Kohtuasi T-34/05 R

Makhteshim-Agan Holding BV jt

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Ajutiste meetmete kohaldamise menetlus – Ajutised meetmed – Tegevusetushagi – Vastuvõetavus – Direktiiv 91/414/EMÜ

Esimese Astme Kohtu presidendi määrus, 27. aprill 2005

Määruse kokkuvõte

1. Ajutiste meetmete kohaldamine – Ajutised meetmed – Kohaldamise tingimused – Kiireloomulisus – Fumus boni iuris – Kumulatiivne iseloom – Asjaomaste huvide kaalumine – Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku kaalutlusõigus

(EÜ artikkel 243; Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 104 lõige 2)

2. Ajutiste meetmete kohaldamine – Vastuvõetavuse tingimused – Põhinõude vastuvõetavus – Asjassepuutumatus – Piirid

(EÜ artikkel 242 ja EÜ artikkel 243; Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 104 lõige 1)

3. Tegevusetushagi – Tegevusetuse kõrvaldamine pärast hagi esitamist – Hagi eseme puudumine – Asjas kohtuotsuse mittetegemine – Ettepanek teha otsus mitte kanda toimeainet endosulfaan direktiivi 91/414 I lisasse – Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku hinnang

(EÜ artikkel 230, EÜ artikkel 232 ja EÜ artikkel 233; nõukogu direktiiv 91/414, I lisa)

1. Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 104 lõige 2 sätestab, et ajutise meetme kohaldamise taotluses tuleb nimetada hagi ese, kiireloomulisust põhjendavad asjaolud ning fakti- ja õigusväited, mis esmapilgul (fumus boni iuris) õigustavad taotletava ajutise meetme kohaldamist. Need tingimused on kumulatiivsed, mistõttu tuleb ajutiste meetmete kohaldamise taotlus jätta rahuldamata, kui mõni nendest ei ole täidetud. Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik peab vastavalt asjaoludele kaaluma ka asjaomaseid huvisid.

Lisaks on sellise koosmõju hindamise puhul ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul ulatuslik kaalutlusõigus ja ta võib konkreetsete asjaolude alusel vabalt otsustada, kuidas ja mis järjekorras nende erinevate eelduste esinemist tuleb kontrollida, kuna mitte ükski ühenduse õigusnorm ei määra, millises korras peab kohtunik otsustama ajutiste meetmete võtmise vajalikkuse üle.

(vt punktid 34–35)

2. Üldjuhul ei kontrollita ajutiste meetmete kohaldamise menetluses hagi vastuvõetavust, et mitte otsustada ette ära põhinõude lahendust. Kui aga väidetakse, et ajutiste meetmete kohaldamise taotlusega seotud hagi on ilmselgelt vastuvõetamatu, siis võib siiski osutuda vajalikuks teatud asjaolude tuvastamine, millest saab esmapilgul järeldada, et hagi on vastuvõetav.

(vt punkt 53)

3. EÜ artiklis 232 sätestatud õiguskaitsevahend põhineb käsitlusel, mille kohaselt institutsiooni õigusvastase tegevusetuse korral on võimalik pöörduda Euroopa Kohtu või Esimese Astme Kohtu poole, et viimased tuvastaksid, et tegevusetus on asutamislepinguga vastuolus, kui asjassepuutuv institutsioon ei ole tegevusetust kõrvaldanud. Selline tuvastamine tähendab EÜ artikli 233 kohaselt, et kostjaks olevalt institutsioonilt nõutakse Euroopa Kohtu või Esimese Astme Kohtu otsuse täitmiseks vajalike meetmete võtmist, ilma et see kohustus mõjutaks samast tuvastamisest tuleneda võivaid lepinguvälist vastutust puudutavaid nõudeid. Juhul kui akt, mille vastu võtmata jätmine on vaidlustatud, on vastu võetud pärast hagi esitamist, aga enne kohtuotsuse kuulutamist, ei või Euroopa Kohtu või Esimese Astme Kohtu otsus, millega tuvastatakse esialgse tegevusetuse õigusvastasus, enam tuua kaasa EÜ artiklis 233 sätestatud tagajärgi. Eeltoodust tuleneb, et sellises olukorras, samuti nagu olukorras, kui kostjaks olev institutsioon on vastanud üleskutsele teha toiming kahe kuu jooksul, ei ole hagil sisuliselt enam eset, ja seega on ära langenud ka vajadus teha otsus.

Selles osas on ajutiste meetmete kohaldamise menetluse käesolevas staadiumis alust arvata, et asjaolu, et komisjon tegi komiteele toimeaine endosulfaan hindamismenetluse käigus, seoses selle võimaliku kandmisega direktiivi 91/414 taimekaitsevahendite turuleviimise kohta I lisasse, ametlikult ettepaneku teha otsus mitte kanda seda toimeainet viimati nimetatud I lisasse, väljendab selgelt selle institutsiooni tahet lõpetada kõnealuse toimeaine uurimine ja on seega selline seisukohavõtt, mis lõpetab väidetava tegevusetuse. Asjaolu, et selline ettepanek ei ole esmapilgul akt, mille peale võib esitada tühistamishagi, ei ole oluline, kuna see on eelnev vajalik samm menetluses, mis põhimõtteliselt peab lõppema sellise õigusakti vastuvõtmisega, mis saab olla tühistamishagi esemeks.

(vt punktid 67–70)

ESIMESE ASTME KOHTU PRESIDENDI MÄÄRUS

27. aprill 2005( )

Ajutiste meetmete kohaldamise menetlus – Ajutised meetmed – Tegevusetushagi – Vastuvõetavus – Direktiiv 91/414/EMÜ

Kohtuasjas T‑34/05 R,

Makhteshim-Agan Holding BV, asukoht Amsterdam (Madalmaad),

Alfa Georgika Efodia AEVE, asukoht Ateena (Kreeka),

Aragonesas Agro, SA, asukoht Madrid (Hispaania),

esindajad: advokaadid C. Mereu ja K. Van Maldegen,

hagejad,

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon, esindaja: B. Doherty, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luksemburgis,

kostja,

mille esemeks on nõue kohaldada teatud ajutisi meetmeid osas, mis puudutab endosulfaani hindamist seoses selle võimaliku kandmisega nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta (EÜT L 230, lk 1; ELT eriväljaanne 03/11, lk 332) I lisasse,

EUROOPA ÜHENDUSTE

ESIMESE ASTME KOHTU PRESIDENT

on andnud järgmise

määruse

Õiguslik raamistik

1 Nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiiv 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta (EÜT L 230, lk 1; ELT eriväljaanne 03/11, lk 332) sätestab taimekaitsevahendite turuleviimise loa andmise ja tühistamise korra ühenduses.

2 Direktiivi 91/414 artikkel 4 näeb ette, et „[l]iikmesriigid tagavad, et taimekaitsevahendi jaoks antakse luba üksnes juhul, kui […] selle toimeained on loetletud I lisas”. Siiski tehakse neile toimeainetele, mis olid turul kaks aastat pärast direktiivi 91/414 teatavakstegemise kuupäeva ja mis on jäetud kandmata viimase I lisasse, üleminekuperioodil teatud tingimustel erandeid. Direktiivi 91/414 artikli 8 lõige 2 sätestab, et „liikmesriik võib erandina artiklist 4 lubada 12 aasta jooksul pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemist enda territooriumil viia turule taimekaitsevahendeid, mis sisaldavad I lisas loetlemata toimeaineid, mis on juba turul kaks aastat pärast käesoleva direktiivi teatavakstegemise kuupäeva”. Kaheteistaastast perioodi, mis lõppes 26. juulil 2003, pikendati komisjoni 20. novembri 2002. aasta määrusega (EÜ) nr 2076/2002 nõukogu direktiivi 91/414 artikli 8 lõikes 2 osutatud tähtaja pikendamise kohta ning teatavate toimeainete kõnealuse direktiivi I lisasse kandmata jätmise ja asjaomaseid aineid sisaldavate taimekaitsevahendite lubade tühistamise kohta (EÜT L 319, lk 3; ELT eriväljaanne 03/37, lk 374) teatud ainete osas 31. detsembrini 2005. Selle erandiga hõlmatud toimeainete hulgas on endosulfaan, toimeaine, mida kasutatakse eelkõige putukamürkide tootmisel.

3 Direktiivi 91/414 artikli 8 lõikes 2 ette nähtud üleminekuperioodi jooksul peavad kõnealused toimeained läbima hindamisprogrammi, mille tulemusena nad kas kantakse direktiivi 91/414 I lisasse või juhul, kui direktiivi 91/414 artiklis 5 esitatud nõuded ei ole täidetud või kui hindamiseks nõutavat teavet ja andmeid ei ole „ette nähtud aja jooksul” esitatud, jäetakse I lisasse kandmata. Direktiivi 91/414 artikli 8 lõike 2 kohaselt nähakse kõnealuse hindamisprogrammi rakendamiseks vajalikud sätted ette komisjoni määrusega.

4 Komisjoni 11. detsembri 1992. aasta määrus (EMÜ) nr 3600/92, millega nähakse ette direktiivi 91/414 artikli 8 lõikes 2 osutatud tööprogrammi esimese etapi üksikasjalikud rakenduseeskirjad (EÜT L 366, lk 10; ELT eriväljaanne 03/13, lk 242), reguleerib erinevate ainete hindamise menetlust eesmärgiga kanda need võimaluse korral direktiivi 91/414 I lisasse. Ainete seas esineb ka endosulfaan.

5 Määruse nr 3600/92 artikli 5 lõike 2 punkti b kohaselt määratakse iga asjassepuutuva toimeaine hindamise jaoks referentliikmesriik. Vastavalt komisjoni 27. aprilli 1994. aasta määrusele (EÜ) nr 933/94, millega sätestatakse taimekaitsevahendite toimeained ja määratakse referentliikmesriigid komisjoni määruse (EMÜ) nr 3600/92 rakendamiseks (EÜT L 107, lk 8; ELT eriväljaanne 03/16, lk 84), on endosulfaani hindamise referentliikmesriigiks määratud Hispaania Kuningriik.

Asjaolud ja menetlus

6 Makhteshim-Agan Holding BV, Aragonesas Agro, SA ja Alfa Georgika Efodia AEVE on äriühingud, kelle tegevusalade hulka kuulub endosulfaani ja endosulfaanil põhinevate taimekaitsevahendite toomine ja müük. Aragonesas Agro on Makhteshim-Agan Holdingu tütarettevõtja ja turustaja. Ta on teatud endosulfaanil põhinevate taimekaitsevahendite turuleviimise lubade valdaja Hispaanias. Alfa Georgika Efodia on Makhteshim-Agan Holdingu tütarettevõtja ja turustaja, kes on teatud endosulfaanil põhinevate taimekaitsevahendite turuleviimise lubade valdaja Kreekas.

7 „Makhteshim Agan Intern. Coordination” on üks määruse nr 933/94 I lisas märgitud seitsmest tootjast, kes on avaldanud soovi, et endosulfaan kantakse direktiivi 91/414 I lisasse. Komisjon nimetab oma märkustes seda ettevõtjat „Makhteshim Agan International Coordination Center”. Ajutiste meetmete kohaldamise taotluses hagejad täpsustavad, et Makhteshim Agan International Coordination Center on Makhteshim-Agan Holdingu tütarettevõtja.

8 Enne muudetud määruses nr 933/94 sätestatud tähtaega, milleks on 31. oktoober 1995, on üksnes Makhteshim Agan International Coordination Center ja AgrEvo GmbH, nüüd nimega Bayer CropScience AG, esitanud Hispaania Kuningriigile endosulfaani käsitleva toimiku määruse nr 3600/92 artikli 6 tähenduses. Pärast toimikute esitamist koondasid Makhteshim Agan International Coordination Center ja AgrEvo oma jõud töögrupis nimega „endosulfaani töögrupp” (task force endosulfan).

9 Pärast talle esitatud toimikutega tutvumist esitas Hispaania Kuningriik 2000. aasta veebruaris komisjonile endosulfaani käsitleva aruande eelnõu.

10 Lähtudes määruse nr 3600/92 artikli 7 lõikest 3 saatis komisjon 2000. aasta suvel aruande eelnõu liikmesriikidele ja AgrEvole kui endosulfaani töögrupi esindajale.

11 Taimekaitsevahendite turvalisuse eest vastutav Suurbritannia ametiasutus (Pesticide Safety Directorate) organiseeris 2001. aasta jaanuarist kuni juulini komisjoni nimel mitmeid erinevate liikmesriikide ekspertide kohtumisi, et uurida aruande eelnõud ja selle kommentaare. Uurimise põhjal koostatud aruanne saadeti 27. juunil 2001 liikmesriikidele ja sama aruanne edastati 25. augustil 2001 endosulfaani töögrupile täiendavate kommentaaride ja selgituste saamiseks.

12 Olles asunud seisukohale, et endosulfaani uurimiseks on vaja teatud täiendavaid andmeid, võttis komisjon 21. novembril 2001 vastu otsuse 2001/810/EÜ teatavate toimeainete võimaliku direktiivi 91/414 I lisasse kandmist käsitleva otsuse kohta (EÜT L 305, lk 32; ELT eriväljaanne 03/34, lk 188). Selle otsusega pikendati endosulfaani kohta uute andmete esitamise tähtaega 25. maini 2002. Pikaajaliste uuringute tulemuste esitamise tähtajaks määrati 31. mai 2003.

13 Endosulfaani töögrupi ja Hispaania ametiasutuste kohtumine toimus 8. märtsil 2002.

14 Endosulfaani töögrupp esitas 25. maiks 2002 esitamisele kuuluvad uuringutulemused enne selle tähtaja möödumist.

15 Uus kohtumine Hispaania ametiasutustega toimus 17. juulil 2002.

16 Endosulfaani töögrupp esitas 31. maiks 2003 esitamisele kuuluvad uuringutulemused enne selle tähtaja möödumist.

17 Endosulfaani töögrupi ja Hispaania ametiasutuste uus kohtumine toimus 22. jaanuaril 2004. Sellel kohtumisel teavitas keskkonna- ja ökötoksikoloogia valdkonna ekspert endosulfaani töögruppi oma teatud endosulfaani puudutavatest kahtlustest.

18 Hispaania Kuningriik edastas 26. jaanuaril 2004 ühele endosulfaani töögrupi liikmele selle töögrupi poolt 2002. aasta ja 2003. aasta mais esitatud andmete põhjal koostatud aruande.

19 Komisjoni ja liikmesriikide 11. märtsil 2004 toimunud kohtumisel asuti seisukohale, et endosulfaani direktiivi 91/414 I lisasse kandmist õigustavad asjaolud puuduvad.

20 Vastavalt direktiivi 91/414 artikli 6 lõikele 4 toimus 17. mail 2004 kolmepoolne kohtumine, kus osalesid komisjon, Hispaania ametiasutused ja endosulfaani töögrupi esindajad. Sellel kohtumisel teavitas komisjoni esindaja endosulfaani töögruppi, et komisjon kavatseb teha toiduahela ja loomatervishoiu alalisele komiteele (edaspidi „komitee”) ettepaneku, et endosulfaani ei kantaks direktiivi 91/414 I lisasse ja et selle koosoleku eesmärk on anda endosulfaani töögrupile võimalus esitada omapoolsed märkused. Komisjoni esindaja täpsustas, et endosulfaani töögrupp võib saata oma kommentaarid enne 21. juunit 2004, kuid et mingeid uusi tema argumentatsiooni toetavaid andmeid vastu ei võeta, kuna tähtaeg 31. mai 2003 on juba möödunud.

21 Endosulfaani töögrupi esindajad saatsid 25. juunil 2004 komisjonile kirja, milles vaidlustasid viisi, kuidas endosulfaani hindamine oli läbi viidud, ja esitasid teatud täiendavad tehnilised selgitused.

22 Komisjon nõudis oma 12. juuli 2004. aasta kirjas Hispaania Kuningriigilt, et viimane ei võtaks arvesse endosulfaani töögrupi esitatud uusi uuringutulemusi.

23 Endosulfaani töögrupp saatis 24. septembril 2004 oma esindajate vahendusel komisjonile kirja. Kirja sissejuhatuses täpsustas endosulfaani töögrupp, et nad kirjutavad, et „paluda komisjonil ametlikult sekkuda, toetudes heale haldustavale, tagamaks ühenduse õiguse õige kohaldamine ja kaitsmaks asjaga seotud õigusi ning [endosulfaani töögrupi] põhjendatud ootusi”. Lisaks palus endosulfaani töögrupp komisjoni „teha kindlaks, et endosulfaani hindamine [oli] teostatud teaduslikust ja õiguslikust aspektist asjakohaselt ja teavitada teda oma sellekohasest otsusest”. Samas kirjas täpsustas endosulfaani töögrupp, et „komisjonil [oli] kohustus uurida endosulfaani töögrupi esitatud andmeid erapooletult, sekkuda asjasse heale haldustavale toetudes ja saata endosulfaani uuringutulemused referendile või ühenduse õigusega loodud erikomisjonile koos juhisega uurida kõiki asjas tähtsust omavaid andmeid direktiivis 91/414 sätestatud hindamiskriteeriumeid kasutades”. Endosulfaani töögrupp andis kirja lõpus komisjonile 60-päevase tähtaja oma seisukoha teatavakstegemiseks.

24 Komisjon vastas endosulfaani töögrupi nõudele 26. novembri 2004. aasta kirjaga. Selles kirjas teatas komisjon endosulfaani töögrupile, et ta valmistab ette ettepanekut teha otsus mitte kanda endosulfaani direktiivi 91/414 I lisasse ja et ta kavatseb esitada sellekohase eelnõu komitee 2005. aasta esimesel koosolekul. Samuti teatas komisjon, et ta oli oma 12. juuli 2004. aasta kirjas juhtinud tähelepanu määruses nr 3600/92 ette nähtud menetlusele ja selle määrusega käsitletud toimeaineid puudutavate uurimiste lõpetamiseks kehtestatud tähtaegadele. Viimasena märgib komisjon, et endosulfaani töögrupp soovis, et komisjon hindaks talle vaid veidi aega varem esitatud teavet, mis eeldab detailse analüüsi tegemist, seega on selline nõue vastuolus nõudega, mille kohaselt peaks komisjon esitama kogu asja kohta oma seisukoha 60-päevase tähtaja jooksul.

25 Bayer CropScience ja hagejad esitasid EÜ asutamislepingu artiklile 232 toetudes tegevusetushagi, mis saabus Esimese Astme Kohtu kantseleisse 31. jaanuaril 2005. Selle hagiavalduse esmase nõudega paluvad hagejad Esimese Astme Kohtul:

– tuvastada, et komisjon on esiteks rikkunud oma kohustust vaadata endosulfaani hindamisel läbi hagejate poolt selle uurimiseks esitatud andmed ja et teiseks ei ole ta selle uurimise käigus austanud hagejate õigust õiglasele menetlusele (due process);

– kohustada komisjoni täitma oma kohustusi ja uurima seega kõiki endosulfaani uurimiseks esitatud andmeid ning austama hagejate õigust õiglasele menetlusele (due process).

26 Hagejad esitasid Esimese Astme Kohtu kantseleisse 31. jaanuaril 2005 saabunud eraldi dokumendiga ajutiste meetmete kohaldamise taotluse. Hagejad paluvad selles, et Esimese Astme Kohtu president rahuldaks taotluse enne komisjoni märkuste esitamist vastavalt Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 105 lõikele 2.

27 Esimese Astme Kohtu president esitas 8. veebruaril 2005 komisjonile kirjalikud küsimused, millele viimane vastas 9. veebruari 2005. aasta kirjaga.

28 Hagejad esitasid kohtukantseleisse 11. veebruaril 2005 kirja, mis sisaldas teatud kommentaare komisjoni 9. veebruari 2005. aasta kirja suhtes, mille Esimese Astme Kohtu president otsustas lisada toimikusse. 11. veebruaril 2005 kohtukantseleisse saabunud dokumendiga esitas komisjon ajutiste meetmete kohaldamise taotluse suhtes oma märkused.

29 Esimese Astme Kohtu presidendi ettepanekul esitasid hagejad uued märkused 22. veebruaril 2005. Nendes märkustes palusid hagejad ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul kohustada komisjoni esitama komitee koosolekute teatud endosulfaani puudutavad protokollid ja päevakorrad.

30 Komisjon esitas 2. märtsi 2005. aasta kirjaga, mis saabus kohtukantseleisse järgmisel päeval, oma märkused hagejate 22. veebruaril 2005 esitatud märkustele. Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku palvel täpsustas komisjon, et ta on ametlikult esitanud komiteele otsuse eelnõu mitte kanda endosulfaani direktiivi 91/414 I lisasse. Komisjon on lisanud oma märkustele selle otsuse eelnõu koopia ja täpsustanud, et komitee kiitis selle eelnõu heaks oma 14. ja 15. veebruari 2005. aasta koosolekutel.

31 Esimese Astme Kohtu president tegi hagejatele 8. märtsil 2005 ettepaneku esitada oma võimalikud märkused Esimese Astme Kohtu presidendi palvel komisjoni poolt esitatud faktilisi asjaolusid puudutavate täpsustuste kohta. Vastuseks sellele ettepanekule esitasid hagejad oma märkused 11. märtsi 2005. aasta kirjaga, millele komisjon vastas 16. märtsil 2005.

Nõuded

32 Hagejad paluvad ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul:

– „kohustada komisjoni mitte lõpetama direktiivi [91/414] taimekaitsevahendite turuleviimise kohta alusel taimekaitsevahendi nimetusega „endosulfaan” suhtes läbi viidavat uuringut ja seega mitte esitama [komiteele] direktiivi [91/414] artikli 19 tähenduses ettepanekut teha otsus mitte kanda endosulfaani direktiivi 91/414 I lisasse ei [k]omitee 14. ja 15. veebruari 2005 koosolekul ega ühelgi teisel koosolekul, mis viiakse läbi enne põhinõudes otsuse tegemist” või „kohustada komisjoni mitte võtma vastu ja/või mitte avaldama [Euroopa Liidu] Teatajas otsust mitte kanda endosulfaani direktiivi [91/414] I lisasse (juhul kui ettepanek direktiivi [91/414] artikli 19 tähenduses on juba [komiteele] esitatud ja heaks kiidetud)”;

– „kohaldada kõiki muid ajutisi meetmeid, mida Esimese Astme Kohtu president peab asjakohaseks hagejate positsiooni kindlustamiseks kuni põhinõudes otsuse tegemiseni”;

– mõista kohtukulud välja komisjonilt.

33 Komisjon palub Esimese Astme Kohtul:

– jätta taotlus vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata või põhjendmatuse tõttu rahuldamata;

– mõista kohtukulud välja hagejatelt.

Õiguslik käsitlus

34 Kodukorra artikli 104 lõige 2 sätestab, et ajutiste meetmete kohaldamise taotluses tuleb nimetada hagi ese, kiireloomulisust põhjendavad asjaolud ning fakti- ja õigusväited, mis esmapilgul (fumus boni iuris) õigustavad taotletava ajutise meetme kohaldamist. Need tingimused on kumulatiivsed, mistõttu tuleb ajutiste meetmete kohaldamise taotlus jätta rahuldamata, kui mõni nendest ei ole täidetud (Euroopa Kohtu presidendi 14. oktoobri 1996. aasta määrus kohtuasjas C‑268/96 P(R): SCK ja FNK v. komisjon, EKL 1996, lk I‑4971, punkt 30). Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik peab vastavalt asjaoludele kaaluma ka asjaomaseid huvisid (Euroopa Kohtu presidendi 23. veebruari 2001. aasta määrus kohtuasjas C‑445/00 R: Austria v. nõukogu, EKL 2001, lk I‑1461, punkt 73).

35 Lisaks on sellise koosmõjus hindamise puhul ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul ulatuslik kaalutlusõigus ja ta võib konkreetsete asjaolude alusel vabalt otsustada, kuidas ja mis järjekorras nende erinevate eelduste esinemist tuleb kontrollida, kuna mitte ükski ühenduse õigusnorm ei määra, millises korras peab kohtunik otsustama ajutiste meetmete võtmise vajalikkuse üle (Euroopa Kohtu presidendi 19. juuli 1995. aasta määrus kohtuasjas C‑149/95 P(R): komisjon v. Atlantic Container Line jt, EKL 1995, lk I‑2165, punkt 23).

36 Käesolevat ajutiste meetmete kohaldamise taotlust tuleb hinnata nendest kaalutlustest lähtudes.

Poolte argumendid

Vastuvõetavus

37 Komisjon leiab, et põhinõue on ilmselgelt vastuvõetamatu peamiselt seitsmel põhjusel. Esiteks on hagiavalduses segamini aetud EÜ artikli 232 alusel esitatud tegevusetushagi ja EÜ artikli 230 alusel esitatud tühistamishagi. Teiseks ei ole komisjon veel siduvat akti vastu võtnud, seega ei mõjuta komisjoni väidetav tegevusetus hagejate õiguslikku olukorda. Kolmandaks on hagejate märgukiri ebatäpne nende aktide osas, mille vastuvõtmist komisjonilt nõutakse. Neljandaks ei olnud komisjonil mingit kohustust tegutseda hagejate määratud tähtaja jooksul. Viiendaks, isegi kui oletada, et komisjonil oli kohustus tegutseda hagejate soovitud viisil, lõppes komisjoni väidetav tegevusetus tema 26. novembril 2004 antud vastusega. Kuuendaks puudub Esimese Astme Kohtul pädevus teha komisjonile ettekirjutusi. Seitsmendaks puudub Aragonesas Agrol ja Alfa Georgika Efodial õigus EÜ artikli 232 alusel hagi esitamiseks.

38 Komisjon väidab lisaks, et ajutiste meetmete kohaldamise taotlus on ka ise vastuvõetamatu. Esiteks on taotlus enneaegne. Teiseks on see vastuolus põhinõudega. Kolmandaks oleks taotletavate meetmetega juba ette ära otsustatud põhinõude lahendus. Neljandaks ei ole nõue kohaldada „kõiki muid ajutisi meetmeid” vastavuses kodukorra artikli 44 lõike 1 punktiga d.

39 Hagejad aga väidavad, et hetkel ei tuleks hinnata põhinõude vastuvõetavust. Nad lisavad, et asjaolu, et Makhteshim-Agan Holding on edastanud teabe ja esitanud täieliku toimiku, on piisav, et teda eristada kõigist teistest ettevõtjatest. Aragonesas Agro ja Alfa Georgika Efodia omalt poolt on esitanud teabe Makhteshim-Agan Holdingu vahendusel, mistõttu on neil samad õigused. Lisaks, kuna hagejate hagi puudutab tegevusetust, siis puudub neil võimalus akti siseriiklikuks vaidlustamiseks. Taotluse vastuvõetamatuks lugemine oleks seega esiteks vastuolus hagejate põhiõigusega tõhusa sanktsiooni määramisele ja teiseks nende õigusega olla ära kuulatud.

40 Oma 22. veebruari 2005. aasta märkustes lisavad hagejad eelkõige, et asjaolu, et komisjon ei uurinud asjassepuutuvaid andmeid, mõjutab nende õiguslikku olukorda.

Fumus boni iuris

41 Hagejad väidavad, et komisjon on rikkunud EÜ artikli 95 lõiget 3 ja EÜ artikli 152 lõiget 1; direktiivi 91/414 artikli 5 lõiget 1; hea halduse tava põhimõtet EÜ artikli 211 mõttes, „mis kohustab komisjoni uurima iga asja hoolikalt ja erapooletult vastavalt oma direktiivist [91/414] tulenevale pädevusele ning austama kaitseõigusi ja õigust õiglasele menetlusele”; õiguskindluse, õiguspärase ootuse, proportsionaalsuse ja võrdse kohtlemise põhimõtteid; põhjendamiskohustust; ettevõtlusvabadust ja omandiõigust.

42 Komisjon väidab, et põhinõuet toetavad väited on äärmiselt nõrgad, eelkõige kuna komisjonil puudus igasugune kohustus tegutseda enne 27. novembrit 2004.

Kiireloomulisus

43 Hagejad väidavad, et komisjoni tegevusetus on ilmselgelt õigusvastane ja et seetõttu ei ole käesoleval juhul vaja tuvastada raske ja korvamatu kahju olemasolu. Nad lisavad samuti, et taotletud meetmed on eriti kiireloomulised, kuna komitee annab oma arvamuse peatselt. Puudub igasugune kahtlus, et komitee on vastu endosulfaani kandmisele direktiivi 91/414 I lisasse ja et komisjon võtab selle arvamuse alusel vastu ametliku otsuse mitte kanda endosulfaani direktiivi 91/414 I lisasse. Hagejate väitel toob selle otsuse avaldamine Euroopa Liidu Teatajas kaasa kõikide endosulfaani sisaldavate taimekaitsevahenditega seoses antud lubade tühistamise turul.

44 Hagejad lisavad, et kui ajutisi meetmeid ei kohaldata, on turu areng pöördumatu või on seda väga raske tagasi pöörata.

45 Esiteks kaotaks Makhteshim-Agan Holding kogu oma endosulfaanil põhinevate ravimite tootmist ja müüki puudutava tegevuse Euroopa Liidus. Makhteshim-Agan Holding omandas selle tegevuse äriühingult Bayer CropScience aastal 2003, toetudes uuele teabele ja rakendustele, mis näitasid, et endosulfaani võib kasutada ilma direktiivis 91/414 mõeldud ohuta, ja enne, kui referentliikmesriik esitas seda ainet puudutavad kahtlused.

46 Aragonesas Agro kaotaks endosulfaanil põhinevate taimekaitsevahendite Hispaania turule viimise load. See tooks kaasa esiteks turuosade kaotuse, mis mõjutaks ka tema teisi tooteid, teiseks kulutuste kasvu ja kolmandaks töötajate koondamise.

47 Alfa Georgika Efodiale tooks endosulfaani keelamine kaasa esiteks tema endosulfaanil põhinevate taimekaitsevahendite kadumise, teiseks kaubanduslepingute kaotuse, kolmandaks ka muu majanduskahju, kuna tema tootevalik nõrgeneb, ja neljandaks töötajate arvu vähendamise.

48 Komisjon leiab vastuseks nendele väidetele, et hagejad ei ole tõendanud ajutiste meetmete kohaldamise kiireloomulisust. Esiteks, kuna siduvat akti ei ole vastu võetud, siis ei ole hagejate õiguslik olukord muutnud. Teiseks ei ole teada, kas komisjon võtab mingi akti vastu ja mis on selle sisu. Kolmandaks, isegi kui tuleb vastu võtta negatiivne otsus, puudub sellel vahetu mõju. Neljandaks on väidetav kahju puhtalt rahaline ja seda saab hiljem hüvitada.

Huvide kaalumine

49 Hagejad väidavad sisuliselt, et taotletavad meetmed säilitaksid üksnes status quo. Samuti rõhutavad nad, et komisjoni käitumine ei ole proportsionaalne direktiivi 91/414 eesmärgi suhtes. Lisaks on endosulfaani kasutatud mitmete aastakümnete jooksul ja sellele kui ohtutule tootele on viimati antud luba kapsli kujul kasutamiseks Itaalias, Kreekas ja Portugalis.

50 Komisjon omalt poolt väidab, et huvide kaalumise vajaduse korral tuleb rahvatervise kaitset pidada olulisemaks (Esimese Astme Kohtu presidendi 11. aprilli 2003. aasta määrus kohtuasjas T‑392/02 R: Solvay Pharmaceuticals v. nõukogu, EKL 2003, lk II‑1825, punkt 122).

Ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku hinnang

51 Kuivõrd poolte kirjalikud märkused sisaldavad kogu vajalikku informatsiooni, et otsustada ajutiste meetmete kohaldamise taotluse üle, ei ole vaja nende suulisi selgitusi ära kuulata.

52 Komisjon leiab oma märkustes, et ajutiste meetmete kohaldamise taotlus on vastuvõetamatu mitmetel põhjustel, mis on põhiliselt seotud põhinõude ilmselge vastuvõetamatusega või taotletud ajutiste meetmete olemusega (eespool punktid 37 ja 38).

53 Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei kontrollita üldjuhul ajutiste meetmete kohaldamise menetluses hagi vastuvõetavust, et mitte otsustada ette ära põhinõude lahendust. Kui aga väidetakse, et ajutiste meetmete kohaldamise taotlusega seotud hagi on ilmselgelt vastuvõetamatu, siis võib siiski osutuda vajalikuks teatud asjaolude tuvastamine, millest saab esmapilgul järeldada, et hagi on vastuvõetav (Euroopa Kohtu presidendi 27. jaanuari 1988. aasta määrus kohtuasjas 376/87 R: Distrivet v. nõukogu, EKL 1988, lk 209, punkt 21; Esimese Astme Kohtu presidendi 30. juuni 1999. aasta määrus kohtuasjas T‑13/99 R: Pfizer Animal Health v. nõukogu, EKL 1999, lk II­1961, punkt 121, ja eespool punktis 50 viidatud määrus kohtuasjas Solvay Pharmaceuticals v. nõukogu, punkt 53).

54 Käesoleval juhul tuleb hagejate poolt põhinõudes esitatud kahe esmase taotluse vastuvõetavust uurida eraldi, seega tuleb esiteks uurida nõuet, milles palutakse Esimese Astme Kohtul tuvastada komisjoni tegevusetus, ja teiseks nõuet, milles palutakse Esimese Astme Kohtul teha komisjonile ettekirjutus.

Nõue, milles palutakse tuvastada komisjoni tegevusetus

55 Põhinõudes on hagejad sisuliselt palunud Esimese Astme Kohtul tuvastada, et komisjon ei ole täitnud oma väidetavat kohustust esiteks uurida endosulfaani töögrupi esitatud andmeid ja teiseks austada hagejate õigust õiglasele menetlusele (eespool punkt 25).

56 Kui eeldada, et see nõue vastab EÜ artikli 232 eesmärgile, mis üksikisikute puhul tähendab tuvastamist, et institutsioon ei ole täitnud kohustust „adresseeri[da] sellele isikule mingit õigusakti, välja arvatud soovitus või arvamus”, tuleb igal juhul teha kindlaks, kas ka teised tegevusetushagi vastuvõetavuse tingimused on täidetud.

57 EÜ artikli 232 teine lõik näeb ette, et tegevusetushagi võib esitada „ainult juhul, kui eelnevalt on asjassepuutuvat institutsiooni kutsutud üles toimingut tegema”. Vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale peab see üleskutse olema piisavalt sõnaselge ja täpne, et institutsioonile oleks konkreetselt teada otsuse sisu, mille vastuvõtmist temalt nõutakse, samuti peab sellest nähtuma, et eesmärk on kohustada institutsiooni seisukohta võtma (vt selle kohta Euroopa Kohtu 18. novembri 1999. aasta määrus kohtuasjas C‑249/99 P: Pescados Congelados Jogamar v. komisjon, EKL 1999, lk I‑8333, punkt 18, ja Esimese Astme Kohtu 3. juuni 1999. aasta otsus kohtuasjas T‑17/96: TF1 v. komisjon, EKL 1999, lk II‑1757, punkt 41).

58 Käesolevas asjas ei ole ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku ülesanne määratleda, kas endosulfaani töögrupi esitatud märgukiri oli väljakujunenud kohtupraktika mõttes piisavalt sõnaselge ja täpne, et komisjon võib sellest konkreetselt teada saada otsuse sisu, mille vastuvõtmist temalt nõutakse.

59 Käesolevas ajutiste meetmete kohaldamise menetluses tuleb hoopis uurida, kas asja selles staadiumis – lähtudes eeldusest, et komisjon oli nõuetekohaselt kutsutud üles toimingut tegema – esineb piisavalt asjaolusid, millele toetudes võiks väita, et komisjon ei ole võtnud endosulfaani töögrupi märgukirja suhtes seisukohta.

60 Selles osas tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et EÜ artiklis 232 sisalduva väljendiga „ei ole adresseerinud sellele isikule mingit õigusakti” peetakse silmas tegevusetust võtta vastu otsus või võtta seisukoht, mitte seda, et tehtud toiming erineb sellest, mida asjassepuutuvad isikud oleksid soovinud või pidanud vajalikuks (Euroopa Kohtu 13. juuli 1971. aasta otsus kohtuasjas 8/71: Deutscher Komponistenverband v. komisjon, EKL 1971, lk 705, punkt 2; 15. detsembri 1988. aasta otsus liidetud kohtuasjades 166/86 ja 220/86: Irish Cement v. komisjon, EKL 1988, lk 6473, punkt 17, ja 24. novembri 1992. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑15/91 ja C‑108/91: Buckl jt v. komisjon, EKL 1992, lk I‑6061, punkt 17).

61 Käesolevas asjas teavitas komisjon endosulfaani töögruppi 26. novembri 2004. aasta kirjaga oma kavatsusest esitada komiteele otsuse eelnõu mitte kanda endosulfaani direktiivi 91/414 I lisasse.

62 Kui komitee annab nõukogu 28. juuni 1999. aasta otsuse 1999/468/EÜ, millega kehtestatakse komisjoni rakendusvolituste kasutamise menetlused (EÜT L 184, lk 23; ELT eriväljaanne 01/03, lk 124), artikli 5 lõike 3 alusel arvamuse, mis toetab ettepanekut mitte kanda toimeainet direktiivi 91/414 I lisasse, „võtab komisjon need viivitamata vastu”, arvestades seejuures Euroopa Parlamendi poolt otsuse 1999/468 artikli 8 alusel antavaid resolutsioone. Selline ettepanek väljendab seega selgelt komisjoni tahet lõpetada kõnealuse toimeaine uurimine.

63 Lisaks on komisjon oma 26. novembri 2004. aasta kirjas lükanud tagasi endosulfaani töögrupi argumendi, mille kohaselt endosulfaani uurimine ei toimunud vastavuses „õiglase menetlusega”. Selles osas viitas komisjon nimelt oma 12. juuli 2004. aasta kirjale, mille koopia saadeti endosulfaani töögrupi esindajatele, ja milles ta palus, et Hispaania ametiasutused ei uuriks endosulfaani töögrupi esitatud andmeid ja milles ta tuletas meelde, et täiendavate andmete esitamise tähtaeg on möödunud.

64 Neid asjaolusid arvesse võttes leiab ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik menetluse selles staadiumis, et komisjoni 26. novembri 2004. aasta kirjast nähtub selgelt, et see institutsioon keeldus esiteks uurimast endosulfaani töögrupi esitatud andmeid enne komiteele otsuse mitte kanda endosulfaani direktiivi 91/414 I lisasse eelnõu esitamist, ja teiseks keeldus andmast hagejatele protseduurilisi lisatagatisi enne kõnealuse eelnõu komiteele esitamist.

65 Tundub, et ka hagejad ise möönavad seda, kuna nad väidavad oma taotluses, et „[k]omisjoni 26. novembri 2004. aasta vastuskirjast selgub vastuvaidlematult, et referent ja/või komisjon ei ole uurinud hagejate esitatud uusi andmeid ega nendega seotud argumente ja et nad ei kavatsegi seda teha ega kavatse ka austada õigust õiglasele menetlusele, vaid on põrkunud kahtlustele, millest referent teavitas hagejaid alles jaanuaris 2004”.

66 Eeltoodust tulenevalt ei ole praeguses staadiumis ja otsustamata kuidagi ette ära lahendust, mille Esimese Astme Kohus võib põhinõude osas selles küsimuses teha, ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul piisavalt andmeid, et järeldada, et 26. novembri 2004. aasta kiri ei sisalda seisukohavõttu meetmete suhtes, mille vastuvõtmist on temalt nõutud. Selles staadiumis tuleb hagejate nõue tuvastada komisjoni tegevusetus seega lugeda ilmselgelt vastuvõetamatuks.

67 Igal juhul tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et EÜ artiklis 232 sätestatud õiguskaitsevahend põhineb käsitlusel, mille kohaselt institutsiooni õigusvastase tegevusetuse korral on võimalik pöörduda Euroopa Kohtu või Esimese Astme Kohtu poole, et viimased tuvastaksid, et tegevusetus on EÜ asutamislepinguga vastuolus, kui asjassepuutuv institutsioon ei ole tegevusetust kõrvaldanud. Selline tuvastamine tähendab EÜ artikli 233 kohaselt, et kostjaks olevalt institutsioonilt nõutakse Euroopa Kohtu või Esimese Astme Kohtu otsuse täitmiseks vajalike meetmete võtmist, ilma et see kohustus mõjutaks samast tuvastamisest tuleneda võivaid lepinguvälist vastutust puudutavaid nõudeid. Juhul kui akt, mille vastu võtmata jätmine on vaidlustatud, on vastu võetud vastu pärast hagi esitamist, aga enne kohtuotsuse kuulutamist, ei või Euroopa Kohtu või Esimese Astme Kohtu otsus, millega tuvastatakse esialgse tegevusetuse õigusvastasus, enam tuua kaasa EÜ artiklis 233 sätestatud tagajärgi. Eeltoodust tuleneb, et sellises olukorras, samuti nagu olukorras, kui kostjaks olev institutsioon on vastanud üleskutsele teha toiming kahe kuu jooksul, ei ole hagil sisuliselt enam eset, ja seega on ära langenud ka vajadus teha otsus (Euroopa Kohtu 13. detsembri 2000. aasta määrus kohtuasjas C‑44/00 P: Sodima v. komisjon, EKL 2000, lk I‑11231, punkt 83, ja Esimese Astme Kohtu 17. veebruari 1998. aasta otsus kohtuasjas T‑105/96: Pharos v. komisjon, EKL 1998, lk II‑285, punktid 41 ja 42).

68 Käesolevas asjas täpsustas komisjon oma 2. märtsi 2005. aasta märkustes, et ta on teinud komiteele ametlikult ettepaneku teha otsus mitte kanda endosulfaani direktiivi 91/414 I lisasse (vt eespool punkt 30). Nagu juba eespool punktis 62 on sedastatud, väljendab selline ettepanek seega selgelt komisjoni tahet lõpetada kõnealuse toimeaine uurimine.

69 Selles osas tuleb lisada, et asjaolu, et selline ettepanek ei ole esmapilgul akt, mille peale võib esitada tühistamishagi, ei takista seda olemast selline seisukohavõtt, millega väidetav tegevusetus lõppeb, kuna see on eelnev vajalik samm menetluses, mis põhimõtteliselt peab lõppema sellise õigusakti vastuvõtmisega, mis saab olla tühistamishagi esemeks (Esimese Astme Kohtu 27. juuni 1995. aasta otsus kohtuasjas T‑186/94: Guérin automobiles v. komisjon, EKL 1995, lk II‑1753, punkt 25, ja eespool punktis 67 viidatud kohtuotsus Pharos v. komisjon, punkt 43).

70 Eeltoodust tulenevalt on käesolevas staadiumis alus arvata, et asjaolu, et komisjon tegi komiteele ametlikult ettepaneku teha otsus mitte kanda endosulfaani direktiivi 91/414 I lisasse, teostamata eelnevalt endosulfaani töögrupi nõutud uuringuid, on seisukoha võtmine viimase poolt esitatud märgukirja osas.

71 Tegevusetus lõppeb seega päeval, millal märgukirja saatja saab seisukohavõtu kätte (Esimese Astme Kohtu 27. jaanuari 2000. aasta otsus liidetud kohtuasjades T‑194/97 ja T‑83/98: Branco v. komisjon, EKL 2000, lk II‑69, punkt 55).

72 Käesoleval juhul väidab komisjon, et ta saatis 1. märtsil 2005 endosulfaani töögrupi esindajale komitee poolt heaks kiidetud otsuse eelnõu koopia. Hagejad kinnitavad oma 11. märtsi 2005. aasta märkustes, et Makhteshim-Agan Holding on 1. märtsil 2005 eelnõu koopia kätte saanud. Lisaks on Esimese Astme Kohtu kantselei edastanud 7. märtsil 2005 hagejatele komisjoni 2. märtsi 2005. aasta märkused, millele oli lisatud komisjoni selle otsuse eelnõu koopia. Seega, isegi kui oletada, et komisjon oli pärast endosulfaani töögrupi märgukirja saamist olnud tegevusetuses, on käesolevas staadiumis selge, et see tegevusetus lõppes hiljemalt 7. märtsil 2005.

73 Praeguses staadiumis ei ole ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul seega piisavalt andmeid otsustamaks, et igal juhul tuleb teha otsus hagejate nõude kohta, millega palutakse Esimese Astme Kohtul tuvastada komisjoni tegevusetus.

Nõue teha komisjonile ettekirjutus

74 Lisaks sellele, et hagejad paluvad tuvastada komisjoni tegevusetuse, paluvad nad esmajärjekorras, et Esimese Astme Kohus teeks komisjonile ettekirjutuse täita oma kohustusi, nimelt uurida kõiki endosulfaani uurimiseks esitatud andmeid ja austada hagejate väidetavaid menetlusõigusi.

75 Selles osas piisab, kui meenutada, et ühenduse kohtul ei ole EÜ artikli 232 alusel esitatud hagi menetlemise raames pädevust teha ühenduse institutsioonile ettekirjutusi (vt selle kohta Euroopa Kohtu 1. aprilli 1993. aasta määrus kohtuasjas C‑25/91: Pesqueras Echebastar v. komisjon, EKL 1993, lk I‑1719, punkt 14, ja Esimese Astme Kohtu 27. mai 1994. aasta määrus kohtuasjas T‑5/94: J v. komisjon, EKL 1994, lk II‑391, punkt 17).

76 Seega ei ole ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustaval kohtunikul piisavalt andmeid otsustamaks, et hagejate nõue, millega paluti Esimese Astme Kohtul teha komisjonile ettekirjutus, oleks vastuvõetav.

77 Praeguses staadiumis näib seega, et põhinõue on ilmselgelt vastuvõetamatu või et vähemalt osaliselt ei ole hagil enam eset ja ülejäänud osas on hagi vastuvõetamatu.

78 Eeltoodust tulenevalt tuleb ajutiste meetmete kohaldamise taotlus jätta rahuldamata, ilma et oleks vaja võtta seisukohta nii ülejäänud komisjoni esitatud vastuvõetamatuse põhjenduste suhtes kui ka hagejate nõuete suhtes, mille kohaselt tuleb kohustada komisjoni esitama komitee koosolekute teatud endosulfaani puudutavad protokollid ja päevakorrad.

Esitatud põhjendustest lähtudes

ESIMESE ASTME KOHTU PRESIDENT

määrab:

1. Jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotlus rahuldamata.

2. Kohtukulude kandmine otsustatakse edaspidi.

27. aprillil 2005 Luxembourgis.

Kohtusekretär President