KOHTUJURISTI ETTEPANEK

PRIIT PIKAMÄE

esitatud 13. jaanuaril 2022 ( 1 )

Kohtuasi C‑520/20

DB,

LY

versus

Nachalnik na Rayonno upravlenie Silistra pri Oblastna direktsia na Ministerstvo na vatreshnite raboti

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Administrativen sad Silistra (Silistra halduskohus, Bulgaaria))

Eelotsusetaotlus – Õigusalane koostöö kriminaalasjades – Teise põlvkonna Schengeni infosüsteem (SIS II) – Otsus 2007/533/JSK – Artiklid 38 ja 39 – Hoiatusteade arestitavate või kriminaalmenetluses tõendina kasutatavate esemete kohta – Hoiatusteatel põhineva meetme võtmine – Vajalikud meetmed – Liikmesriigi õigusnormid ja haldustavad, mis panevad pädevale ametiasutusele kohustuse võtta nõutud meede

1. Kõnesolevas kohtuasjas on Administrativen sad Silistra (Silistra halduskohus, Bulgaaria) esitanud Euroopa Kohtule eelotsusetaotluse selle kohta, kuidas tõlgendada nõukogu 12. juuni 2007. aasta otsuse 2007/533/JSK, mis käsitleb teise põlvkonna Schengeni infosüsteemi (SIS II) loomist, toimimist ja kasutamist ( 2 ), artiklit 39.

2. Euroopa Kohtul on seega võimalus anda tehtavas kohtuotsuses esimest korda selgitusi mehhanismi kohta, mis kehtestati selle õigusaktiga selleks, et toetada õigusalast koostööd kriminaalasjades, seoses arestimiseks või kriminaalmenetluses tõendina kasutamiseks SIS II süsteemi sisestatud esemetega. ( 3 ) Täpsemalt peab Euroopa Kohus tegema kindlaks liikmesriikide pädevatele ametiasutustele jäetud kaalutlusruumi ulatuse seoses hoiatusteates nõutud meetme võtmisega ning selle meetme võtmisele järgneva tegevusega.

I. Õiguslik raamistik

A. Liidu õigus

3. Käesolevas asjas on asjakohased otsuse 2007/533 artiklid 38, 39, 45, 48 ja 49.

B. Bulgaaria õigus

4. Seadus siseministeeriumi kohta (Zakon za ministerstvoto na vatreshnite raboti, edaspidi „ZMVR“) ( 4 ) sätestab artiklis 84: „(1) Politseiasutused võivad ajutiselt arestida vara, mis on kantud selle otsimise eesmärgil SISi ja/või Rahvusvahelise Kriminaalpolitsei Organisatsiooni (INTERPOL) andmebaasidesse. (2) Isikul, kelle juures asub lõike 1 tähenduses otsitav vara, palutakse see vabatahtlikult välja anda. Koostatakse vara vabatahtliku väljaandmise protokoll, millele kirjutab alla isik, kes avastatud vara välja annab […] (3) Kui isik keeldub lõikes 1 määratletud vara väljaandmisest, arestitakse see ja koostatakse vara arestimise protokoll. […] […] (6) […] Väljaandmisest või arestimisest teatatakse liikmesriigile, kes sisestas SISi ja/või INTERPOLi andmebaasi otsimist käsitleva hoiatusteate. (7) Liikmesriiki, kes sisestas SISi ja/või INTERPOLi andmebaasi otsimist käsitleva hoiatusteate, teavitab siseministeeriumi pädev spetsiaalne üksus. (8) […] Kui hoiatusteate sisestanud liikmesriik esitab 60 päeva jooksul vara tagastamise taotluse, tagastatakse see teates märgitud isikule seitsme päeva jooksul lõike 6 tähenduses pädeva üksuse juhi otsusega. (9) […] Kui hoiatusteate sisestanud liikmesriik ei taotle 60 päeva jooksul vara tagastamist, tagastatakse see isikule, kes selle välja andis, või isikule, kellelt see konfiskeeriti, seitsme päeva jooksul lõike 6 tähenduses pädeva üksuse juhi otsusega. […]“.

II. Vaidluse aluseks olevad asjaolud, põhikohtuasi, eelotsuse küsimus ja menetlus Euroopa Kohtus

5. Bulgaaria kodanik EF soetas Norra pangast Santander Consumer Bank võetud laenuga mootorsõiduki. Selgub, et 2016. aasta mais peatas EF selle laenu maksmise ning nimetatud pank edastas seejärel toimiku Lindorff ASile nõuete sissenõudmiseks. Vabatahtliku maksmise nõudele ja ametlikule kirjale vastuseks teatas EF nimetatud äriühingule, et kõnealune sõiduk asus Bulgaarias. See sõiduk oli nimelt müüdud AB‑le, kes oli nimetatud riigis nõuetekohaselt registreeritud omanik ning kes müüs selle edasi põhikohtuasja kaebajale DB‑le. Viimane ostis selle mootorsõiduki 2017. aastal Varnas (Bulgaaria) ning registreeris selle.

6. Norra sisestas ja registreeris 24. mail 2017 riiklikku Schengeni infosüsteemi (N.SIS) hoiatusteate, mille eesmärk oli arestida mootorsõiduk, mis oli määratletud kui „varastatud, ebaseaduslikult omandatud või kaotatud vara“ ning nõuetekohaselt tuvastatav, muu hulgas raaminumbriga.

7. Bulgaaria politsei leidis 26. mail 2017 ühest Silistra (Bulgaaria) parklast DB nimele registreeritud mootorsõiduki ning automatiseeritud infosüsteemi „Otsimistegevus“ – SIS II tehtud päringu kaudu tehti kindlaks, et raaminumber kattus täielikult selle mootorsõiduki omaga, mille kohta oli Norras väljastatud hoiatusteade. ZMVR artikli 84 lõike 3 alusel konfiskeeriti see sõiduk ja selle registreerimistunnistus DB‑lt.

8. Bulgaaria ja Norra SIRENE büroode vahelise teabevahetuse järel tegi Silistra politseiameti juht otsuse konfiskeeritud varade tagastamise kohta. Selle otsuse põhjendustest nähtub, et Norra SIRENE büroo oli kuulutanud kõnealuse mootorsõiduki tagaotsitavaks 23. detsembril 2014 Hordalandis (Norra) toime pandud kelmuse või usalduse kuritarvitamise süüteo menetluse raames.

9. Mootorsõiduki omanik, Norra äriühing Santander Consumer Bank teatas, et soovib, et sõiduk talle tagastataks, ning volitas selleks äriühingut Lindorff, mille esindaja Bulgaarias oli äriühing Plam EOOD.

10. Bulgaaria politseiamet sai 6. juunil 2017 Plam EOODilt taotluse arestitud mootorsõiduki tagastamiseks. Nimetatud politseiamet võttis seejärel ühendust Bulgaaria siseministeeriumiga, et Norra esitaks ametliku tagastamistaotluse. 4. juulil 2017 anti kõnealune sõiduk Plam EOODi tegevjuhile CD-le üle. 12. juulil 2017 tagastati kaebajale mõlemad registreerimismärgid ning sõiduki registreerimistunnistus.

11. DB ja tema abikaasa LY esitasid kaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule, et vaidlustada selle otsuse õiguspärasus, millega põhikohtuasja vastustaja politseiasutus otsustas anda asjaomase mootorsõiduki ZMVR artikli 84 lõike 8 alusel tagasi äriühingule Plam EOOD, põhjendades seda vaidlustamist sellega, et hoiatusteade, mille Norra sisestas SIS II süsteemi, oli põhjendamatu, sest puudusid veenvad tõendid, et seda sõidukit puudutav kriminaalmenetlus oli Norras algatatud ja toimumas. Põhikohtuasja kaebajad esitasid samuti samale ametiasutusele taotluse sõiduki viivitamatuks tagastamiseks põhjendusel, et sõiduki arestimine leidis aset sunniviisiliselt ja ilma õigusliku ja faktilise aluseta. Ametiasutuse sõnaselge keeldumise peale esitasid nad kaebuse eelotsusetaotluse esitanud kohtule. Selle teise kohtuasja menetlus peatati kuni põhikohtuasjas otsuse tegemiseni.

12. Eelotsusetaotluse esitanud kohus palus põhikohtuasjas vastustajast ametiasutusel esitada nõuetekohases vormis väljavõte Norras kehtivast karistusseadustikust koos bulgaariakeelse tõlkega, mis sisaldaks sätteid, mille alusel registreeriti SIS II süsteemi vaidlusalust mootorsõidukit käsitlev hoiatusteade; seda aga ei esitatud. 8. juuli 2020. aasta kohtuistungil andis asjaomane kohus eespool viidatud ametiasutusele samuti teada, et tal tuli esitada Norra politseiasutuste ametlik vastus selle kohta, kas Norras oli alustatud kriminaalmenetlust seoses selle sõidukiga, ning kui vastus on jaatav, siis millise süüteoga seoses seda menetlust alustati ning millises staadiumis see menetlus oli. Selle nõudmise tulemusena esitati 26. augusti 2020. aasta kohtuistungil siseministeeriumi rahvusvahelise operatiivse koostöö direktoraadi SIRENE osakonna juhi kiri, milles on täpsustatud, et kõnealust sõidukit käsitlev toimik suleti ja uurimine lõpetati 10. juulil 2017, sest sõiduk oli üles leitud ja Norrasse tagasi toimetatud.

13. Eelotsusetaotluse esitanud kohus väljendab kahtlust selle kohta, kas vaidlusaluse mootorsõiduki suhtes on Norras alustatud kriminaalmenetlust, ( 5 ) ning leiab, et kui seda ei ole tehtud, sisestati hoiatusteade SIS II süsteemi väljaspool otsuse 2007/533 artiklis 2 määratletud reguleerimisala ning sellest tulenevalt on sellega rikutud SIS II loomisega taotletud eesmärki, nagu see on kõnealuses otsuses määratletud.

14. Neid kaalutlusi silmas pidades tekib eelotsusetaotluse esitanud kohtul küsimus selle kohta, kas otsusega 2007/533 on kooskõlas niisugune liikmesriigi õigusnorm nagu ZMVR artikkel 84, mille kohaselt Bulgaaria pädevad ametiasutused peavad arestima iga vara, mis on otsimise eesmärgil SIS II süsteemi sisestatud, ning kui hoiatusteate esitanud liikmesriik palub selle tagastamist, andma asjaomase vara sellele riigile üle ilma, et need ametiasutused saaksid selle menetluse käigus tugineda asjaolule, et see hoiatusteade on sisestatud õigusvastaselt, nagu on kirjeldatud eelmises punktis. Selle kohta märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus eelkõige, et võimalikud heausksed omanikud, nagu põhikohtuasja kaebajad, jääksid nõnda ilma igasugusest õiguskaitsest.

15. Neil asjaoludel otsustas Administrativen sad Silistra (Silistra halduskohus, Bulgaaria) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse: „Kas otsuse [2007/533] artiklit 39 ja eelkõige artikli 39 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid ja halduspraktika, mille kohaselt pädev ametiasutus võib ja peab täitmisest keelduma, kui esineb alus eeldada, et SIS II kantud hoiatusteade ei ole kooskõlas selle registreerimise eesmärkidega, eelkõige nimetatud otsuse artikli 38 lõikes 1 sätestatud eesmärkidega?“

16. Kirjalikud seisukohad esitasid DB, Bulgaaria valitsus ja Euroopa Komisjon.

III. Analüüs

A. Sissejuhatavad märkused

17. Kõnesolev küsimus tuleb minu arvates ümber sõnastada. Selle kohta olgu märgitud, et küsimus sellisena, nagu selle on sõnastanud eelotsusetaotluse esitanud kohus, paistab olevat puhthüpoteetiline ning seetõttu ei saaks Euroopa Kohtu vastus aidata kaasa põhikohtuasja lahendamisele.

18. Nimelt esitab eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtule küsimuse selle kohta, kas otsuse 2007/533 artikliga 39 on kooskõlas liikmesriigi õigusnormid või halduspraktika, mille kohaselt tuleb täideviiva liikmesriigi ametiasutustel keelduda SIS II süsteemi sisestatud hoiatusteate täitmisest juhul, kui need ametiasutused leiavad, et see hoiatusteade ei ole kooskõlas selles otsuses taotletavate eesmärkidega.

19. Nagu eespool nenditud, tuleneb aga ZMVR artiklist 84, et Bulgaaria õigusnormid ei võimalda pädevatel asutustel sellistel asjaoludel, nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus kirjeldas, mitte kuidagi keelduda. Otse vastupidi, need ametiasutused tegutsevad kaalutlusõiguseta pädevuse raames, kuivõrd juhul, kui otsimise eesmärgil SIS II süsteemi sisestatud vara on leitud, on kõnealused ametiasutused kohustatud selle arestima ja juhul, kui nad saavad hoiatusteate sisestanud liikmesriigilt 60 päeva jooksul alates sellele riigile arestimisest teatamisest vastava taotluse, peavad nad selle vara tagastama taotluses märgitud isikule.

20. Seega teen Euroopa Kohtule ettepaneku küsimus ümber sõnastada, kuid mitte komisjoni pakutud tähenduses. Komisjoni sõnul soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas Bulgaaria õigus on kooskõlas otsusega 2007/533 selles osas, milles see näeb ette SIS II hoiatusteate alusel arestitud esemete tingimusteta tagasisaatmise, ning kontroll, mida see kohus põhikohtuasja raames läbi viima peab, käsitleb ainuüksi seda külge.

21. On küll tõsi, et põhikohtuasja kaebajad vaidlustavad selle ZMVR artikli 84 lõike 8 alusel tehtud otsuse õiguspärasuse, millega Bulgaaria politsei rahuldas Norra saadetud kirjaliku taotluse asjaomase mootorsõiduki tagastamise kohta. Mitmest eelotsusetaotluse punktist nähtub siiski minu arvates, et nende kriitika käsitleb pigem õigusvastasust, mis tuleneb hoiatusteate SIS II süsteemi sisestamist põhjendavate tingimuste täitmata jätmisest ning mille tulemusena oli hoiatusteate täitmine tervikuna õigusvastane, kuna juhul, kui taotluse saanud liikmesriigi pädevad ametiasutused oleksid saanud niisugusele õigusvastasusele tugineda, ei oleks ei selle mootorsõiduki arestimine ega Norrasse tagasisaatmine olnud võimalik. Sellest tulenevalt tuleb lükata tagasi komisjoni ettepanek sõnastada küsimus ümber nii, et see käsitleb ainuüksi liikmesriigi õigusnormi kooskõla otsusega 2007/533 selles osas, et SIS II süsteemi sisestatud hoiatusteate alusel arestitud esemete tagasisaatmine on oma laadilt tingimusteta.

22. Seega pean vajalikuks sõnastada esitatud küsimus ümber nii, et eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib Euroopa Kohtult, kas otsuse 2007/533 artikliga 39 on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis ei võimalda taotluse saanud liikmesriigi ametiasutustel keelduda SIS II süsteemi registreeritud eset puudutava hoiatusteate täitmisest juhul, kui teatud asjaolude põhjal võib järeldada, et see hoiatusteade ei ole kooskõlas selle otsuse artiklis 38 ette nähtud eesmärgiga.

23. Tulen edaspidi selle teema juurde tagasi.

B. Eelotsuse küsimus

24. Schengeni lepingu rakendamise konventsiooniga (edaspidi „Schengeni rakenduskonventsioon“) ( 6 ) loodud, seejärel praeguseks teise põlvkonna SISi versiooniks (SIS II) välja arendatud SIS on ühine infosüsteem, mis võimaldab liikmesriikide julgeolekuasutustel teha koostööd, vahetades teavet liidu sisepiirikontrollideta ala loomiseks olulise poliitika rakendamiseks. Täpsemalt võimaldab SIS nendel ametiasutustel tänu automatiseeritud päringumenetlusele tutvuda isikute või esemete kohta tehtud hoiatusteadetega, mille on sisestanud mõni teine liikmesriik. Neid hoiatusteateid saab kasutada isikute kontrollimiseks välispiiridel või liikmesriigi territooriumil ning viisade ja elamislubade väljastamiseks, samuti politsei- ja õigusalaseks koostööks kriminaalasjades. ( 7 ) SIS on seega oluline vahend nii selleks, et kohaldada Schengeni acquis’ sätteid isikute vaba liikumise kohta, kui ka selleks, et tagada kõrgetasemeline turvalisus selle ala sees. ( 8 )

25. Ehkki tegemist on ühtse süsteemiga, on SIS II reguleeritud kahe eraldi õigusaktiga, nimelt määrusega nr 1987/2006 ( 9 ) ja otsusega 2007/533; selline kaheosaline regulatsioon osutus vajalikuks sellepärast, et see süsteem on välja töötatud selleks, et toetada ühtaegu ELTL alla kuuluva isikute vaba liikumisega seotud poliitika elluviimist ning ELL alla kuuluvat õigusalast koostööd kriminaalasjades. Need õigusaktid on kohaldatavad ka Islandi ja Norra suhtes vastavalt Euroopa Liidu Nõukogu ning Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi vahelise lepingu viimase kahe riigi osalemiseks Schengeni acquis’ sätete rakendamises, kohaldamises ja edasiarendamises artiklile 2. ( 10 )

26. Otsuse 2007/533 kohta, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus palub käesolevas asjas tõlgendada, tuleb kõigepealt nentida, et selle otsuse artikli 2 lõige 1 sätestab, et selle otsusega kehtestatakse tingimused ja menetlused isikuid ja esemeid käsitlevate hoiatusteadete SIS II sisestamise ja seal töötlemise kohta ning täiendava teabe ja lisaandmete vahetamise kohta kriminaalasjades tehtava politsei- ja õigusalase koostöö eesmärgil.

27. Hoiatusteatega seotud „täiendava teabe“ vahetamine on otsuse 2007/533 teatud sätete rakendamiseks hädavajalik. ( 11 ) Vastavalt selle otsuse artikli 7 lõikele 2 on iga liikmesriik kohustatud määrama üksuse nimetusega „SIRENE büroo“, mis tegeleb kõnealuse teabevahetusega vastavalt „SIRENE käsiraamatu“ sätetele, nagu on ette nähtud selle otsuse artikli 8 lõikes 1.

28. Hoiatusteated on otsuses 2007/533 liigitatud ja reguleeritud nende SIS II süsteemi sisestamise põhjuse alusel. Iga nõnda määratletud hoiatusteate kategooria kohta on peatükk, kus on tingimata säte, mis käsitleb hoiatusteatega hõlmatud isiku või eseme tuvastamist või leidmist võimaldavaid andmeid, ja säte, mis käsitleb taotluse saanud liikmesriigi pädevate asutuste meetmete võtmist hoiatusteate täitmiseks.

29. Esemeid puudutavad hoiatusteated on liigitatud diskreetseks kontrollimiseks või erikontrolliks tehtavateks hoiatusteadeteks, mis on reguleeritud otsuse 2007/533 artiklitega 36 ja 37, ning arestimiseks või kriminaalmenetluses tõendina kasutamiseks tehtavateks hoiatusteadeteks, mis on reguleeritud selle otsuse artiklitega 38 ja 39. Teise hoiatusteadete kategooria osas on asjaomase eseme tuvastamist või leidmist võimaldavad andmed selle otsuse artikli 38 lõikes 2 nimetatud kergesti tuvastatavate esemete kategooriad.

30. On aga selge, et Norra sisestas põhikohtuasjas käsitletava hoiatusteate SIS II süsteemi asjaomase sõiduki arestimise eesmärgil ning see sõiduk ning selle registreerimistunnistus ja registreerimismärgid kuuluvad kategooriate alla, mis on vastavalt sõnastatud järgmiselt: „mootorsõidukid, mille mootori töömaht on üle 50 cm3“ (otsuse 2007/533 artikli 38 lõike 2 punkt a) ja „varastatud, ebaseaduslikult omastatud, kaotatud või kehtetuks tunnistatud sõiduki registreerimistunnistused ja sõidukite numbrimärgid“ (selle otsuse artikli 38 lõike 2 punkt f).

31. Meetme võtmist, mis põhineb arestimise või kriminaalmenetluses tõendina kasutamise eesmärgil tehtud hoiatusteatel, nagu on tegemist käesolevas asjas, käsitleb otsuse 2007/533 artikkel 39. Selle artikli lõige 1 sätestab: „Kui päringu tulemusel selgub, et leitud eseme kohta on sisestatud hoiatusteade, võtab seda märganud asutus ühendust hoiatusteate sisestanud asutusega, et leppida kokku vajalikes meetmetes. […]“.

32. Ehkki selle sätte sõnastus jätab õhku mõned kahtlused selle kohta, millised peavad täpselt olema taotluse saanud liikmesriigi pädevate asutuste võetavad meetmed, piisab sellest, kui võtta aluseks SIRENE käsiraamatu 2. liite punkt 2.2.2, nentimaks, et nende meetmete keskmeks on järgmine tegevus: esiteks eseme arestimine või kõikide vajalike kaitsemeetmete võtmine, teiseks isiku tuvastamine, kelle valduses ese on, ning kolmandaks ühenduse võtmine hoiatusteate teinud liikmesriigi SIRENE bürooga (vajalikes meetmetes kokkuleppimiseks).

33. Meetme võtmise kohta näeb otsuse 2007/533 artikli 39 lõige 2 ette, et selleks suhtlevad asjaomaste liikmesriikide pädevad asutused omavahel täiendava teabe vahetamise teel. Täpsemalt on SIRENE käsiraamatu punktis 8.3 märgitud, et hoiatusteate esitanud liikmesriigi ja taotluse saanud liikmesriigi SIRENE büroode vahel toimub struktureeritud teabevahetus SIRENE vormide teel. Taotluse saanud liikmesriik kasutab vormi G, et teavitada hoiatusteate esitanud liikmesriigi SIRENE bürood SIS II tehtud automatiseeritud päringu kokkulangevuse tuvastamisest selle büroo esitatud hoiatusteates käsitletud eseme suhtes. Kui taotletakse täiendavat teavet, esitab liikmesriigi SIRENE büroo selle vormi P abil.

34. Seega selgub, et kui hoiatusteade on arestimise või kriminaalmenetluses tõendina kasutamise eesmärgil SIS II süsteemi sisestatud, on taotluse saanud liikmesriigi pädevad ametiasutused põhimõtteliselt kohustatud võtma selles hoiatusteates taotletud meetmed.

35. Eelkõige ei saa need ametiasutused keelduda taotletud meetmete võtmisest, rajanedes nende endi hinnangul asjaolude kohta, millega põhjendati SIS II süsteemi hoiatusteate sisestamist, nagu hoiatusteate sisestanud liikmesriigis pooleliolevat kriminaalmenetlust puudutavate asjaolude kohta. See järeldus tuleneb eelkõige otsuse 2007/533 artikli 49 lõigetest 1 ja 2, mille kohaselt ainult hoiatusteate sisestanud liikmesriik vastutab selle eest, et andmed on täpsed, ajakohased ja õiguspäraselt SIS II sisestatud, ning ainult sellel liikmesriigil on lubatud muuta, täiendada, parandada, ajakohastada või kustutada enda sisestatud andmeid. ( 12 ) Samamoodi kehtestab selle otsuse artikkel 21, et hoiatusteate sisestamisele eelneva hinnangu, mis käsitleb küsimust, kas kõnealune juhtum on piisavalt asjakohane ja tähtis õigustamaks teate sisestamist, peab tegema hoiatusteadet sisestav liikmesriik.

36. Nagu Euroopa Kohus selgitas kohtuotsuses komisjon vs. Hispaania, ( 13 ) ei ole niisugune järeldus üllatav.

37. Selles kohtuasjas paluti Euroopa Kohtul esitada oma seisukoht nende Schengeni rakenduskonventsiooni eeskirjade – mis on nüüd lisatud määrusesse nr 1987/2006 – rikkumise kohta, mis reguleerivad territooriumile sisenemist ja viisa andmisest keeldumist kõikidele kolmanda riigi kodanikele, kelle suhtes on väljastatud SISis hoiatusteade riiki sisenemise keelamiseks. Selle kohta märkis Euroopa Kohus kõigepealt, et need eeskirjad nägid esiteks ette, et SISi hoiatusteate sisestamist põhjendavate asjaolude hindamine kuulub hoiatusteate esitanud riigi pädevusse (Schengeni rakenduskonventsiooni artikli 94 lõige 1 ja artikkel 105), ja teiseks, et teised konventsiooniosalised riigid on kohustatud erakorraliste asjaolude puudumisel mitte andma sisenemise luba ja viisat välismaalasele, kelle suhtes on väljastatud hoiatusteade riiki sisenemise keelamiseks (Schengeni rakenduskonventsiooni artiklid 5 ja 15). Euroopa Kohus selgitas seejärel, et niisugune „automaatne“ keeldumine „väljendab konventsiooniosaliste vahelise koostöö põhimõtet“, mis on Schengeni acquis’ aluspõhimõte ja mis on hädavajalik SISi toimimiseks. ( 14 )

38. Niisugune automaatsus on minu arvates ka otsusele 2007/533 iseloomulik tunnus, kuivõrd see otsus sisaldab samuti hoiatusteate sisestanud liikmesriigi pädevuse kindlaksmääramise eeskirju selles osas, mis puudutab hoiatusteate SIS II süsteemi sisestamise aluseks olevate asjaolude hindamist (artikli 49 lõiked 1 ja 2 ning artikkel 21) ning taotluse saanud liikmesriigi ametiasutuste kohustust võtta sellel hoiatusteatel põhinevad meetmed (artikkel 39). Seega tuleb sarnaselt Euroopa Kohtuga kohtuotsuses komisjon vs. Hispaania ( 15 ) välja tuua teatud automaatsuse olemasolu hoiatusteatel põhinevate meetmete võtmisel, mille vajalikkus on põhjendatud asjaoluga, et see väljendab liikmesriikidevahelise lojaalse koostöö põhimõtet, mis on Schengeni acquis’ aluseks ja mis on hädavajalik integreeritud haldamissüsteemi toimimiseks, et tagada kõrgetasemeline julgeolek liidu vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajaneval alal, mis kaasneb Schengeni alas sisepiiride vaba ületamisega.

39. Kuigi on olemas hoiatusteateid, millele võib vastu vaielda ja mille täitmisest võib keelduda, ei saa seda teha hoiatusteadete puhul, mis käsitlevad arestitavaid või kriminaalmenetluses tõendina kasutatavaid esemeid.

40. Tuleb nimelt nentida, et neid kaht kategooriat ei hõlma otsuse 2007/533 artikkel 24, mis võimaldab taotluse saanud liikmesriigil nõuda „märkuse“ lisamist selle kohta, et tema territooriumil hoiatusteadet ei täideta, juhul kui see riik leiab, et hoiatusteate täitmine on vastuolus tema riigisisese õiguse, rahvusvaheliste kohustuste või oluliste riiklike huvidega. Selle sõnastust arvestades piirdub selle kohaldatavus kõnealuse otsuse artikli 26 („Hoiatusteated isikute kohta, keda otsitakse taga üle- või väljaandmise eesmärgil vahi alla võtmiseks“), artikli 32 („Hoiatusteated kadunud isikute kohta“) või artikli 36 („Teated isikute või esemete kohta nende diskreetseks kontrollimiseks või erikontrolliks“) kohaselt sisestatud hoiatusteadetega.

41. Otsuse 2007/533 artikkel 48 näeb ette hoiatusteate täitmata jätmise juhtumi, kuid selle põhjuseks ei ole taotluse saanud liikmesriigi ametiasutuste keeldumine selle hoiatusteate täitmisest. Kõnealune säte seab taotluse saanud liikmesriigile kohustuse teatada viivitamata hoiatusteate sisestanud liikmesriigile, „kui taotletud meedet ei saa võtta“. Selle kohta tuleb märkida, et kõnealuse juhu all peetakse silmas objektiivset laadi võimatust, nagu kinnitab SIRENE käsiraamatu punktis 2.4 tehtud täpsustus, mille kohaselt nimetatud sättes käsitletud teatamiskohustus lasub taotluse saanud liikmesriigil, kes „kogu olemasoleva teabe põhjal ei saa [päringutabamuse korral ette nähtud] menetlust järgida“ ( 16 ), ning käsitleb olukordi, kus „menetlusi ei ole võimalik järgida“ ( 17 ) (ning selle võimatuse põhjendusi). ( 18 )

42. Ammendavuse huvides tuleb täpsustada, et kui otsuse 2007/533 artikli 49 lõikes 3 loetletud tingimused on täidetud, ei anna see säte taotluse saanud liikmesriigi pädevatele ametiasutustele mingit võimalust keelduda hoiatusteates taotletud meetmete võtmisest. See säte näeb nimelt ette, et kui taotluse saanud liikmesriigil on tõendeid selle kohta, et andmed on faktiliselt ebakorrektsed või neid on ebaseaduslikult säilitatud, peab see liikmesriik teatama sellest täiendava teabe vahetamise teel esimesel võimalusel (ja mitte hiljem kui 10 päeva möödumisel tõendite saamisest) hoiatusteate sisestanud liikmesriigile, ning kui hoiatusteate sisestanud liikmesriigiga ei jõuta kokkuleppele, peab ta esitama juhtumi Euroopa Andmekaitseinspektorile, kes tegutseb vahendajana koos riigisiseste järelevalveasutustega. Teisisõnu peavad taotluse saanud liikmesriigi pädevad ametiasutused üksnes teatama hoiatusteate sisestanud liikmesriigile, et andmed on ebatäpsed või neid on ebaseaduslikult säilitatud, ning nende andmete parandamise või kustutamise eest jääb viimasena vastutavaks hoiatusteate sisestanud liikmesriik.

43. Olgu täpsustatud, et igal juhul ei puuduta otsuse 2007/533 artikli 49 lõiked 3 ja 4 olukorda, kus taotluse saanud liikmesriigi pädevad asutused väidavad, et andmed on õigusvastased põhjendusel, et SIS II süsteemi sisestatud hoiatusteade ei ole kooskõlas selle otsusega taotletud eesmärkidega. Seda järeldust põhjendavad nii grammatilise tõlgenduse kui ka kontekstiga seotud tegurid. Grammatilise tõlgenduse seisukohast ei saa jätta märkimata, et artikli 49 lõikes 3 on viidatud „faktiliselt ebakorrektsetele“ ja „ebaseaduslikult säilitatud“ andmetele, mitte „ebaseaduslikult sisestatud“ andmetele, mis annab põhjust arvata, et see ebaseaduslikkus ei puuduta SIS II süsteemi hoiatusteadete sisestamist reguleerivaid tingimusi. Konteksti kohta märgin esiteks, et otsuse 2007/533 artikkel 49 kuulub XI peatükki „Andmetöötluse üldeeskirjad“ ( 19 ), ja teiseks, et ei ole põhjust väita, et selles artiklis kasutatud sõnastust „ebaseaduslikult säilitatud andmed“ tuleb tõlgendada teistmoodi sama otsuse artikli 58 lõikes 5 sisalduvast analoogsest sõnastusest, mille kohaselt „[i]gal isikul on õigus lasta oma isikuga seotud […] ebaseaduslikult säilitatud andmed kustutada“. Minu arvates järeldub sellest, et nende andmete ebaseaduslikkus saab olla põhjendatud isikuandmete kaitse alaste riigisiseste või liidu eeskirjade rikkumisega, nagu seda kinnitab asjaolu, et vajaduse korral on taotluse saanud liikmesriigi ja hoiatusteate sisestanud liikmesriigi vaheline vahendamine usaldatud Euroopa Andmekaitseinspektorile.

44. Eelnevat arvestades ei ole minu arvates mingit kahtlust, et otsus 2007/533 ei anna taotluse saanud liikmesriigi pädevatele ametiasutustele mingit võimalust seada kahtluse alla arestimise või kriminaalmenetluses tõendina kasutamise eesmärgil tehtud hoiatusteate sisestamise õiguspärasust ning keelduda selle täitmisest põhjendusel, et see hoiatusteade ei vasta eesmärkidele, millega saab põhjendada hoiatusteate SIS II süsteemi sisestamist. Pealegi võib SIS II tõhusust tõsiselt kahjustada see, kui otsust 2007/533 peaks tõlgendama nii, et liikmesriigid võivad eespool viidatud põhjenduse alusel keelduda hoiatusteate täitmisest.

45. Järelikult ei saa leida, et põhikohtuasja aluseks olnud asjaoludel kohaldatud Bulgaaria õigusnormid, nimelt ZMVR artikkel 84, on otsusega 2007/533 vastuolus selles osas, milles see õigusnorm seab riigisisestele politseiasutustele tingimusteta kohustuse leitud vara ajutiselt arestida, juhul kui nad tuvastavad, et selle vara kohta on tehtud SIS II süsteemi hoiatusteade.

46. Põhikohtuasjas Bulgaaria politseiasutuste arestitud mootorsõiduki tagasisaatmise kohta tuleb märkida, et see kuulub „vajalike meetmete“ alla, mille sisus peavad kokku leppima taotluse saanud liikmesriik ja hoiatusteate sisestanud liikmesriik pärast teabevahetust otsuse 2007/533 artikli 39 tähenduses. Kui täiendava teabe vahetamine nende liikmesriikide SIRENE büroode vahel nendes meetmetes kokkuleppimiseks on üks osa arestitavate või kriminaalmenetluses tõendina kasutatavate esemete kohta tehtud hoiatusteatel põhinevate meetmete võtmisest, ( 20 ) ei kuulu nende meetmete rakendamine selle hoiatusteate täitmise alla sellisena, nagu see on ette nähtud otsuses 2007/533. Järelikult on see meetmete rakendamine kõnealuse otsuse artikli 39 lõike 3 kohaselt reguleeritud ainuüksi riigisisese õigusega.

47. See tähendab, et Bulgaaria õigusnormidega, nii nagu liikmesriigi kohtud neid tõlgendanud on, võis tõepoolest näha ette, et liikmesriigi pädevatel ametiasutustel on võimalus jätta asjaomane ese tagasi saatmata, et austada sellise heauskse ostja omandiõigust, nagu on tegemist põhikohtuasja kaebajate puhul. See tähendab siiski ka seda, et erinevat seadusandlikku lahendust, nagu see, mille tulemuseks on käesoleval juhul tingimusteta tagasisaatmine, ei saa pidada otsusega 2007/533 vastuolus olevaks. Nagu komisjon oma kirjalikes seisukohtades õigesti rõhutas, ei tulene nimelt sellest otsusest tagasisaatmise kohustust.

48. Seda tõlgendust kinnitavad minu arvates hoiatusteadete kustutamist puudutava õiguskorra moodustavad õigusnormid.

49. Otsuse 2007/533 artikli 45 lõiked 1 ja 3 sätestavad, et SIS II süsteemi sisestatud esemeid käsitlevaid hoiatusteateid säilitatakse niikaua, kui on vaja nende eesmärkide saavutamiseks, milleks need sisestati, ning maksimaalselt kümme aastat, kui tegemist on arestimiseks või kriminaalmenetluses tõendina kasutamiseks sisestatud hoiatusteadetega. Viimati nimetatud hoiatusteadete kategooria kohta on SIRENE käsiraamatu punktis 8.4 täpsustatud, et lisaks juhtudele, kui hoiatusteade on aegunud (alapunkt b) või kui hoiatusteate esitanud liikmesriigi pädev asutus on teinud kustutamisotsuse (alapunkt c), kustutatakse need hoiatusteated juhul, kui „ese on arestitud või on võetud muu samalaadne meede pärast seda, kui SIRENE bürood on vajaduse korral vahetanud täiendavat teavet või eseme suhtes kohaldatakse muud kohtu- või haldusmenetlust“ ( 21 ), ning seal on toodud näiteks kohtumenetlus juhul, kui ese on ostetud heauskselt, vaidlustatud omandiõigus või õigusalane koostöö seoses tõenditega. Teisisõnu, kui eseme suhtes on taotluse saanud liikmesriigis alustatud kohtumenetlust tulenevalt selle eseme omandiõiguse vaidlustamisest, nagu käesolevas asjas, tuleb hoiatusteade kustutada.

50. SIRENE käsiraamatust tulenevat selgitust tuleb täiendada viitega teise põlvkonna Schengeni infosüsteemi (SIS II) nõuetekohast kohaldamist ning SIS II rakendavate ja kasutavate liikmesriikide pädevate asutuste kaudu täiendava teabe vahetamist käsitlevate soovituste ja heade tavade kataloogile, ( 22 ) kuna selles dokumendis endas on märgitud: „Seoses hoiatusteadete kustutamisega esitatakse kataloogis näiteid, mis toetavad SIRENE käsiraamatu kokkuvõtlikku laadi teksti.“ ( 23 ) Juhuks, kui see kustutamine puudutab esemeid käsitlevaid hoiatusteateid, on selles kataloogis järgmine selgitus, et „SIS võimaldab kindlaks teha isikute ja esemete asukohta. Seda ei kasutata riiklike õigusasutuste korraldatavates järgnevates menetlustes. Seega on esemeid käsitlevate hoiatusteadete eesmärk kindlaksmääratud eseme arestimine (või teatud juhtudel selle asukoha kindlakstegemine), mis võimaldab riiklikel asutustel korraldada SISiga mitteseotud edasisi menetlusi“, ( 24 ) ning seejärel on lisatud, et „[k]ui asjaga on seotud komplitseerivaid asjaolusid, näiteks omandivaidlus või heauskne ost, siis tuleb neid käsitada väljaspool SISi rakendusala“ ( 25 ).

51. Teisisõnu, otsuse 2007/533 artiklid 38 ja 39 käsitlevad hoiatusteateid arestitavate või kriminaalmenetluses tõendina kasutatavate esemete kohta. Sellest järeldub, et kui asjaomane ese on arestitud (või võetud muu samaväärne meede), saab juhtumist tsiviilõiguslik omandiõigusalane asi ning hoiatusteate saab kustutada, kuna selle eesmärk on juba saavutatud. Otsuse 2007/533 asemel hakatakse siis täielikult kohaldama liikmesriigi õigust.

52. Sellest tuleneb, et kui liikmesriigi õigus sellisena, nagu seda on tõlgendatud asjakohases kohtupraktikas, näeb nii nagu käesolevas asjas ette, et arestitud ese tuleb anda üle hoiatusteate sisestanud liikmesriigile ilma, et taotluse saanud liikmesriigi pädevatel ametiasutustel oleks võimalus vaielda vastu sellele, et hoiatusteate sisestamine on kooskõlas otsusega 2007/533 taotletud eesmärgiga, siis ei saa seda seadusandlikku valikut kõnealuse otsuse põhjal mitte kuidagi keelata.

53. Seega leian, et otsuse 2007/533 artikliga 39 on täiesti kooskõlas asjaolu, et kõnealune õigusnorm ehk ZMVR artikkel 84 näeb automaatselt ette, et juhul, kui Bulgaaria politseiamet leiab SIS II süsteemi sisestatud mootorsõiduki, peab ta selle arestima ning tagastama, kui hoiatusteate sisestanud liikmesriik on teinud vastava taotluse.

IV. Ettepanek

54. Eespool esitatud kaalutlusi arvesse võttes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Administrativen sad Silistra (Silistra halduskohus, Bulgaaria) esitatud eelotsuse küsimusele järgmiselt: Nõukogu 12. juuni 2007. aasta otsuse 2007/533/JSK, mis käsitleb teise põlvkonna Schengeni infosüsteemi (SIS II) loomist, toimimist ja kasutamist, artikliga 39 ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnorm, millega taotluse saanud liikmesriigi ametiasutustel ei ole lubatud keelduda SIS II süsteemi kantud eset käsitleva hoiatusteate täitmisest juhul, kui teatud asjaolude põhjal võib järeldada, et see hoiatusteade ei ole kooskõlas nimetatud otsuse artikli 38 lõikes 1 ette nähtud eesmärgiga. Eseme tagasisaatmine kuulub vajalike meetmete hulka, milles liikmesriigid peavad kokku leppima pärast täiendava teabe vahetamist ning mille rakendamine ei kuulu otsuse 2007/533 rakendusalasse.

( 1 ) Algkeel: prantsuse.

( 2 ) ELT 2007, L 205, lk 63.

( 3 ) Otsuse 2007/533 teisi konkreetseid sätteid, st artikli 41 lõiget 2 ja artikli 45 lõiget 2, tõlgendas Euroopa Kohus 7. juuni 2018. aasta kohtumääruses Gaki vs. Europol (C‑671/17 P, ei avaldata, EU:C:2018:416, punktid 24–30).

( 4 ) 27. juuni 2014. aasta DV nr 53, viimati muudetud ja täiendatud seaduse redaktsioon (DV nr 58, 23. juuli 2019).

( 5 ) Selle kohta märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et laenuvõtja EFi käitumine, mis seisneb pangalaenu lepingu täitmata jätmises, on kvalifitseeritud muu hulgas „raske kelmusena“ ja „omastamisena“, selliseid karistusõiguslikke kvalifikatsioone ei saa Bulgaaria õiguses kasutada eespool viidatud õigussuhte raames.

( 6 ) Konventsiooni, millega rakendatakse 14. juuni 1985. aasta Schengeni lepingut Beneluxi Majandusliidu riikide, Saksamaa Liitvabariigi ja Prantsuse Vabariigi valitsuste vahel nende ühispiiridel kontrolli järkjärgulise kaotamise kohta (EÜT 2000, L 239, lk 19; ELT eriväljaanne 19/02, lk 2), artiklid 92–119.

( 7 ) Vt ettepanek: nõukogu otsus teise põlvkonna Schengeni infosüsteemi (SIS II) loomise, toimimise ja kasutamise kohta (KOM (2005) 230 (lõplik) – CNS 2005/0103), lk 2 ja 4.

( 8 ) Vt selle kohta otsuse 2007/533 põhjendus 5.

( 9 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta määrus, mis käsitleb teise põlvkonna Schengeni infosüsteemi (SIS II) loomist, toimimist ja kasutamist (ELT, L 381, lk 4).

( 10 ) EÜT 1999, L 176, lk 36; ELT eriväljaanne 11/32, lk 4.

( 11 ) Otsuse 2007/533 artikli 3 lõike 1 punktis b on mõiste „täiendav teave“ määratletud järgmiselt: „teave, mida ei säilitata SIS II-s, kuid mis on seotud SIS II hoiatusteadetega ning mida vahetatakse järgmistel juhtudel: i) et võimaldada liikmesriikidel omavahel konsulteerida või üksteist hoiatusteate sisestamisest teavitada; ii) pärast kokkulangevust, et võimaldada võtta asjakohane meede; iii) juhul kui nõutavat meedet ei saa võtta; iv) kui küsimus on SIS II andmete kvaliteedis; v) kui küsimus on hoiatusteadete ühilduvuses ja prioriteetsuses; vi) kui küsimus on juurdepääsuõiguste kasutamises“.

( 12 ) Vt selle kohta 7. juuni 2018. aasta kohtumäärus Gaki vs. Europol (C‑671/17 P, ei avaldata, EU:C:2018:416, punkt 29), kus Euroopa Kohus nõustus Üldkohtu järeldusega, et Europolil ei olnud pädevust käsitleda väiteid SIS II sisestatud andmete põhjendamatuse kohta, märkides eelnevalt sisuliselt muu hulgas, et nende andmete põhjendatuse hindamine on otsuse 2007/533 artikli 49 lõike 2 alusel hoiatusteate sisestanud liikmesriigi ainupädevuses.

( 13 ) 31. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus komisjon vs. Hispaania (C‑503/03, EU:C:2006:74).

( 14 ) 31. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus komisjon vs. Hispaania (C‑503/03, EU:C:2006:74, punktid 36 ja 37).

( 15 ) 31. jaanuari 2006. aasta kohtuotsus (C‑503/03, EU:C:2006:74).

( 16 ) Kohtujuristi kursiiv.

( 17 ) Kohtujuristi kursiiv.

( 18 ) SIRENE käsiraamatu punktis 2.4 on samuti märgitud, et pärast seda, kui taotluse saanud liikmesriik on täitnud otsuse 2007/533 artiklis 48 ette nähtud teatamiskohustuse, lepivad asjaomased liikmesriigid võimaluse korral kokku, milliseid meetmeid võtta vastavalt oma riigisisesele õigusele ja SIS II õigusaktidele.

( 19 ) Kohtujuristi kursiiv.

( 20 ) Vt selle kohta SIS II järelevalve koordineerimiserühma ühise seisukoha nr 1/2016, mis käsitleb varastatud sõidukite kohta arestimiseks või kriminaalmenetluses tõendina kasutamiseks sisestatud hoiatusteadete kustutamist ning nõukogu otsuse 2007/533/JSK artikli 38 tõlgendamist, punktid 17 ja 18, milles on sisuliselt rõhutatud, et hoiatusteate eesmärk ei ole saavutatud ja seda ei saa seega kustutada, kui otsuse 2007/533 artikliga 39 ette nähtud teabevahetuse tulemusena ei ole otsustatud vajalike meetmete võtmist.

( 21 ) Kohtujuristi kursiiv.

( 22 ) Lisa komisjoni 16. detsembri 2015. aasta soovitusele teise põlvkonna Schengeni infosüsteemi (SIS II) nõuetekohast kohaldamist ning SIS II rakendavate ja kasutavate liikmesriikide pädevate asutuste kaudu täiendava teabe vahetamist käsitlevate soovituste ja heade tavade kataloogi koostamise kohta (C(2015) 9169 (final)).

( 23 ) Üldisemalt võimaldab see kataloog vastavalt komisjoni soovituse lk 2 sõnastusele, mille lisa on see kataloog, „liikmesriikidele anda õiguslikult mittesiduvaid suuniseid SISi kasutamise ja täiendava teabe vahetamise eri aspektide kohta“.

( 24 ) Kohtujuristi kursiiv.

( 25 ) Kohtujuristi kursiiv.