ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 52/11

Euroopa Kohtu (teine koda) 19. detsembri 2013. aasta otsus (Conseil d'État eelotsusetaotlus — Prantsusmaa) — Association Vent De Colère! Fédération nationale jt versus Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

(Kohtuasi C-262/12) (1)

(Eelotsusetaotlus - Riigiabi - Mõisted „riigipoolne sekkumine” või „riigi ressursside kaudu sekkumine” - Tuuleenergiast toodetud elektrienergia - Kohustus osta turuhinnast kõrgema hinnaga - Täies ulatuses hüvitamine - Elektrienergia lõpptarbijatelt võetavad tasud)

2014/C 52/17

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d'État

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Association Vent De Colère ! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier

Kostjad: Ministre de l'écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie

Menetluses osales: Syndicat des énergies renouvelables

Ese

Eelotsusetaotlus — Conseil d'État (Prantsusmaa) — EÜ artikli 87 (nüüd ELTL artikkel 107) tõlgendamine — Mõiste „sekkumine riigi poolt või riigi ressursside kaudu” — Kohustus osta tuuleenergiast toodetud elektrienergiat turuhinnast kallimalt — Lisakulu täielik hüvitamine — Selle hüvitamise rahastamisviisi muutmine — Elektrienergia lõpptarbijatelt võetavad tasud

Resolutsioon

ELTL artikli 107 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selline ettevõtjatele tekkivate lisakulude täieliku hüvitamise mehhanism, nagu tuleneb 10. veebruari 2000. aasta avalik-õiguslike elektriteenuste kaasajastamise ja arendamise seadusest nr 2000-108, (muudetud 7. detsembri 2006. aasta energiasektori seadusega nr 2006-1537), mis on kehtestatud seetõttu, et ettevõtjatel on kohustus osta tuuleenergiast toodetud elektrit kõrgema hinnaga kui turuhind, ning mille rahastamise tagavad lõpptarbijad, on sekkumine riigi ressursside kaudu.

(1) ELT C 243, 11.8.2012.
3)

Kuna kõnealune raamkokkulepe ei keela seda, et liikmesriigid kehtestavad tähtajalise lepinguga töötavate töötajate suhtes soodsama kohtlemise kui see, mis on raamkokkuleppes sätestatud tähtajalise lepinguga töötavate töötajate suhtes, siis tuleb selle raamkokkuleppe klausli 4 punkti 1 tõlgendada nii, et see ei kohusta käsitlema ühtmoodi hüvitist, mida makstakse töölepingusse õigusvastaselt tähtaja lisamise eest, ja hüvitist, mida makstakse tähtajatu lepingu õigusvastase ülesütlemise eest.
ET Euroopa Liidu Teataja C 52/21

Euroopa Kohtu (viies koda) 19. detsembri 2013. aasta otsus (Kúria eelotsusetaotlus — Ungari) — BDV Hungary Trading Kft (likvideerimisel) versus Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

(Kohtuasi C-563/12) (1)

(Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikkel 146 - Ekspordi maksuvabastused - Artikkel 131 - Liikmesriikide kehtestatud tingimused - Siseriiklikud õigusnormid, millega nõutakse, et eksporditav kaup peab olema Euroopa Liidu tolliterritooriumilt välja viidud kindlaksmääratud tähtaja 90 päeva jooksul alates tarnimisest)

2014/C 52/35

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Kúria

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: BDV Hungary Trading Kft (likvideerimisel)

Vastustaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

Ese

Eelotsusetaotlus — Kúria — Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 15 ning nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1), artiklite 131, 146 ja 273 tõlgendamine — Ekspordi maksuvabastused — Äriühing, kes tegeleb toidukonservide tootmise ja müügiga, müües kaupa, mille ostja müüb kolmandates riikides edasi — Siseriiklikud õigusnormid, milles on ette nähtud, et käibemaksuvabastust kaupade väljapoole liidu territooriumi ette nähtud eksportmüügiks antakse tingimusel, et müügi ja kauba väljavedamise vaheline ajavahemik ei ületa 90 päeva

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 146 lõiget 1 ja artiklit 131 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt peavad eksporditarne raames liidust eksporditavad kaubad olema Euroopa Liidu territooriumilt välja viidud kolmekuulise või 90-päevase tähtaja jooksul alates tarnimise kuupäevast, kuivõrd ainuüksi selle tähtaja ületamise tagajärjel jääb maksukohustuslane lõplikult ilma tarne maksuvabastusest.

(1) ELT C 114, 20.4.2013.
1)

Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. detsembri 1996. aasta määrusega (EÜ) nr 82/97) artikleid 29 j 32 tuleb tõlgendada nii, et nii, et need kohalduvad sellise kauba tolliväärtuse määramisel, mis on imporditud lepingu alusel, mis müügilepinguna määratlemisest hoolimata on tegelikult leping, mis käsitleb kaubaga tehtavaid toiminguid või selle töötlemist. Sellise tolliväärtuse määramise puhul ei oma tähtsust, kas toiming või töötlemine vastab selle määruse artiklis 24 sätestatud tingimustele, selleks et lugeda kaup pärinevaks riigist, kus kõnealune käitlemine toimus.
ET Euroopa Liidu Teataja C 52/10

Euroopa Kohtu (viies koda) 19. detsembri 2013. aasta otsus (Gerechtshof ’s-Gravenhage eelotsusetaotlus — Madalmaad) — Innoweb BV versus Wegener ICT Media BV, Wegener Mediaventions BV

(Kohtuasi C-202/12) (1)

(Direktiiv 96/9/EÜ - Andmebaaside õiguskaitse - Artikli 7 lõiked 1 ja 5 - Andmebaasi tegija sui generis õigus - Mõiste „taaskasutamine” - Andmebaasi sisu oluline osa - Spetsiaalne metaotsingumootor)

2014/C 52/14

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Gerechtshof Den Haag, anciennement Gerechtshof ’s-Gravenhage

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Innoweb BV

Kostjad: Wegener ICT Media BV, Wegener Mediaventions BV

Ese

Eelotsusetaotlus — Gerechtshof te ’s-Gravenhage — Madalmaad — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 1996. aasta direktiiv andmebaaside õiguskaitse kohta (EÜT L 77, lk 20, EÜT eriväljaanne 13/15, lk 459) artikli 7 lõigete 1 ja 5 tõlgendamine — Andmebaasi tegija õigus keelata andmebaasi sisu olulisest osast väljavõtte tegemine ja/või selle taaskasutamine — Keeld teha andmebaasi sisuks olevate mitteoluliste osade süstemaatiline ja korduv kättesaadavaks tegemise, mis võib viia andmebaasi tavapärase kasutamisega vastuolus olevate tegudeni või kahjustada põhjendamatult andmebaasi tegija seaduslikke huve — Taaskasutamise piisavus või kumuleeriv süstemaatilise taaskasutuse tingimus — Arvutipõhine süstemaatiline taaskasutamine

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 1996. aasta direktiivi 96/9/EÜ andmebaaside õiguskaitse kohta artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et ettevõtja, kes võimaldab oma internetiportaali kaudu kasutada niisugust spetsiaalset metaotsingumootorit, nagu on kõne all käesolevas põhikohtuasjas, taaskasutab artikli 7 alusel kaitstud andmebaasi kogu sisu või olulist osa, kuna see spetsiaalne metaotsingumootor:

— võimaldab lõppkasutajal kasutada otsinguvormi, mis on sisuliselt samasuguste funktsioonidega nagu andmebaasi otsinguvorm;

— tõlgib „reaalajas” lõppkasutajate päringud andmebaasi otsingumootorisse nii, et päring teostatakse kõigi selle andmebaasi andmete hulgas, ja

— kuvab lõppkasutajale otsingutulemused lehel, mis on tema enda veebiportaali kujundusega, liites samad tulemused üheks andmekomplektiks, aga tehes seda niisugustel kriteeriumidel põhinevas järjekorras, mis on võrreldavad asjaomase andmebaasi otsingumootori tulemuste kuvamisel kasutatavate kriteeriumidega.

(1) ELT C 243, 11.8.2012.
2.

Niisugusel tõendamisel on siiski vajalik, et algselt Egiptusest imporditud kauba sooduspäritolu oleks kindlaks määratud Egiptuse tolli väljastatud liikumissertifikaadiga EUR.1, mis on eelnimetatud protokolliga kooskõlas ja importija tõendab, et esimeses liikmesriigis jagatud ja teise liikmesriiki toimetatud kauba osa vastab ühele osale kaubast, mis oli esimesse liikmesriiki imporditud Egiptusest. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas põhikohtuasjas on need tingimused täidetud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 93/11

Euroopa Kohtu (teine koda) 6. veebruari 2014. aasta otsus (Curtea de Apel Oradea (Rumeenia) eelotsusetaotlus) — SC Fatorie SRL versus Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor

(Kohtuasi C-424/12) (1)

(Eelotsusetaotlus - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Pöördmaksustamine - Mahaarvamisõigus - Maksu tasumine teenuste osutajale - Kohustuslike andmete puudumine - Käibemaksu alusetu tasumine - Mahaarvamisõiguse kaotamine - Neutraalse maksustamise põhimõte - Õiguskindluse põhimõte)

2014/C 93/17

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel Oradea

Põhikohtuasja pooled

Hageja: SC Fatorie SRL

Kostja: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor

Ese

Eelotsusetaotlus — Curtea de Apel Oradea — Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1) tõlgendamine — Käibemaksu mahaarvamise õiguse kaotamine põhjusel, et arvel ei ole mainitud pöördmaksustamise korra kohaldamist — Õiguskindluse põhimõte — Otsus, mis pärast seda, kui mahaarvamisõigust on tunnustatud lõplikult jõustunud otsusega, kohustab tasuma alusetult mahaarvatud käibemaksusumma koos intressi ja viivitusintressiga — Neutraalse maksustamise põhimõte — Kolmanda isiku poolt arvele valesti märgitud käibemaksu tasumine — Asjaolu, et maksuhaldur ei ole midagi teinud arve parandamiseks ja tagantjärele parandamine ei ole enam võimalik

Resolutsioon

1. Sellise tehingu raames, millele kohaldatakse pöördmaksustamise korda, ei ole niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiviga 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, ja neutraalse maksustamise põhimõttega vastuolus see, kui teenuste saaja jäetakse ilma õigusest arvata maha käibemaks, mille ta teenuse osutajale vigaselt koostatud arve alusel põhjendamatult tasus, sealhulgas juhul, kui vea kõrvaldamine ei ole võimalik teenuse osutaja pankroti tõttu.

2. Õiguskindluse põhimõttega ei ole vastuolus liikmesriigi maksuhalduri halduspraktika, mille kohaselt maksukohustuslasele käibemaksu mahaarvamise õiguse andmise otsus aegumistähtaja jooksul tühistatakse, kuid pärast uut maksukontrolli nõutakse talt selle maksu ja viivitusintresside tasumist.

(1) ELT C 379, 8.12.2012.
2.

Siseriiklikul kohtul tuleb kontrollida, kas on olemas muid meetmeid või meetmeid, mida ei paigaldata konsooli, mis häirivad või piiravad kolmandaid isikuid vähem nende toimingutes, võimaldades samalaadset õiguste valdaja õiguste kaitset. Selles osas on asjakohane võtta arvesse eelkõige eri liiki tehniliste meetmete suhtelist maksumust, nende rakendamise tehnilisi ja praktilisi aspekte ning nende tõhususe võrdlust seoses õiguste valdaja õiguste kaitsega, kuigi see tõhusus ei pea olema absoluutne. Siseriiklikul kohtul tuleb kontrollida ka seda, mis otstarve on asjaomastel seadmetel, toodetel või komponentidel, millega võidakse vastavatest tehnilistest meetmetest kõrvale hoida. Selles osas on kohtuasja asjaolusid arvestades nimetatud seadmete, toodete või komponentide otstarbe hindamisel eriti olulised tõendid selle kohta, kuidas kolmandad isikud neid tegelikult kasutavad. Eelotsusetaotluse esitanud kohus võib muu hulgas kontrollida seda, kui sageli neid seadmeid, tooteid või komponente tegelikult kasutatakse autoriõigust rikkudes ning kui sageli neid kasutatakse eesmärkidel, millega autoriõigust ei rikuta.
2.

Direktiivi 2001/29 artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus see, et liikmesriik annab autoriõiguse omajatele ulatuslikuma kaitse, nähes ette, et mõiste „üldsusele edastamine” hõlmab rohkem toiminguid kui need, mis on selles sättes ette nähtud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 93/4

Euroopa Kohtu (esimene koda) 6. veebruari 2014. aasta otsus (Hoge Raad der Nederlanden’i eelotsusetaotlus — Madalmaad) — Leidseplein Beheer BV, H. J. M. de Vries versus Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV

(Kohtuasi C-65/12) (1)

(Eelotsusetaotlus - Kaubamärgid - Direktiiv 89/104/EMÜ - Kaubamärgiga antavad õigused - Mainekas kaubamärk - Kaitse, mis laieneb kaupadele ja teenustele, mis ei ole sarnased - Maineka kaubamärgiga identse või sarnase tähise kasutamine kolmanda isiku poolt ilma õigustava põhjuseta - Mõiste „õigustav põhjus”)

2014/C 93/05

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Leidseplein Beheer BV, H.J.M. de Vries

Kostjad: Red Bull GmbH, Red Bull Nederland BV

Ese

Eelotsusetaotlus — Hoge Raad der Nederlanden — Nõukogu 21. detsembri 1988. aasta esimese direktiivi kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT 1989, L 40, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 92) artikli 5 lõike 2 tõlgendamine — Kaubamärgist tulenevad õigused — Mainekas kaubamärk — Kaitse, mis laieneb kaupadele ja teenustele, mis ei ole sarnased — Maineka kaubamärgiga identse või sellega sarnase tähise kasutamine kolmanda isiku poolt ilma õigustava põhjuseta, mistõttu viimane kasutab ära või kahjustab varasema kaubamärgi eristusvõimet või mainet — Mõiste „õigustav põhjus”

Resolutsioon

Nõukogu 21. detsembri 1988. aasta esimese direktiivi 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 5 lõiget 2 tuleb tõlgendada selliselt, et maineka kaubamärgi omanikku võib „õigustava põhjuse” esinemise korral kohustada taluma seda, et kolmas isik kasutab sarnast tähist niisuguse kaubaga identse kauba jaoks, mille jaoks kaubamärk registreeriti, juhul kui teadaolevalt kasutati nimetatud tähist enne kaubamärgi taotluse esitamist ja tähise kasutamine identse kauba jaoks toimub heauskselt. Hinnates, kas see on nii, peab liikmesriigi kohus võtma arvesse eelkõige seda,

— kui levinud kõnealune tähis on ja milline on selle reputatsioon asjaomase avalikkuse silmis,

— mil määral sarnanevad need kaubad ja teenused, mille jaoks seda tähist algselt kasutati, kaubaga, mille jaoks on mainekas kaubamärk registreeritud, ja

— kui oluline on kõnealuse kaubamärgiga sarnase tähise kasutamine selle kauba jaoks majanduslikult ja kaubanduslikult.

(1) ELT C 126, 28.4.2012.
1.

Mõistet „lisandite eemaldamine”, millele viitab 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku I lisas, mida on muudetud komisjoni 17. oktoobri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1549/2006, asuva kombineeritud nomenklatuuri grupi 25 märkus 1, tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab töötlemata mineraalsest tootest teatavate selles tavaolukorras olevate keemiliste osakeste eemaldamist selle toote loomulike omaduste tugevdamiseks, kui selline eemaldamine parendab asjaomase toote võimet täita sellega olemuslikult seotud eesmärki, millise asjaolu paikapidavust tuleb kontrollida siseriiklikul kohtul.
ET Euroopa Liidu Teataja C 85/9

Euroopa Kohtu (kuues koda) 23. jaanuari 2014 aasta otsus — Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) versus riha WeserGold Getränke GmbH & Co. KG (varem Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG), Lidl Stiftung & Co. KG

(Kohtuasi C-558/12 P) (1)

(Apellatsioonkaebus - Ühenduse kaubamärk - Sõnamärk WESTERN GOLD - Siseriiklike, rahvusvahelise ja ühenduse sõnamärkide WeserGold, Wesergold ja WESERGOLD omaniku vastulause)

2014/C 85/15

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellant: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) (esindaja: A. Pohlmann)

Teine menetlusosaline: riha WeserGold Getränke GmbH & Co. KG (varem Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG) (esindaja: Rechtsanwalt T. Melchert), Lidl Stiftung & Co. KG (esindajad: Rechtsanwalt M. Wolter ja Rechtsanwalt A. K. Marx)

Ese

Apellatsioonkaebus, mis on esitatud Üldkohtu (esimene koda) 21. septembri 2012. aasta otsuse peale kohtuasjas T-278/10: Wesergold Getränkeindustrie vs. Siseturu Ühtlustamise Amet — Lidl Stiftung, millega Üldkohus tühistas ühtlustamisameti esimese apellatsioonikoja 24. märtsi 2010. aasta otsuse (asi R 770/2009-1), mis puudutab Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG ja Lidl Stiftung & Co. KG vahelist vastulausemenetlust — Taotlus registreerida sõnamärk „WESTERN GOLD” ühenduse kaubamärgina — Siseriiklike, rahvusvahelise ja ühenduse sõnamärkidega „WeserGold”, „Wesergold” ja „WESERGOLD” segiajamise tõenäosus — Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (ELT L 78, lk 1) artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine

Resolutsioon

1. Tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 21. septembri 2012. aasta otsus kohtuasjas T-278/10: Wesergold Getränkeindustrie vs. Siseturu Ühtlustamise Amet — Lidl Stifung (WESTERN GOLD).

2. Suunata asi tagasi Euroopa Liidu Üldkohtusse.

3. Kohtukulude kandmine otsustatakse edaspidi.

(1) ELT C 32, 2.2.2013.
ET Euroopa Liidu Teataja C 85/6

Euroopa Kohtu (teine koda) 16. jaanuari 2014. aasta otsus (Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber), London — i eelotsusetaotlus — Ühendkuningriik) — Nnamdi Onuekwere versus Secretary of State for the Home Department

(Kohtuasi C-378/12) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 2004/38/EÜ - Artikli 16 lõiked 2 ja 3 - Alaline elamisõigus kolmanda riigi kodaniku puhul, kes on liidu kodaniku pereliige - Vangistuses viibitud aja arvessevõtmine sellise kolmanda riigi kodaniku puhul)

2014/C 85/10

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber), London

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Nnamdi Onuekwere

Vastustaja: Secretary of State for the Home Department

Ese

Eelotsusetaotlus – Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil, millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT L 158, lk 77; ELT eriväljaanne 05/05, lk 46), artikli 16 tõlgendamine – Alaline elamisõigus – Mõiste, et isik on elanud seaduslikult viis aastat vastuvõtva liikmesriigi territooriumil – Võimalus võtta arvesse vangistuses viibitud aega

Resolutsioon

1. El artículo 16, apartado 2, de la Directiva 2004/38/CE del Parlamento Europeo y del Consejo, de 29 de abril de 2004, relativa al derecho de los ciudadanos de la Unión y de los miembros de sus familias a circular y residir libremente en el territorio de los Estados miembros, por la que se modifica el Reglamento (CEE) no 1612/68 y se derogan las Directivas 64/221/CEE, 68/360/CEE, 72/194/CEE, 73/148/CEE, 75/34/CEE, 75/35/CEE, 90/364/CEE, 90/365/CEE y 93/96/CEE, debe interpretarse en el sentido de que los períodos de estancia en prisión en el Estado miembro de acogida de un nacional de un país tercero, miembro de la familia de un ciudadano de la Unión que ha adquirido el derecho de residencia permanente en dicho Estado miembro durante tales períodos, no pueden computarse a efectos de la adquisición por ese nacional del derecho de residencia permanente en el sentido de la referida disposición.

2. Direktiivi 2004/38 artikli 16 lõikeid 2 ja 3 tuleb tõlgendada nii, et elamisperioodi pidevuse katkestab vastuvõtvas liikmesriigis vangistuses viibitud aeg kolmanda riigi kodaniku puhul, kes on nimetatud liikmesriigis selle aja jooksul alalise elamisõiguse omandanud liidu kodaniku pereliige.

(1) ELT C 295, 29.9.2012.
1.

ELTL artiklit 34 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid nagu need, mida käsitletakse põhikohtuasjas, mille kohaselt ühes liikmesriigis turustamiseks peavad kuldesemed, mis on imporditud teisest liikmesriigist, kus nende turuleviimine on lubatud ja kus nad on märgistatud selle teise liikmesriigi õigusnormidele vastava proovijärelevalve märgisega — juhul kui kõnealusel märgisel olev teave nende esemete standardproovi kohta ei ole kooskõlas esimese liikmesriigi õigusnormidega —, olema uuesti märgistatud viimase liikmesriigi heakskiidetud sõltumatu proovikoja proovijärelevalve märgisega, mis kinnitab, et nimetatud toodete proovile vastavust on kontrollitud ja milles on asjaomastele õigusnormidele vastav teave toote standardproovi kohta.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ, artikli 2 punkti 2 alapunkti c tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik ei või sellistel asjaoludel, nagu kõne all põhikohtuasjas, nõuda, et selleks, et vähemalt 21-aastast alanejat lähisugulast saaks pidada ülalpeetavaks ja seega nimetatud sättes määratletud pereliikmeks, peab ta tõendama, et ta on tööd otsinud, taotlenud abi toimetulekuks oma päritoluriigi ametiasutustelt ja/või püüdnud muudmoodi toime tulla, kuid see on osutunud võimatuks.