26

Nendel asjaoludel otsustas Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazio maakonna halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas [elupaikade] direktiivi artikliga 6 koostoimes [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta] direktiiviga 2009/147/EÜ [loodusliku linnustiku kaitse kohta (ELT 2010, L 20, lk 7)] – kui see on käsitletaval juhul kohaldatav – on vastuolus riigisisesed esmased õigusnormid ja vastavad eespool ära näidatud teisesed rakendusnormid, mis võimaldavad „viimase astme“ asutusel, kes on pädev tegema otsust, kas rajatise eelprojekt on keskkonnanõuetega kooskõlas, olukorras, kus keskkonna-, territooriumi- ja mere kaitse minister on teinud põhjendatud negatiivse otsuse, see projekt heaks kiita ning seega anda nõusolek menetluse jätkamiseks, viidates olulisele üldisele huvile, ehkki keskkonnakaitse eest vastutav riigiorgan on kinnitanud, et alternatiivse projekti puhul, millele heakskiitu taotletakse ja mille kohta on juba antud negatiivne keskkonnamõju hinnang, ei ole võimalik välja töötada võimalikke ettekirjutusi ja leevendavaid meetmeid? 2. Kas nende direktiividega on vastuolus niisugune lahendus, nagu käesolevas asjas valiti ning mille puhul seatakse niisuguse rajatise eelprojekti heakskiitmisel, mille puhul on vaja läbi viia keskkonnamõju hindamise menetlus, keskkonna huvidest ettepoole nimetatud „oluline üldine huvi“, kuigi see põhineb ainult rajatise väiksemal maksumusel, asjaolul, et see on kooskõlas maastiku, ajaloo- ja kultuuripärandi ning sotsiaal-majanduslike aspektide kaitse huvidega, ning vajaduse korral täiendada üleeuroopalist teedevõrku, milleks käsitletaval juhul on TEN-T, mis on määruses (EL) nr 1315/2013 määratletud „üldvõrguna“, kuigi on olemas alternatiivne lahendus, mis on keskkonna seisukohast juba heaks kiidetud? 3. Kas eespool viidatud [liidu] õigusnormidega on kooskõlas niisugune lahendus, nagu käesoleval juhul valiti ning mille puhul leiti olevat võimalik lükata sealhulgas [elupaikade] direktiivi alusel keskkonnamõju hindamise raames heaks kiitmata jäetud teelõigu puhul põhjalikumad hindamised ja uuringud selle keskkonnanõuetele vastavuse kohta edasi lõpliku projekti etappi, selle asemel, et nõuda tööde taotlejalt põhjalikumaid hindamisi ja uuringuid, et leevendada majanduslikku ja maastikualast mõju keskkonnale alternatiivsel trassil, mis oli vastupidi juba keskkonna seisukohast heaks kiidetud? 4. Kas niisugustel tingimustel ning juhul, kui esimeses, teises ja kolmandas küsimuses leitakse, et need õigusnormid on [liidu õigusega] kooskõlas, on nende direktiividega vastuolus niisugune lahendus, nagu käesolevas asjas valiti ning mille puhul ei peeta keskkonna seisukohast negatiivset arvamust, mille on esitanud pädev organ rajatise eelprojekti heakskiitmise menetluse käigus, siduvaks ning põhjalikumad hindamised selle mõju küsimuses, mida [asjaomane projekt] avaldab territooriumi maastiku ja keskkonna elementidele, lükatakse edasi lõpliku projekti etappi, mis puudutab konkreetselt keskkonnamõju hindamist ning sellest tulenevate sobivate hüvitus- ja leevendavate meetmete ettenägemist? 5. Kas nende direktiividega on vastuolus niisugune lahendus, nagu käesolevas asjas valiti ning mille puhul palutakse tööde taotlejal rajatise lõplikku projekti lisada maastiku- ja keskkonnaalased ettekirjutused, seisukohad ja soovitused, mis on esitatud seoses eelprojektiga toimunud ametkondade ühiskohtumisel, ehkki keskkonnakaitseasutus märkis seoses sellega, et selle projekti puhul, millele heakskiitu taotletakse, ei ole võimalik välja töötada ettekirjutusi ja leevendavaid meetmeid? 6. Kas nende direktiividega on vastuolus niisugune lahendus, nagu käesolevas asjas valiti ning mille puhul palutakse tööde taotlejal ka teostada rajatise keskkonnamõju uuring, mis hõlmab nn „asjakohast hinnangut“, mis koostatakse täielikult kehtivates õigusaktides sätestatud nõuete kohaselt ja mille põhjal tuleb viia läbi keskkonnamõju hindamine? 7. Kas nende direktiividega on vastuolus niisugune lahendus, nagu käesolevas asjas valiti ning mille puhul määratakse kolmas isik (Lazio maakond), kes ei ole sama isik nagu tavaliselt (keskkonna-, territooriumi- ja mere kaitse ministeeriumi keskkonnamõju hindamise eest vastutav komisjon), kontrollima rajatise lõplikule projektile lisatud keskkonnamõju uuringut, seda ka selleks, et teha kindlaks võimalikud edasised leevendavad ja hüvitusmeetmed, mis on asjaomase territooriumi keskkonna ja maastiku elementide kaitsmiseks ja säilitamiseks vajalikud, kusjuures keskkonna-, territooriumi- ja mere kaitse ministeeriumi keskkonnamõju hindamise eest vastutava komisjoni ülesanne on seadusandliku dekreedi nr 163/2006 artikli 185 lõigete 4 ja 5 kohaselt esitada ainult tagantjärele pärast nimetatud kontrolli läbiviimist arvamus, kas kõnealuse tee-ehituse lõplik projekt vastab maastiku- ja keskkonnanõuetele?“