ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 225/34

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 20. juuni 2013. aasta otsus (eelotsusetaotlus, mille on esitanud Administrativen sad Plovdiv, Bulgaaria) — Teritorialna direktsia na NAP — Plovdiv versus RODOPI-M 91 OOD

(Kohtuasi C-259/12) (1)

(Maksustamine - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Neutraalse maksustamise ja proportsionaalsuse põhimõtted - Arve tühistamise hilinenud kajastamine ja deklareerimine - Rikkumise heastamine - Maksu tasumine - Riigieelarve - Kahju puudumine - Halduskaristus)

2013/C 225/58

Kohtumenetluse keel: bulgaaria

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Administrativen sad Plovdiv

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Teritorialna direktsia na NAP — Plovdiv

Vastustaja: RODOPI-M 91 OOD

Ese

Eelotsusetaotlus — Administrativen Sad Plovdiv — Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1), artiklite 242 ja 273 tõlgendamine — Halduskaristus arve tühistamise hilinenud kajastamise eest, kuigi asjaomane isik hiljem siiski kajastas arve raamatupidamises ja tasus maksu, mis tulenes tühistamisest, mis oli jäänud kandmata raamatupidamisregistrisse ja vastava maksustamisperioodi maksudeklaratsiooni — Rahaline karistus, mis määrati kogu õigeaegselt tasumata jäänud maksusumma ulatuses — Neutraalse maksustamise põhimõte

Resolutsioon

Neutraalse maksustamise põhimõttega ei ole vastuolus see, kui liikmesriigi maksuhaldur määrab maksukohustuslasele, kes ei ole täitnud siseriiklikes õigusnormides ettenähtud tähtajaks kohustust kajastada enda raamatupidamises ja deklareerida asjaolusid, mis mõjutavad selle käibemaksu arvestamist, mille tasumiseks ta on kohustatud, rahatrahvi tähtajaks tasumata jäänud käibemaksu summas, kui maksukohustuslane on rikkumise hiljem heastanud ja tasunud kogu võlgnetava maksusumma ja sellelt arvestatud intressi. Siseriiklik kohus peab nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikleid 242 ja 273 arvesse võttes hindama, kas põhikohtuasja asjaoludel, eelkõige arvestades rikkumise kõrvaldamise aega, rikkumise raskust ja võimaliku maksupettuse toimepanemist või kehtivast seadusandlusest kõrvalehoidumist maksukohustuslase poolt, ei ületa määratud trahvi suurus seda, mis on vajalik käibemaksu nõuetekohase kogumise ning maksudest kõrvalehoidumise ärahoidmise eesmärkide saavutamiseks.

(1) ELT C 243, 11.8.2012.
2.

Direktiivi 2008/95 artikli 4 lõike 4 punkti g tuleb tõlgendada nii, et kaubamärgi registreerimistaotluse esitaja selle sätte tähenduses pahausksuse tuvastamisel tuleb võtta arvesse kõiki käsitletava juhtumiga seotud asjakohaseid, registreerimistaotluse esitamise ajal esinevaid tegureid. Selle taotluse esitaja nimetatud sätte tähenduses pahausksuse tuvastamiseks ei piisa ainuüksi asjaolust, et see taotluse esitaja teadis või pidanuks teadma, et kolmas isik kasutab taotluse esitamise ajal identsete või sarnaste kaupade jaoks sellist välisriigi kaubamärki, mille võib segi ajada taotletava kaubamärgiga.
ET Euroopa Liidu Teataja C 225/27

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 27. juuni 2013. aasta otsus (Qorti Kostituzzjonali eelotsusetaotlus — Malta) — Vodafone Malta Limited, Mobisle Communications Limited versus L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi, L-Awtorita' ta' Malta dwar il-Komunikazzjoni

(Kohtuasi C-71/12) (1)

(Elektroonilised sidevõrgud ja -teenused - Direktiiv 2002/20/EÜ - Artiklid 12 ja 13 - Haldustasusüsteem ja kasutusõiguste tasud - Mobiilsideoperaatoritele kohaldatav tasu - Siseriiklikud õigusaktid - Tasu arvutamise meetod - Protsendimäär kasutajate makstud tasudelt)

2013/C 225/43

Kohtumenetluse keel: malta

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Qorti Kostituzzjonali

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Vodafone Malta Limited, Mobisle Communications Limited

Kostjad: L-Avukat Ġenerali, Il-Kontrollur tad-Dwana, Il-Ministru tal-Finanzi, L-Awtorita' ta' Malta dwar il-Komunikazzjoni

Ese

Eelotsusetaotlus — Qorti Kostituzzjonali — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/20/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenustega seotud lubade andmise kohta (EÜT L 108, lk 21) artiklite 12 ja 13 tõlgendamine — Siseriiklikud õigusnormid, mis kehtestavad maksu mobiiltelefonioperaatoritele — Maks, mida peavad maksma ainult mobiiltelefonioperaatorid, mitte muud ettevõtjad, kes pakuvad elektroonilise side teenuseid.

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/20/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenustega seotud lubade andmise kohta („loadirektiiv”) artiklit 12 tuleb tõlgendada selliselt, et niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas ning mille kohaselt on mobiiltelefoniteenuseid pakkuvad operaatorid kohustatud tasuma maksu nimetusega „aktsiis”, mis vastab teatud protsendimäärale nende teenuste kasutajatelt saadavatelt maksetelt, ei ole nimetatud artikliga vastuolus, tingimusel et selle aktsiisi maksustatav teokoosseis ei ole seotud elektroonilise side turule sisenemist lubava üldloa andmise menetlusega, vaid see on seotud mobiiltelefonioperaatorite pakutavate teenuste kasutamisega ja et seda tasub nende teenuste lõpptarbija, millist asjaolu peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

(1) ELT C 118, 21.4.2012.
1.

Tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 31. jaanuari 2012. aasta otsus kohtuasjas T-527/09: Ayadi vs. komisjon osas, milles selles otsustatakse, et vajadus Chafiq Ayadi esitatud tühistamishagi osas on vajadus otsust teha ära langenud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 225/32

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 20. juuni 2013. aasta otsus (Tribunal Judicial de Braga eelotsusetaotlus — Portugal) — Impacto Azul, Lda versus BPSA 9 — Promoção e Desenvolvimento de Investimentos Imobiliários, SA, Bouygues Imobiliária, SGPS, Lda, Bouygues Immobilier SA, Aniceto Fernandes Viegas, Óscar Cabanez Rodriguez

(Kohtuasi C-186/12) (1)

(Asutamisvabadus - Piirangud - Emaettevõtjate solidaarvastutus nende tütarettevõtjate võlausaldajate ees - Selliste emaettevõtjate välistamine, kelle asukoht on teises liikmesriigis - Piirang - Puudumine)

2013/C 225/53

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Judicial de Braga

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Impacto Azul, Lda

Kostjad: BPSA 9 — Promoção e Desenvolvimento de Investimentos Imobiliários, SA, Bouygues Imobiliária, SGPS, Lda, Bouygues Immobilier SA, Aniceto Fernandes Viegas, Óscar Cabanez Rodriguez

Ese

Eelotsusetaotlus — Tribunal Judicial de Braga — ELTL artikli 49 tõlgendamine — Asutamisvabaduse piirangud — Siseriiklikud õigusnormid, mis välistavad emaettevõtjate solidaarvastutuse tütarettevõtjate võlausaldajate ees niisuguste emaettevõtjate puhul, kelle asukoht on teises liikmesriigis

Resolutsioon

ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, millega selle põhimõtte kohaldamine, mille kohaselt emaettevõtjad vastutavad solidaarselt oma tütarettevõtjate võlausaldajate ees, on välistatud emaettevõtjate suhtes, kelle asukoht on mõne teise liikmesriigi territooriumil.

(1) ELT C 217, 21.7.2012.
—

olukord, kus riigi majandusraskuste tõttu ametnike ametikohtade likvideerimise raames teostataval töötajate hindamisel hinnatakse vanemapuhkust võtnud töötajat tema äraolekul niisuguste hindamispõhimõtete ja kriteeriumide alusel, mis asetavad viimase ebasoodsamasse olukorda võrreldes töötajatega, kes seda puhkust võtnud ei ole; kontrollimaks, et see ei ole nii, peab eelotsusetaotluse esitanud kohus eelkõige veenduma, et hindamine hõlmab kõiki töötajaid, keda töökoha kaotamine võib puudutada, et see põhineb rangelt ühesugustel kriteeriumidel võrreldes tegelikult töötavate töötajate suhtes kohaldatavate kriteeriumidega ning et nende kriteeriumide rakendamine ei eelda vanemapuhkusel töötajate füüsilist kohalolekut, ja
ET Euroopa Liidu Teataja C 225/36

Euroopa Kohtu (teine koda) 13. juuni 2013. aasta otsus — Ryanair Ltd versus Euroopa Komisjon, Itaalia Vabariik, Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA

(Kohtuasi C-287/12 P) (1)

(Apellatsioonkaebus - Riigiabi - Lennuettevõtjale Alitalia Itaalia Vabariigi poolt antud laen - Otsus, millega tunnistatakse abi ebaseaduslikuks ja kokkusobimatuks - Alitalia varade müük - Otsus, millega esialgse hinnangu staadiumis sedastati abi puudumine - Tühistamishagi - Õigus esitada hagi - Huvitatud pool - Vastuvõetavus - Tõsised raskused - Pädevus - Põhjendamiskohustus)

2013/C 225/61

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Ryanair Ltd (esindajad: advokaat E. Vahida, dikigoros I.-G. Metaxas-Maragkidis)

Teised menetlusosalised: Euroopa Komisjon (esindajad: L. Flynn ja D. Grespan), Itaalia Vabariik (G. Palmieri, avvocato dello Stato P. Gentili), Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA (esindaja: avvocato G. Bellitti)

Ese

Apellatsioonkaebus Üldkohtu (viies koda) 28. märtsi 2012. aasta otsuse peale kohtuasjas T-123/09: Ryanair vs. komisjon, millega Üldkohus jättis rahuldamata hagi, milles paluti tühistada osaliselt komisjoni 12. novembri 2008. aasta otsus K(2008) 6743 300 miljoni euro suuruse laenu kohta, mida Itaalia andis lennuettevõtjale Alitalia (abi C-26/08 (ex NN 31/08)) (ELT 2009, L 52, lk 3), osas, milles sellega ei nõutud Alitalia õigusjärglastelt abi tagasimaksmist, ning teiseks tühistada komisjoni 12. novembri 2008. aasta otsus K(2008) 6745 (lõplik), milles tunnistatakse, et Alitalia varade müügimenetlus erakorralise haldamise menetluse raames, mille tulemusel nimetatud ettevõtja likvideeritakse, ei kujuta endast riigiabi tingimusel, et Itaalia ametiasutused peavad kinni oma kohustustest, mille eesmärk on tagada, et tehingud tehakse turuhinnaga (abi N 510/2008, ELT C 46, lk 6)

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.

2. Jätta Ryanair Ltd kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Komisjoni ja Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA kohtukulud.

3. Jätta Itaalia Vabariigi kohtukulud tema enda kanda.

(1) ELT C 303, 6.10.2012.
ET Euroopa Liidu Teataja C 260/16

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 18. juuli 2013. aasta otsus (Court of Appeal‘i (England & Wales) (Civil Division) — Ühendkuningriik eelotsusetaotlus) — Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd versus Ada Stores Ltd

(Kohtuasi C-252/12) (1)

(Kaubamärgid - Määrus (EÜ) nr 207/2009 - Artikli 9 lõike 1 punktid b ja c, artikli 15 lõige 1 ja artikli 51 lõike 1 punkt a - Kehtetuks tunnistamise põhjused - Mõiste „tegelik kasutamine” - Kaubamärk, mida kasutatakse koos teise kaubamärgiga või mitmeosalise kaubamärgi osana - Värv või värvikombinatsioon, millega kaubamärki kasutatakse - Maine)

2013/C 260/27

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd, Specsavers Optical Superstores Ltd

Kostja: Ada Stores Ltd

Ese

Eelotsusetaotlus — Court of Appeal (England and Wales) (Civil Division) — Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (kodifitseeritud versioon) artikli 9 lõike 1 punktide b ja c ning artiklite 15 ja 51 tõlgendamine — Mõiste kaubamärgi „tegelik kasutamine” — Eraldi registreeritud kujutis- ja sõnamärgi koos kasutamine — Kaubamärk, mis ei ole registreeritud mingi kindla värvi jaoks, kuid mida on kasutanud teatava kindla värviga, nii et üldsuse oluline osa seostab seda selle värviga

Resolutsioon

1. Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 15 lõiget 1 ja artikli 51 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et „tegeliku kasutamise” tingimus nende sätete tähenduses võib olla täidetud, kui ühenduse kujutismärki kasutatakse ainult koos selle peale paigutatud ühenduse sõnamärgiga, kusjuures see kombinatsioon on omakorda registreeritud ühenduse kaubamärgina, tingimusel et erinevused selle kaubamärgi kasutuskuju ja registreeritud kuju vahel ei muuda asjaomase kaubamärgi eristusvõimet selle registreeritud kujul.

2. Määruse nr 207/2009 artikli 9 lõike 1 punkte b ja c tuleb tõlgendada nii, et ühenduse kaubamärk ei ole registreeritud värvilisena, kuid kui omanik on seda laialdaselt kasutanud mingis kindlas värvitoonis või värvikombinatsioonis, nii et üldsuse oluline osa seostab seda kaubamärki selle värvi või värvikombinatsiooniga, siis selle sätte tähenduses segiajamise tõenäosuse või ärakasutamise igakülgsel hindamisel on oluline värv või värvikombinatsioon, mida kolmas isik kasutab asjaomast kaubamärki väidetavalt rikkuva tähise kujutamisel.

3. Määruse nr 207/2009 artikli 9 lõike 1 punkte b ja c tuleb tõlgendada nii, et selle sätte tähenduses segiajamise tõenäosuse ja ärakasutamise igakülgsel hindamisel on asjakohaseks teguriks see asjaolu, et üldsuse oluline osa seostab registreeritud kaubamärki väidetavalt rikkuvat tähist kasutavat kolmandat isikut ennast teatava värvi või värvikombinatsiooniga, mida viimane selle tähise kujutamisel kasutab.

(1) ELT C 227, 28.7.2012.
ET Euroopa Liidu Teataja C 260/16

Euroopa Kohtu (teine koda) 18. juuli 2013. aasta otsus (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio eelotsusetaotlus — Itaalia) — Sky Italia Srl versus Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

(Kohtuasi C-234/12) (1)

(Teleringhääling - Direktiiv 2010/13/EL - Artikli 4 lõige 1 ja artikli 23 lõige 1 - Reklaamilõigud - Siseriiklik säte, mis näeb tasu eest levitatava teleringhäälingu organisatsioonidele ette väiksema telereklaami edastamisaja ülempiiri kui tasuta levitatava teleringhäälingu organisatsioonidele - Võrdne kohtlemine - Teenuste osutamise vabadus)

2013/C 260/26

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Sky Italia Srl

Vastustaja: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

Menetluses osalesid: Reti Televisive Italiane (RTI) SpA, Maria Iaccarino

Ese

Eelotsusetaotlus — Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2010. aasta direktiivi 2010/13/EL audiovisuaalmeedia teenuste osutamist käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide koordineerimise kohta (ELT L 95, lk 1), artikli 4 tõlgendamine — ELTL artiklite 49, 56 ja 63 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 11 tõlgendamine koosmõjus EIÕK artikliga 10 Euroopa Inimõiguste Kohtu tõlgenduses — Reklaamile eraldada lubatav maksimaalne protsentuaalne ülekandeaeg — Siseriiklik normistik, mis näeb tasulise televisiooni kanalitele ette lühema protsentuaalse ülekandeaja kui teistele kanalitele

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2010. aasta direktiivi 2010/13/EL audiovisuaalmeedia teenuste osutamist käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide koordineerimise kohta (audiovisuaalmeedia teenuste direktiiv) artikli 4 lõiget 1 ning võrdse kohtlemise põhimõtet ja ELTL artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole põhimõtteliselt vastuolus selline siseriiklik säte, nagu on kõne all põhikohtuasjas, millega tasu eest levitatava teleringhäälingu organisatsioonidele kehtestatakse telereklaami edastamiseks lühem aeg kui tasuta levitatava teleringhäälingu organisatsioonidele, tingimusel et on järgitud proportsionaalsuse põhimõtet, mille kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.

(1) ELT C 217, 21.7.2012.
2.

Direktiivi 2006/112 artikli 176 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriik Euroopa Liiduga ühinemise ajal kehtestab mahaarvamisõiguse piirangu siseriikliku seadusesätte alusel, mis näeb ette mahaarvamisõiguse erandi selliste kaupade ja teenuste puhul, mis on määratud tasuta tehinguteks või muuks tegevuseks kui maksukohustuslase majandustegevus, samas kui kuni ühinemiskuupäevani kehtinud siseriiklikes õigusaktides sellist erandit ei olnud ette nähtud. Liikmesriigi kohtu ülesanne on tõlgendada põhikohtuasjas asjassepuutuvaid õigusnorme niipalju kui võimalik liidu õigusega kooskõlas. Juhul kui selline tõlgendus osutub võimatuks, on liikmesriigi kohus kohustatud jätma need sätted kohaldamata vastuolu tõttu direktiivi 2006/112 artikli 176 teise lõiguga.
2.

Sellised normid, nagu need on ette nähtud Itaalias geoloogi kutsealal tegutsemist puudutavas eetikakoodeksis, mille kiitis Consiglio nazionale dei geologi heaks 19. detsembril 2006 ja mida on viimati muudetud 24. märtsil 2010 ning mis näevad geoloogide tasu kindlaksmääramisel lisaks teenuse osutamise kvaliteedile ja mahule ette ka kutseala väärikuse kriteeriumi, kujutavad endast ettevõtjate ühenduse otsust ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses, mis võib piirata konkurentsi siseturu piires. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab hindama — võttes arvesse üldist tausta, milles eetikakoodeksi toime avaldub, sealhulgas siseriiklikku õiguslikku raamistikku ning riikliku geoloogide liidu praktikat selle koodeksi kohaldamisel —, kas sellega on tegemist käesolevas asjas. Nimetatud kohus peab kogu tema käsutuses olevat asjakohast teavet arvestades samuti kontrollima, kas selle koodeksi norme, kuivõrd nendes kasutatakse kutseala väärikuse kriteeriumi, võib pidada vajalikuks geoloogide teenuste lõpptarbijatele antud tagatistega seotud õiguspärase eesmärgi täitmiseks.
2.

Määruse nr 1291/2000, muudetud määrusega nr 325/2003, artikli 35 lõike 4 punkti c tuleb tõlgendada nii, et impordi nõuetekohase toimumise tõendi hilinenud esitamise korral tuleb summa, mida ei tagastata koguste puhul, mille kohta ei ole määruse artikli 35 lõike 4 lõike punktis a sätestatud tähtaja jooksul tõendit esitatud, arvutada selle tagatismäära alusel, mida tegelikult kohaldati ajal, kui esitati taotlus kõnesoleva impordi jaoks litsentsi või litsentside saamiseks. Seda tõlgendust ei mõjuta asjaolu, et tagatise andmisel lähtuti kõrgemast määrast kui määr, mida kohaldati imporditud tootega sama liiki toote muudel importimistel, kuna nimetatud toode oli imporditollimaksust vabastatud.
2.

Määruse nr 44/2001 artikli 5 punktis sätestatud mõistet selle paiga […], kus kahjustav sündmus on toimunud või võib toimuda tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui tegemist on hagidega, mille eesmärk on panna vastutus aktsiaseltsi võlgade eest selle äriühingu juhatuse liikmele ja aktsionärile, on nimetatud paik see koht, millega on seotud nimetatud äriühingu teostatud tegevus ja selle tegevusega kaasnev finantsseisund.
ET Euroopa Liidu Teataja C 260/17

Euroopa Kohtu (esimene koda) 18. juuli 2013. aasta otsus (eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hof van beroep te Brussel, Belgia) — Citroën Belux NV versus Federatie voor Verzekerings- en Financiële Tussenpersonen (FvF)

(Kohtuasi C-265/12) (1)

(ELTL artikkel 56 - Teenuste osutamise vabadus - Direktiiv 2005/29/EÜ - Ebaausad kaubandustavad - Tarbijakaitse - Vähemalt üht finantsteenust sisaldavad seotud pakkumised - Keeld - Erandid)

2013/C 260/28

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hof van beroep te Brussel

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Citroën Belux NV

Kostja: Federatie voor Verzekerings- en Financiële Tussenpersonen (FvF)

Ese

Eelotsusetaotlus — Hof van beroep te Brussel (Belgia) — ELTL artikli 56 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ebaausate kaubandustavade direktiiv) (ELT L 149, lk 22) artikli 3 lõike 9 tõlgendamine — Siseriiklik õigusnorm tarbijakaitse valdkonnas, mis — kui ammendavalt loetletud juhtudest ei tulene teisiti — keelab üldiselt iga seotud pakkumise, kui vähemalt üks osa sellest on finantsteenus

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ebaausate kaubandustavade direktiiv), artikli 3 lõiget 9 ning ELTL artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus selline liikmesriigi õigusnorm nagu põhikohtuasjas kõne all olev, mis näeb ette tarbijale suunatud seotud pakkumiste üldise keelu, kui vähemalt üks osa sellest pakkumisest on finantsteenus, eeldusel et siseriiklikus õiguses ammendavalt loetletud juhtudest ei tulene teisiti.

(1) ELT C 258, 25.8.2012.
ET Euroopa Liidu Teataja C 260/10

Euroopa Kohtu (neljas koda) 18. juuli 2013. aasta otsus (Gerechtshof te Leeuwarden’i — Madalmaad eelotsusetaotlus) — fiscale eenheid PPG Holdings BV cs te Hoogezand versus Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen

(Kohtuasi C-26/12) (1)

(Käibemaks - Kuues direktiiv 77/388/EMÜ - Artikkel 17 ja artikli 13 B osa punkti d alapunkt 6 - Maksuvabastus - Sisendkäibemaksu mahaarvamine - Pensionifondid - Mõiste „eriotstarbeliste investeerimisfondide haldamine”)

2013/C 260/18

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Gerechtshof te Leeuwarden

Põhikohtuasja pooled

Hageja: fiscale eenheid PPG Holdings BV cs te Hoogezand

Kostja: Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen

Ese

Eelotsusetaotlus — Gerechtshof te Leeuwarden — Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 13 B osa punkti d alapunkti 6 ja artikli 17 ning nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1) artikli 135 lõike 1 punkti g, artiklite 168 ja 169 tõlgendamine — Sisendkäibemaksu mahaarvamine — Maksukohustuslane, kes on riigisisese pensioniõiguse normide kohaselt asutanud pensionifondi, et tagada tema töötajate, kes on selle fondiga liitunud, vanaduspensioniõigused — Sisendkäibemaksu, mis ta on maksnud talle pensionifondi haldamiseks osutatud teenuste eest, mahaarvamine

Resolutsioon

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artiklit 17 tuleb tõlgendada nii, et maksukohustuslasel, kes on asutanud oma töötajate ja endiste töötajate pensioniõiguste tagamiseks pensionifondi õiguslikult ja maksustamise seisukohalt eraldiseisva üksusena, nagu põhikohtuasjas, on õigus arvata maha käibemaks, mille ta tasus selle fondi haldamise ja toimimisega seotud teenustelt, tingimusel et vajalik otsene ja vahetu seos on kõiki kõnesolevate tehingute asjaolusid arvesse võttes olemas.

(1) ELT C 98, 31.3.2012.
2.

Direktiivi 2006/112 artiklit 242 tuleb tõlgendada nii, et see ei nõua, et maksukohustuslased, kes ei ole põllumajandustootjad, peavad kajastama tehtud tarne eset oma raamatupidamises, kui tegemist on loomadega, ega tõendama, et neid tarneid on kontrollitud kooskõlas rahvusvahelise raamatupidamisstandardiga IAS 41 „Põllumajandus”.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/123/EÜ teenuste kohta siseturul artikli 2 lõike 2 punkti f tuleb tõlgendada nii, et tervishoiuteenuste väljajätmine selle direktiivi kohaldamisalast hõlmab mis tahes teenuseid, mille eesmärk on hinnata, säilitada või taastada patsientide terviseseisundit, tingimusel et neid teenuseid osutavad asjaomase liikmesriigi õigusaktide alusel tunnustatud spetsialistid ning olenemata sellest, kuidas neid teenuseid korraldatakse ja rahastatakse ning kas neid osutavad avalikud või eratervishoiuasutused. Siseriikliku kohtu ülesandeks on kindlaks teha, kas päevase vastuvõtu keskused ja öise vastuvõtu keskused jäävad nende teenuste laadi tõttu, mida tervishoiutöötajad seal osutavad ja asjaolu tõttu, et need teenused moodustavad põhilise osa asjaomaste keskuste osutavatest teenustest, selle direktiivi kohaldamisalast välja.