ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Toidu märgistamine, esitlemine ja reklaam – Direktiiv 2000/13

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2000/13, artiklid 2, 3 ja 12)

Summary

Direktiivi 2000/13/EÜ toidu märgistamist, esitlemist ja reklaami käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikleid 2, 3 ja 12 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis annavad võimaluse pidada selles liikmesriigis asuvat ettevõtjat, kes turustab teises liikmesriigis asuva ettevõtja töötlemata kujul tarnitavat alkohoolset jooki nimetatud direktiivi artikli 1 tähenduses, vastutavaks ametivõimude poolt tuvastatud eelnimetatud õigusnormide rikkumise eest, mis seisneb selles, et alkoholi mahuprotsent, mille tootja on asjaomase toote etiketil esitanud, ei vasta toote alkoholisisaldusele, ja järelikult võimaldavad ettevõtjat karistada haldustrahviga isegi ainult seetõttu, et ta on lihtsalt turustajana müünud toodet, mida talle on tarninud tootja.

Siseriiklikud õigusnormid, millega pannakse nimetatud märgistamise kohustuse rikkumise korral vastutus mitte ainult tootjale, vaid ka turustajale, ei kahjusta mitte mingil moel selle direktiiviga kavandatud tulemuste saavutamist. Vastupidi, selline õigusakt osas, milles määratletakse lai ettevõtjate ring, keda võib direktiivi 2000/13 märgistamise rikkumiste eest vastutavaks pidada, on ilmselgelt direktiivis sätestatud toiduainete lõpptarbijate kaitse ja teavitamise eesmärki arvestav.

Lisaks tuleb siseriiklikus õiguses põhimõtteliselt kehtestada kord, mille alusel turustajat võib pidada vastutavaks direktiivi 2000/13 artiklites 2, 3 ja 12 sätestatud märgistuse kohustuse rikkumise eest, ja eelkõige kehtestada erinevate asjaomaste toiduainete turuleviimisega tegelevate ettevõtjate vastutuse jaotumise reeglid.

(vt punktid 49, 50, 59, 60 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Aktsiisimaks – Direktiiv 92/12 – Aktsiisiga maksustatavad tooted – Selle liikmesriigi määratlemine, kellel on õigus võtta aktsiisi

(Nõukogu direktiiv 92/12, artiklid 7 ja 8 ning artikli 22 lõige 3)

Summary

Direktiivi 92/12 aktsiisiga maksustatava kauba üldise korralduse ja selle kauba valdamise, liikumise ning järelevalve kohta tuleb tõlgendada nii, et kui füüsiline isik, kes ei tegutse kutsealaselt ega tulu saamise eesmärgil, omandab esimeses liikmesriigis enda ja teiste füüsiliste isikute tarbeks aktsiisiga maksustatavat kaupa, mis on selles liikmesriigis tarbimiseks ringlusse lubatud, ja laseb selle kauba oma nimel lähetada teise liikmesriiki selles teises riigis asuval transpordiettevõtjal, kohaldatakse direktiivi artiklit 7, mitte selle artiklit 8 selliselt, et aktsiisi võetakse ka selles samas teises riigis.

Direktiivi 92/12 kohaldamiseks tuleb kaupa, mida ei hoita enda tarbeks ja mis ei kuulu seega selle direktiivi artikli 8 kohaldamisalasse, käsitleda tingimata kaubanduslikel eesmärkidel hoitava kaubana, mis kuulub seetõttu artikli 7 kohaldamisalasse. Artikli 8 kohaldamiseks on vaja, et kõnealuse kauba vedamine toimuks selle omandanud füüsilise isiku poolt isiklikult. Nimetatud direktiivi artikli 7 lõike 6 kohaselt makstakse sellisel juhul esimeses riigis tasutud aktsiis vastavalt direktiivi artikli 22 lõikele 3 tagasi.

(vt punktid 29, 37, 53 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Põllumajandus – Õigusaktide ühtlustamine – Loomade kaitse vedamise ajal – Direktiiv 91/628

(Nõukogu direktiiv 91/628, lisa lõike 48 punkti 4 alapunkt d)

Summary

Direktiivi 91/628 (mis käsitleb loomade kaitset vedamise ajal ja millega muudetakse direktiive 90/425 ja 91/496, mida on muudetud direktiiviga 95/29) lisa lõike 48 punkti 4 alapunktis d kasutatud mõistet „vedu” tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab ka loomade peale- ja mahalaadimist.

See definitsioon vastab direktiivi 91/628 eesmärkidele, mis ilmnevad eelkõige direktiivi algversiooni teisest ja kaheksandast põhjendusest; need eesmärgid on loomade kaitse tagamine rahuldaval tasemel ja pikamaaveo vähendamine loomade heaolu huvides niipalju kui võimalik. Arvestades seda, et direktiiv ei sea loomade peale­ ja mahalaadimise ajale iseenesest mingisuguseid piiranguid, ja kui tõlgendada direktiivi 91/628 lisa lõike 48 punkti 4 alapunkti d nii, et seda aega ei arvestata veo kestuse hulka, siis ei saaks peale­ ja mahalaadimistoimingud kuidagi arvesse võtta, mis piiraks nimetatud normi kasulikku mõju.

(vt punktid 19, 20, 24 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Sotsiaalpoliitika – Mees- ja naistöötajad – Võrdne tasustamine

(EÜ artikkel 141; nõukogu direktiiv 97/80)

2. Sotsiaalpoliitika – Mees- ja naistöötajad – Võrdne tasustamine

(EÜ artikkel 141; nõukogu direktiiv 97/80)

Summary

1. Juhul kui palga määramisel tööstaaži kriteeriumi kasutamise tulemusena saavad võrdluses olevad mees- ja naistöötajad võrdse või võrdväärse töö eest ebavõrdset palka, tuleb EÜ artiklit 141 tõlgendada nii, et kuivõrd tööstaaži kriteeriumi kasutamine on üldreeglina kohane, et saavutada õigustatud eesmärk maksta palgalisa omandatud kogemuse eest, mis võimaldab töötajal täita edukamalt oma tööülesandeid, ei pea tööandja eraldi põhjendama, et nimetatud kriteeriumi kasutamine on antud töökoha puhul selle eesmärgi saavutamiseks kohane, välja arvatud juhul, kui töötaja esitab tõendeid, mis võivad tekitada selle suhtes tõsiseid kahtlusi. Seega on tööandja kohustatud tõendama, et kui üldreeglina on tõsi see, et tööstaaž on tihedalt seotud töökogemusega ja võimaldab töötajal täita edukamalt oma tööülesandeid, on see nii ka asjaomase töökoha puhul.

(vt punktid 38 ja 40 ning resolutiivosa)

2. Juhul kui palga määramisel tööstaaži kriteeriumi kasutamise tulemusena saavad võrdluses olevad mees- ja naistöötajad võrdse või võrdväärse töö eest ebavõrdset palka, tuleb EÜ artiklit 141 tõlgendada nii, et kui palga määramisel kasutatakse tehtava töö hindamisel põhinevat tööde klassifitseerimissüsteemi, ei pea iga töötaja puhul eraldi tõendama, et ta on asjaomasel perioodil omandanud töökogemuse, mis võimaldab töötajal täita edukamalt oma tööülesandeid. Seevastu tuleb võtta objektiivselt arvesse tehtava töö iseloomu.

(vt punktid 39 ja 40 ning resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Õigusaktide ühtlustamine – Kaubamärgid – Direktiiv 89/104 – Kaubamärgiga antavad õigused – Välistransiidiprotseduurile suunatud kaubamärki kandev kaup – Kaubamärk, mis on kaitstud transiidiliikmesriigis, kuid mitte sihtliikmesriigis

(Nõukogu direktiiv 89/104, artikli 5 lõiked 1 ja 3)

Summary

Esimese kaubamärgidirektiivi 89/104 artikli 5 lõikeid 1 ja 3 tuleb tõlgendada nii, et kaubamärgi omanik saab keelata seda kaubamärki kandva kauba, mis on suunatud välistransiidiprotseduurile, transiitveo läbi liikmesriigi, mille territooriumil see kaubamärk on kaitstud, teise liikmesriiki, mille territooriumil see kaubamärk ei ole kaitstud, ainult juhul, kui ta suudab tõendada, et ajal, mil see kaup on suunatud välistransiidiprotseduurile, teeb kolmas isik sellega toiminguid, mis toovad tingimata kaasa kauba turuleviimise transiidiliikmesriigis.

Seejuures ei ole põhimõtteliselt oluline, kas ühe liikmesriigi jaoks määratud kaup pärineb assotsieerunud riigist või kolmandast riigist või kas kaup on päritoluriigis toodetud seaduslikult või rikkudes kaubamärgi omaniku selles riigis kehtivat õigust.

(vt punktid 23, 26, 27 ja 41 ning resolutiivosa punktid 1 ja 2)
Keywords

Summary



Keywords

Lepinguväline vastutus – Tingimused – Õigusvastase aktiga tekitatud tegelik ja kindel kahju

(EÜ artikkel 288, teine lõik)

Summary

Ühenduse lepinguvälise vastutuse kohaldamisel EÜ artikli 288 teise lõigu tähenduses eeldab kahjuga seotud tingimus seda, et kahju, mille hüvitamist taotletakse, oleks tegelik ja konkreetne.

Siinkohal asjaolu, et komisjonil on asjaomases sektoris lai kaalutlusruum, ei too iseenesest automaatselt endaga kaasa seda, et kõnealuse institutsiooni ebaseadusliku käitumise tulemusena tekkinud väidetav kahju poleks konkreetne. Seetõttu tuleb üksnes kahju põhjustanud akti vastuvõtmisega seotud erilisi asjaolusid arvesse võttes uurida, kas ühenduse institutsiooni kaalutlusruum on niisugune, mis välistab võimaluse, et hagejate väidetava kahju võiks tunnistada konkreetseks.

Seega, niisuguse kaalutlusruumi olemasolu lubab ühenduse kohtul vaid tõdeda, et väidetava kahju täpne ulatus on ebaselge, mitte aga seda, et kahju kui niisuguse esinemine ei ole kindel.

(vt punktid 27, 30, 33, 34 ja 36)
Keywords

Summary



Keywords

1. Kaupade vaba liikumine – Kaubavahetus kolmandate riikidega – Seestöötlemise protseduur

(Nõukogu määrus nr 2913/92, artikkel 21, artikli 122 punkt c ja artikkel 236)

2. Euroopa ühenduste omavahendid – Impordi- või eksporditollimaksu tagasimaksmine või vähendamine

(Nõukogu määrus nr 2913/92, artikkel 121, artikli 122 punkt c ja artikkel 236)

Summary

1. Määruse nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) artikli 122 punkti c tuleb tõlgendada nii, et kompensatsioonitoodete vabasse ringlusse lubamisel tekkinud tollivõlast tuleneva maksusumma määramisel ei pea liikmesriigi toll, v.a juhul kui asjaomane isik seda otseselt taotleb, kohaldama tollikontrolli all töötlemise protseduuri puudutavaid maksustamisreegleid, kui importkauba oleks saanud suunata sellele protseduurile.

Tolliseadustiku sätetest ei tulene, et ühenduse õiguslooja kavatses panna siseriiklikele asutustele võlgnike eest hoolitsemise kohustuse, mille kohaselt need asutused peavad hoolitsema võlgnike huvide eest, kohaldades soodsamaid maksustamisreegleid.

(vt punktid 32, 34, resolutiivosa punkt 1)

2. Määruse nr 2913/92 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik) artiklit 236 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi toll peab menetlema imporditollimaksu tagasimaksmise taotlust, kui tehakse kindlaks, et asjaomase isiku vea, mitte valiku tõttu määrati tollivõlast tulenev maksusumma selle seadustiku artikli 121 alusel ja see teatati asjaomasele isikule, isegi kui see taotlus toob kaasa selle, et toll arvutab tollivõlast tuleneva maksusumma ümber tolliseadustiku artikli 122 punkti c alusel.

(vt punkt 43, resolutiivosa punkt 2)
Keywords

Summary



Keywords

Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus – Tööõnnetused ja kutsehaigused – Hüvitise arvutamine

(EÜ artikkel 42; nõukogu määrus nr 1408/71, artikli 58 lõige 1)

Summary

Määruse nr 1408/71 artikli 58 lõiget 1, mille kohaselt juhul, kui liikmesriigi õigusaktid näevad ette kutsehaiguse rahaliste hüvitiste arvutamise keskmise palga põhjal, määratakse selline keskmine palk kindlaks üksnes lähtuvalt palgast, mida on arvestatud nimetatud õigusaktide alusel täitunud perioodide eest, tuleb tõlgendada EÜ artiklis 42 sätestatud eesmärgi kohaselt, mis seisneb eelkõige selles, et võõrtöötajad ei kaotaks õigust saada sotsiaalkindlustushüvitisi ega saaks neid vähendatud määras seetõttu, et nad on kasutanud neile EÜ asutamislepinguga antud õigust vabalt liikuda.

Sellest järeldub, et kui on tegemist kutsehaigushüvitisega, mille suurus arvutatakse liikmesriigi territooriumil viimaste töötatud kuude eest saadud keskmise palga alusel, tuleb võõrtöötaja puhul nimetatud keskmise palga arvutamisel võtta arvesse palka, mida asjaomane isik oleks tema ametialase karjääri arengut arvestades tõenäoliselt saanud, kui ta oleks jätkanud töötamist selles liikmesriigis, kus asub pädev asutus.

(vt punktid 38, 43 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Institutsioonide aktid – Direktiivid – Rakendamine liikmesriikide poolt

(EÜ artikli 249 kolmas lõik)

2. Keskkond – Teatavate projektide keskkonnamõju hindamine – Direktiiv 85/337

(Nõukogu direktiiv 85/337, artikli 6 lõiked 2 ja 3)

Summary

1. EÜ artikli 249 kolmanda lõigu kohaselt on liikmesriigid kohustatud direktiivi ülevõtmisel tagama selle täieliku mõju, omades samas ulatuslikku kaalutlusruumi meetodite valiku osas. Tõsiasjast, et mingi muu direktiivi kohaselt on tasu kehtestamine lubatud, ei saa tuletada üldist eeldust, et ühenduse seadusandja lubab lõivusid kehtestada üksnes siis, kui ta on selle sõnaselgelt ette näinud. Seisukoht, mille kohaselt liikmesriik ei saa nõuda tasude maksmist, kuna kõnealune direktiiv ei sisalda ühtegi sõnaselget sätet, mis seda lubaks, ei ole ühitatav EÜ artikli 249 kolmandast lõigust tuleneva valikuvabadusega.

(vt punktid 26–28)

2. Haldusliku iseloomuga tasu kehtestamine ei ole iseenesest vastuolus direktiivi 85/337 teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta eesmärgiga. Põhjendusest 6, nagu ka kõnesoleva direktiivi artikli 6 lõikest 2 nähtub nimelt, et üks selle direktiivi eesmärke on võimaldada asjaomasel üldsusel väljendada tõenäoliselt olulise keskkonnamõjuga projektidele tegevuslubade andmise menetluses oma arvamust. Seega lubab kõnealuse artikli 6 lõige 3 seada teatud tingimusi asjaomase üldsuse osalemisele, keda projekt puudutab. Nõnda võivad liikmesriigid selle sätte kohaselt määrata kindlaks üldsuse teavitamise ja üldsusega konsulteerimise üksikasjaliku korra ning eelkõige määrata kindlaks, kes on asjaomane üldsus, ning täpsustada üldsuse teavitamise ja üldsusega konsulteerimise viisid.

Tasu ei tohi siiski olla niivõrd kõrge, et see hakkaks takistama direktiivi täieliku mõju saavutamist vastavalt selle direktiivi eesmärgile. Niisuguse olukorraga oleks tegemist, kui tasu takistaks oma suuruse tõttu direktiivi 85/337 artiklist 6 tulenevate osalemisõiguste kasutamist.

(vt punktid 37, 38, 42–44)
Keywords

Summary



Keywords

Ametnikud – Hindamine – Kaitseõiguse tagamine

(Personalieeskirjad, artikli 26 esimene ja teine lõik ja artikkel 43)

Summary

Kaitseõiguse tagamise aluspõhimõtet kui menetluslikku tagatist ei saa Euroopa ühenduste personali hindamise valdkonnas tõlgendada nii, et see kehtestab selle hindamiseni viivale menetlusele eelneva hoiatamise kohustuse. See põhimõte peab võimaldama asjaomasel isikul ennast hindamismenetluse käigus kaitsta faktiväidete vastu, mida võidakse tema vastu esitada, kuid selle ülesanne ei ole samuti võimaldada ametnikul muuta oma käitumist tulevikus, selleks et vältida tuvastatud faktide kasutamist tegelikult tema vastu. Tööalase käitumise parandamine on eesmärk, mis väljub kaitseõiguse tagamise kohaldamisalast, kuna samasugust eesmärki järgib tegelikult hindamisaruanne ise.

Lisaks ei mõjuta seda järeldust personalieeskirjade artikli 26 esimene ja teine lõik – mille eesmärk on tagada ametniku kaitseõigus juba olemasolevate dokumentide osas ja mis takistavad seda, et hindamismenetluse käigus kasutataks selliseid dokumente hinnatava ametniku vastu, ilma et talle oleks neist enne tema isikutoimikusse kandmist teatatud –, kuid need sätted ei kohusta koostama eelnevalt dokumente, milles esitatakse ametlikult puudutatud isikule ette heidetud väidetavad faktid.

Sellest järeldub, et ei kaitseõiguse tagamise aluspõhimõte ega personalieeskirjade artikli 26 esimene ja teine lõik ei sea ametniku karjääriarengu aruandes mõne fakti tema vastu kasutamise tingimuseks kirjaliku hoiatuse koostamist ega sellest enne selle aruande vastuvõtmise menetlust puudutatud isikule teatamist.

(vt punktid 39, 41, 43, 44 ja 52)
Keywords

Summary



Keywords

Põllumajandus – Ühine turukorraldus – Eksporditoetused – EÜ asutamislepingu II lisas loetlemata töödeldud tooted – Andmise tingimused

(Komisjoni määrus nr 1222/94, artikli 7 lõige 1)

Summary

Määruse (EÜ) nr 1222/94, millega sätestatakse teatavate asutamislepingu II lisas loetlemata kaupadena eksporditavate põllumajandussaaduste ja -toodete eksporditoetuste andmise süsteemi ühised üksikasjalikud rakenduseeskirjad ning nende toetussummade kinnitamise kriteeriumid, muudetud määrusega nr 229/96, artikli 7 lõike 1 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, kui eksportija, kellel ei ole võimalik näiteks vääramatu jõu tõttu esitada koos ekspordideklaratsiooniga kirjalikke tõendeid eksporditud kauba valmistamisel tegelikult kasutatud toodete koguse kohta, tõendab seda muul viisil. Siseriiklikud asutused hindavad sellist muud tõendit vastavalt siseriiklikes õigusaktides kehtestatud tingimustele eeldusel, et sellised eeskirjad ei kahjusta ühenduse õiguse ulatust ega tõhusust ning tingimusel, et ei madaldu nimetatud artikli 7 lõike 1 alusel nõutav tõendatuse aste. Seetõttu peavad siseriiklikud asutused – juhul kui taotlus on esitatud selle määruse artikli 3 lõike 2 kolmandas lõigus ette nähtud lihtsustatud korra raames – võtma arvesse ka eksportija ja asutuse vahel juba vahetatud dokumente.

(vt punktid 29, 30 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Maksusätted – Riigimaks

(EÜ artiklid 23, 25 ja 90)

2. Maksusätted – Riigimaks

(EÜ artikli 90 esimene lõige)

3. Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Keeld koguda muid siseriiklikke makse, mis on käsitatavad kumuleeruvate käibemaksudena

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikkel 33)

Summary

1. Registreerimismaks, mida tasutakse mootorsõidukitelt liikmesriigi territooriumil kasutusele võtmiseks ja mida ei võeta sõiduautodelt asjaolu tõttu, et need toimetatakse üle piiri, ei kujuta endast impordimaksu ega samaväärse toimega maksu EÜ artiklite 23 ja 25 mõttes, vaid kuulub kaupadelt võetavate siseriiklike lõivude üldise korralduse hulka ja seda tuleb seetõttu uurida EÜ artikli 90 põhjal.

(vt punktid 41–42, resolutiivosa punkt 1)

2. EÜ artikli 90 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus registreerimismaks, mida tasutakse mootorsõidukitelt liikmesriigi territooriumil kasutusele võtmiseks, kui sellega maksustatakse kasutatud sõidukid nende esmakordsel kasutuselevõtmisel liikmesriigi territooriumil ja maksusumma, mis on kindlaks määratud üksnes sõidukite tehniliste omaduste (mootoritüüp, silindrimaht) ja keskkonnaalase liigituse põhjal, arvutatakse sõidukite väärtuse vähenemist arvestamata nii, et selle kohaldamisel teistest liikmesriikidest imporditud sõidukitele ületab see maksusummat, mis juba sisaldub importivas liikmesriigis registreeritud samasuguste kasutatud sõidukite jääkväärtuses.

(vt punkt 57, resolutiivosa punkt 2)

3. Nõukogu kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikliga 33, mis ei takista liikmesriikidel säilitamast või kehtestamast makse, mis ei ole käsitatavad kumuleeruvate käibemaksudena, ei ole vastuolus registreerimismaks, mida tasutakse mootorsõidukitelt liikmesriigi territooriumil kasutusele võtmiseks, mille maksubaas ei ole käive ja mis ei too liikmesriikidevahelises kaubanduses kaasa formaalsusi piiriületamisel.

(vt punkt 60, resolutiivosa punkt 3)
Keywords

Summary



Keywords

1. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Vaidlusese – Kindlaksmääramine kohtueelses menetluses

(EÜ artikkel 226)

2. Liikmesriigid – Kohustused – Kohustuste rikkumine – Tehnilistel raskustel põhinev õigustus – Lubamatus

(EÜ artikkel 226)

Summary

1. EÜ artikli 226 alusel esitatud liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi ese on piiritletud komisjoni põhjendatud arvamusega, mistõttu peab hagi tuginema samadele põhjendustele ja väidetele kui see arvamus. See nõue ei saa minna nii kaugele, et eeldada, et märgukirjas, põhjendatud arvamuse resolutiivosas ja hagis esitatud väited kattuksid üksüheselt, eeldusel et vaidluse eset, nii nagu seda põhjendatud arvamuses määratletakse, ei ole laiendatud ega muudetud. Euroopa Kohus on täpsemalt leidnud, et vaidluse ese võib hõlmata pärast põhjendatud arvamuse saatmist ilmnenud asjaolusid, tingimusel et need on oma olemuselt samad ja puudutavad sama käitumist kui põhjendatud arvamuses esitatud asjaolud.

(vt punktid 10–12)

2. Liikmesriik ei saa enda kaitseks tugineda sellistele riigisisestele asjaoludele nagu ühenduse õigusakti täitmisel ilmnenud kohaldamisraskused, et õigustada ühenduse õigusest tulenevate kohustuste täitmata jätmist ja tähtaegade järgimata jätmist. Liikmesriik ei saa seega tugineda tehnilistele raskustele, et hoida kõrvale ühenduse õigusest tulenevatest kohustustest.

(vt punktid 28, 29)
Keywords

Summary



Keywords

Viisad, varjupaik, sisseränne – Schengeni lepingu rakendamise konventsioon – Viisanõudest vabastatud kolmandate riikide kodanike liikumistingimused

(Schengeni lepingu rakendamise konventsioon, artikli 20 lõige 1)

Summary

Schengeni lepingu rakenduskonventsiooni artikli 20 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selles sättes toodud mõiste „esimene sisenemine” viitab peale kõige esimese sisenemise nimetatud lepingu osaliste territooriumile veel niisugusele esimesele sisenemisele nende territooriumile, mis toimub pärast kuuekuulise ajavahemiku lõppemist, arvestades sellest kõige esimesest sisenemisest, ning kõigile teistele esimestele sisenemistele, mis toimuvad pärast iga uue kuuekuulise ajavahemiku lõppemist, arvestades eelmisest esimese sisenemise kuupäevast. Nii võimaldab see säte viisanõudest vabastatud kolmandate riikide kodanikel üksteisele järgnevate kuuekuuliste ajavahemike jooksul viibida Schengeni alal kuni kolm kuud, tingimusel et iga ajavahemik algab niisuguse esimese sisenemisega.

Peale selle ei piira selliselt tõlgendatud mõiste „esimene sisenemine” sugugi siseriiklike pädevate ametiasutuste võimalust karistada ühenduse õigust järgides kolmanda riigi kodanikku, kelle viibimine Schengeni alal mõne eelmise kuuekuulise ajavahemiku jooksul on ületanud kolm kuud, isegi kui tema dokumentide kontrollimise kuupäeval ei ületa tema viibimine nimetatud alal, alates kõige viimasest esimesest sisenemist, kolme kuud.

(vt punktid 29, 31, 43 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Õigusaktide ühtlustamine – Farmaatsiatooted – Direktiiv 89/105 – Inimtervishoius kasutatavad ravimid

(Nõukogu direktiiv 89/105, artikkel 1 ja artikli 6 punktid 1 ja 2)

2. Õigusaktide ühtlustamine – Farmaatsiatooted – Direktiiv 89/105 – Inimtervishoius kasutatavad ravimid

(Nõukogu direktiiv 89/105, artikli 6 punkt 2)

Summary

1. Direktiivi 89/105, mis käsitleb inimtervishoius kasutatavate ravimite hinnakujundust reguleerivate meetmete läbipaistvust ja nende hõlmamist siseriiklike tervisekindlustussüsteemidega, eesmärk vastavalt selle artiklile 1 on tagada, et kõik siseriiklikud meetmed, mille eesmärk on kontrollida inimtervishoius kasutatavate ravimite hindu või piirata siseriiklike tervisekindlustussüsteemidega kaetud ravimite valikut, vastavad käesoleva direktiivi nõuetele. Neid eesmärke rikutakse juhul, kui liikmesriigil on võimalik kehtestada siseriikliku tervisekindlustussüsteemiga hüvitatavate ravimite loetelu koostamisel topeltmenetlus, millest üks on kooskõlas direktiivi 89/105 artikli 6 punktiga 1 ning teine on osalt nendest kohustustest vabastatud ja osalt ei järgi nimetatud direktiiviga kehtestatud eesmärke.

Sellest tuleneb, et direktiivi 89/105 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt pärast käsimüügiravimite riikliku tervisekindlustussüsteemiga hõlmatud ravimite loetelust väljajätmist anti ühele selle süsteemi asutusele õigus võtta vastu norme erandite tegemiseks asjaomaste väljajäetud ravimite suhtes ilma nimetatud direktiivi artikli 6 punktides 1 ja 2 sätestatud menetlust järgimata.

(vt punktid 25, 27, 36, resolutiivosa punkt 1)

2. Direktiivi 89/105, mis käsitleb inimtervishoius kasutatavate ravimite hinnakujundust reguleerivate meetmete läbipaistvust ja nende hõlmamist siseriiklike tervisekindlustussüsteemidega, artikli 6 punkt 2 kirjeldab täpselt ja ühemõtteliste terminitega kohustust, st kohustust põhjendada keeldumisotsust, millega ravimit ei kanta tervisekindlustussüsteemiga hõlmatud ravimite loetellu, ja teavitada õiguskaitsevahenditest, ning see ei ole seotud tingimusega ega selle rakendamine või tulemuslikkus ei ole seatud sõltuvusse hilisemast sekkumisest. Seetõttu näib selle sõnastus tingimusteta ja piisavalt täpne, et huvitatud isikud saaksid sellele suhetes asjaomase liikmesriigiga tugineda.

Sellest tuleneb, et direktiivi 89/105 artikli 6 punkti 2 tuleb tõlgendada selliselt, et sellega antakse ravimitootjatele, keda puudutab otsus, mille tulemusena kuuluvad hüvitamisele teatud selles otsuses nimetatud toimeaineid sisaldavad teatud ravimid, õigus saada põhjendatud otsus, milles on nimetatud ka võimalikud õiguskaitsevahendid, ja seda isegi juhul, kui liikmesriigi õigusaktid ei kehtesta vastavat menetlust ega ka õiguskaitsevahendeid.

(vt punktid 42, 44, resolutiivosa punkt 2)