Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse õigus – Kohaldamisala – Niisuguse üldise erandi puudumine, millega välistatakse kõik riigi julgeoleku kaalutlustel võetavad meetmed

(EÜ artiklid 30, 39, 46, 58, 64, 296 ja 297)

2. Euroopa ühenduste omavahendid – Liikmesriikide poolt kindlaksmääramine ja kasutatavaks tegemine – Sõjavarustuse tollimaksuvaba import liikmesriigi poolt

(Nõukogu määrus nr 1552/89 (muudetud määrusega nr 1355/96), artiklid 2 ja 9–11, ja nõukogu määrus nr 1150/2000, artiklid 2 ja 9–11)

Summary

1. Kuigi on liikmesriikide ülesanne kehtestada asjakohased meetmed riigi sise- ja välisjulgeoleku tagamiseks, ei järeldu sellest siiski, et niisugused meetmed ei kuulu üldreeglina ühenduse õiguse kohaldamisalasse. Sõnaselged erandid, mida saab kohaldada riigi julgeolekut mõjutada võivates olukordades, on nähtud ette üksnes EÜ artiklites 30, 39, 46, 58, 64, 296 ja 297, mis käsitlevad selgelt määratletud erandjuhtusid. Nendest artiklitest ei saa tuletada seda, et asutamisleping kätkeb endas üldist erandit, millega välistatakse ühenduse õiguse kohaldamisalast kõik meetmed, mida võetakse riigi julgeolekuga seotud põhjustel. Kui nõustuda, et niisugune erand on olemas, olenemata asutamislepingus sätestatud erinõuetest, võib see kahjustada ühenduse õiguse siduvat laadi ja selle ühetaolist kohaldamist.

Kuna EÜ artiklites 296 ja 297 on tegemist eranditega põhivabadustest, siis tuleb neid pealegi tõlgendada kitsalt. Täpsemalt tuleb EÜ artikli 296 osas märkida, et kuigi selles artiklis on mainitud meetmeid, mida liikmesriik võib pidada vajalikuks, et kaitsta riigi olulisi julgeolekuhuve või teavet, mille avalikuks tulemine on tema hinnangul vastuolus riigi huvidega, ei tule seda artiklit tõlgendada siiski nii, et sellega on antud liikmesriikidele õigus üksnes nendele huvidele viidates asutamislepingu sätetest kõrvale kalduda. Järelikult peab EÜ artiklile 296 tugineda sooviv liikmesriik tõendama, et riigi oluliste julgeolekuhuvide kaitsmiseks on vaja kasutada selles artiklis ette nähtud erandit.

(vt punktid 62–64, 66)

2. Kui liikmesriik keeldub kindlaks määramast ja komisjonile kättesaadavaks tegemast spetsiaalselt sõjaliseks otstarbeks mõeldud kauba impordile vastavaid omavahendeid ning keeldub maksmast vastavat viivitusintressi, siis on nimetatud liikmesriik rikkunud kohustusi, mis tulenevad ajavahemiku 1. jaanuarist 1998 kuni 30. maini 2000 (k.a) osas määruse nr 1552/89 (millega rakendatakse ühenduse omavahendite süsteemi käsitlev otsus 88/376, muudetud määrusega nr 1355/96) artiklitest 2 ja 9–11 ning ajavahemiku 31. maist 2000 kuni 31. detsembrini 2002 osas määruse nr 1150/2000 (millega rakendatakse ühenduse omavahendite süsteemi käsitlev otsus 94/728) artiklitest 2 ja 9–11.

Ei saa pidada vastuvõetavaks, et liikmesriik, soovides vabaneda ühenduse eelarve solidaarse rahastamisega seotud kohustustest – kahjustades seega teisi liikmesriike, kes omalt poolt selliselt impordilt tollimaksu sisse nõuavad ning kes selle maksu üle kannavad –, tugineb selle põhjendamiseks sõjavarustusega seotud kulutuste suurenemisele selle tagajärjel, et imporditollimaksu kohaldatakse kolmandatest riikidest pärinevale varustusele.

(vt punktid 67, 74 ja resolutsioon)