Kohtuasi C‑88/15 P

Ferriere Nord SpA

versus

Euroopa Komisjon

Apellatsioonkaebus – Keelatud kokkulepped – Betoonsarruste Itaalia tootjad – Hindade kindlaksmääramine ning tootmise ja müügi piiramine ja kontrollimine – ST artikli 65 rikkumine – Esialgse otsuse tühistamine Euroopa Liidu Üldkohtu poolt – Määruse (EÜ) nr 1/2003 alusel uuesti vastu võetud otsus – Uue vastuväiteteatise esitamata jätmine – Ärakuulamise korraldamata jätmine pärast esialgse otsuse tühistamist

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (üheksas koda) 21. septembri 2017. aasta otsus

Konkurents – Haldusmenetlus – Kaitseõiguste tagamine – Põhimõtte ulatus – Rikkumise tuvastamist käsitleva komisjoni esimese otsuse tühistamine – Uue otsuse vastuvõtmine muu õigusliku aluse ja varasemate ettevalmistavate aktide alusel – Lubatavus – Kohustus vastuväidetest uuesti teatada – Puudumine – Kohustus korraldada uus ärakuulamine – Rikkumine – Tagajärjed

(ST artikkel 65; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 7 lõige 1 ja artikli 23 lõige 2; komisjoni määrus nr 773/2004, artiklid 12 ja 14)

Juhul, kui tühistatakse ESTÜ asutamislepingu sätete alusel vastu võetud otsus, milles tuvastatakse ST artikli 65 rikkumine, ning komisjon võtab peale selle lepingu kehtetuks muutumist tühistatud otsuse uuesti vastu määruse nr 1/2003 artikli 7 lõike 1 ja artikli 23 lõike 2 alusel, peab uue otsuseni viinud menetlus olema läbi viidud vastavalt selle määruse menetlusnormidele, isegi kui see menetlus algas enne määruse nr 1/2003 jõustumist.

Arvestades, et tühistatud akti asendamise menetlust võib põhimõtteliselt jätkata täpselt sealt, kus tekkis õigusvastasus, ei ole komisjon kohustatud vastu võtma uut vastuväiteteatist enne seda, kui ta teeb ST artikli 65 rikkumist tuvastava uue otsuse, kui eelmine tühistati seetõttu, et komisjonil puudus selle vastuvõtmise pädevus ESTÜ asutamislepingu alusel, mis ei olnud selle otsuse vastuvõtmise ajal enam jõus.

Määruses nr 1/2003 sätestatud menetluskorra kohaselt, nagu seda on selgitatud määruses nr 773/2004, mis käsitleb [ELTL] artiklite [101 ja 102] kohaste menetluste teostamist komisjonis, on siiski ette nähtud, et liikmesriikide konkurentsiasutused kutsutakse osa võtma ärakuulamisest, mis järgneb vastuväiteteatise saatmisele vastuväiteteatise adressaatide taotlusel. Sellest järeldub, et komisjon oleks määruse nr 773/2004 artiklite 12 ja 14 kohaselt pidanud andma pooltele võimaluse esitada oma argumendid ärakuulamisel, millele on kutsutud liikmesriikide konkurentsiasutused.

Võttes arvesse, kui tähtis on määrustes nr 1/2003 ja nr 773/2004 ette nähtud menetluse raames asjaomaste poolte taotlusel läbi viidav ärakuulamine, kuhu vastavalt viimati nimetatud määruse artikli 14 lõikele 3 on kutsutud liikmesriikide konkurentsiasutused, kujutab sellise ärakuulamise toimumata jäämine endast olulise menetlusnormi rikkumist. Kui õigusest sellisele määruses nr 773/2004 ette nähtud ärakuulamisele ei peeta kinni, ei pea ettevõtja, kelle õigusi on sel viisil rikutud, tõendama, et selline rikkumine võis mõjutada tema jaoks kahjulikult menetluse kulgu ja vaidlusaluse otsuse sisu. Seepärast on see menetlus paratamatult puudustega sõltumata võimalikest kahjulikest tagajärgedest asjaomase ettevõtja jaoks, mis võisid selle rikkumise tagajärjel tekkida.

(vt punktid 37, 42–44, 46, 50, 51, 53–55)