EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(teine koda)

19. november 2015

Daniel van der Spree

versus

Euroopa Komisjon

„Avalik teenistus — Töötasu — Teenistuse lõppemine — Personalieeskirjade VII lisa artikli 6 lõige 1 — Ümberasumistoetus, mis võrdub kahe kuu põhipalgaga — Hageja elukoha muutus — Hageja tütre elukoht — Tõend”

Ese

:

ELTL artikli 270 alusel, mida vastavalt Euratomi asutamislepingu artiklile 106a kohaldatakse Euratomi asutamislepingule, esitatud hagi, millega D. van der Spree palub tühistada Euroopa Komisjoni 19. mai 2014. aasta otsuse maksta talle ümberasumistoetust mitte kahe, vaid ühe kuu põhipalga ulatuses.

Otsus

:

Jätta hagi rahuldamata. Jätta D. van der Spree kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnikud — Kulude hüvitamine — Ümberasumistoetus — Saamise tingimused — Alalise elukoha tegelik muutumine — Mõiste „alaline elukoht“ — Ümberasumine koos perekonnaga — Ametnikul lasuv kohustus ümberasumist tõendada — Teatava haldusüksuse elukoharegistrisse kandmine — Asjaolu, mis ei võimalda alalist elukohta eeldada

(Personalieeskirjad, VIII lisa artikkel 6)

Ümberasumistoetuse eesmärk on katta ja vähendada kulusid, mida endine ametnik peab kandma asjaolu tõttu, et ta vahetab teenistuse lõppedes oma peamist elukohta; eeldatavasti on need kulud kõrgemad, kui asjaomane ametnik asub ümber koos oma perekonnaga, mistõttu ametnike puhul, kes saavad majapidamistoetust ja kes tõendavad koos perekonnaga ümberasumist, on põhjendatud ümberasumistoetuse maksmine kahe kuu põhipalgaga võrduvas summas.

Personalieeskirjade VIII lisa artiklis 6 nimetatud elukohavahetuse puhul peab olema tegemist „ametniku alalise elukoha tegeliku üleviimisega uude kohta, mis on märgitud alalise elukohana pärast ümberasumist“, ja alalise elukoha mõistet tuleb tõlgendada kui „kohta, kuhu asjaomane isik on seadnud sisse oma alalise või põhilise huvikeskme, kavatsusega anda sellele püsiv tähendus“. Lisaks peab ametnik tõendama oma tegelikku ümberasumist koos perekonnaga. See kehtib ka ametnike perekonna ümberasumise tõendamise kohta.

Haldusüksuse elukoharegistrisse tehtud kanne on puhtalt formaalne element, mille alusel ei ole võimalik asjaomase isiku tegelikku elukohta selles haldusüksuses kindlaks teha, mistõttu ei ole sellel elemendil otsustavat tähtsust ümberasumise tõendamisel personalieeskirjade VIII lisa artikli 6 tähenduses.

Lisaks ei ole tõenduslikku jõudu asjassepuutuva riigi haldusasutuse koostatud dokumentidel, mis kajastavad asjaomase isiku sidet konkreetse riigiga või milles on isegi mainitud selles riigis olev aadress ning milleks võivad olla näiteks kodanikuõiguste kasutamist või sõiduki registreerimist kinnitavad tõendid ning sellega seonduvate maksude ja lõivude tasumine, ilma et nimetatud ametiasutused oleks asjaomase isiku tegelikku elukohta kontrollinud. Seda enam on niisiis välistatud niisuguste eraõiguslike isikute tehtud avalduste tõendusjõud, kes ei ole tingimata võimelised hindama õigusmõistet „elukoht“ personalieeskirjade VIII lisa artikli 6 tähenduses.

(vt punktid 29–31, 34 ja 37)

Viited:

Euroopa Kohus: kohtuotsus, 25.11.1982, Evens vs. Euroopa Kontrollikoda, 79/82, EU:C:1982:404, punktid 11 ja 12.

Üldkohus: kohtuotsused, 24.4.2001, Miranda vs. komisjon, T‑37/99, EU:T:2001:122, punktid 29–31, ja seal viidatud kohtupraktika, ning 8.7.2003, Chetaud vs. parlament, T‑65/02, EU:T:2003:190, punkt 64.

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsused, 8.4.2008, Bordini vs. komisjon, F‑134/06, EU:F:2008:40, punkt 76, ja seal viidatud kohtupraktika, ning 9.3.2010, Tzvetanova vs. komisjon, F‑33/09, EU:F:2010:18, punkt 43 ja seal viidatud kohtupraktika.