ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, artiklit 1 ja artikli 2 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et riigisiseste õigusnormide puhul, mille kohaselt on esiteks suur reede puhkepäev ainult nendele töötajatele, kes on teatavate kristlike kirikute liikmed, ja teiseks, et ainult nendel töötajatel on juhul, kui nad peavad sellel puhkepäeval töötama, õigus saada lisaks töötasule ka lisatasu tööülesannete täitmise eest sellel päeval, on tegemist otsese diskrimineerimisega usutunnistuse alusel. Nendes riigisisestes õigusnormides ette nähtud meetmeid ei saa pidada vajalikeks meetmeteks, selleks et kaitsta teiste isikute õigusi ja vabadusi selle direktiivi artikli 2 lõike 5 tähenduses, ega ka erimeetmeteks usutunnistusega seotud halvemuse heastamiseks sama direktiivi artikli 7 lõike 1 tähenduses.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 16. jaanuari 2019. aasta otsus (Corte suprema di cassazione eelotsusetaotlus – Itaalia) – Stefano Liberato versus Luminita Luisa Grigorescu

(Kohtuasi C-386/17) (1)

((Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Kohtualluvus, kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine ülalpidamiskohustustega seotud asjades - Määrus (EÜ) nr 44/2001 - Artikli 5 punkt 2 - Artikkel 27 - Artikli 35 lõige 3 - Kohtualluvus ning kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega - Määrus (EÜ) nr 2201/2003 - Artikkel 19 - Lis pendens - Artikli 22 punkt a - Artikli 23 punkt a - Mittetunnustamine selge vastuolu korral avaliku korraga - Artikkel 24 - Otsuse teinud kohtu pädevuse kontrollimise keeld - Lis pendens eeskirjade eiramisele viitav mittetunnustamise põhjus - Puudumine))

(2019/C 93/12)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte suprema di cassazione

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Stefano Liberato

Kostja: Luminita Luisa Grigorescu

Resolutsioon

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artiklis 27 ja nõukogu 27. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000, artiklis 19 sätestatud lis pendens eeskirju tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui vaidluses abieluasjade, vanemliku vastutuse ja ülalpidamiskohustuste üle võtab kohus, kelle poole on pöördutud hiljem, neid eeskirju rikkudes vastu otsuse, mis on muutunud lõplikuks, siis on nimetatud sätetega vastuolus see, kui selle liikmesriigi kohtud, kelle poole pöörduti esimesena, keelduvad üksnes sel põhjusel asjaomase kohtuotsuse tunnustamisest. Eelkõige ei saa niisugune rikkumine iseenesest õigustada sellise otsuse mittetunnustamist vastava liikmesriigi avaliku korra selge rikkumise tõttu.

(1) ELT C 338, 9.10.2017.
2.

Direktiivi 2006/112 artikli 2 lõike 1 punkte a ja c koostoimes selle direktiivi artikli 14 lõikega 1 ja artikli 24 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et kui demonteerimiseks ostmise lepingu alusel soetaja ehk lammutustöid teostav äriühing ostab demonteerimisele kuuluva asja ning kohustub leppetrahvi tingimusel lepingus kindlaksmääratud ajavahemiku jooksul selle asja demonteerima ja ära vedama, samuti vedama ära selle käigus tekkinud jäätmed, hõlmab see leping kaubatarnet tasu eest ehk demonteeritava asja tarnet; see tarne on käibemaksuga maksustatav üksnes siis, kui selle teeb maksukohustuslane, kes sellena tegutseb, viimati nimetatud asjaolu tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul. Kuna soetaja on kohustatud selle asja demonteerima, samuti vedama ära selle käigus tekkinud jäätmed, mis vastab konkreetselt soetaja vajadustele – mida tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul –, siis hõlmab see leping muu hulgas tasu eest teenuste osutamist, milleks on demonteerimis- ja äravedamisteenus, kui soetaja omistab sellele teenusele väärtuse, mida ta arvestab pakutavas hinnas demonteeritava asja ostuhinda vähendava tegurina, viimati nimetatud asjaolu tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 19. detsembri 2018. aasta otsus (Bundespatentgerichti eelotsusetaotlus – Saksamaa) – S versus EA, EB, EC

(Kohtuasi C-367/17) (1)

((Eelotsusetaotlus - Põllumajandus - Määrus (EÜ) nr 510/2006 - Artikli 4 lõike 2 punkt e - Määrus (EL) nr 1151/2012 - Artikli 7 lõike 1 punkt e - Geograafiliste tähiste ja kontrollitud päritolunimetuste kaitse - Spetsifikaadi muutmise taotlus - Schwarzwaldi piirkonnast (Saksamaa) pärit sink („Schwarzwälder Schinken“) - Tootmispiirkonnas kehtivad pakendamiseeskirjad - Määruse (EÜ) nr 510/2006 või määruse (EL) nr 1151/2012 kohaldatavus))

(2019/C 65/08)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundespatentgericht

Põhikohtuasja pooled

Hageja: S

Kostjad: EA, EB, EC

Resolutsioon

Nõukogu 20. märtsi 2006. aasta määruse (EÜ) nr 510/2006 põllumajandustoodete ja toidu geograafiliste tähiste ja päritolunimetuste kaitse kohta artikli 4 lõike 2 punkti e – koosmõjus komisjoni 14. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1898/2006, millega kehtestatakse määruse nr 510/2006 üksikasjalikud rakenduseeskirjad, artikliga 8 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta artikli 7 lõike 1 punktiga e – tuleb tõlgendada nii, et geograafilise tähisega kaitstud toote geograafilises tootmispiirkonnas pakendamise nõue on kõnealuse artikli 4 lõike 2 punkti e alusel põhjendatud, kui see on asjaomase toote kvaliteedi kaitsmiseks vajalik ja proportsionaalne ning sobib selle toote algupära või selle geograafilise tähise spetsifikaadi üle kontrolli tagamiseks. Liikmesriigi kohtu ülesanne on hinnata, kas see nõue on geograafilise tähise „Schwarzwälder Schinken“ puhul nõuetekohaselt põhjendatud ühega eespool nimetatud eesmärkidest.

(1) ELT C 293, 4.9.2017.
3.

Jätta rahuldamata Gascogne Sack Deutschland GmbH ja Gascogne SA kahjuhüvitusnõue osas, milles need ettevõtjad soovivad saada hüvitist summas 187 571 eurot väidetava varalise kahju eest, mis seisneb pangagarantii maksmisega seotud kulude tasumises ajavahemikul, mil kohtuasjades, milles tehti 16. novembri 2011. aasta kohtuotsus Groupe Gascogne vs. komisjon (T-72/06, ei avaldata, EU:T:2011:671) ja 16. novembri 2011. aasta kohtuotsus Sachsa Verpackung vs. komisjon (T-79/06, ei avaldata, EU:T:2011:674) ületati lahendi tegemise mõistlikku aega.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 19. detsembri 2018. aasta otsus (Bundesfinanzhofi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Finanzamt B versus A-Brauerei

(Kohtuasi C-374/17) (1)

((Eelotsusetaotlus - Riigiabi - ELTL artikli 107 lõige 1 - Kinnisvara omandamise maks - Maksust vabastamine - Kinnisvara omandi üleandmine kontsernisiseste ümberkujundamistehingute tulemusel - Mõiste „riigiabi“ - Valikulisuse tingimus - Põhjendamine))

(2019/C 65/09)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesfinanzhof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Finanzamt B

Kostja: A-Brauerei

menetluses osales: Bundesministerium der Finanzen

Resolutsioon

ELTL artikli 107 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et eelise valikulisuse tingimus, mis on sätestatud selles õigusnormis, ei ole täidetud niisuguse maksusoodustuse puhul, nagu on kõne all põhikohtuasjas ning millega kinnisvara omandamise maksust vabastatakse kinnisasja omandi üleandmine, mis leidis aset ümberkujundamistehingu tulemusel, mis hõlmab eranditult sama kontserni äriühinguid, kes on vähemalt 95 % suuruse osaluse kaudu seotud sellele tehingule eelneva viie aasta ja järgneva viie aasta pikkuse katkematu miinimumperioodi jooksul.

(1) ELT C 309, 18.9.2017.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 19. detsembri 2018. aasta otsus (Högsta domstoleni eelotsusetaotlus – Rootsi) – kriminaalasi järgmise isiku suhtes: Imran Syed

(Kohtuasi C-572/17) (1)

((Eelotsusetaotlus - Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused - Direktiiv 2001/29/EÜ - Artikli 4 lõige 1 - Levitamisõigus - Intellektuaalomandi õiguse rikkumine - Autoriõigusega kaitstud motiiviga kaup, mida pakutakse müügiks - Kaubanduslik ladustamine - Ladustamine müügikohast eraldi))

(2019/C 65/20)

Kohtumenetluse keel: rootsi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Högsta Domstolen

Põhikohtuasja menetluse pool

Imran Syed

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kui kaupleja ladustab kaupa, millele on kinnitatud ladustamiskoha liikmesriigis autoriõigusega kaitstud motiiv, võib seda pidada nimetatud sättes määratletud levitamise ainuõiguse rikkumiseks, kui asjaomane kaupleja pakub ilma autoriõiguse omaja loata kaupluses müügiks kaupa, mis on identne ladustatava kaubaga, tingimusel et ladustatud kaup on reaalselt mõeldud müümiseks selle liikmesriigi territooriumil, kus kõnealune motiiv on kaitstud. Ladustamiskoha ja müügikoha vaheline kaugus ei saa üksinda olla määrav tegur, et otsustada, kas ladustatud kaup on mõeldud selle liikmesriigi territooriumil müümiseks.

(1) ELT C 412, 4.12.2017.
Euroopa Kohtu (teine koda) 13. detsembri 2018. aasta otsus (Bundesverwaltungsgerichti eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Bundesrepublik Deutschland versus Touring Tours und Travel GmbH (C-412/17), Sociedad de Transportes SA (C-474/17)

(Liidetud kohtuasjad C-412/17 ja C-474/17) (1)

((Eelotsusetaotlus - Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala - Määrus (EÜ) nr 562/2006 - Isikute üle piiri liikumist reguleerivad ühenduse eeskirjad (Schengeni piirieeskirjad) - Artiklid 20 ja 21 - Kontrolli kaotamine Schengeni ala sisepiiridel - Liikmesriigi territooriumil toimuvad kontrollid - Piiril toimuvate kontrollidega samaväärse toimega meetmed - Liikmesriigi õigusnormid, millega kohustatakse bussiettevõtjat, kelle liinid ületavad Schengeni ala sisepiire, kontrollima reisijate passe ja elamislube - Sanktsioonid - Sunniraha rakendamise hoiatus))

(2019/C 65/12)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesverwaltungsgericht

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Bundesrepublik Deutschland

Vastustajad: Touring Tours und Travel GmbH (C-412/17), Sociedad de Transportes SA (C-474/17)

Resolutsioon

ELTL artikli 67 lõiget 2 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta määruse (EÜ) nr 562/2006, millega kehtestatakse isikute üle piiri liikumist reguleerivad ühenduse eeskirjad (Schengeni piirieeskirjad) (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määrusega (EL) nr 610/2013), artiklit 21 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid nagu põhikohtuasjas, mis kohustavad kõiki bussiettevõtjaid, kes pakuvad liinivedu üle Schengeni ala sisepiiri selle liikmesriigi territooriumile, kontrollima reisijate passe ja elamislubasid enne sisepiiri ületamist, et takistada selliste kolmandate riikide kodanike vedu liikmesriigi territooriumile, kellel puuduvad reisidokumendid, ja mis võimaldavad selle kontrollikohustuse täitmise tagamiseks politseiasutustel teha sellist vedu keelava otsuse, millele on lisatud sunniraha rakendamise hoiatus, nende veoettevõtjate suhtes, kelle puhul on tuvastatud, et nad on vedanud liikmesriigi territooriumile kolmandate riikide kodanikke, kellel puuduvad nimetatud reisidokumendid.

(1) ELT C 330, 2.10.2017.

ELT C 382, 13.11.2017.
—

kui on välistatud, et selle raamlepingu osapoolteks mitteolevad hankijad jätavad kindlaks määramata, milline on nende teenuste maht, mida võidakse nõuda, kui nad seda raamlepingut täites sõlmivad hankelepinguid, või määrata see kindlaks viitega nende hankijate tavalistele vajadustele, mis oleks vastuolus läbipaistvuse ja nimetatud raamlepingust huvitatud ettevõtjate võrdse kohtlemise põhimõttega.
C 131/10

ET

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 14. veebruari 2019. aasta otsus (Audiencia Nacionali eelotsusetaotlus — Hispaania) — Nestrade SA versus Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT), Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

(kohtuasi C-532/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Kolmeteistkümnes direktiiv 86/560/EMÜ - Käibemaksu tagastamise kord - Võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtted - Euroopa Liidu territooriumil registreerimata ettevõtja - Varasem ja lõplik käibemaksu tagastamisest keelduv otsus - Ebaõige käibemaksukohustuslasena registreerimise number)

(2019/C 131/12)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Audiencia Nacional

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Nestrade SA

Vastustaja: Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT), Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

Resolutsioon

Nõukogu 17. novembri 1986. aasta kolmeteistkümnenda direktiivi 86/560/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühenduse territooriumil registreerimata maksukohustuslastele käibemaksu tagastamise kord, sätteid tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, kui liikmesriik piirab ajaliselt võimalust parandada käibemaksu tagastusõiguse kasutamiseks ebaõigeid arveid näiteks algselt arvele märgitud käibemaksukohustuslasena registreerimise numbri parandamise teel, kui on järgitud võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid, mida tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.

(1) ELT C 437, 18.12.2017.
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 13. veebruari 2019. aasta otsus (Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bírósági eelotsusetaotlus — Ungari) — Human Operator Zrt. versus Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(kohtuasi C-434/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Maksualaste õigusaktide ühtlustamine - Ühine käibemaksusüsteem - Direktiiv 2006/112/EÜ - Käibemaksu mahaarvamine - Käibemaksu tasumise eest vastutava maksukohustuslase kindlaksmääramine - Erandmeetme tagasiulatuv kohaldamine - Õiguskindluse põhimõte)

(2019/C 131/08)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Human Operator Zrt.

Vastustaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Resolutsioon

Liidu õigusega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette meetme võtmise erandi tegemiseks nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (muudetud nõukogu 22. juuli 2013. aasta direktiiviga 2013/43/EL), artiklist 193 enne, kui liidu õigusakt, mis lubab nimetatud erandit, on seda taotlenud liikmesriigile teatavaks tehtud, olgugi et nimetatud liidu õigusaktis ei ole mainitud selle jõustumist ega kuupäeva, millest alates on see kohaldatav, ning isegi kui nimetatud liikmesriik on väljendanud soovi kohaldada seda erandit tagasiulatuvalt.

(1) ELT C 318, 25.9.2017.
2.

Direktiivi 95/46 artiklit 9 tuleb tõlgendada nii, et sellised faktilised asjaolud, nagu on kõne all põhikohtuasjas ehk politseijaoskonnas ütluste andmise käigus politseiametnikest videosalvestise tegemine ja selliselt salvestatud video avaldamine videosaidil, mis võimaldab kasutajatel videoid avaldada, vaadata ja jagada, võivad endast kujutada isikuandmete töötlemist ainult ajakirjanduse jaoks selle sätte tähenduses, juhul kui sellest videost ilmneb, et salvestamise ja avaldamise ainus eesmärk oli teabe, arvamuste või mõtete üldsusele avalikustamine — seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 14. veebruari 2019. aasta otsus (Gerechtshof Den Haagi eelotsusetaotlus — Madalmaad) — Staat de Nederlanden versus Warner-Lambert Company LLC

(kohtuasi C-423/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Inimtervishoius kasutatavad ravimid - Direktiiv 2001/83/EÜ - Artikkel 11 - Geneerilised ravimid - Ravimi omaduste kokkuvõte - Näidustustele või doseerimisvormidele, millele geneerilise ravimi turustamise ajal laienes endiselt patendiõigus, tehtud viidete väljajätmine)

(2019/C 131/07)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Gerechtshof Den Haag

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Staat de Nederlanden

Kostja: Warner-Lambert Company LLC

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta direktiiviga 2012/26/EL, artikli 11 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et sellises müügiloa menetluses, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kujutab liikmesriigi pädevale asutusele esitatud teatis — milles geneerilise ravimi müügiloa taotleja või omanik annab teada pakendi infolehest või ravimi omaduste kokkuvõttest, mis ei sisalda viiteid näidustustele või doseerimisvormidele, millele laieneb ravimi turule lubamise hetkel veel kolmandate isikute patendiõigus — endast kõnealuse geneerilise ravimi müügiloa piiramise taotlust.

(1) ELT C 318, 25.9.2017.
C 131/9

ET

Euroopa Kohtu (esimene koda) 6. veebruari 2019. aasta otsus (Hoge Raad der Nederlandeni eelotsusetaotlus — Madalmaad) — NK, PI Gerechtsdeurwaarderskantoor BV ja PI pankrotihaldur versus BNP Paribas Fortis NV

(kohtuasi C-535/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Kohtualluvus ning kohtuotsuste täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades - Määrused (EÜ) nr 44/2001 ja (EÜ) nr 1346/2000 - Vastavad kohaldamisalad - Kohtutäituri pankrot - Pankrotivara valitsemise ja likvideerimise eest vastutava pankrotihalduri esitatud hagi)

(2019/C 131/10)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: NK, PI Gerechtsdeurwaarderskantoor BV ja PI pankrotihaldur

Vastustaja kassatsioonimenetluses: BNP Paribas Fortis NV

Resolutsioon

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 1 lõiget 1 ja lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et selline hagi nagu põhikohtuasjas käsitletav, millega nõutakse deliktilisest või kvaasideliktilisest vastutusest tuleneva kahju hüvitamist, mille on esitanud pankrotihaldur maksejõuetusmenetluses ja mille alusel väljamõistetu saab nõude rahuldamise korral võlausaldajate ühisus, on hõlmatud mõistega „tsiviil- ja kaubandusasjad“ selle sätte lõike 1 tähenduses ning kuulub seetõttu kõnealuse määruse materiaalsesse kohaldamisalasse.

(1) ELT C 412, 4.12.2017.
3.

Määruse nr 1215/2012 artikli 17 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et võlgnikku, kes on sõlminud laenulepingu sellise hoone renoveerimiseks, kus on tema alaline elukoht, et osutada seal turistidele majutusteenuseid, võib pidada „tarbijaks“ selle sätte tähenduses vaid tingimusel, et tehingu eesmärkide kontekstis tervikuna on tehing majandustegevusega seotud nii nõrgalt, et on ilmselge, et leping teenib peamiselt isiklikku otstarvet, mille kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.
4.

Saata kohtuasi T-381/15 Euroopa Liidu Üldkohtule, et see teeks otsuse International Management Groupi nõude kohta hüvitada kahju, mis talle on käesoleva kohtuotsuse resolutsiooni punktis 3 nimetatud komisjoni otsusega väidetavalt tekitatud.
5.

Direktiivi 2014/40 artikli 13 lõike 1 punkti c ja lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et see direktiiv teeb liikmesriikidele ülesandeks keelata maitsele, lõhnale, maitse- ja lõhnaainele või muudele lisaainetele osutava teabe kasutamine ka juhul, kui tegemist ei ole reklaamiga ja koostisosade kasutamine on endiselt lubatud.
2.

Jätta Islamic Republic of Iran Shipping Lines’i, Hafize Darya Shipping Lines’i (HDSL), Khazar Shipping Lines’i, IRISL Europe GmbH, Qeshm Marine Services & Engineering Co., Irano Misr Shipping Co., Safiran Payam Darya Shipping Lines’i, Marine Information Technology Development Co., Rahbaran Omid Darya Ship Management Co., Hoopad Darya Shipping Agency ja Valfajr 8th Shipping Line Co. kohtukulud nende endi kanda ja mõista neilt välja Euroopa Liidu Nõukogu kohtukulud.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 16. jaanuari 2019. aasta otsus (Finanzgericht Düsseldorfi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Deutsche Post AG versus Hauptzollamt Köln

(Kohtuasi C-496/17) (1)

((Eelotsusetaotlus - Tolliliit - Liidu tolliseadustik - Artikkel 39 - Volitatud ettevõtja staatus - Rakendusmäärus (EL) 2015/2447 - Artikli 24 lõike 1 teine lõik - Muu kui füüsilisest isikust taotleja - Küsimustik - Isikuandmete kogumine - Direktiiv 95/46/EÜ - Artiklid 6 ja 7 - Määrus (EL) 2016/679 - Artiklid 5 ja 6 - Isikuandmete töötlemine))

(2019/C 93/18)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht Düsseldorf

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Deutsche Post AG

Vastustaja: Hauptzollamt Köln

Resolutsioon

Komisjoni 24. novembri 2015. aasta rakendusmääruse (EL) 2015/2447, millega nähakse ette Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 952/2013 (millega kehtestatakse liidu tolliseadustik) teatavate sätete üksikasjalikud rakenduseeskirjad, artikli 24 lõike 1 teist lõiku tuleb koostoimes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiiviga 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta määrusega (EL) 2016/679 füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (isikuandmete kaitse üldmäärus) tõlgendada nii, et tollil on lubatud volitatud ettevõtja staatuse taotlejalt nõuda, et ta esitaks tulumaksu kinnipidamiseks maksukohustuslastele omistatud identifitseerimisnumbrid ja vastavate pädevate maksuameti büroode kontaktandmed ainult selliste füüsiliste isikute kohta, kes on taotleja eest vastutavad või kontrollivad tema juhtimist või vastutavad tema tolliküsimuste eest, tingimusel et need andmed võimaldavad tollil saada teavet tollialaste õigusaktide ja maksueeskirjade olulise või korduva rikkumise kohta või nende füüsiliste isikute majandustegevusega seotud raskete kuritegude kohta.

(1) ELT C 347, 16.10.2017.
2.

Määruse nr 204/2011 artiklit 12 tuleb tõlgendada nii, et: — selle esialgses redaktsioonis kohaldatakse seda, kui edasigarantiilepingute järgseid tasusid peab maksma Euroopa Liidu pank sellisele Liibüa pangale, kes on kantud määruse III lisa loetellu, ja kui neid peab maksma liidu pank Liibüa pangale, kes ei ole sellesse loetellu kantud, kui Liibüa panga väljastatud garantii on antud sellise üksuse kasuks, kes on nimetatud loetellu kantud, tingimusel, et Liibüa panka loetakse üksuseks, kes tegutseb Liibüa valitsuse kasuks; selle peab aga kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus; — redaktsioonis, mis tuleneb nõukogu 20. jaanuari 2014. aasta määrusest (EL) nr 45/2014, ei kohaldata seda, kui edasigarantiilepingute järgseid tasusid peab maksma liidu pank sellisele Liibüa pangale, kes on kantud määruse III lisa loetellu, ja kui neid peab maksma liidu pank Liibüa pangale, kes ei ole sellesse loetellu kantud, kui Liibüa panga väljastatud garantii on antud sellise üksuse kasuks, kes on sellesse loetellu kantud, kui need tasud maksti enne nimetatud määruse jõustumist, ja — nii esialgses redaktsioonis kui ka määruse nr 45/2014 järgses redaktsioonis ei kohaldata seda, kui edasigarantiilepingute järgsed tasud peab maksma üks liidu pank teisele liidu pangale.