Kohtuasi C‑241/14

Roman Bukovansky

versus

Finanzamt Lörrach

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Finanzgericht Baden-Württemberg)

„Eelotsusetaotlus — Maksustamine — Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning Šveitsi Konföderatsiooni vaheline kokkulepe isikute vaba liikumise kohta — Selle kokkuleppe ja topeltmaksustamise vältimise kahepoolsete lepingute vaheline seos — Võrdne kohtlemine — Kodakondsuse alusel diskrimineerimine — Euroopa Liidu liikmesriigi kodanik — Piirialatöötajad — Tulumaks — Maksustamispädevuse jaotus — Maksustamise pidepunktid — Kodakondsus”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (kolmas koda) 19. novembri 2015. aasta otsus

Rahvusvahelised lepingud — EÜ ja Šveitsi vaheline kokkulepe isikute vaba liikumise kohta — Võrdne kohtlemine — Šveitsi ja liikmesriigi vahel topeltmaksustamise vältimiseks sõlmitud kahepoolne leping, mille kohaselt kuulub liikmesriigi maksukohustuslase, kellel ei ole Šveitsi kodakondsust ja kes on küll viinud enda elukoha liikmesriigist üle Šveitsi, kuid tema töötamise koht on jäänud endiselt liikmesriiki, töötasu maksustamise õigus liikmesriigile — Leping, mille kohaselt kuulub analoogilises olukorras oleva Šveitsi kodaniku töötasu maksustamise pädevus Šveitsile — Lubatavus

(EÜ ja Šveitsi vaheline kokkulepe isikute vaba liikumise kohta, artikkel 2 ja I lisa artikkel 9)

Euroopa Ühenduse ja selle liikmesriikide ning Šveitsi Konföderatsiooni vahelise kokkuleppe isikute vaba liikumise kohta artiklis 2 ja sama kokkuleppe I lisa artiklis 9 sisalduvaid diskrimineerimiskeelu ja võrdse kohtlemise põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus selline topeltmaksustamise vältimise kahepoolne leping nagu Šveitsi Konföderatsiooni ja ühe liikmesriigi vahel sõlmitud leping, mille kohaselt kuulub selle liikmesriigi maksukohustuslase, kellel ei ole Šveitsi kodakondsust ja kes on küll viinud enda elukoha sellest liikmesriigist üle Šveitsi, kuid kelle töötamise koht on jäänud endiselt sellesse liikmesriiki, töötasu maksustamise õigus tuluallika riigile, see tähendab nimetatud liikmesriigile, samas kui analoogilises olukorras oleva Šveitsi kodaniku töötasu on õigus maksustada tema uue elukoha riigil, käesoleval juhul Šveitsi Konföderatsioonil.

Kuigi isikute vaba liikumist käsitleva kokkuleppe artikli 21 lõike 1 kohaselt ei mõjuta see kokkulepe topeltmaksustamise vältimise kahepoolse lepingu sätteid, on selle kokkuleppe I lisa artikli 9 „Võrdne kohtlemine“ lõikes 2 sätestatud siiski erinorm, mille eesmärk on anda töötajale ja tema pereliikmetele samad maksu- ja sotsiaalsoodustused, kui on vastuvõtjariigi kodanikest töötajatel ja nende pereliikmetel. Sellises olukorras on Euroopa Kohus juba otsustanud seoses maksusoodustuste andmisega, et ühe kokkuleppeosalise kodanikust töötaja, kes on kasutanud enda õigust vabalt liikuda, saab tugineda selles sättes ette nähtud võrdse kohtlemise põhimõttele ka suhetes enda päritoluriigiga.

Seoses eelotsusetaotlustega, mis puudutasid küsimust, kas liidu liikmesriikide vahel topeltmaksustamise vältimiseks sõlmitud lepingud peavad olema kooskõlas võrdse kohtlemise põhimõttega ja üldiselt liidu esmase õigusega tagatud liikumisvabadustega, on Euroopa Kohus otsustanud, et liikmesriigid võivad selliste lepingute raames vabalt kindlaks määrata maksustamispädevuse jaotuse pidepunktid, kuid nad on kohustatud järgima niiviisi jaotatud maksustamispädevuse teostamisel seda põhimõtet ja nimetatud vabadusi.

Järelikult ei saa juhul, kui sellises lepingus on maksustamispädevuse jaotamisel kasutatud kodakondsuse kriteeriumi, pidada seda kodakondsusele tuginevat eristamist keelatud diskrimineerimiseks.

Seda kohtupraktikat tuleb kohaldada analoogia alusel isikute vaba liikumist käsitleva kokkuleppe ning liikmesriikide ja Šveitsi Konföderatsiooni vahel topeltmaksustamise vältimiseks sõlmitud lepingute vahekorrale.

Nagu nähtub nimelt viidatud kokkuleppe preambulist, artikli 1 punktist d ja artikli 16 lõikest 2, on selle kokkuleppe eesmärk sisse seada liidu ja Šveitsi Konföderatsiooni kodanikele vaba liikumine kokkuleppeosaliste territooriumidel liidus kehtivate sätete alusel, milles toodud mõisteid tuleb tõlgendada kooskõlas Euroopa Kohtu praktikaga.

Isikute vaba liikumist käsitleva kokkuleppe artiklis 21 on küll ette nähtud, et selle kokkuleppe sätted ei mõjuta liidu liikmesriikide ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelisi topeltmaksustamise vältimise lepinguid. Siiski ei saa sellel artiklil olla ulatust, mis läheks vastuollu põhimõtetega, mis on aluseks kokkuleppele, kuhu see artikkel kuulub. Seda artiklit ei saa järelikult mõista nii, et see võimaldab liidu liikmesriikidel ja Šveitsi Konföderatsioonil kahjustada isikute vaba liikumise elluviimist, võttes topeltmaksustamise vältimise kahepoolsetes lepingutes jaotatud maksustamispädevust teostades kokkuleppe I lisa artikli 9 lõikelt 2 kasuliku mõju.

(vt punktid 34, 36–41 ja 48 ning resolutsioon)