ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 294/18

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sąd Najwyższy (Poola) 21. mail 2015 – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel Sp. z o. o. in Płock versus Polkomtel Sp. z o. o.

(Kohtuasi C-231/15)

(2015/C 294/24)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Najwyższy

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitajad: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, Petrotel Sp. z o. o. in Płock

Vastustaja kassatsioonimenetluses: Polkomtel Sp. z o. o.

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/21/EÜ (1) elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv) artikli 4 lõike 1 esimest ja kolmandat lauset tuleb tõlgendada nii, et kui võrgupakkuja vaidlustab riigi reguleeriva asutuse otsuse, mis puudutab selle pakkuja võrgus kõnede ühendamise eest võetava tasu määrasid (MTR-otsus), ja seejärel riigi reguleeriva asutuse järgmise otsuse, millega muudetakse MTR-otsuse adressaadi ja teise ettevõtja vahel sõlmitud lepingut selliselt, et teise ettevõtja poolt MTR-otsuse adressaadi võrgus kõnede ühendamise eest makstud tasu määrad viiakse kooskõlla MTR-otsuses kehtestatud määradega (rakendusotsus), siis ei või liikmesriigi kohus, kes on tuvastanud, et MTR-otsus on tühistatud, rakendusotsust – võttes arvesse direktiivi 2002/21 artikli 4 lõike 1 neljandat lauset ja rakendusotsusega soodustatud ettevõtja õiguspärase ootuse ja õiguskindluse põhimõtetest tulenevaid huve – tühistada, või tuleb direktiivi 2002/21 artikli 4 lõike 1 esimest ja kolmandat lauset koostoimes põhiõiguste harta artikliga 47 tõlgendada nii, et liikmesriigi kohus võib riigi reguleeriva asutuse rakendusotsuse tühistada ja sellest tulenevalt ettevõtja viidatud otsuses ettenähtud kohustuste täitmisest kohtuotsuse tegemisele eelneval perioodil vabastada, juhul kui kohus eeldab, et see on vajalik tõhusa õiguskaitse tagamiseks ettevõtjale, kes on vaidlustanud hiljem tühistatud MTR-otsuses ette nähtud kohustuste täitmiseks tehtud riigi reguleeriva asutuse rakendusotsuse?

(1) EÜT L 108, lk 33; ELT eriväljaanne 13/29, lk 349.
ET Euroopa Liidu Teataja C 294/26

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hof van Cassatie (Belgia) 8. juunil 2015 – Rijksdienst voor Pensioenen versus Willem Hoogstad; teine menetlusosaline: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering

(Kohtuasi C-269/15)

(2015/C 294/32)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hof van Cassatie

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: Rijksdienst voor Pensioenen

Vastustaja kassatsioonimenetluses: Willem Hoogstad

Teine menetlusosaline: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 (1) sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes artikli 13 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus kinnipidamised – näiteks wet betreffende de verplichte verzekering voor geneeskundige verzorging en uitkeringen, gecoördineerd op 14 juli 1994 (14. juuli 1994. aasta kooskõlastatud seadus kohustusliku ravi- ja hüvitiskindlustuse kohta) artikli 191 lõike 1 punkti 7 kohaselt tehtav kinnipidamine ja wet van 30 maart 1994 houdende sociale bepalingen (30. märtsi 1994. aasta seadus sotsiaalõigusnormide kehtestamise kohta) artikli 68 kohaselt tehtav solidaarsusmakse kinnipidamine – hüvitistelt, mille maksmine põhineb Belgia täiendavatel pensioniskeemidel, mis ei ole õigusaktid viidatud määruse artikli 1 punkti j esimese lõigu tähenduses, juhul kui nimetatud hüvitisi makstakse õigustatud isikule, kes ei ela Belgias ja kelle suhtes on nimetatud määruse artikli 13 lõike 2 punkti f kohaselt kohaldatav tema elukohaliikmesriigi sotsiaalkindlustuskeem?

(1) EÜT L 149, lk 2; ELT eriväljaanne 05/01, lk 35.
1.

Kas kolmas isik peab in vitro diagnostikavahendi suhtes, mis on enesetestimisvahend veresuhkru mõõtmiseks ja mille puhul viis tootja liikmesriigis A (käesoleval juhul Ühendkuningriik) läbi vastavushindamise menetluse vastavalt direktiivi 98/79 (1) artiklile 9 ja mis kannab direktiivi 98/79 artikliga 16 ette nähtud CE-vastavusmärgist ning mille puhul on täidetud direktiivi 98/79 artiklist 3 ja I lisast tulenevad põhinõuded, algatama uue või täiendava vastavushindamise menetluse direktiivi 98/79 artikli 9 alusel enne, kui ta laseb asjaomase toote liikmesriigis B (käesoleval juhul Saksamaa Liitvabariik) turule sellistes pakendites, millel on andmed esitatud liikmesriigi B riigikeeles, mis erineb liikmesriigi A riigikeelest (käesoleval juhul inglise keele asemel saksa keeles), ja millele on lisatud kasutusjuhendid liikmesriigi B riigikeeles, mitte liikmesriigi A riigikeeles?
b)

Kas sellega seoses on oluline see, millises liikmesriigis tööd tegelikult tehakse või see, millisel liikmesriigil on õigus nimetatud tööga saadud tulu maksustada?
1.

Kas nõukogu 19. oktoobri 1992. aasta direktiivi 92/85/EMÜ (1) artikli 11 esimese lõigu punkti 1, punkti 2 alapunkti b ja punktiga 3 ning viimase ja eelviimase põhjendusega ning ELTL artikli 157 (endine EÜ artikkel 141) lõigetega 1, 2 ja 4, ELTL artikliga 158 (endine EÜ artikkel 142), milles on nähtud ette, et „[l]iikmesriigid püüavad säilitada tasustatavate puhkuste süsteemide olemasolevat võrdväärsust”, ning direktiivi 2006/54/EÜ (2) artikli 2 lõike 2 punktiga c ja artikli 14 lõike 1 punktiga c omavahelises koostoimes ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ artikliga 15 ning põhjendustega 23 ja 24 ning lõpuks Euroopa Liidu põhiõiguste harta [2000/C 364/01] artikliga 23 on vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid, mis nagu 19. veebruari 1981. aasta seaduse nr 27 artikli 3 esimene lõik enne 30. detsembri 2004. aasta seaduse nr 311 artikli 1 lõikega 325 tehtud muudatust kehtinud redaktsioonis ei võimalda maksta selles ette nähtud toetust kohustusliku rasedus- ja sünnituspuhkuse perioodide eest enne 1. jaanuari 2005?
2.

Juhul kui esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt: a) Kas abielulahutuse siseriiklike õigusnormide alusel tunnustatavuse kontrollimisel tuleb kohaldada ka määruse (EL) nr 1259/2010 artiklit 10? b) Juhul kui teise küsimuse punktile a vastatakse jaatavalt: (1) Kas lähtuda tuleb abstraktselt võrdlusest, mille kohaselt tagab kohtu asukohariigi õigus küll ka teisele abikaasale võimaluse abielulahutust taotleda, kuid seab sellele tema soo tõttu muud menetlusõiguslikud ja sisulised tingimused kui need tingimused, mis on seatud teise abikaasa võimalusele abielulahutust taotleda, või (2) oleneb normi kehtivus sellest, et välisriigi abstraktselt diskrimineeriva õiguse kohaldamine on ka kõnealusel juhul – konkreetselt – diskrimineeriv? c) Juhul kui teise küsimuse punkti b teisele võimalusele vastatakse jaatavalt: Kas asjaolu, et diskrimineeritud abikaasa nõustub abielulahutusega – ka hüvitiste vastuvõtmisega nõustumise vormis –, on juba alus jätta norm kohaldamata?
ET Euroopa Liidu Teataja C 294/17

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksamaa) 18. mail 2015 – combit Software GmbH versus Commit Business Solutions Ltd

(Kohtuasi C-223/15)

(2015/C 294/22)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht Düsseldorf

Põhikohtuasja pooled

Hageja: combit Software GmbH

Kostja: Commit Business Solutions Ltd

Eelotsuse küsimused (1)

Millised tagajärjed on ühenduse sõnamärgi segiajamise tõenäosuse hindamise seisukohast asjaolul, et osa liikmesriikide keskmiste tarbijate arvates neutraliseerib ühenduse kaubamärgi kõlalise sarnasuse nimetusega, millega on väidetavalt rikutud kaubamärgist tulenevaid õigusi, nende tähenduslik erinevus, teiste liikmesriikide keskmiste tarbijate arvates aga mitte:

a) Kas segiajamise tõenäosuse hindamise seisukohast on määrava tähtsusega selle ühe osa liikmesriikide tarbijate arvamus või teise osa liikmesriikide tarbijate arvamus või kõigi liikmesriikide kujuteldava keskmise tarbija arvamus?

b) Kas ühenduse kaubamärgist tulenevaid õigusi on rikutud kogu Euroopa Liidu territooriumil, kui segiajamine on tõenäoline ainult ühe osa liikmesriikide tarbijate puhul, või tuleb sel juhul üksikute liikmesriikide vahel vahet teha?

(1) Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrus (EÜ) nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (kodifitseeritud versioon) (ELT L 78, lk 1).
ET Euroopa Liidu Teataja C 279/26

9. juulil 2015 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Austria Vabariik

(Kohtuasi C-347/15)

(2015/C 279/32)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: W. Mölls, J. Hottiaux ja T. Maxian Rusche)

Kostja: Austria Vabariik

Hageja nõuded

— Tuvastada et kuna Austria Vabariik ei ole kohustanud ÖBB Personenverkehr'i avalikustama riiklikke hüvitismakseid ning iga avaliku teenindamise lepingu kulusid ja tulusid, siis on Austria Vabariik on rikkunud direktiivi 2012/34/EL (1) artikli 6 lõikest 3 ja määruse nr 1370/2007 (2) artikli 6 lõikest 1 koosmõjus lisa punktiga 5 tulenevaid kohustusi;

— Mõista kohtukulud välja Austria Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja on rikkunud direktiivist 2012/34/EL ja määrusest (EÜ) nr 1370/2007 tulenevaid kohustusi.

Hageja ei ole suutnud tagada, et avaliku reisijateveoteenuse osutamiseks kasutatud riigieelarveliste vahendite raamatupidamisandmeid on võimalik eristada lepingute kaupa ning et kulud ja tulud on eraldi kajastatud ja avalikustatud. Sellega on kostja rikkunud kohaldatavaid liidu õigusnorme raudteeliikluse valdkonnas.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta direktiiv 2012/34/EL, millega luuakse ühtne Euroopa raudteepiirkond; ELT. L 343, lk 32, parandus ELT L 67, lk 32.

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta määrus (EÜ) nr 1370/2007, mis käsitleb avaliku reisijateveoteenuse osutamist raudteel ja maanteel ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 1191/69 ja (EMÜ) nr 1107/70; ELT L 315, lk 1.
1)

Kas ühenduse õigus, eelkõige tõhususe põhimõte nõuab, et teatavatel asjaoludel ja eelkõige niisuguses olukorras, mida on kirjeldatud käesoleva kohtuotsuse punktis 38, hakatakse sellist siseriiklikku aegumistähtaega nagu see, mis on sätestatud riigi vastutust käsitlevate seaduste artiklis 100, mida kohaldatakse kahju hüvitamise nõude suhtes, mille eraõiguslik isik esitab Belgia riigi vastu EÜ asutamislepingu artikli 43 (nüüd ELTL artikkel 49) seadusandja poolse rikkumise tõttu, arvestama alles siis, kui see rikkumine on tuvastatud, või vastupidi, tõhususe põhimõtte järgimine on sellistel asjaoludel piisavalt tagatud sellele eraõiguslikule isikule jäetud võimalusega katkestada aegumine kohtutäituri dokumendi kättetoimetamisega?
iii)

Kui vastus on jaatav, siis mis eeltingimused peavad olema täidetud, et teha kindlaks, et huvitatud isikute ring toimis heas usus?
ET Euroopa Liidu Teataja C 294/44

Euroopa Komisjoni 10. juulil 2015 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 29. aprilli 2015. aasta otsuse peale kohtuasjas T-470/11: Total ja Elf Aquitaine versus komisjon

(Kohtuasi C-351/15 P)

(2015/C 294/56)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellant: Euroopa Komisjon (esindajad: V. Bottka ja F. Dintilhac)

Teised menetlusosalised: Total SA, Elf Aquitaine SA

Apellandi nõuded

— tühistada Üldkohtu 29. aprilli 2015. aasta otsus kohtuasjas T-470/11;

— tunnistada Üldkohtule esitatud hagi vastuvõetamatuks;

— mõista kõik käesoleva kohtuastme ja esimese kohtuastme kohtukulud välja vastustajalt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon esitab apellatsioonkaebuse põhjendamiseks kolm väidet.

Esimese ja teise apellatsioonkaebuse väite kohaselt on hagi vastuvõetamatuse kohta esitatud komisjoni väide edasikaevatud kohtuotsuses ebaõigesti tagasi lükatud. Komisjoni väidab apellatsioonkaebuse esimese väite raames, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis, et komisjoni peaarvepidaja 24. juuni ja 8. juuli 2011. aasta kirjad tekitavad siduvaid õiguslikke tagajärgi. Tegelikult kujutavad peaarvepidaja kirjad endast üksnes nõudeid maksta metakrülaatide otsuse täitmiseks vastav summa ja need valmistavad ette nende nõuete võimalikku sundtäitmist tulenevalt Üldkohtu otsusest kohtuasjas T-217/06 (1), milles vähendati Arkemale määratud trahvisummat, samas kui samal päeval tehtud otsuses kohtuasjas T-206/06 (2) (mis Euroopa Kohtu määrusega kohtuasjas C-421/11 P (3) muutmata jäeti) jäeti kostjale määratud trahvisummad muutmata. Peaarvepidaja kirjad ei ole veel sundtäitmine ning nendega ei kinnitata komisjoni lõplikku seisukohta. Lisaks ei tekita peaarvepidaja kirjad siduvaid õiguslikke tagajärgi, mis erineksid metakrülaatide otsuse õiguslikest tagajärgedest; metakrülaatide otsus ei ole pärast kostjate edasikaebamise võimaluste ammendumist enam vaidlustatav. Teine apellatsioonkaebuse väide puudutab asjaolu, et edasikaevatud kohtuotsus ei järgi poolelioleva kohtuasja ega kohtuotsuse seadusjõu põhimõtteid, millest viimane tuleneb Euroopa Kohtu määrusest kohtuasjas C-421/11 P.

Kolmas apellatsioonkaebuse väide, mis puudutab põhjenduste vasturääkivust, on esitatud teise võimalusena juhuks, kui Euroopa Kohus peaks esimese ja teise väite tagasi lükkama. Üldkohus sedastas punktis 113 ebaõigesti, et komisjon oli täielikult täitnud kõik nõuded nii Arkema kui ka solidaarvõlgnike suhtes, kuigi Üldkohus märkis punktis 9 õigesti, et Arkema ei saa lubada komisjonil mitte mingit summat kinni pidada, isegi eeldusel, et tema hagi ühenduse kohtus osutub edukaks. Niisugune põhjenduste vasturääkivus mõjutab Üldkohtu arutluskäiku kohtuasja sisulistes küsimustes ja on piisav alus edasikaevatud kohtuotsuse tühistamiseks.

(1) ECLI:EU:T:2011:251.

(2) ECLI:EU:T:2011:250.

(3) ECLI:EU:C:2012:60.
2.

Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kuidas see haakub põhimõttega, mis on sätestatud Euroopa Kohtu 19. novembri 2009. aasta kohtuotsuses Sturgeon jt (C-402/07 ja C-432/07, EU:C:2009:716), mille kohaselt tuleb määruse artiklit 5 tõlgendada nii, et selle kohaselt tuleb hüvitise saamise reeglite kontekstis hilinenud lendude reisijad võrdsustada tühistatud lendude reisijatega, kui Euroopa Kohus on oma 23. oktoobri 2012. aasta kohtuotsuses Nelson jt (C-581/10 ja C-629/10, EU:C:2012:657) leidnud, et kindlasummalise hüvitamise arvutamisel ei võeta arvesse kolme tundi ületavat tegelikku hilinemist?
II.

a. Kui esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt: Kas määruse (EÜ) nr 261/2004 artikli 10 lõiget 2 koosmõjus artikli 2 punktiga f tuleb tõlgendada nii, et „piletihind” on summa, mille reisija maksis kõikide piletile kantud lendude eest, olgugi et madalamasse klassi paigutati ta vaid ühel nendest lendudest? b. Kui esimesele küsimusele vastatakse eitavalt: Kas selleks, et teha kindlaks summat, mille alusel arvutatakse tagasimakse vastavalt määruse (EÜ) nr 261/2004 artikli 10 lõikele 2, tuleb lähtuda teatavaks tehtud hinnast, mida nõuab lennuettevõtja broneeritud klassis toimuva veo eest teekonnal, millega on seotud madalamasse klassi paigutamine (downgrade), või tuleb välja arvutada madalamasse klassi paigutamisega (downgrade) seotud teekonna pikkuse ja lennu koguteekonna pikkuse suhtarv ja korrutada see lennu koguhinnaga?
ET Euroopa Liidu Teataja C 294/32

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Krajský súd v Prešove (Slovaki Vabariik) 15. juunil 2015 – Jozef Grundza

(Kohtuasi C-289/15)

(2015/C 294/40)

Kohtumenetluse keel: slovaki

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Krajský súd v Prešove

Põhikohtuasja pool

Jozef Grundza

Eelotsuse küsimus

Kas raamotsuse (1) artikli 7 lõiget 3 ja artikli 9 lõike 1 punkti d tuleb tõlgendada nii, et kahepoolse karistatavuse tingimus loetakse täidetuks ainult siis, kui tegu või tegevusetus, mille kohta on tehtud kohtuotsus, mille tunnustamist taotletakse, on kuritegu ka täidesaatva riigi õiguskorras in concreto ehk juhtumi konkreetse analüüsi põhjal (sõltumata selle koosseisu tunnustest või rikkumise kvalifitseerimisest), või piisab selleks, et nimetatud tingimus oleks täidetud, asjaolust, et juhtum on üldiselt kuritegu ka täidesaatva riigi õiguse alusel (in abstracto)?

(1) Nõukogu 27. novembri 2008. aasta raamotsus 2008/909/JSK vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta kriminaalasjades tehtud otsuste suhtes, millega määratakse vabadusekaotuslikud karistused või vabadust piiravad meetmed, nende Euroopa Liidus täideviimise eesmärgil (ELT L 327, lk 27).
ET Euroopa Liidu Teataja C 294/28

Alexandre Borde ja Carbonium’i 10. juunil 2015 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kolmas koda) 25. märtsi 2015. aasta määruse peale kohtuasjas T-314/14: Borde ja Carbonium versus komisjon

(Kohtuasi C-279/15 P)

(2015/C 294/35)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: Alexandre Borde ja Carbonium SAS (esindaja: Rechtsanwalt A.B.H. Herzberg)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellantide nõuded

Apellandid paluvad Euroopa Kohtul:

— tühistada Üldkohtu 25. märtsi 2015. aasta otsus osas, mis: a. jätab hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata; ja b. jätab apellantide kohtukulud nende endi kanda ja mõistab neilt välja komisjoni kohtukulud.

— tunnistada apellantide tühistamishagi vastuvõetavaks. ja a.) teha asjas lõplik otsus; või teise võimalusena b.) saata asi tagasi Üldkohtusse teenete osas otsuse tegemiseks;

— teise võimalusena: saata asi tagasi Üldkohtusse vastuvõetavuse ja teenete osas läbivaatamiseks, ja vastava otsuse tegemiseks;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt vastavalt Euroopa Kohtu kodukorra artikli 184 esimesele lõigule.

Väited ja peamised argumendid

Apellandid väidavad, et nende tühistamishagi läbivaatamata jätmine oli ebaseaduslik, kuna (i) Üldkohus esitas ebatäpseid ja ebamääraseid põhjendusi, jättes seega tähelepanuta apellantide õiguse olla ära kuulatud; (ii) kohaldades ELTL artikli 263 lõiget 4 tegi Üldkohus ebaõige järelduse, et vaidlustatud aktid on aktid ELTL artikli 288 tähenduses; (iii) Üldkohus tegi vea, kui ta järeldas, et vaidlustatud meetmed ei ole otsused ELTL artikli 288 lõike 4 tähenduses; (iv) kohaldades ELTL artikli 263 lõiget 4 tegi Üldkohus ebaõige järelduse, et otsustavaks asjaoluks on see, kas vaidlustatud akt on või ei ole „lepingulisest raamitikust eristatav” ja jättis arvesse võtmata muud asjakohased tegurid; (v) kohaldades ELTL artikli 263 lõiget 4 kohaldas Üldkohus ebaõigesti bipolaarsete juhtumite kriteeriumi tripolaarsele juhtumile; (vi) Üldkohus jättis arvestamata apellantide õigust tõhusale kohtulikule kaitsele, mis on sätestatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonis.
—

lõi ebaõige „otseste tagajärgede” kriteeriumi: Üldkohus möönis, et juhul, kui niisugune menetlus lõpeb kaubamärgi tühistamisega, võidakse esitada kahju hüvitamise hagi. Sellegipoolest leidis ta, et see ei ole kasutamatajätmise õigustatud põhjus, kuna see ei ole tühistamismenetluse „otsene tagajärg”. Üldkohtu niisugune järeldus on vastuolus tegeliku kasutamise nõude ratio legis’ega. Napp tõdemus, et kaubamärgi omaniku ülesanne on oma riske hinnata ja arvestada ja seejärel jätkata kaubamärgi kasutamist hoolimata võimalikust hüvitise maksmise kohustuse tekkest, või kaubamärgi kasutamisest hoiduda diskrimineeriks selgelt väikeseid ja keskmise suurusega ettevõtjaid. Lisaks võiks see kergesti tuua kaasa ohu, et registreeritud kaubamärgist huvitatud kolmandad isikud hakkavad tühistamismentlust enda huvides kuritarvitama.
ET Euroopa Liidu Teataja C 294/39

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour constitutionnelle (Luksemburg) 29. juunil 2015 – ArcelorMittal Rodange et Schifflange SA versus Luksemburgi Suurhertsogiriik

(Kohtuasi C-321/15)

(2015/C 294/51)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour constitutionnelle

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: ArcelorMittal Rodange et Schifflange SA

Vastustaja: Luksemburgi Suurhertsogiriik

Eelotsuse küsimus

Kas 23. detsembri 2004. aasta muudetud seaduse, millega luuakse kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem, artikli 13 lõige 6, mis lubab pädeval ministril nõuda ilma hüvitist maksmata täielikult või osaliselt tagasi vastavalt sama seaduse artikli 12 lõigetele 2 ja 4 eraldatud, kuid ära kasutamata kvoodid, on kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiiviga [2003/87/EÜ], millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ (1), ning konkreetsemalt selles ette nähtud saastekvootidega kauplemise süsteemi ülesehitusega, kusjuures see küsimus hõlmab küsimust, kas tegelikult on tegemist eraldatud, kuid ära kasutamata kvootide tagastamisega või jaatava vastuse korral isegi selleks kvalifitseerimisega, samuti küsimusele, kas need kvoodid võib õiguslikult määratleda varana?

(1) EÜT L 275, lk 32.
ET Euroopa Liidu Teataja C 294/35

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d’État (Prantsusmaa) 19. juunil 2015 – Marc Soulier, Sara Doke versus Ministre de la Culture et de la Communication, Premier ministre

(Kohtuasi C-301/15)

(2015/C 294/44)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’État

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: Marc Soulier, Sara Doke

Vastustajad: Ministre de la Culture et de la Communication, Premier ministre

Eelotsuse küsimus

Kas 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ (1) eespool viidatud sätetega on vastuolus see, kui niisugused õigusnormid nagu need, mida on analüüsitud [käesoleva] eelotsusetaotluse punktis 1, annavad ametlikele (tasude sissenõudmise ja jagamise ülesannetega) esindusorganisatsioonidele õiguse „kättesaadamatute raamatute” reprodutseerimise ja digitaalsel kujul esitamise lubade väljastamiseks, võimaldades samas nende raamatute autoritel või autorite õigusjärglastel esitada selle õiguse teostamisele vastulause või antud nõusolek tagasi võtta tingimustel, mis on määratletud nendes õigusnormides?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiiv 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas (EÜT L 167, lk 10; ELT eriväljaanne 17/01, lk 230).
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivis 2005/29, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul (1), artikleid 5 ja 7 tuleb tõlgendada nii, et seotud pakkumine, mida kujutab endast eelnevalt installitud tarkvaraga arvuti müük siis, kui arvuti tootja on andnud oma edasimüüja vahendusel teavet kogu eelnevalt installitud tarkvara kohta, kuid ei ole täpsustanud iga selle osa hinda, on ebaausa eksitava kauplemistava kasutamine?