ET Euroopa Liidu Teataja C 344/42

Euroopa Komisjoni 12. augustil 2013 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda) 30. mai 2013. aasta otsuse peale kohtuasjas T-454/10: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-457/13 P)

2013/C 344/73

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Euroopa Komisjon (esindajad: A. Marcoulli, K. Skelly)

Teised menetlusosalised: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Confederazione Cooperative Italiane

Apellandi nõuded

— tühistada Üldkohtu otsus tervikuna;

— teha asjas lõplik otsus, tunnistades hagid kohtuasjades T-454/10 ja T-482/11 vastuvõetamatuks ja/või põhjendamatuks;

— mõista esimese kohtuastme menetluse ja käesoleva apellatsioonimenetluse kohtukulud välja esimeses kohtuastmes hagejateks olnud pooltelt;

kui Euroopa Kohus peaks jätma Üldkohtu otsuse muutmata, siis palub komisjon Euroopa Kohtul:

— jätta lõplikult kehtima määruse nr 1580/2007 (1) artikli 52 lõike 2a teise lõigu, rakendusmääruse nr 543/2011 (2) artikli 50 lõike 3 ja viimatinimetatud määruse artikli 60 lõike 7 tagajärjed osas, milles nende sätete alusel on tehtud tootjaorganisatsioonidele makseid enne Euroopa Kohtu otsuse tegemise aasta 15. oktoobrit, või enne sellist tulevikus saabuvat kuupäeva, mida Euroopa Kohus peab sobivaks seoses enne 30. maid 2013 heakskiidetud tegevuskavadega.

Väited ja peamised argumendid

Käesolevas asjas palub komisjon Euroopa Kohtul tühistada vaidlustatud Üldkohtu otsus, teha asjas lõplik otsus, tunnistades vastuvõetamatuks ja/või põhjendamatuks hagid kohtuasjades T-454/10 ja T-482/11, ning mõista esimese kohtuastme menetluse ja käesoleva apellatsioonimenetluse kohtukulud välja esimeses kohtuastmes hagejateks olnud pooltelt.

See apellatsioonkaebus on seotud menetlusega, mille esimese kohtuastme hagejad algatasid (i) komisjoni määruse nr 1580/2007 artikli 52 lõike 2a ja VIII lisa ning (ii) komisjoni määruse nr 543/2011 artikli 50 lõike 3 ja artikli 60 lõike 7 tühistamiseks.

Esimese kohtuastmes olid hagejateks puu- ja köögiviljatöötlejad, kes väitsid, et eespool nimetatud sätted teevad kaudselt võimalikuks liidu rahalise toetuse andmise ka teatavatele töötlemistegevustele, mida teostavad tootjaorganisatsioonid.

Üldkohus leidis, et hagid on vastuvõetavad. Üldkohus asus seisukohale, et abi andmine tootjaorganisatsioonidele, kelle toodangut töötleb kas see organisatsioon ise või teine isik tema eest, võrdub abi andmisega töötlemistegevustele, mis ei kuulu ühise turukorralduse ühtse määruse (3) kohaldamisalasse. Lisaks leidis Üldkohus, et komisjonil ei ole õigust anda abi, mis tekitab diskrimineeriva kohtlemise, millega kahjustatakse töötlejaid, kes ei ole mõne tootjaorganisatsiooni liikmed, ja soodustatakse tootjaorganisatsioone niivõrd, kui nad tegelevad töötlemisega.

Komisjoni väitel eksis Üldkohus sellele järeldusele jõudes kolmel põhjusel.

Esiteks tunnistas Üldkohus hagid komisjoni hinnangul vastuvõetavaks vääralt. Komisjoni väitel on vaidlusalused aktid üldkohaldatavad õigustloovad aktid, mille õiguslike tagajärgede tekkeks peavad liikmesriigid võtma rakendusmeetmeid. Peale selle väidab komisjon, et Üldkohus leidis vääralt, et kõnealused aktid puudutavad hagejaid otseselt. Sellele järeldusele jõudmisel lähtus Üldkohus eeldusest, et hagejad olid samas seisundis riigiabi saajate konkurentidega. Komisjoni hinnangul jõudis Üldkohus sellele järeldusele ebaõigesti.

Sisuliselt küljest väidab komisjon, et Üldkohus ei tõlgendanud õigesti ühise turukorralduse ühtse määruse sätteid ja täpsemalt eksis Üldkohus hinnangu andmisel kaalutlusruumile, mille nõukogu on komisjonile andnud ühise turukorralduse ühtse määruse rakenduseeskirjade võtmiseks.

Viimaseks väidab komisjon, et Üldkohus tõlgendas vääralt diskrimineerimiskeelu põhimõtet, leides, et see on kohaldatav ka rahalise abi andmise kavadele ühise turukorralduse ühtse määruse kohaselt.

Juhuks kui Euroopa Kohus peaks käesoleva apellatsioonkaebuse rahuldamata jätma, palub komisjon, et kohus kasutaks talle ELTL artikliga 264 antud võimalust lükata oma otsuse tagajärgede jõustumine edasi kuni kohtuotsuse tegemise aasta 15. oktoobrini. Komisjoni sellise taotluse eesmärk on tagada, et kohtuotsuse tagajärjed oleksid kohaldatavad võrdselt kõikidele tootjaorganisatsioonidele ega tooks neile kaasa põhjendamatuid raskusi.

(1) Komisjoni 21. detsembri 2007. aasta määrus (EÜ) nr 1580/2007, millega kehtestatakse nõukogu määruste (EÜ) nr 2200/96, (EÜ) nr 2201/96 ja (EÜ) nr 1182/2007 rakenduseeskirjad puu- ja köögiviljasektoris (ELT L 350, lk 1).

(2) Komisjoni 7. juuni 2011. aasta rakendusmäärus (EL) nr 543/2011, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses puu- ja köögiviljasektori ning töödeldud puu- ja köögivilja sektoriga (ELT L 157, lk 1).

(3) Nõukogu 22. oktoobri 2007. aasta määrus (EÜ) nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ELT L 299, lk 1).