide, et rikuti olulist menetlusnõuet järgida kohaldatavat korda, kuna: — hindamismenetlus, mida hindamiskomitee pidi järgima, sisaldas reeglite eiramisi, millest kostja oli teadlik ega võtnud neid arvesse enne tulemuste avaldamist. Seega on järgnevad otsused õigusvastased, kuivõrd need tuginevad nende eiramiste tulemustel.
4.

Neljas väide: väär õiguslik alus Kreeka Vabariik on seisukohal, et kui komisjon arvas, et Kreeka Vabariik ei kohalda õigesti seadust nr 4002/2011, oleks ta pidanud tuginema ELTL artiklile 258, algatades uue liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse, ja mitte nõudma rahatrahvi tasumist.