Kohtuasi C-268/06

Impact

versus

Minister for Agriculture and Food jt

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Labour Court)

„Direktiiv 1999/70/EÜ — Tähtajalist tööd käsitleva raamkokkuleppe klauslid 4 ja 5 — Tähtajaline töötamine avalikus teenistuses — Töötingimused — Töötasu ja pensionid — Tähtajaliste lepingute uuendamine kaheksaks aastaks — Menetlusautonoomia — Vahetu õigusmõju”

Kohtujurist J. Kokott’i ettepanek, esitatud 9. jaanuaril 2008 I - 2487

Euroopa Kohtu otsus (suurkoda), 15. aprill 2008 I - 2533

Kohtuotsuse kokkuvõte

Ühenduse õigusest, eelkõige tõhususe põhimõttest tulenevalt on nõutud, et erikohus, kellele on esitatud direktiivi 1999/70, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta, ülevõtva õigusakti rikkumisel põhinev nõue, tunnistaks ennast talle selle õigusaktiga kas või fakultatiivselt antud pädevuse teostamisel pädevaks ka kaebuse esitaja nende nõuete läbivaatamiseks, mis põhinevad otseselt sellel direktiivil, ja seda ajavahemiku osas, mis jääb direktiivi ülevõtmise tähtaja ja kõnealuse õigusakti jõustumise kuupäeva vahele, juhul kui peaks ilmnema, et kaebuse esitaja kohustus esitada otseselt direktiivil põhinev nõue paralleelselt üldkohtusse toob tema jaoks kaasa menetlusest tulenevaid ebamugavusi, mis võivad muuta ühenduse õiguskorras isikutele antud õiguste teostamise ülemäära raskeks. Seda peab kontrollima siseriiklik kohus. (vt punkt 55 ja resolutiivosa punkt 1)

Niikaua kui direktiivi sätted on nende sisu silmas pidades tingimusteta ja piisavalt täpsed, võivad isikud neile toetuda vaidluses riigi kui tööandja vastu. Sellest põhimõttest saab lähtuda ka niisuguste kokkulepete puhul nagu seda on tähtajalist tööd käsitlev raamkokkulepe, mis on ära toodud direktiivi 1999/70, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta, lisas, mille sõlmimise aluseks on olnud tööturu osapoolte vahel EÜ artikli 139 lõike 1 alusel ühenduse tasandil toimunud dialoog ja mille ellurakendamine toimub sama artikli lõike 2 kohaselt nõukogu direktiiviga, mille lahutamatuks osaks nad saavad. Nimetatud raamkokkuleppe klausli 4 lõige 1, mis keelab selges ja ühemõttelises sõnastuses tähtajaliste töötajate töötingimusi silmas pidades igasuguse erineva kohtlemise, mis ei ole objektiivselt põhjendatud, on tingimusteta ja piisavalt täpne selleks, et isikud saaksid sellele siseriiklikus kohtus tugineda. Seevastu ei vasta sellele tingimusele kõnealuse raamkokkuleppe klausli 5 lõige 1, mis näeb ette üldise eesmärgi vältida järjestikuste tähtajaliste lepingute võimalikku kuritarvitamist, jättes siiski liikmesriikidele selle saavutamise vahendite osas valikuvõimaluse. (vt punktid 57, 58, 60, 68, 70, 73, 79 ja 80 ning resolutiivosa punkt 2)

EÜ artiklit 10 ja EÜ artikli 249 kolmandat lõiku ning direktiivi 1999/70, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta, tuleb tõlgendada nii, et avaliku sektori tööandjana tegutseval liikmesriigi ametiasutusel ei ole lubatud võtta meetmeid, mis on vastuolus nimetatud direktiivi ja raamkokkuleppe eesmärgiga vältida tähtajaliste töölepingute kasutamise võimalikku kuritarvitamist, mis seisneb selliste lepingute pikendamises ebaharilikult pikaks ajaks ajavahemikul, mis jääb asjassepuutuva direktiivi ülevõtmise tähtaja ja seda ülevõtva õigusakti jõustumise vahele. (vt punkt 92 ja resolutiivosa punkt 3)

Siseriiklikud kohtud peavad siseriikliku õiguse, eelkõige niisuguste õigusaktide rakendamisel, mis on vastu võetud direktiiviga kehtestatud nõuete täitmiseks, tõlgendama siseriiklikku õigust võimalikult suures ulatuses direktiivi sõnastust ja eesmärki arvestades, et saavutada direktiiviga sätestatud tulemus ning seeläbi täita EÜ artikli 249 kolmanda lõigu nõudeid. Liikmesriigi kohtu kohustus viidata asjakohaste siseriiklike õigusnormide tõlgendamisel ja kohaldamisel direktiivile on sellegipoolest piiratud õiguse üldpõhimõtetega, eelkõige õiguskindluse ja tagasiulatuva jõu puudumise põhimõttega, ning see ei või olla aluseks siseriikliku õiguse contra legem tõlgendusele. Neil asjaoludel — arvestades, et kohaldatavate siseriiklike õigusnormide kohaselt on seaduse tagasiulatuv kohaldamine välistatud, v.a juhul, kui see on selgelt ja ühemõtteliselt ette nähtud — peab siseriiklik kohus, kelle lahendada on nõue, mis põhineb direktiivi 1999/70, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta, ülevõtva siseriikliku seaduse rikkumisel, ühenduse õiguse alusel andma sellele sättele tagasiulatuva jõu kuni viidatud direktiivi ülevõtmise tähtajani vaid juhul, kui siseriiklikus õiguses esineb mõni õigusnorm, mille alusel võidakse kõnealusele sättele anda tagasiulatuv jõud. (vt punktid 98, 100 ja 104 ning resolutiivosa punkt 4)