EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU PRESIDENDI MÄÄRUS

13. veebruar 2014

Kohtuasi F‑5/14 R

CX

versus

Euroopa Komisjon

Avalik teenistus – Ajutiste meetmete kohaldamine – Distsiplinaarmenetlus – Teenistusest vabastamine – Taotlus kohaldamise peatamiseks

Ese: ELTL artikli 278 ja EA artikli 157 ning ELTL artikli 279 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingule, esitatud hagi, millega CX palus peatada 16. oktoobri 2013. aasta otsuse kohaldamise, millega Euroopa Komisjon vabastas ta distsiplinaarkorras teenistusest alates 1. novembrist 2013. Samal päeval esitas hageja hagi Avaliku Teenistuse Kohtusse, paludes peamiselt selle otsuse tühistamist. Sisuline hagiavaldus registreeriti Avaliku Teenistuse Kohtu kantseleis numbriga F‑5/14.

Otsus: Jätta CX ajutiste meetmete kohaldamise taotlus rahuldamata. Kohtukulude kandmine otsustatakse edaspidi.

Kokkuvõte

1. Ajutiste meetmete kohaldamine – Kohaldamise peatamine – Kohaldamise tingimused – Fumus boni juris – Põhimenetluses lahendatava hagi põhjendamiseks esitatud väidete prima facie kontrollimine

(ELTL artikkel 278; Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord, artikli 102 lõige 2)

2. Ajutiste meetmete kohaldamine – Vastuvõetavuse tingimused – Hagiavaldus – Vorminõuded – Ülevaade fakti- ja õigusväidetest – Hagiavalduses esitamata õigusväited – Viide kõikidele lisadele – Vastuvõetamatus

(Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 21 esimene lõik ja I lisa artikli 7 lõige 3; Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord, artiklid 34 ja 35)

3. Ametnikud – Distsiplinaarmeetmed – Distsiplinaarmenetlus – Tähtaeg – Administratsiooni kohustus tegutseda mõistliku aja jooksul – Hindamine – Järgimata jätmine – Erilised asjaolud – Tõendamiskoormis

(Personalieeskirjad, IX lisa artikkel 22)

4. Ametnikud – Distsiplinaarmeetmed – Distsiplinaarmenetlus – Tähtaeg – Administratsiooni kohustus tegutseda mõistliku aja jooksul – Järgimata jätmine – Tagajärjed

(Personalieeskirjad, IX lisa artikkel 22)

5. Ajutiste meetmete kohaldamine – Kohaldamise peatamine – Ajutised meetmed – Kohaldamise tingimused – Tõsine ja korvamatu kahju – Kõikide asjaomaste huvide kaalumine – Liidu finantshuvide kaitse, mis on hageja huvi suhtes ülimuslik

(ELTL artiklid 278 ja 279; Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord, artikli 102 lõige 2; komisjoni otsus nr 1999/352)

1. Selleks et teha kindlaks, kas fumus boni iuris’e tingimus on täidetud, tuleb kõigepealt uurida, kas õigusväited, mis hageja esitas põhimenetluse hagi põhjendamiseks, näivad esmapilgul põhjendatud, ning kontrollida, kas vähemalt üks neist on nii tõsiseltvõetav, et seda ei saa ajutiste meetmete kohaldamise menetluses tähelepanuta jätta.

(vt punkt 30)

Viide:

Esimese Astme Kohus: 15. november 2007, kohtuasi T‑215/07 R: Donnici vs. parlament (punkt 39 ja seal viidatud kohtupraktika).

2. Kuigi nii ajutiste meetmete kohaldamise menetluse kui ka põhimenetluses lahendatava kohtuasja menetluse raames Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artiklites 34 ja 35 seatud vorminõuetele vastavat hagiavaldust võib teatud kindlate punktide osas toetada ja täiendada viidetega mõnele lõigule tõendites, mis on hagiavaldusele lisatud, on lisadel üksnes tõenduslik ja abistav ülesanne. Lisasid ei saa kasutada selleks, et neis täiendada hagiavalduses ülevaatlikult esitatud fakti- ja õigusväiteid, kajastades seal väiteid või argumente, mida hagiavalduses endas ei ole, kusjuures hageja peab hagiavalduses märkima täpselt oma väited, millele ta hinnangut palub, ning vähemalt kokkuvõtlikult väidete aluseks olevad õiguslikud ja faktilised asjaolud.

Järelikult ei saa ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik võtta arvesse ülevaadet fakti- ja õigusväidetest, nagu see nähtub sisulisest hagiavaldusest, mis on lisatud ajutiste meetmete kohaldamise taotlusele ja millele viimati nimetatud taotluses viidatakse.

(vt punktid 31 ja 32)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 30. jaanuar 2007, kohtuasi T‑340/03: France Télécom vs. komisjon (punkt 167).

Avaliku Teenistuse Kohus: 2. juuli 2009, kohtuasi F‑49/08: Giannini vs. komisjon (punkt 86).

3. Kuigi personalieeskirjade IX lisa artiklis 22 sätestatud üldised tähtajad distsiplinaarmenetluse läbiviimiseks ei ole kohustuslikud, on need siiski hea halduse normid, mille eesmärk on nii administratsiooni kui ka ametniku huvides ära hoida distsiplinaarmenetlust lõpetava otsuse vastuvõtmine põhjendamatult hilja.

Sellest tuleneb, et distsiplinaarmenetlust läbiviivad asutused on kohustatud juhtima distsiplinaarmenetlust hoolsalt ja tegutsema selliselt, et iga distsiplinaarmenetlusega seonduv toiming sooritatakse mõistliku aja jooksul pärast sellele eelnenud toimingut. Hoolsuse nõue ja mõistliku aja järgimise nõue kehtib ka distsiplinaarmenetluse algatamise suhtes, eriti juhul ja sellest hetkest alates, kui administratsioon on saanud teada asjaoludest ja käitumisest, mis võivad osutuda ametniku poolt personalieeskirjade järgsete kohustuste rikkumiseks.

Aja mõistlikkust hinnatakse iga konkreetse kohtuasja asjaolude alusel ning eelkõige lähtudes vaidluse olulisusest huvitatud isiku jaoks, kohtuasja keerukusest ning hageja ja pädevate asutuste käitumisest.

Kui ametnikku puudutav menetlus ületab selle, mida tavapäraselt peetakse mõistlikuks kestuseks, peab ametisse nimetav asutus tõendama, et on olemas erandlikud asjaolud, mis põhjendavad mõistliku kestuse ületamist.

(vt punktid 36, 37, 42, 44 ja 45)

Viited:

Euroopa Kohus: 5. mai 1983, kohtuasi 207/81: Ditterich vs. komisjon (punkt 26); 17. detsember 1998, kohtuasi C‑185/95 P: Baustahlgewebe vs. komisjon (punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika).

Esimese Astme Kohus: 17. oktoober 1991, kohtuasi T‑26/89: de Compte vs. parlament (punkt 88); 3. juuli 2001, kohtuasi T‑24/98: E vs. komisjon (punkt 52); 10. juuni 2004, kohtuasi T‑307/01: François vs. komisjon (punkt 48 ja seal viidatud kohtupraktika).

4. Selleks et distsiplinaarmenetluse toimumise raames tooks menetlusnormi rikkumine kaasa otsuse tühistamise, on vaja, et menetlus oleks võinud taolise rikkumise puudumisel päädida teistsuguse tulemusega.

Mõistliku aja põhimõtte rikkumine ei õigusta siiski veninud haldusmenetluse tulemusel tehtud otsuse tühistamist. Ainult siis, kui ülemäära pikk aeg võib mõjutada haldusmenetluse tulemusel võetud otsuse sisu ennast, mõjutab mõistliku aja põhimõte haldusmenetluse kehtivust.

Kuigi igal juhul tuleb pidada akte, mille õigusvastasus on nii ilmne, et liidu õiguskord ei või neid lubada, sellisteks, mis ei loo õiguslikke tagajärgi, nõuab liidu institutsioonide akti õigustühiseks tunnistamisega kaasnevate tagajärgede tõsidus, et õiguskindluse tõttu on see võimalik vaid kõige ekstreemsematel juhtudel.

(vt punktid 40, 48 ja 50)

Viited:

Euroopa Kohus: 21. märts 1990, kohtuasi C‑142/87: Belgia vs. komisjon (punkt 48).

Esimese Astme Kohus: 23. aprill 2002, kohtuasi T‑372/00: Campolargo vs. komisjon (punkt 39).

Avaliku Teenistuse Kohus: 9. oktoober 2013, kohtuasi F‑116/12: Wahlström vs. Frontex (punkt 40).

Euroopa Liidu Üldkohus: 24. november 2010, kohtuasi T‑9/09 P: Marcuccio vs. komisjon (punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika).

5. Mis puudutab ajutiste meetmete kohaldamise menetluses ajaomaste huvide kaalumist, siis piisavalt tõsiste ja asjakohaste väidete puudumisel selleks, et ajutiste meetmete kohaldamise taotluse staadiumis oleks tegemist fumus boni juris'ega, mõjutaks sellise ametniku teenistusse jätmine, kellele just nimelt heideti ette liidu finantshuvide vastaste toimingute tegemist, kuigi ta oli liidu teenistuses ja oleks pidanud olema laitmatu käitumisega, tõsiselt institutsioonide usaldusväärsust ning riikide ja avalikku üldist usaldust liidu vastu. Järelikult isegi kui eeldada, et tuvastati tõsise ja korvamatu kahju tekitamine, peab asjaomase institutsiooni huvi mitte olla kohustatud säilitama töösuhet olukorras, kus ametnik vabastati teenistusest distsiplinaarmenetluse tulemusel, olema ülimuslik nimetatud ametniku huvi suhtes peatada vaidlustatud otsuse kohaldamine.

Nimelt ilmneb otsuse 1999/352, millega asutatakse Euroopa Pettustevastane Amet (OLAF), preambulist, et institutsioonid ja liikmesriigid omistavad suurt tähtsust liidu finantshuvide kaitsmisele ning pettuste ja muu liidu finantshuve kahjustava ebaseadusliku tegevuse vastasele võitlusele. Lisaks tuleb märkida, et avalik arvamus tunneb muret avaliku sektori vahendite ja Euroopa maksumaksja kaitse pärast.

(vt punktid 80 ja 81)

Viide:

Esimese Astme Kohus: 14. august 2002, kohtuasi T‑198/02 R: N vs. komisjon (punkt 60).