ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tasu eest tarnekvootide ülekandmisega seotud tegevus, millega tegelevad piimakvootide müügipunktid, kujutab endast majandustegevust kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 4 tähenduses, kui see on kestev ja kui seda osutatakse tasu eest, mida saab tehingu tegija. Siseriikliku kohtu kohustus on kontrollida, kas kõnealune tegevus ühendab neid kahte tingimust ning samuti tuvastada, kas piimakvootide müügipunktide eesmärk oli sellise tasu saamine, võttes arvesse asjaolu, et tasu saamine iseenesest ei anna asjaomasele tegevusele majanduslikku sisu.

(vt punktid 18, 20 ja 21)
Kohtuasi C-296/06

Telecom Italia SpA

versus

Ministero dell’Economia e delle Finanze

ja

Ministero delle Comunicazioni

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale amministrativo regionale del Lazio)

„Telekommunikatsiooniteenused — Direktiiv 97/13/EÜ — Artiklid 6, 11, 22 ja 25 — Üldlubadele ja üksiklitsentsidele kohaldatavad maksud ja tasud — Ainuõiguse endisele omanikule pandud kohustus — Ajutine säilitamine”

Kohtujurist D. Ruiz-Jarabo Colomeri ettepanek, esitatud 25. oktoobril 2007 I - 803

Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 21. veebruar 2008 I - 815

Kohtuotsuse kokkuvõte

Õigusaktide ühtlustamine – Telekommunikatsioonisektor – Üldlubade ja üksiklitsentside ühine raamistik – Direktiiv 97/13 – Üksiklitsentside omanikest ettevõtjatele kohaldatavad maksud ja tasud

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/13, artiklid 6, 11, 22 ja 25)

Direktiivi 97/13 üldlubade ja üksiklitsentside ühise raamistiku kohta telekommunikatsiooniteenuste valdkonnas artiklitega 6, 11, 22 ja 25 on vastuolus see, kui liikmesriik nõuab operaatorilt, kes on üldkasutatavate telekommunikatsiooniteenuste osutamise ainuõiguse endine valdaja ja kes on saanud üldloa, ühe aasta jooksul alates selle direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmiseks ette nähtud viimasest kuupäevast, s.o kuni 31. detsembrini 1998, sellise rahalise kohustuse tasumist nagu kõnesolev tasu, mis vastab eelnevalt nõutud ainuõiguse eest makstavale summale.

(vt punkt 45 ja resolutiivosa)
Kohtuasi C-271/06

Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG

versus

Finanzamt Malchin

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesfinanzhof)

„Kuues käibemaksudirektiiv — Artikli 15 punkt 2 — Maksuvabastus seoses kauba eksporditarnega ühendusest väljapoole — Maksuvabastuse tingimuste täitmata jäämine — Ostja poolt võltsitud eksporditõend — Korraliku ettevõtja hoolsust ilmutav tarnija”

Kohtujurist J. Mazáki ettepanek, esitatud 25. oktoobril 2007 I - 773

Euroopa Kohtu otsus (neljas koda), 21. veebruar 2008 I - 787

Kohtuotsuse kokkuvõte

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Kuuenda direktiiviga ette nähtud maksuvabastused

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 15 punkt 2)

Nõukogu kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mida on muudetud direktiiviga 95/7, artikli 15 punkti 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, kui liikmesriik vabastab käibemaksust kauba eksporditarne Euroopa Ühendusest väljapoole, kui maksuvabastuse tingimused ei ole täidetud, kuid maksukohustuslasel ei olnud võimalik sellest teada saada ka korraliku ettevõtja hoolsust ilmutades, kuna ostja esitatud eksporditõend oli võltsitud.

Kuuenda direktiivi artiklis 15 sätestatud maksudest kõrvalehoidumise ennetamise eesmärk lubab mõnikord seada tarnija – kes on kohustatud maksma käibemaksu – kohustustele kõrgendatud nõudeid. Siiski peab kolmanda isiku toime pandud maksudest kõrvalehoidumise korral jagunema tarnija ja maksuhalduri vaheline risk vastavalt proportsionaalsuse põhimõttele. Nii ei saa see olla juhul, kui maksusüsteem paneb tarnijale kogu vastutuse käibemaksu tasumise eest, sõltumata tema osalemisest ostja poolt toimepandud maksudest kõrvalehoidumises. Oleks ilmselgelt ebaproportsionaalne pidada maksukohustuslast vastutavaks maksutulude laekumata jäämise eest, mille on põhjustanud kolmandate isikute sooritatud pettused, millele tal ei olnud mingit mõju.

Ühenduse õigusega ei ole aga vastuolus nõue, et tarnija võtaks kõik meetmed, mida temalt võib mõistlikult nõuda, tagamaks, et tema sooritatav tehing ei too kaasa tema osalemist maksudest kõrvalehoidumises. Seega on tõsiasjad, et tarnija tegutses heas usus, et ta võttis kõik meetmed, mida temalt võis mõistlikult oodata, ning et tema osalemine maksudest kõrvalehoidumises on välistatud, olulised otsustamaks, kas tarnijat on võimalik kohustada maksma käibemaksu tagantjärele.

Samuti oleks õiguskindluse põhimõttega vastuolus see, kui liikmesriik, kes on kehtestanud tingimused ühendusest väljuva eksporditarne maksust vabastamiseks, määrates eeskätt kindlaks pädevatele ametiasutustele esitatavate dokumentide loetelu, ja kes kiitis esmalt heaks tarnija esitatud dokumendid kui tõendid, mis annavad õiguse maksuvabastuseks, võiks hiljem kohustada seda tarnijat maksma nimetatud tarnega seotud käibemaksu, kui selgub, et kuna omandaja on toime pannud maksudest kõrvalehoidumise, millest tarnija midagi ei teadnud ega pidanudki teadma, siis ei ole maksuvabastuse tingimused tegelikult täidetud.

(vt punktid 21–26, 29 ja resolutiivosa)
Kohtuasi C-498/06

Maira María Robledillo Núñez

versus

Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Juzgado de lo Social Único de Algeciras)

„Sotsiaalpoliitika — Töötajate kaitse tööandja maksejõuetuse korral — Direktiiv 80/987/EMÜ, muudetud direktiiviga 2002/74/EÜ — Artikli 3 esimene lõik ja artikli 10 punkt a — Kohtuvälises lepitusmenetluses kokkulepitud hüvitis ebaseadusliku vallandamise eest — Garantiiasutuste tagatud väljamaksed — Väljamaksmine kohtuotsuse alusel — Võrdõiguslikkuse ja diskrimineerimiskeelu põhimõtted”

Euroopa Kohtu otsus (neljas koda), 21. veebruar 2008 I - 923

Kohtuotsuse kokkuvõte

Sotsiaalpoliitika – Õigusaktide ühtlustamine – Töötajate kaitse tööandja maksejõuetuse korral – Direktiiv 80/987

(Nõukogu direktiivi 80/987, mida on muudetud direktiiviga 2002/74, artikli 3 esimese lõik ja artikli 10 punkt a)

Direktiivi 80/987 töötajate kaitse kohta tööandja maksejõuetuse korral, muudetud direktiiviga 2002/74, artikli 3 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigil on õigus arvata ebaseadusliku vallandamise eest makstavad hüvitised välja selle sätte alusel garantiiasutuse antavast maksetagatisest, kui need on tunnustatud kohtuvälise lepituse kokkuleppega, ja et selline välistamine, mis on objektiivselt põhjendatud, kujutab endast sama direktiivi artikli 10 punkti a tähenduses vajalikku meedet kuritarvituste vältimiseks.

(vt punkt 44 ja resolutiivosa)
Kohtuasi C-201/06

Euroopa Ühenduste Komisjon

versus

Prantsuse Vabariik

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Taimekaitsevahendid — Paralleelne import — Turuleviimise loa andmise kord — Tingimused — Paralleelselt imporditud taimekaitsevahendi ja võrdlustoote ühine päritolu”

Kohtujurist V. Trstenjaki ettepanek, esitatud 11. septembril 2007 I - 737

Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 21. veebruar 2008 I - 752

Kohtuotsuse kokkuvõte

Kaupade vaba liikumine – Koguselised piirangud – Samaväärse toimega meetmed

(EÜ artikkel 28; nõukogu direktiiv 91/414)

Liikmesriik ei ole rikkunud EÜ artiklist 28 tulenevaid kohustusi, kui ta piirab võimalust kasutada taimekaitsevahendite paralleelseks impordiks loa andmise lihtsustatud korda neil juhtudel, kui imporditud tootel ja võrdlustootel on ühine päritolu selles mõttes, et need tootis sama valemi järgi sama äriühing või tootsid ettevõtjad, kes on seotud või töötavad litsentsi alusel.

Paralleelse impordi teel liikmesriigi territooriumile toodud taimekaitsevahendi suhtes ei saa automaatselt ega absoluutselt ja tingimusteta kehtida turuleviimise luba, mis on antud selle riigi turul juba olevale taimekaitsevahendile. Seega on importiva liikmesriigi pädevate asutuste ülesandeks kontrollida, kas nimetatud toode on imporditud paralleelselt ja kas selle suhtes võib kehtida turuleviimise luba, mis on antud selle riigi turul juba olevale taimekaitsevahendile. Ühise päritolu mõiste võimaldab sel otstarbel eristada paralleelset importi muudest juhtudest, kui teises liikmesriigis loa saanud toote importija püüab kasutada importivas liikmesriigis juba välja antud turuleviimise luba. Peale selle on ühine päritolu oluline tegur, mis viitab asjaomaste toodete samasusele ja võib näidata, et imporditava toote puhul saab kasutada võrdlustoote turuleviimise luba.

(vt punktid 30, 36–38, 43 ja 45)
Esimese Astme Kohtule kuulub personalieeskirjade artikli 91 lõikes 1 silmas peetud rahalise vaidluse puhul täielik pädevus, mille raames ta võib, kui selleks on alust, mõista omal algatusel kostjalt välja hüvitise tema eksimuse tõttu tekkinud kahju eest ning sellisel juhul hinnata tekkinud kahju ex aequo et bono kohtuasja kõiki asjaolusid arvestades. Lisaks on Esimese Astme Kohus, kui ta on tuvastanud kahju olemasolu, nõude piires ja eeldusel, et põhjendamiskohustusest on kinni peetud, ainsana pädev hindama selle kahju hüvitamise viisi ja ulatust.

Sellise kahju hüvitamise ulatuse kindlaksmääramiseks, mis tekkis ajutisele töötajale selle tõttu, et ta kaotas võimaluse saada tööle ühenduse institutsioonis, kuna tema kandidatuur lükati õigusvastaselt tagasi, eksisteerib mitme liikmesriigi õiguses kasutusel olev meetod, mis tugineb töötasu kaotuse kriteeriumil ja mille kohaselt määratakse esiteks kindlaks erinevus oodatava töötasu ning tegelikult saadava töötasu vahel ning teiseks hinnatakse protsentuaalselt isiku töölesaamise võimalust, et kaaluda nimetatud kaotust, ja mille kasutamine viib vältimatult selleni, et ühenduse kohus on sunnitud tuginema reale oletustele, mis on iseenesest ebakindlad, ent jäävad Esimese Astme Kohtu sõltumatu faktilise asjaolude hindamise ja talle kuuluva hindamisruumi piiresse.

(vt punktid 45, 58, 59, 61, 62, 64, 72–74)
1.

Kuna Hispaania Kuningriik on jätnud kehtima niisugused meetmed, mis on ette nähtud 29. detsembri 1999. aasta seaduse 55/1999 maksu-, haldus- ja ühiskondlike meetmete kohta 27. lisasättes (muudetud 30. detsembri 2003. aasta seaduse 62/2003 artikliga 94) ja mis piiravad avalik-õiguslikele asutustele kuuluvate aktsiatega kaasnevat hääleõigust Hispaania energeetikasektori äriühingutes, siis on Hispaania Kuningriik rikkunud EÜ artiklist 56 tulenevaid kohustusi.
Kohtuasi C-449/06

Sophiane Gysen

versus

Groupe S-Caisse d’Assurances sociales pour indépendants

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud tribunal du travail de Bruxelles)

„Ametnikud — Töötasu — Personalieeskirjad — Peretoetused — Liikmesriigi peretoetuste summa kindlaksmääramine — Laste järgu kindlaksmääramine — Laps, kelle eest on õigus saada personalieeskirjadejärgseid peretoetusi”

Kohtujurist P. Mengozzi ettepanek, esitatud 8. novembril 2007 I - 555

Euroopa Kohtu otsus (neljas koda), 14. veebruar 2008 I - 572

Kohtuotsuse kokkuvõte

Ametnikud – Personalieeskirjad – Õiguslik vorm – Määrus – Vahetu kohaldatavus – Liikmesriikide kohustused

(EÜ artikli 249 teine lõik; nõukogu määrus nr 259/68)

Määrus nr 259/68, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjad ja ühenduste muude teenistujate teenistustingimused ning komisjoni ametnike suhtes ajutiselt kohaldatavad erimeetmed, muudetud määrusega nr 2074/83, on üldkohaldatav ning tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Arvestades selle määruse vahetut kohaldatavust liikmesriikide õiguskordades tuleb laps, kelle eest on õigus saada peretoetusi personalieeskirjade alusel, samastada lapsega, kelle eest on õigus saada selliseid toetusi siseriikliku õiguse või asjaomases liikmesriigis kehtiva sotsiaalkindlustusalase rahvusvahelise konventsiooni alusel.

(vt punktid 24 ja 25 ning resolutiivosa)
Kohtuasi C-244/06

Dynamic Medien Vertriebs GmbH

versus

Avides Media AG

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landgericht Koblenz)

„Kaupade vaba liikumine — EÜ artikkel 28 — Samaväärse toimega meetmed — Direktiiv 2000/31/EÜ — Siseriiklik õigusnorm, mis keelab selliste videosalvestiste müügi sidevahendi abil, mida pädev ametiasutus ei ole alaealiste kaitse eesmärgil kontrollinud ja klassifitseerinud ning mis ei kanna nimetatud ametiasutuse väljastatud selliste videosalvestiste vaatamise vanusepiiri märgistust — Teisest liikmesriigist imporditud videosalvestised, mis on selle riigi pädeva ametiasutuse poolt kontrollitud ja klassifitseeritud ning kannavad vanusepiiri märgistust — Õigustatus — Lapse kaitse — Proportsionaalsuse põhimõte”

Kohtujurist P. Mengozzi ettepanek, esitatud 13. septembril 2007 I - 507

Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 14. veebruar 2008 I - 533

Kohtuotsuse kokkuvõte

Kaupade vaba liikumine – Koguselised piirangud – Samaväärse toimega meetmed

(EÜ artikkel 28)

Siseriiklik õigusnorm, mis keelab selliste videosalvestiste müügi ja üleandmise sidevahendi abil, mida pädev siseriiklik asutus või vabatahtlikku järelevalvet teostav riiklik organisatsioon ei ole alaealiste kaitse eesmärgil kontrollinud ja klassifitseerinud ning mis ei kanna nimetatud asutuse või organisatsiooni väljastatud selliste videosalvestiste vaatamise vanusepiiri märgistust, ei kujuta endast müügitingimust, mis saab otseselt või kaudselt, tegelikult või potentsiaalselt takistada liikmesriikidevahelist kaubandust, vaid koguseliste impordipiirangutega samaväärse toimega meedet EÜ artikli 28 mõttes, mis on sellest artiklist tulenevate kohustustega põhimõtteliselt vastuolus.

Siiski on selline õigusnorm nimetatud sättega kooskõlas, kui asjaomane õigusnorm ei lähe kaugemale sellest, mis on asjaomase liikmesriigi lastekaitse eesmärgi saavutamiseks vajalik, nagu juhul, kui asjaomane õigusnorm ei keela kontrollimata videosalvestiste kõiki turustamisviise ning videosalvestisi on lubatud importida ja täiskasvanutele müüa, valvates samas selle järele, et lastel ei oleks neile ligipääsu. See kehtib välja arvatud juhul, kui ilmneb, et nende õigusnormidega kehtestatud kontrolli- ja klassifitseerimismenetlus ning videosalvestiste märgistamine ei ole lihtsalt ligipääsetav, seda ei saa läbi viia mõistliku aja jooksul või siis ei ole võimalik keelduvat otsust kohtulikult vaidlustada.

(vt punktid 29, 32, 35, 42, 47 ja 48 ning resolutiivosa)
1.

Kuna Kreeka Vabariik ei ole ettenähtud tähtaja jooksul võtnud kõiki vajalikke meetmeid, et tühistada abi, mis on komisjoni 14. septembri 2005. aasta otsusega Kreeka poolt lennufirmadele Olympic Airways ja Olympic Airlines antud riigiabi kohta tunnistatud ebaseaduslikuks ja ühisturuga kokkusobimatuks, ega selleks, et abisaajatelt selline abi tagasi nõuda, siis on Kreeka Vabariik rikkunud nimetatud otsuse artiklitest 2–4 tulenevaid kohustusi.
Haldusorgani menetluse puhul, milles vaadatakse uuesti läbi haldusakt, mis on muutunud lõplikuks tulenevalt viimase kohtuastme otsusest, mis põhineb sellest hilisemat Euroopa Kohtu praktikat arvestades ühenduse õiguse vääral tõlgendusel, ei nõua ühenduse õigus, et põhikohtuasja kaebuse esitaja oleks selle haldusakti peale algatatud siseriiklikus kohtumenetluses tuginenud ühenduse õigusele. Kuigi ühenduse õigus ei nõua, et haldusorgan oleks põhimõtteliselt kohustatud kehtetuks tunnistama haldusakti, mis on muutunud lõplikuks, võivad teatavad asjaolud EÜ artiklist 10 tuleneva koostööpõhimõtte alusel siiski panna nimetatud organile kohustuse vaadata uuesti läbi haldusakt, et arvestada tõlgendusega, mille Euroopa Kohus on hiljem ühenduse asjaomasele sättele andnud. Tingimust – mis on nende tingimuste seas, millele uuesti läbivaatamise kohustuse tekkimine võib tugineda –, et viimase kohtuastme otsus, mille alusel on vaidlustatud haldusakt muutunud lõplikuks, põhineb sellest hilisemat Euroopa Kohtu praktikat arvestades ühenduse õiguse vääral tõlgendusel, mis võeti vastu eelotsust küsimata, ei saa tõlgendada nii, et pooled peavad olema siseriiklikus kohtus tõstatanud asjaomase ühenduse õiguse sätte kohaldamise küsimuse. Selles osas piisab, kui kõnealust ühenduse õiguse sätet, mille tõlgendus on Euroopa Kohtu hilisema praktika põhjal osutunud vääraks, on viimases astmes asja lahendav siseriiklik kohus uurinud, või teiseks, kui nimetatud kohus oleks võinud tõstatada selle kohaldamise küsimuse omal algatusel. Kuigi ühenduse õiguse kohaselt ei ole siseriiklikel kohtutel kohustust tõstatada omal algatusel ühenduse õiguse sätete rikkumise küsimust, kui selle küsimuse läbivaatamine sunniks neid väljuma vaidluse piiridest, mille pooled on määratlenud, on need kohtud siiski kohustatud omal algatusel tõstatama ühenduse siduval õigusnormil põhineva õigusliku küsimuse, kui neil on siseriikliku õiguse alusel kohustus või õigus seda teha siseriikliku siduva õigusnormi puhul.

(vt punktid 37–39, 44–46, resolutiivosa punkt 1)
Kohtuasi C-450/06

Varec SA

versus

Belgia riik

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d’État (Belgia))

„Riigihanked — Kaebus — Direktiiv 89/665/EMÜ — Tõhus läbivaatamine — Mõiste — Võistlevuse põhimõtte ja õiguse ärisaladuse kaitsele vaheline tasakaal — Ettevõtjate esitatud teabe konfidentsiaalsuse kaitse kaebuste läbivaatamise eest vastutavas asutuses”

Kohtujurist E. Sharpstoni ettepanek, esitatud 25. oktoobril 2007 I - 583

Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 14. veebruar 2008 I - 601

Kohtuotsuse kokkuvõte

Õigusaktide ühtlustamine – Asjade ja ehitustööde riigihangetega seotud vaidlustuse esitamine ja läbivaatamine – Direktiiv 89/665 – Võistlevuse põhimõte – Tasakaalustamine ärisaladuse kaitsega – Kaebuste läbivaatamise eest vastutavad asutused

(Nõukogu direktiiv 89/665, artikli 1 lõige 1 ja direktiiv 93/36, artikli 15 lõige 2)

Direktiivi 89/665 (riiklike tarne- ja ehitustöölepingute sõlmimise läbivaatamise korra kohaldamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta) muudetud direktiiviga 92/50 (millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord) artikli 1 lõiget 1 koostoimes direktiivi 93/36 (millega kooskõlastatakse riiklike tarnelepingute sõlmimise kord) muudetud direktiiviga 97/52 artikli 15 lõikega 2 tuleb tõlgendada nii, et kõnealuse artikli 1 lõikes 1 ette nähtud kaebuse läbivaatamise menetluse eest vastutav asutus peab tagama talle menetluse poolte, sealhulgas hankija poolt edastatud materjalides sisalduvate ärisaladuste konfidentsiaalsuse ja kaitse, samas kui ta võib ise selle teabega tutvuda ja sellega arvestada. Riigihankemenetluses hankija poolt tehtud otsuse peale esitatud kaebuse läbivaatamisel ei anna võistlevuse põhimõte pooltele piiramatut ja tingimusteta õigust tutvuda kogu asjaomast riigihankemenetlust puudutava teabega, mis on kaebuse läbivaatamise eest vastutavale asutusele esitatud. Vastupidi, tuleb kaaluda seda õigust teabega tutvuda ja teiste ettevõtjate õigust nende konfidentsiaalse teabe ja ärisaladuste kaitsele. See asutus peab tõhusa õiguskaitse nõudeid ja vaidluse poolte kaitseõigusi arvestades otsustama, millisel määral ja kuidas tuleb selle teabe konfidentsiaalsus ja saladus tagada kohtumenetluses või niisuguse asutuse menetluses, mis on kohus EÜ artikli 234 tähenduses, et tagada kogu menetluse jooksul õigus õiglasele menetlusele.

(vt punktid 51, 55 ja resolutiivosa)
Direktiivi 92/50, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord, muudetud direktiiviga 97/52, artikli 23 lõikega 1, artikliga 32 ja artikli 36 lõikega 1 on vastuolus see, kui hankija võtab hankemenetluses arvesse pakkujate kogemuse, töötajate arvu ja seadmed ning pakkujate suutlikkuse täita leping ettenähtud ajal, mitte kui „kvalitatiivse valiku kriteeriumi” vaid kui „lepingu sõlmimise kriteeriumi”.

Kuigi see direktiiv teoreetiliselt ei välista seda, et pakkujate sobivust võidakse kontrollida lepingu sõlmimisega samal ajal, on need toimingud siiski eraldiseisvad ja neid reguleerivad erinevad õigusnormid. Pakkujate sobivust hindab hankija vastavalt nimetatud direktiivi artiklites 31 ja 32 viidatud majandusliku, finantsilise ja tehnilise suutlikkuse kriteeriumidele, lepingu sõlmimine seevastu põhineb sama direktiivi artikli 36 lõikes 1 loetletud kriteeriumidel: madalaim hind või majanduslikult soodsaim pakkumus.

(vt punktid 26–28 ja 32)
Kohtuasi C-257/06

Roby Profumi Srl

versus

Comune di Parma

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Corte suprema di cassazione)

„EÜ artikkel 28 — Direktiiv 76/768/EMÜ — Tervisekaitse — Kosmeetikatooted — Import — Kosmeetikatooteid puudutava teabe edastamine impordiriigi ametiasutustele”

Euroopa Kohtu otsus (teine koda), 24. jaanuar 2008 I - 191

Kohtuotsuse kokkuvõte

Õigusaktide ühtlustamine – Kosmeetikatooted – Pakendamine ja märgistamine – Direktiiv 76/768

(EÜ artikkel 30; nõukogu direktiiv 76/768, artikkel 7)

Direktiivi 76/768 liikmesriikides kosmeetikatoodete kohta vastuvõetud õigusaktide ühtlustamise kohta, muudetud direktiiviga 93/35, artikliga 7 ei ole vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis raskes olukorras kiire ja asjakohase ravi tagamiseks kohustab kosmeetikatoodete importijat teatama tervishoiuministeeriumile ja regioonile ettevõtja nime või ärinime, ettevõtja ja tootmisüksuse asukoha ning täieliku ja üksikasjaliku loetelu kasutatud ainetest ja toodetes sisalduvatest ainetest.

Niisugune teavitamiskohustus on proportsionaalne artikli 7 lõikes 3 sisalduva isikute tervise kaitse eesmärgi suhtes, kuna see tagab, et pädevatel siseriiklikel asutustel on asjassepuutuva toote kohta üksikasjalik teave.

(vt punktid 24 ja 25 ning resolutiivosa)
Kohtuasi C-294/06

The Queen, taotluse alusel, mille esitasid:

Ezgi Payir jt

versus

Secretary of State for the Home Department

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division))

„EMÜ-Türgi assotsiatsioonileping — Töötajate vaba liikumine — Assotsiatsiooninõukogu otsus nr 1/80 — Artikli 6 lõike 1 esimene taane — Seaduslikul tööturul töötav töötaja — Luba siseneda riiki üliõpilase või au pair’ina — Mõju riigis elamise õigusele”

Kohtujurist J. Kokott’i ettepanek, esitatud 18. juulil 2007 I - 205

Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 24. jaanuar 2008 I - 226

Kohtuotsuse kokkuvõte

Rahvusvahelised lepingud – EMÜ-Türgi assotsiatsioonileping – Isikute vaba liikumine – Töötajad – Türgi kodaniku õigus elamisloa pikendamisele

(EMÜ-Türgi assotsiatsiooninõukogu otsus nr 1/80, artikli 6 lõige 1)

Asjaolu, et Türgi kodanikule anti luba liikmesriigi territooriumile siseneda au pair’i või üliõpilasena, ei saa jätta teda ilma „töötaja” staatusest ega takistada tema töötamist selle liikmesriigi „seaduslikul tööturul” EMÜ-Türgi assotsiatsiooninõukogu otsuse nr 1/80 artikli 6 lõike 1 tähenduses. Järelikult ei saa see asjaolu takistada selle kodaniku tuginemist sellele sättele, nõudes oma tööloa uuendamist ja sellele vastavat õigust riigis elada.

Kontrollides, kas Türgi kodanikud vastavad käsitletava otsuse artikli 6 lõike 1 tingimustele, ei ole vaja arvestada eesmärki, millest lähtudes neil lubati siseneda asjaomase liikmesriigi territooriumile, kuna see artikkel, mis annab õigusi Türgi kodanikele, ei sea nende õiguste tunnustamist sõltuvusse ühestki tingimusest, mis oleks seotud põhjustega, millest lähtudes neile algselt anti õigus riiki siseneda, seal töötada ja elada.

Kui need Türgi kodanikud oma teenete järgi vastavad otsuse nr 1/80 artikli 6 lõike 1 kolmes taandes sätestatud tingimustele, ei tohi jätta neid ilma õigustest, mida see säte neile järk-järgult annab vastavalt nende töötamise kestusele.

Neil asjaoludel ei saa nõustuda seisukohaga, et üliõpilane või au pair võib mööda hiilida vastuvõtva liikmesriigi õigusaktidest, et järk-järgult saavutada piiramatu juurdepääs selle riigi tööturule, kuna nad üksnes kasutavad otsuses nr 1/80 sõnaselgelt sätestatud õigust. Teisiti oleks see vaid juhul, kui nad oleksid pettusega saanud õiguse siseneda liikmesriigi territooriumile, teatades valekavatsusest asuda õppima või tegutseda au pair’ina. Seevastu juhul, kui nende tegelikud kavatsused on leidnud kinnitust tegelike õpingute või au pair’ina tegutsemise läbi, kui nad asuvad vastuvõtvas liikmesriigis seaduslikult tööle ja vastavad käsitletava otsuse artikli 6 lõike 1 tingimustele, võivad asjaomased isikud täiel määral tugineda õigustele, mida see säte neile annab.

(vt punktid 40, 45, 46 ja 49 ning resolutiivosa)