Kohtuasi T-68/03

Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

„Riigiabi — Kreeka Vabariigi poolt lennuettevõtjale Olympic Airways antud ümberkorraldusabi — Komisjoni otsus, millega tunnistatakse abi ühisturuga kokkusobimatuks ning määratakse selle tagastamine — Abi kasutamine valel eesmärgil — Uus abi — Tõendamiskoormis — Õigus olla ära kuulatud — Eraõigusliku võlausaldaja kriteerium — Faktiviga — Ilmne hindamisviga — Põhjendused — EÜ artikli 87 lõige 1 ja lõike 3 punkt c”

Esimese Astme Kohtu otsus (teine koda laiendatud koosseisus), 12. september 2007 II - 2919

Kohtuotsuse kokkuvõte

Põhimõtteliselt peab komisjon varem heakskiidetud abi valel eesmärgil kohaldamist ning talle teatamata uue abi olemasolu tuvastavas otsuses esitama tõendid nii ümberkorraldusabi valel eesmärgil kohaldamise kui ka uue abi andmise kohta. Tegelikult tuleneb ka EÜ artikli 88 lõigetest 2 ja 3, et sellekohaste tõendite puudumisel hõlmab varasem heakskiit olemasolevat abi ja asjaomaseid uusi meetmeid ei saa lugeda riigiabiks EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses. Seevastu, erandina EÜ artikli 87 lõike 1 sätetest, on abi ühisturuga kokkusobivuse tõendamiskoormis põhimõtteliselt asjaomasel liikmesriigil, kes peab tõendama, et tingimused selle erandi kohaldamiseks on täidetud. Tõendamiskoormise jagamine sõltub siiski komisjonil ja asjaomasel liikmesriigil lasuvate menetluslike kohustuste täitmisest seoses sellega, kuidas nimetatud institutsioon kasutab oma pädevust nõuda liikmesriigilt kõiki vajalikke andmeid. Uuele või muudetud abile heakskiidu saamiseks peab erandina asutamislepingu sätetest asjaomane liikmesriik EÜ artiklist 10 tuleneva komisjoniga tehtava koostöökohustuse täitmiseks esitama kogu teabe, mis võimaldab sellel institutsioonil kontrollida, kas erandit lubavad tingimused on täidetud. Lisaks võib komisjon teha otsuse talle kättesaadava teabe alusel juhul, kui asjassepuutuv liikmesriik rikub koostöökohustust ja keeldub edastamast teavet, mille esitamist on komisjon uue või muudetud abi kvalifitseerimiseks ja selle ühisturuga kokkusobivuse uurimise või siis eelnevalt heaks kiidetud abi nõuetekohase rakendamise kontrollimise eesmärgil nõudnud. Siiski peab komisjon enne sellise otsuse vastuvõtmist nõudma liikmesriigilt kõigi abi ühisturuga kokkusobivuse uurimiseks vajalike dokumentide, kogu sellekohase teabe ja andmete edastamist tema poolt määratud tähtajaks. Komisjon võib menetluse lõpetada ja võtta vastu otsuse abi olemasolu ja ühisturuga kokkusobivuse kohta tema käsutuses oleva materjali alusel või otsuse, milles tuvastatakse eelnevalt heaks kiidetud abi nõuetekohast kohaldamist, üksnes juhul, kui liikmesriik ei ole vaatamata komisjonipoolse korralduse saamisele nõutud teavet esitanud. Need menetluslikud kohustused on pandud asjaomasele liikmesriigile ja komisjonile, et viimane saaks oma kontrolli teostada piisavalt selgete ja täpsete andmete põhjal, tagades asjaomase riigi õiguse olla ära kuulatud. (vt punktid 34–37)

EÜ artikli 88 lõige 2 annab asjassepuutuvatele isikutele, nende hulgas kõnealusest meetmest kasu saanutele, õiguse esitada oma märkused. Asjassepuutuvatel isikutel on üksnes õigus olla haldusmenetlusega seotud piisavas ulatuses, võttes arvesse juhtumi asjaolusid. Asjassepuutuvate isikute sel viisil piiritletud menetlusõiguste järgimine on sisuline nõue, mille rikkumine võib kaasa tuua vaidlustatud otsuse tühistamise. Seda eriti olukorras, kui tagasinõudmisele tuleva abi saajatele ei antud tegelikult võimalust esitada oma märkusi ametliku uurimismenetluse raames, kuna komisjon ei tuvastanud neid menetluse algatamise otsuses või hilisemas faasis, ja kui ei saa välistada, et ilma sellise rikkumiseta oleks menetlus erinevalt lõppenud. Kuna riigiabimenetlus algatatakse siiski asjaomase liikmesriigi suhtes, siis ei saa asjassepuutuvad isikud põhimõtteliselt tugineda kaitseõigustele, mis on antud isikutele, kelle suhtes menetlus on algatatud ja kes võivad nõuda võistlevat vaidlust komisjoniga, nagu see toimub asjaomase liikmesriigi puhul. (vt punktid 42 ja 43)

EÜ artikli 230 alusel esitatud tühistamishagi raames tuleb ühenduse õigusakti õiguspärasust hinnata akti vastuvõtmise ajal olemasolevate faktiliste ja õiguslike asjaolude alusel. Eeskätt peab komisjoni keerulisi järeldusi hindama vaid nende asjaolude alusel, mis olid komisjonile teada nende järelduste tegemise ajal. Sellest tuleneb, et ei saa lugeda vastuvõetavaks, et hageja tugineb faktilistele argumentidele, mis on komisjonile teadmata ja millest ei antud talle teada uurimismenetluse ajal. Samas on huvitatud isikul võimalus esitada lõpliku otsuse vastu õiguslik väide, mida ei esitatud haldusmenetluses. (vt punktid 72 ja 73)

EÜ artikli 87 lõike 3 punktist c ja artikli 88 lõigetest 2 ja 3, nagu neid on rakendatud suuniste raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta punkti 3.2.2 alapunktides b, f ja g ning punktis 3.2.4, tuleneb, et komisjoni poolt heakskiidetud kava igasugune olulisem muutmine eeldab põhimõtteliselt seda, et asjaomane liikmesriik esitab muudetud üksikasjaliku kava, et komisjon võiks hinnata abi kokkusobivust ühisturuga vastavalt suuniste punktis 3.2.4 esitatud tingimustele. Kui abi heakskiitmisega seotud tingimusi menetluslikul tasandil ei täideta, siis saab komisjon tavaliselt teha otsuse sellest tingimusest erandi tegemise kohta üksnes siis, kui ta algatab uuesti EÜ artikli 88 lõikes 2 märgitud menetluse, välja arvatud olukorras, kus esialgsest tingimusest on kõrvale kaldutud suhteliselt vähesel määral. Eeskätt siis, kui ümberkorralduskava tekitab kahtlusi abi kokkusobivuse osas ühisturuga, peab komisjon uuesti läbi viima ametliku hindamise abi ühisturuga kokkusobivuse kohta. Need menetlusnormid kinnitavad, et kui ümberkorraldusabi heaks kiitvas otsuses vastu võetud ümberkorralduskava ei ole täielikult rakendatud, siis võib komisjon olenevalt olukorrast lubada selle kava olulist muutmist üksnes suunistes esitatud tingimustele vastavalt asjaomase liikmesriigi esitatud muudetud kava põhjaliku ametliku uurimise põhjal. Seega, kui asjaomane liikmesriik ei esita muudetud ümberkorralduskava, siis komisjon põhimõtteliselt ei pea ega ka saa – abi kokkusobivuse hindamise käigus – võtta arvesse esialgse plaani võimalikke olulisi muudatusi, lähtudes asjaomase liikmesriigi pelkadest kavatsuse väljendustest. (vt punktid 91–93)

Komisjonil on ulatuslik kaalutlusõigus EÜ artikli 87 lõike 3 kohaldamisel. Kuna ühenduste kohus ei saa asendada komisjoni hinnangut keerulistele majanduslikele faktidele ja tingimustele enda hinnanguga, peab Esimese Astme Kohtu kontroll piirduma menetlus- ja põhjendamisnormidest kinnipidamise, faktiliste asjaolude sisulise õigsuse ning ilmse hindamisvea ja võimu kuritarvitamise puudumise kontrollimisega. (vt punkt 150)

Otsuse põhjendused peavad sisalduma otsuses endas ning komisjoni hilisemaid selgitusi ei võeta arvesse, välja arvatud erandlikel asjaoludel. Siit järeldub, et otsus ise peab olema piisav ja selle põhjendustena ei või käsitleda selliseid kirjalikke või suulisi selgitusi, mis on antud hiljem, kui asjaomase otsuse peale on juba esitatud hagi ühenduste kohtusse. (vt punkt 254)

Riigiabiks lugemiseks ei piisa ainuüksi asjaolust, et avalik-õiguslik võlausaldaja annab meelevaldselt maksesoodustusi. Need maksesoodustused peavad olema ilmselgelt suuremad kui need, mille sarnases olukorras olev eraõiguslik võlausaldaja oleks andnud oma võlgnikule, võttes arvesse eeskätt võla suurust, avalik-õigusliku võlausaldaja õiguskaitsevahendeid, võlgniku olukorra parandamise võimalusi, kui tal lubatakse tegevust jätkata, ning võlausaldaja riski, et tema kahjum suureneb tegevuse jätkamise korral veelgi. Asutamislepingus määratletud riigiabi mõiste on õigusliku tähendusega ning seda tuleb tõlgendada objektiivsetest teguritest lähtudes. Seetõttu peab ühenduste kohus, võttes arvesse nii talle esitatud vaidluse konkreetseid tegureid kui ka komisjoni kaalutluste tehnilist või kompleksset laadi, põhimõtteliselt kontrollima küsimust täielikult, et otsustada, kas meede kuulub EÜ artikli 87 lõike 1 reguleerimisalasse. Siiski, kui komisjoni hinnang küsimusele, kas mingi meede vastab eraõigusliku võlausaldaja kriteeriumile, tähendab keerulist majanduslikku hinnangut, milles komisjonil on ulatuslik kaalutlusõigus, siis piirdub kohtulik kontroll menetlus- ja põhjendusreeglitest kinnipidamise, esitatud asjaolude sisulise õigsuse ja nende hindamisel ilmse vea puudumise ning võimu kuritarvitamise puudumise kontrolliga. Esimese Astme Kohus ei saa nimelt asendada komisjoni majanduslikku hinnangut enda omaga. (vt punktid 283–285)

Mis puudutab komisjoni otsust riigiabi valdkonnas, siis selle põhjendamine ei tohi piirduda sellega, et tuvastatakse, et käsitletud meede on riigiabi, vaid selles peab olema viide konkreetsetele asjaoludele, et huvitatud isik saaks esitada tõhusalt oma seisukoha nende väidetavate faktiliste asjaolude ja dokumentide tõelevastavuse ning asjakohasuse kohta ja ühenduste kohus saaks oma kontrolli teostada. Siiski ei ole nõutav, et põhjenduses oleksid esitatud kõik asjakohased faktilised ja õiguslikud üksikasjad, kuna küsimust, kas õigusakti põhjendused vastavad EÜ artikli 253 nõuetele, tuleb hinnata mitte ainult akti sõnastusest lähtudes, vaid arvestades selle tausta ning asjakohaseid õigusnorme nende kogumis. (vt punktid 286 ja 287)

Ükski ühenduse õiguse säte ei nõua, et komisjon, kui ta määrab ühisturuga kokkusobimatuks tunnistatud abi tagastamise, fikseeriks tagastatava abi täpse suuruse. Tegelikult piisab sellest, kui komisjoni otsuses sisalduvad andmed, mis võimaldavad otsuse adressaadil iseseisvalt ja liigsete raskusteta see summa määratleda. Komisjon võib seega õiguspäraselt piirduda kõnealuse abi tagasinõudmise kohustuse kinnitamisega ning jätta tagastatava summa täpse suuruse väljaarvutamise siseriiklikele ametivõimudele. Rahaline soodustus, mille võlgnik saab oma võla maksmata jätmisse või maksmisega viivitamisse sallivalt suhtumisest, koosneb täpselt selle maksmata jäetud või maksmisega viivitatud võla summast alates hetkest, kui see summa on sissenõutav. See soodustus ei lange tingimata kokku selle summaga, mille eraõiguslik võlausaldaja oleks võinud tagasi saada, kui ta oleks lõpetanud maksmata jätmisse või maksmisega viivitamisse sallivalt suhtumise. Selleks et määrata kindlaks, kas võlgnikku koheldi soosivalt, on komisjoni kohustus üksnes kindlaks määrata, kas hiljemalt vaidlustatud otsuse vastuvõtmise hetkel ei oleks võrreldavas olukorras olev eraõiguslik võlausaldaja enam suhtunud sallivalt maksmata jätmisse või sellega viivitamisse. See uurimine ei eelda täpse hetke määramist, millal eraõiguslik võlausaldaja oleks lõpetanud maksmata jätmisse või sellega viivitamisse sallivalt suhtumise ja võtnud meetmeid, et võlg talle tagasi makstaks. (vt punktid 291, 293 ja 294)