ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. ESTÜ – Kartellikokkulepped – Keeld – Rikkumine – Tõend – Komisjoni tõendamiskoormis – Erand – Süüdistatava ettevõtja osalemine kohtumistel, millel oli konkurentsivastane eesmärk – Tõendamiskohustuse ümberpööramine

(ESTÜ asutamisleping, artikkel 65)

2. ESTÜ – Kartellikokkulepped – Keeld – Rikkumine – Haldusmenetlus – Teabenõue – Kaitseõigused – Õigus keelduda andmast vastust, mis tähendab rikkumise tunnistamist (ESTÜ asutamisleping, artikli 36, esimene lõik)

3. ESTÜ – Kartellikokkulepped – Trahvid – Summa – Kindlaks määramine – Koostööd teinud süüdistatava ettevõtja kaitse trahvide eest või trahvi vähendamine – Trahvi märkimisväärne vähendamine rikkumise tunnistamise korral – Ettevõtja kaitseõiguse, eriti õiguse keelduda andmast vastust, mis tähendab rikkumise tunnistamist, riive – Puudumine

(ESTÜ asutamisleping, artikli 65 lõige 5; komisjoni teatis 96/C 207/04, punkt D)

Summary

1. Arvestades komisjoni esitatud tõendeid, on sellise ettevõtja kohustus, kelle puhul on tuvastatud, et tema osalemine kohtumistel on ilmselgelt konkurentsivastase iseloomuga, esitada tõendeid selle kohta, et tema osalemisel nimetatud kohtumistel puudub igasugune konkurentsivastane iseloom, mille tõendamiseks on ta oma konkurentidele teatanud, et ta osaleb võrreldes nendega erinevast seisukohast lähtudes.

(vt punkt 46)

2. Kuigi konkurentsireeglite rikkumise tuvastamise menetluse raames võib komisjon kohustada ettevõtjat esitama talle kogu vajalikku teavet, mida see ettevõtja võib omada, ei või ta siiski kohustada ettevõtjat andma vastuseid, mis tooks talle kaasa rikkumise olemasolu tunnistamise, kuna selle tõendamine on komisjoni kohustus.

(vt punktid 85 ja 86)

3. Kuigi komisjon ei saa ettevõtjat sundida tunnistama konkurentsialases rikkumises osalemist, ei takista see trahvisumma määratlemisel arvesse võtmast asjaomase ettevõtja poolt antud abi rikkumise kergemini tuvastamiseks, ning iseäranis asjaolu, et ettevõtja on tunnistanud oma osalemist rikkumises. Komisjon võib teda abistanud ettevõtja trahvisummat märkimisväärselt vähendada ning seda märkimisväärselt vähem kahandada teise ettevõtja osas, kes on piirdunud sellega, et ta ei ole ümber lükanud peamisi väiteid faktide osas, millel komisjoni etteheited põhinevad.

Ette heidetud rikkumise omaksvõtmine on puhtalt asjaomase ettevõtja vaba tahte küsimus. Keegi ei sunni teda kartellikokkulepet tunnistama. Seega ei kujuta endast kaitseõiguste riivet komisjoni poolt asjaomase ettevõtja koostöövalmiduse, sealhulgas rikkumise tunnistamise, arvesse võtmine vähendatud trahvisumma kohaldamiseks.

Koostööteatist ning iseäranis selle D‑osa tuleb mõista nii, et asjaomase ettevõtja koostöövorm, mis võimaldab trahvisumma vähendamist, ei ole piiratud asjaolude olemuse tunnistamisega, vaid sisaldab ka rikkumises osalemise tunnistamist.

(vt punktid 87–91)
Keywords

Summary



Keywords

1. Õigusaktide ühtlustamine — Kaubamärgid — Direktiiv 89/104 — Teenustega seotud kaubamärgid — Mõiste „teenused” — Ühenduse õiguse mõiste — Ühetaoline tõlgendamine

(Nõukogu direktiiv 89/104)

2. Õigusaktide ühtlustamine — Kaubamärgid — Direktiiv 89/104 — Teenustega seotud kaubamärgid — Mõiste „teenused” — Kaupade jaemüük — Hõlmamine — Registreerimistingimused

(Nõukogu direktiiv 89/104, artikkel 2)

Summary

1. Euroopa Kohtul tuleb, ühtlustades kaubamärke käsitlevaid liikmesriikide õigusakte, ühenduse õiguskorras anda ühtne tõlgendus mõistele „teenused” direktiivi 89/104 tähenduses.

Sellise teenuse olemuse ja sisu määratlemine, mida võidakse registreeritud kaubamärgiga kaitsta, ei allu mitte registreerimismenetlust käsitlevatele sätetele, mille osas jääb liikmesriikidele vabadus, vaid kaubamärgiga antavate õiguste omandamise materiaalsetele tingimustele. Juhul kui mõiste „teenused” määratlemine oleks liikmesriikide pädevuses, oleks selle tulemus teenustega seotud kaubamärkide registreerimise erinevad tingimused iga asjaomase siseriikliku seaduse puhul. Ei oleks võimalik saavutada eesmärki, et kaubamärgi õiguse omandamise „tingimused oleksid […] identsed” kõikides liikmesriikides.

(vt punktid 30–33)

2. Mõiste „teenused” direktiivi 89/104 kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta tähenduses hõlmab kaupade jaemüügi raames osutatavaid teenuseid. Tegelikult ei tulene direktiivist ega ühenduse õiguse üldpõhimõtetest ühtegi mõjuvat põhjust, mis välistaks selliste teenuste liigitamise mõiste „teenused” alla direktiivi tähenduses või jaemüüja õiguse omandada tema kaubamärgi registreerimise kaudu kaubamärgi kui tema poolt osutatavate teenuste päritolu tähise kaitset.

Kaubamärgi registreerimise korral selliste teenuste jaoks ei ole vaja konkreetselt määratleda asjaomaseid teenuseid (asjaomast teenust). Seevastu on täpsustused vajalikud nende kaupade või kaubaliikide osas, millega need teenused on seotud.

(vt punktid 35, 39, 52 ja resolutiivosa punktid 1–2)
Keywords

Summary



Keywords

1. Keskkond — Veereostus — Direktiiv 76/464 — Ülevõtmise tähtaja kindlaksmääramata jätmine — Tagajärg — Liikmesriikide kohustus järgida rakendamise mõistlikku tähtaega

(Nõukogu direktiiv 76/464)

2. Keskkond — Veereostus — Direktiiv 76/464 — Kohustus luua eriprogramme eesmärgiga vähendada vete reostamist teatud ohtlike ainetega — Ulatus — Mõiste „programm”

(Nõukogu direktiiv 76/464, artikkel 7 ja lisa II nimistu)

3. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi — Põhjendatuse kontrollimine Euroopa Kohtu poolt — Arvesse võetav olukord — Olukord põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpul

(EÜ artikkel 226)

4. Liikmesriigid — Kohustused — Direktiivide täitmine — Kohustuste rikkumine — Direktiivi eesmärkidest ulatuslikumate eesmärkide kindlaksmääramisest tulenev õigustus — Lubamatus

(EÜ artikkel 226)

Summary

1. Kui direktiiv 76/464 teatavate ühenduse veekeskkonda lastavate ohtlike ainete põhjustatava saaste kohta ei näe vastupidi tavapärasele praktikale ette ülevõtmise tähtaega, siis ei tähenda see veel seda, et liikmesriikidel on vabadus võtta selle rakendamiseks vajalikud meetmed ainult nende endi poolt sobivaks peetud tähtaja jooksul. Direktiivi puhul, mille ülevõtmist võiks määratlemata ajaks edasi lükata, on tegemist sisutu ning igasuguse kasuliku mõjuta direktiiviga. Samuti nõuab direktiivi eesmärk, milleks on veereostuse lõpetamine ja vähendamine, et see võetaks üle mõistliku aja jooksul.

(vt punktid 31 ja 33)

2. Programmid, mida liikmesriigid peavad direktiivi 76/464 teatavate ühenduse veekeskkonda lastavate ohtlike ainete põhjustatava saaste kohta artiklit 7 kohaldades looma, peavad olema eriprogrammid, st need peavad kujundama igakülgse ja ühtse lähenemise, mis väljendub kogu riigi territooriumi katvas konkreetses ja üksikasjalikus planeerimises, mis puudutab kõikide direktiivi lisa II nimistusse kuuluvate ainetega reostamise vähendamist, mis on iga liikmesriigi siseriiklikes oludes asjakohane, arvestades nendes samades programmides kindlaks määratud suubla kvaliteedieesmärkidega. „Programmi” mõiste hõlmab seega rida koordineeritud, integreeritud ja kõikehõlmavaid meetmeid.

Seega ei saa programmiks direktiivi artikli 7 mõttes pidada siseriiklikku meedet, mis teatud loetletud aine osas ei kata riigi kogu pinnavett, kuna selle meetmega kindlaks määratud kvaliteedieesmärgid ei puudutanud kanaleid.

(vt punktid 38 ja 41)

3. EÜ artikli 226 alusel esitatud hagi raames tuleb kohustuste rikkumist hinnata vastavalt olukorrale, milline see on põhjendatud arvamuses antud tähtaja lõpul ning Euroopa Kohus ei saa pärast seda tehtud muudatusi arvesse võtta.

(vt punkt 40)

4. Asjaolu, et liikmesriik väidab olevat määranud kindlaks direktiivi eesmärkidest ulatuslikumad eesmärgid, ei tähenda seda, et see riik on vabastatud vähemalt sellest direktiivist tulenevate nõuete täitmise kohustusest.

(vt punkt 53)
Keywords

Summary



Keywords

1. Kaubanduslikud riigimonopolid — EÜ artikkel 31 — Eesmärk — Kohustus korraldada müügimonopolide tegevus selliselt, et oleks välistatud teistest liikmesriikidest pärit toodetega kauplemise igasugune diskrimineerimine

(EÜ artikkel 31)

2. Kaubanduslikud riigimonopolid — EÜ artikkel 31 — Ravimite jaemüügi riigimonopol — Monopol, mille tootevaliku meetodid ei taga, et igasugune diskrimineerimine oleks välistatud — Lubamatus — EÜ artikli 86 lõikest 2 tulenev õigustus — Välistamine

(EÜ artikkel 31 ja artikkel 86 lõige 2)

Summary

1. EÜ artikli 31 lõige 1, mis ei kehtesta täielikku keeldu kaubanduslike riigimonopolide suhtes, näeb nimetatud riigimonopolide tegevuse korralduse ette selliselt, et nende tingimused kaupade ostmise ja müügi kohta peavad välistama igasuguse diskrimineerimise liikmesriikide kodanike suhtes. Seega ei ole nimetatud sätte kohaselt lubatud müügimonopolid, mille tegevus on korraldatud selliselt, et kauplemine teistest liikmesriikidest pärit toodetega on juriidiliselt või faktiliselt pandud ebasoodsamatesse tingimustesse võrreldes kauplemisega kodumaiste toodetega. Täpsemalt, riigi müügimonopoli tegevus peab olema korraldatud nii, et tema valikusüsteemis, müügivõrgu korralduses ning turustamis- ja reklaamimeetodites on välistatud igasugune diskrimineerimine teistest liikmesriikidest pärit toodete suhtes.

(vt punktid 34, 36, 39–41)

2. EÜ artikli 31 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et lubatud ei ole ravimite jaemüügi monopol, mille tegevus on korraldatud selliselt, et ette ei ole nähtud ostuplaani ega „avalikku pakkumisemenetlust”, mille raames ravimitootjatel, kelle tooted valituks ei osutu, oleks õigus teada valiku tegemise otsuse aluseks olnud põhjendusi ja nimetatud otsus sõltumatus järelevalveorganis vaidlustada. Sellise monopoli tegevus ei ole korraldatud nii, et välistatud oleks igasugune diskrimineerimine, vaid see võib teistest liikmesriikidest pärit ravimitega kauplemise panna ebasoodsamatesse tingimustesse võrreldes kauplemisega samast liikmesriigist pärit ravimitega.

Sellist müügikorda ei saa õigustada EÜ artikli 86 lõikega 2. Kuigi nimetatud sättele võib tugineda selleks, et õigustada EÜ artikli 31 lõikega 1 vastuolus olevate ainuõiguste andmist ettevõtjale, kelle ülesanne on korraldada üldist majandushuvi puudutava teenuse osutamist, kui ettevõtjale usaldatud spetsiifiliste ülesannete täitmist saab tagada üksnes selliste õiguste andmise teel ning kui kaubavahetuse arengut ei mõjutata ulatuses, mis on ühenduse huvidega vastuolus, ei ole siiski müügimonopol lubatud, kui puudub ravimite valiku süsteem, mis välistaks teistest liikmesriikidest pärit ravimite igasuguse diskrimineerimise.

(vt punktid 42-45, 47–49 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Maksustatav teokoosseis ja maksu sissenõutavus

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 10 lõike 2 teine lõik)

Summary

Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mida on muudetud direktiiviga 95/7, artikli 10 lõike 2 teine lõik kui erand nimetatud lõike esimeses lõigus sätestatud reeglist näeb ette, et kui enne kauba kättetoimetamist või teenuse osutamist tuleb tasuda ettemaks, muutub maks sissenõutavaks ettemaksu kättesaamisel ning saadud summalt. Nimetatud sätte kohaldamisalasse ei kuulu sellised põhikohtuasjas kõnealused kogusumma ettemaksed kauba eest, mis on üldisel viisil märgitud nimekirjas, mida võib igal ajal ostja ja müüja ühisel kokkuleppel muuta ja millest ostja võib võimaluse korral kaupa valida, ja mis on makstud lepingu alusel, millest ostja võib igal hetkel ühepoolselt taganeda, saades tagasi kogu kasutamata ettemaksu.

Selleks et maks võiks muutuda sissenõutavaks olukorras, mil tasutakse ettemaks ilma, et kaup oleks kätte toimetatud või teenus osutatud, on vaja, et kõik maksustatava teokoosseisu asjaomased tunnused, st edaspidine tarne või teenuse osutamine, oleks juba teada ning seega, et kaup ja teenused oleks ettemaksu tasumisel täpselt määratletud.

(vt punktid 45, 48, 51 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Ühine tollitariifistik – Tariifirubriik – Nomenklatuuri selgitavad märkused – Alamrubriigid 4202 12 11 ja 4202 12 19 – Kehtetuse aluste puudumine

Summary

Kombineeritud nomenklatuuri selgitavad märkused on kehtivad abivahendid nomenklatuuri tõlgendamiseks tingimusel, et nende sisu on kooskõlas ühise tollitariifistiku sätetega ning ei muuda nende kohaldamisala. Sellise juhtumiga on tegemist alamrubriikide 4202 12 11 ja 4202 12 19 selgitavate märkuste puhul. Neid ei saa pidada vastuolus olevaks kõnealuste rubriikide ja alamrubriikide kirjelduste, nende suhtes kohaldatavate märkustega ega koondnomenklatuuri klassifitseerimise üldreeglite punktis 6 nimetatud reegliga, mille kohaselt kaupade klassifitseerimine toimub alamrubriikide kirjelduste põhjal. Osas, mis puudutab ühte lisamärkuse alla käivat juhtu, nimelt kui nähtav väliskiht on lehtplastist, on asjaomased selgitavad märkused kombineeritud nomenklatuuri 42 grupi 1. lisamärkuse laiendus ning selle lehe valmistusviis on tariifse klassifitseerimise mõttes tähtsusetu. Veelgi enam, pidades samaväärseks kahte tehnilist protsessi, mille tulemusena valmib identne toode, st plastist välispind, on kinni peetud tariifse klassifitseerimise otsustavatest kriteeriumidest, mis on kõnealuse kauba objektiivsed tunnused ja omadused, mis on määratletud ühise tollitariifistiku rubriigi ning asjaomaste jaotiste ja gruppide märkuste sõnastusega. Siit nähtub, et ei ole ilmnenud midagi sellist, mis mõjutaks asjaomaste selgitavate märkuste kehtivust.

(vt punktid 16, 19, 21, 27, 29, 32 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Vahendajate osutatavad teenused – Kohaldatava maksuseaduse kindlaksmääramine kuuenda direktiivi artikli 28b E osa lõike 3 alusel – Kohaldamisala – Käibemaksuvaba põhitehing – Asjakohasuse puudumine – Põhitehingu koha kindlaksmääramine – Artikli 28b A ja B osa erisätete kohaldamine

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikkel 28b, A ja B osa ning E osa lõige 3)

Summary

Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (muudetud direktiiviga 91/680) artikli 28b E osa lõiget 3, mis sätestab, et erandina sama direktiivi artikli 9 lõikest 1 loetakse muude isikute nimel ja eest tegutsevate vahendajate osutatud teenuste osutamise kohaks nimetatud tehingute tegemise koht, kui need teenused on teatud tehingute osa, ei tule tõlgendada selliselt, et see hõlmab üksnes käibemaksukohustuslasele või mittekäibemaksukohustuslasest juriidilisele isikule vahendaja poolt osutatavaid teenuseid.

Kõnealuse sätte sõnastusest nähtub, et see hõlmab vahendajate osutatavaid teenuseid üldiselt, tegemata vahet, kas teenuste saajad on käibemaksukohustuslased või mitte, ning vahendaja tegevuse koha kindlaksmääramiseks ei oma tähtsust, kas põhitehing on käibemaksuga maksustatav või mitte.

Juhul, kui vahendaja tehtud tehing jääb artikli 28b E osa lõike 3 kohaldamisalasse, peab selle aluseks olnud tehingu koha kindlaksmääramisel tuginema artikli 28b A ja B osa erisätetele. Kaupade ühendusesisese omandamise koht on reguleeritud viimatinimetatud sätetes, kus nähakse ette erand kuuenda direktiivi artikli 8 üldsätetest, mis reguleerivad kaupade tarnet liikmesriigis.

(vt punktid 18, 21, 23, 25–26 ja resolutiivosa punktid 1–2)
Keywords

Summary



Keywords

1. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Majandustegevus kuuenda direktiivi artikli 4 mõttes – Avalikkuselt kaasatud kapitali ühine investeerimine vabalt kaubeldavatesse väärtpaberitesse – Hõlmamine

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 4 lõige 2)

2. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Maksukohustuslased – Mõiste – Muutuva põhikapitaliga investeerimisühingud (SICAV), kelle ainus eesmärk on avalikkuselt kaasatud kapitali ühine investeerimine vabalt kaubeldavatesse väärtpaberitesse – Hõlmamine – Teises liikmesriigis kui see, kus asub teenuse osutaja, asuvatele fondidele teenuste osutamise koht – Fondide tegevuskoht

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikkel 4 ja artikli 9 lõike 2 punkt e)

Summary

1. Tasuline tegevus, mis hõlmab avalikkuselt kaasatud kapitali ühist investeerimist vabalt kaubeldavatesse väärtpaberitesse ja mis väljub tavapärase väärtpaberite omandamise ja müümise raamest ning mille eesmärk on saada kestvat tulu, on majandustegevus kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 4 lõike 2 mõttes.

(vt punktid 42 ja 43)

2. Muutuva põhikapitaliga investeerimisühingud (SICAV), kelle ainus eesmärk vastavalt direktiivile 85/611 avatud investeerimisfonde (UCITS) käsitlevate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta on avalikkuselt kaasatud kapitali ühine investeerimine vabalt kaubeldavatesse väärtpaberitesse, on maksukohustuslased kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 4 mõttes selliselt, et teises liikmesriigis kui see, kus asub teenuse osutaja, asuvatele SICAV-itele sama direktiivi artikli 9 lõike 2 punktis e nimetatud teenuste osutamise kohaks on nende SICAV-ite tegevuskoht.

(vt punkt 48 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Teenuste osutamise vabadus – Piirangud – Teise liikmesriigi niisuguse äriühingu suhtes kehtiv individuaalse või rühmatööloa nõue ning pangagarantii esitamise nõue, kes lähetab kolmandate riikide kodanikest töötajaid – Lubamatus – Õigustatus – Töötajate sotsiaalne kaitse – Tööturu stabiilsus – Asjaomaste nõuete ebaproportsionaalsus ja sobimatus

(EÜ artikkel 49)

Summary

Liikmesriik, kes nõuab teise liikmesriigi teenuseosutajate puhul, kes soovivad lähetada tema territooriumile kolmandate riikide kodanikest töötajaid, üksiktööluba, mis antakse tööturuga seotud kaalutlustel, või rühmatööluba, mis antakse ainult erijuhtudel ning tingimusel, et töötajate ja neid lähetava äriühingu vaheline tähtajatu tööleping on kehtinud vähemalt kuus kuud enne lähetust, ning nõuab teenuseosutajatelt pangagarantii esitamist, rikub EÜ artiklist 49 tulenevaid kohustusi.

Sotsiaalsel kaitsel ja tööturu stabiilsusel rajanevad põhjendused ei saa olla aluseks sellistele teenuste osutamise tingimustele, kuna need nõuded ei ole kõnealuste eesmärkide saavutamiseks sobivad meetmed. Teenuseid osutava äriühingu kohustus kohalikele ametiasutustele eelnevalt teatada, et lähetatakse üks või enam palgatöötajat, nende lähetuse kestus ja teenused, mille osutamiseks nad lähetatakse ning kohustus esitada tõendid asjaomaste töötajate olukorra õigusaktide nõuetele vastavuse kohta tööandja äriühingu liikmesriigis eelkõige elukoha, tööloa ja sotsiaalse kaitse osas annaks kõnealustele ametiasutustele asjaomaste nõuetega võrreldes vähem piirava, kuid sama tõhusa tagatise ühelt poolt lähetuse kestel liikmesriigi õigusnormide täitmise kohta ja teiselt poolt asjaomaste töötajate olukorra õigusaktide nõuetele vastavuse kohta ja selle kohta, et nad tegutsevad oma põhitegevusalal liikmesriigis, kuhu nad on lähetatud.

(vt punktid 27, 31, 36, 46, 48–50 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Ühtsed õigusaktid – Tööstus- ja kaubandusomand – Patendiõigus – Ravimite täiendava kaitse tunnistus – Väljaandmine määruse nr 1768/92 artikli 19 üleminekusätte alusel – Tingimused – Esimese turuleviimise loa saamine veterinaarravimi jaoks enne nimetatud artiklis määratud kuupäeva – Takistus samale tootele inimesel kasutatava ravimina täiendava kaitse tunnistuse andmisel

(Nõukogu direktiiv nr 1768/92, artikli 19 lõige 1)

Summary

Määruse nr 1768/92 artikli 19 lõige 1, mis sätestab ravimi täiendava kaitse tunnistuse andmise ja näeb ette, et selle tunnistuse võib anda tingimusel, et liikmesriigis on esimene luba ravimina turuleviimiseks tootele antud pärast teatud kuupäeva, on teises liikmesriigis, kus see on lubatud inimesel kasutatava ravimina, takistuseks nimetatud tunnistuse andmisel, kui see toode on esimeses liikmesriigis enne samas artiklis 19 määratud kuupäeva saanud veterinaarravimina turule viimise loa.

(vt punkt 23 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Ühenduse kaubamärk – Hagimenetlus – Kaebus ühenduse kohtus – Ühtlustamisameti roll menetluses – Vastulausemenetlus – Õigus muuta vaidluse tingimusi Esimese Astme Kohtus – Puudumine

(Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 13 lõige 2; nõukogu määrus nr 40/94, artikli 63 lõige 2)

Summary

Kohtumenetluses, mis puudutas Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) apellatsioonikoja otsuse peale esitatud hagi, kuna apellatsioonikoda oli võtnud seisukoha vastulause suhtes, mis oli esitatud ühenduse kaubamärgi registreerimise taotluse peale, tuues põhjenduseks asjaolu, et kaubamärk võidakse varasema kaubamärgiga segi ajada, ei ole ühtlustamisametil õigust muuta Esimese Astme Kohtus toimuvas menetluses vaidluse tingimusi, mis peavad piirduma registreerimise taotleja ning vastulause esitaja nõuete ja väidetega.

Olgugi et Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 133 lõike 2 kohaselt on ühtlustamisamet Esimese Astme Kohtus toimuvas menetluses kostja, on Esimese Astme Kohtusse esitatud hagi esemeks lahendada registreerimise taotleja ja varasema kaubamärgi omaniku vaheline vaidlus.

Sellest järeldub, et teistsugused järeldused, mille kohaselt on ühtlustamisametil õigus muuta vaidluse tingimusi Esimese Astme Kohtus toimuvas menetluses, rikuksid apellatsioonikojas vaidluse võitnud poole õiguspäraseid ootusi, kuna vastavalt määruse nr 40/94 artikli 63 lõikele 2 on Esimese Astme Kohtus toimuva menetluse eesmärk kontrollida selle koja otsuse seaduslikkust.

(vt punktid 26, 27 ja 36)
Keywords

Summary



Keywords

Teenuste osutamise vabadus – Töötajate lähetamine seoses teenuste osutamisega – Direktiiv 96/71 – Siseriiklikud õigusnormid, millega kehtestatakse ettevõtja jaoks, kes kasutab mõnes teises liikmesriigis asuva ettevõtja teenuseid, kohustus tagada käendajana teise ettevõtja poolt palgatud töötajatele miinimumpalga maksmine – Teenuste osutamise vabaduse piirang – Üldisest huvist tulenev õigustus – Töötajate sotsiaalne kaitse

(EÜ artikkel 49; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 96/71, artikkel 5)

Summary

Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 96/71 töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega artikliga 5, mille kohaselt liikmesriigid võtavad asjakohased meetmed, kui seda direktiivi ei täideta, ja tagavad eelkõige, et töötajatele ja/või nende esindajatele oleksid kättesaadavad samast direktiivist tulenevate kohustuste täitmiseks vajalikud menetlused, tõlgendatuna EÜ artiklit 49 silmas pidades, ei ole vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt asjaomases liikmesriigis asutatud ehitusettevõtja, kes on sõlminud ehitustööde teostamiseks alltöövõtulepingu teises liikmesriigis asutatud ettevõtjaga, on kohustatud samal viisil kui käendaja, kes on loobunud vastuvaidest võlausaldaja poolt tema vastu esitatud hagile, täitma selle ettevõtja või alltöövõtja kohustuse maksta viimaste poolt palgatud töötajale miinimumpalka või makseid kollektiivlepingu poolte ühisorganile, kusjuures miinimumpalk tähendab summat, mis tuleb töötajale maksta pärast maksude, sotsiaalkindlustusmaksete, tööhõive edendamiseks tehtud maksete või teiste sarnaste sotsiaalkindlustusmaksete mahaarvamist (netopalk), ja seda ka juhul, kui osutatud siseriiklike õigusnormide peamine eesmärk ei ole töötajate tasustamise kaitsmine või kui selline kaitse on üksnes nende teisejärguline eesmärk.

Kui töötasu miinimummäärade tagamine kujutab endast üht osa töötajate kaitsest, mis kuulub üldise huviga seonduvate kaalukate põhjuste hulka, millega saab õigustada teenuste osutamise vabaduse piirangut, siis tuleb ka üksikasjalikke menetlusreegleid, millega see õigus tagatakse, nagu käendaja vastutust, käsitleda selle kaitse tagamise vahendina, kuna need õigusnormid kaitsevad lähetatud töötajate õigusi, kelle huvides on tööandjale kui esimesele miinimumpalka maksma kohustatud isikule lisatud veel teine kohustatud isik, kes on esimesega solidaarselt seotud ning kes on üldjuhul maksujõulisem kui esimene.

(vt punktid 28, 34, 35, 37, 40, 45 ja resolutiivosa)