4

Üldkohus tuvastas järgmist: „1 […] Rikkumine seisnes hindade kindlaksmääramises, hinnakirjade, allahindluste ja mahahindluste ning hinnatõusude rakendusmehhanismide kokkuleppimises, siseriiklike turgude ja klientide jagamises, muu äriteabe vahetamises ning regulaarsetel koosolekutel osalemises ja rikkumise hõlbustamiseks mõeldud muus suhtlemises. 2 [Aalberts, Aquatis ja Simplex] kuuluvad [vaidlusaluse] otsuse adressaatide hulka. 3 Aalberts on rahvusvahelise tööstuskontserni emaettevõtja, kes on noteeritud Amsterdami (Madalmaad) Euronext börsil. Ta kontrollib otse või kaudselt mitme sellise äriühingu kapitali, kes tegutsevad toruliitmike tootmise või turustamise sektoris. Aalberts omandas 30. augustil 2002 IMI plc [edaspidi „IMI”] toruliitmike tootmise ja turustamise kogu tegevuse, samas kui see tegevus oli koondatud „Yorkshire Fittings Groupi”. Tehing seisnes täpsemalt Raccord Orléanais SA [edaspidi „Raccord Orléanais”] (hiljem Aquatis) ja R. Woeste & Co. Yorkshire GmbH [edaspidi „Woeste & Co”] (hiljem Simplex) kõikide aktsiate omandamises. Need kaks ettevõtjat kaasati ühte Aalbertsi kontserni kahest peamisest tegevusalast, see tähendab vedelike kontrolli. 4 Comap, kes on [vaidlusaluse] otsuse adressaat seetõttu, et ta osales rikkumises Legris Industries SA kontrolli all, ning hageja kohtuasjas T-377/06, võõrandati märtsis 2006 Aalbertsi kontsernile. Üldkohut teavitati 16. aprilli 2007. aasta kirjaga asjaolust, et kõik Aquatise varad ja kohustused anti üle Comapile ning et Aquatis lõpetas tegevuse õigusliku üksusena. […] 5 Mueller Industries Inc., üks teine vasest toruliitmike tootja, teavitas 9. jaanuaril 2001 komisjoni kartelli olemasolust toruliitmike sektoris ja muudes seotud tööstussektorites vasktorude turul ning avaldas soovi teha koostööd vastavalt komisjoni teatisele, mis käsitleb trahvide määramata jätmist või vähendamist kartellidega seotud juhtumite puhul (EÜT 1996, C 207, lk 4; edaspidi „1996. aasta koostööteatis”) ([vaidlusaluse] otsuse põhjendus 114). 6 Komisjon viis 22. ja 23. märtsil 2001 vasest torusid ja toruliitmikke puudutava uurimise raames nõukogu 6. veebruari 1962. aasta määruse nr 17, esimene määrus [EÜ] artiklite [81] ja [82] rakendamise kohta (EÜT 1962, 13, lk 204; ELT eriväljaanne 08/01, lk 3), artikli 14 lõike 3 alusel läbi etteteatamata kontrollid mitme ettevõtja – sh IMI, kes oli tollal Raccords Orléanais’ ja [Woeste & Co] emaettevõtja – ruumides ([vaidlusaluse] otsuse põhjendus 119). 7 Esimeste kontrollide tulemusel jagas komisjon aprillis 2001 vasktorusid puudutava uurimise kolmeks eraldi menetluseks: juhtumit COMP/E-1/38.069 (sanitaartehnilised vasktorud) käsitlev menetlus, juhtumit COMP/F-1/38.121 (toruliitmikud) käsitlev menetlus ning juhtumit COMP/E-1/38.240 (tööstuslikud torud) käsitlev menetlus ([vaidlusaluse] otsuse põhjendus 120). […] 9 Alates veebruarist/märtsist 2002 saatis komisjon asjassepuutuvatele pooltele määruse nr 17 artikli 11 ja hiljem nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 [EÜ] artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (ELT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205) artikli 18 alusel mitu teabenõuet ([vaidlusaluse] otsuse põhjendus 122). 10 IMI esitas septembris 2003 taotluse, et tema suhtes kohaldataks 1996. aasta koostööteatist. Sellele taotlusele järgnesid Delta kontserni (märts 2004) ja FRA.BO SpA [edaspidi „FRA.BO”] (juuli 2004) samasisulised taotlused. Viimase leebema kohtlemise taotluse esitas mais 2005 Advanced Fluid Connections plc (edaspidi „AFC”). FRA.BO edastas muu hulgas teavet, mis juhtis komisjoni tähelepanu asjaolule, et rikkumine vältas aastatel 2001–2004, see tähendab pärast komisjoni kontrolle ([vaidlusaluse] otsuse põhjendused 115–118). 11 Komisjon alustas 22. septembril 2005 juhtumi COMP/F-1/38.121 (toruliitmikud) osas rikkumismenetlust ja võttis vastu vastuväiteteatise, mis tehti teatavaks teiste hulgas ka hagejatele ([vaidlusaluse] otsuse põhjendused 123 ja 124). 12 Komisjon tegi 20. septembril 2006 [vaidlusaluse] otsuse. 13 Komisjon tuvastas [vaidlusaluse] otsuse artiklis 1, et [vastustajad apellatsioonimenetluses] osalesid rikkumises järgmistel ajavahemikel: — Aalberts 25. juunist 2003 kuni 1. aprillini 2004; — Aquatis ja Simplex IMI kontserni liikmetena 31. jaanuarist 1991 kuni 22. märtsini 2001 ning Aalbertsi kontserni liikmetena 25. juunist 2003 kuni 1. aprillini 2004. 14 Selle rikkumise eest määras komisjon vaidlustatud otsuse artikli 2 punktides a ja b [vastustajatele apellatsioonimenetluses] järgmised trahvid: „a) [Aalberts]: 100,80 miljonit eurot millest solidaarselt: [Aquatisega]: 55,15 miljonit eurot ja [Simplexiga]: 55,15 miljonit eurot b) 1. [IMI] solidaarselt IMI Kynoch Ltd-ga: 48,30 miljonit eurot millest solidaarselt: […] [Aquatisega]: 48,30 miljonit eurot ja [Simplexiga]: 48,30 miljonit eurot 2. [Aquatis] ja [Simplex] vastutavad solidaarselt järgmise lisasumma tasumise eest: 2,04 miljonit eurot.” 15 Vastavalt [vaidlusaluse] otsuse artiklile 3 olid artiklis 1 nimetatud ettevõtjad kohustatud rikkumise viivitamata lõpetama, kui nad ei olnud seda juba teinud, ja hoiduma tulevikus igasugusest niisugusest tegevusest või käitumisest, nagu on kirjeldatud artiklis 1, ning samuti igasugusest tegevusest või käitumisest, millel on samasugused või sarnased eesmärgid või tagajärjed. 16 Iga ettevõtja trahvi summa kindlaksmääramiseks kohaldas komisjon [vaidlusaluses] otsuses meetodit, mis on määratletud suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja [ST] artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta (EÜT 1998, C 9, lk 3; ELT eriväljaanne 08/01, lk 171; edaspidi „1998. aasta suunised”). 17 Mis puudutab kõigepealt trahvi lähtesumma kindlaksmääramist rikkumise raskuse alusel, siis kvalifitseeris komisjon rikkumise selle laadi ja geograafilise ulatuse tõttu väga raskeks ([vaidlusaluse] otsuse põhjendus 755). 18 Leides seejärel, et asjaomaste ettevõtjate vahel esinevad märkimisväärsed erinevused, kohaldas komisjon erinevat kohtlemist, lähtudes sel eesmärgil sellest, milline on asjaomasel turul nende suhteline olulisus, mille ta tegi kindlaks nende turuosade alusel. Selle põhjal jagas ta asjaomased ettevõtjad kuude kategooriasse, tuginedes käibe osale, mille iga ettevõtja sai käesolevas menetluses asjassepuutuva toote müügist 2000. aastal EMP-s [Euroopa Majanduspiirkond], välja arvatud Aalbertsi ja AFC osas, kelle puhul ta võttis arvesse 2003. aastat ([vaidlusaluse] otsuse põhjendus 758). 19 Aalberts liigitati esimesse kategooriasse, mille trahvi lähtesummaks määrati 60 miljonit eurot, samas kui IMI liigitati teise kategooriasse, mille trahvi lähtesummaks määrati 46 miljonit eurot ([vaidlusaluse] otsuse põhjendus 765). 20 Seejärel suurendas komisjon igale asjaomasele ettevõtjale määratud trahvi lähtesummat 10% kartellis osalemise iga aasta eest ning olenevalt olukorrast 5% iga perioodi eest kestusega kuus kuud kuni üks aasta. Ajavahemiku 31. detsembrist 1988 kuni 31. jaanuarini 1991 osas pidas komisjon sobivaks suurendada trahvi 5% aasta eest, kuna kartelli geograafiline ulatus oli sel ajal piiratud ([vaidlusaluse] otsuse põhjendus 775). 21 Lõpuks loeti rikkumises osalemise jätkamine pärast komisjoni kontrolle, see tähendab ajavahemikus 25. juunist 2003 kuni 1. aprillini 2004, raskendavaks asjaoluks, mis õigustas [vastustajatele apellatsioonimenetluses] määratud trahvi põhisumma suurendamist 60% võrra ([vaidlusaluse] otsuse põhjendused 779 ja 782).”