ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
54

Euroopa Kohtu poolt eespool viidatud kohtuotsuses Haderer esitatud pidepunktid viitavad muu hulgas just sellele. Nimetatud kohtuotsuse punktides 33–35 märkis Euroopa Kohus sisuliselt, et nimetatud kohtuotsuse aluseks olnud kõiki asjaolusid arvestades näib – mille peab kindlaks tegema eelotsusetaotluse esitanud kohus –, et W. Haderer töötas õpetajana kolmandast isikust üksuse alluvuses, kes maksis talle selle üksuse hallatud haridussüsteemi kasuks osutatud teenuste eest tasu, nii et ei saa asuda seisukohale, et isik, kes on W. Hadereri olukorras, andis „eraõpet”.
67

Prantsuse Vabariik väidab, et abiainete jääkide puudumise kindlakstegemiseks tootes on vaja, et see abiaine oleks tuntud ning et see oleks määratletud loa või deklaratsiooni abil. Lisaks, selleks et teada saada, ega jäägid ei kujuta endast ohtu inimese tervisele, on tarvis, et selle abiaine enda jääkide sisalduse suhtes toiduaines oleks läbi viidud ohutushindamine, mis arvestaks nende toiduainete tavalise tarbimise tingimusi. Selline abiainet sisaldava toiduaine ohutushindamine on tõhus üksnes juhul, kui see viiakse läbi turuleviimise loa taotlemise menetluses, või rahvusvaheliste, ühenduse või liikmesriikide instantside poolt läbi viidava teadusliku hindamise raames. Arvestades võimalikke ohte, mida rahvatervise jaoks kätkevad endas teatavad abiainete kategooriad, on liikmesriigid igati õigustatud nägema ette eelneva loa taotlemise korra nende abiainete turule viimiseks, mida ühenduse sätetega ei ole veel ühtlustatud. Lisaks väidab ta, et arvestades tootmisprotsessi pidevat arengut, on raske ette kindlaks määrata aineid, mida võidakse kasutada abiainetena, ning eelnevalt kindlaks määrata ohutud abiainete kategooriad.
71

Tuleb märkida, et siseriiklikke õigusnorme, mis tuginevad objektiivsete ja kontrollitavate asjaolude uurimisele, et teha kindlaks, kas tehing kujutab endast maksualase eesmärgiga fiktiivset skeemi, tuleb käsitada nii, et need ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik selleks, et säilitada maksustamispädevuse tasakaalustatud jaotus liikmesriikide vahel ja ennetada maksude vältimist, kui esiteks antakse maksukohustuslasele iga kord, kui esineb kahtlus, et asjassepuutuvate äriühingute vaheline tehing ei vasta neile tingimustele, millistel see tehing oleks tehtud vaba konkurentsi korral, võimalus esitada tõendeid võimalike äriliste põhjuste kohta, miks selline tehing tehti, ilma et maksukohustuslasele pandaks seejuures ülemääraseid halduskohustusi (vt selle kohta eespool viidatud kohtuotsus Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, punkt 82, ja 23. aprilli 2008. aasta määrus kohtuasjas C-201/05: Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation, EKL 2008, lk I-2875, punkt 84).
45

Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et otsuse nr 1/80 artikli 7 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui Türgi päritolu töötaja on vastuvõtvas liikmesriigis üle kolme aasta seaduslikult töötanud, võib selle töötaja laps nimetatud liikmesriigis pärast selles riigis kutseõpingute lõpetamist tugineda õigusele pääseda tööturule ja sellega kaasnevale riigis elamise õigusele isegi siis, kui ta pärast seda, kui ta oli pöördunud koos oma vanematega tagasi päritoluriiki, pöördus üksinda uuesti nimetatud liikmesriiki, et alustada seal õpinguid.
21

24. oktoobril 2007 esitas K. van Dijk nimetatud otsuse peale apellatsioonkaebuse Gerechtshof te Arnhemile. Apellatsioonkaebuse kohaselt tuleneb määrusest nr 1782/2003 ja määrusest nr 795/2004, et toetusõigused peavad rendilepingu lõppemisel jääma rentnikule. K. van Dijk leiab lisaks, et vastupidi piimakvootidele, mis on põhimõtteliselt seotud maaga, mida piimatootja või taimekasvataja on võrdlusperioodil kasutanud, on toetusõigused seotud põllumajandustootja isikuga.
7

Maksude ja lõivude seaduse artikli 18 lõike 2 kohaselt on maksuameti ülesanne kontrollida, kas maksukohustuslane on nimetatud maksud või lõivud õigesti arvutanud ja kas need on tegelikult tasutud. Selle seaduse artikli 23 lõikes 1 on sätestatud, et maksuametil on õigus muuta tasumisele kuuluva käibemaksu summat ning määrata trahve kolme aasta jooksul pärast maksu tasumiseks ette nähtud tähtaja lõppemist juhul, kui maksukontroll avastab maksusätete rikkumise.
43

Üldkohus põhistas selle järelduse vaidlustatud kohtuotsuse punktides 43–45 esitatud analüüsiga. Ta leidis esiteks, et kuna mõistel tehnika on lai tähendus, ei muuda viide sellele mõistele taotletavat kaubamärki kõigi asjaomaste kaupade ja teenustega seoses eristusvõimeliseks. Teiseks on sõna „Vorsprung”, mis tähendab „edumaad”, koos eessõnaga „durch”, mis tähendab „abil”, kaubamärgitaotluses osutatud avalikkuse, eelkõige Saksa avalikkuse jaoks pigem ülistava värvinguga. Kolmandaks tuleb hoolimata sellest, et mitmeosalise kaubamärgi eristusvõimet hinnates peab uurima kaubamärki tervikuna, arvestada ka asjaoluga, et kaubamärk on suunatud laiale avalikkusele ning et enamik ettevõtjaid, kes soovivad sellele avalikkusele kaupu ja teenuseid pakkuda, võivad asjaomast ülistavat väljendit selle tähenduse tõttu enda kaupade ja teenuste jaoks kasutada ning see ei sõltu väljendile antavast tõlgendusest.
9

Sama direktiivi artikli 9 lõige 1 sätestab, et iga liikmesriik peab tagama kõikide tema territooriumil asuvate tööandjapensioni kogumisasutuste suhtes, et need täidavad teatud tegutsemistingimusi, ning et eelkõige on asutus kantud riiklikusse registrisse pädeva järelevalveasutuse poolt või asutus on saanud asjakohase tegevusloa, asutuse tegevjuhid on hea mainega isikud, kellel on asjakohane kutsekvalifikatsioon ja kogemus või kes palkavad asjakohase kutsekvalifikatsiooni ja kogemusega nõustajaid ning et neile rakendatakse nõuetekohaseid eeskirju. Sama artikli lõige 5 näeb ette, et piiriüleseks tegutsemiseks peab tööandjapensioni kogumisasutusel olema päritoluliikmesriigi pädeva asutuse eelluba.
72

Saksamaa valitsus märkis kohtuistungil, ilma et talle oleks vastu vaieldud, et põhikohtuasjas kõne all olevat vanusepiiri ei kohaldata piirkondades, kus on tõdetud lepinguliste hambaarstide nappust. Veel väitis ta, et tervishoiuvaldkonnas on oluline, et riik saaks kasutada oma kaalutlusõigust vajalike meetmete võtmiseks mitte ainult siis, kui esineb tegelik raviteenuste ülepakkumise probleem, vaid ka siis, kui on oht, et selline probleem võib tekkida.
33

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), kes pöördus juba Euroopa Kohtu poole eelotsusetaotlusega kohtuasjas C-310/08: Ibrahim ja Secretary of State for the Home Department, milles otsus tehakse täna (EKL 2010, lk I-1065) ning mis puudutab sellise vanema elamisõigust, kes ei ole liidu kodanik, kuid kelle lapsed on Taani kodanikud ja käivad Ühendkuningriigis koolis, otsustas samuti peatada põhikohtuasjas menetluse ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „Kas juhul, kui — liidu kodanik saabus Ühendkuningriiki, — ta töötas teatud ajavahemike vältel Ühendkuningriigis, — ta lõpetas töötamise, kuid ei lahkunud Ühendkuningriigist, — tema töötaja staatus ei ole säilinud ja tal ei ole […] direktiivi 2004/38/EÜ artikli 7 alusel elamisõigust ega sama direktiivi artikli 16 alusel alalist elamisõigust, — selle liidu kodaniku laps alustas hariduse omandamist ajal, mil liidu kodanik ei töötanud, kuid laps jätkas Ühendkuningriigis õppimist ajavahemikel, mil liidu kodanik Ühendkuningriigis töötas, — liidu kodanik on isik, kes last tegelikult hooldab ja — liidu kodanik ega tema laps ei ole võimelised end ise ülal pidama: 1. on liidu kodanikul Ühendkuningriigis elamise õigus üksnes juhul, kui ta vastab […] direktiivis 2004/38 […] sätestatud tingimustele? või 2. a) on liidu kodanikul […] määruse nr 1612/68 […] artiklist 12 – Euroopa Kohtu poolt tõlgendatud kujul – tuletatud elamisõigus, ilma et oleks nõutav, et ta vastaks direktiivis 2004/38 […] sätestatud tingimustele? ja b) kui jah, siis kas tal peab olema piisavalt vahendeid, et mitte koormata oma kavandatud elamisperioodi ajal vastuvõtva liikmesriigi sotsiaalabisüsteemi, ja vastuvõtvas liikmesriigis üldine ravikindlustus? c) kui jah, siis kas laps peab olema alustanud hariduse omandamist ajal, mil liidu kodanik oli töötaja, et tal oleks elamisõigus tulenevalt […] määruse […] nr 1612/68 artiklist 12, nagu seda on tõlgendanud Euroopa Kohus, või piisab sellest, et liidu kodanik on mingil ajal pärast lapse õpingute algust töötanud? d) kas liidu kodaniku elamisõigus, mis tuleneb asjaolust, et ta on haridust omandava lapse tegelik hooldaja, lõpeb lapse 18-aastaseks saamisel? 3. Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas olukord on erinev, kui laps alustas – nagu käesolevas asjas – hariduse omandamist enne kuupäeva, mil liikmesriigid pidid üle võtma […] direktiivi 2004/38 […], kuid emast ei saanud lapse tegelikku hooldajat ja ta ei nõudnud sellel alusel elamisõigust enne 2007. aasta märtsi, st pärast direktiivi ülevõtmise tähtaega?”
47

Viimaks ei nähtu, et siseriiklik meede, nagu see on vaatluse all põhikohtuasjas, läheks kaugemale sellest, mis on vajalik, et saavutada rahvatervise kaitse eesmärk, nagu see tuleneb määrusest nr 999/2001.
5

1969. aasta ettevõtte tulumaksu seaduse artikkel 15 sätestab: „1. Kui maksukohustuslasele (emaettevõtja) kuulub õiguslikult ja majanduslikult vähemalt 95% osalusest teise maksukohustuslase (tütarettevõtja) osakapitalis selle sissemakstud nimiväärtuses, kohaldatakse maksu nimetatud maksukohustuslaste suhtes nende taotlusel nii, nagu tegemist oleks ühe maksukohustuslasega ehk selliselt, et tütarettevõtja tegevus ja vara on lahutamatu osa emaettevõtja tegevusest ja varast. Maks peetakse kinni emaettevõtjalt. Sellisel juhul käsitletakse maksukohustuslasi koos ühise maksukohustuslasena. Ühine maksukohustuslane võib moodustuda mitmest tütarettevõtjast. […] 3. Esimene lõige kuulub kohaldamisele üksnes juhul, kui: […] b) kasumi arvutamisel kuuluvad mõlema maksukohustuslase puhul kohaldamisele samad maksusätted; c) mõlema maksukohustuslase asukoht on Madalmaades ja juhul, kui ühe maksukohustuslase suhtes kuulub kohaldamisele Madalmaade Kuningriigi maksusüsteemi kehtestamise seadus [(Belastingregeling voor het Koninkrijk)] või topeltmaksustamise vältimise leping, loetakse, et see maksukohustuslane asub nimetatud seaduse või lepingu alusel Madalmaades; […]. 4. Halduse üldaktiga võib kehtestada eeskirjad, mis võimaldavad maksukohustuslastel, kelle suhtes ei kuulu kasumi arvutamisel kohaldamisele samad sätted, moodustada ühe maksukohustuslase erandina lõike 3 punktist b. Lisaks võib maksukohustuslane, kes siseriiklike õigusnormide, Madalmaade maksusüsteemi kehtestamise seaduse või topeltmaksustamise vältimise lepingu kohaselt ei asu Madalmaades, kuid teostab püsiva tegevuskoha kaudu seal majandustegevust, halduse üldaktis sätestatud tingimustel erandina lõike 3 punktist c moodustada osa ühisest maksukohustuslasest tingimusel, et selle ettevõtja kasumi maksustamise õigus on Madalmaadel viimase maksusüsteemi kehtestamise seaduse või topeltmaksustamise vältimise lepingu alusel ja juhul, kui: a) selle maksukohustuslase juhtimise tegelik keskus asub Hollandi Antillidel, Arubal, Euroopa Liidu liikmesriigis või riigis, kelle suhtes kehtib Madalmaadega sõlmitud topeltmaksustamise vältimise leping, mis näeb ette püsivate tegevuskohtade diskrimineerimise keelu; b) punktis a määratletud maksukohustuslane on aktsiaselts või osaühing või nendega oma olemuselt ja struktuurilt võrreldav ühing, ja c) punktis a määratletud maksukohustuslane on ühise maksualase üksuse emaettevõtja ja osalus lõikes 1 nimetatud tütarettevõtjas kuulub nimetatud emaettevõtja Madalmaades asuvale püsivale tegevuskohale. […]”.
9

Nimetatud direktiivi artikli 7 lõiked 1 ja 2 on sõnastatud järgmiselt: „1. Kõikidel liidu kodanikel on õigus elada teise liikmesriigi territooriumil kauem kui kolm kuud, kui: a) nad tegutsevad vastuvõtvas liikmesriigis töötajate või füüsilisest isikust ettevõtjatena või b) neil on enda ja oma pere jaoks piisavalt vahendeid, et mitte koormata oma elamisperioodi ajal vastuvõtva liikmesriigi sotsiaalabisüsteemi ja neil on vastuvõtva liikmesriigi üldine ravikindlustus või c) — nad on kantud mõne sellise era- või avalik-õigusliku õppeasutuse nimekirja, mis on vastuvõtvas liikmesriigis akrediteeritud või mida rahastatakse selle riigi õigusaktide või haldustavade põhjal, ja nende peamiseks eesmärgiks on õpingud, sealhulgas tööalane koolitus, ning — neil on vastuvõtva liikmesriigi üldine ravikindlustus ja nad kinnitavad asjaomasele liikmesriigi asutusele avalduses või mõnes muus enda valitud dokumendis, et neil on enda ja oma pereliikmete jaoks piisavalt vahendeid, et mitte koormata oma elamisperioodi ajal vastuvõtva liikmesriigi sotsiaalabisüsteemi, või d) nad on punktides a, b või c nimetatud tingimustele vastava liidu kodaniku pereliikmed, kes on temaga kaasas või ühinevad temaga. 2. Lõikes 1 ettenähtud elamisõigus laieneb ka pereliikmetele, kes ei ole liikmesriigi kodanikud, kuid kes on liidu kodanikuga vastuvõtvas liikmesriigis kaasas või ühinevad temaga, kui kõnealune liidu kodanik vastab lõike 1 punktides a, b või c nimetatud tingimustele.”
2.

Määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 1 alapunkti b esimest taanet tuleb tõlgendada nii, et kaugmüügi puhul peab koha, kus lepingu kohaselt kaubad üle anti või kus need oleks tulnud üle anda, kindlaks määrama lepingutingimuste põhjal. Kui kaupade üleandmise kohta on võimatu nende alusel kindlaks määrata ilma lepingu suhtes kohaldatavale materiaalõigusele tuginemata, on kõnealuseks kohaks see, kus kaubad anti füüsiliselt ostja käsutusse, millest tulenevalt ostja sai või oleks pidanud saama müügitehingu lõppsihtkohas nende kaupade valduse.
58

Ühtlustamisamet vastab sellele sisuliselt, et Lancôme eirab väitega, mille kohaselt tähis on kirjeldav üksnes siis, kui see on asjaomase avalikkuse igapäevases keelekasutuses tuntud ja tavaline, põhimõttelist erinevust, mis esineb määruse artikli 7 lõike 1 punkti d ja artikli 7 lõike 1 punkti c vahel. Viimati nimetatud sätte kohaldamisel ei ole oluline, kas vaidlustatud sõnarühm on asjaomase avalikkuse igapäevases keelekasutuses tuntud ja tavaline või mitte, kuna see säte on kohaldatav ka neile tähistele, mida võidakse asjaomaste kaupade või teenuste esitamiseks tulevikus koos kasutada.
64

Sellegipoolest ei puudutanud põhikohtuasjas EÜ-Iisraeli protokolli artikli 32 alusel läbi viidud järelkontroll küsimust, kas imporditud tooted on täielikult saadud teatavas piirkonnas või on nad seal läbinud piisava töö või töötluse, et neid saaks pidada EÜ-Iisraeli protokolli kohaselt sellest piirkonnast pärit toodeteks. Järelkontrolli eesmärk oli määrata imporditud toodete tootmiskoht, et saaks hinnata, kas need tooted jäävad EÜ-Iisraeli assotsiatsioonilepingu kohaldamisalasse. Liit leiab, et toodetele, mis on saadud piirkondades, mis on Iisraeli haldusalas alates 1967. aastast, ei kohaldata selles lepingus määratletud sooduskohtlemist.
–

kuna Itaalia Vabariik ei olnud enne 19. juulit 2006, s.o kuupäev, mil ala „Is Arenas” kanti ühenduse tähtsusega alade nimekirja, võtnud nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivis 92/43/EMÜ (looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta) ette nähtud kaitseeesmärgi kohaselt vastu asjakohaseid kaitsemeetmeid, et kaitsta asjaomast ökoloogilist huvi, mida see ala pakub endast riiklikul tasemel ühenduse tähtsusega alana, ja eelkõige, kuna Itaalia Vabariik ei ole keelanud sellist sekkumist, mis võib tõsiselt kahjustada ala ökoloogilisi omadusi, ning
1.

Kuna nõukogu 2. aprilli 1979. aasta direktiivi 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta Itaalia õigusesse üle võtvad õigusnormid ei ole täielikult kooskõlas selle direktiiviga, ja kuna nimetatud direktiivi artikli 9 ülevõtmise kord ei taga seda, et Itaalia pädevate ametiasutuste poolt tehtavad erandid on kooskõlas selles artiklis ette nähtud tingimuste ja nõuetega, siis on Itaalia Vabariik rikkunud kõnealuse direktiivi artiklitest 2–7, 9–11, 13 ja 18 tulenevaid kohustusi.
Eelotsusetaotluse esitanud kohtu taotlus lahendada eelotsusetaotlus kodukorra artiklis 104b ette nähtud kiirmenetluses on põhjendatud, kui see põhineb sellel, et

Määruse nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus nr 1347/2000, artiklit 20 tuleb tõlgendada nii, et see ei luba liikmesriigi kohtul võtta vanemlikku vastutust puudutavat ajutist meedet, mis annab selle liikmesriigi territooriumil viibiva lapse hooldusõiguse ühele vanematest, samas kui teise liikmesriigi kohus, kes on mainitud määruse alusel pädev sisuliselt arutama vaidlust lapse hooldusõiguse üle, on juba teinud lahendi, millega on lapse hooldusõigus määratud ajutiselt teisele vanemale ja mis on tunnistatud täidetavaks esimesena nimetatud liikmesriigi territooriumil.

Kui järkjärgulisest protsessist tulenev asjaolude muutus, nagu lapse kohanemine uue keskkonnaga, oleks piisav selleks, et anda ühe liikmesriigi kohtule, kes ei ole pädev asja sisuliselt arutama, õigus võtta ajutine meede, millega muudetakse vanemlikku vastutust käsitlevat meedet, mille on võtnud teise liikmesriigi kohus, kes on pädev asja sisuliselt arutama, ja mis on tunnistatud täidetavaks esimesena nimetatud liikmesriigi territooriumil, siis aitab täitmismenetluse võimalik aeglus taotluse saanud liikmesriigis tekitada olukorra, mis võimaldab esimesena nimetatud kohtul takistada täidetavaks tunnistatud kohtuotsuse täitmist. Niisugune tõlgendus kõigutaks põhimõtteid, millel see määrus põhineb, eelkõige määruses sõnastatud liikmesriikides tehtud otsuste vastastikuse tunnustamise põhimõtet.

Määruse eesmärgiga – takistada laste ebaseaduslikku äraviimist ühest liikmesriigist teise või kinnipidamist – läheks vastuollu, kui tunnistada edasilükkamatuks olukorraks määruse artikli 2 punkti 11 tähenduses ebaseaduslikust äraviimisest tulenev lapse olukorra muutus. Kui pidada lubatavaks, et määruse artikli 20 lõike 1 alusel võib võtta meetme vanemliku vastutuse muutmiseks, tähendaks see õigusvastasest käitumisest tuleneva faktilise olukorra kinnistamist ja lapse ebaseaduslikult ära viinud vanema positsiooni tugevdamist.

(vt punktid 45, 47–49 ja resolutsioon)
1.

Kuna Tšehhi Vabariik ei ole ettenähtud tähtaja jooksul võtnud vastu vajalikke õigus- ja haldusnorme, et täita komisjoni 8. märtsi 2007. aasta direktiivi 2007/14/EÜ, milles sätestatakse direktiivi 2004/109/EÜ (läbipaistvuse nõuete ühtlustamise kohta teabele, mis kuulub avaldamisele emitentide kohta, kelle väärtpaberid on lubatud reguleeritud turul kauplemisele) teatavate sätete üksikasjalikud rakenduseeskirjad, siis on Tšehhi Vabariik rikkunud selle direktiivi artiklist 24 tulenevaid kohustusi.
Keywords

Summary



Keywords

Transport – Meretransport – Teenuste osutamise vabadus – Merekabotaaž

(Nõukogu määrus nr 3577/92)

Summary

Kui eeldada, et ajal, mil liikmesriigi suhtes kehtis määruses nr 3577/92 teenuste osutamise vabaduse põhimõtte kohaldamise kohta merevedudel liikmesriikides (merekabotaaž) ette nähtud erand selle määruse kohaldamisest, oli riigi seadusandja kohustatud hoiduma vastu võtmast õigusnorme, mis võivad oluliselt kahjustada nimetatud määruse täielikku ja tõhusat kohaldamist alates 1. jaanuarist 2004 – s.o kuupäev, millal nimetatud erandi tähtaeg lõppes –, ei kahjusta oluliselt sellist täielikku ja tõhusat kohaldamist ainuüksi asjaolu, et nimetatud seadusandja võttis 2001. aastal vastu ammendavad ja alalised õigusnormid, mis on nimetatud määrusega vastuolus ning mis ei näe ette nende kehtetuks muutumist alates nimetatud erandi tähtaja lõppemisest.

Lihtsalt asjaolu põhjal, et liikmesriik on aastal 2001 võtnud vastu õigusnormid, eeldusel et need ei ole määrusega nr 3577/92 kooskõlas, ei saa iseenesest leida, et need kahjustaks oluliselt selle määruse kohaldamist peale ajutise erandi perioodi lõppu.

(vt punktid 15, 17 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

Keskkond – Metsade kaitse – Metsade ja keskkonna vastastikuse mõju seire – Määrus nr 2152/2003

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 2152/2003, artikli 3 punktid a ja b)

Summary

Määruse nr 2152/2003 metsade ja keskkonna vastastikuse mõju seire kohta ühenduses (Forest Focus) artikli 3 punktide a ja b sätteid, mis määratlevad selle määruse kohaldamisel kasutatavad mõisted „mets” ja „metsamaa”, tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis sisaldavad neist mõistetest erinevaid määratlusi seoses tegevusega, mida see määrus ei reguleeri.

Seega, kuigi ühenduse seadusandja soovis anda maa-alade määratluse metsade seire tegevuskava rakendamise tarbeks, ei ilmne ühestki määruse nr 2152/2003 sättest, et selle määruse eesmärk oleks olnud kehtestada ühenduse norme muu tegevuse reguleerimiseks. Järelikult tuleb tõdeda, et nimetatud artikli eesmärk ei ole, ning selle mõju ei saa välistada muid metsa ja metsamaa määratlusi, mida liikmesriigid soovivad kohaldada muudele meetmetele kui need, mida reguleerib kõnealune määrus.

(vt punktid 25, 26, 28 ja resolutsioon)
Keywords

Summary



Keywords

1. Apellatsioonkaebus – Väited – Asjaolude ja tõendite ebaõige hindamine – Vastuvõetamatus

(EÜ artikli 225 lõige 1; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik)

2. Põllumajandus – Ühtsed õigusaktid – Taimesortide kaitse – Kaitse alla võtmise tingimused

(Nõukogu määrus nr 2100/94, artikli 7 lõige 1 ja artikli 73 lõige 2)

3. Apellatsioonkaebus – Väited – Kriitika põhjenduste kohta, mis ei mõjuta vaidlustatud kohtuotsuse resolutsiooni – Ainetu väide

Summary

1. Vastavalt EÜ artikli 225 lõikele 1 ja Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 esimesele lõigule saab Euroopa Kohtusse edasi kaevata ainult õigusküsimustes. Seega on Üldkohtul ainupädevus tuvastada ja hinnata antud asjas olulisi fakte ning analüüsida tõendeid. Välja arvatud juhul, kui kohtule esitatud tõendeid on moonutatud, ei ole nende faktide ja tõendite hindamine seega niisugune õigusküsimus, mis kuuluks Euroopa Kohtu poolt apellatsiooni korras läbivaatamisele.

Üldkohus on ainupädev otsustama, kas lahendamisel olevas kohtuasjas esitatud teavet on vaja täiendada. Seda, kas talle esitatud ja toimikus sisalduv materjal on või ei ole tõenduslik, hindab ta iseseisvalt, lähtudes asjaoludest, mis ei kuulu Euroopa Kohtu poolt apellatsiooni korras läbivaatamisele, välja arvatud juhul, kui Üldkohtule esitatud tõendeid on moonutatud või kui kohtutoimiku dokumentidest selgub, et Üldkohtu poolt tuvastatu on sisult ebatäpne.

(vt punktid 69 ja 75)

2. Faktilistele asjaoludele, millele pooled ei tuginenud Ühenduse Sordiameti üksuste menetluses, ei saa ühenduste kohtule esitatavas hagis enam tugineda. Viimane hindab nimelt apellatsiooninõukogu otsuse õiguspärasust, kontrollides koja poolt liidu õiguse kohaldamist apellatsiooninõukogule esitatud faktiliste asjaolude suhtes, kuid ei teosta seevastu sellist kontrolli talle esitatud uutele faktilistele asjaoludele tuginedes.

Lisaks ei ole ühenduste kohus, kes saab teha otsuse üksnes määruse nr 2100/94 ühenduse sordikaitse kohta artikli 73 lõikes 2 ette nähtud piires, kohustatud läbi viima täielikku kontrolli selle kindlakstegemiseks, kas teataval sordil on määruse nr 2100/94 artikli 7 lõike 1 tähenduses eristusvõime või mitte, kuid ta võib selle tingimuse teaduslikku ja tehnilist keerukust arvestades – millele vastavust tuleb pealegi kontrollida tehnilise kontrolli abil, mida sordiamet volitab kõnealuse määruse artikli 55 alusel läbi viima siseriiklikku pädevat ametiasutust – kontrollida ilmselgete kaalutlusvigade olemasolu.

(vt punktid 76 ja 77)

3. Euroopa Kohus lükkab Üldkohtu otsuse täiendavate põhjenduste suhtes esitatud etteheited kohe tagasi, kuna need ei saa olla kohtuotsuse tühistamisele aluseks ja on seega ainetud.

(vt punkt 122)