ET Euroopa Liidu Teataja C 24/30

Royal Appliance International GmbH 18. novembril 2009 esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 15. septembri 2009. aasta otsuse peale kohtuasjas T-446/07: Royal Appliance International GmbH versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused); menetlusse astujad: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH

(Kohtuasi C-448/09 P)

2010/C 24/56

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Royal Appliance International GmbH (esindajad: advokaadid K.-J. Michaeli ja M. Schork)

Teised menetlusosalised:

— Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

— BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH

Hageja nõuded

— tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 15. septembri 2009. aasta otsus kohtuasjas T-446/07;

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) neljanda apellatsioonikoja 3. oktoobri 2007. aasta otsus asjas nr 572/2006-4;

— jätta kostja ja menetlusse astuja kohtukulud nende endi kanda ja mõista neilt välja apellatsioonkaebuse esitaja kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Apellatsioonkaebus on esitatud Esimese Astme Kohtu otsuse peale, millega kinnitati Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (edaspidi „ühtlustamisamet”) neljanda apellatsioonikoja 3. oktoobri 2007. aasta otsus. Esimese Astme Kohus ja apellatsioonikoda on seisukohal, et vastulause aluseks oleva saksa kaubamärgi „sensixx” ja taotletava kaubamärgi „Centrixx” puhul esineb kauba „tolmuimeja” osas segiajamise tõenäosus. Vastulause aluseks olev kaubamärgi tühistamine jõustus pärast apellatsioonikoja otsust ja enne kohtumenetlust kauba „tolmuimeja” osas. Esimese Astme Kohus lükkas esialgselt esitatud menetluse peatamise taotluse tagasi ega pidanud vastulause aluseks oleva kaubamärgiga seotud õiguste äralangemist õiguslikult oluliseks, kuna see ei kuulunud apellatsioonikojas toimunud vaidluse sisulistesse ja õiguslikesse raamidesse, mistõttu ei võtnud Esimese Astme Kohus seda arvesse.

Apellatsioonikaebuse esitaja on seisukohal, et Esimese Astme Kohus on sellega, et ta ei võtnud arvesse vastulause aluseks oleva kaubamärgiga seotud õiguste äralangemist eiranud Esimese Astme Kohtu kodukorra artiklist 77 tulenevaid menetluse peatamise aluseid. Vaidlusaluse kohtuasja aluseks olevate asjaolude muudatus puudutab vastulause aluseks oleva kaubamärgi kehtivust, millele apellatsioonkaebuse esitaja ei ole mingit mõju. Kõnealune muudatus toob käesoleval juhul kaasa kaubamärgi registreerimistaotlusele vastulause esitamise aluse ja seda oleks pidanud arvestama. See tuleneb ka apellatsioonkaebuse esitaja põhiõigusest omandile, mille annab kaubamärgi registreerimine. Kuna Esimese Astme Kohus keeldus Oberlandesgericht Müncheni kõnealust tühistamisotsust arvesse võtmast, siis kontrollis Esimese Astme Kohus kaupade nimekirju nende kahe kaubamärgi osas, millest ühe osas olid otsuse tegemise ajaks kaubamärgiga seotud õigused täielikult ära langenud. Esimese Astme Kohus rikkus sellega kaubamärgimääruse artiklit 45, kuna kolmanda isiku õigused ei kehtinud enam kohtuotsuse kuulutamise kuupäeval, sest vastulause aluseks oleva kaubamärgiga seotud õiguste äralangemine oli juba täielikult tuvastatud. Ühenduse kohtud ise on pidanud uute ilmnenud asjaolude arvessevõtmise keelust erandite tegemist lubatavaks, otsustades et siseriiklike kohtute otsuseid saab arvesse võtta ka siis, kui nendele viidatakse esimest korda menetluse ajal. See peaks eelkõige olema nii seetõttu, et apellatsioonkaebuse esitajal ei ole mingit võimalust mõjutada seda millal apellatsioonikoda teeb otsuse — mis nagu kõnealusel juhul tehti vahetult enne kaubamärgi kaitseõiguste lõppemise tähtpäeva — sest otsuse tegemise ajahetke üle otsustamine kuulub vaid apellatsioonikoja pädevusse. Sedalaadi omavolilisel alusel põhinev kaubamärgi registreerimise üle tehtud otsus on vastuolus ühenduse kaubamärgiõiguse mõtte ja eesmärgiga.

Apellatsioonkaebuse esitaja kaebab lisaks kaubamärgimääruse artikli 8 lõike 1 punkti b väära kohaldamise peale. Esimese Astme Kohus ei täitnud oma kontrollimis- ja põhjendamiskohustust. Asjakohaseid käsitletavaid kaupu ja nendest tarbijatele jäävat muljet puudutavaid asjaolusid ei arvestatud ja seega kohaldati vääraid kontrollikriteeriume tarbijate tähelepanelikkuse astme ja kaupade sarnasuse osas. Esimese Astme Kohus ei kaalunud kaupade sarnasuse osas kaubamärkide sarnasusi ja erisusi võrdväärselt ja leidis sealjuures eelkõige kaubamärkide kirjapildi sarnasuse hindamisel ebaolulisi sarnasusi. Esimese Astme Kohus ei võtnud taotletava kaubamärgi puhul arvesse käesoleval juhul asjaomase saksa avalikkuse jaoks olulist hääldust ning vaid tugevdas hagis vaidlustatud vastuolu kaubamärkide kõlalise ja mõistelise sarnasuse hindamisel sellega, et ta nõustus, et eeskujuks on võetud elementi „center” kuid eitas seose tekkimist selle mõistega. Esimese Astme Kohus ei võtnud arvesse foneetilise hindamise põhimõtteid mööndes, et sõnalõpul „xx” on eriti heliline hääldus ja moonutas hageja esitatud argumenti, et mõlemal kaubamärgil puudub selge tähendus. Lõpuks kontrollis Esimese Astme Kohus segiajamise tõenäosuse kriteeriume vääralt kui ta ei võtnud arvesse tarbija tähelepanelikkuse astet ostu sooritamise hetkel ning jaatas seetõttu õigusvastaselt kõlalise ja visuaalse elemendi võrdset osakaalu.