Euroopa Kohus: kohtuotsused de Dapper jt vs. parlament; 54/75, EU:C:1976:127 ; Diezler jt vs. EMSK, 146/85 ja 431/85, EU:C:1987:457 , punktid 6 ja 7, ning Brown vs. Euroopa Kohus, 125/87, EU:C:1988:136 , punkt 16.

Nii on see otsuse puhul, mille ametisse nimetav asutus või ametiisik teeb personalieeskirjade X lisa artikli 10 alusel ja mis toob kolmandates riikides asuvate Euroopa Liidu teatavates delegatsioonides ja büroodes töötavate ametnike jaoks kaasa elamistingimuste eest makstava toetuse lõppemise. Niisugune otsus näib olevat piisavalt täpne ja tingimusteta, tekitamaks ilma seda rakendavate erimeetmeteta õiguslikke tagajärgi asjassepuutuvatele kolmandatesse riikidesse määratud ametnikele.

Ametnikel ja teenistujatel on õigus esitada hagi ametisse nimetava asutuse üldist laadi meetme vastu, mis neid kahjustab, eeldusel, et esiteks ei nõua see meede õiguslike tagajärgede tekitamiseks rakendamismeetmeid või ei jäta mingit kaalutlusruumi ametiasutustele, kelle ülesanne on võtta selle kohaldamiseks vajalikke meetmeid, ja et teiseks puudutab see ametnike huve vahetult, tuues kaasa selge muudatuse nende õiguslikus seisundis.

Personalieeskirjade artiklis 110 sisalduva väljendiga „üldised rakendussätted” viidatakse esiteks personalieeskirjade teatud erisätetega sõnaselgelt ettenähtud rakendusmeetmetele ning sõnaselge sätte puudumisel on ainult erandjuhul kohustus kehtestada rakendusmeetmed, millele kohaldatakse nimetatud artikli vorminõudeid, st siis, kui personalieeskirjade sätted on nii ebaselged ja ebatäpsed, et see ei võimalda kohaldamist, mis ei oleks meelevaldne.

Sellega seoses tuleb märkida, et personalieeskirjade X lisa artikli 1 kolmanda lõigu sätted on üldkohaldatavad, ja üldised rakendussätted, mille vastuvõtmine nendes ette on nähtud, puudutavad personalieeskirjade X lisa tervikuna, seal hulgas elamistingimuste eest makstavat toetust käsitlevaid sätteid. Seetõttu on neid sätteid rakendaval liidu organil vastavalt personalieeskirjade X lisa artikli 1 kolmandale lõigule kohustus võtta vastu nimetatud lisa artikli 10 üldised rakendussätted.

Ametnik, kes vaidlustab kolmandatesse riikidesse määratud ametnikele makstava toetuse summa läbivaatamise otsuse, saab üldiste rakendussätete puudumisele tugineda siiski üksnes eeldusel, et väidetav rikkumine võib teda isiklikult puudutada. Sellega seoses tuleb rõhutada, et üldiste rakendussätete peamine eesmärk on määrata kindlaks kriteeriumid, millest administratsioon saab juhinduda oma kaalutlusõiguse teostamisel, või täpsustada personalieeskirjade niisuguste sätete ulatust, mis on sedavõrd ebaselged või ebatäpsed, et ei ole välistatud nende meelevaldne kohaldamine. Kuna sätte ebatäpsus ei tingi iseenesest selle meelvaldset kohaldamist, on asjassepuutuval isikul õigus esitada see väide ainult juhul, kui Euroopa välisteenistuse tegevusetus üldiste rakendussätete vastuvõtmisel on teda isiklikult kahjustanud, tingides selle, et ametisse nimetav asutus kohaldas personalieeskirjade X lisa artikli 10 sätteid tema olukorrale erapoolikult ja meelevaldselt.

(vt punktid 21, 23, 29 ja 33)

Euroopa Kohus: kohtuotsus, Deboeck vs. komisjon, 90/74, EU:C:1975:109.

Üldkohus: kohtuotsus Ianniello vs. komisjon, T‑308/04, EU:T:2007:347, punkt 38.

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsus Behmer vs. parlament, F‑47/07, EU:F:2009:103, punkt 47.