Tuleb tõdeda, et selles osas, milles direktiivi 92/85 erisätete – mis puudutavad öötööd, et eelkõige parandada kaitset, mis rasedatel, hiljuti sünnitanud või rinnaga toitvatel töötajatel peaks sellega seoses olema – kohaldamine vastavalt direktiivi 2003/88 põhjendusele 14 on rasedate, hiljuti sünnitanud või rinnaga toitvate töötajate huvides, ei või neid sätteid tõlgendada vähem soodsalt kui direktiivis 2003/88 ette nähtud üldnorme, mis on kohaldatavad teiste töötajate kategooriate suhtes.

Nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiivi 92/85/EMÜ rasedate, hiljuti sünnitanud ja rinnaga toitvate töötajate tööohutuse ja töötervishoiu parandamise meetmete kehtestamise kohta artiklit 7 tuleb tõlgendada nii, et see on kohaldatav sellisele olukorrale nagu põhikohtuasjas, kus asjasse puutuv naistöötaja teeb vahetustega tööd, mille raames täidab ta ainult osa oma tööülesannetest öösel.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes (uuestisõnastamine) artikli 19 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see on kohaldatav sellises olukorras, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kus naistöötaja, kellele keelduti andmast arstitõendit, mis kinnitaks rinnaga toitmise suhtes riski esinemist tema töökohal, ja mille tagajärjel keelduti rahalise hüvitise maksmisest rinnaga toitmise ajal esineva riski eest, vaidlustab riigisiseses kohtus või muus asjasse puutuva liikmesriigi pädevas asutuses tema töökohal esinevate riskide hindamise, kui see töötaja toob välja faktilised asjaolud, mille põhjal võib arvata, et kõnealune hindamine ei hõlmanud spetsiifilist analüüsi, kus võetakse arvesse tema individuaalset olukorda, ning mis lubab seega eeldada, et esines otsene sooline diskrimineerimine direktiivi 2006/54 tähenduses, mille kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne. Kostja peab seega tõendama, et kõnealune riskide hindamine hõlmas tegelikult sellist konkreetset analüüsi ja järelikult ei ole diskrimineerimiskeelu põhimõtet rikutud.

Seoses kõnealuse sätte kohaldamise tingimustega tuleb märkida, et selles sättes ette nähtud tõendamiseeskirjad ei ole kohaldatavad hetkel, mil asjaomane naistöötaja taotleb oma töötingimuste kohandamist või – nagu põhikohtuasjas – rinnaga toitmise vältel esineva riski rahalist hüvitist, ning et tema töökohast johtuvaid riske tuleb seetõttu hinnata kooskõlas direktiivi 92/85 artikli 4 lõikega 1 või vajaduse korral artikliga 7. Alles hilisemas etapis, kui asjaomane naistöötaja on kohtus või muus pädevas asutuses vaidlustanud sellise riskide hindamisega seonduva otsuse, kohaldatakse neid tõendamiseeskirju (vt selle kohta 19. oktoobri 2017. aasta kohtuotsus Otero Ramos, C‑531/15, EU:C:2017:789, punkt 67).

Direktiivi 2006/54 artikli 19 lõike 1 kohaselt peab aga naistöötaja, kes leiab, et talle on võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumisega kahju tekitatud, esitama kohtule või muule pädevale asutusele sellised asjaolud või tõendid, mille põhjal võib eeldada, et on toimunud otsene või kaudne diskrimineerimine (19. oktoobri 2017. aasta kohtuotsus Otero Ramos, C‑531/15, EU:C:2017:789, punkt 68 ja seal viidatud kohtupraktika).

(vt punktid 73, 74 ja 83 ning resolutsiooni punkt 2)