Kohtuasi C-385/07 P

Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland GmbH

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

„Apellatsioonkaebus — Konkurents — EÜ artikkel 82 — Saksamaal kasutatud pakendite kogumise ja taaskasutamise süsteem — Logo „Der Grüne Punkt” — Logo kasutamise lepingu alusel võlgnetav tasu — Turgu valitseva seisundi kuritarvitamine — Kaubamärgi omaniku ainuõigus — Esimese Astme Kohtu menetluse ülemäära pikk kestus — Mõistlik aeg — Tõhusa kohtuliku kaitse põhimõte — Euroopa Kohtu põhikirja artiklid 58 ja 61”

Kohtujurist Y. Bot’ ettepanek, esitatud 31. märtsil 2009 I ‐ 6160

Euroopa Kohtu otsus (suurkoda), 16. juuli 2009 I ‐ 6219

Kohtuotsuse kokkuvõte

Põhjendamiskohustus ei nõua, et Esimese Astme Kohus esitaks ammendava ning üksikasjaliku ülevaate menetluse poolte kõikidest arutluskäikudest, ja põhjendus võib seega olla tuletatav tingimusel, et huvitatud isikud teavad põhjusi, miks Esimese Astme Kohus nende argumentidega ei nõustunud, ning et Euroopa Kohtul on piisavalt tõendeid oma kontrolli teostamiseks. (vt punkt 114)

Kaubamärgidirektiivi 89/104 artikli 5 lõike 1 punkti a kohaselt annab registreeritud kaubamärk omanikule selle kasutamise ainuõiguse, mille kohaselt on omanikul õigus takistada kõiki kolmandaid isikuid kasutamast kaubandustegevuse käigus ilma tema loata kõiki kaubamärgiga identseid tähiseid kaupade või teenuste puhul, mis on identsed nendega, mille jaoks kaubamärk on registreeritud. Direktiivi 89/104 artikli 5 sõnastusest endast tuleneb, et see säte ei hõlma olukorda, kus kolmas isik kasutab kaubamärki selle omaniku nõusolekul. Selline olukord tekib nimelt siis, kui omanik annab litsentsilepinguga oma lepingupartneritele õiguse kasutada oma kaubamärki. Seega ei saa ettevõtja tulemuslikult tugineda kaubamärgina nõuetekohaselt registreeritud logo alusel saadud ainuõigusele, niivõrd kui tegemist on selle logo kasutamisega tootjate ja turustajate poolt, kes on sõlminud temaga selle logo kasutamise lepingu. (vt punktid 125, 128 ja 129)

Esimese Astme Kohus on ainupädev otsustama, kas lahendamisel olevas kohtuasjas esitatud teavet on vaja täiendada. Seda, kas talle esitatud ja toimikus asuv materjal on või ei ole piisav, hindab ta täiesti iseseisvalt, lähtudes asjaoludest, mis ei allu apellatsioonimenetluse käigus Euroopa Kohtu kontrollile, välja arvatud juhul, kui Esimese Astme Kohtule esitatud tõendeid on moonutatud või kui kohtutoimiku dokumentidest selgub, et Esimese Astme Kohtu poolt tuvastatu on sisult ebatäpne. Seega ei saa Esimese Astme Kohtule ette heita, et ta esitas pooltele enne kohtuistungit või selle ajal rea üksikasjalikke küsimusi, et täiendada tal juba olemasolevat teavet ning teha teatavad järeldused neile küsimustele poolte antud vastustest. (vt punktid 163 ja 164)

Euroopa Kohus on apellatsioonimenetluses pädev kontrollima, kas Esimese Astme Kohtus toimus apellandi huve kahjustav menetlusnormide rikkumine, ning ta peab tagama, et järgitaks ühenduse õiguse üldpõhimõtteid. Ettevõtjal, kes esitab hagi, et tühistada otsus, millega sunnitakse teda kohandama tüüplepingut, mille ta sõlmib oma klientidega, on kaubanduspoliitika ilmsetel põhjustel konkreetne huvi, et mõistliku aja jooksul vaadataks läbi tema argumendid, milles ta väidab, et see otsus on õigusvastane. (vt punktid 176, 180)

Euroopa inimõiguste konventsiooni artikli 6 lõige 1 sätestab, et igaühel on oma tsiviilõiguste ja -kohustuste või temale esitatud kriminaalsüüdistuse üle otsustamise korral õigus õiglasele ja avalikule asja arutamisele mõistliku aja jooksul sõltumatus ja erapooletus, seaduse alusel moodustatud õigusemõistmise volitustega institutsioonis. Ühenduse õiguse üldpõhimõttena kohaldatakse seda õigust ka juhul, kui komisjoni otsuse peale on hagi esitatud. Seda õigust tunnustatakse ka Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47, mis kinnitab tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet. (vt punktid 177–179)

Lahendi tegemise aja mõistlikkust tuleb hinnata iga konkreetse kohtuasja asjaolude alusel, nagu kohtuasja keerukus ja poolte käitumine. Selles osas ei ole nende kriteeriumide loetelu ammendav ja aja mõistlikkuse hindamine ei nõua kohtuasja asjaoludest iga asjaolu süstemaatilist uurimist, kui menetluse kestus tundub olevat põhjendatud ka juba ühe asjaoluga. Seega võib kohtuasja keerukus või hagejast tingitud viivitus olla aluseks, et põhjendada aega, mis esmapilgul näib liiga pikk. (vt punktid 181 ja 182)