KOHTUJURISTI ETTEPANEK

PHILIPPE LÉGER

esitatud 12. mail 20051( )

Kohtuasi C‑372/03

Euroopa Ühenduste Komisjon

versus

Saksamaa Liitvabariik

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Direktiiv 91/439/EMÜ – Juhiluba – Minimaalne nõutav vanus teatavate sõidukite juhtimiseks – Võimalus juhtida erineva kategooria sõidukeid kui need, mille osas juhiluba välja anti – Juhiloa kohustuslik registreerimine ja vahetamine

1. Euroopa Ühenduste Komisjon palub Euroopa Kohtule esitatud hagiavalduses tuvastada, et Saksamaa Liitvabariik on rikkunud nõukogu 29. juuli 1991. aasta juhilube käsitlevast direktiivist 91/439/EMÜ tulenevaid kohustusi.( )

2. Komisjon esitab oma hagi põhjenduseks mitu väidet, mis seonduvad juhtimisõiguse saamise vanuse alampiiriga, võimalusega juhtida muu kategooria sõidukeid kui need, mille osas juhiluba välja anti,( ) samuti teises liikmesriigis väljaantud juhilubade registreerimise ja vahetamisega.

I. Õiguslik raamistik

A. Ühenduse õigusnormid

3. Juhiloa väljaandmise ja kasutamise ühtlustamine algas nõukogu 4. detsembri 1980. aasta ühenduse esimese juhiluba puudutava direktiivi 80/1263/EMÜ vastuvõtmisega( ). Ühest küljest oli selle eesmärk maanteeliikluse turvalisuse parandamine ja teisest küljest niisuguste isikute vaba liikumise hõlbustamine, kes asuvad elama muus liikmesriigis kui see, kus nad liiklusteooria‑ ja sõidueksami sooritasid või liiguvad Euroopa Majandusühenduse piires.

4. Sel eesmärgil lähendas direktiiv 80/1263 teatavaid siseriiklikke sätteid, mis puudutasid eelkõige juhiloa väljastamist ja kehtivuse tingimusi. Direktiiv määratles juhiloa ühenduse mudeli ja kehtestas nii juhilubade vastastikuse tunnustamise kui nende vahetamise põhimõtted, kui juhiloa omanik asub elama või töötama ühest liikmesriigist teise.

5. Direktiiv 80/1263 tunnistati direktiiviga 91/439 (edaspidi „direktiiv”) kehtetuks. Viimane tähistab uut etappi siseriiklike sätete ühtlustamises, eriti juhiloa väljastamise tingimuste ja nende vastastikuse tunnustamise põhimõtte ulatuse osas.

6. Kui rääkida juhiloa väljastamisest, siis kehtib siin minimaalse vanuse piirang, mis varieerub sõltuvalt sõiduki, mille juhtimiseks see on mõeldud, direktiiviga kehtestatud klassifikatsioonist.

7. Mis puudutab A kategooria sõidukeid( ), siis direktiivi artikli 6 lõike 1 punkti b esimese taande esimene lause kehtestab põhimõtte, mille kohaselt juhiloa väljastamisel seda tüüpi sõidukite juhtimiseks on vanusepiirang 18 aastat. Lisada on, et: „[…] selliste mootorrataste juhtimiseks, mille võimsus ületab 25 kW või mille võimsuse/kaalu suhe ületab 0,16 kW/kg (või külghaagisega mootorrataste juhtimiseks, mille võimsuse/kaalu suhe ületab 0,16 kW/kg) nõutakse siiski lihtsamate mootorrataste juhtimise kogemust vähemalt kahe aasta jooksul A kategooria juhiloa alusel”.

8. Sama artikli lõike 1 punkti b esimese taande viimane lause täpsustab, et: „eelneva kogemuse nõudest võib loobuda, kui juhiloa taotleja on vähemalt 21‑aastane ning sooritab spetsiifilise oskuste ja käitumise eksami”. Direktiivi artikli 6 lõige 2 märgib, et kui liikmesriigid võivad teha erandeid A, B ja B + E kategooria jaoks ettenähtud vanusepiirangutest ja väljastada sellised juhiload juba 17‑aastastele, siis ei laiene see sama direktiivi artikli 6 lõike 1 punkti b esimese taande viimases lauses ettenähtud vanusepiirangule.

9. Mis puudutab alamkategooriaid C1( ) ja C1 + E,( ) siis direktiivi artikli 6 lõike 1 punkti b kolmas taane näeb ette, et vastava juhiloa väljaandmiseks nõutav minimaalne vanus on 18 aastat, ilma et see piiraks teatavate autotranspordiga seotud sotsiaalõigusnormide ühtlustamist käsitleva nõukogu 20. detsembri 1985. aasta määruse (EMÜ) nr 3820/85 sätteid selliste sõidukite juhtimise kohta.( )

10. Kui juhiluba on kord väljastatud, ei ole selle kehtivus automaatselt piiratud nende sõidukite suhtes, milliste juhtimiseks luba väljastati. Nii näiteks näeb direktiivi artikli 5 lõike 2 punkt b ette, et „C + E kategooria [( )] juhiluba kehtib ka D + E kategooria [( )] puhul, kui selle omanikul on õigus juhtida D kategooria [( )] sõidukeid”.

11. Peale selle, kui juhiluba on kord ühes liikmesriigis väljastatud, tuleb teistes liikmesriikides seda tunnustada. See juhilubade vastastikuse tunnustamise põhimõte on direktiivi artikli 1 lõikes 2 sätestatud üldises sõnastuses järgmiselt: „[l]iikmesriikide väljastatud juhilubasid tunnustatakse vastastikku.”

12. Siiski, kui juhiloa omanik asub elama muus kui juhiloa väljastanud liikmesriigis, lubab direktiiv vastuvõtval liikmesriigil kohaldada kõnealuse loaomaniku suhtes teatavaid oma siseriiklikke eeskirju.

13. Direktiivi artikli 1 lõike 3 kohaselt on see nii mainitud siseriiklikku maksekorraldust, juhiloa kehtivusaega ja meditsiinilist järelevalvet puudutavate sätete korral. Sätete kohaldamisega seoses võib elukoha liikmesriik kanda teises liikmesriigis väljastatud juhiloale asjaajamiseks möödapääsmatuid andmeid. Direktiivi I lisa punkt 4 täpsustab, et need andmed, mis on seotud tõsiste õigusrikkumistega elukoha liikmesriigi territooriumil, võib viimase poolt kanda nimetatud loale tingimusel, et ta kannab seda liiki teabe ka enda väljastatavatele juhilubadele, millele on jäetud selleks vajalik ruum.( )

14. Sarnaselt näeb direktiivi artikkel 8 punkt 2 ette, et „[k]ui kriminaalõiguse ja politsei tegevust käsitlevate õigusaktide territoriaalsuse põhimõttest ei tulene teisiti, võib teises liikmesriigis väljastatud juhiloa omaniku alalise elukoha liikmesriik tema suhtes kohaldada sõidukijuhtimise õiguse piiramist, peatamist, äravõtmist või tühistamist käsitlevaid siseriiklikke sätteid ja vajaduse korral selleks juhiloa vahetada”.

B. Siseriiklikud õigusnormid

15. Käesolevas menetluses asjakohased Saksamaa õigusnormid leiduvad 18. augusti 1998. aasta määruses, mis puudutab isikute lubamist liiklusesse, Verdordnung über die Zulassung von Personen zum Strassenverkehr, tuntud ka kui „Fahrerlaubnis-Verordnung” (edaspidi „FeV”)( ).

16. FeV artikli 6 lõike 2 teine lause näeb ette A kategooria raskete mootorrataste juhtimisõiguse vahetuks saamiseks vanuse alampiiri 25 aastat. Mis puudutab C1 või C1 + E alamkategooria sõidukeid, siis vastavalt FeV artikli 10 lõike 2 esimesele lausele on nende sõidukite juhtimine võimalik alates 17. eluaastast tingimusel, et see on osa kutselise autojuhi õppest (ja kutseõppe raames toimuvatel sõitudel).

17. Samal ajal, tulenevalt FeV § 6 lõike 3 punktist 6 võivad C1 + E ja D kategooria juhiloa omanikud juhtida D ja E kategooria sõidukeid. Sama paragrahvi lõike 4 kohaselt võivad C1, C1 + E, C või C + E kategooria sõidukite juhiloa omanikud juhtida busse (see tähendab D kategooria sõidukeid), et teostada Saksamaa territooriumil ilma reisijateta sõite nimetatud sõidukite tehnilise seisu kontrollimiseks või nende üleviimise tagamiseks ühest kohast teise.

18. Lisaks sellele, kooskõlas FeV artikli 29 lõigetega 1 ja 2 on muus liikmesriigis kui Saksamaa Liitvabariik väljastatud juhiloa omanikud kohustatud trahvi ähvardusel registreerima oma juhiloa Saksa ametiasutustes, kui nad on oma alalise elukoha sisse seadnud Saksamaal ja on juhiloa omanikud vähem kui kaks aastat.

19. Viimaks, FeV artikli 29 lõike 3 ja artikli 47 lõike 2 sätted kohustavad muus liikmesriigis kui Saksamaa Liitvabariik väljaantud juhiloa omanikke, kes on oma alalise elukoha sisse seadnud Saksamaal, vahetama oma juhiloa Saksa juhiloa vastu, et sinna märgitaks teatavad andmed, ennekõike nimetatud juhiloa kehtivuse kohta viimases liikmesriigis, kui see kehtivus on lühem kui juhiloa väljaandnud liikmesriigis.

II. Kohtueelne menetlus

20. Komisjon asus pärast tema ja Saksamaa Liitvabariigi vahel toimunud kirjavahetust 18. juuli 2001. aasta märgukirjas seisukohale, et liikmesriik on rikkunud direktiivist 91/439 tulenevaid kohustusi, ja andis talle võimaluse esitada oma seisukoht.

21. Komisjon pidas Saksamaa Liitvabariigi seisukohti väheveenvateks ning esitas talle 21. märtsil 2002 põhjendatud arvamuse, kutsudes seda liikmesriiki võtma arvamuse järgimiseks vajalikke meetmeid direktiivist tulenevate kohustuste täitmiseks kahe kuu jooksul arvamuse kättesaamisest.

22. Kuna väidetava rikkumise osaliseks lõpetamiseks mõeldud seadusemuudatuse vastuvõtmine viibis, otsustas komisjon esitada käesoleva hagi, mis saabus Euroopa Kohtu kantseleisse 2. septembril 2003.

III. Hagi

23. Oma hagi põhjenduseks esitab komisjon kuus väidet, millest Saksamaa valitsus vaidlustab ainult kaks. Ma vaatlen esmajärjekorras neid kahte väidet, mis käsitlevad vanuse alampiiri teatud kategooria sõidukite juhtimisõiguse saamiseks. Seejärel vaatlen ma lühidalt teisi, vaidlustamata väiteid, mis käsitlevad võimalust juhtida muu kategooria sõidukeid kui need, mille osas juhiluba välja anti, samuti muus liikmesriigis väljaantud juhiloa registreerimist ning vahetamist.

A. Väited, mis käsitlevad vanuse alampiiri teatud sõidukite juhtimisõiguse saamiseks

24. Need väited puudutavad esiteks A kategooria raskeid mootorrattaid( ) ja teiseks alamkategooria C1 ja C1 + E sõidukeid. Vaadelgem järgemööda mõlemat väidet.

1. Väide, mis käsitleb A kategooria raskete mootorrataste juhtimisõiguse saamise vanuse alampiiri

a) Poolte argumendid

25. Selles väites heidab komisjon Saksamaa Liitvabariigile ette direktiivi artikli 6 lõike 1 punkti b esimese taande rikkumist, kehtestades A kategooria sõidukite juhtimisõiguse vahetuks saamiseks vanuse alampiiri 25 aastat, teisisõnu, omamata eelnevat lihtsamate mootorrataste juhtimise kogemust. Hageja väitel võiks direktiivi selle sätte kohaselt olla liikmesriigi õiguses ette nähtud üksnes vanuse alampiir 21 aastat. Oma väite põhjenduseks kinnitab komisjon, et direktiivi sätte eesmärk on täielikult ühtlustada A kategooria raskete mootorrataste juhtimisõiguse vahetu saamine, kehtestades ühetaolise vanuse alampiiri, mida liikmesriigid ei tohi ühepoolselt vähendada ega suurendada.

26. Saksamaa valitsus vaidleb direktiivi artikli 6 lõike 1 punkti b esimese taande viimase lause sellisele tõlgendusele vastu. Ta väidab, et need sätted ei soodusta kõnesoleva kategooria sõidukite juhtimisõiguse vahetu saamise täielikku ühtlustamist. Need mitte ainult ei jäta liikmesriikidele vabadust keelduda või nõustuda sellise vahetu juhtimisõiguse andmisega, vaid jätavad ka võimaluse, kui seda aktsepteeritakse, kehtestada kooskõlas direktiivi liiklusohutuse eesmärgiga kõrgem vanuse alampiir kui 21 aastat. Selles suhtes rõhutab Saksamaa valitsus, et komisjon pakkus hiljuti, direktiivi ettevalmistamise käigus, välja idee tõsta liiklusohutuse nõuete paremaks järgimiseks asjaomane vanuse alampiir 24 aastani.

b) Hinnang

27. Leian, et see väide ei ole põhjendatud.

28. Minu arvates, kehtestades A kategooria raskete mootorrataste juhtimisõiguse vahetuks saamiseks vanuse alampiiri 21 aastat, direktiivi artikli 6 lõike 1 punkti b esimese taande viimane lause üksnes välistab nooremate kui 21‑aastaste isikute võimaluse saada seda tüüpi sõidukite juhtimisõigus. Need sätted ei vastandu siseriiklikus õiguses niisugust vanuse alampiiri nagu 25 aastat kehtestava sätte olemasolule. Sellise tõlgenduse kasuks räägivad mitu elementi.

29. Esiteks, lubades liikmesriikidel kõrvale kalduda nõudest kehtestada vanuse alampiir teatud kategooria sõidukite (muud kui A kategooria rasked mootorrattad) juhtimiseks ja väljastades niimoodi juhilube isikutele alates 17. eluaastast, seega noorematele kui direktiiv selle kategooria sõidukitele ette näeb, annab direktiivi artikli 6 lõige 2 suunise, et vanuse alampiiri tingimuse eesmärk on tervikuna võttes kehtestada „alumine piir” (ja mitte „ülemine piir”), millest allapoole on juhiloa väljastamine põhimõtteliselt keelatud, välja arvatud samas artiklis sõnaselgelt lubatud erandid.

30. Asjaolu, et selles artiklis ette nähtud erandid viitavad üksnes pigem madalamale vanuse alampiirile, mida direktiiv teatud kategooria sõidukite suhtes nõuab, kui kõrgemale vanuse alampiirile, mida direktiiv ette ei näe, tähendab minu arvates, et liikmesriikidel on automaatselt keelatud kehtestada kõrgema vanusepiiri nõue. Vastupidi, direktiivi artikli 6 lõikes 2 sellise kõrgema vanuse alampiiri kehtestamata jätmine on kahtlemata seletatav asjaoluga, et direktiivi minimaalse vanuse tingimust puudutavate reeglite eesmärk ei ole takistada liikmesriike kehtestamast selle kohta rangemaid nõudeid, nii ei olnud vaja kehtestada vastavaid erandeid selleks, et lubada liikmesriike sellekohaselt toimida.

31. Direktiivi eesmärk vanuse alampiiri kehtestades kinnitab seda analüüsi.

32. Tõepoolest, direktiivi preambuli neljas taane rõhutab, et liiklusohutust arvesse võttes tuleks ette näha juhilubade väljastamise miinimumnõuded. Lisaksin, et direktiivi artikli 6 lõikes 1 püstitatud vanuse alampiiri nõue on üks selle eesmärgi saavutamiseks kavandatud miinimumnõuetest.

33. Ometi, kuigi vanuse alampiiri nõude kehtestamine vastab selgelt liiklusohutuse nõudele sel põhjusel, et ta keelab väljastada juhilube isikutele, kes ei ole veel jõudnud kõnealuse vanuse alampiirini, ei saa sama öelda juhul, kui direktiiviga kehtestatud vanuse alampiiri nõue ei luba liikmesriikidel keelduda väljastamast juhiluba isikutele, kes on juba jõudnud sellesse ikka. Hoopis vastupidi, see on just vajalik liiklusohutuse tagamiseks, mis peamiselt sunnib liikmesriike kehtestama direktiiviga ettenähtust kõrgema vanuse alampiiri nõude. Pealegi, nagu märkis Saksamaa valitsus, väljendas komisjon hiljuti kavatsust tõsta liiklusohutuse parandamisele kaasaaitamise eesmärgil vanuse alampiiri võimsamate mootorrataste juhtimisõiguse vahetuks saamiseks 21 aastalt 24 aastani( ).

34. Ma leian, et nendest erinevatest elementidest nähtub, et direktiivi artikli 6 lõike 1 punkti b esimese taande viimane lause ei vastandu siseriiklikus õiguses niisugust käesolevas artiklis ettenähtust kõrgemat vanuse alampiiri kehtestava sätte olemasolule, nagu seda antud juhul näeb ette Saksa õigus. Järelikult ma leian, et väide, mis käsitleb A kategooria raskete mootorrataste juhtimisõiguse vahetu saamise vanuse alampiiri ja mis tuleneb direktiivi ülalmainitud artikli väidetavast rikkumisest, ei ole põhjendatud.

2. Väide, mis käsitleb vanuse alampiiri C1 ja C1 + E kategooria sõidukite juhtimisõiguse saamiseks

a) Poolte argumendid

35. Selles väites heidab komisjon Saksamaa Liitvabariigile ette direktiivi artikli 6 lõike 1 punkti b kolmanda taande koostoimes määruse nr 3820/85 artikli 5 lõike 1 punkti b teise taandega rikkumist, lubades alamkategooriate C1 või C1 + E sõidukeid juhtida alates 17. eluaastast tingimusel, et see on osa kutselise autojuhi õppest. Ta väidab, et need direktiivi ja selles viidatud määruse sätted ei anna alla 18‑aastastele isikutele võimalust saada soodsamalt õigust juhtida seda tüüpi sõidukeid.

36. Saksamaa valitsus vaidlustas selle väite. Ta täpsustab, et siseriiklikus õiguses on C1 kategooria juhiloa saamine seatud sõltuvusse B kategooria juhiloa saamisest.

37. Lisaks väidab ta, et kutseoskuse tunnistuse saamiseks pärast kaupade autoveo sõidukijuhi ametlikult tunnustatud kursuste läbimist, mis vastavalt määruse nr 3820/85 artikli 5 lõike 1 punkti b teisele taandele annab sellise tunnistuse omanikele õiguse enam kui 7500 kg kaaluvate kaupade autoveoks – nad on seega vähemalt 18 aastat vanad – eeldatakse, et isik võib kõnealusele kursusele minna enne 18‑aastaseks saamist ja et kursus sisaldab mõningase juhtimiskogemuse võimaldamist. Sellest järeldub, et jättes 17‑aastastele isikutele õiguse juhtida C1 või C1 + E alamkategooria sõidukeid kutseõppe eesmärgil, on siseriiklik õigus kooskõlas määruse artikli 5 lõike 1 punkti b teise taandega, millele viitab direktiivi artikli 6 lõike 1 punkti b kolmas taane. Vastupidisel juhul kannataks autoveo sõidukijuhtide kutseõpe, mis on liiklusohutuse huvides piisavalt pikk.

38. Lõpuks taotleb Saksamaa valitsus C1 ja C1 + E alamkategooria eeldatava juhtimisõiguse ulatuse vähendamist, mis on ka ette nähtud siseriiklikus õiguses. See õigus on tagatud üksnes nendele isikutele, kes järgivad kutselise autojuhi õpet ja nad on läbinud arstliku ja psühholoogilise kontrolli. Lisaks on seda tüüpi sõidukite juhtimisõiguse saamine võimalik üksnes kutseõppe raames ja ainult liikmesriigis.

b) Hinnang

39. Minu arvates on see väide põhjendatud nii C1 kategooria kui ka C1 + E alamkategooria sõidukite osas.

40. C1 kategooria sõidukite kohta näeb direktiivi artikli 6 lõike 1 punkti b kolmas taane, samuti määruse nr 3820/85 artikli 5 lõike 1 punkt a (millele viitab direktiivi artikkel) ette, et nende juhtimise õigus antakse isikutele, kes on vähemalt 18‑aastased. Mööndes, et nende sõidukite juhtimise õiguse andmisega isikutele, kes on alles 17‑aastased, tunnustab siseriiklik õigus antud juhul seda direktiivi sätet, mis kattub eespool mainitud määruse sättega. See järeldus on vältimatu isegi siis, kui Saksamaa valitsus jääks seisukohale, et oodatud juhtimisõiguse ulatus on piiratud.

41. Samamoodi on tähtis, nagu väidab Saksamaa valitsus, et siseriiklikus õiguses on C1 kategooria juhiloa (lubatud juhtida C1 kategooria sõidukeid) saamine seatud sõltuvusse B kategooria juhiloa (lubatud juhtida B kategooria sõidukeid) saamisest. Tõepoolest, kuigi direktiivi artikli 6 lõige 2 lubab liikmesriikidel teatud sõidukite nagu B kategooria juhtimiseks direktiiviga kehtestatud vanuse alampiirist kõrvale kalduda ja niiviisi on loa väljastamine seda tüüpi sõidukite juhtimiseks isikutele alates 17. eluaastast sellega vastavuses, jääb siiski tõsiasi, et see ei kehti alamkategooria C1 sõidukite suhtes. Kuna artikli 6 lõige 2 on sisuliselt ammendav, ei saa B kategooria juhiloa 17-aastaselt omandamise fakt õigustada selle artikli järgi C1 kategooria juhiloa saamist samadel tingimustel.

42. C1 + E kategooria sõidukite kohta meenutan, et määrus nr 3820/85 (millele viitab direktiivi artikli 6 lõike 1 punkti b kolmas taane) kehtestab artikli 5 lõike 1 punkti b esimeses taandes põhimõtte, mille kohaselt on nende sõidukite juhi vanuse alampiir 21 aastat. See, et artikli 5 lõike 1 punkti b teine taane madaldab vanusepiiri 18 aastani tingimusel, et „kõnealusel isikul on ühes liikmesriigis tunnustatud kutseoskuse tunnistus, mis kinnitab, et ta on läbi teinud kaupade autoveo sõidukijuhi kursused, mis vastavad ühenduse eeskirjadele autoveol töötavate juhtide koolituse miinimumtaseme kohta”, on selle põhimõtte rikkumine.

43. Nendest määruse nr 3820/85 sätetest tuleneb, et C1 + E kategooria sõidukite juhtimisõiguse saamine alates 18. eluaastast on võimalik teatud sõidukijuhi kutseõppe läbimise järel pärast kutseoskuse tunnistuse saamist.

44. Järelikult, kuigi selline kutseõpe võib alata enne, kui kõnealune isik saab 18‑aastaseks, ja ta omandab samadel vanusetingimustel sõidukogemuse instruktori juhendamisel sõidutundides, ei või selline isik saada C1 + E kategooria juhiluba, kuni ta pole saanud 18‑aastaseks ja ta ei ole läbinud kutseõpet, seega omamata kutseoskuste tunnistust, mis väljastatakse alles pärast kutseõpet.

45. Siiski see on see, mida Saksamaa õigus näeb ette juhuks, mil alles 17‑aastasel isikul lubatakse juhtida autojuhi kutseõppe raames C1 + E alamkategooria sõidukeid liikmesriigi teedevõrgustikul, ilma nõudeta, et see toimuks instruktori pideva järelevalve all. Mis puudutab seda tüüpi sõidukeid, siis järelikult eirab siseriiklik õigus määruse nr 3820/85 artikli 5 lõike 1 punkti b. Ta eirab ka direktiivi artikli 6 lõike 1 punkti b kolmandat taanet, kuna see artikkel viitab määruse sätetele, kaasa arvatud artikkel 5 lõige 1 punkt b.

46. Ma järeldan, et väide, mis käsitleb vanuse alampiiri C1 ja C1 + E kategooria sõidukite juhtimisõiguse saamiseks ja mis põhineb direktiivi artikli 6 lõike 1 punkti b kolmanda taande rikkumisel, on põhjendatud.

B. Väide, mis käsitleb võimalust juhtida muu kategooria sõidukeid kui need, mille osas juhiluba välja anti

47. Kaks väidet, mis käsitlevad võimalust juhtida muu kategooria sõidukeid kui need, mille osas juhiluba välja anti. Üks puudutab D + E kategooria sõidukite, teine D kategooria sõidukite juhtimisõigust. Ma vaatlen põgusalt mõlemat väidet, mida Saksamaa valitsus ei vaidlustanud.

1. Väide, mis käsitleb D + E kategooria sõidukite juhtimisõigust

48. Selles väites heidab komisjon Saksamaa Liitvabariigile ette direktiivi artikli 5 lõike 2 punkti b rikkumist, nähes ette, et C1 + E ja D kategooria juhiloa omanikud võivad juhtida D ja E kategooria sõidukeid. Leian, et see väide on põhjendatud.

49. Tõepoolest, see artikkel näeb ette, et „C + E kategooria juhiluba kehtib ka D + E kategooria puhul, kui selle omanikul on õigus juhtida D kategooria sõidukeid”. Nendest sätetest tuleneb, et ainult C + E, mitte C1 + E, kategooria juhilubade omanikul on õigus juhtida D + E kategooria sõidukeid tingimusel, et ta omab D kategooria sõidukite juhtimisõigust. C1 + E kategooria juhiloa omanik ei oma seega õigust saada D + E kategooria sõidukite juhtimisõigust.

2. Väide, mis käsitleb D kategooria sõidukite juhtimisõigust

50. Selles väites heidab komisjon Saksamaa Liitvabariigile ette direktiivi artikli 3 rikkumist, lubades C1, C1 + E, C või C + E kategooria sõidukite juhiloa omanikel juhtida D kategooria sõidukeid, et teostada sisemaal ilma reisijateta sõite nimetatud sõidukite tehnilise seisu kontrollimiseks või nende üleviimise tagamiseks ühest kohast teise. Ma leian, et see väide on põhjendatud.

51. Tõepoolest, direktiivi artikli 3 lõike 1 viiendast taandest tuleneb, et C kategooria sõidukid erinevad D kategooria sõidukitest, nii et C kategooria juhiluba ei või anda õigust D kategooria sõidukite juhtimiseks. Sama kehtib ka sõidukite kohta, mis kuuluvad C kategooriasse, nimelt C + E kategooria ning C1 ja C1 + E alamkategooria (nagu seda määratleb direktiivi artikli 3 lõike 1 kuues taane, samuti sama artikli lõike 2 kolmas ja neljas taane).

52. Nagu komisjon rõhutab, tekib see erinevus ühelt poolt C, C + E, C1 või C1 + E kategooria sõidukite (see tähendab veoautod) ja teiselt poolt D kategooria sõidukite (see tähendab bussid) vahel, samuti nendele vastavate juhilubade vahel, asjaolust, et neid tüüpe sõidukite juhtimine ei ole tegelikult võrreldav ja igaühe juhtimiseks vajatakse eraldi väljaõpet, nii ei saa C, C + E, C1 või C1 + E juhiluba (mis on saadud teatud tüüpi väljaõppe järel) anda õigust D kategooria sõidukite juhtimiseks (mis nõuab erinevat väljaõpet).

53. Ma järeldan, et väide, mis käsitleb D kategooria sõidukite juhtimisõigust ja mis põhineb direktiivi artikli 3 rikkumisel, on põhjendatud.

C. Väited, mis käsitlevad teises liikmesriigis väljaantud juhilubade registreerimist ning vahetamist

54. Vaadelgem järjestikku väidet, mis käsitleb teises liikmesriigis väljaantud juhilubade registreerimist, seejärel väidet, mis käsitleb nende lubade vahetamist, meenutades, et neid väiteid Saksamaa valitsus ei vaidlustanud.

1. Väide, mis käsitleb teises liikmesriigis väljaantud juhilubade registreerimist

55. Selles väites heidab komisjon Saksamaa Liitvabariigile ette direktiivi artikli 1 lõikes 2 toodud juhilubade vastastikuse tunnustamise põhimõtte rikkumist, kehtestades trahvi ähvardusel nõude kohustuslikult ja süstemaatiliselt registreerida oma muus liikmesriigis kui Saksamaa Liitvabariik väljaantud juhiloa Saksa ametiasutustes, kui selle omanikud on oma alalise elukoha sisse seadnud Saksamaal ja on juhiloa omanikud vähem kui kaks aastat.

56. Leian, et see väide on põhjendatud. Selle kohta on piisav viide Euroopa Kohtu 10. juuli 2003. aasta otsusele komisjon v. Madalmaad( ), samuti 9. septembri 2004. aasta otsusele komisjon v. Hispaania( ). Nendes otsustes leiab Euroopa Kohus, et juhilubade kohustuslik või süstemaatiline registreerimine kujutab endast direktiivi artikli 1 lõikes 2 kehtestatud juhilubade vastastikuse tunnustamise põhimõttega vastuolus olevat formaalsusnõuet, mis ei ole kooskõlas ei direktiivi artikli 1 lõikega 3 ega artikli 8 lõikega 2.( )

2. Väide, mis puudutab teises liikmesriigis väljaantud juhilubade vahetamist

57. Selles väites heidab komisjon Saksamaa Liitvabariigile ette direktiivi mitme sätte, eriti selle artikli 1 lõike 2 eiramist, kohustades muus liikmesriigis kui Saksamaa Liitvabariik väljaantud juhiloa omanikke, kes on oma alalise elukoha sisse seadnud Saksamaal, vahetama oma juhiloa Saksa juhiloa vastu, et Saksamaa vastavad ametiasutused saaksid sinna märkida teatavaid andmeid, ennekõike nimetatud juhiloa kehtivuse kohta viimases liikmesriigis, kui see kehtivus on lühem kui juhiloa väljaandnud liikmesriigis. Leian, et see väide on põhjendatud.

58. Tõepoolest, nagu Euroopa Kohus eespool viidatud kohtuotsuses komisjon v. Madalmaad (punkt 72) rõhutas, tuleneb direktiivi preambuli üheksandast põhjendusest, et direktiiv on sõnaselgelt kavandanud juhilubade vahetamise süsteemi kaotamist. Seda asjaolu on meenutatud 29. jaanuari 2004. aasta määruses kohtuasjas Krüger( ).

59. Eespool viidatud määruses Krüger toetub Euroopa Kohus põhiliselt sellele argumendile, märkides, et „direktiivi 91/439 artikli 1 lõiget 2 tuleb tõlgendada kui siseriikliku õigusega vastuolus olevat sätet, mis teatud asjaoludel takistab teises liikmesriigis väljaantud juhiloa omanikel oma territooriumil selle juhiloa vahetamist siseriikliku juhiloa vastu põhjendusega, et teises liikmesriigis väljaantud juhiluba, mis ei järgi vastuvõtvas liikmesriigis rakendatud kehtivusaja korda, ei saa olla sisestatud selle riigi juhilubade andmebaasi”.( )

60. See, mis on kohaldatav registreerimismenetlusele eespool mainitud kohtuasjas Krüger, on kohaldatav ka käesolevas asjas käsitletavale registreerimismenetlusele.

61. Ma järeldan, et väide, mis puudutab teises liikmesriigis väljaantud juhilubade registreerimist ja mis toetub direktiivi artikli 1 lõike 2 rikkumisele, on põhjendatud.

IV. Ettepanek

62. Kokkuvõtteks teen Euroopa Kohtule ettepaneku:

„1) Otsustada, et:

– võttes vastu seaduse, mis lubab alamkategooriate C1 või C1 + E sõidukeid juhtida alates 17. eluaastast tingimusel, et see on osa kutselise autojuhi õppest, rikkus Saksamaa Liitvabariik nõukogu 29. juuli 1991. aasta juhilubasid käsitleva direktiivi 91/439/EMÜ artikli 6 lõike 1 punkti b kolmandast taandest tulenevaid kohustusi;

– võttes vastu seaduse, mis lubab C1 + E ja D kategooria juhiloa omanikel juhtida D + E kategooria sõidukeid, rikkus Saksamaa Liitvabariik direktiivi 91/439 artikli 5 lõike 2 punktist b tulenevaid kohustusi;

– võttes vastu seaduse, mis lubab C1, C1 + E, C või C + E kategooria sõidukite juhiloa omanikel juhtida D kategooria sõidukeid, et teostada sisemaal ilma reisijateta sõite nimetatud sõidukite tehnilise seisu kontrollimiseks või nende üleviimise tagamiseks ühest kohast teise, rikkus Saksamaa Liitvabariik direktiivi 91/439 artiklist 3 tulenevaid kohustusi;

– võttes vastu seaduse, mis kehtestab trahvi ähvardusel nõude kohustuslikult ja süstemaatiliselt registreerida oma muus liikmesriigis kui Saksamaa Liitvabariik väljaantud juhiloa Saksa ametiasutustes, kui nad on oma alalise elukoha sisse seadnud Saksamaal ja on juhiloa omanikud vähem kui kaks aastat, rikkus Saksamaa Liitvabariik direktiivi 91/439 artikli 1 lõikest 2 tulenevaid kohustusi;

– võttes vastu seaduse, mis kohustab muus liikmesriigis kui Saksamaa Liitvabariik väljaantud juhiloa omanikke, kes on oma alalise elukoha sisse seadnud Saksamaal, vahetama oma juhiloa Saksa juhiloa vastu, et Saksamaa vastavad ametiasutused saaksid sinna märkida teatavaid andmeid, ennekõike nimetatud juhiloa kehtivuse kohta viimases liikmesriigis, kui see kehtivus on lühem kui juhiloa väljaandnud liikmesriigis, rikkus Saksamaa Liitvabariik direktiivi 91/439 artikli 1 lõikest 2 tulenevaid kohustusi.

2) Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.

3) Jätta Saksamaa Liitvabariigi kohtukulud tema enda kanda, samuti mõista temalt välja Euroopa Ühenduste Komisjoni kohtukulud.”