ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Apologistic s GmbH 14. juunil 2021 esitatud apellatsioonk aebus Üldk ohtu (kümnes koda) 21. aprilli 
2021. aast a otsuse peale kohtuasjas T-282/20: Apologistics GmbH versus EUIPO
(Kohtuasi C-369/21 P)
(2021/C 462/28)
Kohtumenetluse keel: saksa
Pooled
Apellant: Apologistics GmbH (esinda ja: advok aat H. Hug)
Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO), Markus Kerckho ff
Euroopa Kohus (apellatsioonkaebust e menetlusse võtmise üle otsusta v koda) otsustas 22. sept embr i 2021. aasta määr usega 
jätta apellatsioonkaebuse menetlusse võtmata ja jätta apellandi kohtukulud tema enda kanda. 
repo wermap.org 8. juulil 2021 esitatud apellatsioonk aebus Üldk ohtu (kümnes koda) 28. aprilli 
2021. aast a otsuse peale kohtuasjas T-872/16: repo wermap.org versus EUIPO ja Repo wer
(Kohtuasi C-417/21 P)
(2021/C 462/29)
Kohtumenetluse keel: prantsuse
Pooled
Apellant: repower map.org (esinda jad: abog ado P. González-Bueno Catalán de Ocón, advocaat W. Sakulin)
Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO), Repo wer AG
Euroopa Kohus (apellatsioonkaebuste menetlusse võtmise üle otsustav koda) otsustas 8. septembri 2021. aasta määr usega 
jätta apellatsioonkaebuse menetlusse võtmata. 
Eelotsuset aotlus, mille on esitanud Conseil d’État (Prantsusmaa) 30. juulil 2021 – La Quadrature du 
Net, Fédération des four nisseurs d’accès à Inter net associatifs, Franciliens.net, French Data Netw ork 
versus Premier minist re, Minist ère de la Culture
(Kohtuasi C-470/21)
(2021/C 462/30)
Kohtumenetluse keel: prantsuse
Eelotsuset aotluse esita nud kohus
Conseil d’État
Põhik ohtuasja pooled
Kaebajad: La Quadrature du Net, Fédération des fournisseurs d’accès à Inter net associatifs, Franciliens.net, Frenc h Data 
Netw ork
Vastustajad: Premier ministre, Ministère de la Culture
Eelotsuse küsimused
1.Kas IP-aadressile vastavad identite ediandmed kuuluvad liiklusandmete või asuk ohaandmete hulka, mille üle peab 
põhimõtt eliselt tegema eelnevat kontrolli kohus või sõltumatu haldusasutus, kellel on pädevus teha siduvaid otsuseid?15.11.2021 ET Euroopa Liidu Teata ja C 462/25
II.

Kas direktiivi artikli 73 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et: II.I. ilma et see piiraks artikli 71 sätete kohaldamist või mõistlikku pettusekahtlust, millest on nõuetekohaselt teatatud, piisab selleks, et tekiks (makseteenuste pakkuja) kohustus (maksjale) tagasi maksta, pelgalt teatamisest, et maksetehing ei ole autoriseeritud, ilma et esitataks tõendeid? II.II. Kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas reegli, et piisab lihtsalt maksja teatest, võib välistada, kui pooled (maksja ja teenusepakkuja) on direktiivi artikli 61 lõike 1 kohase kokkuleppega otsustanud direktiivi artiklis 72 ette nähtud tõendamiskoormise eeskirju mitte kohaldada? II.III. Kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas makseteenuse pakkuja on kohustatud maksjale viivitamata tagasi maksma üksnes juhul, kui see tõendab, et tehing ei olnud autoriseeritud, kui – direktiivi artikli 72 kohaldamata jätmisel – on kohaldatavate õigusnormide või lepingutingimuste kohaselt on nõutav, et maksja esitaks tõendid?
1.

Kas ELTL artiklit 101, millest on inspireeritud NRJC (8. mai 2012. aasta seadus nr 19/2012) artikkel 9, tuleb tõlgendada nii, et see võimaldab klassifitseerida sellise konkurentsikeelu tingimuse, nagu on sätestatud partnerluslepingu tingimustes 12.1 ja 12.2 […], esemest lähtuvalt konkurentsipiirangu kokkuleppeks, mis on sõlmitud elektritarnija ja sellise toiduainete jaemüügi ettevõtja vahel, kes käitab hüper- ja supermarketeid, selleks et pakkuda allahindlusi klientidele, kes samaaegselt liituvad elektritarnija teatava elektrienergia hinnapakkumisega, mida võimaldatakse Mandri-Portugalis, ja kellel on toiduainete jaemüügi ettevõtja püsikliendikaart, arvestades, et neid allahindlusi saab kasutada ainult kauba ostmiseks selle jaemüügiettevõtja kauplustes või temaga seotud äriühingute kauplustes, kui see leping sisaldab ka teisi tingimusi, milles on sätestatud, et lepingu eesmärk on soodustada osalevate äriühingute tegevust […] ja on tõendatud kasu tarbijate jaoks […], analüüsimata konkreetseid kahjustavaid tagajärgi konkurentsile, mis tulenevad nimetatud tingimustest 12.1 ja 12.2?
1.

Kas siis, kui kõne all on kauba impordiga seotud veotoimingute ja -teenuste käibemaksust vabastamine vastavalt nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivile 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (1), tuleb artikli 86 lõike 1 punkti b ja lõiget 2 tõlgendada nii, et imporditoimingu registreerimisel (näiteks kui toll koostab sisenemise ülddeklaratsiooni, määrates tolli viitenumbri ehk MRNi (Master Reference Number)) hõlmab tolliväärtus alati ka veokulu, mis on tekkinud enne kauba jõudmist esimesse sihtkohta impordiliikmesriigi territooriumil? Kas MRNi olemasolu, millega seoses ei ole vähimatki põhjendatud alust kahtlustada pettust, tõendab kaudselt seda, et kõik artikli 86 lõike 1 punktides a ja b nimetatud kulud on juba arvatud tolliväärtuse hulka?
C 452/9

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour d’appel de Paris (Prantsusmaa) 21. juulil 2021 – Towercast versus Autorité de la concurrence, Ministère de l’Économie

(Kohtuasi C-449/21)

(2021/C 452/09)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour d’appel de Paris

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Towercast

Vastustajad: Autorité de la concurrence, Ministère de l’Économie

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 139/2004 (1) kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle artikli 21 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriigi konkurentsiasutus käsitab koondumist, mis ei ole ühenduse seisukohalt oluline eespool viidatud määruse artikli 1 tähenduses ja mis jääb alla liikmesriigi õiguses ette nähtud kohustusliku eelkontrolli künnise ja mille puhul ei ole kõnealuse määruse artikli 22 kohaselt asja üle antud Euroopa Komisjonile, konkurentsi struktuuri seisukohast riigisisese mõõtmega turul turgu valitseva seisundi kuritarvitamisena, mis on ELTL artikliga 102 keelatud?

(1) ELT 2004, L 24, lk 1; ELT eriväljaanne 08/03, lk 40.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Curtea de Apel Piteşti (Rumeenia) 19. juulil 2021 – SC Avicarvil Farms SRL versus Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură – Centrul Judeţean Vâlcea

(Kohtuasi C-443/21)

(2021/C 452/07)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel Piteşti

Põhikohtuasja pooled

Apellant: SC Avicarvil Farms SRL

Vastustajad apellatsioonimenetluses: Ministerul Agriculturii şi Dezvoltării Rurale, Agenţia pentru Finanţarea Investiţiilor Rurale, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură, Agenţia de Plăţi şi Intervenţie în Agricultură – Centrul Judeţean Vâlcea

Eelotsuse küsimused

Kas määruse nr 1303/2013 (1) artikliga 143, koostoimes ELTL artikliga 310 (usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõte) ja määruse (EÜ) nr 1698/2005 (2) artikli 40 lõikega 3 (mille sisu on võetud üle määruse (EL) nr 1305/2013 (3) artikli 33 lõikes 3), on õiguspärase ootuse ja õiguskindluse põhimõtet arvestades vastuolus selliste tagastamatut rahalist toetusmeedet rakendavate riigiasutuste halduspraktika, kes on pärast Euroopa Kontrollikoja poolt arvutusvea tuvastamist väljastanud akte, milles nähakse ette, et vähendatakse rahalise toetuse summat, mida tunnustatakse PNSR-is, mis kiideti heaks Euroopa Komisjoni 25. mai 2012. aasta otsusega C(2012) 3529 enne Euroopa Komisjoni uue otsuse vastuvõtmist, ning mille kohaselt ei kata rahastamine summasid, mis arvustusvigade tõttu ületavad võetud kohustustest tulenevaid lisakulusid ja saamatajäänud tulu?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1303/2013, millega kehtestatakse ühissätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi, Euroopa Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondi ning Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta, nähakse ette üldsätted Euroopa Regionaalarengu Fondi, Euroopa Sotsiaalfondi, Ühtekuuluvusfondi ja Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi kohta ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1083/2006 (ELT 2013, L 347, lk 320).

(2) Nõukogu 20. septembri 2005. aasta määrus (EÜ) nr 1698/2005 Maaelu Arengu Euroopa Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta (ELT 2005, L 277, lk 1).

(3) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määrus (EL) nr 1305/2013 Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1698/2005 (ELT 2013, L 347, lk 487).
1.

Kas 6. septembri 2012. aasta seaduse nr 55/2012 artikli 10 lõige 2, kui seda tõlgendada nii, et selles ette nähtud tasu on mõeldud üksnes Portugali filmikunsti- ja audiovisuaalteoste edendamise ja levitamise rahastamiseks, võib põhjustada liikmesriikidevahelise teenuste osutamise kaudset diskrimineerimist võrreldes vastava riigisisese teenuste osutamisega, kuna see muudab teenuste osutamise liikmesriikide vahel raskemaks kui teenuste osutamise ainult ühe liikmesriigi piires, rikkudes nii ELTL artikli 56 sätteid?
2.

Kas mõistet „teenuste osutamine ja korraldamine“, mis on sätestatud direktiivi 2014/23/EL artikli 5 lõike 1 punktis b, tuleb tõlgendada nii, et: a) direktiivi 2014/23/EL artikli 5 lõike 1 punktis b sätestatud mõistel „teenuste osutamine“ on [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta] direktiivi 2014/24/EL [riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ (6) kehtetuks tunnistamise kohta] artikli 2 lõike 1 punktis 9 sätestatud mõistega „teenuste osutamine“ sama tähendus, mistõttu tähendab direktiivi 2014/23/EL artikli 5 lõike 1 punktis b sätestatud mõiste „teenuste osutamine“, et juhul, kui luuakse elektrisõidukite rentimise ja jagamise avalik süsteem, osutab ettevõtja teenuseid, mis on seotud elektrisõidukite rentimise ja jagamisega, ning tegeleb tegevustega, mis lähevad elektrisõidukite rentimisest ja jagamisest kaugemale, ja b) direktiivi 2014/23/EL artikli 5 lõike 1 punktis b sätestatud mõiste „teenuste korraldamine“ tähendab, et ettevõtja kasutab „õigust teenuseid ekspluateerida“, mis on sätestatud järgnevalt direktiivi 2014/23/EL artikli 5 lõike 1 punktis b, et see ekspluateerimine tekitab tulu, mistõttu direktiivi 2014/23/EL artikli 5 lõike 1 punktis b sätestatud mõiste „teenuste korraldamine“ tähendab, et juhul, kui luuakse elektrisõidukite rentimise ja jagamise avalik süsteem, on ettevõtjal tulenevalt elektrisõidukite rentimise ja jagamise hulka kuuluvate teenuste osutamisest ning tegevustest, mis lähevad elektrisõidukite rentimisest ja jagamisest kaugemale, õigus nõuda kasutajatelt teenuste eest tasu, olemata kohustatud maksma linnale parkimistasu või tasu parklate korrapärase hooldamise eest, ning seega on seaduslik, et ta teenib selle alusel tulu?
3.

Kas sellisel juhul peab toote kvalifitseerimine ravimiks või meditsiiniseadmeks toimuma ka selle muude omaduste ja kõigi muude asjaolude igakülgse hindamise alusel, või tuleb toodet, kui see on määratud haiguste ärahoidmiseks, raviks või leevendamiseks, pidada ravimiks esitlusviisi alusel direktiivi 2001/83/EÜ (2) artikli 1 punkti 2 alapunkti a tähenduses, sellest sõltumata, kas sellel on spetsiifiline ravitoime või mitte?
1.

Kas tuleb leida, et kohtute kodukorra (Sudski poslovnik, Narodne novine, br. 37/14, 49/14, 8/15, 35/15, 123/15, 45/16, 29/17, 33/17, 34/17, 57/17, 101/18, 119/18, 81/19, 128/19, 39/20 ja 47/20) artikli 177 lõike 3 esimese lause teises osas ja teises lauses ette nähtud eeskiri, mis näeb ette, et „[t]eise astme kohtus loetakse kohtuasi lõpetatuks kuupäeval, mil lahend saadetakse kohtukantseleist välja pärast kohtuasja toimiku registreerimisosakonnast tagasijõudmist. Pärast kohtutoimiku kättesaamist on registreerimisosakond kohustatud saatma selle edasi kohtukantseleisse võimalikult kiiresti. Seejärel saadetakse lahend pooltele uue kaheksapäevase tähtaja jooksul“, on kooskõlas ELL artikli 19 lõikega 1 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47?
2.

Kui esimese küsimuse vastus on eitav, siis kas nõukogu määruse nr 44/2001 artikleid 33 ja 36 tuleb tõlgendada nii, et Ühendkuningriigi unfair dismissal’i menetluse laadsel kohtuasjal on sama alus ja sama ese nagu töölepingu ülesütlemise tegeliku ja mõjuva põhjuse puudumise tuvastamise kohtuasjal Prantsuse õiguses, ja kas töötaja nõuded, millega ta palub Prantsuse kohtul välja mõista kahjuhüvitise töölepingu ülesütlemise eest ilma tegeliku ja mõjuva põhjuseta, etteteatamistähtaja järgimata jätmise hüvitise ning ülesütlemishüvitise pärast seda, kui Ühendkuningriigis on tehtud kohtuotsus, millega on tuvastatud unfair dismissal ja mõistetud selle alusel tema kasuks välja hüvitised (compensatory award), on seetõttu vastuvõetamatud? Kas seoses sellega tuleb töölepingu tegeliku ja mõjuva põhjuseta ülesütlemisega tekitatud kahju hüvitist, millel võib olla sama alus ja ese nagu compensatory award’il, eristada ülesütlemishüvitisest ja etteteatamistähtaja järgimata jätmise hüvitisest, mis on Prantsuse õiguses ette nähtud siis, kui ülesütlemisel on tegelik ja mõjuv põhjus, kuid mitte siis, kui ülesütlemise põhjus on raske rikkumine?
2.

Juhul kui esimesele küsimusele tuleb vastata nii, et määrava tähtsusega on koostisosa nähtavus teatud kasutustingimustel või teatud nurga alt vaadates: a) Kas hinnates küsimust, kas tegemist on mitmeosalise toote „tavakasutusega“ lõppkasutaja poolt direktiivi 98/71/EÜ artikli 3 lõigete 3 ja 4 tähenduses, on tähtis koostisosa või mitmeosalise toote tootja kavandatud kasutusotstarve või mitmeosalise toote tavakasutus lõppkasutaja poolt? b) Milliste kriteeriumide alusel tuleb hinnata, kas mitmeosalise toote kasutamine lõppkasutaja poolt on „tavakasutus“ direktiivi 98/71/EÜ artikli 3 lõigete 3 ja 4 tähenduses?
3.

Kas direktiivi [2003/88] artiklit 5 koostoimes harta artikli 31 lõikega 2 tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriigi õiguses ja kohaldatavas kollektiivlepingus on ette nähtud vähemalt 42 tunni pikkune pidev iganädalane puhkeaeg, on kohustuslik anda pärast tööd, mis on tehtud iganädalasele puhkeajale eelneval tööpäeval, ka igapäevast 12-tunnist puhkust, mis on tagatud koos selle puhkeajaga asjaomases liikmesriigi õiguses ja kohaldatavas kollektiivlepingus, kui ei esine objektiivseid, tehnilisi või töökorraldusega seotud põhjuseid, mis selle välistavad?
1.

Millistel asjaoludel esinevad muud meditsiiniliselt kindlaks tehtud toitumisvajadused määruse (EL) nr 609/2013 (1) artikli 2 lõike 2 punkti g teise alternatiivi tähenduses, nimelt: kas see eeldab – lisaks esimeses alternatiivis nimetatud asjaoludele, et tegemist peab olema piiratud, kahjustunud või häirunud võimega tavatoidu manustamiseks, seedimiseks, imendumiseks, metaboliseerimiseks või eritamiseks –, et tegemist on haiguse tõttu suurenenud toitainevajadustega, mida tuleb toiduga kompenseerida, või on piisav, kui patsient saab kõnealuse toidu manustamise tõttu üldiselt kasu, kuna selles sisalduvad ained aitavad ravida tervisehäiret või leevendavad selle sümptomeid?
—

juhul kui see on kindlustuspoliisiga kaetud ja kindlustatud isik seda taotleb, tagada, et raviteenust osutatakse välisriigis?
(ii)

alates sellest, kui ilmnes, et see keeld on ühenduse õigusega vastuolus, on liikmesriigi positiivses õiguses järjekindlalt kategooriliselt välistatud lootusetu nõude pealt tasutud käibemaksu tagastamine algse tarne tegijale (kindlustatu) seetõttu, et kindlustusandja on talle selle käibemaksusumma tagasi maksnud, ja
4.

Kas käibemaksudirektiivi eespool viidatud artikleid tuleb tõlgendada nii, et kui maksuhaldur tuvastab, et maksukohustuslane osales aktiivselt maksupettuses, siis piisab selleks sellest, kui tema avastatud tõenditest ilmneb, et maksukohustuslane oleks nõutava hoolsusega toimides võinud olla teadlik asjaolust, et ta osaleb maksupettuses, ilma et need tõendaksid, et ta teadis, et ta osales maksupettuses oma aktiivse tegevusega selles? Kas juhul, kui on tõendatud aktiivne osalemine maksupettuses, see tähendab selles osalemisest teadlik olemine, peab maksuhaldur tõendama, et maksukohustuslane käitus oma tegevuses kooskõlastatult koos ahela eelmiste liikmetega, või piisab sellest, kui ta tugineb objektiivsetele tõenditele selle kohta, et ahela liikmed tundsid üksteist?
4.

Kas see on nii ka juhul, kui tegutsev lennuettevõtja broneerib reisija – reisija soovil – ümber mõnele muule lennule, millega jõuab reisija oma lõppsihtkohta ajal, mis on algul broneeritud hilinenud lennu saabumisajast küll varasem, kuid siiski hilisem ajast, mil algul broneeritud lend oleks jõudnud lõppsihtkohta juhul, kui see oleks toimunud plaanipäraselt (kusjuures lend, millele reisija ümber broneeriti, ei olnud ise „pikaajalise hilinemisega“ lend)?
C 462/30

ET

Irish Wind Farmers’ Association Clg, Carrons Windfarm Ltd, Foyle Windfarm Ltd ja Greenoge Windfarm Ltd 17. septembril 2021 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (esimene koda) 7. juuli 2021. aasta otsuse peale kohtuasjas T-680/19: Irish Wind Farmers’ Association jt versus komisjon

(Kohtuasi C-578/21)

(2021/C 462/35)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: Irish Wind Farmers’ Association Clg, Carrons Windfarm Ltd, Foyle Windfarm Ltd ja Greenoge Windfarm Ltd (esindajad: abogada M. Segura Catalán ja avocate M. Clayton)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellantide nõuded

Apellandid paluvad Euroopa Kohtul:

— tühistada vaidlustatud kohtuotsus;

— mõista esimese kohtuastme ja apellatsioonimenetlusega seotud kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Apellatsioonkaebus põhineb kahel väitel.

Esimese väitega väidavad apellandid, et Üldkohus tõlgendas vääralt ELTL artiklit 108 ja määruse (EL) 2015/1589 (1) artiklit 4, kui ta järeldas, et asjaomase abimeetme hindamine ei nõudnud komisjonilt ametliku uurimismenetluse algatamist, arvestades seda, et selle riigiabina kvalifitseerimise ja selle siseturuga kokkusobivusega seoses puuduvad tõsised raskused.

Esimene väide jaguneb kuueks väiteosaks.

Esimene väiteosa: Üldkohus rikkus õigusnormi, mis puudutab komisjoni kohustuse ulatust kontrollida ebaseadusliku riigiabi korral faktilisi asjaolusid ja õigusküsimusi.

Teine väiteosa: Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta kohtles erinevalt teavet, mille olid esitanud liikmesriigid ja kaebuse esitajad.

Kolmas väiteosa: Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta hindas esialgse uurimise kestust.

Neljas väiteosa: Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta pani tõendamiskoormise kaebuse esitajatele.

Viies väiteosa: Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta jättis tähelepanuta Ühendkuningriigi süsteemi asjakohasuse käesoleva juhtumi puhul.

Kuues väiteosa: Üldkohus tegi fossiilkütustest elektri tootmise käitiste aastase netoväärtuse hindamismeetodi tehnilisest olemusest väära järelduse.

Teise väitega väidavad apellandid, et Üldkohus moonutas nende esitatud tõendite selget mõtet.

(1) Nõukogu 13. juuli 2015. aasta määrus (EL) 2015/1589, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 108 kohaldamiseks (ELT 2015, L 248, lk 9).
3.

Kui teisele küsimusele vastatakse jaatavalt, ning arvestades isiku identiteeti puudutavate andmete vähest tundlikkust, samuti asjaolu, et koguda võib üksnes neid andmeid ja ainult liikmesriigi õiguses täpselt, ammendavalt ja piiritletult määratletud kohustuste rikkumiste ennetamise tarbeks, ning asjaolu, et juhul, kui kohus või kolmas sõltumatu haldusasutus, kellel on pädevus teha siduvaid otsuseid, kontrolliks süstemaatiliselt juurdepääsu iga kasutaja andmetele, võiks see kahjustada andmete kogumist läbi viivale ning samuti sõltumatule haldusasutusele antud avaliku teenuse osutamise ülesande täitmist, siis kas direktiiviga on vastuolus see, et seda kontrolli teostatakse kohandatud viisil, nimelt automaatse kontrollina, ja vajadusel sellise organisisese teenistuse järelevalve all, kelle puhul on tagatud, et ta on seda kogumist läbi viivate teenistujate suhtes sõltumatu ja erapooletu?
Kolmas väiteosa: Üldk ohus rikkus õigusnor mi, kui ta hindas esialgse uurimise kestust.
Neljas väiteosa: Üldk ohus rikkus õigusnor mi, kui ta pani tõendamisk oormise kaebuse esitaja tele.
Viies väiteosa: Üldk ohus rikkus õigusnor mi, kui ta jättis tähelepanuta Ühendkuningr iigi süst eemi asjak ohasuse käesoleva 
juhtumi puhul.
Kuues väiteosa: Üldk ohus tegi fossiilkütust est elektr i tootmise käitiste aastase netoväär tuse hindamismeetodi tehnilisest 
olemusest väära järelduse.
Teise väiteg a väidavad apellandid, et Üldk ohus moonutas nende esitatud tõendite selget mõte t. 
(1) Nõuk ogu 13. juuli 2015. aasta määr us (EL) 2015/1589, millega kehtestatakse üksik asjalikud eeskir jad Euroopa Liidu toimimise 
lepingu artikli 108 kohaldamiseks (ELT 2015, L 248, lk 9).
Ryanair DAC ja Laudamotion GmbH 21. septembr il 2021 esitatud apellatsioonkaebus Üldk ohtu 
(kolmas koda) 12. juuli 2021. aasta otsuse peale kohtuasjas T-866/19: Ryanair ja Laudamotion versus 
komisjon
(Kohtuasi C-581/21 P)
(2021/C 462/36)
Kohtumenetluse keel: inglise
Pooled
Apellandid: Ryanair DAC, Laudamotion GmbH (esinda jad: avocat E. Vahida, abog ado S. Rating ja dikigor os I.-G. Metaxas-Ma -
ranghidis)
Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon
Apellantide nõuded
Apellandid paluvad Euroopa Kohtul:
—tühistada vaidlustatud kohtumäär us;
—saata asi tagasi Üldk ohtusse uue otsuse tegemiseks;
—teha otsus apellatsiooni- ja esimese astme menetluse kohtukulude jaotuse kohta hiljem.
Väited ja peamised argumendid
Apellandid esita vad kaks väidet.
Üldk ohus rikkus ELi õigust ja moonutas tõendeid (1) kui ta järeldas, et teenindusaega de määr use (1) esimus on asjak ohane 
selle kindlaks tegemisel, kas liikluse jaotuse eeskir jad (2) hõlmavad rakendusme etmeid, ja (2) kui ta ei võtnud arvesse asjade 
loomulikku kulgu, tegemaks kindlaks apellantide poolt teenindusaeg ade koordinaat orile esitatud rakendusmeetmete 
võtmise taotluse kunstlikku olemust.
Lisak s väidavad apellandid, et Üldk ohus ei põhjendanud oma järeldusi vaidlustatud kohtumäär uses. 
(1) Nõuk ogu 18. jaanuar i 1993. aasta määr us (EMÜ) nr 95/93 ühenduse lennujaamades teenindusaeg ade jaotamise ühiste eeskir jade 
kohta (EÜT 1993, L 14, lk 1; ELT eriväljaanne 07/02, lk 3).
(2) Komisjoni 24. sept embr i 2019. aasta rakendusotsus (EL) 2019/1585, milles käsitletakse Amsterdam Schipholi ja Amsterdam 
Lelystadi lennujaamade vahelise liikluse jaotuse eeskir jade kehtestamist vastav alt määr use (EÜ) nr 1008/2008 artiklile 19 (teatavaks 
tehtud numbr i C(2019) 6816 all) (ELT 2019, L 246, lk 24).15.11.2021 ET Euroopa Liidu Teata ja C 462/31
b)

vaidlustatud otsus jätab nad ilma liidu kodakondsusest ja sellest staatusest tulenevatest õigustest. Arvestades, et kodakondsus on liidu elanike põhistaatus, on see konkreetne neile antud ainuõigus, mis on võõrandamatu õigus, mida ei saa Ühendkuningriigi väljaastumise tõttu kehtetuks muuta.
1.

Kas määruse (EL) 2016/679 (1) (isikuandmete kaitse üldmäärus) artikli 38 lõike 3 teist lauset tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid – nagu käesoleval juhul föderaalse andmekaitseseaduse (Bundesdatenschutzgesetz, BDSG) § 38 lõiked 1 ja 2 koostoimes § 6 lõike 4 esimese lausega –, mille kohaselt võib vastutav töötleja, kes on andmekaitseametniku tööandja, vabastada andmekaitseametniku ametist vaid neis nimetatud tingimustel, olenemata sellest, kas ametist vabastamine on seotud andmekaitseametniku ülesannete täitmisega? Kui esimesele küsimusele tuleb vastata jaatavalt: