Sellega seoses tuleb konkreetselt riigile omistatavuse mõistest aru saada nii, et asjaomane meede võeti ametiasutuste mõjul või nende tegeliku kontrolli all või et niisuguse mõju või tegeliku kontrolli puudumine on ebatõenäoline, ilma et oleks vaja analüüsida sellise seotuse mõju meetme sisule. Eelkõige ei saa selleks, et omistatavuse tingimus oleks täidetud, nõuda et oleks tõendatud, et riigi osalusega äriühingu tegutsemisviis oleks olnud teistsugune, kui ta oleks tegutsenud iseseisvalt. Mis puutub arutusel oleva meetmega taotletavatesse eesmärkidesse, siis kuigi neid võib omistatavuse hindamisel arvesse võtta, ei ole need määrava tähtsusega.

Pelk asjaolu, et riigi osalusega äriühing on riigi kontrolli all, ei ole piisav selleks, et äriühingu võetud meetmeid saaks omistada riigile. Lisaks tuleb analüüsida, kas ametiasutusi saab ühel või teisel viisil pidada nende meetmete võtmisega seotuks.

Riigi osalusega äriühingu kaudu antava riigiabi puhul tõendab asjaolu, et vähemalt esialgu tuli sellise ettevõtja juhatuse liikmed erinormi alusel ametisse nimetada mitme olulise ministri vahelise kooskõlastuse teel, et selle ettevõtja ja ametiasutuste vahel oli eriline seos ja selle näol võib olla tegemist tõendiga avaliku võimu seotuse kohta riigi osalusega äriühingu tegevuses. Siiski ei ole kõnealused olemuslikud näitajad – kuigi need on olulised, kuna viitavad sellele, et kõnealuse riigi osalusega äriühingu iseseisvus riigist oli piiratud – iseenesest piisavad, et tuvastada riigi konkreetset seotust vaidlusaluste meetmete võtmisega, ja neid tuleb analüüsida koos teiste näitajatega.

Neil asjaoludel, võttes arvesse komisjoni poolt riigiabina käsitatavate meetmete ulatust ja eesmärki, tõendavad need näitajad, et see, et ametiasutused ei olnud vaidlusaluste meetmete võtmisega seotud, on ebatõenäoline.

Neljandaks, näitaja puhul, mis puudutab ministeeriumidevahelise majandusliku planeerimise komitee heakskiitu finantsprognoosidele ja teatavate riskidega seotud finantsvajadustele ning asjaomase ettevõtja võetavate turukõlbmatute riskidega seoses üldiste piirangute kindlaksmääramist, tõendab nimetatud komitee poolt, mis on asjaomase liikmesriigi majanduspoliitika koordineerimise ja suunamise kõrgem organ, finantsprognoosi heakskiitmine, et antud ettevõtjat ei juhita tema tegevuses täiesti sõltumatult ja et teda võib niisiis pidada ametiasutuste kontrolli all tegutsevaks, vähemalt osas, mis puudutab oluliste otsuste vastuvõtmist.

Kolmandaks, näitaja, mis puudutab nimetatud ettevõtja finantsaruannete kontrollimist riigikontrolli poolt ja selle riigi majandus- ja rahandusministeeriumi kohustust esitada kõnealuse ettevõtja kohta aastaaruanded asjaomase liikmesriigi parlamendile, olgugi et see näitaja ei ole iseenesest määrava tähtsusega, ei tõenda asjaomase liikmesriigi huvi asjaomase ettevõtja tegevuses ja on niisiis asjassepuutuvad tõendite kogumis, millele komisjon meetme riigiabina käsitamisel tugineb.

Teiseks, mis puudutab riigi osalusega äriühingule antud riigi tagatisega seotud näitajat, mis on seotud üksnes selle äriühingu tegevusega riskide kindlustamise sektoris, mis ei kuulu konkurentsile avatud tegevuse hulka, siis kinnitab see näitaja siiski seda, et nimetatud ettevõtja tegevus ei ole niisugune, mida eraõiguslik ekspordikrediidikindlustuse ettevõtja teostab turutingimustes, vaid on tegevus, mida teostab eristaatusega riigi osalusega kindlustusettevõtja, kes tegutseb avaliku võimu poolt määratletud majanduse toetamise eesmärkidel, aidates eeskätt talle antud riigi tagatise tõttu kaasa ekspordi edendamisele.

Mis puudutab riigi osalusega ekspordikrediidikindlustust pakkuva ettevõtja tegutsemist turul tavapärastes konkurentsitingimustes kõrvuti eraõiguslike ettevõtjatega ja küsimuse hindamist, kas ametiasutused kasutavad seda ettevõtjat, et toetada kõnealuses liikmesriigis ettevõtlust ja soodustada seeläbi riigi majanduse arengut, siis võimaldavad üldised näitajad, mis puudutavad konteksti, milles vaidlusalused meetmed võeti, pidada õiguslikult piisavalt tõendatuks seda, et need meetmed on liikmesriigile omistatavad, võttes arvesse nende olulisust viimase majanduse jaoks.

Selleks et teha kindlaks, kas asjaomane liikmesriik või avalik-õiguslik üksus tegutses nagu hoolikas turumajanduse tingimustes tegutsev investor, tuleb lähtuda asjaomaste meetmete võtmise ajal kehtinud raamistikust, et hinnata riigi või avalik-õigusliku üksuse tegevuse majanduslikku ratsionaalsust, ja seega igal juhul hoiduda hinnangu andmisest varasema olukorra alusel. Avalik-õigusliku ja eraõigusliku ettevõtja tegevuse võrdlemisel tuleb lähtuda suhtumisest, mis oleks eraõiguslikul investoril olnud kõnealuse tehingu tegemisel, pidades silmas sel ajal kättesaadavat teavet ja prognoositud arenguid. Eelkõige on see nii, kui komisjon kontrollib, kas riigiabiga on tegemist sellise meetme puhul, millest talle ei teatatud ning mille asjaomane avalik-õiguslik üksus oli selleks hetkeks, kui komisjon oma kontrolli teostas, juba võtnud.

Riigiabi valdkonnas on eraõigusliku investori kriteeriumi kohaldamise eesmärk teha kindlaks, kas ettevõtjale riigi vahenditest mis tahes vormis antud eelis on niisugune, mis selle tagajärgi arvesse võttes moonutab või võib moonutada konkurentsi ja kahjustada liikmesriikidevahelist kaubavahetust. Selles osas ei erista ELTL artikli 107 lõige 1 ametiasutuse sekkumist selle põhjuste või eesmärkide alusel, vaid hindab sekkumist selle mõju järgi.

Seega, kui ilmneb, et eraõigusliku investori kriteeriumi saab kohaldada, peab komisjon paluma liikmesriigil esitada talle kogu asjakohane teave, mis võimaldab tal kontrollida, kas selle kriteeriumi kohaldatavuse ja kohaldamise tingimused on täidetud. Kui liikmesriik esitab komisjonile nõutavad tõendid, peab viimane andma igakülgse hinnangu, võttes arvesse kõiki ülejäänud antud juhul asjakohaseid tõendeid, mis võimaldavad tal tuvastada, kas abi saanud ettevõtja oleks neid vahendeid saanud eraõiguslikult ettevõtjalt.

Vastavalt tõendamiskoormise põhimõtetele riigiabi valdkonnas tuleb tõendid riigiabi olemasolu kohta esitada komisjonil. Selleks on komisjon kohustatud viima hoolikalt ja erapooletult läbi asjaomaste meetmete uurimise menetluse, et tal oleks abi olemasolu ning vajaduse korral abi siseturuga kokkusobimatuse ja ebaseaduslikkuse kohta lõpliku otsuse tegemisel olemas võimalikult täielikud ja usaldusväärsed tõendid.

Samas tuleb abi andvalt avalik-õiguslikult üksuselt nõutavas majandusanalüüsis esitatud tegureid hinnata konkreetsest juhtumist lähtudes ja need varieeruvad, sõltuvalt võetavate majandusriskide olemusest ja ulatusest. Need peavad olema kohandatud vastavalt tehingu olemusele ja komplekssusele, asjaomaste aktsiate, kaupade või teenuste väärtusele ja juhtumi asjaoludele.

Nii võib see, kui haldusmenetluses esitatakse sõltumatutelt konsultatsioonifirmadelt enne kavandatava meetme võtmist tellitud uuringud, tõendada, et liikmesriik või avalik-õiguslik üksus rakendasid meedet turul tegutseva ettevõtjana.

Riigiabi kontrollimise menetluse käigus ja eriti eraõigusliku investori kriteeriumi kohaldamisel tuleb asjaomasel liikmesriigil esitada komisjonile objektiivsed ja kontrollitavad tõendid, millest nähtub, et tehtud otsus põhineb eelnevatel majandushinnangutel, mis on sarnased nendega, mille antud juhtumi asjaoludel oleks mõistlik eraõiguslik ettevõtja, kes on liikmesriigiga või avalik-õigusliku üksusega võimalikult sarnases olukorras, enne selle otsuse tegemist hankinud, et kindlaks teha selle meetme kasumlikkus tulevikus.

Riigiabi valdkonnas ei ole selle hindamisel, kas avalik-õigusliku investori kapitalisissemakse teise ettevõtja kapitali on kooskõlas eraõigusliku investori kriteeriumiga, eraõigusliku investori tegevus, mida tuleb võrrelda avalik-õigusliku investori tegevusega, tingimata suhteliselt lühemas perspektiivis tasuvust taotleva kapitali paigutava tavalise investori tegevus. See tegevus peab olema vähemalt eraõigusliku valdusühingu käitumine või eraõigusliku kontserni käitumine, kellel on vastav üldine või sektoriaalne struktuuripoliitika ja kes taotleb tulusust pikas perspektiivis.

Kuna esiteks on eelneva majandushinnangu nõude eesmärk ainult võrrelda asjaomase riigi osalusega äriühingu tegutsemisviisi sarnases olukorras oleva mõistliku eraõigusliku investori tegutsemisviisiga, on see nõue kooskõlas avalik-õigusliku ja eraõigusliku sektori võrdse kohtlemise põhimõttega, kuna viitab sellele, et liikmesriigid võivad majandustegevusse investeerida ja et kapitali, mille ettevõtja on kas otse või kaudselt riigilt saanud tavapärastele turutingimustele vastavatel asjaoludel, ei saa käsitada riigiabina.

Lisaks ei vabasta kaalutlusruum, mis avalik-õiguslikul investoril kohtupraktika kohaselt on, teda nõuetekohase eelneva majandushinnangu andmisest. Küll võib eristada kavandatava tehingu võimalikku tulususe hindamist, kus avalik-õiguslikul investoril on teatav kaalutlusruum, analüüsist, mille see investor peab läbi viima, et teha kindlaks, kas niisugune tulusus on tema arvates piisav selleks, et asjaomast investeeringut teha, mille puhul on kaalutlusruum väiksem, kuna kõnealust tehingut on võimalik võrrelda investeeritava kapitali paigutamise muude võimalustega. Sellegipoolest ei vabasta avalik-õiguslikele investoritele kavandatava tehingu võimaliku tulususe hindamiseks antud kaalutlusruum seda investorit kohustusest anda majandushinnang, mis põhineb olemasoleval teabel ja prognoositavatel arengusuundadel ja mis võtab arvesse asjaomase tehingu sisu, komplekssust, olulisust ja raamistikku, kuhu see tehing kuulub.

(vt punktid 181, 187 ja 188)