ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 138 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas ei ole esimeses liikmesriigis asuva maksukohustuslase tehtud kaubatarne nimetatud sätte alusel käibemaksust vabastatud, kui enne selle tarnetehingu sõlmimist teavitab käibemaksukohustuslasena teises liikmesriigis registreeritud soetaja tarnijat, et kaup müüakse viivitamata edasi kolmandas liikmesriigis asuvale maksukohustuslasele, enne kui kaup esimesest liikmesriigist välja viiakse ja sellele kolmandale maksukohustuslasele veetakse, tingimusel et kõnealune teine tarne on tegelikult toimunud ning kaup on seejärel esimesest liikmesriigist veetud kolmanda maksukohustuslase liikmesriiki. Esimese soetaja registreerimine käibemaksukohustuslasena muus liikmesriigis kui esimese tarne asukoha või lõppsoetamise koha liikmesriik ei ole ühendusesiseseks tehinguks kvalifitseerimise kriteerium ega iseenesest piisav tõend tehingu ühendusesisese laadi kohta.
2.

Diskrimineerimiskeelu ja proportsionaalsuse põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mis sama üleminekukriteeriumi kohaldades toob käitatavate analoogkanalite arvuga võrreldes kaasa eraldatavate digikanalite arvu proportsionaalselt suurema vähenemise ühe operaatori puhul, võrreldes tema konkurentidega, välja arvatud juhul, kui see on objektiivselt põhjendatud ja proportsionaalne selle eesmärgiga. Televisiooniteenuse pakkumise järjepidevus on õiguspärane eesmärk, mis võib õigustada sellist erinevat kohtlemist. Siiski läheks aga õigusnorm, mis toob kaasa turul juba tegutsevatele operaatoritele suurema hulga digisageduste eraldamise, kui on piisav nende televisiooniteenuse pakkumise järjepidevuse tagamiseks, kaugemale sellest, mis on vajalik kõnealuse eesmärgi saavutamiseks, ja oleks seega ebaproportsionaalne.
ET Euroopa Liidu Teataja C 309/10

Euroopa Kohtu (neljas koda) 26. juuli 2017. aasta otsus (Korkein oikeuse eelotsusetaotlus – Soome) – Hannele Hälvä, Sari Naukkarinen, Pirjo Paajanen, Satu Piik versus SOS-Lapsikylä ry

(Kohtuasi C-175/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Direktiiv 2003/88/EÜ - Artikkel 17 - Töötajate ohutuse ja tervise kaitse - Tööaja korraldus - Lisatasud - Lastekaitseühing - Lasteküla perevanemad - Perevanemate ajutine eemalviibimine - Töötajad, kes on tööle võetud perevanema asendajana - Mõiste))

(2017/C 309/12)

Kohtumenetluse keel: soome

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Korkein oikeus

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: Hannele Hälvä, Sari Naukkarinen, Pirjo Paajanen, Satu Piik

Vastustaja: SOS-Lapsikylä ry

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/88/EÜ tööaja korralduse teatavate aspektide kohta artikli 17 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav sellisele tööle, nagu on arutusel põhikohtuasjas ja mis seisneb laste eest hoolitsemises perekonnaelule sarnastel tingimustel, asendades põhilist seda ülesannet täitvat isikut, kui ei ole tuvastatud, et tööaja pikkust ei mõõdeta või ei määrata eelnevalt kindlaks või selle määrab töötaja ise, seda tuleb aga kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.

(1) ELT C 191, 30.5.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 309/12

Euroopa Kohtu (teine koda) 26. juuli 2017. aasta otsus (Tribunale di Milano eelotsusetaotlus – Itaalia) – Moussa Sacko versus Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano

(Kohtuasi C-348/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Varjupaigapoliitika - Direktiiv 2013/32/EL - Artiklid 12, 14, 31 ja 46 - Euroopa Liidu põhiõiguste harta - Artikkel 47 - Õigus tõhusale kohtulikule kaitsele - Rahvusvahelise kaitse taotluse rahuldamata jätmise peale esitatud kaebus - Kohtu võimalus teha otsus ilma taotlejat ära kuulamata))

(2017/C 309/16)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale di Milano

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Moussa Sacko

Kostja: Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/32/EL rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühiste nõuete kohta, eelkõige selle artikleid 12, 14, 31 ja 46, koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, kui liikmesriigi kohus, kellele on esitatud kaebus sellise otsuse peale, millega lükati tagasi ilmselgelt põhjendamata rahvusvahelise kaitse andmise taotlus, jätab nimetatud kaebuse rahuldamata, ilma et ta kuulaks taotleja ära, kui faktilised asjaolud ei jäta mingit kahtlust selles, et see rahuldamata jätmise otsus on põhjendatud, tingimustel et esiteks on sama direktiivi artikli 14 alusel antud taotlejale esimese astme menetluses võimalus tema rahvusvahelise kaitse taotlusega seonduvaks isiklikuks vestluseks ja et juhul, kui see vestlus toimus, siis on selle salvestis või üleskirjutus kantud toimikusse vastavalt nimetatud direktiivi artikli 17 lõikele 2, ning teiseks, et kohus, kellele kaebus on esitatud, võib määrata, et selline ärakuulamine tuleb korraldada, kui ta peab seda vajalikuks nii faktide kui ka õiguslike küsimuste täieliku ja ex nunc hindamise läbiviimiseks, mis on ette nähtud sama direktiivi artikli 46 lõikes 3.

(1) ELT C 343, 19.9.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 309/11

Euroopa Kohtu (esimene koda) 26. juuli 2017. aasta otsus (Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche eelotsusetaotlused – Itaalia) – Comune di Corridonia (C-196/16), Comune di Loro Piceno (C-197/16) jt versus Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente

(Liidetud kohtuasjad C-196/16 ja C-197/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Keskkond - Direktiiv 85/337/EMÜ - Direktiiv 2011/92/EL - Uue loa saamiseks olemasoleva biogaasielektrijaama keskkonnamõju tagantjärele hindamise võimalus))

(2017/C 309/14)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotlused esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: Comune di Corridonia (C-196/16), Comune di Loro Piceno (C-197/16), Marcello Bartolini (C-197/16), Filippo Bruè (C-197/16), Sergio Forti (C-197/16), Stefano Piatti (C-197/16), Gaetano Silvetti (C-197/16), Gianfranco Silvetti (C-197/16), Rocco Tirabasso (C-197/16), Sante Vagni (C-197/16), Albergo Ristorante Le Grazie Sas di Forti Sergio & Co. (C-197/16), Suolificio Elefante Srl (C-197/16), Suolificio Roxy Srl (C-197/16), Aldo Alessandrini (C-197/16)

Vastustajad: Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente

Menetluses osalesid: VBIO1 Società Agricola Srl (C-196/16), Regione Marche, Agenzia Regionale per la Protezione Ambientale delle Marche – (ARPAM) -Dipartimento Provinciale di Macerata, ARPAM, VBIO2 Società Agricola Srl (C-197/16), Azienda Sanitaria Unica Regionale – Marche (ASUR Marche) (C-197/16), ASUR Marche – Area Vasta 3 (C-197/16), Comune di Colmurano (C-197/16), Comune di Loro Piceno (C-197/16)

Resolutsioon

Juhul kui on tegemata jäetud projekti keskkonnamõju hindamine, mis on nõutav tulenevalt nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivist 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiiviga 2009/31/EÜ, siis liidu õigus ühelt poolt nõuab, et liikmesriigid kõrvaldaksid selle tegematajätmise õigusvastased tagajärjed, ja teiselt poolt ei takista keskkonnamõju hindamise läbiviimist olukorra seadustamiseks pärast asjaomase rajatise valmimist ja käikuandmist, tingimusel et:

— riigisiseste õigusnormidega, mis seadustamist lubavad, ei anta huvitatud isikutele võimalust liidu õigusnormide täitmisest kõrvale hiilida või olla nende täitmisest vabastatud ja

— olukorra seadustamiseks läbiviidav hindamine ei puuduta üksnes rajatise tulevast keskkonnamõju, vaid võtab arvesse ka pärast rajatise valmimist avaldunud keskkonnamõju.

(1) ELT C 251, 11.7.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 392/10

Euroopa Kohtu (kümnes koda) 21. septembri 2017. aasta otsus (Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie eelotsusetaotlus – Rumeenia) – SMS group GmbH versus Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti

(Kohtuasi C-441/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Käibemaks - Kaheksas direktiiv 79/1072/EMÜ - Direktiiv 2006/112/EÜ - Teise liikmesriigi residendist maksukohustuslane - Imporditud kaubalt tasutud käibemaksu tagastamine - Tingimused - Objektiivsed asjaolud, mis kinnitavad, et maksukohustuslane kavatses kasutada imporditud kaupa oma majandustegevuses - Suur oht, et tehingut, millega importimist põhjendati, ei tehta))

(2017/C 392/14)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: SMS group GmbH

Vastustaja: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti

Resolutsioon

Nõukogu 6. detsembri 1979. aasta kaheksandat direktiivi 79/1072/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – välismaal asuvatele maksukohustuslastele käibemaksu tagastamise kord koostoimes nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikliga 170 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriik ei tunnusta väljaspool riigi territooriumi registreeritud maksukohustuslase õigust saada tagasi käibemaks, mis on tasutud kauba impordilt sellises olukorras, nagu on arutusel põhikohtuasjas, kus importimise ajal oli peatatud selle lepingu täitmine, mille raames maksukohustuslane kauba ostis ja importis, ning tehingut, mille jaoks kaupa pidi kasutatama, ei ole lõpuks tehtud ja maksukohustuslane ei ole esitanud tõendeid kauba edasise ringluse kohta.

(1) ELT C 419, 14.11.2016.
3.

Raamotsuse 2008/675 artikli 3 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, milles on ette nähtud, et kui liikmesriigi kohtule esitatakse taotlus määrata karistuse täideviimiseks vabadusekaotuslik liitkaristus, milles võetakse eelkõige arvesse varem teise liikmesriigi kohtu tehtud süüdimõistvas otsuses määratud karistust, muudab kohus selleks viimasena nimetatud karistuse täideviimise viisi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 392/8

Euroopa Kohtu (kümnes koda) 21. septembri 2017. aasta otsus (eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia (Poola)) – Halina Socha, Dorota Olejnik, Anna Skomra versus Szpital Specjalistyczny A. Falkiewicza we Wrocławiu

(Kohtuasi C-149/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Sotsiaalpoliitika - Kollektiivsed koondamised - Direktiiv 98/59/EÜ - Artikli 1 lõige 1 - Mõiste „koondamised“ - „Tööandja algatusel toimunud töölepingu lõpetamiste“ võrdsustamine koondamistega - Tööandja ühepoolne töö- ja töötasutingimuste muutmine))

(2017/C 392/11)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Halina Socha, Dorota Olejnik, Anna Skomra

Kostja: Szpital Specjalistyczny im. A. Falkiewicza we Wrocławiu

Resolutsioon

Nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiivi 98/59/EÜ kollektiivseid koondamisi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 1 lõiget 1 ja artiklit 2 tuleb tõlgendada nii, et kui tööandja kavatseb muuta ühepoolselt töötasutingimusi töötajate kahjuks selliselt, et töösuhe lõpetatakse, kui töötajad muudatustega ei nõustu, peab ta läbi viima nimetatud artiklis 2 ette nähtud konsultatsioonid juhul, kui direktiivi artikli 1 lõikes 1 sätestatud tingimused on täidetud; seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

(1) ELT C 222, 20.6.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 392/10

Euroopa Kohtu (kümnes koda) 21. septembri 2017. aasta otsus (Sąd Okręgowy w Łodzi eelotsusetaotlus – Poola) – Małgorzata Ciupa jt versus II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi obecnie Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera Sp. z o.o. w Łodzi

(Kohtuasi C-429/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Sotsiaalpoliitika - Kollektiivne koondamine - Direktiiv 98/59/EÜ - Artikli 1 lõige 1 ja artikkel 2 - Mõiste „koondamine“ - „Tööandja algatusel töölepingu ülesütlemise“ samastamine koondamisega - Töö- ja töötasutingimuste ühepoolne muutmine tööandja poolt - Tööandja „kavatsuse“ viia läbi kollektiivne koondamine tuvastamine))

(2017/C 392/13)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Okręgowy w Łodzi

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitajad: Małgorzata Ciupa, Jolanta Deszczka, Ewa Kowalska, Anna Stańczyk, Marta Krzesińska, Marzena Musielak, Halina Kaźmierska, Joanna Siedlecka, Szymon Wiaderek, Izabela Grzegora

Vastustaja apellatsioonimenetluses: II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi obecnie Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera Sp. z o.o. w Łodzi

Resolutsioon

Nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiivi 98/59/EÜ kollektiivseid koondamisi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 1 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et tööandja poolt töötasutingimuste ühepoolse muutmise töötaja kahjuks, millele järgneb töötaja mittenõustumise korral töölepingu ülesütlemine, võib kvalifitseerida „koondamiseks“ selle sätte tähenduses, ning sama direktiivi artiklit 2 tuleb tõlgendada nii, et tööandja on kohustatud läbi viima nimetatud artiklis sätestatud konsultatsioone, kui ta kavatseb sel viisil töötasutingimusi ühepoolselt muuta, ning seda juhul, kui kõnealuse direktiivi artiklis 1 sätestatud tingimused on täidetud – asjaolu, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

(1) ELT C 392, 24.10.2016.
4.

Direktiivi 2004/38 artikkel 30 paneb liikmesriikidele kohustuse võtta kõik vajalikud meetmed, et asjaomane isik saaks aru selle direktiivi artikli 27 lõike 1 alusel tehtud otsuse sisust ja mõistaks selle tagajärgi, kuid see artikkel ei nõua, et kõnealune otsus tehtaks sellele isikule teatavaks keeles, millest ta aru saab või on kõigi eelduste kohaselt võimeline aru saama, kuigi ta ei ole vastavat taotlust esitanud.
—

sellega ei ole vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid nagu põhikohtuasjas, mis näevad ette, et olukorras, kus rahvusvahelise kaitse taotleja peetakse kinni pärast seda, kui palve saajaks olev liikmesriik on vastuvõtmispalve rahuldanud, võib kinnipidamine kesta kuni kaks kuud, tingimusel et esiteks ei kesta kinnipidamine kauem kui üleandmismenetluse jaoks vaja, mida hinnatakse, arvestades selle menetluse konkreetseid nõudeid igal üksikjuhul, ning teiseks, et kinnipidamine ei kesta kauem kui kuus nädalat alates kuupäevast, mil vaidlustamise või läbivaatamise peatav toime lõpeb, ning
2.

Nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik, artiklit 4 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas, milles on ette nähtud maksu kogumine elektrienergiat tootvatelt tuulegeneraatoritelt, sest sellega ei maksustata energiatooteid ega elektrienergiat selle direktiivi artikli 1 ning artikli 2 lõigete 1 ja 2 tähenduses ja seega ei kuulu see direktiivi kohaldamisalasse.
ET Euroopa Liidu Teataja C 382/25

Euroopa Kohtu (kuues koda) 14. septembri 2017. aasta otsus (Tribunal da Relação de Évora eelotsusetaotlus – Portugal) – Luís Isidro Delgado Mendes versus Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais SA

(Kohtuasi C-503/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Kohustuslik mootorsõiduki kasutamise tsiviilvastutuskindlustus - Direktiivid 72/166/EMÜ, 84/5/EMÜ, 90/232/EMÜ ja 2009/103/EÜ - Sõiduki vargus - Liiklusõnnetus - Kindlustatud sõidukiomanikule kui jalakäijale tekitatud isikukahju ja varaline kahju - Tsiviilvastutus - Kahju hüvitamine - Kohustuslik kindlustuskaitse - Välistavad klauslid - Siseriiklikud õigusnormid, mis jätavad kindlustatud isiku, kes on auto omanik, ilma kindlustushüvitisest - Kooskõla nende direktiividega - Mõiste „õnnetuses kannatanud kolmas isik“))

(2017/C 382/29)

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal da Relação de Évora

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Luís Isidro Delgado Mendes

Kostja: Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais SA

Resolutsioon

Nõukogu 24. aprilli 1972. aasta direktiivi 72/166/EMÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust ja sellise vastutuse kindlustamise kohustuse täitmist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 3 lõiget 1, nõukogu 30. detsembri 1983. aasta teise direktiivi mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (84/5/EMÜ), (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiiviga 2005/14/EÜ), artikli 1 lõiget 1 ja artikli 2 lõiget 1 ning nõukogu 14. mai 1990. aasta kolmanda direktiivi mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (90/232/EMÜ), (muudetud direktiiviga 2005/14), artiklit 1a tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid nagu põhikohtuasjas käsitlusel, mis välistavad kindlustuskaitse ja sellest tulenevalt ka kohustusliku mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustuse alusel hüvitise maksmise isikukahju ja varalise kahju korral, mis on tekitatud liiklusõnnetuses kannatanud jalakäijale, üksnes sel põhjusel, et see jalakäija on kindlustusvõtja ja kahju tekitanud sõiduki omanik.

(1) ELT C 454, 5.12.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 382/24

Euroopa Kohtu (viies koda) 13. septembri 2017. aasta otsus – Salvatore Aniello Pappalardo jt versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-350/16 P) (1)

((Apellatsioonkaebus - Ühine kalanduspoliitika - Euroopa Liidu lepinguväline vastutus - Kahju hüvitamise nõue - Määrus (EÜ) nr 530/2008 - Euroopa Komisjoni võetud erakorralised meetmed - Õigusnormi piisavalt selge rikkumine - Võimalus tugineda sellele rikkumisele - Diskrimineerimiskeelu põhimõte - Kohtulahendi seadusjõud))

(2017/C 382/28)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Apellandid: Salvatore Aniello Pappalardo, Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe & C. Snc, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo & C., Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. (esindajad: avvocato V. Cannizzaro ja avvocato L. Caroli)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon (esindajad: A. Bouquet ja D. Nardi)

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Salvatore Aniello Pappalardolt, Pescatori La Tonnara Soc. Coop.-lt, Fedemar Srl-lt, Testa Giuseppe & C. Snc-lt, Pescatori San Pietro Apostolo Srl-lt, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo & C-lt ja Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C-lt.

(1) ELT C 343, 19.9.2016.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. septembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 1829/2003 geneetiliselt muundatud toidu ja sööda kohta artiklit 34 koostoimes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused, artikliga 53 tuleb tõlgendada nii, et Euroopa Komisjon on kohustatud võtma kiireloomulised meetmed viimati nimetatud sätte tähenduses, kui liikmesriik on talle viimasena nimetatud määruse artikli 54 lõike 1 kohaselt ametlikult teatanud niisuguste meetmete võtmise vajadusest, samas kui ei ole ilmne, et määrusega nr 1829/2003 või selle kohaselt lubatud toode võib tõenäoliselt kujutada suurt ohtu inimeste või loomade tervisele või keskkonnale.
4.

Juhul kui ELTL artikli 102 teise lõigu punktis a käsitletud rikkumine on tõendatud, tuleb trahvisumma kindlaksmääramisel autoriõiguste omanikele mõeldud tasusid arvestada kõnealuse autoriõiguste kollektiivse esindamise organisatsiooni käibe hulka, tingimusel et see tasu on osa nimetatud organisatsiooni poolt osutatud teenuse väärtusest ja et selle tasu arvamine käibe hulka on vajalik, et tagada kehtestatud karistuse tõhus, proportsionaalne ja hoiatav laad. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab kõiki käesoleva juhtumi asjaolusid arvesse võttes kontrollima, kas need tingimused on täidetud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 382/17

Euroopa Kohtu (esimene koda) 14. septembri 2017. aasta otsus (Varhoven administrativen sadi eelotsusetaotlus – Bulgaaria) – Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia versus„Iberdrola Inmobiliaria Real Estate Investments“ EOOD

(Kohtuasi C-132/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Ühine käibemaksusüsteem - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikli 26 lõike 1 punkt b ning artiklid 168 ja 176 - Sisendkäibemaksu mahaarvamine - Kolmandale isikule kuuluva kinnisasja ehitamise või parendamise teenused - Teenuste kasutamine kolmanda isiku ja maksukohustuslase poolt - Teenuse osutamine kolmandale isikule tasuta - Osutatud teenustega kaasnenud kulude kirjendamine osana maksukohustuslase üldkuludest - Maksukohustuslase majandustegevusega otsese ja vahetu seose olemasolu tuvastamine))

(2017/C 382/19)

Kohtumenetluse keel: bulgaaria

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Varhoven administrativen sad

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ – Sofia

Kostja:„Iberdrola Inmobiliaria Real Estate Investments“ EOOD

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 168 punkti a tuleb tõlgendada nii, et maksukohustuslasel on õigus maha arvata sisendkäibemaks, mida tasuti niisuguse kinnisasja ehitamises või parendamises seisnevate teenuste osutamise eest, mille omanik on kolmas isik, kui viimane saab nende teenuste tulemusi kasutada tasuta ning kui neid teenuseid kasutavad nii vastav maksukohustuslane kui ka kolmas isik oma majandustegevuse raames, tingimusel et need teenused ei lähe kaugemale sellest, mis on vajalik selleks, et nimetatud maksukohustuslane saaks sooritada maksustatavaid müügitehinguid, ning nende teenuste kulu sisaldub nende tehingute hinnas.

(1) ELT C 175, 17.5.2016.
2.

Direktiivi 93/13 artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et nõue, mille kohaselt lepingutingimus peab olema koostatud lihtsas ja arusaadavas keeles, tähendab, et krediidilepingute puhul peavad finantseerimisasutused esitama laenuvõtjatele piisava teabe, et võimaldada neil teha ettevaatlikke ja teadlikke otsuseid. Sellega seoses tuleb täheldada, et see nõue eeldab, et tarbija mõistaks tingimust, mille kohaselt tuleb laen tagastada samas välisvaluutas, milles see anti, korraga nii vormilisest kui ka grammatilisest küljest, ning et ta saaks lisaks aru ka selle konkreetsest ulatusest selles mõttes, et keskmisel tarbijal, kes on piisavalt informeeritud ning mõistlikult tähelepanelik ja arukas, peab olema võimalik teada mitte üksnes seda, et välisvaluuta, milles laenuleping sõlmiti, võib kallineda või odavneda, vaid ka hinnata niisuguse tingimuse majanduslikke tagajärgi oma finantskohustustele – tagajärgi, mis võivad olla märkimisväärsed. Selles osas vajaliku kontrolli peab teostama liikmesriigi kohus.