EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU MÄÄRUS

(esimene koda)

16. juuni 2015

Aristidis Psarras

versus

Euroopa Võrgu- ja Infoturbeamet (ENISA)

„Avalik teenistus — Menetlus — Kohtukulude kindlaksmääramine”

Ese:

Kodukorra artikli 106 alusel kohtukulude kindlaksmääramise taotlus pärast Avaliku Teenistuse Kohtu 2. oktoobri 2012. aasta otsust Psarras vs. ENISA (F-118/10, EU:F:2012:138).

Otsus:

Määrata Euroopa Võrgu- ja Infoturbeameti poolt A. Psarrasele kohtuasjas F-1180 hüvitamisele kuuluvate kulude summaks 17456,75 eurot, millele lisandub viivitusintress alates käesoleva kohtumääruse kättetoimetamisest kuni maksmise kuupäevani määras, mida kohaldatakse eespool nimetatud ajavahemikul ning mis on arvutatud Euroopa Keskpanga poolt peamistele refinantseerimistoimingutele kehtestatud määra alusel, millele lisandub kolm ja pool protsenti.

Kokkuvõte

Liidu kohtul puudub õigus määrata kindlaks poolte poolt oma advokaatidele makstava tasu suurust, ent ta võib kindlaks määrata summa, mis tuleb kohtukulude tasumise eest vastutaval poolel hüvitada. Kohtukulude kindlaksmääramise taotluse üle otsustamisel ei pea liidu kohus arvestama siseriiklikke kehtivaid advokaadi tasumäärasid ega mis tahes selle kohta sõlmitud kokkulepet huvitatud poole ja tema esindajate või nõustajate vahel. Tasumäärasid reguleerivate liidu õigusnormide puudumisel tuleb kohtul vabalt hinnata juhtumi asjaolusid, arvestades kohtuvaidluse eesmärki ja olemust, selle olulisust liidu õiguse seisukohalt, samuti kohtuasja keerukust, esindajate või nõustajate tehtud töö mahtu kohtumenetluses ja poolte majanduslikku huvi menetluses. Selles küsimuses võib järeldada asjaolust, et advokaat esitas hagiavalduse, osales kohtuistungil ja esitas erinevaid menetlusdokumente, et ta tõesti tegi vajalikke toiminguid ja osutas teenuseid menetluse jaoks Avaliku Teenistuse Kohtus. Mis puudutab nende vajalike teenuste summa kindlaksmääramist, siis nende kulutuste tegemise tõend, mille hüvitamist taotletakse, ei ole eeltingimus hüvitamisele kuuluvate kulude kindlaksmääramiseks Avaliku Teenistuse Kohtu poolt. (vt punktid 24, 25 ja 33–35) Viited: Euroopa Kohus: kohtumäärus, 4.7.2013, Kronofrance vs. Saksamaa jt, C-75/05 P-DEP ja C-80/05 P-DEP, EU:C:2013:458, punkt 30. Avaliku Teenistuse Kohus: kohtumäärused, 10.11.2009, X vs. parlament, F-14/08 DEP, EU:F:2009:149, punkt 22; 26.4.2010, Schönberger vs. parlament, F-7/08 DEP, EU:F:2010:32, punkt 24; 27.9.2011, De Nicola vs. EIP, F-55/08 DEP, EU:F:2011:155, punktid 40 ja 41; 2.7.2013, Martinez Erades vs. Euroopa välisteenistus, F-64/12 DEP, EU:F:2013:111, punkt 21; 14.11.2013, Cuallado Martorell vs. komisjon, F-96/09 DEP, EU:F:2013:186, punkt 28, ja 3.7.2014, Bogusz vs. Frontex, F-5/12 DEP, EU:F:2014:179, punktid 30–33 ja seal viidatud kohtupraktika.

Taotlus kohtukulude kindlaksmääramiseks tuleb esitada mõistliku aja jooksul, mille möödumisel on poolel, kellelt kohtukulud välja mõisteti, õigus asuda seisukohale, et võlausaldajast pool on oma õigusest loobunud. Lisaks tuleb tähtaja mõistlikkust hinnata konkreetse kohtuasja asjaolude alusel ning eelkõige lähtuvalt vaidluse olulisusest asjaomase isiku jaoks, kohtuasja keerukusest ning poolte käitumisest. Poolte käitumisega seoses on mõistetav, et kuigi apellatsioonkaebuse esitamine ei oma peatavat toimet, võib pool, kel on õigus kohtukulude hüvitamisele, oodata ära apellatsioonkaebuse esitamise tähtaja möödumise, enne kui ta esitab oma kohtukulude hüvitamise taotluse. (vt punktid 28 ja 30) Viited: Euroopa Kohus: kohtumäärus, 21.6.1979, Dietz vs. komisjon, 126/76 DEP, EU:C:1979:158, punkt 1, ja kohtuotsus, 28.2.2013, Arango Jaramillo jt vs. EIP (uuesti läbivaatamine), C-334/12 RX-II, EU:C:2013:134, punktid 28 ja 33. Esimese Astme Kohus: kohtumäärus, 17.4.1996, Air France vs. komisjon, T-2/93 DEP, EU:T:1996:48, punktid 10–12.