67

Selles olukorras otsustas Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Leedu kõrgeim kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas riigihanke tingimus, mille kohaselt on pakkujad kohustatud tõendama üksnes teatavate teenuste osutamisega seotud tegevusest (segaolmejäätmete käitlemine) saadud keskmise aastakäibe teatavat taset, kuulub direktiivi [2014/24] artikli 58 lõike 3 või lõike 4 kohaldamisalasse? 2. Kas vastus esimesele küsimusele mõjutab pakkuja suutlikkuse hindamise meetodit, mille määratles Euroopa Kohus 4. mai 2017. aasta otsuses Esaprojekt (C‑387/14)? 3. Kas riigihanke tingimus, mille kohaselt peavad pakkujad tõendama, et [jäätmekäitluse] teenuse osutamiseks vajalikud sõidukid vastavad konkreetsetele tehnilistele nõuetele, mis muu hulgas hõlmavad saasteainete heitkoguseid (Euro 5 standard), GPS-saatjat, mahutavust jne, kuulub direktiivi 2014/24 artikli 58 lõike 4, artikli 42 – tõlgendatuna lähtuvalt VII lisast – või artikli 70 kohaldamisalasse? 4. Kas direktiivi [89/665] artikli 1 lõike 1 [neljandat] lõiku, mis sätestab läbivaatamise korra tõhususe põhimõtte, artikli 1 lõikeid 3 ja 5, direktiivi 2014/24 artiklit 21 ja direktiivi [2016/943] sätteid, eelkõige selle põhjendust 18 ja artikli 9 lõike 2 kolmandat lõiku (koos või eraldi tõlgendatuna, kuid ilma et see piiraks nende kohaldamist) tuleb tõlgendada nii, et kui riigihankeid reguleerivate riigisiseste õigusnormidega on sätestatud siduv kohtueelne vaidlustusmenetlus, a) ja kui pakkuja on esitanud vaidlustuse, siis peab hankija avaldama talle kõik teise ettevõtja pakkumuse üksikasjad (sõltumata nende konfidentsiaalsusest), kui menetluse esemeks on konkreetselt teise pakkuja pakkumuse hindamise õiguspärasus ning vaidlustuse esitanud pakkuja on enne otsesõnu palunud hankijal need andmed esitada; b) kas sõltumata vastusest eelmisele küsimusele peab hankija pakkuja vaidlustust, mis käsitleb konkurendi pakkumuse hindamise õiguspärasust, tagasi lükates igal juhul andma selge, ammendava ja konkreetse vastuse, isegi kui sellega kaasneb oht avaldada talle pakkumuses teatavaks tehtud konfidentsiaalset teavet? 5. Kas direktiivi 89/665 artikli 1 lõike 1 [neljandat] lõiku, artikli 1 lõikeid 3 ja 5 ning artikli 2 lõike 1 punkti b, direktiivi 2014/24 artiklit 21 ja direktiivi 2016/943 sätteid, eelkõige selle põhjendust 18 (koos või eraldi tõlgendatuna, kuid ilma et see piiraks nende kohaldamist) tuleb tõlgendada nii, et hankija otsus keelduda avaldamast pakkujale teise pakkuja pakkumuses sisalduvat konfidentsiaalset teavet on otsus, mille võib kohtus eraldi vaidlustada? 6. Kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas direktiivi 89/665 artikli 1 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et pakkuja peab esitama hankijale selle otsuse peale vaidlustuse ja vajaduse korral kaebuse kohtule? 7. Kui vastus eelmisele küsimusele on jaatav, siis kas direktiivi 89/665 artikli 1 lõike 1 [neljandat] lõiku ja artikli 2 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et sõltuvalt teise pakkuja pakkumuse sisu kohta olemasoleva teabe mahust võib pakkuja esitada kohtule kaebuse ainult seoses keeldumisega anda talle teavet, seadmata samal ajal kahtluse alla hankija teiste otsuste õiguspärasust? 8. Sõltumata vastustest eelmistele küsimustele, kas direktiivi 2016/943 artikli 9 lõike 2 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et kui kohus on saanud kaebajalt taotluse kohustada kohtuvaidluse teist poolt esitama kohtule tõendid, et kohus edastaks need kaebajale, peab kohus sellise taotluse rahuldama, sõltumata hankija tegevusest hankemenetluse või vaidlustusmenetluse ajal? 9. Kas direktiivi 2016/943 artikli 9 lõike 2 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et kui kohus on jätnud rahuldamata kaebaja taotluse avaldada kohtuvaidluse teise poole konfidentsiaalne teave, peaks kohus omal algatusel hindama nende andmete asjakohasust, mille avaldamist taotleti, ning nende mõju riigihankemenetluse õiguspärasusele? 10. Kas direktiivi 2014/24 artikli 57 lõike 4 punktis h sätestatud pakkujate hankemenetlusest kõrvaldamise alust saab Euroopa Kohtu 3. oktoobri 2019. aasta otsust Delta Antrepriză de Construcții și Montaj 93 (C‑267/18, EU:C:2019:826) arvesse võttes kohaldada nii, et kohus võib ettevõtja ja hankija vahelist vaidlust lahendades omal algatusel ja hankija hinnangut arvesse võtmata otsustada, et asjaomane pakkuja on tahtlikult või hooletusest esitanud hankijale eksitavat ja tõele mittevastavat teavet ning ta tuleb seetõttu hankemenetlusest kõrvaldada? 11. Kas direktiivi 2014/24 artikli 57 lõike 4 punkti h tuleb selle direktiivi artikli 18 lõikes 1 sätestatud proportsionaalsuse põhimõttest lähtuvalt tõlgendada ja kohaldada nii, et kui riigisiseses õiguses on valeandmete esitamise eest ette nähtud täiendavad sanktsioonid (peale hankemenetlusest kõrvaldamise), võib neid sanktsioone kohaldada ainult isikliku vastutuse alusel, eelkõige siis, kui tõele mittevastava teabe esitasid ainult mõned hankemenetluses ühispakkumuse teinud ettevõtjate ühenduse liikmed (näiteks üks mitmest liikmest)?“