ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

kolmanda võimalusena, tühistada 22. septembri 2014. aasta otsus, mis tuleneb 26. juuni 2014. aasta otsusest, mille tühistamist omakorda taotletakse 8. augusti 2014. aasta hagis (Musso vs. Euroopa Parlament, registrinumber 633447, kohtuasi T-589/14): — vormilise rikkumise tõttu, kuna 26. juuni 2014. aasta otsusel puudus presidendi allkiri; — või kaitseõiguste rikkumise tõttu, kuna 17. juuli 1996. aasta otsus, mis oli 26. juuni 2014. aasta otsuse aluseks, jäeti avaldamata; — või seetõttu, et 26. juuni 2014. aasta otsust ei ole piisavalt põhjendatud; — või seetõttu, et rikutud on mõistliku tähtaja põhimõtet, mis mõjutab kaitseõiguste kasutamist; — või seetõttu, et rikutud on omandatud õiguse põhimõtet;
—

Hageja väidab, et vaidlustatud määruse õiguslikuks aluseks on ekslikult ELTL artikkel 215, ehkki määruse eesmärgist ja sisust on ilmne, et see oleks tulnud vastu võtta ELTL artikli 207 (varem EÜ artikkel 133) alusel (mis käsitleb ühise't kaubanduspoliitikat), ja seetõttu oleks see tulnud vastu võtta seadusandlikus tavamenetluses. Hageja õiguslik huvi menetluse algatamise vastu tugineb sellele, et vaidlustatud meede on üldkohaldatav akt, mis ei sisalda ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses rakendusmeetmeid ja puudutab hagejat otseselt.
1.

Esimene väide, et nõukogu on teinud ilmse vea, kui ta järeldas, et hageja puhul olid täidetud kriteeriumid, et lisada teda isikute, üksuste ja asutuste loetelusse, kellele kohaldatakse piiravaid meetmeid seoses Venemaa tegevusega, mis destabiliseerib olukorda Ukrainas. Hageja väidab, et tema puhul ei ole loetelusse kandmise kriteeriumid täidetud ja et nõukogu on seetõttu tegutsenud ultra vires, kui ta hageja nendesse meetmetesse lisas.
1.

Esimene väide, et nõukogu ei ole esitanud sobivaid või piisavaid põhjendusi, et lisada hageja nõukogu otsusesse 2014/512/ÜVJP, nõukogu määrusesse (EL) nr 833/2014, nõukogu otsusesse 2014/659/ÜVJP ja nõukogu määrusesse (EL) nr 960/2014 (edaspidi „vaidlustatud meetmed”). Nõukogu on kohustatud esitama konkreetsed põhjused, miks konkreetne üksus on lisatud kõnealuse piirava meetme kohaldamisalasse. Nõukogu ei ole põhjendanud oma otsust kohaldada vaidlustatud meetmeid hageja suhtes, või teise võimalusena ei ole esitanud piisavaid/sobivaid põhjendusi või isegi teatanud hagejale, et ta on nendesse meetmetesse lisatud, ega ole seetõttu seda kohustust täitnud.
2.

Teine väide, et nõukogu on teinud ilmse vea, kui ta järeldas, et hageja puhul oli täidetud ükski kriteeriumidest, et kanda teda vaidlustatud loetellu.
1.

Vaidlustatud otsus on ebaõige, kuna kostja ei käsitlenud vaidlustatud otsuse vastuvõtmisele eelnenud menetluses nõuetekohaselt kõiki hageja esitatud tõendeid ja väiteid, eeskätt küsimuses, kas see, et tegemist on ebaseadusliku riigiabiga, on tõendatud.
3.

Kolmas väide, et rikutud on lepingulisi kohustusi, põhjendamiskohustust, kaitseõigusi, üldist hoolsuskohustuse ja proportsionaalsuse põhimõtet, tegemist on võimu kuritarvitamisega, rikutud on lepingute lojaalse ja heas usus täitmise põhimõtet ning lepingutingimusi, mis käsitlevad sõlmitud toetuslepingut, täpsemalt, et on rikutud „grant agreement’i” lepingu artiklit II.14, auditi läbiviimise üldpõhimõtteid, lepingute heas usus täitmise põhimõtet ja lepingutingimuste kuritarvitamise keelu põhimõtet ning õiguspärase ootuse kaitseüldpõhimõtet ja lepingute tõlgendamise üldreegleid. Hagejad väidavad, et kostjad tõlgendavad lepingut oma suva järgi, järgimata selgeid sätteid, mis näevad ette anda toetust tegelikult täidetud ülesannete ja abikõlblike kulude eest.
—

Selles osas väidetakse, et kui komisjon vaidlustatud otsuses lühidalt märkis, et 31. detsembri 2012. aasta muutmisotsuse pealkirjas sisalduv viga ei mõjuta üldse otsuse sisu ega programmi rakendamist, siis jättis ta arvestamata, millist tähtsust omab asjaolu, et maakonna otsusega kinnitatud kulusid oleks kontrollikoda pidanud eelnevalt kontrollima, et parandusest teatamisest paranduse tegemiseni on möödunud neli kuud, ilma et oleks esitatud selle põhjusi, et see võis tekitada kahtluse, et tehtav parandus on mahukam kui see, millest teatati ja mis piirdus vaid 31. detsembri 2012. aasta otsuse pealkirjaga, ning et kontrollikoda kinnitas, et maakonna tegevus, kes ei võtnud kohustusi vastu enne, kui ta sai paranduse kohta ametlikud andmed (28. märts 2013), oli nõuetekohane, andes seega mõista, et vastupidine toiming oleks olnud nõuetele mittevastav.
—

tühistada vaidlustatud otsus, mis tehti ühenduse kaubamärgi GROK nr 4439956 registreerimise vastu algatatud kehtetuks tunnistamise menetluse nr 6374C raames, sest see on vastuolus kaubamärgimääruse artiklitega 62 ja 63 ja/või seetõttu, et on rikutud määruse nr 40/94 artiklit 8 ja/või põhjendamata jätmise tõttu, arvestades esitatud väiteid, ja
—

mõista Euroopa Liidult, mida esindab Euroopa Kohus või Euroopa Komisjon, Aalberts Industriesi kasuks välja tema õiguste rikkumise tõttu talle põhjustatud kahju eest hüvitis, nimelt varalise kahju eest 1 0 41 863 eurot ja mittevaralise kahju eest 5 0 40 000 eurot või kohtu poolt ex aequo et bono kindlaksmääratud summa, ning mõlemat summat suurendada tasandusintressi võrra alates 13. jaanuarist 2010 kuni käesoleva hagiavalduse läbivaatamise tulemusel tehtava kohtuotsuse kuulutamiseni EKP poolt peamiste refinantseerimistehingute puhul aluseks võetavas intressimääras, mis kehtis kõnealuses ajavahemikus, millele lisandub kaks protsendipunkti, või kohtu poolt ex aequo et bono kindlaksmääratud intressimääras;
—

Viies väide, et hageja kandmine nimekirja on põhjendamatu, ebatäpne, põhjendamata ja ei ole piisavalt üksikasjalik, kuna hageja ei kujuta endast mingit ohtu rahvusvahelisele rahule ja julgeolekule. Hageja väidab, et jätkuv nimekirjas olek üksnes sellel alusel, et tal on ametist tagandatud Gaddafi režiimi lahkunud juhiga sugulussidemed, on EL-i õigusega vastuolus. Hageja väidab veel, et teda ei ole kaasatud ühtegi sündmusesse Liibüas, mis oleks ohuks rahvusvahelisele rahule ja julgeolekule.
1.

Esimene väide, et rikutud on õigust teabele ja hagejaga konsulteerimisele, mis on ette nähtud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 27 ja direktiivis 2002/14 (1) ning mida on täpsustatud ja rakendatakse raamlepingus tunnustamise ja teabe jagamise ning konsulteerimise kohta ning 2014. aasta jaanuaris EKP ja IPSO sõlmitud ad hoc lepingus, millega luuakse ajutiste teenistujate töögrupp, ning teiseks, et rikutud on neidl lepinguid.
ET Euroopa Liidu Teataja C 431/28

4. juulil 2014 esitatud hagi – Rootsi versus komisjon

(Kohtuasi T-521/14)

(2014/C 431/50)

Kohtumenetluse keel: rootsi

Pooled

Hageja: Rootsi Kuningriik (esindajad: A. Falk ja K. Sparrman)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tuvastada, et kuna Euroopa Komisjon ei võtnud vastu delegeeritud õigusakte, millega määratakse kindlaks teaduslikud kriteeriumid endokriinseid häireid põhjustavate omaduste määratlemiseks, siis on ta rikkunud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta määrus (EL) nr 528/2012, milles käsitletakse biotsiidide turul kättesaadavaks tegemist ja kasutamist, artikli 5 lõiget 3;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Biotsiidide määruse (1) artikli 5 lõike 3 kohaselt peab komisjon hiljemalt 31. detsembril 2013 võtma vastu delegeeritud õigusaktid, millega määratakse kindlaks teaduslikud kriteeriumid endokriinseid häireid põhjustavate omaduste määratlemiseks. Hageja väidab, et nende delegeeritud õigusaktide vastu võtmata jätmisega on komisjon jätnud võtmata meetmed, mida ta seaduse alusel pidi võtma. Hageja on palunud komisjonil võtta delegeeritud õigusnormid vastu vastavalt biotsiidide määruse artikli 5 lõikele 3, kuid hageja hinnangul ei olnud komisjon oma vastuses määratlenud mingit seiskohta selles küsimuses ELTL artikli 265 teise lõigu tähenduses. Hageja väidab, et lisaks ei ole komisjon hagi esitamise ajal võtnud mingeid meetmeid väidetava tegevusetuse lõpetamiseks. Hageja hinnangul on komisjonil alus määrata kindlaks teaduslikud kriteeriumid endokriinseid häireid põhjustavate omaduste määratlemiseks ning kohaldada neid kriteeriume, mida biotsiidide määruse artikli 5 lõike 3 kohaselt tuleb kohaldada seni, kuni komisjon on vastu võtnud delegeeritud õigusaktid, millega määratakse kindlaks teaduslikud kriteeriumid endokriinseid häireid põhjustavate omaduste määratlemiseks.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta määrus (EL) nr 528/2012, milles käsitletakse biotsiidide turul kättesaadavaks tegemist ja kasutamist (ELT 2012 L 167, lk 1).
2.

Teine väide käsitleb seda, et vaidlustatud otsuses on õigusnormi rikutud ja tehtud faktivigu, kui järeldati, et Matrix oli Servier’ võimalik konkurent.
7.

Seitsmes väide, mille kohaselt ei olnud nõukogu pädev vastu võtma või ei võinud õiguspäraselt vastu võtta asjaomaseid meetmeid, kuna need ei ole proportsionaalsed, või on ilmnenud, et need ei ole proportsionaalsed nõukogu otsuse 2014/512/ÜVJP eesmärkidega. Proportsionaalsuse puudumise tõttu (a) on need sätted vastuolus liidule kaubanduspoliitikast tuleneva seadusandliku pädevusega ja (b) kujutavad endast lubamatut sekkumist hagejate omandiõigusesse ja/või äritegevuse teostamise vabadusse.
3.

Kolmas väide käsitleb seda, et komisjon on õigusnormi rikkunud, kui ta leidis, et kompromisskokkulepe on ELTL artikli 101 lõike 1 eesmärgipärana rikkumine.
3.

Kolmas väide, et rikutud on olulisi menetlusnorme — Hagejad väidavad veel, et kostja on majandusharude kandmisel lisasse 3 või 5 rikkunud ELTL artiklit 296, sest ta ei nimeta kusagil, milliste andmete alusel on ta arvutanud ja kindlaks määranud kaubanduse intensiivsuse tunnust. Seetõttu ei ole puudutatud isikutel võimalik oma õigusi tõhusalt teostada.
4.

Neljandas väites tuuakse esile, et Avaliku Teenistuse Kohus langetas otsuse vastuolus kohtupraktikaga, mille kohaselt vaidlustatud akti tühistamine on põhimõtteliselt võrdne piisava hüvitisega; samuti väidetakse, et puudus piisav põhjendus, et Avaliku Teenistuse Kohus langetas otsuse ultra vires ning et tehti ilmne hindamisviga.
2.

Teine väide, et on rikutud õiguspärase ootuse ja lojaalse koostöö põhimõtet (ELL artikli 4 lõige 3) osas, milles teate koostamise menetluses kinnitas komisjon Itaalia valitsusele ametlikult mitu korda, et eespool nimetatud keeleline diskrimineerimine kõrvaldatakse, käitudes samas vastupidiselt teate sõnastamisel ja tegevusjuhiste andmisel sellel veebilehel, millele teates on seoses kandideerimistaotluste esitamisega viidatud.
1.

Esimene väide, et Avaliku Teenistuse Kohus rikkus õigusnormi, leides esiteks, et asjaolu, et Euroopa välisteenistus ei võtnud vastu Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade X lisa artikli 10 üldisi rakendussätteid oli õigustatud asjaoluga, et Euroopa välisteenistusel oli selle artikli kohaldamisega seoses veel kohanemisaeg, ja teiseks, et hageja saab üldiste rakendussätete vastuvõtmata jätmisele tugineda ainult juhul, ta tõendab, et ametisse nimetav asutus on seda sätet kohaldanud meelevaldselt.
ET Euroopa Liidu Teataja C 34/45

12. detsembril 2014 esitatud hagi – Hispaania versus komisjon

(Kohtuasi T-808/14)

(2015/C 034/54)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: Hispaania Kuningriik (esindajad: Abogado del Estado A. Rubio González)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus, ja

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolev hagi on esitatud Euroopa Komisjoni 1. oktoobri 2014. aasta otsuse peale riigiabi SA 27408 (C 24/2010 (EX NN 37/2010, EX CP 19/2009)) kohta, mida Castilla-La Mancha ametivõimud andsid maapealse digitaaltelevisiooni kasutuselevõtuks Castilla-La Mancha äärealadel ja vähem linnastunud piirkondades.

Hageja esitab hagi põhjendamiseks neli väidet.

1. Esimene väide tugineb ELTL artikli 107 rikkumisele selles, et majandustegevust teostavad üksused ei saanud majanduslikku eelist, kõnealune meede ei ole valikuline ega moonuta konkurentsi.

2. Teine väide tugineb ELTL artikli 106 lõike 2 ja ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c rikkumisele, kuna ei ole tõendatud, et rikutud oleks tehnoloogia neutraalsuse põhimõtet.

3. Kolmas väide tugineb riigiabi valdkonna menetluse rikkumisele, arvestades uurimisel aset leidnud eeskirjade eiramisi.
2.

Teine väide, et Euroopa andmekaitseinspektori otsus on põhjendamata, kuna see on tehtud vaikimisi ja selle põhjendust ei saa tuletada selle kontekstist ega 25. veebruari 2014. aasta otsusest.
1.

Esimene väide: rikutud on ELL artikli 11 lõiget 4 ning määruse (EL) nr 211/2011 (1) artikli 2 punkti 1 ja artikli 4 lõike 2 punkti b, kuna komisjon möönis, et kavandatud kodanikualgatus ei kuulu komisjoni pädevusse — Hagejad leiavad selles osas, et ekslik on komisjoni põhjendus, et komisjoni kavandatud soovitus tühistada läbirääkimisvolitus „Transatlantic Trade and Investment Partnership’i” (TTIP) puhul ei ole „õigusakt” ELL artikli 11 lõike 4 tähenduses. Nimelt on nii läbirääkimisvolituste andmine kui tühistamine nõukogu otsus ELTL artikli 288 neljanda lõigu tähenduses, mis samal ajal on „õigusakt” ELL artikli 11 lõike 4 mõttes. — Lisaks väidavad hagejad, et ekslik on samuti komisjoni järgmine põhjendus, mille kohaselt ei saa „Comprehensive Economic and Trade Agreement’i” (CETA) ja TTIP vastu suunatud kodanikualgatuse abil nõuda, et komisjon jätaks nõukogule andmata soovituse sõlmida erinevad läbi räägitud rahvusvahelised lepingud, ega ka temalt nõuda, et komisjon annaks soovituse teha otsus kõigi nende lepingute sõlmimata jätmise kohta. Nimelt ei tulene ELL artikli 11 lõikest 4 ning määruse nr 211/2011 artikli 2 punktist 1 ja artikli 4 lõike 2 punktist b, et kodanikualgatus ei ole vastuvõetav, kui sellega palutakse olemasolev õigusakt tühistada või kavandatav õigusakt mitte vastu võtta. — Samuti kinnitavad hagejad, et kodanikualgatuse „STOP TTIP” registreerimata jätmine on õigusvastane ka seetõttu, et kavandatud kodanikualgatus ei jää määruse nr 211/2011 artikli 4 lõike 2 punkti b tähenduses „ilmselgelt” välja komisjoni volituste ulatusest.
—

teise võimalusena määrata, et ühenduse kaubamärk nr 11131216 „MEGABUS.COM” registreeritakse vähemalt „reisijateveoteenuste” jaoks, mille puhul on tõendatud, et kaubamärk on omandanud eristusvõime;
ET Euroopa Liidu Teataja C 65/36

21. novembril 2014 esitatud hagi – ANKO versus komisjon

(Kohtuasi T-771/14)

(2015/C 065/50)

Kohtumenetluse keel: kreeka

Pooled

Hageja: ANKO AE Antiprosopeion, Emporeiou kai Viomichanias (Ateena, Kreeka) (esindaja: advokaat V. Christianos)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tuvastada, et 2 96 149,77 euro suurune summa, mille komisjon hagejale DOC@HAND projekti eest üle kandis, vastab rahastamiskõlblikele kuludele, ja et hageja ei ole seega kohustatud seda tagastama kui alusetult saadud summat;

— mõista hageja kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolevas asjas esitatud hagi puudutab komisjoni vastutust, mis põhineb ELTL artiklil 272 ja tuleneb lepingust nr 508015, mis käsitleb DOC@HAND projekti rakendamist. Täpsemalt väidab hageja, et kuigi tema täitis kõik oma lepingulised kohustused, nõudis komisjon ANKO-le üle kantud summade tagastamist, kuna need ei olevat rahastamiskõlblikud, rikkudes sellega nimetatud lepingut, hea usu põhimõtet, õiguste kuritarvitamise keeldu ja proportsionaalsuse põhimõtet.

Hageja väidab seega esiteks, et komisjon tugineb argumentidele, mis on täiesti alusetud ja igal juhul tõendamata, kui ta lükkab tagasi peaaegu kõik ANKO kulud, kuna need ei olevat rahastamiskõlblikud, ja nõuab ANKO-le DOC@HAND projekti eest üle kantud summa tagastamist. Teiseks leiab ta, et kuna komisjon lükkas tagasi 99,59 % tasumisele kuuluvast summast põhjendusel, et see väidetavalt ei vasta rahastamiskõlblikele kuludele, mida hageja projekti vajadustest tulenevalt kandis, siis on ta rikkunud õiguste kuritarvitamise keeldu ja proportsionaalsuse põhimõtet.
1.

Esimene väide, et rikutud on ELTL artikli 108 lõiget 2 koostoimes nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määruse (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (EÜT L 83, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 339), artikliga 13 ning ELTL artiklit 296, kuna vaidlustatud otsus on õigusakt, millel vormiliselt puudub põhjendus ja see ei sisalda meetme analüüsi vastavalt Üldkohtu 7. novembri 2014. aasta otsustele (kohtuasjad T-219/10 ja T-399/11).
1.

Esimese väite kohaselt on komisjon rikkunud põhjendamiskohustust, kuna ei selgitanud iga dokumendi ja redaktsiooni osas, millist määruse (EÜ) nr 1049/2001 (2) (edaspidi „läbipaistvuse määrus”) asjakohast erandit ta kohaldas ja millistel faktilistel asjaoludel ja kaalutlustel ta seda tegi. Tuginedes samadele üldistele argumentidele, et põhjendada oma keeldumist kohtumenetluse ja õigusnõustamise põhjustega, on komisjon jätnud märkimata põhjused, kuidas nõutud dokumentide avalikustamine „konkreetselt ja tegelikult” kõiki neid huve kahjustab. Täpsemalt öeldes ei ole vaidlustatud otsuses märgitud, kas iga vastava keelu põhjendamine puudutab „kohtumenetlust” või „õigusnõustamist”.
3.

Kolmas väide, et komisjon on rikkunud läbipaistvuse määruse artikli 4 lõike 3 mõlemat lõiku, jättes selgitamata, kuidas avaldamine kahjustaks konkreetselt ja tegelikult otsustamisprotsessi. Mis puudutab läbipaistvuse määruse artikli 4 lõike 3 esimest lõiku, siis komisjon ei määratlenud „otsustamisprotsessi”, mida saaks veel pidada „käimasolevaks”, ega tõendanud, kuidas avaldamine kahjustaks konkreetselt ja tegelikult tema otsustamisprotsessi. Mis puudutab selle sätte teist lõiget, siis ei näidanud komisjon, et taotletud dokumendid olid „arvamused” selle lõigu tähenduses ega a fortiori seda, et oht, et avaldamine konkreetselt ja tegelikult kahjustaks otsustamisprotsessi, oli tõsine selle lõigu ranges tähenduses.
—

Hageja väidab siinkohal, et teda on iga-aastase laovarude muutumise arvessevõtmisel võrdlusaastatel koheldud ebaõigesti ebasoodsamalt kui neid importijaid, kes on enda laovarud vastava aasta jooksul võõrandanud ega ole neid edasi ladustanud pärast aasta lõppu.
—

Hagejad väidavad, et teave, mille Euroopa Parlament pärast vaidlusaluse hanke lõppedes lepingu sõlmimise teadaannet neile oma kirjades edastas, ei kujutanud endast piisavat põhjendust, kuna see on suures osas ebapiisav, et hagejad saaksid hindamise valemit kohaldada ja asjaomase hindamise korrektsust kontrollida. Euroopa Parlament ei avaldanud täit teavet, mida hindamise valemi kohaldamiseks arvesse võeti, kuigi paremusjärjestuses esimese pakkuja rahaline pakkumine oli otsustavaks teguriks hagejate teiseks edukaks pakkujaks järjestamisel, kuna hagejate pakkumus oli pakkumuste kvaliteedi hindamisel järjestatud suures osas esimeseks ja üksnes pärast hinnakaalutlusi see järk muutus.
ET Euroopa Liidu Teataja C 46/60

12. detsembril 2014 esitatud hagi – BPC Lux 2 jt versus komisjon

(Kohtuasi T-812/14)

(2015/C 046/78)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: BPC Lux 2 Sàrl (Senningerberg, Luksemburg), BPC UKI LP (George Town, Kaimanisaared), Bennett Offshore Restructuring Fund, Inc. (George Town, Kaimanisaared), Bennett Restructuring Fund LP (Wilmington, Ühendriigid), Queen Street Fund Ltd (George Town, Kaimanisaared), BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP (George Town, Kaimanisaared), BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP (George Town, Kaimanisaared), CSS LLC (Chicago, Ühendriigid), Beltway Strategic Opportunities Fund LP (George Town, Kaimanisaared), EJF Debt Opportunities Master Fund LP (George Town, Kaimanisaared), EJF DO Fund (Cayman) LP (George Town, Kaimanisaared), TP Lux HoldCo (Luxembourg, Luksemburg), VR Global Partners LP (George Town, Kaimanisaared), Absalon II Ltd (Dublin, Iirimaa), CenturyLink, Inc. Defined Benefit Master Trust (Denver, Ühendriigid), City of New York Group Trust (New York, Ühendriigid), Dignity Health (San Francisco, Ühendriigid), GoldenTree Asset Management Lux Sàrl (Luxembourg, Luksemburg), GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd (Dublin, Iirimaa), San Bernardino County Employees Retirement Association (San Bernardino, Ühendriigid) (esindajad: solicitor J. Webber, solicitor M. Steenson ja advokaat P. Fajardo)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada komisjoni 3. augusti 2014. aasta otsus nr SA.39250 mitte esitada vastuväiteid Portugali poolt Banco Espirito Santo S.A. (BES) ümberkorraldamiseks teavitatud meetmele; ja

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja kaks väidet.

1. Esimese väite kohaselt on komisjon rikkunud õigus- ja menetlusnorme ning teinud faktivigu, kuna ei hinnanud ilmselgelt õigesti olukordade võrdlusanalüüsi, eriti seoses küsimusega, kas BESi ümberkorraldamiseks saab kasutada erakapitali. — Komisjon on rikkunud mitmeid pangandusteatise nõudeid, kuna jättis täielikult hindamata selle, kas a) abi piirdus minimaalse vajaliku ulatusega, b) erakapitali kasutati võimalikult suures ulatuses, c) nõudest, et allutatud võlakirjade omanikud panustavad täies ulatuses, võib teha erandi põhjusel, et see võib ohustada finantsstabiilsust või tuua kaasa ebaproportsionaalsed tulemused, ja d) järgitud on põhimõtet, mille kohaselt tuleb vältida võlausaldajate olukorra halvendamist, või jättis oma hinnangu eelnevates punktides põhjendamata. — Komisjon ei ole uurinud olukordade võrdlusanalüüsi ja on seetõttu teinud ebaõige faktilise eelduse, et ainus alternatiiv teatatud meetmetele oli BESi tegevuse lõpetamine. Komisjon jättis arvestamata tõendi, et saadaval oli uus erakapital, mis võis vähendada teatatud meetmetega nõutavat riigiabi. — Komisjonil oli kohustus algatada ELTL artikli 108 lõike 2 alusel ametlik uurimismenetlus. Kuna ta seda ei teinud, rikkus ta sellest sättest hagejate tulenevaid menetlusõigusi.
1.

Esimese väite kohaselt on rikutud ELTL artiklit 101 ja EMP lepingu artiklit 53, kuna komisjon ei ole õiguslikult piisavalt põhjendanud, et kontaktvõrgustik, millesse Philips kuulus, on käsitatav eesmärgil põhineva konkurentsipiiranguna.
1. detsembril 2014 esitatud hagi – Bourdouvali jt versus nõukogu jt

(Kohtuasi T-786/14)

(2015/C 073/52)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Eleni Pavlikka Bourdouvali (Meneou, Küpos) ja veel 47 hagejat (esindaja: barrister P. Tridimas)

Kostjad: Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon, Euroopa Liit, mida esindab Euroopa Komisjon, Eurorühm, mida esindab Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Keskpank

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— mõista kostjatelt hagejatele välja summad, mis on välja toodud hagiavaldusele lisatud tabelis, ja intress alates 16. märtsist 2013 kuni Euroopa Kohtu otsuse tegemiseni.

— mõista kohtukulud välja kostjatelt.

Teise võimalusena paluvad hagejad Üldkohtul:

— tuvastada, et Euroopa Liidul ja/või kostjatel on tekkinud lepinguväline vastutus;

— määratleda kord, mille alusel tuleks kindlaks teha hüvitatav kahju, mida hagejad tegelikult kandsid;

— mõista kohtukulud välja kostjatelt.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad (kokku 48 isikut) on Bank of Cyprus Public Company Ltd ja/või Cyprus Popular Bank Public Co. Ltd hoiustajad ja/või aktsionärid ja/või võlakirjaomanikud. Nad nõuavad hüvitist Euroopa Liidu lepinguvälist vastutust reguleerivate ELTL artikli 268 ning artikli 340 lõigete 2 ja 3 alusel, kahju eest, mida nad kandsid meetmete tõttu, mida rakendasid kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise kava raames kostjaks olevad institutsioonid Küprose Vabariigi suhtes.

Hagejad leiavad, et kostjaks olevad institutsioonid võtsid Küprose Vabariigi suhtes vastu kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise kava, mis põhjustas otseselt nende hoiuste ja aktsiate kaotamise. Nende hinnangul kehtestas Küprose Vabariik kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise kava ainult selleks, et rakendada kostjate võetud meetmeid, mille olid kostjaks olevad institutsioonid ka heaks kiitnud.

Hagejad on seisukohal, et kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise kava rikub omandiõigust, mida kaitseb Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 17 lõige 1 ja Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni protokolli nr 1 artikkel 1. Samuti on nad seisukohal, et kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise kava rikub proportsionaalsuse põhimõtet, õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet ja diskrimineerimise keelu põhimõtet.