2.

Vaidlustatud kohtuotsuses on rikutud või vääralt kohaldatud CPI artikli 8 lõiget 3. Erinevalt sellest, mida väitis Esimese Astme Kohus, kohaldatakse seda sätet tegelikult ainult selliste isikunimede suhtes, mis on omandanud tuntuse väljaspool ärivaldkonda ning seega ei saa seda kohaldada isikunime „Elio Fiorucci” suhtes, mis vaidlustamatu faktilise asjaolu tuvastamise alusel omandas algselt tuntuse ärivaldkonnas. CPI artikli 8 lõike 3 sellist tõlgendust toetab eeskätt äsjamainitud sätte sõnastus, milles on sõnaselgelt märgitud, et selles ettenähtud kaitse soovitakse anda üksnes sellistele isikunimedele, mis on omandanud tuntuse „kunsti-, kirjandus-, teadus- poliitika või spordivaldkonnas”. Seda järeldust kinnitab ka itaalia kaubamärgiõiguse süstemaatiline analüüs, millest ilmneb, et ärivaldkonnas omandatud tuntust kaitsevad CPI artikli 12 lõike 1 punktid b ja f, samas kui CPI artikli 8 lõige 3 puudutab üksnes sellist tuntust, mis algselt omandati väljaspool ärivaldkonda. Samuti ei ole võimalik kohaldada samaaegselt mõlemat nimetatud sätet sama tähise suhtes, kuna seeläbi tekiks kaks kaubamärgi ainuõigust, mis ei ole omavahel ühitatavad. Registreerides oma perekonnanime kaubamärgina (mis hiljem läks üle Edwinile) ammendas E. Fiorucci kõik vahendid oma tuntuse väärtustamiseks ärieesmärkidel. Seega ei saa ta tugineda CPI artikli 8 lõikele 3, et taotleda Edwini kaubamärgi „Elio Fiorucci” kehtetuks tunnistamist. Teiselt poolt on CPI artikli 8 lõike 3 tõlgendus, mille pakub välja Edwin, ning selle vastav kohaldamata jätmine käesolevas kohtuasjas kooskõlas selle sätte eesmärgiga, milleks on takistada sellise tähise registreerimisest alusetult kasu saamine, mis on omandanud tuntuse tänu teistele isikutele. Edwinile ei saa tegelikult ette heita mingisugust alusetult kasu taotlevat käitumist kuivõrd omandades olulise summa eest kaubamärgid „Fiorucci” maksis apellant kõrget hinda õiguse eest saada kasu Milano kuulsa stilisti nimega seotud tuntusest. Esimese Astme Kohtu argumendid, mille kohaselt CPI artikli 8 lõikes 3 ette nähtud kaitse on laiem ning ei kattu eristusvõimega tähiste poolt ärivaldkonnas omandatud tuntuse kaitseks ette nähtud kaitsega, ei ole lisaks veenev. Itaalia tunnustatuimate teoreetikute arvates ei ole väljaspool ärivaldkonda tuntud tähiste registreerimise reservatsioon CPI artikli 8 lõike 3 alusel absoluutne. Kuid eeskätt ei ole vastav kaitse laiem CPI artikli 12 lõike 1 punktides b ja f ärivaldkonnas omandatud tuntuse/mainega tähistele ette nähtud kaitsest. Nende kahe sätte kohaldamisalade kokkulangevus kinnitab veel kord nõuet kohaldada neid alternatiivselt. Erinevalt sellest, mida märkis pealiskaudselt Esimese Astme Kohus, tuleneb CPI artikli 8 lõiget 3 (varasema Itaalia kaubamärgiseaduse artikli 21 lõige 3) kommenteeriva itaalia doktriini tähelepanelikust ja üksikasjalikust analüüsist, et enamuse arvamuse kohaselt kohaldatakse seda sätet üksnes selliste tähiste suhtes, mis on omandanud tuntuse väljaspool ärivaldkonda. Seda asjaolu kinnitavad ka CPI artikli 8 lõike 3 kohta siiani itaalia kohtute poolt tehtud vähesed otsused. Samuti ei ole veenev Esimese Astme Kohtu argumentatsioon, mille kohaselt võis E. Fiorucci tugineda CPI artikli 8 lõike 3 kohasele kaitsele, sest tema nimi oli omandanud tuntuse ka väljaspool ärivaldkonda (täpsemalt: kunsti-, kultuuri-, ökoloogia- ja lastekaitse valdkonnas). Itaalia tunnustatuimate teoreetikute seisukoha alusel ei saa pigem juhul, kui teiste poolt juba registreeritud ja maine omandanud isikunimi omandab tuntuse väljaspool ärivaldkonda, selle omanik (käesoleval juhul Elio Fiorucci) tugineda CPI artikli 8 lõikele 3, sest esikohal on varem registreeritud maineka kaubamärgi (käesoleval juhul tähis „Fiorucci”) omaniku (käesoleval juhul Edwin) kaitsmise nõue.