Kohtuasi C‑81/13

Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik

versus

Euroopa Liidu Nõukogu

„Tühistamishagi — Sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimine — EMÜ‑Türgi assotsiatsioonileping — Nõukogu otsus assotsiatsiooninõukogus Euroopa Liidu nimel võetava seisukoha kohta — Õigusliku aluse valik — ELTL artikkel 48 — ELTL artikli 79 lõike 2 punkt b — ELTL artikkel 217”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (suurkoda), 18. detsember 2014

Institutsioonide aktid — Õigusliku aluse valik — Kriteeriumid — Otsus 2012/776/EL, mis käsitleb Euroopa Liidu nimel võetavat seisukohta EMÜ‑Türgi assotsiatsioonilepinguga loodud assotsiatsiooninõukogus seoses sotsiaalkindlustussüsteeme koordineerivate sätete vastuvõtmisega — Vastuvõtmine ainult ELTL artikli 48 alusel — Vastuvõetamatus — Sobiv õiguslik alus — ELTL artiklid 48 ja 217 — Ühe õigusliku aluse ärajätmise mõju puudumine otsuse kehtivusele

(ELTL artikkel 48, ELTL artikli 79 lõike 2 punkt b, ELTL artikkel 217 ning ELTL artikli 218 lõiked 8 ja 9; EL lepingule ja ELT lepingule lisatud protokoll nr 21; EMÜ-Türgi assotsiatsioonileping; nõukogu määrused nr 1408/71 ja nr 574/72; nõukogu otsus 2012/776)

Liidu õigusakti õigusliku aluse valik peab põhinema objektiivsetel asjaoludel, mis on kohtulikult kontrollitavad ja mille hulka kuuluvad eeskätt õigusakti enda eesmärk ja sisu. Seejuures ei oma mingit tähtsust see õiguslik alus, mis valiti muude selliste liidu õigusaktide vastuvõtmiseks, millel võivad olla asjaomase õigusaktiga sarnased iseloomulikud tunnused; õigusakti õiguslik alus tuleb kindaks teha selle enda eesmärgi ja sellega reguleeritavate valdkondade alusel. Seevastu võib õigusakti õigusliku aluse valikul olla asjakohane kontekst, millesse asjaomane õigusakt paigutub.

Otsust 2012/776/EL, mis käsitleb Euroopa Liidu nimel võetavat seisukohta Euroopa Majandusühenduse ja Türgi vahelise assotsiatsioonilepinguga loodud assotsiatsiooninõukogus seoses sotsiaalkindlustussüsteeme koordineerivate sätete vastuvõtmisega, ei saa nõuetekohaselt vastu võtta ainult ELTL artikli 48 alusel, sest see võeti vastu assotsiatsioonilepingu raames ja selle eesmärk oli sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise meetmete vastuvõtmine. Nimetatud artikkel annab liidule õiguse võtta vastu selle valdkonna meetmeid põhimõtteliselt ainult liidu sisepoliitika ja ‑meetmete valdkonnas või välistegevuse valdkonnas, mis on seotud selliste kolmandate riikidega, mida saab samastada liidu liikmesriikidega. EMÜ‑Türgi lepingu eesmärk ei ole võimalikult täielikult ellu viia kaupade, isikute, teenuste ja kapitali vaba liikumine lepingupoolte vahel, nii et liidu territooriumil loodud siseturg laieneks Türgile, ega ka viia ellu isikute vaba liikumine lepingupoolte vahel, nii et liidus kehtestatud töötajate vaba liikumine laieneks Türgile. Samuti näib, et EMÜ‑Türgi lepingu pooled ei kavatsenud kohaldada omavahel määrust nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes ja määrust nr 574/72, millega kinnitatakse määruse nr 1408/71 rakendamise kord, täies ulatuses ja et Türgit ei saa nende määruste kohaldamisel samastada liikmesriigiga.

Peale selle ei saa ELTL artikli 79 lõike 2 punkt b olla sellise meetme vastuvõtmise aluseks nagu otsus 2012/776, sest võttes arvesse konkreetset konteksti, millesse see otsus paigutub, on sellel muu eesmärk kui ühise sisserändepoliitika väljatöötamine.

Sellest järeldub, et vaidlustatud otsuse õiguslik alus on väär, sest sellest puudub ELTL artikkel 217. Siiski on viitamisviga kõnealuses otsuses puhtalt vormilist laadi ning ei too endaga kaasa selle otsuse tühistamist, sest vastavalt ELTL artikli 218 lõike 8 esimesele lõigule koostoimes selle artikli lõikega 9 pidi nõukogu võtma otsuse 2012/776 vastu kvalifitseeritud häälteenamusega ja Euroopa Parlamendi osaluseta. Peale selle ei ole ELTL artikli 217 puudumisel mingeid tagajärgi seoses protokolliga nr 21.

(vt punktid 35, 36, 38, 46, 50, 57–59, 63, 64, 66 ja 67)