ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU MÄÄRUS

(esimene koda)

7. oktoober 2009

Kohtuasi F‑122/07

Luigi Marcuccio

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Avalik teenistus – Ametnikud – Uurimise alustamise taotlus – Institutsiooni keeldumine otsuse tõlkimisest keelde, millesse tõlkimist hageja taotles – Ilmselge vastuvõetamatus – Ilmselgelt õiguslikult põhjendamatu hagi

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, milles L. Marcuccio palub esimese võimalusena tühistada komisjoni otsus, millega jäeti rahuldamata hageja taotlus viia läbi uurimine seoses teatud sündmustega, mis temaga seoses aastatel 2001 ja 2003 väidetavalt aset leidsid, ning mõista komisjonilt tema kasuks välja kahjuhüvitis.

Otsus: Jätta hageja hagi osaliselt ilmselge vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata ja osaliselt ilmselge õigusliku põhjendamatuse tõttu rahuldamata. Mõista kohtukulud välja hagejalt.

Kokkuvõte

Ametnikud – Haldusorgani hoolitsemiskohustus – Kohustus edastada ametnikule selles keeles sõnastatud üksikotsus, mida ta valdab väga hästi

(EÜ artikkel 21; põhiõiguste harta, artikli 41 lõige 4; komisjoni töökord, lisa punkt 4)

Institutsioonidel on vastavalt neile pandud hoolitsemiskohustusele kohustus edastada ametnikule selles keeles sõnastatud üksikotsus, mida ta valdab väga hästi.

Ei EÜ artikli 21 kolmandast lõigust, hea haldustava eeskirja punktist 4 ega põhiõiguste harta artikli 41 lõikest 4 ei ole võimalik tuletada, et kõik institutsiooni poolt oma ametnikele edastatavad otsused peaksid olema koostatud samas keeles, milles need olid esialgselt edastatud. Need sätted on institutsioonide ja nende teenistujate vahelistes suhetes kohaldatavad ainult siis, kui teenistujad on edastanud institutsioonile dokumendi mitte ametniku või muu ühenduste teenistujana, vaid üksnes liidu kodanikuna. Kui institutsioonid oleksid igal juhul kohustatud vastama ametniku taotlusele samas keeles, mida ametnik on vastavas taotluses kasutanud, tähendaks see institutsioonide jaoks ületamatuid raskusi.

(vt punktid 60–65)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 23. märts 2000, kohtuasi T‑197/98: Rudolph vs. komisjon (EKL AT 2000, lk I‑A‑55 ja II‑241, punkt 46); 7. veebruar 2001, kohtuasi T‑118/99: Bonaiti Brighina vs. komisjon (EKL AT 2001, lk I‑A‑25 ja II‑97, punkt 13); 17. mai 2006, kohtuasi T‑95/04: Lavagnoli vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑121 ja II‑A‑2‑569, punkt 48)

Avaliku Teenistuse Kohus: 13. detsember 2007, liidetud kohtuasjad F‑51/05 ja F‑18/06: Duyster vs. komisjon (EKL AT 2007, lk I‑A‑1‑0000 ja II‑A‑1‑0000, punktid 58 ja 59)
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU MÄÄRUS

(teine koda)

17. september 2009

Kohtuasi F‑132/07

Guido Strack

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Avalik teenistus – Menetlusküsimused – Vastuvõetamatuse vastuväide – Tagaseljamenetlus

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel 22. oktoobril 2007 G. Stracki esitatud hagi raames esitas komisjon eraldi dokumendiga selle hagi kohta vastuvõetamatuse vastuväite kodukorra artikli 78 alusel.

Otsus: Komisjoni taotlus vastuvõetamatuse küsimuse lahendamiseks on vastuvõetav. Jätta hageja taotlus tagaseljaotsuse tegemiseks rahuldamata. Liita põhikohtuasjaga komisjoni taotlus hagi vastuvõetamatuse küsimuse lahendamiseks. Kohtukulude kandmine otsustatakse edaspidi.

Kokkuvõte

Menetlus – Menetlusdokumentide vastuvõetavus – Vastuvõetamatuse vastuväite esitamine pärast kostja vastuse esitamise tähtaja pikendamist – Vastuvõetavus

(Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord, artiklid 39 ja 78)

Kui Avaliku Teenistuse Kohus rahuldab kostja taotluse pikendada kostja vastuse esitamise tähtaega, siis asjaolu, et nimetatud pool otsustab enne pikendatud tähtaja möödumist esitada vastuvõetamatuse vastuväite Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikli 78 alusel selle asemel, et esitada asja sisulist analüüsi sisaldav kostja vastus, ei sea see kahtluse alla seda, kas pikendamise taotlus oli kooskõlas selle kodukorra asjaomaste sätetega ega võimalda teha järeldust selle taotluse kuritarvitava laadi kohta.

Pikendades kostja vastuse esitamise tähtaega enne vastuvõetamatuse vastuväite esitamiseks kodukorra artiklis 78 ettenähtud tähtaja möödumist, oli Avaliku Teenistuse Kohus vaikimisi nõus sellega, et pikendatud tähtaja jooksul võib kostja esitada vastuvõetamatuse vastuväite eraldi dokumendiga või kostja vastuse. Kuigi on tõsi, et üksi sõnaselge säte ei näe ette võimalust pikendada artiklis 78 ettenähtud tähtaega, ei saa sellest järelda, et pool ei saa esitada enne pikendatud tähtaja möödumist vastuvõetamatuse vastuväidet eraldi dokumendiga, kuna pikendamine toimus enne nimetatud tähtaja möödumist.

(vt punktid 10 ja 12)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 10. juuli 2002, kohtuasi T‑387/00: Comitato organizzatore del convegno internazionale vs. komisjon (EKL 2002, lk II‑3031, punkt 35).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Menetlus – Kohtukulud – Teise poole käitumise tõttu õigustatud hagist loobumine

(Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord, artikli 89 lõige 5)

2. Ametnikud – Hagi – Isikut kahjustav meede – Mõiste – Otsus, mis tuvastab ametniku töövõimet ja kohustab teda tööle naasma – Vastuvõetavus

(Personalieeskirjad, artikli 59 lõige 4 ja artiklid 90 ja 91)

1. Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikli 89 lõikes 5 on sätestatud, et pool, kes hagist loobub, peab hüvitama kohtukulud, kui vastaspool seda nõuab oma märkustes hagist loobumise kohta. Sellegipoolest kannab hagist loobunud poole taotlusel kohtukulud vastaspool, kui see on viimase käitumise tõttu õigustatud. Kui ametnik on esitanud hagi otsuse peale, millega ei tunnistata tema töövõimetust, siis tuleb järeldada, et institutsioon, kes ei vastanud eelnevale kaebusele nelja kuu jooksul vaikimisi tagasilükkava otsuse tegemiseks ja kelle käitumine oli ebaselge seoses huvitatud isiku olukorraga pärast hagi esitamist, aitas oma käitumisega kaasa sellele, et asi jõuab kohtusse, ning temalt võib välja mõista ühe osa hagejaks oleva ametniku kohtukuludest.

(vt punktid 6–10)

2. Kui ametisse nimetava asutuse otsus, mis lähtub töövõimetuskomitee arvamusest, sisaldab peale ametniku töövõime hinnangu, mis iseenesest ei muuda huvitatud isiku eelnevat õiguslikku olukorda, ka ettekirjutust tööle naasta, siis see kujutab endast isikut kahjustavat meedet, mida ametnik võib vaidlustada.

(vt punktid 14, 17 ja 19)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Menetlus – Hagi vastuvõetavus – Vastuvõetamatuse vastuväite esitamine – Kohtu õigus anda määrus Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikli 76 alusel

(Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord, artiklid 76 ja 78)

2. Menetlus – Hagiavaldus – Vorminõuded – Advokaadi esindamiseta esitatud hagiavaldus

(Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 19 kolmas lõik; Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord, artikli 34 lõige 1)

1. Isegi, kui Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikli 78 alusel on kostja esitanud eraldi dokumendiga vastuvõetamatuse vastuväite ning hageja on selle vastuväite kohta esitanud oma märkused, on Avaliku Teenistuse Kohtul juhul, kui hagi on ilmselgelt vastuvõetamatus, õigus anda nimetatud kodukorra artikli 76 alusel määrus.

(vt punkt 23)

Viited:

Avaliku Teenistuse Kohus: 6. märts 2008, kohtuasi F‑105/07: R bis vs . komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata).

2. Euroopa Kohtu põhikirja artikli 19 kolmandast lõigust ning eriti mõistest „esindama” nähtub, et Avaliku Teenistuse Kohtusse hagi esitamisel peab selle artikli tähenduses „pool” kasutama kolmanda isiku teenuseid, kellel on õigus esineda liikmesriigi või muu Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisriigi kohtus.

Sellest kohustusest ei näe erandit ette ei Euroopa Kohtu põhikiri ega Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord ning hagiavalduse, millele on alla kirjutanud hageja ise – isegi kui tema puhul on tegemist liikmesriigi kohtus esinemise õigusega advokaadiga –, esitamisest ei piisa hagi esitamiseks. See kohustus põhineb sellisel arusaamal advokaadi rollist, mille kohaselt peetakse advokaati õigusemõistmises osalejaks, kes peab osutama kliendile vajalikku õigusabiteenust täiesti sõltumatult, lähtudes õigusemõistmise kõrgemast huvist. Selline käsitlus vastab liikmesriikide ühistele õiguslikele traditsioonidele ning seda võib samuti leida ühenduse õiguskorras, nagu nähtub eelkõige Euroopa Kohtu põhikirja artiklist 19. Advokaadi puhul, kes on samal ajal pool, keda ta esindab, on asjaomase kohtuasjaga isikliku suhte tõttu oht, et ta ei ole võimeline täitma seda õigusemõistmises osaleja põhirolli kõige asjakohasemalt.

Kohustus kasutada kolmanda isiku teeneid ühenduste kohtus enda esindamise tagamiseks ei võta asjaomaselt poolelt ära vahendeid enda kaitsmiseks ning seega ei riku kaitseõigusi. Lisaks paneb nimetatud kohustus pooled kaitse seisukohast samadesse tingimustesse, sõltumata nende ametikohast, ning ei riku seega võrdsuse põhimõtet.

(vt punktid 31–36)

Viited:

Euroopa Kohus: 5. detsember 1996, kohtuasi C‑174/96 P: Lopes vs. Euroopa Kohus (EKL 1996, lk I‑6401, punktid 8 ja 10–12).

Esimese Astme Kohus: 8. detsember 1999, kohtuasi T‑79/99: Euro-Lex vs. Siseturu Ühtlustamise Amet OHMI (EU‑LEX) (EKL 1999, lk II‑3555, punkt 28); 13. jaanuar 2005, kohtuasi T‑184/04: Sulvida vs. komisjon (EKL 2005, lk II‑85, punktid 8 ja 9).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Menetlus – Kohtukulud – Kindlaksmääramine – Hüvitamisele kuuluvad kulud – Mõiste

(Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord, artikli 91 punkt b)

2. Menetlus – Kohtukulud – Kindlaksmääramine – Arvesse võetavad asjaolud

(Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord, artikli 91 punkt b)

3. Menetlus – Kohtukulud – Kindlaksmääramine – Viivitusintress

1. Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikli 91 punktist b tuleneb, et kulud kuuluvad hüvitamisele üksnes siis, kui need esiteks olid seotud Avaliku Teenistuse Kohtu menetlusega ja teiseks olid need sel eesmärgil vältimatud. Lisaks on hageja kohustatud esitama tõendid, mis kinnitaksid nende kulude olemasolu, mille hüvitamist ta taotleb.

(vt punkt 21)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 20. november 2002, kohtuasi T‑171/00 DEP: Spruyt vs . komisjon (EKL AT 2002, lk I‑A‑225 ja II‑1127, punkt 22); 8. juuli 2004, liidetud kohtuasjad: T‑7/98 DEP, T‑208/98 DEP ja T‑109/99 DEP: Nicola vs . EIB (EKL AT 2004, lk I‑A‑219 ja II‑973, punkt 42)

Avaliku Teenistuse Kohus: 16. mai 2007, kohtuasi F‑100/05 DEP: Chatziioannidou vs . komisjon (EKL AT 2007, lk I‑A‑1‑0000 ja II‑A‑1‑0000, punkt 17)

2. Ühenduste kohtul puudub õigus määrata kindlaks poolte poolt oma advokaatidele makstava tasu suurust, ent ta võib kindlaks määrata summa, mis tuleb kohtukulude tasumise eest vastutaval poolel hüvitada. Kohtukulude kindlaksmääramise taotluse üle otsustamisel ei pea kohus arvestama siseriiklikke kehtivaid advokaadi tasumäärasid ega mis tahes selle kohta sõlmitud kokkulepet huvitatud poole ja tema esindajate või nõustajate vahel.

Tasumäärasid reguleerivate ühenduse õigusnormide puudumisel tuleb kohtul vabalt hinnata juhtumi asjaolusid, arvestades kohtuvaidluse eesmärki ja olemust, selle olulisust ühenduse õiguse seisukohalt, samuti kohtuasja keerukust, esindajate või nõustajate tehtud töö mahtu kohtumenetluses ja poolte majanduslikku huvi menetluses. Ühenduste kohtu otsustusvabaduse tulemusena võidakse hüvitamisele kuuluvad kulud kindlaks määrata väiksemas summas kui pool, kes on kohustatud kulud tasuma, oleks pidanud teisele poolele maksma.

(vt punktid 22 ja 23)

Viited:

Euroopa Kohus: 8. veebruar 2007, kohtuasi C‑3/06 P: Groupe Danone vs . komisjon (EKL 2007, lk I‑1331, punktid 61 ja 62)

Esimese Astme Kohus: eespool viidatud kohtuotsus Spruyt vs . komisjon (punktid 25 ja 26); kohtuotsus De Nicola vs . EIB (punkt 32); 2. juuni 2009, kohtuasi T‑47/03 DEP: Sison vs . nõukogu (EKL 2009, lk II‑1483, punkt 48)

Avaliku Teenistuse Kohus: eespool viidatud kohtuotsus Chatziioannidou vs . komisjon (punkt 20)

3. Hagejal on kohtukulude kindlaksmääramise kohtumääruse kättetoimetamisest kuni nende kulude tegeliku tasumiseni õigus viivitusintressile hüvitamisele kuuluvate kulude summalt, mille kohus on kindlaks määranud.

(vt punkt 38)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Ametnikud – Haldusorgani hoolitsemiskohustus – Kohustus edastada ametnikule selles keeles sõnastatud üksikotsus, mida ta valdab väga hästi

(EÜ artikkel 21; põhiõiguste harta, artikli 41 lõige 4; komisjoni töökord, lisa punkt 4)

Institutsioonidel on vastavalt neile pandud hoolitsemiskohustusele kohustus edastada ametnikule selles keeles sõnastatud üksikotsus, mida ta valdab väga hästi.

Ei EÜ artikli 21 kolmandast lõigust, hea haldustava eeskirja punktist 4 ega põhiõiguste harta artikli 41 lõikest 4 ei ole võimalik tuletada, et kõik institutsiooni poolt oma ametnikele edastatavad otsused peaksid olema koostatud samas keeles, milles need olid esialgselt edastatud. Need sätted on institutsioonide ja nende teenistujate vahelistes suhetes kohaldatavad ainult siis, kui teenistujad on edastanud institutsioonile dokumendi mitte ametniku või muu ühenduste teenistujana, vaid üksnes liidu kodanikuna. Kui institutsioonid oleksid igal juhul kohustatud vastama ametniku taotlusele samas keeles, mida ametnik on vastavas taotluses kasutanud, tähendaks see institutsioonide jaoks ületamatuid raskusi.

(vt punktid 29–33)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 23. märts 2000, kohtuasi T‑197/98: Rudolph vs . komisjon (EKL AT 2000, lk I‑A‑55 ja II‑241, punkt 46); 7. veebruar 2001, kohtuasi T‑118/99: Bonaiti Brighina vs . komisjon (EKL AT 2001, lk I‑A‑25 ja II‑97, punkt 13); 17. mai 2006, kohtuasi T‑95/04: Lavagnoli vs . komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑121 ja II‑A‑2‑569, punkt 48)

Avaliku Teenistuse Kohus: 13. detsember 2007, liidetud kohtuasjad F‑51/05 ja F‑18/06: Duyster vs . komisjon (EKL AT 2007, lk I‑A‑1‑0000 ja II‑A‑1‑0000, punktid 58 ja 59)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Huve kahjustav otsus – Põhjendamiskohustus – Ulatus – Ravikulude hüvitamise taotlus

(Personalieeskirjad, artikli 25 teine lõik)

2. Ametnikud – Hagi – Isikut kahjustav meede – Kinnitav akt

(Personalieeskirjad, artikli 72 lõige 1 ning artiklid 90 ja 91)

1. Ravikulude hüvitamise taotluse rahuldamata jätmise otsus on piisavalt põhjendatud, kui selles teavitatakse ametniku tema taotluse menetlemise viisist ning faktilistest ja õiguslikest põhjendustest, mis õigustavad tagasinõudmist Euroopa Ühenduste ühise ravikindlustussüsteemi poolt, isegi kui see ametnik ei olnud nõuete büroo poolt tehtud kõikide väljamaksete saaja. Otsuse õiguspärasust ei mõjuta asjaolu, et ametnik ei teadnud selliste väljamaksete olemasolust enne rahuldamata jätmise otsustest teatamist.

Pealegi, kui selline rahuldamata jätmise otsus ei oleks piisavalt põhjendatud, siis tuleks seda igal juhul analüüsida kui vähemalt põhjendamise alget sisaldavat, mis võimaldab institutsioonil esitada menetluse jooksul täiendavat teavet ning täita oma põhjendamiskohustust.

(vt punktid 51, 52 ja 54)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 20. september 1990, kohtuasi T‑37/89: Hanning vs. parlament (EKL 1990, lk II‑463, punktid 41 ja 44).

2. Ravikulude 100%‑lise hüvitamise taotluse rahuldamata jätmise otsus, mis ei sisalda ühtegi uut asjaolu võrreldes sama taotlusega, mis on varem rahuldamata jäetud ning mille peale on ühenduste kohtusse hagi esitatud, ei muuda hageja õiguslikku olukorda ning ei kujuta seega endast ametnikku kahjustavat meedet personalieeskirjade artiklite 90 ja 91 tähenduses.

Isegi kui eeldada, et sellist otsust võib võtta kui esimest otsust kinnitavat akti, seda võiks nii esimese otsusega üheks lugeda ning see võiks sel määral huve kahjustada, peab ühenduste kohus nimetatud otsuse peale esitatud hagi menetledes omal algatusel välja tooma, et hagil on samad pooled, sama ese ning see tugineb samadele väidetele. Sellisel juhul takistab hagi pooleliolevate kohtuasjade vastuväide ning see on seega ilmselgelt vastuvõetamatu.

(vt punktid 60 ja 61)

Viited:

Euroopa Kohus: 17. mai 1973, liidetud kohtuasjad 58/72 ja 75/72: Perinciolo vs. nõukogu (EKL 1973, lk 511, punktid 3–5; 19. september 1985, liidetud kohtuasjad 172/83 ja 226/83: Hoogovens Groep vs. komisjon (EKL 1985, lk 2831, punkt 9).

Esimese Astme Kohus: 14. juuni 2007, kohtuasi T‑68/07: Landtag Schleswig-Holstein vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 16); 9. juuli 2008, liidetud kohtuasjad T‑296/05 ja T‑408/05: Marcuccio vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punktid 47–49); 9. september 2008, kohtuasi T‑143/08: Marcuccio vs. komisjon (EKL AT 2008, lk I‑A‑2‑0000 ja II‑A‑2‑0000, punktid 39–41); 9. september 2008, kohtuasi T‑144/08: Marcuccio vs. komisjon (EKL AT 2008, lk I‑A‑2‑0000 ja II‑A‑2‑0000, punktid 32–34).

Avaliku Teenistuse Kohus: 25. jaanuar 2008, kohtuasi F‑80/06: Duyster vs. komisjon (EKL AT 2008, lk I‑A‑1‑0000 ja II‑A‑1‑0000, punkt 52).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Ametnikud – Hagi – Isikut kahjustav meede – Mõiste – Ettevalmistav meede – Hindamismenetluseks hindaja ja hindamise üle järelevalve teostaja määramine

(Personalieeskirjad, artikli 90 lõige 2 ja artikli 91 lõige 1)

Tühistamishagi saab esitada ainult nende meetmete ja otsuste peale, mis on õiguslikult siduvad ning mõjutavad otseselt ja koheselt hageja huvisid tema õiguslikku olukorda tuntavalt muutes. Kui tegu on meetmete või otsustega, mille väljatöötamine toimub mitmes etapis, eelkõige institutsioonisisese menetluse lõppedes, on üldjuhul vaidlustatavad üksnes need meetmed, mis väljendavad menetluse lõppedes selle institutsiooni lõplikku seisukohta, välistades esialgsed meetmed, mille eesmärgiks on lõppotsust ette valmistada; kuid esialgsete meetmete õiguspärasust võib siiski vaidlustada täiendava nõudena vaidlustatava meetme kohta esitatud hagi raames. Isegi kui kirja, mis käsitles ametniku hindamismenetluse tarvis hindaja ja hindamise üle järelevalve teostaja määramist, saaks lugeda otsuseks, siis selline määramine on esialgne meede, mille eesmärk on valmistada ette lõplikku meedet, mis käsitleb huvitatud isiku pädevuse, tulemuslikkuse ja tööalase käitumise hindamist personalieeskirjade artikli 43 tähenduses. Sellise meetme õiguspärasust saab seega vaidlustada vaid lõpliku hindamisaruande kohta esitatud hagi raames.

(vt punktid 16 ja 17)

Viited:

Euroopa Kohus: 7. aprill 1965, kohtuasi 11/64: Weighardt vs. komisjon (EKL 1965, lk 365, 383); 14. veebruar 1989, kohtuasi 346/87: Bossi vs. komisjon (EKL 1989, lk 303, punkt 23).

Üldkohus: 22. juuni 1990, liidetud kohtuasjad T‑32/89 ja T‑39/89: Marcopoulos vs. Euroopa Kohus (EKL 1990, lk II‑281, punktid 21 ja 22); 7. september 2005, kohtuasi T‑358/03: Krahl vs. komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑215 ja II‑993, punkt 38).

Avaliku Teenistuse Kohus: 28. juuni 2006, kohtuasi F‑101/05: Grünheid vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑1‑55 ja II‑A‑1‑199, punkt 33); 24. mai 2007, liidetud kohtuasjad F‑27/06 ja F‑75/06: Lofaro vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 57, mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtusse (kohtuasi T‑293/07 P)).
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU PRESIDENDI MÄÄRUS

3. juuli 2008

Kohtuasi F‑52/08 R

Wolfgang Plasa

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Avalik teenistus – Ajutiste meetmete kohaldamise menetlus – Taotlus üleviimise otsuse kohaldamise peatamiseks – Kiireloomulisus – Puudumine

Ese: EÜ artikli 242, EÜ artikli 243, EA artikli 157 ja EA artikli 158 alusel esitatud hagi, millega W. Plasa palub peatada komisjoni sellise 8. mai 2008. aasta otsuse kohaldamine, millega ta viidi teenistuse huvides üle Brüsselisse (Belgia) alates 1. augustist 2008.

Otsus: Jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotlus rahuldamata. Kohtukulude kandmine otsustatakse edaspidi.

Kokkuvõte

Ajutiste meetmete kohaldamine – Kohaldamise peatamine – Kohaldamise tingimused – Oluline ja hüvitamatu kahju

(EÜ artikkel 242; Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord, artikli 102 lõige 2)

Ajutiste meetmete kohaldamise menetluse eesmärk ei ole tagada kahju hüvitamine, vaid tagada põhimenetluses langetatava otsuse täielik toime. Nimetatud eesmärgi saavutamiseks peavad taotletavad meetmed olema kiireloomulised selles mõttes, et hageja huvidele tekkida võiva olulise ja hüvitamatu kahju vältimiseks on vajalik, et need võetaks ja nende mõju avalduks juba enne otsuse langetamist põhimenetluses. Ajutiste meetmete kohaldamist taotlev pool peab tõendama, et ta ei saa oodata põhimenetluse lõpuni ilma, et talle selline kahju tekiks.

Sellega seoses ei tekita ametnikule kahju asjaolu, et teda lõpuks ei nimetatud ametisse, mis vastaks tema ametialastele püüdlustele. Ametisse nimetamise kohta teeb teenistuse huvides otsuse ametisse nimetav asutus ning ametnikul ei ole subjektiivset õigust konkreetsele ametikohale nimetamisele. Ametnikul on õigus üksnes tema palgaastmele vastavale ametikohale.

(vt punktid 34 ja 35)

Viited:

Euroopa Kohus: 25. märts 1999, kohtuasi C‑65/99 P(R): Willeme vs. komisjon (EKL 1999, lk I‑1857, punkt 62).

Esimese Astme Kohus: 10. september 1999, kohtuasi T‑173/99 R: Elkaïm ja Mazuel vs. komisjon (EKL AT 1999, lk I‑A‑155 ja II‑811, punkt 25); 19. detsember 2002, kohtuasi T‑320/02 R: Esch-Leonhardt jt vs. EKP (EKL AT 2002, lk I‑A‑325 ja II‑1555, punkt 27).
Kui kostjaks olev institutsioon leiab, et hageja ja tema advokaat kasutasid pettust ja leppisid kokku selles, et nad fiktiivselt määravad kindlaks taotletavad kulud, siis peab ta teavitama oma kahtlustest pädevaid siseriiklikke kutseühendusi, et nad saaksid asjaoludest teadlik olles hinnata, kas selline käitumine on kooskõlas asjakohaste kutse-eetika reeglitega. Kindlasti on hageja kohustatud esitama tõendid, mis kinnitaksid nende kulude olemasolu, mille hüvitamist ta taotleb, kuid sellest, et advokaat esitas hagiavalduse, osales kohtuistungil ja esitas erinevaid menetlusdokumente, võib järeldada, et ta tõesti tegi vajalikke toiminguid ja osutas teenuseid menetluse jaoks Avaliku Teenistuse Kohtus. Seetõttu on hagejal õigus Avaliku Teenistus Kohtult paluda selle kindlaksmääramist, millises ulatuses saab kulusid, mille tasumist hageja advokaat temalt nõuab, sisse nõuda kohtukulude tasumise eest vastutavalt poolelt.

(vt punktid 18 ja 19)

Avaliku Teenistuse Kohus: 16. mai 2007, kohtuasi F-100/05 DEP: Chatziioannidou vs. komisjon (punkt 19); 10. november 2009, kohtuasi F-14/08 DEP: X vs. parlament (punkt 21); 8. november 2011, kohtuasi F-92/09 DEP: U vs. parlament (punktid 37 ja 38).