ET Euroopa Liidu Teataja C 274/15

KME Germany AG, varem KM Europa Metal AG, KME France SAS, varem Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, varem Europa Metalli SpA 3. augustil 2010 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 19. mai 2010. aasta otsuse peale kohtuasjas T-25/05: KME Germany AG, varem KM Europa Metal AG, KME France SAS, formerly Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, formerly Europa Metalli SpA versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-389/10 P)

()

2010/C 274/22

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: KME Germany AG, varem KM Europa Metal AG, KME France SAS, varem Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, varem Europa Metalli SpA (esindajad: avvocato M. Siragusa, avocat A. Winckler, avvocato G. Rizza, Rechtsanwalt T. Graf, avvocato M. Piergiovanni, Barrister R. Elderkin)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellantide nõuded

— tühistada kohtuotsus;

— niivõrd, kui see on võimalik ning arvestades Euroopa Kohtule esitatud faktilisi asjaolusid tühistada otsus osaliselt ja vähendada KME trahvi suurust;

— mõista käesoleva kohtumenetluse ja Üldkohtu menetluse kulud välja komisjonilt;

või teise võimalusena, juhul kui eelnevaid nõudeid ei ole võimalik rahuldada,

— tühistada kohtuotsus, sh osas, milles Üldkohus mõistis kohtukulud välja KME-lt, ja saata kohtuasi tagasi Üldkohtule uue otsuse tegemiseks.

Väited ja peamised argumendid

Esimeses väites vaidlustavad apellandid Üldkohtu järelduse, et komisjonil polnud vaja tõendada, et keelatud kokkulepped mõjutasid turgu. Sõltumata sellest, kas komisjoni võib vabastada kohustusest tõendada mõju turule selleks, et määratleda rikkumine „väga tõsisena”, on komisonil kahtlemata kohustus tuvastada see mõju ning määrata selle ulatus siis, kui ta — nii nagu ta tegi seda otsuses — kavatseb ettevõtjale raskusastme alusel määratava trahvi lähtesumma kindlaksmääramisel tugineda kartellikokkuleppe tegelikule mõjule. Üldkohus eksis, kui ta otsustas, et komisjon tõendas õiguslikult piisavalt, et keelatud kokkulepped mõjutavad turgu, ja sedastas, et komisjon võis mõju turule tõendada üksnes teguritele viidates. Tehtud vea muudab veelgi tõsisemaks see, et KME esitas käesolevas asjas tõendid, seal hulgas majanduslikud tõendid, selle kohta, et rikkumine tervikuna ei mõjutanud üldse turgu. Sellise põhjenduse tõttu ja kuna ta otsustas lükata tagasi apellandi esimese väite, moonutas Üldkohus talle esitatud fakte ja tõendeid, rikkus liidu õigust ja esitas ebaloogilise ja ebapiisava põhjenduse.

Teises väites kritiseerivad apellandid Üldkohtu otsust nõustuda sellega, et komisjon viitas KME-le määratud trahvi rikkumise raskusastmest sõltuva osa kindlaksmääramisel selleks, et tuvastada rikkumise poolt mõjutatud turu suurus, turu väärtusele, mis sisaldas pooltoodete (vasest vee- ja kanalisatsioonitorude) turult saadavat tulu. Arvestada oleks tulnud ainult kartellikokkuleppega hõlmatud turu, st konversiooniteenuste (mis moodustasid torude hinnast vaid 30-40 %) turu väärtusega. Kuna Üldkohus lükkas KME teise väite tagasi, rikkus ta Euroopa Liidu selliseid üldpõhimõtteid nagu proportsionaalsuse ja võrdse kohtlemise põhimõte, ning esitas ebapiisava põhjenduse.

Kolmandas väites kritiseerivad apellandid Üldkohtu otsust lükata tagasi neljas väide, mille kohaselt kohaldas komisjon vääralt 1998. aasta suuniseid trahvide arvutamise meetodi kohta ja rikkus proportsionaalsuse ja võrdse kohtlemise üldpõhimõtteid, kehtestades KME trahvi lähtesumma suhtes maksimaalse protsentuaalse kasvu kestuse kaalutlusel, hoolimata sellest, et komisjon tuvastas, et kolme aasta jooksul kartellikokkulepe ei toiminud ja sellel ei olnud kahjulikku mõju. Apellandid leiavad, et otsuse vastava osa heakskiitmisel rikkus Üldkohus liidu õigust ja esitas ebaselge, ebaloogilise ja ebapiisava põhjenduse.

Neljandas väites kritiseerivad apellandid Üldkohtu otsust lükata tagasi viies väide ja nõustuda otsuse vastavate osadega, milles komisjon, rikkudes suuniseid trahvide arvutamise meetodi kohta ning õigluse ja võrdse kohtlemise põhimõtteid, keeldus mitmetele kergendavatele asjaoludele vaatamata vähendamast KME trahvi. Eelkõige väidavad apellandid, et Üldkohus (1) kohaldas valet õiguslikku standardit, hinnates seda, kas KME trahvi saab vähendada selle tõttu, et viimane kohaldas keelatud kokkulepet piiratud ulatuses, (2) eksis, jättes tähelepanuta KME väite, et KME trahvi oleks tulnud vähendada vasest vee- ja kanalisatsioonitorude turul valitsenud kriisi tõttu, ja (3) ei heastanud asjaolu, et komisjon keeldus õigusvastaselt vähendamast KME trahvi väljaspool leebema kohtlemise teatise kohaldamisala tehtud koostöö alusel, kaalutlusel, et Outokumpu oli esimene ettevõtja, kes andis keelatud kokkulepete kogu kestuse kohta komisjonile teavet.

Viiendas väites kritiseerivad apellandid Üldkohtu otsust lükata tagasi hagi seitsmes väide ja nõustuda komisjoni keeldumisega vähendada KME trahvi viimase võimetuse tõttu trahvi tasuda. Apellandid väidavad, et Üldkohus kohaldas valesti õigusnorme, tõlgendades suuniste trahvide arvutamise meetodi kohta S-jao punktis b ette nähtud kriteeriume trahvi vähendamiseks võimetuse tõttu trahvi tasuda, ja kuna ta jättis heastamata KME õigusvastase diskrimineerimise komisjoni poolt, võrreldes sellega, kuidas SGL Carboni koheldi grafiiti ning elektrilist ja mehaanilist sütt ning grafiiti käsitlevates asjades. Samuti esitas Üldkohus KME nõuete tagasilükkamiseks ebaloogilised ja ebapiisavad põhjendused.

Kuuendas väites väidavad apellandid, et Üldkohus rikkus liidu õigust ja apellandi põhiõigust tõhusale ja täielikule kohtulikule kaitsele, jättes põhjalikult ja detailselt analüüsimata KME argumendid ja näidates üles erapoolikust komisjoni kaalutlusõiguse osas.