Keywords

Summary



Keywords

1. Apellatsioonkaebus – Väited – Uue argumendi kasutamine – Vastuvõetavus – Piirid

(Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 58; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 113 lõige 2)

2. Tühistamishagi – Vaidlustatavad aktid – Riigiabi kohta kaebuse esitanud isiku poolt vaidlustatavad aktid – Komisjoni kiri, milles kaebuse esitajat teavitatakse juhtumi kohta otsuse tegemiseks piisavate põhjuste puudumisest – Otsus määruse nr 659/1999 artikli 4 tähenduses – Vaidlustatav akt – Huvitatud isikute hagi EÜ artikli 88 lõike 2 tähenduses – Vastuvõetavus

(EÜ artikli 88 lõiked 2 ja 3 ja artikkel 230; nõukogu määrus nr 659/1999, artiklid 4 ja 13)

Summary

1. Euroopa Kohtu põhikirja artiklist 58 koostoimes sama kohtu kodukorra artikli 113 lõikega 2 tuleneb, et apellant võib apellatsioonimenetluses toetuda kõigile asjassepuutuvatele argumentidele, kusjuures ainus tingimus on see, et apellatsioonkaebus ei või muuta Üldkohtu menetluses olnud hagi eset.

(vt punkt 41)

2. Tühistamishagide vastuvõetavust EÜ artikli 230 tähenduses puudutavas tuleb vaidlustatud akti kvalifitseerimisel lähtuda selle akti sisust. Vorm, milles akt või otsus on tehtud, ei oma tühistamishagi vastuvõetavuse seisukohast põhimõtteliselt mingit tähendust. Seega ei oma asjaomase akti kvalifitseerimisel põhimõtteliselt tähtsust asjaolu, kas teatud vorminõuded on täidetud või mitte, st eeskätt see, kas akti autor on aktile õige nime andnud, kas aktis on märgitud selle õiguslikuks aluseks olevad sätted või kas on täidetud kolmandale isikule teatavaks tegemise nõue.

Vaidlustatavateks aktideks EÜ artikli 230 tähenduses on meetmed, mis määratlevad lõplikult haldusmenetluse lõppedes komisjoni seisukoha ja tekitavad siduvaid õiguslikke tagajärgi hageja huve puudutaval viisil, välja arvatud vahemeetmed, mis selliseid tagajärgi ei tekita ja mille eesmärk on valmistada ette lõplik otsus.

Riigiabi üle järelevalve teostamise menetluse raames peab komisjon uurimise läbi viima juhul, kui tema käsutuses on ükskõik millisest allikast saadud teave väidetavalt ebaseadusliku abi kohta. Kaebuse läbivaatamine toob kaasa EÜ artikli 88 lõikes 3 ette nähtud uurimise esialgse staadiumi käivitamise ning kohustab komisjoni viivitamata kontrollima võimaliku abi olemasolu ja selle kokkusobivust ühisturuga. Määruse nr 659/1999 (millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ artikli 88 kohaldamiseks) artikli 13 lõige 1 kohustab komisjoni lõpetama nimetatud uurimise esialgse staadiumi, tehes otsuse vastavalt selle määruse artikli 4 lõigetele 2, 3 või 4, st otsuse, millega sedastatakse, et abi ei ole antud, otsuse jätta vastuväited esitamata või otsuse, millega algatatakse ametlik uurimismenetlus; see institutsioon ei tohi esialgse uurimise staadiumis tegutsemisest lõputult hoiduda. Teatud hetkel peab komisjon seega kas algatama järgmise uurimisstaadiumi, mis on ette nähtud EÜ artikli 88 lõikes 2, või lõpetama juhtumi menetlemise, tehes selle kohta otsuse.

Kui komisjon tuvastab kaebuse läbivaatamise käigus, et uurimise tulemusel ei ole võimalik teha järeldust riigiabi olemasolu kohta EÜ artikli 87 tähenduses või kui ta tuvastab, et tegemist on olemasoleva abiga, asetades selle EÜ artikli 88 lõikes 1 ette nähtud pideva kontrolli kohaldamisalasse, keeldub ta kaudselt EÜ artikli 88 lõikes 2 ette nähtud menetlust algatamast. Selline otsus, millega keeldutakse EÜ artikli 88 lõikes 2 ette nähtud menetlust algatamast, on lõplikku laadi ning seda ei ole võimalik määratleda lihtsa esialgse meetmena.

Komisjoni kiri, milles muu hulgas kvalifitseeritakse olemasolevaks abiks abi, mille peale on esitanud kaebuse abi saava ettevõtjaga konkureeriv ettevõtja, ning milles tehakse järeldus, et uurimise jätkamine ei ole piisavalt põhjendatud, kujutab endast seega otsust määruse nr 659/1999 artikli 4 tähenduses ning seda tuleb käsitada vaidlustatava aktina EÜ artikli 230 tähenduses. Nimelt kui komisjon otsustab, et kaebuse läbivaatamise jätkamine ei ole piisavalt põhjendatud, tuleneb vaidlusaluse akti sisust, et see institutsioon on võtnud lõpliku seisukoha uuritavate meetmete suhtes, väljendades nii oma tahet lõpetada esialgne uurimine. Sellisele järeldusele jõudes keeldus ta kaudselt EÜ artikli 88 lõikes 2 ette nähtud ametlikku uurimismenetlust algatamast.

Sellise otsuse puhul on EÜ artikli 88 lõikes 2 ette nähtud õiguse menetluslikele tagatistele omanikel nende tagatiste järgimine võimalik saavutada vaid siis, kui neil on võimalus vaidlustada asjaomane otsus liidu kohtus vastavalt EÜ artikli 230 neljandale lõigule.

(vt punktid 46–54, 57–60)