Direktiivi 2006/112 artikli 132 lõike 1 punkti f vastav tõlgendus ei too kaasa seda, et nimetatud sättega ette nähtud maksuvabastuselt võetakse selle mõju. Eelkõige ei ole maksuvabastuse kohaldamine piiratud rühmadega, mille liikmed tegelevad eranditult tegevusega, mis on maksust vabastatud või mille puhul nad ei ole maksukohustuslased. Nii võib teenuseid, mida osutab sõltumatu isikute rühm, kelle liikmed tegelevad ka maksustatava tegevusega, maksust vabastada, kuid üksnes ulatuses, milles need teenused on otseselt vajalikud nende liikmete tegevuseks, mis on maksust vabastatud või mille puhul nad ei ole maksukohustuslased.

Direktiivi 2006/112 artikli 132 lõike 1 punktis f ei ole maksuvabastust ette nähtud teenuste puhul, mis ei ole otseselt vajalikud sõltumatu isikute rühma liikmete tegevuseks, mis on maksust vabastatud või mille puhul nad ei ole maksukohustuslased. Seega, kuna niisugused teenused ei kuulu direktiivi 2006/112 artikli 132 lõike 1 punktis f toodud maksuvabastuse kohaldamisalasse, tuleneb direktiivi artikli 2 lõike 1 punktist c nõue, et kõnealused teenused, mida liikmesriigi territooriumil osutab tasu eest maksukohustuslane, kes sellena tegutseb, kuuluvad käibemaksuga maksustamisele.

Liikmesriik rikub kohustusi, mis tal lasuvad direktiivi 2006/112, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, mida on muudetud direktiiviga 2010/45, artikli 2 lõike 1 punkti c ja artikli 132 lõike 1 punkti f alusel, kui liikmesriik kehtestab sõltumatuid isikute rühmasid puudutavad käibemaksunormid, mille kohaselt vabastatakse sõltumatu isikute rühma poolt oma liikmetele teenuste osutamine käibemaksust tingimusel, kui selle rühma liikmetel, kes tegelevad ka maksustatava tegevusega, on nimetatud tegevusest saadav käive ilma maksuta kuni 30% ja teatud juhtudel isegi kuni 45% nende kogukäibest ilma maksuta.

Liikmesriik rikub kohustusi, mis tal lasuvad direktiivi 2006/112, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, mida on muudetud direktiiviga 2010/45, artikli 168 punkti a ja artikli 178 punkti a alusel, kui liikmesriik kehtestab sõltumatuid isikute rühmasid puudutavad käibemaksunormid, mille kohaselt on sõltumatu isikute rühma liikmel, kes teeb käibemaksuga maksustatavaid tehinguid, võimalik käibemaksust, mida ta peab tasuma kõnealuste maksustatavate tehingute tõttu, maha arvata maks, mis on toodud sõltumatule isikute rühmale esitatud arvel või mille peab viimane tasuma kaupade ja teenuste eest, mille see rühm sai oma tegevuse tarbeks.

Esiteks on direktiivi 2006/112 artikli 168 punkti a alusel maksukohustuslasel õigus käibemaksust, mida ta on kohustatud tasuma, maha arvata käibemaks, mis kuulub tasumisele või on tasutud kaupade või teenuste eest, mille talle on tarninud või osutanud või tarnib või osutab mõni teine maksukohustuslane. Siiski, nagu selgub direktiivi 2006/112 artikli 132 lõike 1 punktis f ette nähtud maksuvabastusest, on sõltumatu isikute rühm oma liikmetest eraldiseisev täielik maksukohustuslane. Seega on direktiivi 2006/112 artikli 168 punktiga a vastuolus lubada sõltumatu isikute rühma liikmel käibemaksust, mida ta on kohustatud tasuma, maha arvata käibemaks, mis kuulub tasumisele või on tasutud kaupade või teenuste eest, mis on tarnitud või osutatud sõltumatule isikute rühmale.

Teiseks selgub direktiivi 2006/112 artikli 178 punktist a koostoimes direktiivi artikli 226 punktiga 5 ja artikli 168 punktiga a, et mahaarvamisõiguse teostamiseks peab maksukohustuslasel olema arve, millel on kauba või teenuse saajana märgitud tema nimi. Seega, kuna kõnealune liikmesriigi regulatsioon võimaldab sõltumatu isikute rühma liikmel käibemaksust, mida ta ise peab tasuma, selle rühma nimele koostatud arve alusel maha arvata viimasele esitatud arvel märgitud käibemaksu, siis on see regulatsioon vastuolus direktiivi 2006/112 artikli 178 punktiga a.

(vt punktid 61, 63, 67, 70, 92 ja resolutsiooni punkt 1)