ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (kuues koda) 22. juuni 2021. aasta määrus –

Prosecutor of the regional prosecutor’s office in Ruse, Bulgaria

(kohtuasi C‑206/20) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Politseikoostöö ja õigusalane koostöö kriminaalasjades – Euroopa vahistamismäärus – Raamotsus 2002/584/JSK – Artikli 8 lõike 1 punkt c – Euroopa vahistamismäärus, mille on teinud liikmesriigi prokuratuur kriminaalmenetluse läbiviimiseks sama ametiasutuse otsustatud vabadust piirava meetme alusel – Kohtuliku kontrolli puudumine enne tagaotsitava üleandmist – Tagajärjed – Tõhus kohtulik kaitse – Euroopa Liidu põhiõiguste harta – Artikkel 47

1. Eelotsuse küsimused – Eelotsuse kiirendatud menetlus – Tingimused – Kiiret menetlemist õigustavad asjaolud (Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23a; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 105 lõige 1) (vt punktid 32–34)

2. Eelotsuse küsimused – Vastus, mis ei tekita põhjendatud kahtlust – Vastus, mille võib selgelt tuletada kohtupraktikast – Kodukorra artikli 99 kohaldamine (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikkel 99) (vt punktid 36 ja 37)

3. Politseikoostöö – Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Raamotsus Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta – Euroopa vahistamismääruse tegemine kriminaalmenetluse algatamise eesmärgil – Euroopa vahistamismäärus ja riigisisene otsus, millel põhineb see määrus, mille on teinud prokurör, keda saab pidada vahistamismääruse teinud õigusasutuseks raamotsuse artikli 6 lõike 1 tähenduses – Vahistamismääruse teinud liikmesriigis nende otsuste üle kohtuliku kontrolli puudumine enne tagaotsitava üleandmist vahistamismäärust täitva liikmesriigi poolt – Tõhusa kohtuliku kaitse nõuete järgimine – Puudumine (Põhiõiguste harta, artikkel 47; nõukogu raamotsus 2002/584, muudetud raamotsusega 2009/299, artikli 6 lõige 1 ja artikli 8 lõike 1 punkt c) (vt punktid 49, 51 ja 54 ning resolutsioon)

Resolutsioon

Nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta, mida on muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK, artikli 8 lõike 1 punkti c tuleb koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 ja Euroopa Kohtu praktikaga tõlgendada nii, et nõuded tõhusale kohtulikule kaitsele, millele on õigus isikul, kelle suhtes on tehtud Euroopa vahistamismäärus kriminaalmenetluse läbiviimiseks, ei ole täidetud, kui nii Euroopa vahistamismääruse kui ka otsuse, millel see vahistamismäärus põhineb, on teinud prokurör, keda saab pidada „vahistamismääruse teinud õigusasutuseks“ raamotsuse 2009/299 artikli 6 lõike 1 tähenduses, kuid kummagi suhtes ei tehta vahistamismääruse teinud liikmesriigis enne seda, kui vahistamismäärust täitev liikmesriik tagaotsitava üle annab, kohtulikku kontrolli.

( 1 ) ELT C 262, 10.8.2020.
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 22. juuni 2021. aasta määrus –

Mitliv Exim

(kohtuasi C‑81/20) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikli 53 lõige 2 ja artikkel 99 – Käibemaks – Direktiiv 2006/112/EÜ – Põhiõigused – Ne bis in idem põhimõte – Kriminaal- ja väärteokaristuste kumuleerumine – Kohaldamatus – Täiendavad maksukohustused – Intress summalt, mille maksumaksja on tasunud kriminaalmenetluse käigus

Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Vajadus esitada Euroopa Kohtule faktilise ja õigusliku raamistiku kohta piisavaid täpsustusi – Ulatus – Taotlus, milles ei ole faktilist ja õiguslikku konteksti piisavalt üksikasjalikult kirjeldatud – Euroopa Kohtul ei ole võimalik anda eelotsusetaotluse esitanud kohtule tarvilikku vastust – Ilmselge vastuvõetamatus

(ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94)

(vt punktid 28–36)

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikleid 2 ja 63 tuleb tõlgendada nii, et niipea kui maksustatavad tehingud on tehtud ja nendega seotud käibemaks on muutunud sissenõutavaks, ei saa vastava maksunõude tasumiseks tehtud makset – isegi kui see on esialgne – pidada tasumisele mittekuuluvaks ja selle alusel ei saa tekkida intressi makse teinud maksumaksja kasuks.

( 1 ) ELT C 279, 24.8.2020.
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 20. mai 2021. aasta määrus –

ENR Grenelle Habitat jt

(kohtuasi C‑88/20) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94 – Põhiõigused – ne bis in idem’i põhimõte – Identsete tegude eest haldussanktsioonide ja kriminaalkaristuste kumuleerimine – Telefonimüük – Eksitav kaubandustava – Eelotsusetaotluse ebapiisav põhjendus – Ilmselge vastuvõetamatus

Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Küsimused, mis on esitatud ilma, et oleks piisavalt andmeid põhikohtuasja faktilise ja õigusliku tausta kohta ning põhjuste kohta, mis selgitavad, miks eelotsuse küsimustele vastamine on vajalik – Küsimused, mis on esitatud kontekstis, mis välistab tarviliku vastuse – Ilmselge vastuvõetamatus

(ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94)

(vt punktid 28–37 ja 39 ning resolutsioon)

Resolutsioon

Tribunal correctionnel de Bordeaux’ (Prantsusmaa) 12. detsembri 2019. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus on ilmselgelt vastuvõetamatu.

( 1 ) ELT C 161, 11.5.2020.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 14. aprilli 2021. aasta määrus –

Casa di Cura Città di Parma

(kohtuasi C‑573/20) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikli 53 lõige 2 ja artikkel 99 – Maksustamine – Ühine käibemaksusüsteem – Kuues direktiiv 77/388/EMÜ – Artikli 17 lõike 2 punkt a – Segamaksukohustuslane – Mahaarvatav osa – Avalik‑ või eraõiguslikud tervishoiuasutused, mille tegevus on maksust vabastatud – Riigisisesed õigusnormid, mis välistavad käibemaksu mahaarvamise, kui see on seotud selliste kaupade või teenuste ostuga, mida kasutati maksust vabastatud tegevuse tarbeks

1. Maksualaste õigusaktide ühtlustamine – Ühine käibemaksusüsteem – Sisendkäibemaksu mahaarvamine – Mahaarvamisõiguse tekkimine ja kohaldamisala – Kaubad ja teenused, mida kasutatakse maksukohustuslase maksustatavate tehingute tarbeks – Avalik‑ või eraõiguslikud tervishoiuasutused, mille tegevus on maksust vabastatud – Käibemaksu mahaarvamise lubamisest keeldumine, kui see on seotud selliste kaupade või teenuste ostuga, mida kasutati maksust vabastatud tegevuse tarbeks – Lubatavus (Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 17 lõike 2 punkt a) (vt punktid 20–23, 25–27 ja resolutsioon)

2. Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Küsimused, mis on esitatud ilma piisavalt täpse faktilise ja õigusliku raamistiku kirjelduseta – Ilmselge vastuvõetamatus (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2) (vt punktid 32–34 ja 36)

Resolutsioon

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikli 17 lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis ei luba maha arvata sisendkäibemaksu, mis on tasutud selliste kaupade ja teenuste ostult, mida kasutati maksust vabastatud tegevuse tarbeks, ning mis sellest tulenevalt näevad ette, et segamaksukohustuslasel on õigus maha arvata käibemaksu osa, mis arvutatakse vastavalt nende tehingute, mille alusel tekib mahaarvamisõigus, ja kõigi aasta jooksul tehtud tehingute, sealhulgas maksust vabastatud tervishoiuteenused, suhtele.

( 1 ) ELT C 35, 1.2.2021.
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 22. aprilli 2021. aasta määrus –

British Airways

(kohtuasi C‑592/20)

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Õhutransport – Määrus (EÜ) nr 261/2004 – Artikli 2 punkt b ja artikli 7 lõige 1 – Hüvitis pikaajalise hilinemise eest ümberistumisega lennu lõppsihtkohas – Mitut lendu hõlmav ümberistumisega lend – Ühtne broneering – Lennusegmendi tühistamine muu lennuettevõtja poolt kui see, kelle juures tehti ühtne broneering – Tegutsev lennuettevõtja – Hüvitise summa määramisel arvesse võetav vahemaa

1. Transport – Õhutransport – Määrus nr 261/2004 – Hüvitis ja abi reisijatele – Tegutsev lennuettevõtja – Mõiste – Lennuettevõtja, kes ei ole asjaomase reisijaga lepingut sõlminud ja kes on tühistanud selle lennusegmendi, mida ta pidi teostama nimetatud lepingu esemeks oleva ümberistumisega lennu raames – Hõlmamine (Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 261/2004, artikli 2 punkt b ja artikli 3 lõike 5 teine lause) (vt punktid 22, 24 ja 26–28)

2. Transport – Õhutransport – Määrus nr 261/2004 – Ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta – Õigus hüvitisele hilinemise korral – Ümberistumisega lend, mis koosneb kahest lennust, mida teostavad erinevad lennuettevõtjad ja mille kohta on tehtud ühtne broneering – Pikaajaline hilinemine teise lennu tühistamise tõttu, mida teostanuks lennuettevõtja, kes ei olnud sõlminud lennuveolepingut – Hilinemise tõttu kannatanud reisija võimalus esitada kahju hüvitamise hagi sellise lennuettevõtja vastu – Hüvitise summa arvutamine – Arvesse võetav vahemaa – Kogu lennuteekonna arvesse võtmine esimese lennu väljumiskohast kuni lõppsihtkohani (Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 261/2004, artikli 2 punkt b ja artikli 7 lõige 1) (vt punktid 29, 32, 33, 35, 36 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, artikli 2 punkti b ja artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kui tegemist on ümberistumisega lennuga, mis koosneb kahest lennust ja mille kohta on tehtud ühtne broneering, võib reisija, kes hilines oma lõppsihtkohta kolm tundi või rohkem seetõttu, et tühistati teine lend, mille oleks pidanud teostama muu lennuettevõtja kui see, kellega reisija oli sõlminud veolepingu, esitada kahju hüvitamise hagi nimetatud määruse artikli 7 lõike 1 alusel selle lennuettevõtja vastu ja nõuda temalt selles sättes ettenähtud hüvitise maksmist, mis arvutatakse kogu lennuteekonna alusel esimese lennu väljumiskohast teise lennu sihtkohani.
2.

Direktiivi 93/13 artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et välisvaluutas nomineeritud laenulepingu puhul on täidetud selle lepingu niisuguste tingimuste läbipaistvuse nõue, mis näevad ette, et arvestusvaluutaks on välisvaluuta ja et maksevaluutaks on euro, ning mille tagajärjel kannab vahetuskursiriski laenusaaja, kui müüja või teenuste osutaja on andnud tarbijale piisavat ja täpset teavet, mis võimaldab keskmisel tarbijal, kes on tavapäraselt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas, mõista asjaomase finantsmehhanismi täpset toimimist ja hinnata niisuguste tingimuste potentsiaalselt märkimisväärsete negatiivsete majanduslike tagajärgede riski tema finantskohustustele kõnealuse lepingu kogu kestuse jooksul.
1.

Direktiivi 93/13/EMÜ artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et välisvaluutas nomineeritud laenulepingu puhul on selle lepingu tingimuste – mis näevad ette, et välisvaluuta on konto arvestusvaluuta, et euro on maksevaluuta ja mille tulemusel on vahetuskursirisk laenusaajal – läbipaistvuse nõue täidetud, kui müüja või teenuste osutaja on andnud tarbijale piisavat ja täpset teavet, mis võimaldab keskmisel tarbijal, kes on tavapäraselt informeeritud, mõistlikult tähelepanelik ja arukas, mõista asjaomase finantsmehhanismi täpset toimimist ja seega hinnata niisuguste tingimuste potentsiaalselt märkimisväärsete negatiivsete majanduslike tagajärgede riski tema finantskohustustele sama lepingu kogu kestuse jooksul.
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 13. oktoobri 2021. aasta määrus – Liberty Seguros

(kohtuasi C‑375/20) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Mootorsõidukite kasutamise kohustuslik tsiviilvastutuskindlustus – Direktiiv 2009/103/EÜ – Kindlustusleping, mis on sõlmitud valeandmete alusel – Ilma loata rahvusvaheline reisijate- ja kaubavedu – Kindlustuslepingu tühisus – Mõju õnnetuses kannatanud kolmandatele isikutele ja asutusele, kes peab neile isikutele kahju hüvitama

1. Õigusaktide ühtlustamine – Mootorsõiduki valdaja vastutuskindlustus – Liikmesriikide kohustused – Liikmesriigi territooriumil põhiasukohta omavate sõidukite üldine kindlustuskohustus – Ulatus – Piirid (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/103, põhjendused 1, 2 ja 20, ning artikkel 3) (vt punktid 54–57)

2. Õigusaktide ühtlustamine – Mootorsõiduki valdaja vastutuskindlustus – Kohustuslikust kindlustusest kolmandatele isikutele tuleneva tagatise ulatus – Välistavad klauslid – Ulatus – Piirid – Kitsa tõlgendamise kohustus (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/103, artikli 3 esimene lõik ja artikli 13 lõike 1 esimene ning teine lõik) (vt punktid 58–63)

3. Õigusaktide ühtlustamine – Mootorsõiduki valdaja vastutuskindlustus – Kohustuslikust kindlustusest kolmandatele isikutele tuleneva tagatise ulatus – Liikmesriigi õigusnormid, milles sätestatakse, et kindlustusvõtja poolt valeandmeid esitades sõlmitud kindlustuslepingu tühisusele saab tugineda õnnetuses kannatanud kolmandate isikute vastu – Ilma loata rahvusvaheline reisijate- ja kaubavedu – Lubamatus (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/103, artikli 3 esimene lõik ja artikli 13 lõiked 1 ja 2) (vt punktid 64–68, 70 ja 71 ning resolutsioon)

4. Õigusaktide ühtlustamine – Mootorsõiduki valdaja vastutuskindlustus – Direktiiv 2009/103 – Liiklusõnnetuse ohvritele hüvitise maksmist tagava garantiiorgani sekkumine – Tingimused – Piirid (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2009/103, artikkel 3 ja artikli 10 lõige 1) (vt punkt 69)

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta direktiivi 2009/103/EÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustuse ja sellise vastutuse kindlustamise kohustuse täitmise kohta artikli 3 esimest lõiku ja artikli 13 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille tagajärjel liiklusõnnetuses kannatanud kolmandate isikute suhtes saab viidata mootorsõidukite tsiviilvastutuskindlustuse lepingu tühisusele, mis oli tingitud sellest, et kindlustusvõtja tegeles ärilisel eesmärgil rahvusvaheliste vedudega ilma selleks luba omamata, ja sellest, et kindlustusvõtja oli seda lepingut sõlmides jätnud kindlustusseltsile andmed esitamata või esitanud talle valeandmeid, isegi kui kahju kannatanud kolmandad isikud on reisijad, kellele ei võinud see loa puudumine teadmata olla.

( 1 ) ELT C 348, 19.10.2020.
2.

ELTL artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad keelatud loteriide majandustegevuse käigus kättesaadavaks tegemise eest imperatiivselt ette: – miinimumtrahvi määramise iga keelatud mänguautomaadi eest, nägemata ette määratavate rahatrahvide kogusumma ülempiiri, tingimusel et määratud trahvide kogusumma ei ole liiga suur võrreldes majandusliku eelisega, mida karistatavate rikkumiste teel võib saada; – asendusaresti määramise iga keelatud mänguautomaadi eest, nägemata ette määratavate asendusarestide kogupikkuse ülempiiri, tingimusel et tegelikult määratud asendusarest ei ole tuvastatud kuritegude raskust arvestades liiga pikk, ja – menetluskulude väljamõistmise osas, mis moodustab 10% määratud rahatrahvidest, tingimusel et see summa ei ole menetluse tegelikku maksumust arvestades ülemäärane ega riku Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47 sätestatud õigust pöörduda kohtusse.
4.

Direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 koostoimes sama direktiivi artikli 1 lõikega 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, kui juhul, kui ebaõiglane tingimus, milles määratakse kindlaks muutuva laenuintressi arvutamise aluseks olev baasindeks, on tühine, asendab liikmesriigi kohus – järgides 3. märtsi 2020. aasta kohtuotsuse Gómez del Moral Guasch (C‑125/18, EU:C:2020:138) punktis 67 toodud tingimusi – selle indeksi seadusjärgse indeksiga, mida kohaldatakse juhul, kui lepingupooled ei ole kokku leppinud teisiti, kui need kaks indeksit arvutatakse sama keerukuse astmega meetodiga ja liikmesriigi õiguses on see asendamine ette nähtud rahumeelsetel juhtudel, kus selle eesmärk on säilitada tasakaalu poolte kohustuste vahel, tingimusel et asendusindeks kajastab tegelikult riigisisese õiguse dispositiivset normi.
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 9. novembri 2021. aasta määrus –

Agenzia delle dogane e dei monopoli – Ufficio delle dogane di Gaeta

(kohtuasi C‑255/20) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Maksustamine – Õigusaktide ühtlustamine – Aktsiis – Direktiiv 92/12/EMÜ – Artikli 3 lõige 2 – Direktiiv 2008/118/EÜ – Artikli 1 lõige 2 – Aktsiisikauba täiendavad kaudsed maksud – Mootorikütuse käibelt arvestatav piirkondlik maks – Eriotstarve – Puudumine

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Aktsiisimaks – Direktiiv 2008/118 – Aktsiisiga maksustatavad tooted – Riigisisesed õigusnormid, mis kehtestavad mootorikütuse käibelt arvestatava piirkondliku maksu – Maks, mis on ette nähtud üksnes üldise panuse andmiseks kohalike omavalitsuste eelarvesse – Eriotstarbe puudumine – Lubamatus

(Nõukogu direktiiv 2008/118, artikli 1 lõige 2)

(vt punktid 28, 32–37 ja 40 ning resolutsioon)

Resolutsioon

Nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/118/EÜ, mis käsitleb aktsiisi üldist korda ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 92/12/EMÜ, artikli 1 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis kehtestavad mootorikütuse käibelt arvestatava piirkondliku maksu, sest kuna selle maksu tulu on ette nähtud üksnes üldise panuse andmiseks kohalike omavalitsuste eelarvesse, ei ole sellel „eriotstarvet“ selle sätte tähenduses.

( 1 ) ELT C 279, 24.8.2020.
2.

Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Asutamislepingu sätted – ELTL artikli 18 rakendamine ELTL artikliga 49 – Riigisisesed õigusnormid, mis välistavad mis välistavad sellise äriühingu solidaarvastutuse, kellel on teise äriühingu kontroll ja kelle registrijärgne asukoht on muus liikmesriigis kui see äriühing, võlgade eest, mis tulenevad viimase äriühingu sõlmitud töölepingust – Lubatavus (ELTL artiklid 18 ja 49) (vt punktid 20 ja 22–25 ning resolutsioon)
1.

Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Küsimused, mis on esitatud ilma et oleks piisavalt andmeid põhikohtuasja õigusliku tausta kohta ning põhjuste kohta, mis selgitavad, miks eelotsuse küsimustele vastamine on vajalik – Euroopa Kohtu võimatus hinnata viidatud liidu õiguse sätete kohaldatavust ja asjakohasust – Ilmselge vastuvõetamatus (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikli 94 punktid b ja c) (vt punktid 18–21, 25–27 ja 31 ning resolutsioon)
35

Teiseks, nagu käesoleva kohtumääruse punktis 30 viidatud P. Jenardi aruandes on märgitud, on selline lahendus kooskõlas konkreetse eesmärgiga, mis on määruse nr 1215/2012 II peatüki 4. jaol „Kohtualluvus tarbijalepingute puhul“, mis näeb ette kohtualluvuse erieeskirjad, et kaitsta tarbijat kui teisest lepingupoolest, kes tegutseb oma kutse‑ ja majandustegevuse raames, majanduslikult nõrgemal positsioonil olevat ja õiguslikes küsimustes vähem kogenud lepingupoolt (vt analoogia alusel 23. detsembri 2015. aasta kohtuotsus Hobohm, C‑297/14, EU:C:2015:844, punkt 31 ja seal viidatud kohtupraktika).
23

Euroopa Kohus on otsustanud, et seda kindlaksmääratud tähtaega seoses suurte vahemaadega ei saa pidada eraldiseisvaks Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artiklis 56 ette nähtud kaebetähtajast, vaid vastupidi, see on selle tähtaja lahutamatu osa, mis seda pikendab. Niisiis tuleneb sellest artiklist koostoimes kodukorra artikliga 51, et apellatsioonkaebuse esitamise tähtaeg, mille möödalaskmise korral on apellatsioonkaebus vastuvõetamatu, on kaks kuud ja kümme päeva alates edasi kaevatud otsuse kuulutamisest (30. aprilli 2015. aasta kohtumäärus Castel Frères vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑622/13 P, ei avaldata, EU:C:2015:297, punkt 28).
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 4. oktoobri 2022. aasta määrus –

Teritorialna direktsia na NAP – Plovdiv

(kohtuasi C‑49/20) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artiklid 53 ja 99 – Direktiiv (EL) 2015/849 – Kohaldamisala – Liikmesriigi õigusnormid, milles on nõutud, et teatavat limiiti ületavad maksed tuleb teha arvelduskontole ülekandega või sissemakse tegemise teel

1. Eelotsuse küsimused – Vastus, mille võib selgelt tuletada kohtupraktikast – Kodukorra artikli 99 kohaldamine (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikkel 99) (vt punkt 32)

2. Õigusaktide ühtlustamine – Rahandussüsteemi rahapesu ja terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise vältimine – Direktiiv 2015/849 – Kohaldamisala – Keeld teha teatavat summat ületavaid makseid sularahas – Kohustus teha ülekanne või sissemakse maksekontole – Välistamine (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2015/849) (vt punktid 37–39, 41, 43 ja 44 ning resolutsioon)

Resolutsioon

Liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette, et riigi territooriumil tehtavad maksed, mille summa on võrdne kindlaksmääratud piirmääraga või ületab seda, tehakse ainult ülekandega või maksekontole sissemakse tegemise teel, kusjuures see puudutab ühtmoodi kõiki sularahamakseid füüsiliste ja juriidiliste isikute vahel, sõltumata sularahamakse tegijast ja selle tegemise põhjusest, ei kuulu Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. mai 2015. aasta direktiivi (EL) 2015/849, mis käsitleb finantssüsteemi rahapesu või terrorismi rahastamise eesmärgil kasutamise tõkestamist ning millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 648/2012 ja tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2005/60/EÜ ja komisjoni direktiiv 2006/70/EÜ, kohaldamisalasse.

( 1 ) ELT C 137, 27.4.2020.
33

Eeltoodut arvesse võttes tuleb esitatud küsimusele vastata, et määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punkti c ja artikli 7 lõiget 1 koostoimes selle määruse artikli 3 lõike 1 punktiga b ja lõikega 5 tuleb tõlgendada nii, et kui tegemist on ümberistumisega lennuga, mis koosneb kahest lennust ja mille kohta on tehtud ühtne broneering ning mis väljub kolmandas riigis asuvast lennujaamast ja suundub sihtkohta liikmesriigis asuvas lennujaamas muu liikmesriigi lennujaama kaudu, võib reisija, kes hilines oma lõppsihtkohta kolm tundi või rohkem seetõttu, et hilines esimene lend, mida koodijagamise kokkuleppe alusel teostas kolmandas riigis asuv lennuettevõtja, esitada selle määruse alusel kahju hüvitamise hagi ühenduse lennuettevõtja vastu, kes teostas teise lennu.
31

Käesoleval juhul aga ei ole eelotsusetaotluse esitanud kohus esiteks esitanud kas või lühidat, aga täpset selgitust seose kohta, mis ühendab kummaski kriminaalmenetluses käsitletavaid tegusid nende tegudega, mida on mainitud Landesgericht Klagenfurti (liidumaa kohus Klagenfurtis) 3. novembri 2016. aasta jõustunud kohtuotsuse põhjendavas osas, ja nende tegudega, mida uuris Klagenfurti prokuratuur, kuid mis tema koostatud süüdistusaktis ametlikult ei kajastu, ning põhjusi, miks Pula prokuratuur uuris süütegusid, mis on seotud Austrias toimunud kriminaalmenetluses juba käsitletud tegudega. Teiseks on see kohus piirdunud kahe liikmesriigi prokuratuuride süüdistusaktide sisu ning Landesgericht Klagenfurti (liidumaa kohus Klagenfurtis) kohtuotsuse resolutsiooni edastamisega, selgitamata faktilisi asjaolusid nii, et neist saaks tervikliku loogilise ja arusaadava ülevaate. See tähendab, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole andnud piisavalt selget ja täpset ülevaadet kõikidest eelotsusetaotluse aluseks olevatest asjasse puutuvatest asjaoludest või faktilistest andmetest ja seega ei ole ta täitnud kodukorra artikli 94 punktis c sätestatud nõuet.
6

Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 40 teine lõik näeb ette, et sama õigus on liidu organitel ja asutustel ning igal füüsilisel või juriidilisel isikul, kes tõendab oma põhjendatud huvi Euroopa Kohtusse esitatud kohtuvaidluse lahendamise vastu, kusjuures on siiski täpsustatud, et füüsilised või juriidilised isikud ei või astuda menetlusse liikmesriikidevahelistes, liidu institutsioonide vahelistes või liikmesriikide ja liidu institutsioonide vahelistes kohtuasjades.