ET Euroopa Liidu Teataja C 64/15

Saint-Gobain Glass Deutchland GmbH 19. novembril 2007 esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu (kolmas koda) 11. septembri 2007. aasta määruse peale kohtuasjas T-28/07: Fels-Werke GmbH, Saint-Gobain Glass Deutchland GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG versus Euroopa Ühenduste Komisjon

(Kohtuasi C-503/07 P)

(2008/C 64/24)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellant: Saint-Gobain Glass Deutchland GmbH (esindajad: advokaadid H. Posser ja S. Altenschmidt)

Teised menetlusosalised: Fels-Werke GmbH, Spenner-Zement GmbH & Co. KG, Euroopa Ühenduste Komisjon

Apellandi nõuded

— Tühstada Esimese Astme Kohtu kolmanda koja 11. septembri 2007. aasta määrus kohtuasjas T-28/07 (Fels-Werke jt versus Euroopa Ühenduste Komisjon) apellanti puudutavas osas;

— tühistada komisjoni 29. novembri 2006. aasta otsuse siseriikliku kasvuhoonegaaside saastekvootide eraldamise kava kohta (dokumendinumbrit ei ole avaldatud), millest Saksmaa on teavitanud vastavalt direktiivile 2003/87/EÜ Euroopa Parlamenti ja nõukogu, artikli 1 punkt 2 osas, milles tunnistatakse direktiiviga 2003/87/EÜ kokkusobimatuks Saksamaa siseriikliku eraldamiskava peatükis 6.2 pealkirja „ZuG 2007 §-i 8 kohased saastekogused” all kirjeldatud esimese kauplemisperioodi kvoodigarantiid;

— tühistada selle otsuse artikli 2 punkt 2 osas, milles seatakse Saksamaa Liitvabariigil piirangud Saksamaa siseriikliku eraldamiskava peatükis 6.2 pealkirja „ZuG 2007 §-i 8 kohased saastekogused” all kirjeldatud esimese kauplemisperioodi kvoodigarantiide kohaldamisel ja kohustatakse sellega kohaldama sama tulemuskoefitsenti kui teiste võrreldavate seadmete puhul;

— teise võimalusena tühistada punktis 1 nimetatud määrus ning saata asi tagasi Esimese Astme Kohtule;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Vaidlustatud määruses väitis Esimese Astme Kohus, et otsus ei puuduta apellanti isiklikult, ning jättis seega vastuvõetamatuse tõttu rahuldamata apellandi tühistamishagi komisjoni 29. novembri 2006. aasta otsuse peale siseriikliku kasvuhoonegaaside saastekvootide eraldamise kava kohta.

Apellant põhjendab oma apellatsioonkaebust tema huve kaitsva menetlusõiguse ning ühenduse materiaalse õiguse, s.t EÜ artikli 230 neljanda lõigu rikkumisega.

Esiteks on Esimese Astme Kohus rikkunud õiglase kohtupidamise nõuet ja õigust olla ära kuulatud. Kohus põhjendas nimelt väidet, et otsus ei puuduta apellanti isiklikult, peamiselt sellega, et viimane ei tõendanud, et ta kuulub enda väitel käitajate piiratud ringi ning et ta ei ole esitanud nende käitajate nimekirja, kelle suhtes kohaldatakse ZuG 2007 paragrahvi 8 lõiget 1. Samas ei nõudnud Esimese Astme Kohus toimunud menetluse raames kordagi eraldamise garantiiga hõlmatud ettevõtjate nimekirja esitamist. Sellise nimekirja esitamise vajadusest ei oleks apellant ka muudel põhjustel pidanud aru saama, kuna eraldamise garantiiga hõlmatud käitajate ringi piiratus ja suletus tuleneb ka juba Esimese Astme Kohtus näidatud ZuG 2007 õiguslikult siduvast olemusest. Pealegi nõuab kohus sellise nimekirja näol apellandi jaoks võimatut.

Teiseks on Esimese Astme Kohus rikkunud EÜ artikli 230 neljandat lõiku, kuna ta väitis ebaõigelt, et otsus ei puuduta apellanti isiklikult. Isikute ring, kellele vaidlustatud otsus on suunatud, ei ole mitte — nagu Esimese Astme Kohus väitis — „enam või vähem täpselt” kindlaks määratud, vaid see määratakse seaduse alusel lõplikult kindlaks varem toimunud sündmuste pinnalt ning seda ei saa loogiliselt mõeldes laiendada. ZuG 2007 paragrahvis 8 sätestatud eraldamise garantiiga hõlmatud käitajate osas saab vaidlustatud otsust vaadelda lisaks ka kui üksikute otsuste kogumit, kuna eraldamise garantii edasikestmine keelati igaühele neist eraldi.