Koh tulahend ite kogumik  
EUROOPA KOHTU OTSUS (suurkoda) 
12. mai 2021 * 
Eelotsusetaotlus – Schengeni lepingu rakendamise konventsioon – Artikkel 54 – Euroopa Liidu 
põhiõiguste harta – Artikkel 50 – Ne bis in idem’i põhimõte – ELTL artikkel 21 – Isikute vaba 
liikumine – Interpoli tagaotsimisteade – Direktiiv (EL) 2016 /680 – Sellises teates sisalduvate 
isikuandmete töötlemise seaduslikkus 
Kohtuasjas C-505/19, 
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Verwaltungsgericht Wiesbadeni (Wiesbadeni halduskohus, 
Saksamaa) 27. juuni 2019 . aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 
3. juulil 2019 , menetluses 
WS 
versus 
Bundesrepublik Deutsc hland, 
EUROOPA KOHUS (suurkoda), 
koosseisus: president K. Lenaerts, asepresident R. Silva de Lapuerta, kodade presidendid J.-C. Bonichot, 
A. Arabadjiev, A. Prechal, M. Ilešič, L. Bay Larsen, A. Kumin ja N. Wahl, kohtunikud T. von Danwitz,  
F. Biltgen, P. G. Xuereb (ettekandja), L. S. Rossi, I. Jarukaitis ja N. Jääskinen,  
kohtujurist: M. Bobek,  
kohtusekretär: ametnik M. Krausenböck,  
arvestades kirjalikku menetlust ja 14. juuli 2020 . aasta kohtuistungil esitatut,  
arvestades seisukohti, mille esitasid:  
– WS, esindajad: Rechtsanwälte S. Wolff ja J. Adam, hiljem J. Adam ja S. Schomburg,  
– Bundesrepublik Deutschland, esindajad: M. Meyer, L. Wehle ja A. Hansen,  
– Belgia valitsus, esindajad: C. Van Lul, M. Van Regemorter, M. Jacobs, C. Pochet, J.-C. Halleux ja 
P.-J. De Grave, hiljem M. Van Regemorter, M. Jacobs, C. Pochet, J.-C. Halleux ja P.-J. De Grave, 
– Tšehhi valitsus, esindajad: T. Machovičová, M. Smolek ja J. Vláčil, 
* Kohtumenetluse keel: saksa. 
ET 
ECLI:EU:C:2021 :376 1 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
– Taani valitsus, esindajad: J. Nymann-Lindegren, P. Z. L. Ngo ja M. S. Wolff, hiljem 
J. Nymann-Lindegren ja M. S. Wolff, 
– Saksamaa valitsus, esindajad: J. Möller ja D. Klebs, 
– Kreeka valitsus, esindajad: S. Charitaki, E.-M. Mamouna ja A. Magrippi, 
– Hispaania valitsus, esindaja: L. Aguilera Ruiz, 
– Prantsuse valitsus, esindajad: A.-L. Desjonquères, A. Daniel, D. Dubois ja T. Stehelin, 
– Horvaatia valitsus, esindaja: G. Vidović Mesarek, 
– Madalmaade valitsus, esindajad: M. K. Bulterman ja M. H. S. Gijzen, 
– Poola valitsus, esindaja: B. Majczyna, 
– Rumeenia valitsus, esindajad: C.-R. Canțăr, S.-A. Purza ja E. Gane, hiljem E. Gane ja S.-A. Purza, 
– Soome valitsus, esindaja: M. Pere, 
– Ühendkuningriigi valitsus, esindaja: Z. Lavery, keda abistas barrister C. Knight, 
– Euroopa Komisjon, esindajad: M. Wasmeier, D. Nardi ja H. Kranenborg, 
olles 19. novembri 2020 . aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku, 
on teinud järgmise 
otsuse 
1 Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Schengenis 19. juunil 1990 alla kirjutatud 
ja 26. märtsil 1995 jõustunud konventsiooni, millega rakendatakse 14. juuni 1985 . aasta Schengeni 
lepingut Beneluxi Majandusliidu riikide, Saksamaa Liitvabariigi ja Prantsuse Vabariigi valitsuste vahel 
nende ühispiiridel kontrolli järkjärgulise kaotamise kohta (EÜT 2000 , L 239, lk 19; ELT 
eriväljaanne 19/02, lk 9; edaspidi „Schengeni konventsioon“), artiklit 54, Euroopa Liidu põhiõiguste 
harta (edaspidi „harta“) artiklit 50, ELTL artiklit 21 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 
2016 . aasta direktiivi (EL) 2016 /680, mis käsitleb füüsiliste isikute kaitset seoses pädevates asutustes 
isikuandmete töötlemisega süütegude tõkestamise, uurimise, avastamise ja nende eest vastutusele 
võtmise või kriminaalkaristuste täitmisele pööramise eesmärgil ning selliste andmete vaba liikumist 
ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu raamotsus 2008 /977/JSK (ELT 2016 , L 119, lk 89), ja 
eelkõige selle direktiivi artikli 4 lõike 1 punkti a ja artikli 8 lõiget 1. 
2 Taotlus on esitatud WSi ja Bundesrepublik Deutschlandi (Saksamaa Liitvabariik), keda esindab 
Bundeskriminalamt (Saksamaa föderaalne kriminaalpolitseiamet; edaspidi „BKA“), vahelises 
kohtuvaidluses meetmete üle, mida Saksamaa Liitvabariik on kohustatud võtma selleks, et kaitsta WSi 
negatiivsete tagajärgede eest, mis Rahvusvahelise Kriminaalpolitsei Organisatsiooni (Interpol) välja 
antud tagaotsimisteate kolmanda riigi taotlusel avaldamisega võivad tema liikumisvabaduse 
kasutamisele kaasneda. 
ECLI:EU:C:2021 :376 2 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
Õiguslik raamistik 
Rahvusvaheline õigus 
Interpoli põhikiri 
3 Aastal 1956 Viinis vastu võetud ja viimati 2017 . aastal muudetud Interpoli põhikirja (edaspidi „Interpoli 
põhikiri“) artikli 2 punktis a on märgitud, et Interpoli eesmärk on muu hulgas „tagada ja edendada 
võimalikult ulatuslikku vastastikust abi kõikide kriminaalpolitseiasutuste vahel eri riikides kehtivate 
seaduste piires ja kooskõlas inimõiguste ülddeklaratsiooniga“. 
4 Põhikirja artiklis 31 on sätestatud: 
„Oma eesmärkide saavutamiseks vajab [Interpol] pidevat ja aktiivset koostööd oma liikme tega, kes 
peaksid kooskõlas oma riigi õigusaktidega tegema kõik endast sõltuva, et nõuetekohase hoolsusega 
osaleda Interpoli tegevuses.“ [mitteametlik tõlge] 
Interpoli andmetöötluseeskirjad 
5 Aastal 2011 vastu võetud ja viimati 2019 . aastal muudetud Interpoli andmetöötluseeskirjade (edaspidi 
„Interpoli andmetöötluseeskirjad“) artikli 1 punktis 7 on sätestatud: 
„Käesolevate eeskirjade kohaldamisel kasutatakse järgmisi mõisteid: 
[…] 
7. riiklik keskbüroo – mis tahes asutus, mille [Interpoli liikme ks olev] riik on määranud [Interpoli 
põhikirja] artiklis 32 ette nähtud kontaktülesannete täitmiseks.“ [Siin ja edaspidi on osundatud 
eeskirju tsiteeritud mitteametlikus tõlkes.] 
6 Eeskirjade artikli 73 „Interpoli teadete süsteem“ lõikes 1 on öeldud: 
„Interpoli teadete süsteem koosneb konkreetsetel eesmärkidel avaldatud ja värvikoodi järgi 
tuvastatavatest teadetest ning eriteadetest, mis avaldatakse erikoostöö raames ja mis ei kuulu 
eelnimetatud liiki teadete hulka.“ 
7 Eeskirjade artiklis 80 „Teadete rakendamine“ on ette nähtud: 
„1. Riiklikud keskbürood edastavad: 
a) kõigile oma riigi pädevatele asutustele võimalikult kiiresti ja kooskõlas riigisiseste õigusaktidega 
kõik neile laekunud teadetes sisalduvad andmed ja nende teadete ajakohastamised; 
[…]“. 
8 Eeskirjade artiklis 82 „Tagaotsimisteadete eesmärk“ on märgitud: 
„Tagaotsimisteated avaldatakse riikliku keskbüroo või kriminaalasjas uurimis-või süüdistuspädevusega 
rahvusvahelise organi taotlusel, et saada teada tagaotsitava asukoht ning ta kinni pidada , vahistada või 
tema liikumisvabadust piirata tema väljaandmise, üleandmise või muul seesugusel õiguspärasel 
eesmärgil.“ 
ECLI:EU:C:2021 :376 3 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
9 Interpoli andmetöötluseeskirjade artikli 83 „Tagaotsimisteadetele kohaldatavad eritingimused“ lõike 2 
punktis b on sätestatud, et tagaotsimisteate võib avaldada üksnes juhul, kui on esitatud piisavalt 
õigusalaseid andmeid, sealhulgas viide kehtivale vahistamismäärusele või sama mõjuga kohtuotsusele. 
10 Eeskirjade artiklis 87 „Tagaotsitava asukoha tuvastamisel võetavad meetmed“ on ette nähtud: 
„Kui tagaotsimisteates nimetatud isiku asukoht on tuvastatud, võetakse järgmised meetmed: 
a) Riik, kus tuvastati tagaotsitava asukoht: 
i. teatab viivitamata taotluse esitanud riiklikule keskbüroole või rahvusvahelisele organile ja 
peasekretariaadi le, et tagaotsitava asukoht on tuvastatud, võttes arvesse riigisisestest 
õigusaktidest ja kohaldatavatest rahvusvahelistest lepingutest tulenevaid piiranguid; 
ii. võtab kõik riigisiseste õigusaktide ja kohaldatavate rahvusvaheliste lepingutega lubatud 
meetmed, nagu tagaotsitava esialgne vahi alla võtmine või tema liikumise jälgimine või 
piiramine. 
b) Taotluse esitanud riiklik keskbüroo või rahvusvaheline organ, kes on saanud teavet tagaotsitava 
asukoha kohta teises riigis, tegutseb viivitamata ja eelkõige tagab tagaotsitava asukohariigi või 
peasekretariaadi taotlusel ja konkreetsel juhul määratud tähtaegade jooksul andmete ja tõendavate 
dokumentide kiire edastamise. 
[…]“. 
Liidu õigus 
Schengeni konventsioon 
11 Schengeni konventsiooni III jaotise 3. peatükis „Ne bis in idem põhimõtte rakendamine“ asuvas 
artiklis 54 on sätestatud: 
„Isikut, kelle suhtes üks konventsiooniosaline on langetanud lõpliku kohtuotsuse, ei või teine 
konventsiooniosaline sama teo eest vastutusele võtta, tingimusel et kui isikule on karistus määratud, 
on ta selle ära kandnud või kannab seda või seda ei saa otsuse langetanud konventsiooniosalise õiguse 
alusel enam täitmisele pöörata.“ 
12 Schengeni konventsiooni artikli 57 lõigete 1 ja 2 kohaselt: 
„1. Kui konventsiooniosaline süüdistab isikut õiguserikkumises ja selle konventsiooniosalise pädevatel 
asutustel on põhjust oletada, et süüdistus on seotud samade tegudega, mille eest teine 
konventsiooniosaline on isiku üle juba lõpliku kohtuotsuse langetanud, taotlevad need asutused, kui 
nad seda vajalikuks peavad, selle konventsiooniosalise pädevatelt asutustelt teavet, kelle territooriumil 
kohtuotsus langetati. 
2. Taotletud teave edastatakse nii ruttu kui võimalik ning seda arvestatakse edasiste sammude üle 
otsustamisel käimasolevas kohtuasjas.“ 
Euroopa Liidu ja Ameerika Ühendriikide vaheline väljaandmisleping 
13 Euroopa Liidu ja Ameerika Ühendriikide vahel 25. juunil 2003 sõlmitud väljaandmisleping (ELT 2003 , 
L 181, lk 27; ELT eriväljaanne 19/06, lk 161) (edaspidi „ELi ja USA leping“) ei näe ette väljaandmisest 
keeldumise konkreetseid aluseid, välja arvatud artiklis 13, mis puudutab surmanuhtlust. 
ECLI:EU:C:2021 :376 4 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
14 Lepingu artiklis 17 „Erandite puudumine“ on märgitud: 
„1. Käesolev leping ei takista taotluse saanud riigil toetuda keeldumise põhjustele, mis on seotud 
küsimusega, mida käesolevas lepingus ei reguleerita, kuid mida käsitletakse liikme sriigi ja Ameerika 
Ühendriikide vahel kehtivas kahepoolses väljaandmislepingus. 
2. Kui taotluse saanud riigi põhiseaduses sisalduvad põhimõtted või riigile siduvad lõplikud 
kohtuotsused takistavad kõnealuse riigi väljaandmiskohustuse täitmist ja sellise küsimuse lahendus ei 
ole käesoleva lepingu või kehtiva kahepoolse lepinguga ette nähtud, peavad taotluse saanud ja taotluse 
esitanud riik omavahel konsultatsioone.“ 
Direktiiv 2016 /680 
15 Direktiivi 2016 /680 põhjendustes 2, 25 ja 64 on märgitud: 
„(2) Isikuandmete töötlemisele kohaldatavad füüsiliste isikute kaitse põhimõtted ja normid peaks 
füüsiliste isikute kodakondsusest ja elukohast sõltumata austama nende põhiõigusi ja -vabadusi, 
eelkõige õigust isikuandmete kaitsele. Käesoleva direktiivi eesmärk on aidata kaasa vabadusel, 
turvalisusel ja õigusel rajaneva ala lõplikule väljakujundamisele. 
[…] 
(25) Kõik liikme sriigid on [Interpoli] liikme d. Oma ülesannete täitmiseks kogub, säilitab ja levitab 
Interpol isikuandmeid, mis aitavad pädevatel asutustel ennetada rahvusvahelist kuritegevust ning 
selle vastu võidelda. Seetõttu on asjakohane tugevdada liidu ja Interpoli vahelist koostööd, 
soodustades tõhusat isikuandmete vahetust, tagades samas põhiõiguste ja -vabaduste austamise 
isikuandmete automaatsel töötlemisel. Kui isikuandmeid edastatakse liidust Interpoli ja riikidele, 
kes on Interpoli koosseisu liikme id delegeerinud, tuleks kohaldada käesolevat direktiivi, eelkõige 
andmete rahvusvahelist edastamist käsitlevaid sätteid. […] 
[…] 
(64) Liikme sriigid peaksid tagama, et isikuandmeid edastatakse kolmandale riigile või rahvusvahelisele 
organisatsioonile üksnes juhul, kui see on vajalik süütegude tõkestamiseks, uurimiseks, 
avastamiseks või nende eest vastutusele võtmiseks või kriminaalkaristuste täitmisele 
pööramiseks, sealhulgas avalikku julgeolekut ähvarda vate ohtude eest kaitsmiseks ja nende 
ennetamiseks, ja kui kolmanda riigi või rahvusvahelise organisatsiooni vastutav töötleja on 
käesoleva direktiivi tähenduses pädev asutus. […] Isikuandmeid võib selliselt edastada juhul, kui 
[Euroopa K]omisjon on teinud otsuse, et kolmas riik või rahvusvaheline organisatsioon tagab 
isikuandmete kaitse piisava taseme, kui on kehtestatud piisavad kaitsemee tmed või kui 
kohaldatakse erandeid eriolukordad es. Isikuandmete edastamisel liidust vastutavatele töötlejatele, 
volitatud töötlejatele või muudele vastuvõtjatele kolmandates riikides või rahvusvahelistele 
organisatsioonidele ei tohiks kahjustada käesoleva direktiiviga tagatud füüsiliste isikute kaitse 
taset liidus, sealhulgas juhtudel, kui kolmandast riigist või rahvusvahelisest organisatsioonist 
saadud isikuandmed saadetakse edasi vastutavatele töötlejatele või volitatud töötlejatele samas 
või muus kolmandas riigis või rahvusvahelises organisatsioonis.“ 
16 Direktiivi artikli 1 lõikes 1 on ette nähtud: 
„Käesolevas direktiivis sätestatakse õigusnormid, mis käsitlevad füüsiliste isikute kaitset isikuandmete 
töötlemisel pädevate asutuste poolt süütegude tõkestamiseks, uurimiseks, avastamiseks, nende eest 
vastutusele võtmiseks või kriminaalkaristuste täitmisele pööramiseks, sealhulgas avalikku julgeolekut 
ähvarda vate ohtude eest kaitsmiseks ja nende ennetamiseks.“ 
ECLI:EU:C:2021 :376 5 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 –KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
17 Direktiivi artikli 2 lõikes 1 on sätestatud, et seda direktiivi „kohaldatakse isikuandmete töötlemisele 
pädevate asutuste poolt artikli 1 lõikes 1 sätestatud eesmärkidel“. 
18 Direktiivi artikli 3 punktides 2 ja 7 on sätestatud: 
„Käesolevas direktiivis kasutatakse järgmisi mõisteid: 
[…] 
2) „isikuandmete töötlemine“–isikuandmete või nende kogumitega tehtav automatiseeritud või 
automatiseerimata toiming või toimingute kogum, nagu kogumine, dokumenteerimine, 
korrastamine, struktureerimine, säilitamine, kohandamine ja muutmine, päringute tegemine, 
lugemine, kasutamine, edastamise, levitamise või muul moel kättesaada vaks tegemise teel 
avalikustamine, ühitamine või ühendamine, piiramine, kustutamine või hävitamine; 
[…] 
7) „pädev asutus“ 
a) avaliku sektori asutus, kes on pädev süütegusid tõkestama, uurima, avastama või nende eest 
vastutusele võtma või kriminaalkaristusi täitmisele pöörama, sealhulgas kaitsma avalikku 
julgeolekut ähvarda vate ohtude eest ja neid ohte ennetama, või 
b) muu asutus või üksus, kes teostab liikme sriigi õiguse kohaselt avalikku võimu süütegude 
tõkestamise, uurimise, avastamise või nende eest vastutusele võtmise ja kriminaalkaristuste 
täitmisele pööramise, sealhulgas avalikku julgeolekut ähvarda vate ohtude eest kaitsmise ja 
nende ennetamise eesmärgil“. 
19 Direktiivi 2016 /680 artiklis 4 „Isikuandmete töötlemise põhimõtted“on märgitud: 
„1. Liikme sriigid näevad ette järgmist: 
a) isikuandmeid töödeldakse seaduslikult ja õiglaselt; 
b) isikuandmeid kogutakse täpselt ja selgelt kindlaksmääratud ning õiguspärastel eesmärkidel ning 
neid ei töödelda viisil, mis on nende eesmärkidega vastuolus; 
c) isikuandmed on piisavad ja asjakohased ega ole liiased nende töötlemise eesmärkide suhtes; 
[…]“. 
20 Direktiivi artikli 7 „Isikuandmete eristamine ja isikuandmete kvaliteedi kontrollimine“lõikes 3 on ette 
nähtud: 
„Kui ilmneb, et edastatud on ebaõigeid isikuandmeid või isikuandmeid on edastatud ebaseaduslikult, 
teavitatakse sellest viivitamata vastuvõtjat. Sellisel juhul tuleb isikuandmed parandada , kustutada või 
nende töötlemist piirata kooskõlas artikliga 16.“ 
21 Direktiivi artiklis 8 „Isikuandmete töötlemise seaduslikkus“on sätestatud: 
„1. Liikme sriigid näevad ette, et isikuandmete töötlemine on seaduslik ainult sel juhul ja niivõrd, kui 
see on vajalik pädeva asutuse poolt artikli 1 lõikes 1 sätestatud eesmärkide kohase ülesande täitmiseks 
ning see põhineb liidu või liikme sriigi õigusel. 
ECLI:EU:C:2021 :376 6 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
2. Käesoleva direktiivi kohaldamisalasse kuuluvat isikuandmete töötlemist reguleerivas liikme sriigi 
õiguses täpsustatakse vähemalt isikuandmete töötlemise üldised eesmärgid, töödeldavad isikuandmed 
ja nende töötlemise konkreetsed eesmärgid.“ 
22 Direktiivi artikli 16 „Isikuandmete parandamise või kustutamise ja isikuandmete töötlemise piiramise 
õigus“ lõikes 2 on märgitud: 
„Liikme sriigid nõuavad, et vastutav töötleja kustutaks isikuandmed põhjendamatu viivituseta ja näevad 
ette andmesubjekti õiguse sellele, et vastutav töötleja kustutaks põhjendamata viivituseta tema 
isikuandmed, kui isikuandmete töötlemine rikub artikli 4, 8 või 10 kohaselt vastu võetud sätteid või 
kui isikuandmed tuleb kustutada vastutava töötleja juriidilise kohustuse täitmiseks.“ 
23 Direktiivi 2016 /680 V peatükk „Isikuandmete edastamine kolmandatele riikidele ja rahvusvahelistele 
organisatsioonidele“ sisaldab artikleid 35–40 ja reguleerib eelkõige seda, millistel tingimustel võib 
isikuandmeid edastada kolmandatele riikidele või rahvusvahelistele organisatsioonidele. 
24 Direktiivi artikli 36 „Edastamine kaitse piisavuse otsuse alusel“ lõikes 1 on sätestatud, et liikme sriigid 
näevad ette, et isikuandmeid võib kolmandale riigile või rahvusvahelisele organisatsioonile edastada 
siis, kui komisjon on teinud otsuse, et asjaomane kolmas riik või asjaomase kolmanda riigi 
territoorium või asjaomase kolmanda riigi üks või mitu kindlaksmääratud sektorit või rahvusvaheline 
organisatsioon tagab isikuandmete kaitse piisava taseme. 
25 Direktiivi artikli 37 „Edastamine asjakohaste kaitsemee tmete kohaldamisel“ lõikes 1 on märgitud, et 
sellise otsuse puudumise korral näevad liikme sriigid ette, et isikuandmeid võib edastada kolmandale 
riigile või rahvusvahelisele organisatsioonile juhul, kui isikuandmete kaitseks võetavad asjakohased 
kaitsemee tmed on sätestatud õiguslikult siduvas aktis või kui vastutav töötleja on hinnanud kõiki 
isikuandmete edastamisega seotud asjaolusid ning leidnud, et võetud on kõik isikuandmete kaitse 
seisukohalt asjakohased kaitsemee tmed. 
26 Direktiivi artiklis 40 „Isikuandmete kaitseks tehtav rahvusvaheline koostöö“ on sätestatud, et komisjon 
ja liikme sriigid võtavad kolmandate riikide ja rahvusvaheliste organisatsioonide suhtes asjakohased 
meetmed, selleks et muu hulgas töötada välja rahvusvahelised koostöömehhanismid, millega 
hõlbustada isikuandmete kaitset käsitlevate õigusaktide tõhusa täitmise tagamist, ja osutada 
rahvusvahelist vastastikust abi niisuguste õigusaktide täitmise tagamisel. 
Saksa õigus 
27 Kriminaalmenetluse seadustiku (Strafprozessordnung; edaspidi „StPO“) § 153a lõikes 1 on sätestatud, et 
süütegude korral, mille eest karistatakse rahatrahviga või vangistusega, mille alammäär on alla ühe 
aasta, võib Saksa prokuratuur üldjuhul põhikohtuasja algatamiseks pädeva kohtu nõusolekul ja 
kriminaalvastutusele võetud isiku nõusolekul ajutiselt loobuda süüdistuse esitamisest, kehtestades 
samal ajal asjaomase isiku suhtes tingimusi ja ettekirjutusi, näiteks teatava rahasumma maksmine 
heategevuseks või riigikassasse, kui nende tingimuste või ettekirjutuste tulemusena kaob avalik 
menetlushuvi ja kui süüteo raskus seda ei takista. Samas artiklis on ette nähtud, et kui 
kriminaalvastutusele võetud isik neid tingimusi ja ettekirjutusi täidab, ei või teda asjaomaste tegude 
eest enam selle sätte tähenduses vastutusele võtta. 
28 1. juuni 2017 . aasta seaduse, mis käsitleb föderaalset kriminaalpolitseiametit ning föderatsiooni ja 
liidumaade koostööd kriminaalpolitsei küsimustes (Gesetz über das Bundeskriminalamt und die 
Zusamme narbeit des Bundes und der Länder in kriminalpolizeilichen Angelegenheiten; BGBl. 2017 I, 
lk 1354 ), § 3 lõike 1 kohaselt on BKA Saksamaa Liitvabariigi riiklik keskbüroo, kes teeb koostööd 
Interpoliga. 
ECLI:EU:C:2021 :376 7 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimused 
29 Aastal 2012 avaldas Interpol Ameerika Ühendriikide pädevate asutuste taotlusel Saksamaa kodaniku 
WSi kohta tagaotsimisteate (edaspidi „WSi tagaotsimisteade“), et teha kindlaks tema asukoht ja ta kinni 
pidada , vahistada või piirata tema liikumist Ameerika Ühendriikidele võimaliku väljaandmise eesmärgil. 
Tagaotsimisteate avaldamise aluseks oli Ameerika Ühendriikide pädevate asutuste välja antud 
vahistamismäärus, milles süüdistati WSi muu hulgas korruptsioonis. 
30 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu Verwaltungsgericht Wiesbadeni (Wiesbadeni halduskohus, Saksamaa) 
sõnul oli Staatsanwaltschaft München I (Müncheni prokuratuur I, Saksamaa) juba enne 
tagaotsimisteate avaldamist algatanud WSi suhtes uurimismenetluse seoses selles teates nimetatud 
tegudega. Uurimismenetlus lõpetati 27. jaanuari 2010 . aasta otsusega pärast seda, kui WS oli maksnud 
StPO § 153a lõike 1 kohase rahasumma. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul oli kriminaalmenetlus 
põhikohtuasjas kõne all olevate tegude suhtes Saksamaal seega lõppenud. 
31 Aastal 2013 õnnestus BKA-l pärast WSiga suhtlemist saada Interpolilt nõusolek, et WSi 
tagaotsimisteatele lisatakse addendum, mille kohaselt on BKA seisukohal, et selles teates nimetatud 
tegudele kohaldub ne bis in idem’i põhimõte, mille järgi ei tohi isikut sama süüteo eest teist korda 
vastutusele võtta. 
32 Aastal 2017 pöördus WS eelotsusetaotluse esitanud kohtusse kaebusega Saksamaa Liitvabariigi vastu, 
keda esindab BKA. WS palus, et seda liikme sriiki kohustataks võtma kõik vajalikud meetmed tema 
tagaotsimisteate kõrvaldamiseks. WS väitis, et tagaotsimisteate tõttu ei ole tal peale Saksamaa 
Liitvabariigi võimalik reisida ühessegi muusse liikme sriiki ega Beneluxi Majandusliidu riikide, 
Saksamaa Liitvabariigi ja Prantsuse Vabariigi valitsuste vahel nende ühispiiridel kontrolli järkjärgulise 
kaotamise kohta sõlmitud ja Schengenis 14. juunil 1985 alla kirjutatud lepingu (EÜT 2000 , L 239, 
lk 13; ELT eriväljaanne 19/02, lk 9) osalisriiki (edaspidi „osalisriik“), ilma et teda ähvarda ks vahistamise 
oht, sest pärast tagaotsimisteate avaldamist olid liikme sriigid ja osalisriigid lisanud tema nime oma 
riiklikesse andmebaasidesse. WS väitis, et ühelt poolt on selline olukord vastuolus Schengeni 
konventsiooni artikliga 54 ja ELTL artikliga 21 ning teiselt poolt kujutab tagaotsimisteates teda 
puudutavate isikuandmete igasugune töötlemine liikme sriikide asutuste poolt endast järelikult 
direktiivi 2016 /680 sätete rikkumist. 
33 Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et Interpoli välja antud tagaotsimisteates sisalduvate 
isikuandmete töötlemist reguleerivad direktiivi 2016 /680 artikli 4 lõige 1 ja artikli 8 lõige 1. Viimati 
nimetatud sättest aga nähtub, et selline isikuandmete töötlemine on seaduslik ainult niivõrd, kui see 
on esiteks vajalik pädeva asutuse poolt selle direktiivi artikli 1 lõikes 1 sätestatud eesmärkide kohase 
ülesande täitmiseks ning teiseks põhineb liidu või liikme sriigi õigusel. Praegusel juhul saab WSi 
tagaotsimisteates teda puudutavate isikuandmete töötlemine olla seega seaduslik ainult juhul, kui see 
on kooskõlas Schengeni konventsiooni artikliga 54 koostoimes harta artikliga 50 ja ELTL artikliga 21. 
34 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et harta artiklis 50 ja 
Schengeni konventsiooni artiklis 54 sätestatud ne bis in idem’i põhimõtte eesmärk on vältida ELL 
artikli 3 lõikes 2 ette nähtud vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval alal seda, et isikut, kelle suhtes 
on liikme sriigis või osalisriigis tehtud lõplik otsus, ei võetaks tema liikumisvabaduse kasutamisel 
vastutusele samade tegude eest, milles teda teises liikme sriigis või osalisriigis on lõplikult süüdi 
mõistetud. 
35 Lisaks tuleneb eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul Euroopa Kohtu praktikast, et ELTL artiklit 21 
kohaldatakse väljaandmisele ka liikme sriigi ja kolmanda riigi vahelistes suhetes. Eelotsusetaotluse 
esitanud kohus leiab, et see peaks olema nii ka juhul, kui niisugune rahvusvaheline organisatsioon 
nagu Interpol tegutseb vahendajana, avaldades kolmanda riigi taotlusel tagaotsimisteate isiku 
vahistamiseks või tema liikumise piiramiseks eesmärgiga ta kolmandale riigile välja anda. Üksnes 
selline ELTL artikli 21 kohaldamisala tõlgendus aitaks kaotada takistused liidu kodanike 
ECLI:EU:C:2021 :376 8 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
liikumisvabaduselt, mis kaasnevad ohuga, et nad võidakse kolmandale riigile välja anda pärast seda, kui 
nad on reisinud muusse liikme sriiki kui oma päritoluliikme sriik, mis oleks ebaseaduslik, kuna see 
põhineb süüdistusel, mis on samade tegude eest topeltkaristamise keeldu arvestades liidu õigusega 
vastuolus. 
36 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul kujutab Interpoli välja antud tagaotsimisteates sisalduvate 
isikuandmete riiklikesse andmebaasidesse sisestamine endast isikuandmete töötlemist 
direktiivi 2016 /680 artikli 2 lõike 1 tähenduses koostoimes selle direktiivi artikli 1 lõikega 1. Kui 
tagaotsimisteates sisalduvate isikuandmete töötlemine on seaduslik vaid juhul, kui see on kooskõlas 
Schengeni konventsiooni artikliga 54 koostoimes harta artikliga 50 ja ELTL artikliga 21, siis tuleks 
tagaotsitavaks kuulutamise teadaa nded, mis pärast tagaotsimisteate avaldamist on salvestatud 
liikme sriikide andmebaasidesse – kui selline isikuandmete töötlemine ei vasta Schengeni konventsiooni 
artiklile 54 koostoimes harta artikliga 50 ja ELTL artikli 21 lõikega 1 –, seega direktiivi 2016 /680 
artikli 7 lõike 3 ja artikli 16 kohaselt kustutada. 
37 Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et komisjon ja liikme sriigid ei ole Interpoli puhul ilmselt 
kasutanud direktiivi 2016 /680 artiklis 40 antud võimalust võtta kolmandate riikide ja rahvusvaheliste 
organisatsioonide suhtes vastu eeskirjad isikuandmete valdkonn as tehtava rahvusvahelise koostöö 
kohta. Lisaks käsitlevad selle direktiivi artiklid 36 ja 37 isikuandmete edastamist üksnes Interpolile, 
mitte aga selliste andmete edastamist Interpoli poolt liikme sriikidele. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu 
sõnul on direktiivis seega õiguslik lünk, mis tuleb täita. See, et Interpol edastab liikme sriikidele oma 
tagaotsimisteadetes sisalduvad isikuandmed, hoolimata asjaolust, et nendes teadetes nimetatud 
tegudele on kohaldatav ne bis in idem’i põhimõte, ega taga, et andmed kustutatakse viivitamata, juhul 
kui nende töötlemine on ebaseaduslik, tekitab tõsiseid kahtlusi selle organisatsiooni usaldusväärsuses 
isikuandmete kaitse tagamisel. 
38 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul sõltub põhikohtuasja lõpptulemus seega Schengeni 
konventsiooni artikli 54, harta artikli 50, ELTL artikli 21 lõike 1 ja direktiivi 2016 /680 sätete 
tõlgendamisest. Nimelt, juhul kui praeguses asjas oleks kohaldatav ne bis in idem’i põhimõte, mis 
tähendab, et kolmanda riigi välja antud ja Interpoli tagaotsimisteate kaudu edastatud WSi 
tagaotsitavaks kuulutamise teadaa nde kuvamise jätkamine riiklikes andmebaasides on ebaseaduslik, ei 
tohiks liikme sriigid tagaotsimisteates sisalduvaid isikuandmeid töödelda. Seetõttu tuleks WSi 
tagaotsitavaks kuulutamise teadaa nded, mis pärast tagaotsimisteate avaldamist liikme sriikide 
tagaotsitavate andmebaasidesse salvestati, kustutada, millega oleks seega tagatud, et WS saab kasutada 
oma liikumisvabadust liidus ja Schengeni alal. 
39 Neil asjaoludel otsustas Verwaltungsgericht Wiesbaden (Wiesbadeni halduskohus) menetluse peatada 
ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: 
„1. Kas [Schengeni konventsiooni] artiklit 54 koostoimes [harta] artikliga 50 tuleb tõlgendada nii, et kui 
Saksa prokuratuur peatab käimasoleva kriminaalmenetluse pärast seda, kui süüdistatav on täitnud 
teatud kohustused, eelkõige tasunud prokuratuuri poolt kindlaksmääratud teatud rahasumma, siis 
sellest piisab, et keelata sama teo suhtes kriminaalmenetluse algatamine kõigis [osalisriikides]? 
2. Kas ELTL artikli 21 lõikest 1 tuleneb, et liikme sriikidel on keelatud täita niisuguse rahvusvahelise 
organisatsiooni nagu [Interpol] raames kolmandate riikide välja antud vahistamismäärusi, kui 
vahistamistaotluses nimetatud isik on liidu kodanik ja kui liikme sriik, mille kodanik ta on, on 
nimetatud rahvusvahelisele organisatsioonile ja seega ka ülejäänud liikme sriikidele väljendanud 
oma kahtlusi vahistamistaotluse kooskõla suhtes samade tegude eest topeltkaristamise keelu 
põhimõttega? 
3. Kas ELTL artikli 21 lõige 1 takistab kriminaalmenetluse algatamist ja esialgset vahi alla võtmist 
nendes liikme sriikides, mille kodanik asjaomane isik ei ole, kui see on vastuolus samade tegude 
eest topeltkaristamise keelu põhimõttega? 
ECLI:EU:C:2021 :376 9 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
4. Kas [direktiivi 2016 /680] artikli 4 lõike 1 punkti a ja artikli 8 lõiget 1 koostoimes [Schengeni 
konventsiooni] artikliga 54 ja [harta] artikliga 50 tuleb tõlgendada nii, et liikme sriigid on 
kohustatud võtma vastu õigusnorme, mis tagavad, et kriminaalasja lõpetamiseni viiva menetluse 
korral on kõikides [osalisriikides] keelatud Interpoli tagaotsimisteadete edasine töötlemine, mis 
võib viia uue kriminaalmenetluseni? 
5. Kas niisugusel rahvusvahelisel organisatsioonil nagu [Interpol] on olemas piisaval tasemel 
andmekaitse, kui puudub kaitse piisavuse otsus direktiivi 2016 /680 artikli 36 tähenduses või kui 
puuduvad asjakohased kaitsemee tmed selle direktiivi artikli 37 tähenduses? 
6. Kas liikme sriigid võivad kolmandate riikide poolt Interpoli tagaotsimisteatesse kantud andmeid 
ainult siis edasi töödelda, kui kolmas riik levitab tagaotsimisteatega vahistamis-ja 
väljaandmistaotlust ning on taotlenud vahistamist, mis ei ole vastuolus liidu õigusega, eelkõige 
samade tegude eest topeltkaristamise keelu põhimõttega?“ 
Menetlus Euroopa Kohtus 
40 Eelotsusetaotluse esitanud kohus palus Euroopa Kohtul lahendada käesolev eelotsusetaotlus Euroopa 
Kohtu kodukorra artiklis 107 ette nähtud kiirmenetluses. 
41 Euroopa Kohus otsustas 12. juulil 2019 ettekandja-kohtuniku ettepaneku põhjal ja pärast kohtujuristi 
ärakuulamist, olles muu hulgas tõdenud, et WSi ei peeta vahi all, jätta see taotlus rahuldamata. 
Eelotsuse küsimuste analüüs 
Vastuvõetavus 
42 Mitu huvitatud isikut, kes esitasid kirjalikud seisukohad või osalesid kohtuistungil Euroopa Kohtus, 
väitsid, et eelotsusetaotlus ei ole vastuvõetav või et osa eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimusi ei ole 
vastuvõetavad. 
43 Esiteks väidab Belgia valitsus sisuliselt, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole põhikohtuasja eset ja 
asjasse puutuvaid faktilisi asjaolusid piisavalt täpselt kindlaks määranud ega selgitanud, millistel 
põhjustel ta tõstatas eelotsusetaotluses osutatud liidu õigusnormide tõlgendamise küsimuse, rikkudes 
sellega kodukorra artikli 94 punktides a ja c sätestatud nõudeid. 
44 Teiseks väidab Kreeka valitsus, et eelotsusetaotlusest ei nähtu, et WS oleks kasutanud oma 
liikumisvabadust ELTL artikli 21 alusel, mistõttu on küsimus selle õiguse rikkumisest hüpoteetiline. 
Samuti ei selgu sellest taotlusest, et pärast seda, kui Interpol asjaomase teate Interpoli liikme sriikide 
pädevatele asutusele tõenäoliselt edastas, oleks WSi tagaotsimisteates teda puudutavad isikuandmed 
liikme sriikide andmebaasidesse salvestatud. 
45 Kolmandaks leiavad Saksamaa Liitvabariik, Saksamaa valitsus ja Tšehhi valitsus, et eelotsusetaotluse 
esitanud kohtu küsimused on puhtalt hüpoteetilised, kuna neil ei ole mingit seost WSi ja Saksamaa 
Liitvabariigi vahelise põhikohtuasjaga. Nimelt puudutavad need küsimused üksnes kohustusi, mida 
peavad täitma teised liikme sriigid peale Saksamaa Liitvabariigi. 
46 Neljandaks märgivad Belgia, Tšehhi, Saksamaa ja Madalmaade valitsus, et eelotsusetaotluse esitanud 
kohus kui Saksa kohus ei ole pädev otsustama, kuidas peavad teised liikme sriigid peale Saksamaa 
Liitvabariigi WSi suhtes tegutsema. 
ECLI:EU:C:2021 :376 10 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
47 Viiendaks väidavad Belgia ja Tšehhi valitsus ning komisjon, et viies küsimus, mis puudutab Interpoli 
tagatud isikuandmete kaitse taset, on vastuvõetamatu, kuna see puudutab hüpoteetilist olukorda. 
48 Kuuendaks leiavad Saksamaa Liitvabariik, Belgia, Saksamaa ja Hispaania valitsus ning Ühendkuningriigi 
valitsus lõpetuseks, et pärast seda, kui Interpol WSi tagaotsimisteate 5. septembril 2019 kustutas, on 
eelotsuse küsimuste ese igal juhul ära langenud ja need on seega vastuvõetamatud. 
49 Olgu märgitud, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt annab ELTL artikkel 267 
liikme sriikide kohtutele Euroopa Kohtusse pöördumiseks väga laiaulatusliku pädevuse, kui nad leiavad, 
et nende lahendada olevas kohtuasjas tekivad küsimused, mis nõuavad liidu õigusnormide 
tõlgendamist, ja neil on vabadus kasutada seda pädevust menetluse mis tahes hetkel, mida nad peavad 
sobivaks (26. juuni 2019 . aasta kohtuotsus Addiko Bank, C-407/18, EU:C:2019 :537, punkt 35 ja seal 
viidatud kohtupraktika). 
50 Samuti on Euroopa Kohus korduvalt märkinud, et liikme sriikide kohtute liidu õigust käsitlevate 
küsimuste puhul eeldatakse, et need on asjakohased. Euroopa Kohus võib keelduda sellistele 
küsimustele vastamast vaid siis, kui on ilmne, et küsimuses osutatud liidu õigusnormi tõlgendusel ei 
ole mingit seost põhikohtuasja asjaolude või esemega, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa 
Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda talle esitatud küsimustele 
tarvilik vastus (10. detsembri 2018 . aasta kohtuotsus Wightman jt, C-621/18, EU:C:2018 :999, punkt 27 
ja seal viidatud kohtupraktika, ning 26. juuni 2019 . aasta kohtuotsus Addiko Bank, C-407/18, 
EU:C:2019 :537, punkt 36). 
51 Eelotsusetaotluse vastuvõetavuse kohta tuleb esiteks märkida, et kodukorra artikli 94 punktidest a ja c 
tulenevalt peab eelotsusetaotlus lisaks Euroopa Kohtule esitatud küsimustele sisaldama muu hulgas 
lühiülevaadet vaidluse esemest ja asjasse puutuvatest faktidest, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus 
on need välja selgitanud, või vähemalt ülevaadet faktilistest andmetest, millel eelotsuse küsimused 
põhinevad, ning selgitust, millistel põhjustel eelotsusetaotluse esitanud kohus tõstatas liidu 
õigusnormide tõlgendamise või kehtivuse küsimuse ning millist seost ta nende õigusnormide ja 
põhikohtuasjas kohaldatavate riigisiseste õigusnormide vahel näeb. 
52 Praegusel juhul vastab eelotsusetaotlus selles sättes ette nähtud tingimustele. Nimelt on 
eelotsusetaotluses esitatud – ehkki kokkuvõtlikult – vajalikud täpsustused asjasse puutuvate faktide ja 
põhikohtuasja eseme kohta: ühelt poolt WSi liikumisvabaduse kasutamise takistamine teistes 
liikme sriikides ja osalisriikides peale Saksamaa Liitvabariigi, mis eelotsusetaotluse esitanud kohtu 
hinnangul on tingitud WSi tagaotsimisteate avaldamisest ja selles teates WSi puudutavate 
isikuandmete riiklikesse andmebaasidesse salvestamisest, ning teiselt poolt WSi pingutused sellise 
takistuse kõrvaldamiseks Saksamaa Liitvabariigi vastu kaebuse esitamisega. Lisaks, nagu käesoleva 
kohtuotsuse punktis 37 märgiti, täpsustas eelotsusetaotluse esitanud kohus põhjuseid, miks ta pidas 
vajalikuks esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse, ning seost, mis tema arvates esineb 
eelotsusetaotluses viidatud liidu õigusnormide ja põhikohtuasja vahel. 
53 Pealegi tuleb märkida, et kõigil Euroopa Kohtu menetluses osalenud huvitatud isikutel oli võimalik 
tulemuslikult esitada oma seisukohad eelotsusetaotluse esitanud kohtu küsimuste kohta, arvestades 
asjasse puutuvaid fakte ja põhikohtuasja eset, nagu neid on kirjeldatud eelotsusetaotluses. 
54 Teiseks ei tähenda see, et eelotsusetaotluse kohaselt ei näi WS olevat pärast tema kohta 
tagaotsimisteate avaldamist kasutanud oma õigust vabalt liikuda ELTL artikli 21 lõike 1 alusel, et 
eelotsusetaotluses käsitletud probleem oleks hüpoteetiline. Nimelt ilmneb eelotsusetaotluse esitanud 
kohtu esitatud andmetest, et WS esitas selle kohtu menetluses oleva kaebuse just nimelt selleks, et 
luua vajalikud tingimused, et ta saaks kasutada oma õigust vabalt liikuda, ilma et teda ähvarda ks 
tagaotsimisteate tõttu vahi alla võtmise oht liikme sriigis, kuhu ta soovib reisida. 
ECLI:EU:C:2021 :376 11 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
55 Pealegi, mis puudutab direktiivi 2016 /680, siis kuigi on tõsi, et eelotsusetaotluses ei ole viidet 
tõenditele, mis kinnitaksid, et WSi tagaotsimisteates teda puudutavad isikuandmed pärast nimetatud 
teate Interpoli poolt avaldamist tõepoolest salvestati teiste liikme sriikide andmebaasidesse peale 
Saksamaa Liitvabariigi omade, tuleb siiski märkida, et ei ole mõeldav, et Interpoli liikme sriikidel, kelle 
hulka kuuluvad kõik liikme sriigid ja osalisriigid, oleks võimalik Interpoli tagaotsimisteate kaudu 
tagaotsitavate isikutega seoses täita Interpoli põhikirja artiklis 31 kehtestatud kohustust teha selle 
organisatsiooniga „pidevat ja aktiivset koostööd“, ilma et nad salvestaksid oma andmebaasidesse 
niisuguses teates nimetatud isikute isikuandmeid, välja arvatud juhul, kui salvestamata jätmiseks on 
mõjuvad põhjused. 
56 Lisaks tuleneb Interpoli andmetöötluseeskirjade artiklist 80, et kui Interpol avaldab tagaotsimisteate, 
edastavad selle organisatsiooni liikme sriikide riiklikud keskbürood kõikidele oma liikme sriigi 
pädevatele asutustele kõik selles teates sisalduvad andmed, sealhulgas tagaotsimisteate subjektiks oleva 
isiku isikuandmed. Ükski Euroopa Kohtule teatavaks tehtud asjaolu ei anna alust kahelda, et WSi 
tagaotsimisteates teda puudutavate isikuandmete puhul niisugune andmete edastamine liikme sriikides 
toimus. 
57 Kolmandaks ei tähenda asjaolu, et eelotsuse küsimused puudutavad üksnes kohustusi, mida peavad 
täitma teised liikme sriigid ja osalisriigid peale Saksamaa Liitvabariigi, et neil küsimustel ei ole 
põhikohtuasjaga mingit seost. Kuigi vaidlus puudutab Saksamaa Liitvabariigi ja järelikult Saksamaa 
asutuste väidetavat kohustust kaitsta WSi negatiivsete tagajärgede eest, mis teda puudutava Interpoli 
tagaotsimisteatega võivad tema liikumisvabaduse kasutamisele kaasneda, võivad sellise kohustuse 
olemasolu ja ulatus sõltuda võimalikest kohustustest, mis Interpoli tagaotsimisteates nimetatud isikuga 
seoses on pandud liikme sriikidele ja osalisriikidele olukorras, kus on kohaldatav ne bis in idem’i 
põhimõte, sealhulgas seoses selles teates sisalduvate isikuandmete töötlemisega direktiivi 2016 /680 
tähenduses. 
58 Neljandaks, arvestades – nagu eelmisest punktist ilmneb –, et kaebus põhikohtuasjas on esitatud 
üksnes Saksamaa Liitvabariigi ja seega Saksamaa pädevate asutuste vastu, ei saa eelotsusetaotluse 
vastuvõetavust kahtluse alla seada põhjusel, et eelotsusetaotluse esitanud kohtul puudub pädevus 
otsustada teiste liikme sriikide asutuste kohustuste üle. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab 
põhikohtuasjas otsustama üksnes Saksamaa Liitvabariigi ja Saksamaa asutuste kohustuste üle. 
59 Viiendaks ja viimaseks, kuigi on tõsi, et pärast seda, kui Interpol 5. septembril 2019 kustutas WSi 
puudutava tagaotsimisteate, kadus sellest teatest tuleneda võiv takistus WSi vabale liikumisele, tuleb 
siiski märkida, et oma 11. novembri 2019 . aasta vastuses Euroopa Kohtu päringule teate kustutamise 
võimalike tagajärgede kohta eelotsusetaotlusele teatas eelotsusetaotluse esitanud kohus, et WS 
väljendas oma soovi muuta kaebus tuvastuskaebuseks (Feststellungsklage), et edaspidi tuvastataks, et 
Saksamaa Liitvabariiki on kohustatud võtma kõik vajalikud meetmed ühelt poolt selleks, et Interpol ei 
avaldaks uut tagaotsimisteadet samade tegude kohta, mida nimetati WSi tagaotsimisteates, ning teiselt 
poolt selleks, et kustutada mis tahes uus tagaotsimisteade, kui Interpol peaks selle avaldama. See kohus 
täpsustab, et põhikohtuasja kaebuses esitatud nõudeid on võimalik tõlgendada ka nii, et selle näol on 
nüüd tegemist jätkutuvastuskaebusega (Fortsetzungsfeststellungsklage). 
60 Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustas sellega seoses veel, et põhikohtuasja ese ei ole ära langenud 
ja et mõlema eelmises punktis nimetatud kaebuse puhul on tema esitatud küsimustele vastamine 
vaidluse lahendamiseks jätkuvalt vajalik. 
61 Sellega seoses tuleb märkida, et vastavalt Euroopa Kohtu väljakujunenud praktikale on ELTL 
artiklis 267 ette nähtud Euroopa Kohtu ja liikme sriikide kohtute koostöö raames üksnes asja 
menetleval ja selles tehtava lahendi eest vastutaval liikme sriigi kohtul õigus kohtuasja eripära arvesse 
võttes hinnata eelotsuse vajalikkust asjas otsuse langetamiseks (vt 26. oktoobri 2017 . aasta kohtuotsus 
Argenta Spaarbank, C-39/16, EU:C:2017 :813, punkt 37 ja seal viidatud kohtupraktika). 
ECLI:EU:C:2021 :376 12 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
62 Mis puudutab erinevate eelotsuse küsimuste vastuvõetavust, siis tuleb esimese kuni neljanda küsimuse 
ja kuuenda küsimuse kohta märkida, et arvestades eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud kaalutlusi, 
ei ole ilmne, et selle kohtu taotletud liidu õiguse tõlgendusel ei ole pärast WSi tagaotsimisteate 
5. septembril 2019 kustutamist mingit seost põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega või et 
eelotsusetaotluses tõstatatud probleem oleks muutunud hüpoteetiliseks. 
63 Järelikult tuleb esimene kuni neljas küsimus ja kuues küsimus lugeda vastuvõetavaks. 
64 Viienda küsimuse puhul see nii ei ole. Nimelt palub eelotsusetaotluse esitanud kohus selle küsimusega 
sisuliselt selgitada, kas Interpoli isikuandmete kaitse tase on piisav selleks, et direktiivi 2016 /680 
kohaldamisalasse kuuluvad asutused saaksid neid andmeid organisatsioonile edastada. 
Eelotsusetaotluse esitanud kohus ei ole andnud ühtegi selgitust, miks on Euroopa Kohtu vastus sellele 
küsimusele põhikohtuasja lahendamiseks vajalik. 
65 Interpoli andmetöötluseeskirjade artiklis 87 on tõepoolest öeldud, et riik, mille territooriumil 
tuvastatakse tagaotsimisteate abil tagaotsitava asukoht, teatab sellest viivitamata taotluse esitanud 
asutusele ja Interpolile, arvestades selle riigi õigusaktidest ja kohaldatavatest rahvusvahelistest 
lepingutest tulenevaid piiranguid. Selles mõttes võib Interpoli välja antud tagaotsimisteade tuua seega 
kaasa isikuandmete edastamise liikme sriigi poolt Interpolile. Tegemist ei ole siiski olukorraga, mida 
peab silmas eelotsusetaotluse esitanud kohus, kes seoses oma kahtlustega, kas Interpol on 
isikuandmete kaitse valdkonn as usaldusväärne, tugineb üksnes asjaolule, et see organisatsioon edastas 
need andmed liikme sriikidele WSi tagaotsimisteate kaudu ega olnud seda teadet eelotsusetaotluse 
esitamise kuupäeva seisuga kustutanud, hoolimata asjaolust, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu 
hinnangul oli kohaldatav ne bis in idem’i põhimõte. 
66 Neil asjaoludel, kuna viiendas küsimuses taotletud liidu õiguse tõlgendusel ei ole põhikohtuasja 
faktiliste asjaolude ja esemega ilmselgelt mingit seost, tuleb see küsimus tunnistada vastuvõetamatuks. 
Sisulised küsimused 
Esimene, teine ja kolmas küsimus 
67 Oma esimese, teise ja kolmanda küsimusega, mida tuleb analüüsida koos, palub eelotsusetaotluse 
esitanud kohus sisuliselt selgitada, kas Schengeni konventsiooni artikliga 54 ja ELTL artikli 21 
lõikega 1, tõlgendatuna lähtuvalt harta artiklist 50, on vastuolus see, kui osalisriigi või liikme sriigi 
asutused võtavad esialgselt vahi alla isiku, kelle kohta on Interpol avaldanud kolmanda riigi taotlusel 
tagaotsimisteate, kui ühelt poolt on selle isiku suhtes juba toimunud osalisriigis või liikme sriigis 
kriminaalmenetlus, mille prokuratuur lõpetas pärast seda, kui asjaomane isik täitis teatavad 
tingimused, ning teiselt poolt on selle osalisriigi või liikme sriigi asutused Interpolile teatanud, et nende 
hinnangul puudutab kõnealune menetlus samu tegusid, mida käsitletakse nimetatud tagaotsimisteates. 
68 Kõigepealt tuleb märkida, et Interpoli andmetöötluseeskirjade artiklist 87 tuleneb, et kui 
tagaotsimisteates nimetatud isiku asukoht tuvastatakse Interpoli liikme sriigis, peab see riik muu hulgas 
tagaotsitava esialgselt vahi alla võtma või jälgima või piirama tema liikumist, tingimusel et need 
meetmed on riigisiseste õigusaktide ja kohaldatavate rahvusvaheliste lepingute kohaselt lubatud. 
69 Schengeni konventsiooni artikliga 54 on vastuolus see, kui osalisriik võtab isiku vastutusele samade 
tegude eest, mille suhtes on teine osalisriik teinud tema kohta lõpliku otsuse, tingimusel et 
süüdimõistmise korral on isik talle määratud karistuse juba ära kandnud või kannab seda või seda ei 
saa nimetatud osalisriigi seaduste kohaselt enam täitmisele pöörata. 
ECLI:EU:C:2021 :376 13 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
70 Lisaks, nagu ilmneb Schengeni konventsiooni artiklist 54 ja harta artiklist 50, tuleneb ne bis in idem’i 
põhimõte nii liikme sriikide kui ka osalisriikide ühistest põhiseaduslikest tavadest. Seega tuleb 
Schengeni konventsiooni artiklit 54 tõlgendada lähtuvalt harta artiklist 50, mille olemuse järgimise 
artikkel 54 tagab (24. oktoobri 2018 . aasta kohtuotsus XC jt, C-234/17, EU:C:2018 :853, punkt 14 ja 
seal viidatud kohtupraktika). 
71 ELTL artikli 21 lõikes 1 on omakorda sätestatud, et igal liidu kodanikul on õigus vabalt liikuda ja elada 
liikme sriikide territooriumil, kui aluslepingutega ja nende rakendamiseks võetud meetmetega 
kehtestatud piirangutest ja tingimustest ei tulene teisiti. 
72 Esimesele, teisele ja kolmandale küsimusele vastamiseks tuleb seega analüüsida esiteks, kas ne bis in 
idem’i põhimõte on kohaldatav ka mõne muu organi kui kriminaalkohtu otsusele, ja teiseks, kas isikut, 
kelle kohta see otsus on tehtud ja kes võetakse hiljem pärast Interpoli poolt teda puudutava 
tagaotsimisteate avaldamist esialgselt vahi alla, võib pidada „vastutusele võetud“ isikuks Schengeni 
konventsiooni artikli 54 tähenduses ja isikuks, kelle liikumisvabadust seetõttu piiratakse, mis on 
vastuolus ELTL artikli 21 lõikega 1, tõlgendades mõlemaid sätteid lähtuvalt harta artiklist 50, kui ne 
bis in idem’i põhimõtte kohadatavus ei ole tuvastatud, kuid liikme sriigi või osalisriigi asutused on 
teiste liikme sriikide või osalisriikide asutustele teatanud, et nad kahtlevad, kas uued 
kriminaalmenetlused, mis selle teatega seondub, on nimetatud põhimõttega kooskõlas. 
73 Mis puudutab esimesena küsimust, kas ne bis in idem’i põhimõtet saab kohaldada ka otsusele, mille on 
teinud mõni muu organ kui kriminaalkohus, siis on Euroopa Kohus varem otsustanud, et Schengeni 
konventsiooni artiklis 54 sätestatud ne bis in idem’i põhimõte on kohaldatav sellistes kriminaalasja 
lõpetavates menetlustes, nagu on sätestatud StPO §-s 153a ja milles osalisriigi prokuratuur ilma kohut 
kaasamata lõpetab selles riigis alustatud kriminaalmenetluse pärast seda, kui süüdistatav on täitnud 
teatavad kohustused, eelkõige tasunud prokuratuuri kindlaks määratud rahasumma (11. veebruari 
2003 . aasta kohtuotsus Gözütok ja Brügge, C-187/01 ja C-385/01, EU:C:2003 :87, punktid 22, 27 ja 48), 
tingimusel et tehtud otsus põhineb sisulisel hinnangul (vt selle kohta 10. märtsi 2005 . aasta kohtuotsus 
Miraglia, C-469/03, EU:C:2005 :156, punktid 34 ja 35). 
74 Nagu eelotsusetaotluse esitanud kohtu esitatud teabest nähtub, toimus WSi suhtes Saksamaal 
kriminaalmenetlus, mis lõpetati 27. jaanuari 2010 . aasta otsusega pärast seda, kui WS oli StPO § 153a 
lõike 1 alusel tasunud rahasumma. Järelikult on ne bis in idem’i põhimõte, mis on tagatud nii 
Schengeni konventsiooni artikliga 54 kui ka harta artikliga 50, nimetatud otsuses käsitletud tegudele 
kohaldatav. 
75 Mis puudutab teisena küsimust, kas Schengeni konventsiooni artikkel 54 võib takistada Interpoli 
tagaotsimisteates nimetatud isiku esialgset vahi alla võtmist, siis olgu märgitud, et selle sättega on 
vastuolus see, kui isik, kelle suhtes on ühes osalisriigis tehtud lõplik otsus, võetakse teises osalisriigis 
vastutusele. 
76 Sellega seoses tuleb märkida, et Schengeni konventsiooni artikli 54 sõnastus üksi ei võimalda vastata 
küsimusele, kas Interpoli tagaotsimisteates nimetatud isikut, kes on esialgselt vahi alla võetud, võib 
pidada „vastutusele võetud“ isikuks selle sätte tähenduses. 
77 Väljakujunenud kohtupraktikast tuleneb siiski, et liidu õiguse sätte tõlgendamisel ei arvestata mitte 
üksnes selle sõnastust, vaid ka konteksti ning selle õigusaktiga taotletavaid eesmärke, mille osaks säte 
on (vt eelkõige 17. aprilli 2018 . aasta kohtuotsus Egenberger, C-414/16, EU:C:2018 :257, punkt 44 ja 
seal viidatud kohtupraktika). 
78 Mis puudutab Schengeni konventsiooni artikli 54 konteksti, siis tuleb märkida, et harta artiklis 50, mis 
tunnustab ne bis in idem’i põhimõtet liidu põhiõigusena, on sätestatud, et kedagi ei tohi uuesti kohtu 
alla anda ega karistada kuriteo eest, milles ta on liidu territooriumil seaduse järgi juba lõplikult õigeks 
või süüdi mõistetud. Seega tuleneb sellest sättest, nagu ka Euroopa Kohus on varem tõdenud, et ne bis 
ECLI:EU:C:2021 :376 14 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
in idem’i põhimõte keelab sama teo ja sama isiku suhtes kumuleerida nii menetlusi kui ka karistusi, mis 
on selle artikli tähenduses kriminaalõiguslikku laadi (20. märtsi 2018 . aasta kohtuotsus Garlsson Real 
Estate jt, C-537/16, EU:C:2018 :193, punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika). 
79 Schengeni konventsiooni artikliga 54 taotletud eesmärgi kohta tuleneb kohtupraktikast, et selles artiklis 
ette nähtud ne bis in idem’i põhimõtte eesmärk on vältida vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval 
alal seda, et oma liikumisvabadust kasutavat isikut, kelle suhtes on tehtud lõplik otsus, võidakse 
samade tegude eest mitme osalisriigi territooriumil vastutusele võtta – mis aitab õiguskindlust tagada 
sellega, et olukorras, kus liikme sriikide karistusõiguse valdkonn a õigusakte pole ühtlustatud ega 
lähendatud, järgitakse avaliku võimu organite lõplikke otsuseid. Sellega seoses tuleb Schengeni 
konventsiooni artiklit 54 tõlgendada lähtuvalt ELL artikli 3 lõikest 2, mille kohaselt moodustab liit 
oma kodanikele vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva sisepiirideta ala, kus isikute vaba liikumine 
on tagatud muu hulgas kuritegevuse ennetamise ja selle vastu võitlemisega seotud asjakohaste 
meetmete võtmisega (29. juuni 2016 . aasta kohtuotsus Kossowski, C-486/14, EU:C:2016 :483, 
punktid 44 ja 46 ning seal viidatud kohtupraktika). Täpsemalt tuleneb sellest kohtupraktikast, et isik, 
kelle suhtes on tehtud lõplik otsus, peab saama vabalt liikuda, ilma et ta peaks kartma samade tegude 
eest uuesti kriminaalvastutusele võtmist teises osalisriigis (28. septembri 2006 . aasta kohtuotsus 
Gasparini jt, C-467/04, EU:C:2006 :610, punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika). 
80 Sellega seoses eeldab Schengeni konventsiooni artikkel 54 tingimata seda, et osalisriikide 
karistusõigussüsteemides valitseks vastastikune usaldus ja et iga osalisriik tunnistaks teistes 
osalisriikides kehtivaid karistusõigusnorme, isegi kui tema enda õigusnormide kohaldamine viiks 
teistsuguse lahenduseni. Selline vastastikune usaldus eeldab, et teise osalisriigi pädevad asutused 
tunnustavad esimeses osalisriigis tehtud lõplikku otsust sellisena, nagu see on neile teatavaks tehtud 
(29. juuni 2016 . aasta kohtuotsus Kossowski, C-486/14, EU:C:2016 :483, punktid 50 ja 51). 
81 Siiski tuleneb kohtupraktikast veel, et vastastikune usaldus saab tekkida vaid siis, kui teine osalisriik 
suudab esimese osalisriigi esitatud dokumentide põhjal kindlaks teha, et selle esimese osalisriigi 
pädevate asutuste otsus on tõesti lõplik ja sisaldab kohtuasja sisulist hinnangut (29. juuni 2016 . aasta 
kohtuotsus Kossowski, C-486/14, EU:C:2016 :483, punkt 52). 
82 Siit järeldub, et osalisriigi asutused on kohustatud jätma isiku teatavate tegude eest vastutusele võtmata 
või kolmandale riigile selle isiku esialgse vahi alla võtmisega abi pakkumata vaid juhul, kui on selge, et 
selle isiku kohta on teises osalisriigis tehtud samade tegude suhtes lõplik otsus Schengeni 
konventsiooni artikli 54 tähenduses ning seega on kohaldatav ne bis in idem’i põhimõte. 
83 Nagu ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 94 sisuliselt märkis, kinnitab seda tõlgendust Schengeni 
konventsiooni artikkel 57, mille kohaselt võivad selle osalisriigi asutused, kus isikule on esitatud 
süüdistus – juhul kui neil on põhjust oletada, et süüdistus on seotud samade tegudega, mille suhtes 
on teine osalisriik isiku kohta lõpliku otsuse teinud –, taotleda viimati nimetatud riigilt teavet, mis on 
vajalik, et teha kindlaks, kas ne bis in idem’i põhimõte on kohaldatav. Nimelt ilmneb sellest sättest, et 
ainuüksi võimalusest, et see põhimõte on kohaldatav, ei piisa, et takistada osalisriiki võtmast mis tahes 
meetmeid asjaomase isiku vastutusele võtmiseks. 
84 Sellise isiku esialgne vahi alla võtmine, kelle kohta on Interpol kolmanda riigi taotlusel avaldanud 
tagaotsimisteate, võib olukorras, kus kaheldakse ne bis in idem’i põhimõtte kohaldatavuses, olla 
vältimatu etapp, et viia sellega seoses läbi vajalikud kontrollid, vältides samas ohtu, et asjaomane isik 
põgeneb ning pääseb kolmandas riigis võimalikust vastutusele võtmisest tegude eest, mille suhtes ei 
ole tema kohta osalisriigis lõplikku otsust tehtud. Järelikult ei ole niisuguses olukorras selline esialgne 
vahi alla võtmine Schengeni konventsiooni artikliga 54 vastuolus, tingimusel et see on nimetatud 
kontrollide tegemiseks vältimatult vajalik. 
85 Sama tõlgendus on kohaldatav ka ELTL artikli 21 lõikele 1 tõlgendatuna lähtuvalt harta artiklist 50. 
ECLI:EU:C:2021 :376 15 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
86 Sellega seoses, kuigi on tõsi, et esialgne vahi alla võtmine kujutab endast isiku liikumisvabaduse 
piirangut, tuleb seda olukorras, kus ne bis in idem’i põhimõtte kohaldatavus ei ole kindel, pidada siiski 
põhjendatuks õiguspärase eesmärgiga vältida isiku karistamata jäämist – eesmärk, mille kohta Euroopa 
Kohus on leidnud, et see on seotud vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneva sisepiirideta alaga, kus on 
tagatud isikute vaba liikumine, nagu on sätestatud ELL artikli 3 lõikes 2 (vt selle kohta 6. septembri 
2016 . aasta kohtuotsus Petruhhin, C-182/15, EU:C:2016 :630, punktid 36 ja 37, ning 2. aprilli 
2020 . aasta kohtuotsus Ruska Federacija, C-897/19 PPU , EU:C:2020 :262, punkt 60). 
87 Nimelt hõlbustaks selline esialgne vahi alla võtmine selle isiku suhtes kriminaalmenetluse läbiviimist 
pärast tema võimalikku väljaandmist kolmandale riigile, kelle taotlusel selle isiku kohta Interpoli 
tagaotsimisteade avaldati, eeldusel et see ei ole ne bis in idem’i põhimõttega vastuolus. Euroopa Kohus 
on varem leidnud, et väljaandmine on menetlus, mille eesmärk on just nimelt võidelda sellise isiku 
karistamatuse vastu, kes viibib muul territooriumil kui see, kus ta süüteo väidetavalt toime pani, ning 
väljaandmine võimaldab seega vältida olukorda, kus riigi territooriumil süüteo toime pannud isikud, 
kes on sellelt territooriumilt põgenenud, jäävad karistamata (2. aprilli 2020 . aasta kohtuotsus Ruska 
Federacija, C-897/19 PPU , EU:C:2020 :262, punkt 61 ja seal viidatud kohtupraktika). 
88 Siit järeldub, et nii kaua kui pole tuvastatud, et ne bis in idem’i põhimõte on kohaldatav, on nii 
osalisriigi kui ka liikme sriigi asutustel vabadus võtta esialgselt vahi alla isik, kelle kohta on Interpol 
avaldatud tagaotsimisteade. 
89 Seevastu juhul, kui selle osalisriigi või liikme sriigi asutused, kuhu see isik suundub, on saanud teada, et 
teises osalisriigis või teises liikme sriigis on tehtud lõplik kohtuotsus, milles tuvastatakse, et 
tagaotsimisteates nimetatud tegudele kohaldub ne bis in idem’i põhimõte – olles sõltuvalt asjaoludest 
saanud vajalikku teavet selle osalisriigi või liikme sriigi pädevatelt asutustelt, kus süüdistus samade 
tegude eest on väidetavalt tagasi võetud –, on selle isiku esialgne vahi alla võtmine nimetatud asutuste 
poolt või vajaduse korral vahi alla jätmine vastuolus nii vastastikuse usaldusega, mida Schengeni 
konventsiooni artikkel 54, tõlgendatuna lähtuvalt harta artiklist 50, liikme sriikide vahel eeldab, nagu 
käesoleva kohtuotsuse punktis 80 täheldati, kui ka liikumisvabadusega, mis on tagatud ELTL artikli 21 
lõikega 1, tõlgendatuna lähtuvalt harta artiklist 50. 
90 Mis puudutab ühelt poolt Schengeni konventsiooni artiklit 54, siis tuleb esialgset vahi alla võtmist 
sellises olukorras pidada meetmeks, mille eesmärk ei ole enam kontrollida, kas ne bis in idem’i 
põhimõtte kohaldamise tingimused on täidetud, vaid üksnes aidata kaasa isiku tegelikule vastutusele 
võtmisele kolmandas riigis, kelle taotlusel tagaotsimisteade avaldati, vajaduse korral pärast tema 
väljaandmist sellele riigile. 
91 Mis puudutab teiselt poolt ELTL artikli 21 lõiget 1, tõlgendatuna lähtuvalt harta artiklist 50, siis ei ole 
tagaotsimisteates nimetatud isiku liikumisvabaduse piiramine, mis tema esialgse vahi alla võtmisega 
kaasneb, sellises olukorras, nagu on kirjeldatud käesoleva kohtuotsuse punktis 89, põhjendatud 
õiguspärase eesmärgiga vältida karistamata jäämise ohtu, kuna selle isiku kohta on tagaotsimisteates 
nimetatud tegude suhtes tehtud lõplik otsus. 
92 Et seesuguses olukorras tagada Schengeni konventsiooni artikli 54 ja ELTL artikli 21 lõike 1, 
tõlgendatuna koostoimes harta artikliga 50, soovitav toime, peavad liikme sriigid ja osalisriigid tagama 
selliste õiguskaitsevahendite olemasolu, mis võimaldavad asjaomastel isikutel saavutada lõpliku 
kohtuotsuse, milles tuvastatakse ne bis in idem’i põhimõtte kohaldamine, nagu on märgitud käesoleva 
kohtuotsuse punktis 89. 
93 Käesoleva kohtuotsuse punktides 89–91 antud tõlgendust Schengeni konventsiooni artiklile 54 ja ELTL 
artikli 21 lõikele 1, tõlgendatuna koostoimes harta artikliga 50, ei sea kahtluse alla Euroopa Kohtu 
menetluses osalenud mõne valitsuse argumendid, mille kohaselt on Schengeni konventsiooni 
artikkel 54 kohaldatav üksnes Schengeni alal ning ne bis in idem’i põhimõte ei ole absoluutne põhjus, 
mis õigustaks ELi ja USA lepingu alusel väljaandmisest keeldumist. 
ECLI:EU:C:2021 :376 16 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
94 Esiteks, kuigi Schengeni konventsiooni artikkel 54 ei ole ilmselgselt siduv riigi suhtes, kes ei ole 
osalisriik ja kes ei kuulu seega Schengeni alasse, tuleb märkida, et Interpoli tagaotsimisteates 
nimetatud isiku ühe osalisriigi poolt esialgne vahi alla võtmine, isegi kui teade avaldati kolmanda riigi 
taotlusel seoses selle isiku suhtes alustatud kriminaalmenetlusega, kujutab endast nimetatud osalisriigi 
toimingut, mis on seega osa kriminaalmenetlusest, mis laieneb osalisriikide territooriumile, nagu 
käesoleva kohtuotsuse punktides 86 ja 87 märgiti, ning millel on samasugune negatiivne tagajärg 
asjaomase isiku liikumisvabadusele kui samal toimingul, mis tehti kriminaalmenetluses, mis toimub 
täies ulatuses selles osalisriigis. 
95 Siit järeldub, nagu leidis ka kohtujurist oma ettepaneku punktides 60–64, et Schengeni konventsiooni 
artikli 54 üksnes niisugune tõlgendus, mille kohaselt kuulub osalisriigi selline toiming mõiste 
„vastutusele võtmine“ alla selle artikli tähenduses, aitab saavutada kõnealuse artikliga taotletud 
eesmärki. 
96 Ühe osalisriigi sellise toimingu õiguspärasus, mille sisuks on Interpoli tagaotsimisteates nimetatud isiku 
esialgne vahi alla võtmine, sõltub niisiis sellest, kas see on kooskõlas Schengeni konventsiooni 
artikliga 54; käesoleva kohtuotsuse punktides 89 ja 90 on kirjeldatud olukorda, kus selline vahi alla 
võtmine ei ole kõnealuse sättega kooskõlas. 
97 Teiseks, mis puudutab ELi ja USA lepingut, siis tuleb tõdeda, et vastab tõele, et see leping, mille 
eesmärk on vastavalt artiklile 1 tugevdada liidu ja Ameerika Ühendriikide vahelist koostööd 
liikme sriikide ja selle kolmanda riigi vahelistes suhetes väljaandmise valdkonn as, ei näe sõnaselgelt 
ette, et kui ne bis in idem’i põhimõte on kohaldatav, võiksid liikme sriikide asutused Ameerika 
Ühendriikide väljaandmistaotluse rahuldamisest keelduda. 
98 Tuleb siiski meeles pidada , et eelotsusetaotluses kõne all olev olukord puudutab sellise isiku esialgset 
vahi alla võtmist, kelle kohta on Interpol kolmanda riigi taotlusel avaldanud tagaotsimisteate, mitte 
aga selle isiku väljaandmist sellele riigile. Et teha kindlaks, kas Schengeni konventsiooni artikli 54 
tõlgendus, mis on antud käesoleva kohtuotsuse punktides 89 ja 90, võib olla vastuolus rahvusvahelise 
õigusega, tuleb seega kõigepealt analüüsida Interpoli tagaotsimisteate avaldamist käsitlevaid sätteid ja 
tagaotsimisteate õiguslikke tagajärgi, mis on esitatud Interpoli andmetöötluseeskirjade artiklites 82–87. 
99 Nende eeskirjade artiklist 87 nähtub, et Interpoli liikme sriigid on juhul, kui tuvastatakse, et 
tagaotsimisteates nimetatud isik asub nende territooriumil, kohustatud selle isiku esialgselt vahi alla 
võtma vaid siis, kui selline meede on „riigisiseste õigusaktide ja kohaldatavate rahvusvaheliste 
lepingutega lubatud“. Olukorras, kus Interpoli tagaotsimisteates nimetatud isiku esialgne vahi alla 
võtmine on liidu õigusega vastuolus, kui see teade puudutab tegusid, mille suhtes on kohaldatav ne bis 
in idem’i põhimõte, ei rikuks Interpoli liikme sriik vahi alla võtmata jätmisega seega oma kohustusi, mis 
talle selle organisatsiooni liikme na on pandud. 
100 Lisaks tuleneb kohtupraktikast, et kuigi juhul, kui puuduvad liidu õigusnormid, mis reguleeriksid 
liikme sriikide kodanike väljaandmist kolmandale riigile, jääb liikme sriikidele pädevus sellised 
õigusnormid ise vastu võtta, on liikme sriigid kohustatud selle pädevuse teostamisel järgima liidu 
õigust, eelkõige ELTL artikli 21 lõikega 1 tagatud õigust liikme sriikide territooriumil vabalt liikuda ja 
elada (vt selle kohta 13. novembri 2018 . aasta kohtuotsus Raugevicius, C-247/17, EU:C:2018 :898, 
punkt 45, ja 2. aprilli 2020 . aasta kohtuotsus Ruska Federacija, C-897/19 PPU , EU:C:2020 :262, 
punkt 48). 
101 Praegusel juhul ilmneb eelotsusetaotlusest, et ei ole tuvastatud, et WSi tagaotsimisteade, mille Interpol 
avaldas 2012 . aastal, puudutas samu tegusid, mille suhtes oli tema kohta Saksamaal juba tehtud lõplik 
otsus Schengeni konventsiooni artikli 54 tähenduses. 
ECLI:EU:C:2021 :376 17 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
102 Seega tuleb asuda seisukohale, et vastavalt käesoleva kohtuotsuse punktis 88 tehtud järeldusele ei riku 
WSi esialgne vahi alla võtmine osalisriigis või liikme sriigis selles etapis Schengeni konventsiooni 
artiklit 54 ega ELTL artikli 21 lõiget 1, tõlgendatuna lähtuvalt harta artiklist 50. 
103 Nagu ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 98 märkis, on selline lahendus kooskõlas nõukogu 
13. juuni 2002 . aasta raamotsuse 2002 /584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikme sriikidevahelise 
üleandmiskorra kohta (EÜT 2002 , L 190, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 34) sätetega ning Euroopa 
Parlamendi ja nõukogu 3. aprilli 2014 . aasta direktiiviga 2014 /41/EL, mis käsitleb Euroopa 
uurimismäärust kriminaalasjades (ELT 2014 , L 130, lk 1). 
104 Esiteks, kuigi raamotsuse 2002 /584 artikli 3 punkti 2 kohaselt keeldutakse Euroopa vahistamismääruse 
täitmisest, kui vahistamismäärust täitva liikme sriigi õigusasutuse käsutuses olevast teabest selgub, et 
kohaldamisele kuulub ne bis in idem’i põhimõte, tuleneb raamotsuse artiklist 12, et kui isik võetakse 
Euroopa vahistamismääruse alusel vahi alla, peab see asutus otsustama, kas isik peaks jääma vahi alla 
vastavalt vahistamismäärust täitva liikme sriigi õigusele. Järelikult on asjaomase isiku vahi alla võtmine 
või tema vahi all pidamine välistatud üksnes siis, kui see asutus on tuvastanud, et kohaldamisele 
kuulub ne bis in idem’i põhimõte. 
105 Teiseks, olgugi et direktiivi 2014 /41 artikli 11 lõike 1 punkti d kohaselt võib Euroopa uurimismääruse 
täitmisest täitjariigis keelduda, kui see täitmine oleks vastuolus ne bis in idem’i põhimõttega, siis selle 
direktiivi põhjendusest 17 tuleneb, et võttes arvesse asjaolu, et Euroopa uurimismääruse aluseks olevad 
menetlused toimuvad esialgses etapis, ei tohiks määruse täitmisest keelduda, kui selle eesmärk on teha 
kindlaks võimalik vastuolu ne bis in idem’i põhimõttega. 
106 Eeltoodut arvestades tuleb esimesele, teisele ja kolmandale küsimusele vastata, et Schengeni 
konventsiooni artiklit 54 ja ELTL artikli 21 lõiget 1 tuleb lähtuvalt harta artiklist 50 tõlgendada nii, et 
nendega ei ole vastuolus see, kui osalisriigi või liikme sriigi asutused võtavad esialgselt vahi alla isiku, 
kelle kohta on Interpol kolmanda riigi taotlusel avaldanud tagaotsimisteate, välja arvatud juhul, kui 
osalisriigis või liikme sriigis tehtud lõplikus kohtuotsuses tuvastatakse, et selle isiku kohta on vastav 
osalisriik või liikme sriik teinud lõpliku otsuse samade tegude suhtes, millel tagaotsimisteade põhineb. 
Neljas ja kuues küsimus 
107 Oma neljanda ja kuuenda küsimusega, mida tuleb analüüsida koos, palub eelotsusetaotluse esitanud 
kohus sisuliselt selgitada, kas direktiivi 2016 /680 sätteid tuleb lähtuvalt Schengeni konventsiooni 
artiklist 54 ja harta artiklist 50 tõlgendada nii, et nendega on vastuolus Interpoli välja antud 
tagaotsimisteates sisalduvate isikuandmete töötlemine liikme sriikide asutuste poolt, kui liikme sriik on 
tagaotsimisteates nimetatud isiku kohta juba teinud lõpliku otsuse samade tegude suhtes, millel 
tagaotsimisteade põhineb, ja seega on kohaldatav ne bis in idem’i põhimõte. 
108 Täpsemalt palub eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitada, kas liikme sriigi asutused võivad sellisel 
juhul tagaotsimisteates sisalduvad isikuandmed oma andmebaasidesse salvestada või kui need on juba 
salvestatud, siis salvestatud andmed säilitada. 
109 Direktiivi 2016 /680 artikli 3 punkti 2 kohaselt on „isikuandmete töötlemine“ selle direktiivi tähenduses 
„isikuandmete või nende kogumitega tehtav automatiseeritud või automatiseerimata toiming või 
toimingute kogum, nagu kogumine, dokumenteerimine, […] kustutamine või hävitamine“. 
110 Selle direktiivi artikli 2 lõike 1 kohaselt kohaldatakse seda direktiivi isikuandmete töötlemisele pädevate 
asutuste poolt artikli 1 lõikes 1 sätestatud eesmärkidel, nimelt süütegude tõkestamiseks, uurimiseks, 
avastamiseks, nende eest vastutusele võtmiseks või kriminaalkaristuste täitmisele pööramiseks, 
sealhulgas avalikku julgeolekut ähvarda vate ohtude eest kaitsmiseks ja nende ennetamiseks. 
ECLI:EU:C:2021 :376 18 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
111 Liikme sriigi asutuste poolt riigisisese õiguse alusel Interpoli tagaotsimisteates sisalduvate isikuandmete 
salvestamine liikme sriigi andmebaasidesse kujutab seega endast isikuandmete töötlemist, mis kuulub 
direktiivi 2016 /680 kohaldamisalasse. Sama kehtib mis tahes muu toimingu või toimingute kogumi 
kohta, mis isikuandmetega selle direktiivi artikli 3 punkti 2 tähenduses tehakse. 
112 Lisaks peavad liikme sriigid direktiivi 2016 /680 artikli 4 lõike 1 punktide a ja b kohaselt nägema muu 
hulgas ette, et isikuandmeid ühelt poolt töödeldaks seaduslikult ja õiglaselt ning teiselt poolt kogutaks 
täpselt ja selgelt kindlaksmääratud ning õiguspärastel eesmärkidel ning neid töödeldaks viisil, mis ei 
ole nimetatud eesmärkidega vastuolus. Direktiivi artikli 8 lõige 1 sätestab, et „isikuandmete töötlemine 
on seaduslik ainult sel juhul ja niivõrd, kui see on vajalik pädeva asutuse poolt artikli 1 lõikes 1 
sätestatud eesmärkide kohase ülesande täitmiseks ning see põhineb liidu või liikme sriigi õigusel“. 
113 Nagu ilmneb direktiivi 2016 /680 põhjendusest 25, arvestades, et oma ülesande täitmiseks Interpol 
kogub, säilitab ja levitab isikuandmeid, mis aitavad selle organisatsiooni liikme sriikide pädevatel 
asutustel ennetada rahvusvahelist kuritegevust ning selle vastu võidelda, on asjakohane tugevdada liidu 
ja Interpoli vahelist koostööd, „soodustades tõhusat isikuandmete vahetust, tagades samas põhiõiguste 
ja -vabaduste austamise isikuandmete automaatsel töötlemisel“. 
114 Siit järeldub, et Interpoli tagaotsimisteates sisalduvate isikuandmete töötlemisel liikme sriikide pädevate 
asutuste poolt on õiguspärane eesmärk direktiivi 2016 /680 artikli 4 lõike 1 punkti b tähenduses. 
115 On tõsi, et direktiivi 2016 /680 artikli 4 lõike 1 punkt a näeb ette, et direktiivi järgimiseks peab 
isikuandmete töötlemine olema seaduslik. Samuti vastab tõele, nagu märkis ka eelotsusetaotluse 
esitanud kohus, et direktiivi 2016 /680 artikli 7 lõikest 3 ja artikli 16 lõikest 2 tuleneb, et üldjuhul võib 
nõuda isikuandmete kustutamist, kui andmed edastati ebaseaduslikult. 
116 Kuid nagu ka kohtujurist oma ettepaneku punktis 112 sisuliselt märkis, ei saa asjaolust, et Interpoli 
välja antud tagaotsimisteade puudutab tegusid, mille suhtes on kohaldatav ne bis in idem’i põhimõte, 
järeldada , et selles teates sisalduvad isikuandmed oleks edastatud ebaseaduslikult ja nende andmete 
töötlemist tuleks pidada ebaseaduslikuks. 
117 Nimelt ei kujuta ühelt poolt nende andmete edastamine Interpoli poolt endast direktiiviga 2016 /680 
hõlmatud isikuandmete töötlemist, kuna see organisatsioon ei ole „pädev asutus“ direktiivi artikli 3 
punkti 7 tähenduses. Teiselt poolt ei ole ei kõnealuses direktiivis ega üheski muus liidu õigusnormis 
sätestatud, et Interpoli tagaotsimisteates sisalduvate isikuandmete töötlemine on välistatud juhul, kui 
on võimalik kohaldada ne bis in idem’i põhimõtet. 
118 Niisugune isikuandmete töötlemine, mis põhineb liikme sriikide asjakohastel õigusnormidel, on üldjuhul 
samuti vajalik nende riikide pädevate asutuste poolt direktiivi 2016 /680 artikli 1 lõikes 1 sätestatud 
eesmärkide kohase ülesande täitmiseks direktiivi artikli 8 lõike 1 tähenduses. Nimelt ei saaks 
kõnealused pädevad asutused, kelle hulka kuuluvad selle direktiivi artikli 3 punkti 7 kohaselt kõik 
avaliku sektori asutused – kes on pädevad süütegusid tõkestama, uurima, avastama või nende eest 
vastutusele võtma või kriminaalkaristusi täitmisele pöörama, sealhulgas kaitsma avalikku julgeolekut 
ähvarda vate ohtude eest ja neid ohte ennetama – oma ülesannet täita, kui neil ei ole võimalik kanda 
riiklikesse andmebaasidesse sellised isikuandmeid, mis isikut puudutavas Interpoli tagaotsimisteates 
sisalduvad, ja neid andmeid muul moel töödelda, mis võib sellega seoses vajalikuks osutuda. 
119 Pealegi, nagu käesoleva kohtuotsuse punktis 84 on märgitud, võib Interpoli tagaotsimisteates 
sisalduvate isikuandmete töötlemine liikme sriikide asutuste poolt, kui on vaid kaudsed tõendid, mis 
lubavad eeldada , et tagaotsimisteade puudutab tegusid, mille suhtes on kohaldatav ne bis in idem’i 
põhimõte, osutuda vajalikuks just nimelt selleks, et kontrollida, kas see on nii. 
ECLI:EU:C:2021 :376 19 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
120 Tuleb siiski meeles pidada , et kui osalisriigis või liikme sriigis tehtud lõpliku kohtuotsusega on 
tuvastatud, et Interpoli välja antud tagaotsimisteade puudutab tõepoolest samu tegusid, mille suhtes 
on tagaotsimisteates nimetatud isiku kohta tehtud lõplik otsus, ning seega on kohaldatav ne bis in 
idem’i põhimõte, siis ei saa seda isikut – nagu ilmneb esimesele, teisele ja kolmandale küsimusele 
antud vastusest ja arvestades Schengeni konventsiooni artiklit 54, tõlgendatuna lähtuvalt harta 
artiklist 50 – enam samade tegude eest kriminaalvastutusele võtta ega seega nende tegude alusel enam 
vahi alla võtta. Seega tuleb asuda seisukohale, et neil asjaoludel ei ole Interpoli tagaotsimisteates 
sisalduvate isikuandmete salvestamine liikme sriikide andmebaasidesse enam vajalik, mistõttu peab 
andmesubjektil olema võimalik direktiivi 2016 /680 artikli 16 lõike 2 alusel nõuda, et vastutav töötleja 
tema isikuandmed põhjendamatu viivituseta kustutaks. Kui andmeid siiski ei kustutata, peab nende 
juurde olema lisatud märge, et ne bis in idem’i põhimõtte tõttu ei saa asjaomast isikut samade tegude 
eest liikme sriigis või osalisriigis enam vastutusele võtta. 
121 Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb neljandale ja kuuendale küsimusele vastata, et direktiivi 2016 /680 
sätteid tuleb lähtuvalt Schengeni konventsiooni artiklist 54 ja harta artiklist 50 tõlgendada nii, et 
nendega ei ole vastuolus Interpoli välja antud tagaotsimisteates sisalduvate isikuandmete töötlemine 
seni, kuni osalisriigis või liikme sriigis tehtud lõpliku kohtuotsusega ei ole tuvastatud, et 
tagaotsimisteate aluseks olevate tegude suhtes on kohaldatav ne bis in idem’i põhimõte, tingimusel et 
isikuandmete selline töötlemine vastab selles direktiivis sätestatud tingimustele, eelkõige niivõrd, kui 
see on vajalik pädeva asutuse ülesande täitmiseks direktiivi artikli 8 lõike 1 tähenduses. 
Kohtukulud 
122 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva 
asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikme sriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade 
esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata. 
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (suurkoda) otsustab: 
1. Sc hengenis 1 9. juunil 1 9 9 0 alla kirjutatud ja 2 6. märtsil 1 9 9 5 jõustunud konventsiooni, 
millega rakendatakse 1 4. juuni 1 9 8 5 . aasta Sc hengeni lepingut Beneluxi Majandusliidu 
riikide, Saksamaa Liitvabariigi ja Prantsuse Vabariigi valitsuste vahel nende ühispiiridel 
kontrolli järkjärgulise kaotamise kohta, artiklit 5 4 ja ELTL artikli 2 1 lõiget 1 tuleb lähtuvalt 
Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklist 5 0 tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, 
kui selle riigi asutused, kes on Beneluxi Majandusliidu riikide, Saksamaa Liitvabariigi ja 
Prantsuse Vabariigi valitsuste vahel nende ühispiiridel kontrolli järkjärgulise kaotamise kohta 
sõlmitud ja Sc hengenis 1 4. juunil 1 9 8 5 alla kirjutatud lepingu osaline, või liikmesriigi 
asutused võtavad esialgselt vahi alla isiku, kelle kohta on Rah vusvaheline Kriminaalpolitsei 
Organisatsioon (Interpol) avaldanud kolmanda riigi taotlusel tagaotsimisteate, välja ar vatud 
juhul, kui selle lepingu osalisriigis või liikmesriigis tehtud lõplikus kohtuotsuses tuvastatakse, 
et selle isiku kohta on nimetatud lepingu osalisriik või liikmesriik teinud lõpliku otsuse 
samade tegude suhtes, millel tagaotsimisteade põhineb. 
2. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 2 7. aprilli 2 0 1 6 . aasta direktiivi (EL) 2 0 1 6 / 6 8 0 , mis käsitleb 
füüsiliste isikute kaitset seoses pädevates asutustes isikuandmete töötlemisega süütegude 
tõkestamise, uurimise, avastamise ja nende eest vastutusele võtmise või kriminaalkaristuste 
täitmisele pööramise eesmärgil ning selliste andmete vaba liikumist ning millega 
tunnistatakse kehtetuks nõukogu raamotsus 2 0 0 8 / 9 7 7 / JSK, sätteid tuleb lähtuvalt 1 9. juunil 
1 9 9 0 alla kirjutatud Sc hengeni lepingu rakendamise konventsiooni artiklist 5 4 ja põhiõiguste 
harta artiklist 5 0 tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus Rah vusvahelise 
Kriminaalpolitsei Organisatsiooni (Interpol) välja antud tagaotsimisteates sisalduvate 
isikuandmete töötlemine seni, kuni Beneluxi Majandusliidu riikide, Saksamaa Liitvabariigi ja 
Prantsuse Vabariigi valitsuste vahel nende ühispiiridel kontrolli järkjärgulise kaotamise kohta 
ECLI:EU:C:2021 :376 20 
KOHTUOTSUS 12.5.2021 – KOHTUASI C-505/19  
BUND ESREPUBLIK DEUTSCHLAND (INTERPOLI TAGAOTSIMISTEADE)  
sõlmitud ja Sc hengenis 1 4. juunil 1 9 8 5 alla kirjutatud lepingu osalisriigis või liikmesriigis 
tehtud lõpliku kohtuotsusega ei ole tuvastatud, et tagaotsimisteate aluseks olevate tegude 
suhtes on kohaldatav ne bis in idem’i põhimõte, tingimusel et isikuandmete selline 
töötlemine vastab selles direktiivis sätestatud tingimustele, eelkõige niivõrd, kui see on 
vajalik pädeva asutuse ülesande täitmiseks direktiivi artikli 8 lõike 1 tähenduses. 
3. Viies eelotsuse küsimus on vastuvõetamatu. 
Allkirjad 
ECLI:EU:C:2021 :376 21