21.

Leides, et tegemist on lapse ebaseadusliku äraviimise või kinnihoidmisega, esitas isa 21. detsembril 2020 Helsingin hovioikeusele (Helsingi apellatsioonikohus, Soome) taotluse lapse koheseks tagasitoomiseks Rootsi. 25. veebruari 2021. aasta otsusega jättis Helsingin hovioikeus selle taotluse rahuldamata. Isa kaebas selle otsuse edasi Korkein oikeusele (Soome kõrgeim kohus). Kaebust läbi vaadates otsustas see kohus 23. aprillil 2021 menetluse peatada ning esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas määruse [nr 2201/2003] […] artikli 2 punkti 11, mis käsitleb lapse ebaseaduslikku äraviimist, tuleb tõlgendada nii, et sellele kvalifikatsioonile vastab olukord, kus üks vanematest viib lapse teise vanema nõusolekuta lapse hariliku viibimiskoha riigist teise liikmesriiki, kes on määruse [nr 604/2013] alusel ametiasutuse tehtud üleviimisotsuse kohaselt vastutav liikmesriik? 2. Kas juhul, kui vastus esimesele küsimusele on eitav, tuleb määruse [nr 2201/2003] artikli 2 punkti 11, mis käsitleb lapse ebaseaduslikku kinnihoidmist, tõlgendada nii, et sellele kvalifikatsioonile vastab olukord, kus lapse hariliku viibimiskoha liikmesriigi kohus on tühistanud ametiasutuse otsuse asja läbivaatamise üleandmise kohta, kusjuures see asi on jäetud läbi vaatamata pärast seda, kui ema ja laps olid oma viibimiskoha liikmesriigist lahkunud, kuid lapsel, kelle tagasitoomise korraldus antakse, ei ole hariliku viibimiskoha riigis enam kehtivat elamisluba, ega õigust kõnesolevasse riiki siseneda ega seal viibida? ( 4 ) 3. Kas juhul, kui esimesele ja teisele küsimusele antud vastust silmas pidades tuleb määruse [nr 2201/2003] artikli 2 punkti 11 tõlgendada nii, et tegemist on lapse ebaseadusliku äraviimise või kinnihoidmisega ning ta tuleks seega oma hariliku viibimiskoha riiki tagasi saata, tuleb Haagi 1980. aasta konventsiooni artikli 13 esimese lõigu punkti b tõlgendada nii, et see ei võimalda last tagasi tuua kas: a) sel põhjusel, et selle sätte tähenduses valitseb tõsine oht, et niisuguse rinnalapse tagasitoomine, kelle eest ema isiklikult hoolitses, põhjustab talle – kui ta tuuakse tagasi üksi – füüsilisi või psüühilisi kannatusi või asetab ta muul viisil talumatusse olukorda, või b) sel põhjusel, et hariliku viibimiskoha riigis võetakse laps hooldusele ja paigutatakse ta kas üksi või koos emaga varjupaika, mis näitaks, et selle sätte tähenduses valitseb tõsine oht, et lapse tagasitoomine põhjustab talle füüsilisi või psüühilisi kannatusi või asetab ta muul viisil talumatusse olukorda, või siis c) sel põhjusel, et kehtiva elamisloata laps satuks talumatusse olukorda selle sätte tähenduses? 4. Kas juhul, kui arvestades vastust kolmandale küsimusele, on 1980. aasta Haagi konventsiooni artikli 13 esimese lõigu punktis b nimetatud keeldumisaluseid võimalik tõlgendada nii, et lapse tagasitoomine võib põhjustada talle füüsilisi või psüühilisi kannatusi või asetada ta muul viisil talumatusse olukorda, tuleb määruse [nr 2201/2003] artikli 11 lõiget 4 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta [edaspidi „harta“] artiklis 24 ja selles määruses kasutatud mõistega „lapse huvid“ tõlgendada nii, et olukorras, kus ei lapsel ega emal ei ole lapse hariliku viibimiskoha riigis kehtivat elamisluba ning neil ei ole seega ei õigust sellesse riiki siseneda ega seal viibida, peab lapse hariliku viibimiskoha riik võtma piisavad meetmed, et tagada lapse ja tema ema seaduslik viibimine kõnesolevas liikmesriigis? Kas juhul, kui lapse hariliku viibimiskoha riigil on niisugune kohustus, tuleb liikmesriikide vastastikuse usalduse põhimõtet tõlgendada nii, et riik, kes lapse üle annab, võib selle põhimõtte kohaselt eeldada, et lapse hariliku viibimiskoha riik täidab neid kohustusi, või nõuavad lapse huvid, et hariliku viibimiskoha riigi asutustelt saadakse täpsustusi konkreetsete meetmete kohta, mis on lapse kaitseks võetud ja võetakse, et liikmesriik, kes lapse üle annab, võiks eelkõige hinnata, kas need meetmed on lapse huve arvestades piisavad? 5. Kas juhul, kui lapse hariliku viibimiskoha riigil ei ole eespool, neljandas eelotsuse küsimuses nimetatud kohustust võtta piisavad meetmed, tuleb Haagi 1980. aasta konventsiooni artiklit 20 põhiõiguste artiklist 24 lähtudes eespool, kolmanda eelotsuse küsimuse punktides a–c nimetatud olukordades tõlgendada nii, et see artikkel on lapse tagasitoomisel takistuseks, sest võib asuda seisukohale, et lapse tagasitoomine on selle sätte tähenduses vastuolus inimõiguste ja põhivabaduste kaitse aluspõhimõtetega?“