Sama artikkel 13 nõuab vastupidi, et Türgi kodanikud viibiksid ja töötaksid seaduslikult vastuvõtva liikmesriigi territooriumil, mis tähendab, et Türgi päritolu töötaja või tema pereliige peab kinni pidama vastuvõtva liikmesriigi õigusnormidest sisenemise, elamise ja vajaduse korral töötamise kohta, tingimusel et ta viibib nimetatud liikmesriigi territooriumil seaduslikult. Lisaks ei peaks see artikkel kasu tooma neile Türgi kodanikele, kes seal ebaseaduslikult viibivad.

Need kaks otsuse nr 1/80 sätet on ju ette nähtud kahe erineva juhtumi puhuks, kuna artikkel 6 reguleerib töötamise tingimusi, võimaldades huvitatud isiku paremat lõimumist vastuvõtvas liikmesriigis, samas kui artikkel 13 käsitleb siseriiklikke meetmeid tööturule sisenemise kohta, hõlmates oma kohaldamisalas pereliikmed, kelle liikmesriigi territooriumile sisenemine ei sõltu töötamisest. Nimetatud artikli 13 eesmärk ei ole kaitsta liikmesriigi tööturule juba integreerunud Türgi kodanikke, vaid seda kohaldatakse just Türgi kodanike suhtes, kes ei saa veel kasutada töötamis- ja ühtlasi elamisõigust otsuse nr 1/80 artikli 6 lõike 1 alusel.

EMÜ-Türgi assotsiatsiooninõukogu otsuse nr 1/80 artikkel 13, mis sätestab, et lepinguosalised ei või kehtestada uusi töötajate vaba liikumise piiranguid, ei ole allutatud tingimusele, et asjassepuutuv Türgi kodanik vastaks sama otsuse artikli 6 lõike 1 nõuetele. Lisaks ei ole nimetatud artikli 13 ulatus piiratud palgalist töökohta omavate Türgi sisserändajatega.

EMÜ-Türgi assotsiatsiooninõukogu otsuse nr 1/80 artiklit 13 tuleb tõlgendada selliselt, et alates nimetatud otsuse jõustumisest asjassepuutuva liikmesriigi suhtes on selle sättega vastuolus selliste siseriiklike õigusnormide kehtestamine, mis seavad elamisloa või selle kestuse pikendamise sõltuvusse lõivude maksmisest, kui nende lõivude summa Türgi kodanike suhtes on ebaproportsionaalne võrreldes selle summaga, mida saab samasuguste dokumentide väljastamise eest nõuda ühenduse kodanikelt.

Nimelt keelab nimetatud artiklis 13 sisalduv standstill-tingimus üldiselt kõigi uute siseriiklike meetmete kehtestamise, mille eesmärk või tagajärg on allutada Türgi kodanik liikmesriigi territooriumil töötajate vaba liikumist puudutavas osas piiravamatele tingimustele kui need, mis olid kohaldatavad otsuse nr 1/80 jõustumisel asjassepuutuva liikmesriigi suhtes. Täpsemalt keelab see artikkel liikmesriigil alates kuupäevast, mil see õigusakt, kus nimetatud säte sisaldub, vastuvõtvas liikmesriigis jõustub, kehtestada mis tahes uusi töötajate vaba liikumise teostamise piiranguid, kaasa arvatud neid, mis puudutavad asjaomases liikmesriigis nimetatud majanduslikku vabadust teostada sooviva Türgi kodaniku kõnealuse riigi territooriumile sisenemise tingimusi ja/või menetlust.

Seoses sellega, kui uute õigusnormide vastuvõtmine, mis kohalduvad Türgi kodanike suhtes samal viisil kui ühenduse kodanike suhtes, ei ole vastuolus ühega standstill-tingimustest, mis on sätestatud EMÜ-Türgi assotsiatsioonilepinguga hõlmatud valdkondades, kuna Türgi Vabariiki ei kohelda soodsamalt, kui kohtlevad liikmesriigid üksteist vastavalt ühenduse asutamislepingule, siis ei peaks sellised õigusnormid siiski tähendama piirangu loomist otsuse nr 1/80 artikli 13 tähenduses. Lisaks, kui nimetatud artiklit 13 lugeda koos EMÜ-Türgi assotsiatsioonilepingu lisaprotokolli artikliga 59, siis viitab see artikkel sellele, et Türgi kodaniku suhtes, kellele need sätted kohalduvad, juhul kui ei ole kindel, et tema olukord on soodsam kui ühenduse kodanike oma, ei või vastupidi kehtestada uusi kohustusi, mis ühenduse kodanike suhtes kehtestatud kohustustega võrreldes oleksid ebaproportsionaalsed. Seega kujutavad sellised siseriiklikud õigusnormid endast piirangut, mis on otsuse nr 1/80 artikli 13 alusel keelatud, kuna need õigusnormid näevad Türgi kodanike suhtes, kellele kohaldatakse nimetatud artiklit 13, ette elamisloa või selle kestuse pikendamistaotluse läbivaatamise eest lõivude maksmise oluliselt kõrgemas summas võrreldes selle summaga, mida saab samas olukorras nõuda ühenduse kodanikelt, ning kuna mitte ühtegi asjakohast argumenti, mis õigustaks sellist suurt erinevust, ei ole välja toonud.

(vt punktid 63–65, 67, 71–75 ja resolutsioon)