Kohtuasi T‑306/10

Hani El Sayyed Elsebai Yusef

versus

Euroopa Komisjon

„Ühine välis‑ ja julgeolekupoliitika — Osama bin Ladeni, Al‑Qaida võrgu ja Talibaniga seotud isikute ja üksuste vastu suunatud piiravad meetmed — Määrus (EÜ) nr 881/2002 — Isiku rahaliste vahendite ja majandusressursside külmutamine pärast tema kandmist Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni organi koostatud loetelusse — Sanktsioonide komitee — Järgnev määruse nr 881/2002 I lisasse kandmine — Komisjoni keeldumine kustutada see kanne — Tegevusetushagi — Põhiõigused — Õigus olla ära kuulatud, õigus tõhusale kohtulikule kontrollile ja õigus omandi kaitsele”

Kokkuvõte – Üldkohtu otsus (teine koda), 21. märts 2014

Hagejal ei ole lubatud kõrvale hiilida tähtajast, mille jooksul tuleb esitada institutsiooni akti suhtes ELTL artikli 263 järgne tühistamishagi, kasutades ELTL artikli 265 tähenduses tegevusetushagi „kunstlikku menetlust”, mis on suunatud selle institutsiooni keeldumise vastu tühistada või kehtetuks tunnistada kõnealune akt. Sellega seoses võib vaid uute asjaolude esinemine õigustada taotluse esitamist sellise otsuse läbivaatamiseks, mida tähtaegselt ei vaidlustatud. Määruse nr 881/2002, millega kehtestatakse teatavate Osama bin Ladeni, Al Qaida võrgu ja Talibaniga seotud isikute ja üksuste vastu suunatud eripiirangud ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 467/2001, raames võetud varade külmutamise meetme puhul on selliseks uueks asjaoluks Euroopa Kohtu 3.septembril 2008 vastu võetud otsus liidetud kohtuasjades C‑402/05 P ja C‑415/05 P: Kadi I, milles esitati vormi- ja sisunõuded sellele, kuidas varade külmutamise meedet saab kehtestada, ning huvitatud isikute menetlustagatised. Selle otsusega kaasnes tingimata komisjoni suhtumise ja tegevuse muutus, mis iseenesest kujutab juba uut ja olulist asjaolu. Niisiis kuni selle kohtuotsuse tegemiseni leidis komisjon esiteks, et Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni (ÜRO) Julgeolekunõukogu loodud sanktsioonide komitee otsused on talle rangelt siduvad, ilma et tal oleks mingit iseseisvat hindamispädevust, ja teiseks, et tavalised kaitseõiguste tagatised ei kehtinud määruse nr 881/2002 alusel varade külmutamise meetme vastuvõtmise või vaidlustamise raames. Seevastu kohe pärast viidatud kohtuotsuse Kadi I tegemist muutis komisjon radikaalselt oma lähenemist ja valmistus läbi vaatama kõiki määruse nr 881/2002 järgseid varade külmutamise meetmeid, kui mitte omal algatusel, siis vähemalt huvitatud isikute otsesel taotlusel. Lisaks on uueks asjaoluks see, kui ÜRO Julgeolekunõukogusse kuuluva liikmesriigi valitsus oli siseriikliku menetluse raames hinnanud tõendeid, mille põhjal hageja nimi lisati piiravates meetmetes osundatud loetelusse, mille sanktsioonide komitee oli koostatud, järeldas see valitsus pärast esialgsete seisukohtade väljendamist, et hageja ei vasta sinna loetelusse lisamise nõuetele, ning teatas oma kavatsusest pöörduda selle komitee poole tema nime kustutamiseks viidatud loetelust. (vt punktid 54, 55, 59, 60, 66, 69, 70 ja 72)

Erinevalt aktidest, mille eesmärk on tekitada püsivaid tagajärgi, on määruse nr 881/2002 (millega kehtestatakse teatavate Osama bin Ladeni, Al Qaida võrgu ja Talibaniga seotud isikute ja üksuste vastu suunatud eripiirangud ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 467/2001) järgne varade külmutamise meede ennetav kaitsemeede, mille eesmärk ei ole jätta isikuid omandist ilma. Sellise meetme kehtivus sõltub alati selle võtmist õigustanud faktiliste ja õiguslike asjaolude püsimisest ning vajadusest seda meedet säilitada, et saavutada sellega seotud eesmärk. Seetõttu peab nimetatud määruse järgse varade külmutamise meetme peale olema igal hetkel võimalik esitada läbivaatamise taotlust, et kontrollida, kas selle säilitamine on põhjendatud; komisjoni poolt sellise taotluse rahuldamata jätmist peab saama tegevusetushagiga vaidlustada. Vastupidiste argumentidega nõustumine viiks selleni, et kui varade külmutamise meetme tühistamiseks on hagi esitamise tähtaeg möödunud, saab komisjon ulatusliku võimu külmutada piiramatuks ajaks teatud isiku rahalised vahendid väljaspool igasugust kohtulikku kontrolli ja sõltumata sellest, kas kõnealuse meetme võtmist esialgu õigustanud asjaolud on muutunud või koguni kadunud. Veelgi enam, esiteks näevad määruse nr 881/2002 (muudetud määruse nr 1286/2009) artikli 7c kolm esimest lõiget ette läbivaatamise menetluse, mis on nimelt sätestatud selliste isikute jaoks, kes sarnaselt hagejaga kanti vaidlusalusesse loetelusse enne 3. septembrit 2008. Need isikud võivad taotleda komisjonilt põhjendusi, miks nad vaidlusalusesse loetelusse kanti; seejärel võivad nad nende kohta oma arvamuse esitada ja komisjon peab selle arvamuse alusel seejärel läbi vaatama oma otsuse kanda need isikud kõnealusesse loetelusse. Teiseks on selle sätte lõikes 4 sätestatud läbivaatamise menetlus kõigi vaidlusalusesse loetelusse kantud isikute jaoks, kes esitavad uutele olulistele tõenditele põhineva uue taotluse kande kustutamiseks. Nii ühel kui teisel juhul peab olema võimalik esitada tegevusetushagi ELTL artikli 265 alusel, juhul kui komisjon ei ole läbi viinud määruse nr 881/2002 artiklis 7c ette nähtud läbivaatamist. (vt punktid 62, 63, 65 ja 68)