ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus olukord, kui liikmesriigi kohus, kes on tuvastanud teatavad ebaõiglased tingimused välisvaluutaga indekseeritud laenulepingus, millega kaasneb intressimäär, mis on otseselt seotud kõnealuse välisvaluuta pankadevahelise määraga, järeldab riigisisese õiguse alusel, et kõnealune leping ei saa ilma nende tingimusteta kehtima jääda, kuna nende kustutamine muudaks nimetatud lepingu põhiobjekti.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 3. oktoobri 2019. aasta otsus (Raad van State eelotsusetaotlus - Madalmaad) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid versus A, B, P

(kohtuasi C-70/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - EMÜ-Türgi assotsiatsioonileping - Otsus nr 2/76 - Artikkel 7 - Otsus nr 1/80 - Artikkel 13 - Standstill-tingimus - Uus piirang - Türgi kodanike biomeetriliste andmete kogumine, salvestamine ja säilitamine keskses andmebaasis - Ülekaalukast üldisest huvist tulenev põhjus - Identiteedi- ja dokumendipettuste toimepanemise vältimise ja takistamise eesmärk - Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklid 7 ja 8 - Õigus eraelu austamisele - Õigus isikuandmete kaitsele - Proportsionaalsus)

(2019/C 413/07)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Raad van State

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

Vastustajad: A, B, P

Resolutsioon

19. septembri 1980. aasta otsuse nr 1/80 assotsiatsiooni arengu kohta (mille on vastu võtnud assotsiatsiooninõukogu, mis loodi Ankaras 12. septembril 1963 ühelt poolt Türgi Vabariigi ja teiselt poolt EMÜ liikmesriikide ja ühenduse alla kirjutatud lepinguga assotsiatsiooni loomise kohta Euroopa Majandusühenduse ja Türgi vahel, mis sõlmiti, kiideti heaks ja kinnitati ühenduse nimel nõukogu 23. detsembri 1963. aasta otsusega 64/732/EMÜ) artiklit 13 tuleb tõlgendada nii, et sellised riigisisesed õigusnormid nagu põhikohtuasjas, mis seavad kolmanda riigi kodanikule, sealhulgas Türgi kodanikule, ajutise elamisloa väljastamise tingimuseks, et tema biomeetrilised andmed kogutakse, salvestatakse ja säilitatakse keskses andmebaasis, kujutavad endast „uut piirangut“ nende sätete tähenduses. Selline piirang on aga põhjendatud eesmärgiga, mis seisneb identiteedi- ja dokumendipettuste toimepanemise vältimises ja takistamises.

(1) ELT C 161, 7.5.2018.
2.

Niisuguse institutsionaalse üksuse nagu see, mis on vaatluse all põhikohtuasjas – mille sõltumatuse määra valitsusasutusest piiratakse riigisisese õigusega, mille kohaselt ei ole institutsionaalsel üksusel otsustusõigust oma vara ja kohustuste juhtimise üle, kuna see valitsusasutus esiteks kontrollib tema vara ja teiseks kannab osa tema varaga seotud riskist –, võib liigitada „varasid hoidvaks finantsasutuseks“ määruse nr 549/2013 A lisa punktide 2.21–2.23 tähenduses, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus saab riigisiseses õiguses ette nähtud kontrollmeetmeid tõlgendada nii, et nende tagajärjel ei saa asjasse puutuv institutsionaalne üksus tegutseda valitsusasutusest sõltumatult, kuna viimane kehtestab institutsionaalsele üksusele tingimused, mida järgides see peab tegutsema, ilma et tal oleks võimalik neid tingimusi oluliselt omal algatusel muuta.
3.

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et ettevõtja ja tarbija vahelises usalduslepingus usaldusühingus osaluse – nagu need, mis on kõne all põhikohtuasjas – valitsemist käsitlev tingimus, milles ei ole eraldi kokku lepitud ja mille kohaselt on kohaldatav õigus usaldusühingu asukoha liikmesriigi õigus, on selle sätte tähenduses ebaõiglane, kui see eksitab tarbijat, jättes talle mulje, et lepingu suhtes on kohaldatav ainult selle liikmesriigi õigus, ilma et see teavitaks tarbijat asjaolust, et lepinguliste kohustuste suhtes kohaldatava õiguse konventsiooni artikli 5 lõike 2 ja määruse nr 593/2008 artikli 6 lõike 2 alusel laieneb talle ka kaitse, mis tuleneb selle tingimuse puudumisel kohaldamisele kuuluva liikmesriigi õiguse imperatiivsetest sätetest.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 2. oktoobri 2019. aasta otsus (Court of Appeal in Northern Irelandi eelotsusetaotlus – Ühendkuningriik) – Ermira Bajratari versus Secretary of State for the Home Department

(kohtuasi C-93/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Liidu kodakondsus - Direktiiv 2004/38/EÜ - Alaealiste liidu kodanike ülenejaks lähisugulaseks oleva kolmanda riigi kodaniku elamisõigus - Artikli 7 lõike 1 punkt b - Piisavate vahendite tingimus - Vahendid, mille allikaks on elamis- ja tööloata tehtud töö eest saadud tulu)

(2019/C 413/08)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Appeal in Northern Ireland

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Ermira Bajratari

Kostja: Secretary of State for the Home Department

Menetluses osales: Aire Centre

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ, artikli 7 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et alaealisel liidu kodanikul on piisavalt vahendeid, et mitte koormata põhjendamatult oma elamisperioodi ajal vastuvõtva liikmesriigi sotsiaalabisüsteemi, isegi siis, kui nende vahendite allikaks on tulu, mille lapse kolmanda riigi kodanikust isa on teeninud selles liikmesriigis ebaseaduslikult ilma elamis- ja tööloata töötades.

(1) ELT C 152, 30.4.2018.
—

kohustada veebimajutusteenuse osutajat kustutama teabe, mille ta on talletanud ja mille sisu on samatähenduslik varem ebaseaduslikuks tunnistatud teabega, või tõkestama sellele juurdepääsu, tingimusel et selle ettekirjutusega nõutav teabe jälgimine ja otsimine on piiratud teabega, millega edastatakse sõnum, mille sisu jääb põhimõtteliselt muutumatuks võrreldes ebaseaduslikuks tunnistatud teabe sisuga, ja mis sisaldab ettekirjutuses kindlaks määratud asjaolusid, ja tingimusel et erinevused selle samatähendusliku sisu sõnastuses võrreldes varem ebaseaduslikuks tunnistatud teabe sõnastusega ei ole sellised, et asjaomane veebimajutusteenuse osutaja oleks sunnitud seda sisu eraldi hindama, ja
3.

Direktiivi 2014/24 artikli 12 lõiget 1 koostoimes läbipaistvuse põhimõttega tuleb tõlgendada nii, et tingimused, mille liikmesriigid kehtestavad sisetehingute sõlmimisele, peavad olema sätestatud riigihankeid reguleerivate konkreetsete ja selgete positiivse õiguse normide alusel, mis peavad olema piisavalt kättesaadavad ja kohaldamisel etteaimatavad, et vältida omavoli ohtu – need on asjaolud, mida vajaduse korral peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
C 413/9

ET

Euroopa Kohtu (esimene koda) 3. oktoobri 2019. aasta otsus (Verwaltungsgericht Wieni eelotsusetaotlus – Austria) – Wasserleitungsverband Nördliches Burgenlandi, Robert Prandli ja Gemeinde Zillingdorfi taotlusel algatatud menetlus

(kohtuasi C-197/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Keskkond - Direktiiv 91/676/EMÜ - Veekogude kaitsmine põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse eest - Eesmärk reostust vähendada - Reostunud veekogud - Kuni 50 mg/l nitraadisisaldus - Liikmesriikide tegevusprogrammid - Eraõiguslike isikute õigused niisuguse programmi muutmisele - Liikmesriikide ametiasutustele ja kohtutele kaebuse esitamise õigus)

(2019/C 413/10)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Verwaltungsgericht Wien

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl, Gemeinde Zillingdorf

Menetluses osales: Bundesministerium für Nachhaltigkeit und Tourismus, endine Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

Resolutsioon

ELTL artiklit 288 ning nõukogu 12. detsembri 1991. aasta direktiivi 91/676/EMÜ veekogude kaitsmise kohta põllumajandusest lähtuva nitraadireostuse eest artikli 5 lõikeid 4 ja 5 ning I lisa A osa punkti 2 tuleb tõlgendada nii, et kui põllumajandusest pärit lämmastikuühendite heitmed suurendavad oluliselt kõnealuse põhjavee reostust, peab sellistel füüsilistel ja juriidilistel isikutel nagu põhikohtuasja kaebajad olema õigus nõuda pädevatelt asutustelt olemasoleva tegevusprogrammi muutmist või direktiivi artikli 5 lõikes 5 nimetatud täiendavate või tõhusamate meetmete vastuvõtmist, kui nende meetmete puudumise korral nitraadisisaldus põhjavees ületab või kui tekib risk, et see ületab 50 mg/l ühes või mitmes mõõtepunktis direktiivi artikli 5 lõike 6 tähenduses.

(1) ELT C 268, 30.7.2018.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiivi 2011/92/EL teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta artiklit 6 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriik teeb teatud projektiga seonduvad ja otsustamises üldsuse osalemiseks vajalikud toimingud pädeva piirkondliku haldusvõimu esinduse asukohas, mitte selles kohalikus omavalitsusüksuses, kus projekti hakatakse ellu viima, kui kasutatud konkreetsed vahendid ei taga asjaomasele üldsusele võimalust oma õigusi tegelikult maksma panna; kas see nii on, peab välja selgitama liikmesriigi kohus.
3.

Määruse nr 1107/2009 artikli 52 lõikeid 2–4 tuleb tõlgendada nii, et paralleelse kaubanduse loa valdaja ülesanne on esitada uus täielik taotlus, esitades selle artikli lõikes 4 osutatud andmed, et tõendada, et asjaomased tooted on selle artikli lõike 3 tähenduses jätkuvalt „identsed“, ilma et see piiraks pädeva asutuse võimalust taotleda imporditud toote päritoluliikmesriigilt vajalikku teavet, et hinnata, kas asjaomased tooted on identsed. Kui vaidlustatakse paralleelse kaubanduse loa andmise otsus, siis kehtivad tõendamiskoormise küsimustes asjaomase liikmesriigi riigisisesed õigusnormid, tingimusel et nendes on järgitud võrdväärsuse põhimõtet ja need ei muuda liidu õigusest tulenevate õiguste kasutamist tegelikult võimatuks või ülemäära raskeks.
Euroopa Kohtu (teine koda) 24. oktoobri 2019. aasta otsus (Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte eelotsusetaotlus – Itaalia) – Prato Nevoso Termo Energy Srl versus Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte

(kohtuasi C-212/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Keskkond - Direktiiv 2008/98/EÜ - Jäätmed - Keemiliselt töödeldud taimsete õlide jäätmed - Artikli 6 lõiked 1 ja 4 - Jäätmete lakkamise staatus - Direktiiv 2009/28/EÜ - Taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamine - Artikkel 13 - Loa-, sertifitseerimis- ja litsentsimismenetlusi käsitlevad riiklikud eeskirjad, mida kohaldatakse taastuvatest energiaallikatest elektri-, soojus- või jahutusenergiat tootvatele käitistele - Vedela biokütuse kasutamine elektrienergia tootmisjaama kütteallikana)

(2019/C 432/07)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Prato Nevoso Termo Energy Srl

Vastustaja: Provincia di Cuneo, ARPA Piemonte

Menetluses osales: Comune di Frabosa Sottana

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 19. novembri 2008. aasta direktiivi 2008/98/EÜ, mis käsitleb jäätmeid ja millega tunnistatakse kehtetuks teatud direktiivid, artikli 6 lõikeid 1 ja 4 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiivi 2009/28/EÜ taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta ning direktiivide 2001/77/EÜ ja 2003/30/EÜ muutmise ja hilisema kehtetuks tunnistamise kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. septembri 2015. aasta direktiiviga (EL) 2015/1513, artikli 13 lõiget 1 tuleb koostoimes tõlgendada nii, et riigisisesed õigusnormid – mille kohaselt tuleb taotlus saada luba atmosfääriheidet tekitavas elektrienergia tootmisrajatises kütteallikana kasutatava metaani asendamiseks taimsete õlide jäätmete keemilisel töötlemisel saadud ainega, jätta rahuldamata põhjusel, et see aine ei ole kantud selleks lubatud biomassist saadud kütuste kategooriate loetellu ning et seda loetelu saab muuta ainult ministri dekreediga, mille vastuvõtmise menetlus ei ole kooskõlastatud biomassist saadud aine kütusena kasutamiseks loa taotlemise haldusmenetlusega – ei ole viidatud sätetega vastuolus juhul, kui liikmesriik on ilma ilmselget hindamisviga tegemata jõudnud seisukohale, et ei olnud tõendatud, et nimetatud taimse õli kasutamine niisugustel asjaoludel vastab direktiivi 2008/98 artikli 6 lõikes 1 ette nähtud tingimustele, ja eelkõige, et sellisel kasutamisel pole mingisugust kahjulikku mõju keskkonnale ega inimese tervisele. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kontrollida, kas see on nii ka põhikohtuasjas.

(1) ELT C 240, 9.7.2018.
C 432/10

ET

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 7. novembri 2019. aasta otsus (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia eelotsusetaotlus - Itaalia) – Eni SpA versus Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-364/18), Shell Italia E & P SpA versus Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, varem Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico (C-365/18)

(liidetud kohtuasjad C-364/18 ja C-365/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 94/22/EÜ - Energia - Süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmise lubade andmise ning kasutamise tingimused - Tasud - Arvutamise meetodid - Energiakvoodi indeks ja Pfor-indeks - Diskrimineeriv laad)

(2019/C 432/10)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Põhikohtuasja pooled

(kohtuasi C-364/18)

Kaebaja: Eni SpA

Vastutajad: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze

menetluses osales: Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, varem Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico, Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Regione Calabria, Comune di Ravenna, Assomineraria

(kohtuasi C-365/18)

Kaebaja: Shell Italia E & P SpA

Vastutajad: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, anciennement Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico

menetluses osales: Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Assomineraria

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 1994. aasta direktiivi 94/22/EÜ süsivesinike geoloogilise luure, uurimise ja tootmise lubade andmis- ning kasutamistingimuste kohta, artikli 6 lõiget 1 koostoimes selle direktiivi põhjendusega 6 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt arvutatakse maagaasi kaevandamislubade omajate poolt makstavad tasud indeksi järgi, mis põhineb nafta ja muude kütteainete hinnal keskpikas ja pikas perspektiivis, ja mitte indeksi järgi, mis kajastab maagaasi turuhinda lühiajalises perspektiivis.

(1) ELT C 294, 20.8.2018.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 7. novembri 2019. aasta otsus (Corte suprema di cassazione eelotsusetaotlus - Itaalia) – Gennaro Cafaro versus DQ

(kohtuasi C-396/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Lennutransport - Määrus (EL) nr 1178/2011 - I lisa punkt FCL.065 - Ratione temporis kohaldamisala - Direktiiv 2000/78/EÜ - Võrdne kohtlemine töö saamisel ja kutsealale pääsemisel - Vanuse alusel diskrimineerimine - Artikli 2 lõige 5 - Artikli 4 lõige 1 - Riigisisesed õigusnormid, millega nähakse ette töösuhte automaatne lõppemine 60aastaseks saamisel - Õhusõidukite piloodid - Riigi julgeoleku kaitse)

(2019/C 432/11)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte suprema di cassazione

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: Gennaro Cafaro

Vastustaja: DQ

Resolutsioon

Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, artikli 2 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus niisugune riigisisene õigusnorm, nagu on arutusel põhikohtuasjas, milles sätestatakse liikmesriigi julgeoleku kaitse tegevuseks kasutatavaid õhusõidukeid käitavas äriühingus töötavate pilootide töölepingu automaatne lõppemine 60aastaseks saamisel, tingimusel et see õigusnorm on vajalik avaliku julgeoleku huvides selle sätte tähenduses, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus peab kontrollima.

Direktiivi 2000/78 artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus niisugune riigisisene õigusnorm, nagu on arutusel põhikohtuasjas, milles sätestatakse liikmesriigi julgeoleku kaitse tegevuseks kasutatavaid õhusõidukeid käitavas äriühingus töötavate pilootide töölepingu automaatne lõppemine 60aastaseks saamisel, tingimusel et see õigusnorm on proportsionaalne selle sätte tähenduses, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus peab kontrollima.

(1) ELT C 352, 1.10.2018.
2.

Kuna Poola Vabariik andis 12. juuli 2017. aasta seaduse, millega muudetakse üldkohtute korralduse seadust ja teatavaid muid seadusi, artikli 1 punkti 26 alapunktide b ja c alusel Poola justiitsministrile õiguse otsustada, kas lubada pikendada või mitte lubada pikendada Poola üldkohtute kohtunike ametiaega üle nende kohtunike uue pensioniea, mida on alandatud sama seaduse artikli 13 punktiga 1, siis on Poola Vabariik rikkunud ELL artikli 19 lõike 1 teisest lõigust tulenevaid kohustusi.
C 432/12

ET

Euroopa Kohtu (kümnes koda) 24. oktoobri 2019. aasta otsus (Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna eelotsusetaotlus - Itaalia) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato versus Regione autonoma della Sardegna

(kohtuasi C-515/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Määrus (EÜ) nr 1370/2007 - Avaliku reisijateveo teenused - Raudteevedu - Avaliku teenindamise lepingud - Otselepingute sõlmimine - Otselepingu sõlmimise kohta eelneva teate avaldamise kohustus - Ulatus)

(2019/C 432/13)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

Vastustaja: Regione autonoma della Sardegna

menetluses osales: Trenitalia SpA

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1370/2007, mis käsitleb avaliku reisijateveoteenuse osutamist raudteel ja maanteel ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 1191/69 ja (EMÜ) nr 1107/70, artikli 7 lõikeid 2 ja 4 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi pädevad asutused, kes kavatsevad raudteel avaliku reisijateveoteenuse osutamiseks sõlmida otselepingu, ei pea esiteks avaldama või edastama vajalikku teavet kõigile potentsiaalselt huvitatud ettevõtjatele, et need saaksid töötada välja piisavalt üksikasjaliku pakkumuse, mille suhtes võidakse läbi viia võrdlev hindamine, ning teiseks ei pea nad hindama võrdlevalt kõiki pakkumusi, mis võidakse pärast selle teabe avaldamist saada.

(1) ELT C 436, 3.12.2018.
Euroopa Kohtu (viies koda) 16. oktoobri 2019. aasta otsus (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bírósági eelotsusetaotlus - Ungari) – Glencore Agriculture Hungary Kft. versus Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(kohtuasi C-189/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artiklid 167 ja 168 - Käibemaksu mahaarvamise õigus - Keeldumine - Pettus - Tõendite kogumine - Kaitseõiguste tagamise põhimõte - Õigus olla ära kuulatud - Õigus tutvuda toimikuga - Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47 - Tõhus kohtulik kontroll - Poolte võrdsuse põhimõte - Võistlevuse põhimõte - Liikmesriigi õigusnormid või halduspraktika, mille kohaselt on maksuhalduri jaoks maksukohustuslase mahaarvamisõiguse kontrollimise ajal siduvad need faktilised asjaolud ja õiguslik kvalifikatsioon, mille ta on tuvastanud seotud haldusmenetluste raames, milles see maksukohustuslane ei olnud osaline)

(2019/C 423/09)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Glencore Agriculture Hungary Kft.

Vastustaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, kaitseõiguste tagamise põhimõtet ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 47 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole üldjuhul vastuolus liikmesriigi õigusnormid või praktika, mille kohaselt on maksuhaldur maksukohustuslase käibemaksu mahaarvamise õiguse kontrollimisel seotud nende faktiliste asjaolude ja õigusliku kvalifikatsiooniga, mille ta on tuvastanud selle maksukohustuslase tarnijaid puudutavates seotud haldusmenetlustes ja millel põhinevad tema lõplikud otsused, mille kohaselt on need tarnijad käibemaksust kõrvale hoidunud, kui esiteks ei vabasta need õigusnormid või praktika maksuhaldurit kohustusest esitada maksukohustuslasele tõendid, sealhulgas viimase tarnijaid puudutavate seotud menetluste käigus saadud tõendid, mille alusel kavatseb maksuhaldur teha otsuse, ning kui see maksukohustuslane ei jää seeläbi ilma õigusest vaidlustada kasulikult teda puudutavas menetluses neid asjaolusid ja õiguslikku kvalifikatsiooni, teiseks, kui nimetatud maksukohustuslasel on võimalik tutvuda selle menetluse kestel kõikide seotud haldusmenetlustes või mis tahes muus menetluses kogutud tõenditega, mille põhjal kavatseb maksuhaldur otsuse teha või mis võivad osutuda vajalikuks tema kaitseõiguste kasutamisel, välja arvatud juhul, kui dokumentidega tutvumise piirang on põhjendatud üldise huvi eesmärkidega, ja kolmandaks, kui selle otsuse peale esitatud kaebust menetleval kohtul on võimalik kontrollida nende tõendite kogumise ja kasutamise seaduslikkust ning nende tarnijate suhtes tehtud haldusotsustes sisalduvaid tuvastatud asjaolusid, mis on kaebuse lahendamisel otsustava tähtsusega.

(1) ELT C 221, 25.6.2018.
1.

Komisjoni 29. juuni 2006. aasta määruse (EÜ) nr 967/2006, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 318/2006 (kvooti ületava suhkrutoodangu kohta) üksikasjalikud rakenduseeskirjad, artikli 3 lõike 2 esimest lauset tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriigi pädev asutus on selles sättes ette nähtud tähtaega järgides saatnud suhkru ülejäägi kohta asjaomasele suhkrutootjale maksuteate, siis kohaldatakse seda tähtaega põhimõtteliselt ka selle teate parandamisele komisjoni 29. juuni 2006. aasta määruse (EÜ) nr 952/2006, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 318/2006 üksikasjalikud rakenduseeskirjad suhkru siseturu korralduse ja kvoodisüsteemi kohta (muudetud komisjoni 24. juuli 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 707/2008), artikli 10 alusel teostatud kontrolli tulemusena. Tähtaja ületamine võib siiski olla lubatud juhul, kui pädev riigiasutus ei teadnud ettevõtja suhkrutootmise üksikasju, välja arvatud juhul, kui ta ei olnud neist teadlik oma hooletuse tõttu, ja kui võib mõistlikult eeldada, et teadmatuse on põhjustanud ettevõtja, kes ei tegutsenud heas usus ega järginud kõiki asjassepuutuvaid sätteid. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on kõiki kohtuasja asjaolusid arvesse võttes kindlaks teha, kas põhikohtuasjas on tegemist niisuguse olukorraga.
C 423/14

ET

Euroopa Kohtu (esimene koda) 9. oktoobri 2019. aasta otsus (Saarländisches Oberlandesgerichti eelotsusetaotlus - Saksamaa) – BGL BNP Paribas SA versus TeamBank AG Nürnberg

(kohtuasi C-548/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EÜ) nr 593/2008 - Lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatav õigus - Artikkel 14 - Nõude loovutamine - Kehtivus kolmandate isikute suhtes)

(2019/C 423/17)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Saarländisches Oberlandesgericht

Põhikohtuasja pooled

Apellant: BGL BNP Paribas SA

Vastustaja apellatsioonimenetluses: TeamBank AG Nürnberg

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta määruse (EÜ) nr 593/2008 lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta (Rooma I) artiklit 14 tuleb tõlgendada nii, et see ei määra otse või analoogia alusel kindlaks, millist õigust tuleb kohaldada nõude loovutamise kehtivusele kolmandate isikute suhtes olukorras, kus sama võlausaldaja on loovutanud nõude korduvalt üksteise järel uutele võlausaldajatele.

(1) ELT C 436, 3.12.2018.