ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
98.

Järelmärkusena võib lisada, et minu arvates kinnitab käesolevas jaos kajastuv arutelu veelgi, et esimesele küsimusele on õige vastata nii, et kõnealune Peeters-Gatzeni hagi ei kuulu maksejõuetusmääruse kohaldamisalasse. Kui see hagi selle määruse kohaldamisalasse kuuluks, tähendaks see, et väidetava delikti suhtes kohalduks mitte Belgia õigus (väidetava delikti koha õigus), vaid Madalmaade õigus (selle koha õigus, kus algatati hiljem maksejõuetusmenetlus isiku vastu, kes väidetavalt sellest deliktist kasu sai). Nagu käesolevas jaos näidatud, tekitaks see praktilise vajaduse üsnagi kunstliku või kohmaka õigusliku konstruktsiooni järele, et pöörata tagasi maksejõuetusmääruse üldnormide toime, millest kindlasti tekiks küsimus, miks pidid need normid siis üldse kohaldatavad olema. Sellised jõupingutused kinnitavad pigem, et selle hagi ja maksejõuetusmenetluse vahel tõepoolest ei ole tihedat ega vajalikku seotust.
11.

Artiklis 6 on märgitud: „1. Isikuandmete töötlemine on seaduslik ainult juhul, kui on täidetud vähemalt üks järgmistest tingimustest, ning sellisel määral, nagu see tingimus on täidetud: a) andmesubjekt on andnud nõusoleku töödelda oma isikuandmeid ühel või mitmel konkreetsel eesmärgil; […] c) isikuandmete töötlemine on vajalik vastutava töötleja seadusjärgse kohustuse täitmiseks; […] e) isikuandmete töötlemine on vajalik avalikes huvides oleva ülesande täitmiseks või vastutava töötleja avaliku võimu teostamiseks; […] 2. Liikmesriigid võivad säilitada või kehtestada konkreetsemad sätted, et kohandada käesoleva määruse sätete kohaldamist seoses isikuandmete töötlemisega lõike 1 punktide c ja e täitmiseks, määrates üksikasjalikumalt kindlaks töötlemise konkreetsed nõuded ja teised meetmed, et tagada seaduslik ja õiglane töötlemine, sealhulgas teiste andmetöötluse eriolukordade jaoks, nagu see on sätestatud IX peatükis. 3. Lõike 1 punktides c ja e osutatud isikuandmete töötlemise alus kehtestatakse: a) liidu õigusega või b) vastutava töötleja suhtes kohaldatava liikmesriigi õigusega. Isikuandmete töötlemise eesmärk määratakse kindlaks selles õiguslikus aluses või see on lõike 1 punktis e osutatud isikuandmete töötlemise osas vajalik avalikes huvides oleva ülesande täitmiseks või vastutava töötleja avaliku võimu teostamiseks. […] Liidu või liikmesriigi õigus vastab avaliku huvi eesmärgile ning on proportsionaalne taotletava õiguspärase eesmärgiga. 4. Kui isikuandmete töötlemine muul eesmärgil kui see, milleks isikuandmeid koguti, ei põhine andmesubjekti nõusolekul või liidu või liikmesriigi õigusel, mis on demokraatlikus ühiskonnas vajalik ja proportsionaalne meede, et tagada artikli 23 lõikes 1 osutatud eesmärkide täitmine, võtab vastutav töötleja selle kindlakstegemiseks, kas muul eesmärgil töötlemine on kooskõlas eesmärgiga, mille jaoks isikuandmeid algselt koguti, muu hulgas arvesse: a) seost nende eesmärkide, mille jaoks isikuandmeid koguti, ja kavandatava edasise töötlemise eesmärkide vahel; b) isikuandmete kogumise konteksti, eelkõige andmesubjektide ja vastutava töötleja vahelist seost; c) isikuandmete laadi, eelkõige seda, kas töödeldakse isikuandmete eriliike vastavalt artiklile 9 või süüteoasjades süüdimõistvate kohtuotsuste ja süütegudega seotud isikuandmeid vastavalt artiklile 10; d) kavandatava edasise töötlemise võimalikke tagajärgi andmesubjektide jaoks; e) asjakohaste kaitsemeetmete olemasolu, milleks võivad olla näiteks krüpteerimine ja pseudonümiseerimine.“
9.

Makseteenuste direktiivi artikli 8 „Omavahendite arvutamine“ lõigetes 1 ja 2 on sätestatud: „1. Sõltumata artiklis 6 sätestatud algkapitali nõuetest, nõuavad liikmesriigid, et makseasutustel oleks igal ajal omavahendid summas, mille arvutamise aluseks on üks järgnevast kolmest meetodist vastavalt pädevate asutuste poolt kooskõlas siseriikliku õigusega kindlaks määratule. Meetod A Makseasutuse omavahendite summa on võrdne vähemalt 10% tema eelneva aasta püsivatest üldkuludest. Pädevad asutused võivad seda nõuet kohandada juhul, kui makseasutuse äritegevuses on alates eelnevast aastast toimunud oluline muutus. Kui makseasutuse äritegevus ei ole arvestamise kuupäevaks veel terve aasta kestnud, peab omavahendite summa olema võrdne vähemalt 10% püsivatest üldkuludest, lähtudes äriplaanis kavandatust, kui pädevad asutused ei nõua kõnealuse plaani kohandamist. Meetod B Makseasutuse omavahendite summa on võrdne vähemalt järgmiste elementide summaga, mida on korrutatud lõikes 2 sätestatud kohanduskoefitsiendiga k, kui maksete maht (MM) on 1/12 eelneva aasta jooksul makseasutuse täidetud maksetehingute kogusummast: a) 4,0% MM osast, mis on kuni 5 miljonit eurot, pluss b) 2,5% MM osast, mis on üle 5 miljoni euro kuni 10 miljonit eurot, pluss c) 1% MM osast, mis on üle 10 miljoni euro kuni 100 miljonit eurot, pluss d) 0,5% MM osast, mis on üle 100 miljoni euro kuni 250 miljonit eurot, pluss e) 0,25% MM osast, mis on üle 250 miljoni euro. Meetod C Makseasutuse omavahendite summa on võrdne vähemalt punktis a määratletud asjaomase näitajaga, mida on korrutatud punktis b sätestatud korrutusteguriga ning korrutatud seejärel lõikes 2 sätestatud kohanduskoefitsiendiga k. a) Asjaomaseks näitajaks on järgmiste elementide summa: – intressitulu; – intressikulu; – saadud vahendus- ja teenustasud ning – muu tegevustulu. Iga element liidetakse kas pluss- või miinusmärgiga. Näitaja arvutamisel ei tohi arvesse võtta erakordseid või ebareeglipäraseid tuluartikleid. Nende teenustega seotud kulud, mida allhanke korras osutavad kolmandad osapooled, võivad näitajat vähendada, kui kulud tulenevad käesoleva direktiivi kohaselt järelevalve alla kuuluvast ettevõtjast. Näitaja arvutatakse 12 kuu andmete põhjal aruandeaasta lõpus. See arvutatakse eelneva aruandeaasta põhjal. Meetodiga C arvutatud omavahendid ei tohi siiski olla väiksemad kui 80% viimase kolme aruandeaasta keskmisest asjaomasest näitajast. Kui auditeeritud andmed ei ole kättesaadavad, võib kasutada äritegevuse prognoose. b) Korrutustegur on järgmine: i) 10% näitaja sellest osast, mis on kuni 2,5 miljonit eurot; ii) 8% näitaja sellest osast, mis on 2,5 miljonist eurost kuni 5 miljoni euroni; iii) 6% näitaja sellest osast, mis on 5 miljonist eurost kuni 25 miljoni euroni; iv) 3% näitaja sellest osast, mis on 25 miljonist eurost 50 miljoni euroni; v) 1,5% näitaja sellest osast, mis on üle 50 miljoni euro. 2. Meetodite B ja C puhul kasutatav kohanduskoefitsient k on järgmine: a) 0,5, kui makseasutus osutab ainult lisa punktis 6 loetletud makseteenuseid; b) 0,8, kui makseasutus osutab lisa punktis 7 loetletud makseteenuseid; c) 1, kui makseasutus osutab lisa punktides 1–5 loetletud mis tahes makseteenuseid.“
4.

Selleks, et võimaldada, et geneerilise ravimi saab turule viia ainult originaalravimi näidustuste ja doseerimisvormide jaoks, mis ei ole enam patendiõigusega kaitstud, lubab direktiiv 2001/83 teha erandi originaalravimi ja geneerilise ravimi ühtsuse põhimõttest. Geneeriliste ravimite tootjad võivad kasutada carve out’i, see tähendab jätta geneerilise ravimi tooteomaduste kokkuvõttest välja originaalravimi endiselt patendikaitse alla kuuluvad näidustused või doseerimisvormid. ( 8 ) Tooteomaduste kokkuvõte on müügiloa dokumentide osa ja sisaldab muu hulgas näidustusi ravimi kasutamisvaldkondade ja doseerimisvormide kohta. See on kõigepealt suunatud tervishoiutöötajatele, kuid on ka pakendi infolehe aluseks. ( 9 )Carve out tähendab seega eelkõige seda, et geneerilise ravimi pakendi infoleht ei sisalda endiselt patendikaitse alla kuuluvaid originaalravimi näidustusi või doseerimisvorme, kuigi geneerilist ravimit – mis on ju originaalravimiga identne ( 10 ) – võib meditsiinilisest vaatenurgast kasutada ka asjaomaste näidustuste puhul või asjaomastes doseerimisvormides ning seega seda välja kirjutada.
90.

Ent nagu Euroopa Kohus on toonitanud, on liikmesriikide ametiasutustel alusetult makstud summade tagasinõudmisel vabadus valida eri meetmete hulgast need, mida nad peavad Euroopa Liidu finantshuvide kaitsmisel asjakohaseks. ( 35 ) See on kooskõlas mitte ainult liikmesriikide autonoomiaga ülesannete täitmisel EAGFi raames. See on kooskõlas ka määruse nr 1290/2005 artikli 9 lõike 1 punkti a sõnastusega: tähendab ju „vajalike“ meetmete võtmine seda, et liikmesriik peab tegema otsuse, valides käesoleva olukorra jaoks kõige asjakohasemad meetmed.
47.

Leian siiski, et need kaks küsimust on omavahel lahutamatult seotud. Nagu ma eespool märkisin, tuleb kooli- või ülikoolihariduse mõistet kõnealuse sätte tähenduses tõlgendada nii, see hõlmab universaal- ja üldharidussüsteemi, mida pakuvad igas liikmesriigis koolid ja ülikoolid. Igal organisatsioonil, mis pakub selle süsteemi raames haridust, on selles mõttes sarnased eesmärgid nagu avalik-õiguslikel organisatsioonidel, kuna kõnealuse sätte sõnastus põhineb eeldusel, et nimetatud süsteem koosneb üldjuhul avalik-õiguslikest organisatsioonidest. Kuid isegi kui kooli- ja ülikoolisüsteem konkreetses liikmesriigis põhineks ainuüksi avalik-õiguslikel organisatsioonidel, tuleks neid tunnustada sellistena, et neil on sarnased eesmärgid nimetatud sätte tähenduses ja need kuuluksid maksuvabastuse kohaldamisalasse. Sellegipoolest, kui asjaomase organisatsiooni tegevus ei kuulu kooli- või ülikoolihariduse kohaldamisalasse, ei saa seda asutust määratluse järgi tunnustada sellisena, millel on sarnane eesmärk nagu avalik-õiguslikel organisatsioonidel, kes pakuvad niisugust haridust, vaatamata sellele, kui suur osa tema tegevus on reguleeritud õigusnormidega.
59.

Teiseks peaks riigisisene kohus otsustama, kas kõnealune andmete töötlemine toimus ainult ajakirjanduse jaoks. Eelotsusetaotluses märgitakse, et S. Buivids ei teatanud videosalvestise tegemisel ja avaldamisel oma eesmärki. Ent Euroopa Kohtu istungil väideti, et ta võis soovida paljastada politsei õigusvastast käitumist (mis on klassikaline näide hea, avalikust huvist kantud ajakirjanduse kohta). Jällegi on riigisisese kohtu kui ainsana faktiliste asjaolude osas pädeva kohtu ülesanne otsustada nii seda, kas see oli S. Buividsi eesmärk ning kas see oli tema ainus eesmärk. Muude asjaolude olemasolu (nagu näiteks usk õigusse salvestada ja avaldada politseiametnikest videoid pelgalt seetõttu, et nad on avaliku sektori teenistujad või pelk vuajerism) tähendaks, et kriteerium „ainult ajakirjanduse jaoks“ ei olnud täidetud. Vastavalt ei oleks artiklis 9 sätestatud erand kohaldatav.
71.

Kaebajate sõnul ei tähenda see, et punktis 8 on nimetatud puhastamist ja seejärel jahutamist, et puhastamine peab olema enne jahutamist lõpule viidud. Sellest sättest tuleneb pelgalt, et puhastamist peab olema kõigest alustatud enne jahutamist. Seevastu Madalmaade valitsus ja teised menetlusosalised on seisukohal, et puhastamine peab toimuma (ja olema lõpule viidud) enne jahutamist, sest see on viimane aeg, millal liha saab tapamenetluse käigus puhastada. Liiga hilja oleks puhastada tükeldamise või konditustamise etapis, mida muide reguleerib III lisa II jao V, mitte IV peatükk.
96.

Meenutan, et selle sätte järgi kohaldatakse raamotsust 2008/909 karistuste täideviimise suhtes raamotsuse 2002/584 artikli 4 punkti 6 raames, „ilma et see piiraks“ raamotsuse 2002/584 kohaldamist ja ainult „selles ulatuses, nagu see on kooskõlas“ kõnealuse raamotsuse sätetega. Kokkuvõttes tähendab see, et raamotsuse 2008/909 rakendamine ei tohi kahjustada raamotsuse 2002/584 artikli 4 punktis 6 nimetatud täitmata jätmise vabatahtliku aluse kasutamist, kui vahistamismäärust täitev liikmesriik kohustub vastavalt sellele sättele asjaomast karistust täide viima. Oleks muide paradoksaalne ja õigupoolest ebaloogiline asuda seisukohale, et liidu seadusandja soovis teha võimalikuks, et vahistamismääruse teinud liikmesriik võib tugineda raamotsuses 2008/909 sätestatud õigusnormidele, mille eesmärk on – meenutan – hõlbustada süüdimõistetu sotsiaalset rehabilitatsiooni, et takistada niisuguste õigusnormide kohaldamist, mille vahistamismäärust täitev liikmesriik on kehtestanud, et võtta üle raamotsuse artikli 4 punkt 6, millel on täpselt sama eesmärk. ( 39 )
20.

Kirjeldatud kontekstis esitas Supremo Tribunal Administrativo (Portugali kõrgeim halduskohus) järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas liidu õiguse ja täpsemalt ELTL artiklite 49 ja 54 ning nendes sätestatud põhimõtetega on vastuolus, et riigi omandis oleva äriühingu – mille põhitegevusala on lennutransport – aktsiakapitali kaudse taaserastamise menetluse raames on seda menetlust reguleerivates dokumentides sätestatud potentsiaalsete investorite ostupakkumuste ja edukate pakkumuste väljavalimise kriteeriumiks nõue, et nimetatud äriühingu registrijärgne asukoht ja tegeliku juhtimise keskus peab jääma sellesse liikmesriiki, kus see äriühing on asutatud? 2. Kas liidu õiguse ja täpsemalt ELTL artiklite 56 ja 57 ning nendes sätestatud põhimõtetega nagu ka diskrimineerimiskeelu, proportsionaalsuse ja vajalikkuse põhimõtetega on vastuolus, et nimetatud äriühingu aktsiakapitali kaudse taaserastamise menetluses on seda menetlust reguleerivates dokumentides sätestatud potentsiaalsete investorite ostupakkumuste ja edukate pakkumuste väljavalimise kriteeriumiks nõue, et omandav üksus peab täitma avaliku teenindamise kohustusi? 3. Kas liidu õiguse ja täpsemalt ELTL artiklite 56 ja 57 ning nendes sätestatud põhimõtetega on vastuolus, et nimetatud äriühingu aktsiakapitali kaudse taaserastamise menetluses on seda menetlust reguleerivates dokumentides sätestatud potentsiaalsete investorite ostupakkumuste ja edukate pakkumuste väljavalimise kriteeriumiks nõue, et omandav üksus peab säilitama praeguse tegevuskeskuse (hub) riigis ja seda arendama? 4. Kas nimetatud äriühingu tegevust ja seda arvesse võttes, et selle aktsiakapitali üleandmiseks toimub taaserastamismenetlus, tuleb niisugust tegevust lugeda teenuseks siseturul, mille suhtes kehtib direktiiv 2006/123/EÜ, kui esineb nimetatud direktiivi artikli 2 lõike 2 punktis d ette nähtud erand transpordi valdkonna teenuste kohta, ja kas sellisel juhul kohaldatakse nimetatud direktiivi ka sellele menetlusele või mitte? 5. Kui vastus neljandale küsimusele on jaatav, siis kas nimetatud direktiivi artiklitega 16 ja 17 on lubatud, et nimetatud äriühingu aktsiakapitali kaudse taaserastamise menetluses on seda menetlust reguleerivates dokumentides sätestatud potentsiaalsete investorite ostupakkumuste ja edukate pakkumuste väljavalimise kriteeriumiks nõue, et omandav üksus peab täitma avaliku teenindamise kohustusi? 6. Kui vastus neljandale küsimusele on jaatav, siis kas nimetatud direktiivi artiklitega 16 ja 17 on lubatud, et nimetatud äriühingu aktsiakapitali kaudse taaserastamise menetluses on seda menetlust reguleerivates dokumentides sätestatud potentsiaalsete investorite ostupakkumuste ja edukate pakkumuste väljavalimise kriteeriumiks nõue, et omandav üksus peab säilitama praeguse tegevuskeskuse (hub) riigis ja seda arendama?“
141.

Käesolevas kohtuasjas näib valitsevat mõningane segadus selle suhtes, millise konkreetse „kaubandustavaga“ on siin tegemist. Süüdistatavad väidavad, et nende poolt nimetuse „magister“ kasutamine diplomitel on vaieldamatult nende äristrateegia osa, millest piisab, et liigitada see kaubandustavaks, mis tähendab, et direktiiv on nende suhtes kohaldatav. Lisaks on nad seisukohal, et tunnustamata haridusasutuse poolt magistrikraadide andmine ei kuulu nende praktikate loetellu, mille liikmesriigi seadusandja võib konkreetselt keelata. Lisaks rõhutavad nad, et kriminaalmenetlust nende suhtes ei ole algatatud ebaausa kaubandustava keelu rikkumise alusel. Belgia valitsus omalt poolt vaatleb kaitset, mis on kõnealuste Flaami õigusnormidega antud „magistri“ kursusele või kraadile. Ta leiab, et see ei ole „kaubandustava“ direktiivi tähenduses, kuna asjaomaste riigisiseste õigusnormide kohaldamisala ei kattu direktiivi omaga.
89.

Seaduse DH 1 sõnastusest tuleneb, et see puudutab üksnes kõigile tarbijal lasuvatele laenulepingujärgsetele maksekohustustele ja laenu väljamaksmisele erinevate vahetuskursside kohaldamise tagajärgi. Seadusesättel on õiguslik tagajärg üksnes seoses selle ebaõiglase tingimusega, nii et sellega ei ole mingil moel võetud tarbijalt võimalust tugineda mõne tingimuse väidetavale ebaõiglasele laadile mõnel muul põhjusel. See kehtib ka juhul, kui tingimus puudutab mõnda tarbijal lasuvat kohustust, ilma et see peaks seonduma erinevate vahetuskursside kohaldamisega, vaid muudel põhjustel, tingimusel, et neile võib tugineda vastavalt direktiivi 93/13 artiklis 3 esitatud määratlusele.
46.

Samas näib komisjon eeldavat, et kohustus saadetis tagasi võtta puudub, kui aine või ese ei ole tegelikult jääde. Nii on komisjon oma hagi pühendanud peamiselt sellele, et tõendada, et kõnealune aine on tegelikult jääde, nii et ta näib toovat sisse mõiste „kohustus, mis kehtib tingimusel, et kõnealune aine on tegelikult jääde“.
94.

Küllap paneb kokkupuude niisuguse kohaldatavate õigusnormide „konstrueerimisega“ – pole vist tarvis märkidagi, et väljaspool sellekohaseid selgeid õigusnorme – peale muusikalisõprade teisedki siinkohal käsi kokku lööma: kui see kõik on tõesti võimalik, siis „Anything Goes“ [„kõik sobib“; eesti keeles on selle muusikali kohta kasutatud nime „Nii on meil moes“] (lisades pragmaatilise küsimuse, milleks end üldse kirjalike õigusnormidega vaevata). Ent just niisuguses õigusvaldkonnas, s.o sellises, kus esineb olulisi rahalisi tagajärgi, on Euroopa Kohus korduvalt märkinud: õiguskindluse põhimõte nõuab, et õigusnorm peab asjasse puutuvatel isikutel võimaldama täpselt teada neile selle õigusnormiga pandud kohustuste ulatust. ( 32 ) Üldisemalt võib viidata ka sellele, et Euroopa Kohus ei ole nõustunud ad hoc õiguslike aluste ja pädevuste loomisega selleks, et raha asjakohaste sätete puududes (ja seda enam selgelt vastupidiste sätete olemasolul) iga hinna eest tagasi saada. ( 33 )
84.

Niisugune lahendus on nimelt nõutav ka siis, kui soovime tagada Euroopa ühise varjupaigasüsteemi terviklikkuse, milleks tuleb ekslikku tunnustamist korrigeerida, et tagada, et rahvusvaheline kaitse antakse ainult neile, kes seda tõeliselt vajavad. Sellega seoses soovitab UNHCR olukorras, kus selline seisund on vääralt antud asja uuriva instantsi poolt õigusnormi rikkumise või asjaolude väära kohaldamise tõttu, selle seisundi andmise akti tühistada või kehtetuks tunnistada menetluses, milles järgitakse õiguse üldpõhimõtteid. Kuigi tühistamist või kehtetuks tunnistamist ei ole Genfi konventsioonis sõnaselgelt ette nähtud, on UNHCR seisukohal, et see on siiski selle konventsiooni eesmärgi ja otstarbega täielikult kooskõlas ning et see on nõutav pagulase määratluse terviklikkuse säilitamiseks ( 28 ).
69.

Kui on olemas postisaadetise jälgimise number, siis tähendab see, et isik peab tähelepanelikult ja regulaarselt jälgima saadetise teekonda, kuni dokument on kohaselt üle antud Üldkohtu kantseleile. Kui teekonda ei ole võimalik jälgida, siis tähendab see, et isik peab (aegsasti enne ettenähtud tähtaja möödumist) kohtukantseleiga kontakteeruma, et kontrollida, kas allkirjastatud originaal on õigel ajal saabunud. ( 40 ) Kui ilmneb, et saadetis hilineb, on isikul võimalik püüda ettenähtud tähtaega järgida, üritades aktiivselt saadetise asukohta välja selgitada, võttes selleks ühendust asjaomase postiteenuse osutajaga ning juhul, kui see ei õnnestu, saates (või tuues võimaluse korral) kantseleisse hagiavalduse uue allkirjastatud originaali, millega saab eelmise originaali kaotsiminekul tolle asendada. ( 41 )
77.

Seepärast ei oleks pakkumuste esitamise ajal mingit võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumist, mis ongi siin just põhiline. Olenemata sellest, et Enel Open Fiber ühines ühe teise eelvaliku läbinud ettevõtjaga, on kindel, et ka tema on eelvaliku läbinud, mis tähendab, et tema asjaolud radikaalselt erinevad mõne kolmanda isiku omadest, kes võiks olla kutsutud pakkumust tegema, ilma et tal tuleks läbi teha menetlust, mida on piiratud hankemenetlusse lubatud ettevõtjad pidanud järgima.
28.

Üksnes põhikohtuasja hageja on arvamusel, et Lugano II konventsiooni artikliga 15 on vastuolus see, kui käsitada tarbijana laenuvõtjat, kes on sõlminud krediidilepingu, mis oma summa tõttu direktiivi 2008/48 kohaldamisalasse ei kuulu. Esiteks, tuginedes professor Fausto Pocar’i koostatud Lugano II konventsiooni seletuskirjale ( 6 ), väidab põhikohtuasja hageja, et selle konventsiooni artiklit 15 tuleb tõlgendada liidu õigusest ja eelkõige direktiivist 2008/48 lähtudes ( 7 ). Teiseks on põhikohtuasja hageja sisuliselt arvamusel, et välistades selle direktiivi kohaldamisalast krediidilepingud, mille summa on suurem kui 75000 eurot, pidas seadusandja silmas seda, et isikud, kes sõlmivad krediidilepingu sellest summast suuremas summas, ei vaja erilist kaitset. Ometi ei peaks kohtualluvuse reeglitest, nagu ka Lugano II konventsiooni artiklist 15 tulenevad eelised laienema isikutele, kelle suhtes eriline kaitse pole õigustatud.
93.

Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul näib see tingimus olevat samuti vaidlusaluste meetmete puhul täidetud. Esiteks märgib see kohus, et taastuvenergia tootmisega seotud üldhuviteenuste osutajad valitakse hankemenetluses hinna alusel, mis on madalaim pakutud hind, kuid mis ei tohi olla kõrgem kui hind, mille on kehtestanud energiakontrolli ja ‑hindade komisjon, kes kehtestab ka kindla tariifi kõikidele teistele taastuvenergia tootjatele. Seoses elektri ja soojuse koostootmisjaamadele makstava toetusega märgib see liikmesriigi kohus, et toetust antakse kõikidele elektrijaamadele, mis tarnivad kaugküttesüsteemides toodetud soojusenergiat, tingimusel et need elektrijaamad vastavad asjaomastele nõuetele, sealhulgas tõhususnõudele, ja on esitanud taotluse, ning leiab, et neid koostootmisjaamu, mis ei tegele kõnealuse koostootmisega, või elektrijaamu, mis ei suuda tagada tõhusat koostootmist, ei saa hinnata samamoodi. Samuti rõhutab ta, et kõnealuse üldhuviteenuste kava kohast meedet kohaldatakse nende koostootmisjaamade suhtes, mille peamine ülesanne on eelkõige elanikkonna varustamine soojusenergiaga, ning toetust antakse ainult kütteperioodil toodetud elektri eest.
59.

Nagu Euroopa Kohus on märkinud juba ühes teises kohtuasjas, ( 32 ) tulevad lisaks kõne alla ka leebemad meetmed. Käesoleval juhul on näiteks mõeldav kohaldada trahvi või rahalist karistust, mis on proportsionaalne rikkumise raskuse ja tekitatud kahju suurusega. Põhikohtuasjas kõne all oleva korra kohaselt kohaldatakse karistust ilmselt siiski igal juhul, ilma et võetaks arvesse konkreetseid asjaolusid ja konkreetset maksusummat, mis võib jääda või on jäänud saamata. Nagu ka komisjon õigusega märgib, läheb see aga kaugemale sellest, mis on vajalik maksu täpse kogumise ja maksudest kõrvalehoidmise vältimiseks (nende eesmärkide kohta vt nt käibemaksudirektiivi artiklid 273 ja 131).
79.

Näib, et eelotsusetaotluse esitanud kohtu jaoks on keeruline see, et üksikkaubamärk ÖKO-TEST on tuntud ainult kvaliteedimärgisena ja kolmas isik kasutab seda sellise märgisena. Ma ei usu siiski, et see tegur on oluline. – Kui tahetakse mõista anda, et kohtuotsuse Gözze tähenduses „kaubamärgina kasutamist“ ei toimunud, viitan ma selle seisukoha ümber lükkamiseks eespool esitatule. ( 52 ) – Kui, vastupidi, tahetakse eristada kaubamärgi ja „kvaliteedimärgise“ tuntust üldsuse silmis, siis arvan, et see erinevus on kunstlik. ÖKO-TEST registreeriti siseriikliku või liidu üksikkaubamärgina, mistõttu peab sellel olema kaitse, mis antakse seda tüüpi kaubamärkidele, sõltumata sellest, et üldsus seda ei tea või et kolmas isik soovib kaubamärki kasutada ainult märgisena. Vastasel juhul tähendaks see jätta kaubamärgid ilma nende õiguspärasest kaitsest, mis hakkaks sõltuma sellest, mil määral on nende registreerimine üldsusele teada.
65.

Teiseks on viidatud hilisema kohtuotsuse raskuskeskmes ( 38 ) maksumaksmisvõimekuse põhimõttele tuginev argument. See võib küll olla arusaadav olukorras, kus tegemist on püsivate tegevuskohtadega, kuna õiguslikult ei ole püsiv tegevuskoht maksukohustuslase ettevõtte iseseisev osa. Tütar- ja teise astme tütarettevõtjate puhul ei pea see argument aga paika. Nimetatud ettevõtjad on iseseisvad juriidilised isikud, kellel on ka iseseisev finantsvõimekus (kui selle all mõista võimekust maksta oma tuludelt makse). ( 39 ) Euroopa Kohus ei ole – ja seda õigustatult – sedastanud, et emaettevõtja õigeks võimekusepõhiseks maksustamiseks on vaja arvesse võtta tütarettevõtja kahjumit.