Keywords

Summary



Keywords

1. Uute liikmesriikide ühinemine – 2003. aasta ühinemisakt – Selliste ühenduse õigusaktide kohandamine, mida ei ole kohandatud ühinemisaktiga – Mõiste

(2003. aasta ühinemisakt, artikkel 57; nõukogu määrus nr 1223/2004)

2. Uute liikmesriikide ühinemine – Tšehhi Vabariik – Eesti – Küpros – Läti – Leedu – Ungari – Malta – Poola – Sloveenia – Slovakkia – Pärast 2003. aasta ühinemislepingu allakirjutamist vastu võetud ühenduse õigusaktid – Uutele liikmesriikidele tehtavate ajutiste erandite vastuvõtmine – Sobiv õiguslik alus

(EÜ artikli 249 lõiked 2 ja 3 ning EÜ artikkel 299; 2003. aasta ühinemisakt, artikli 2 lõiked 2 ja 3)

3. Tühistamishagi – Tühistamisotsus – Mõju – Euroopa Kohtu kehtestatav piirang

(EÜ artikli 231 teine lõik; nõukogu määrus nr 1223/2004)

Summary

1. Meetmed, mida võib vastu võtta Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemistingimusi ja Euroopa Liidu aluslepingutesse tehtavaid muudatusi käsitleva akti artikli 57 – mis näeb ette institutsioonide selliste aktide kohandamise, mida ei ole kohandatud ühinemisaktiga – alusel, piirduvad põhimõtteliselt kohandustega, mille eesmärk on muuta varasemad ühenduse õigusaktid uutes liikmesriikides kohaldatavaks, ning kõik teistsugused muudatused, eelkõige ajutised erandid, on välistatud. Järelikult ei saa selliseid ajutisi erandeid nagu määruses nr 1223/2004, millega muudetakse määrust nr 1228/2003 seoses teatavate sätete Sloveenia suhtes kohaldamise kuupäevaga, ette nähtud ajutised erandid, mille ainus eesmärk on ühenduse õigusakti tegelikku kohaldamist uue liikmesriigi suhtes ajutiselt edasi lükata, põhimõtteliselt pidada „kohandusteks” ühinemisakti artikli 57 mõttes.

Mis puudutab asjaolu, et teatud hulk õigusakte, millega kehtestati sama liiki erandeid, nagu näeb ette määrus nr 1223/2004, võeti vastu 1994. aasta ühinemisakti sellise sätte alusel, mis vastab 2003. aasta ühinemisakti artiklile 57, siis ei saa sellel olla mõju viimati nimetatud sätte ulatusele. Nõukogu lihtne praktika ei või viia EÜ asutamislepingu normidest kõrvalekaldumiseni ega saa järelikult kehtestada pretsedenti, mis oleks ühenduse institutsioonidele õige õigusliku aluse valikul siduv.

Järelikult tuleb määrus nr 1223/2004, mis on vastu võetud 2003. aasta ühinemisakti artikli 57 alusel, väära õigusliku aluse tõttu tühistada.

(vt punktid 35–37, 54)

2. Pärast Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi vahel Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi Euroopa Liiduga ühinemise lepingu allakirjutamist vastu võetud ühenduse aktide kohta ei sisalda nimetatud leping ega 2003. aasta ühinemisakt ühtegi üldist kohaldamissätet, mille eesmärk oleks võimaldada uute liikmesriikide suhtes ajutiste erandmeetmete vastuvõtmist. Pärast 2003. aasta ühinemislepingu allakirjutamist ning tingimusel, et teatud laadi üleminekumeetmete üle otsustamisel järgitakse nimetatud lepingus selleks ettenähtud erimenetlusi, ei ole ühtegi põhimõttelist vastuväidet sellele, et pärast ühinemislepingu allakirjutamist ja enne selle jõustumist vastuvõetud ühenduse õigusaktid, mis sisaldavad ajutisi erandeid tulevase liikmesriigi kasuks, võetakse vastu otse EÜ asutamislepingu sätete alusel.

Sellised erandsätted, mis muutuvad kohaldatavaks alles 2003. aasta ühinemislepingu jõustumise kuupäeval ning tingimusel, et see tegelikult jõustub, ei ole vastuolus ei EÜ artikli 249 lõigetega 2 ja 3 ning EÜ artikliga 299, mille kohaselt on institutsioonide vastuvõetud aktid liikmesriikide suhtes kohaldatavad, ega ühinemislepingu artikli 2 lõigetega 2 ja 3.

Ühelt poolt kohaldatakse selliseid erisätteid nagu ka akte, milles need sisalduvad ja/või millest need erandi teevad, ühinevate riikide suhtes alles kuupäevast, mil ühinemine jõustub ja nad saavad liikmesriigi staatuse.

Teiselt poolt asjaolu, et 2003. aasta ühinemislepingu artikli 2 lõike 2 kohaselt jõustub kõnealune leping alles 1. mail 2004 ning et sama artikli lõike 3 kohaselt võib erandina sellest põhimõttest teatavaid kõnealuse lepingu sätteid varem kohaldada, ei välista võimalust, et aktides, mis on vastu võetud mitte ühinemislepingu, vaid EÜ asutamislepingu alusel, nähakse ette tingimused, kuidas ühinemise jõustumise korral selliseid ühinemislepingu allakirjutamise ja jõustumise vahelisel ajal vastuvõetud akte tulevaste liikmesriikide suhtes kohaldatakse.

EÜ asutamislepingus ette nähtud tavalise õigusloomemenetluse kohaldamist erandite tegemisel uutele liikmesriikidele 2003. aasta ühinemislepingu allakirjutamise ja jõustumise vahelisel ajal toetab ühinemisprotsessi juurde kuuluvate erimehhanismide olemasolu, mis võimaldavad uutel liikmesriikidel viidata vajaduse korral oma huvidele eelkõige teavitamis- ja konsulteerimiskorra raames.

(vt punktid 38–42, 46)

3. Määrus nr 1223/2004, millega kehtestati Sloveenia Vabariigi kasuks ajutised erandid Euroopa Kohtu poolt tühistatud määruse nr 1228/2003, milles käsitletakse võrkudele juurdepääsu tingimusi piiriüleses elektrikaubanduses, kohaldamisest, oli suunatud sellele, et võimaldada Sloveenia energiamahukate tööstusettevõtete ümberkorraldamist ja elektrienergia tootmisele kohaldatava ühenduse acquis ’ järgimist elektrienergia tootjate poolt. Arvestades õiguskindluse kaalutlusi ja eelkõige vajadust vältida asjassepuutuvatele ettevõtetele raskeid negatiivseid tagajärgi, mis tulenevad selle tühistatud määrusega ette nähtud ajutiste erandite süsteemi kahtluse alla seadmisest ja katkestamisest, tuleb selle määruse tagajärjed lugeda kehtivaks seni, kuni mõistliku aja jooksul võetakse vastu uus, õigel õiguslikul alusel põhinev akt, pikendamata neid tagajärgi siiski mitte kauem kui 1. juulini 2007, mil oleks lõppenud kõnealuse erandite süsteemi kehtivus.

(vt punktid 58 ja 59)