ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

Tühistamishagi – Vaidlustatavad aktid – Aktid, mille eesmärk on tekitada siduvaid õiguslikke tagajärgi – Aktid uute kulutuste abikõlblikkuse kuupäeva kohta ühenduse struktuurifondidest antava abi programmdokumentide muutmise korral ‑ Välistamine

(EÜ artikkel 230)

Summary

Tühistamishagi esemeks võivad olla nende laadist ja vormist olenemata kõik institutsioonide võetud meetmed, mille eesmärk on tekitada õiguslikke tagajärgi. Niisuguse meetmega ei ole tegemist komisjoni akti puhul, mis on koostatud seoses struktuurifondidest antava abiga ja mis puudutab uute kulutuste abikõlblikkuse kuupäeva programmdokumentide muutmise korral ning mis kasutas sõnu „tehakse ettepanek pidada kinni järgmistest reeglitest”, kuivõrd viitamine ettepaneku mõistele on selge märk sellest, et nimetatud akti sisu ei ole mõeldud õiguslike tagajärgede tekitamiseks. Muu hulgas eelnes vaidlustatud akti liikmesriikidele jagamisele komisjoni selgesõnaline hoiatus, et taoline dokument on asutusesisene, et see ei ole alati lõplik ning et selles väljendub lihtsalt komisjoni arvamus.

Sama kehtib ka selle kohta liikmesriigi ametiasutustele esitatud komisjoni kolme teatise puhul. Ühelt poolt viitavad nimetatud teatised lihtsalt vaidlustatud aktile, mille eesmärk ei ole õiguslike tagajärgede tekitamine. Teiselt poolt tuleneb toimikust, et komisjon saatis nimetatud teatised programmitäiendi muutmise kirjalikus konsulteerimise menetluses, mille olid algatanud asjaomased seirekomisjonid. Määruse nr 1260/1999, millega nähakse ette üldsätted struktuurifondide kohta, artikli 15 lõike 6, artikli 34 lõike 3 ning artikli 35 sätete koosmõjust tuleneb, et sellise menetluse raames on komisjonil nõuandev roll ning tal ei ole pädevust võtta õiguslikult siduvaid akte, v.a siis, kui võimalikud muudatused puudutavad määruse artikli 34 lõike 3 mõttes struktuurifondide osalust käsitlevas otsuses sisalduvat, mida antud asjas aga ei ole väidetud.

(vt punktid 19, 21–28)
Keywords

Summary



Keywords

Majanduslik ja sotsiaalne ühtekuuluvus – Struktuuriabi – Ühenduse rahastamine – Haldamine ja kontroll – Üleminekusätted – Eraldatud summade kohta lõppmakse taotluse esitamiseks antud tähtaeg – Lõppmakse taotlus – Mõiste – Väljamaksetaotluses ja aruannetes esitatud informatsiooni õigsust kinnitava õiendi esitamine liikmesriigi poolt – Välistamine – Summade automaatne vabastamine põhjendusega, et seda õiendit ei ole esitatud lõppmakse taotluse esitamiseks antud aja jooksul – Lubamatus

(Nõukogu määruse nr 4253/88 artikli 21 lõike 4 kolmas taane ja nõukogu määruse nr 1260/1999 artikli 52 lõiked 1 ja 5)

Summary

Vabastades automaatselt summa, mis oli mõeldud ühenduse finantsabi raames kantud kulutuste hüvitamiseks, ning seda põhjusel, et liikmesriik ei esitanud enne tähtaja möödumist, mis oli ette nähtud lõpliku väljamakse taotlemiseks vastavalt määruse nr 1260/1999, millega nähakse ette üldsätted struktuurifondide kohta, artikli 52 lõikele 5, talle kinnitust esitatud andmete kohta määruse nr 4253/88, millega nähakse ette sätted määruse (EMÜ) nr 2052/88 rakendamiseks seoses struktuurifondide tegevuse kooskõlastamisega teiste struktuurifondidega ning Euroopa Investeerimispanga ja muude olemasolevate rahastamisvahendite tegevusega, on komisjon teinud vea nimetatud artikli 52 lõike 5 tõlgendamisel ja selle institutsiooni otsus nimetatud summa vabastamiseks tuleb järelikult tühistada.

Kuigi lõplikud väljamaksetaotlused kõnesoleva artikli 52 lõike 5 tähenduses, mille liikmesriigid esitavad, peavad sisaldama vähemalt sellist teavet, mis lubab komisjonil asuda asjaomaste projektide lõpetamisele ja taotletud summade väljamaksmisele, ei sisalda see säte ühtegi viidet, mille kohaselt peaks selle sätte alusel summade vabastamise vältimiseks kindlasti täitma määruse nr 4253/88 artikli 21 lõikes 4 ja finantsabi andmise otsuses ettenähtud vorminõudeid, mille täitmisest sõltub iga kohustuse lõppmakse tegemine. Kusjuures määruse nr 1260/1999 artikli 52 lõikes 5 esineva „lõppmakse taotluse” tingimused vastavad pigem „väljamaksetaotluse” tingimustele, mis on sätestatud vastavalt määruse nr 4253/88 artikli 21 lõike 4 esimeses ja kolmandas taandes. Viimase sätte sõnastusest nähtub selgesti, et õiend või tõend, mille liikmesriik esitab väljamaksetaotluses ja aruannetes esitatud informatsiooni kinnitamiseks, millest räägitakse selle sätte kolmandas taandes, ei ole osa väljamaksetaotlusest kitsamas mõttes. Seetõttu ei ole võimalik otsustada, et liikmesriigil on määruse nr 1260/1999 artikli 52 lõikest 5 tulenevalt kohustus täita enne teatud kuupäeva ja summade automaatse vabastamise ähvardusel formaalsus, nagu esitatud andmete kohta tõendi esitamine, kuna mainitud säte sellist kohustust selgelt ei kehtesta.

(vt punktid 30, 43–46)
Keywords

Summary



Keywords

Kaupade vaba liikumine – Koguselised piirangud – Samaväärse toimega meetmed – Teatud kaupu vedavate üle 7,5-tonniste veoautode liiklemise keeld – Lubamatus – Õigustatus – Keskkonnakaitse

(EÜ artiklid 28 ja 29)

Summary

Liikmesriik, kes eesmärgiga tagada välisõhu kvaliteet asjassepuutuvas tsoonis kehtestab regulatsiooni, millega keelatakse teatud kaupu vedavate üle 7,5-tonniste veoautode liiklemine esmatähtsal maanteelõigul, mis on üks peamisi maismaad pidi kulgevaid ühendusteid teatud liikmesriikide vahel, on rikkunud EÜ artiklitest 28 ja 29 tulenevaid kohustusi.

Selline keeld takistab kaupade vaba liikumist ja eelkõige nende vaba transiiti ning seda tuleb pidada koguselise piiranguga samaväärseks meetmeks, mis on põhimõtteliselt vastuolus EÜ artiklitest 28 ja 29 tulenevate ühenduse õiguse kohustustega, välja arvatud juhul, kui see meede on objektiivselt põhjendatud.

Niisugust regulatsiooni ei saa põhjendada ülekaalukate keskkonnakaitse nõuetega, kuna ei ole tõendatud, et taotletavat eesmärki ei ole võimalik saavutada muude vahenditega, mis oleksid liikumisvabaduse suhtes vähem piiravad.

(vt punktid 66, 69, 71, 87, 89, 95 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Euroopa Liidu kodakondsus – Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil – Direktiiv 90/364

(EÜ artikkel 18; nõukogu direktiiv 90/364, artikli 1 lõike 1 esimene lõik)

2. Isikute vaba liikumine – Liikmesriikide kodanike riiki sisenemise ja riigis elamise õigus – Direktiivid 68/360, 73/148, 90/364, 90/365 ja 93/96

(Nõukogu direktiivid 68/360, artikkel 4, 73/148, artikkel 4, 90/364, artikkel 2, 90/365, artikkel 2, ja 93/96, artikkel 2)

Summary

1. Liikmesriik rikub kohustusi, mis tulenevad EÜ artiklist 18 ja direktiivist 90/364 elamisõiguse kohta, kui ta nimetatud direktiivi kohaldamisel liikmesriigi kodanike suhtes, kes soovivad kasutada direktiivist ja EÜ artiklist 18 tulenevaid õigusi, ei võta piisavate elatusvahendite olemasolu hinnates arvesse vastuvõtvas liikmesriigis elava partneri sissetulekuid, juhul kui puudub abistamisklauslit sisaldav notariaalselt tõestatud kokkulepe.

Direktiivi 90/364 artikli 1 lõike 1 esimese lõigu sõnastuse kohaselt piisab, kui liikmesriigi kodanikul on vajalikud elatusvahendid – selles sättes ei ole esitatud mingeid nõudmisi vahendite päritolu suhtes. See, et piisavate elatusvahendite olemasolu tingimusele lisatakse nõue vahendite päritolu kohta ja eriti nõue vahendite andja ja saaja vahelise õigussuhte olemasolu kohta, on ebaproportsionaalne sekkumine EÜ artikliga 18 tagatud põhiõiguse – liikumisvabaduse ja elamisõiguse – kasutamisse, sest see ei ole direktiivi 90/364 eesmärgi – vastuvõtva liikmesriikide eelarvevahendite kaitse – saavutamiseks vajalik.

(vt punktid 40–42, 46, 51, resolutiivosa punkti 1 alapunkt a)

2. Liikmesriik rikub kohustusi, mis tulenevad direktiivi 90/364 elamisõiguse kohta artiklist 2, direktiivi 68/360 liikmesriikide töötajate ja nende perekondade liikumis- ja elamispiirangute kaotamise kohta ühenduse piires artiklist 4, direktiivi 73/148 liikmesriikide kodanikele seoses asutamise ja teenuste osutamisega seatavate liikumis- ja elamispiirangute kaotamise kohta ühenduse piires artiklist 4, direktiivi 93/96 õpilaste õiguse kohta teises liikmesriigis elada artiklist 2 ning direktiivi 90/365 kutsetegevuse lõpetanud töötajate ja füüsilisest isikust ettevõtjate elamisõiguse kohta artiklist 2 tulenevaid kohustusi, kui ta näeb ette võimaluse, et territooriumilt lahkumise korraldus tehakse automaatselt teatavaks liidu kodanikele, kes ei ole määratud tähtaja jooksul esitanud elamisloa saamiseks vajalikke dokumente.

Selline automaatne väljasaatmismeede riivab ühenduse õigusest vahetult tuleneva elamisõiguse tuuma. Kuigi liikmesriik võib vajaduse korral kohaldada väljasaatmist, juhul kui liikmesriigi kodanik ei suuda määratud tähtaja jooksul esitada dokumente, mis tõendavad nõutavatele finantstingimustele vastavust, muudab väljasaatmismeetme automaatsus selle meetme ebaproportsionaalseks.

(vt punktid 68, 72, resolutiivosa punkti 1 alapunkt b)
Keywords

Summary



Keywords

Isikute vaba liikumine – Töötajad – Võrdne kohtlemine

(EMÜ asutamislepingu artikkel 48 (hiljem EÜ asutamislepingu artikkel 48, muudetuna EÜ artikkel 39))

Summary

EMÜ asutamislepingu artiklit 48 (hiljem EÜ asutamislepingu artikkel 48, muudetuna EÜ artikkel 39) tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis ei luba füüsilistel isikutel, kes saavad liikmesriigis palgatulu ja kellel on seal üldine maksukohustus, nõuda selles liikmesriigis nimetatud tulu maksumäära kindlaksmääramiseks sellise saamata jäänud üüritulu arvessevõtmist, mis on seotud elumajaga, mida nad isiklikult kasutavad selleks otstarbeks ning mis asub teises liikmesriigis, samas kui sellise majaga seotud positiivne üüritulu võetakse sellisena arvesse.

(vt punkt 41 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Kapitali vaba liikumine – Piirangud

(EÜ asutamislepingu artikkel 73b (nüüd EÜ artikkel 56))

Summary

Asutamislepingu artiklit 73b (nüüd EÜ artikkel 56) tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille alusel maksustatakse nimetatud liikmesriigi kodaniku, kes sureb kümne aasta jooksul pärast oma selles riigis asunud elukoha viimist välismaale, pärandit selliselt, nagu oleks kõnealune kodanik jäänud elama samasse liikmesriiki, kusjuures tema pärand on maksust vabastatud teises riigis sissenõutava pärandimaksu ulatuses.

See, et nendes õigusnormides on kehtestatud identsed tingimused nii välismaale elama asunud kodanike kui ka nimetatud liikmesriiki elama jäänud kodanike pärandi maksustamiseks, ei saa pärssida esmalt nimetatud kodanike investeeringute tegemist teisest liikmesriigist sellesse liikmesriiki ega viimati nimetatud kodanike investeeringuid asjaomasest liikmesriigist teise liikmesriiki, ning sõltumata asjaolust, kus kõnealused asjad asuvad, ei saa need õigusnormid vähendada selle kodaniku pärandi väärtust, kes on asunud välismaale elama.

Asjaomase liikmesriigi kodanikest ning teiste liikmesriikide kodanikest residentide erinev kohtlemine, mis tuleneb sellistest õigusnormidest, on ühenduse tasandil ühtlustamis- ja harmoneerimismeetmete puudumise korral tingitud liikmesriikide õigusest määrata kahe- või ühepoolsete lepingute raames kindlaks pidepunktid maksualase pädevuse piiritlemisel.

Pealegi ei saa siseriiklikud õigusnormid, mille tagajärjel võib olla pärsitud kodaniku soov asuda elama teise riiki ja mis seega piiravad tema vaba liikumist, ainuüksi sel põhjusel kujutada endast kapitali liikumise piirangut asutamislepingu artikli 73b mõttes.

(vt punktid 46, 47, 50, 51 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Maksuõigus

(EÜ asutamislepingu artikkel 52 (muudetuna EÜ artikkel 43) ja artikkel 58 (nüüd EÜ artikkel 48))

Summary

Asutamislepingu artikliga 52 (muudetuna EÜ artikkel 43) ja artikliga 58 (muudetuna EÜ artikkel 48) on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid nagu käesoleval juhul põhikohtuasjas kohaldatavad, millega on ette nähtud, et mõnes teises liikmesriigis asuva äriühingu filiaali puhul kohaldatakse selle filiaali kasumi suhtes kõrgemat tulumaksumäära, võrreldes määraga, mida kohaldatakse niisuguse äriühingu tütarettevõtja kasumi suhtes juhul, kui tütarettevõtja kannab kasumi tervikuna üle emaettevõtjale.

Asutamislepingu artikli 52 esimese lõigu teise lausega on ettevõtjatele sõnaselgelt antud võimalus vabalt valida sobiv õiguslik vorm mõnes teises liikmesriigis tegutsemiseks ning seda valikuvabadust ei tohi piirata diskrimineerivate maksusätetega. Teises liikmesriigis tegutsemiseks sobiva õigusliku vormi vaba valiku eesmärk on võimaldada mis tahes liikmesriigis asukohta omavatel äriühingutel avada filiaal mõnes teises liikmesriigis, et tegutseda seal samadel tingimustel, mis kehtivad tütarettevõtjate suhtes. Filiaalidele vähendatud maksumäära kohaldamisest keeldumine muudab mõnes teises liikmesriigis asukohta omavate äriühingute jaoks asutamisvabaduse teostamise filiaali kaudu vähem atraktiivseks ning järelikult piirab vabadust valida sobiv õiguslik vorm mõnes teises liikmesriigis tegutsemiseks.

Filiaali kasumi suhtes kohaldatava maksumäära kindlaksmääramine kuulub siseriikliku kohtu pädevusse, arvestades terviklikku maksumäära, mida oleks kohaldatud juhul, kui tütarettevõtja oleks jaotanud kasumi emaettevõtjale.

(vt punktid 14–15, 17, 31, 37 ja resolutiivosa punktid 1–2)
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Liikmesriikide õigus vabastada maksust ajutise impordi protseduurile suunatud kaubad ja nendega seotud teenused

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 2 punkt 1, artikli 5 lõike 4 punkt c, artikli 12 lõige 3 ja artikli 16 lõige 1)

Summary

Liikmesriik, kes kohaldab vähendatud käibemaksumäära komisjonitasule, mida makstakse oksjonipidajale seoses selliste kunstiteoste, kollektsiooni- ja antiikesemete müügiga oksjonil, mis on imporditud ajutise impordi protseduuri raames, rikub kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, mida on muudetud direktiiviga 99/49, artikli 2 punktist 1, artikli 5 lõike 4 punktist c, artikli 12 lõikest 3 ja artikli 16 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.

Selleks et maksustada nii importi kui ka müüki oksjonil vastavalt kuuenda direktiivi artikli 16 lõikes 1 sätestatud tingimustele, tuleb eristada oksjoni haamrihinnas seda osa, mis vastab oksjonipidaja komisjonitasule, ja seda, mis vastab imporditud kauba tolliväärtusele. Esimene kujutab endast oksjonimüügi korral maksustatavat summat, mida arvutatakse kuuenda direktiivi artikli 26a alusel ning mis maksustatakse selle direktiivi artikli 12 lõike 3 punktis a ette nähtud ühtse määraga, samas kui teine vastab kauba tolliväärtusele, millelt tuleb tasuda impordikäibemaksu, ja seda maksustatakse tegeliku vähendatud määraga, mida kohaldatakse asjaomasele liikmesriigile nimetatud direktiivi artikli 11 B osa lõike 6 alusel.

(vt punktid 43, 51 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Euroopa Liit – Politseikoostöö ja õigusalane koostöö kriminaalasjades – Protokoll Schengeni acquis’ integreerimise kohta – Schengeni lepingu rakendamise konventsioon – Siseriiklike ametiasutuste poolt kohaldamine

2. Isikute vaba liikumine – Erandid – Avaliku korraga seotud põhjused

(Nõukogu direktiiv 64/221, artiklid 1−3)

Summary

1. Schengeni lepingu rakenduskonventsiooni sätetega kooskõlas olev halduspraktika õigustab siseriiklike ametiasutuste tegevust vaid tingimusel, et need sätted on isikute vaba liikumist reguleerivate ühenduse normidega kooskõlas.

(vt punkt 35)

2. Liikmesriik, kes keelab kolmanda riigi kodanikule, kes on liikmesriigi kodaniku abikaasa, Schengeni lepingu osalisriikide territooriumile sisenemise ning keeldub talle nimetatud territooriumile sisenemiseks viisa andmisest üksnes põhjusel, et tema suhtes on kehtestatud sissesõidukeeld Schengeni infosüsteemis, ilma et oleks eelnevalt kontrollitud, kas selle isiku kohalolek kujutab endast ühiskonna põhihuve ähvardavat reaalset, olemasolevat ja piisavalt tõsist ohtu, rikub direktiivi 64/221 välisriigi kodanike liikumise ja elukohaga seonduvate avaliku korra, julgeoleku või tervishoiu seisukohalt õigustatud erimeetmete kooskõlastamise kohta artiklitest 1–3 tulenevaid kohustusi.

Kolmanda riigi kodaniku, kes on liikmesriigi kodaniku abikaasa, Schengeni infosüsteemi kandmine tõendab igal juhul, et eksisteerib põhjus, mis õigustab tema Schengeni alasse mittelubamist. Siiski peab seda asjaolu kinnitama teave, mille alusel on Schengeni infosüsteemi kasutaval liikmesriigil võimalik enne Schengeni alasse sisenemise keelamist veenduda, et asjaomase isiku kohaolek selles alas kujutab endast niisugust ohtu.

Kuigi Schengeni acquis ’ aluseks oleva lojaalse koostöö põhimõte seisneb selles, et Schengeni infosüsteemi kasutav riik võtab nõuetekohaselt arvesse teate esitanud riigi edastatud andmed, tähendab asjaolude kontrollimise kontekstis see põhimõte veel seda, et teate esitanud riik peab tegema esimesena nimetatud liikmesriigile kättesaadavaks täiendava teabe, mille alusel saab igal üksikjuhtumil hinnata, kui suurt ohtu võib avaldada isik, kelle kohta on teade esitatud.

Igal juhul ei tohi teabenõudele antava vastuse tähtaeg ületada mõistlikku tähtaega juhtumi asjaolusid arvesse võttes, mida tuleb erinevalt hinnata olenevalt sellest, kas tegemist on viisataotlusega või piiri ületamisega. Viimasena nimetatud juhul peavad siseriiklikud ametiasutused, kes on teinud kindlaks, et kolmanda riigi kodaniku suhtes, kes on liikmesriigi kodaniku abikaasa, on väljastatud sissesõidukeelu teade Schengeni infosüsteemis ning kes on palunud teate esitanud riigilt täiendavat teavet, saama viimati nimetult kiiresti infot.

(vt punktid 53, 55, 56, 58, 59 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

1. Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Töötajad – Vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamine – Direktiiv 89/48

(Nõukogu direktiiv 89/48)

2. Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Töötajad – Vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamine – Direktiiv 89/48

(EÜ artiklid 39 ja 43; nõukogu direktiiv 89/48, artikkel 4, lõige 1)

Summary

1. Direktiiviga 89/48 vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamise üldsüsteemi kohta ei ole vastuolus see, kui olukorras, kus ühes liikmesriigis diplomeeritud isik taotleb luba asuda reguleeritud kutsealale teises liikmesriigis, viimase liikmesriigi ametiasutused teatud tingimustel rahuldavad selle taotluse osaliselt, piirates antud luba nii, et see hõlmab ainult neid tegevusi, millele juurdepääsuks annab nimetatud diplom õiguse selles liikmesriigis, kus see on saadud.

(vt punkt 26, resolutiivosa 1)

2. EÜ artiklitega 39 ja 43 ei ole vastuolus see, kui ühes liikmesriigis diplomeeritud isik taotleb luba asuda reguleeritud kutsealale teises liikmesriigis ning vastuvõttev liikmesriik ei võimalda sellele kutsealale osalist juurdepääsu, mis oleks piiratud ühe või mitme selle kutsealaga hõlmatud tegevusega niivõrd, kui erinevusi taotleja koolituses võrreldes vastuvõtva liikmesriigiga saab heastada neid kompensatsioonimeetmeid kohaldades, mis on sätestatud direktiivi 89/48 vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamise üldsüsteemi kohta artikli 4 lõikes 1.

3. EÜ artiklitega 39 ja 43 on vastuolus aga see, kui nimetatud liikmesriik ei võimalda niisugust osalist juurdepääsu, kui asjaomane isik seda taotleb ja kui erinevused tegevusvaldkondades on niivõrd olulised, et tegelikkuses tuleb läbida täiemahuline koolitus, välja arvatud juhul, kui keeldumine nimetatud osaliseks juurdepääsuks on õigustatud ülekaaluka avaliku huvi põhjendustest lähtuvalt, on eesmärgi täitmiseks sobiv ega ületa selle saavutamiseks vajalikku.

(vt punktid 27, 39, resolutiivosa 2)
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Isikute vaba liikumine

–

Töötajad

–

Piirangud (EÜ artikkel 39) (vt punktid 49

–

52, 55, resolutiivosa punkt 1)

Subject of the case

Ese

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – EÜ artiklid 10 ja 39 – Tingimused, mis on seatud Soomes elavatele ja välisriigis töötavatele töötajatele välisriigis registreeritud selliste mootorsõidukite kasutamiseks, mille tööandja on andnud nende käsutusse.

Resolutiivosa

1)

Resolutiivosa

Kuna Soome Vabariik takistas piirialatöötajatel, kes elavad Soomes ja töötavad teises liikmesriigis, kasutada ametiautosid, mille teises liikmesriigis asuv tööandja oli nende käsutusse andnud ja mis on selles teises liikmesriigis registreeritud, ainuüksi põhjusel, et kõnealused piirialatöötajad elavad Soome territooriumil, kuhu nende tööandjatele kuuluvad mootorsõidukid tuuakse,

ja

takistas kõnealustel piirialatöötajatel kasutada nii tööalastel kui isiklikel eesmärkidel ettevõtjale kuuluvat mootorsõidukit, mille teises liikmesriigis asuv tööandja oli nende käsutusse andnud ja mis on selles teises liikmesriigis registreeritud, kuigi need mootorsõidukid ei ole mõeldud sisuliselt püsivalt Soomes kasutamiseks ning faktiliselt neid sel viisil ei kasutata, ainuüksi põhjusel, et need töötajad elavad Soome territooriumil, kuhu nende tööandjatele kuuluvad mootorsõidukid tuuakse,

siis on Soome Vabariik rikkunud EÜ artiklist 39 tulenevaid kohustusi.

2) Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.

3) Kõik pooled kannavad ise oma kohtukulud.

4) Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik kannab ise oma kohtukulud.
Keywords

Summary



Keywords

Maksusätted – Õigusaktide ühtlustamine – Käibemaks – Ühine käibemaksusüsteem – Keeld koguda muid siseriiklikke makse, mis on käsitatavad kumuleeruvate käibemaksuna

(Nõukogu direktiiv 77/388, artikli 33 lõige 1)

Summary

Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas, mida on muudetud direktiiviga 91/680, artikkel 33 ei takista sellise maksu säilitamist, millel on Itaalia kohaliku tootmistegevuse maksu tunnused. Selline maks erineb käibemaksust sel moel, et seda ei saa käsitada kumuleeruva käibemaksuna kuuenda direktiivi artikli 33 lõike 1 tähenduses, kuna seda ei saa pidada proportsionaalseks tarnitud kaupade ja osutatud teenuste hinnaga, ning kuna seda ei koguta selleks, et seda käibemaksule omaselt lõpptarbijale üle kanda.

(vt punktid 30, 35, 38, 39 ja resolutiivosa)
Keywords

Summary



Keywords

Konventsioon kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta – Ainupädevus – Vaidlused, „mis seonduvad patentide registreerimise või kehtivusega”

(27. septembri 1968. aasta konventsioon, artikli 16 punkt 4)

Summary

27. septembri 1968. aasta konventsiooni kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (viimati muudetud 29. novembri 1996. aasta konventsiooniga Austria Vabariigi, Soome Vabariigi ja Rootsi Kuningriigi ühinemise kohta) artikli 16 punkti 4 tuleb tõlgendada nii, et selles sätestatud ainupädevuse eeskiri puudutab kõiki vaidlusi, mis käsitlevad patendi registreerimist või kehtivust, olenemata sellest, kas küsimus on tõstatatud hagis või vastuväites. Esiteks, kui kohtul, kellele on esitatud patenti puudutav hagi nagu patendiomaniku ainuõiguse rikkumise hagi või sellise rikkumise puudumise tuvastamise hagi, lubataks tuvastada täiendavalt asjaomase patendi tühisus, siis kahjustataks selles sättes ette nähtud kohtualluvuseeskirja siduvat iseloomu ja hiilitaks mööda selle kohustuslikkusest. Teiseks viiks niimoodi pakutud võimalus pädevate kohtute paljususeni ning võiks kahjustada konventsioonis sätestatud kohtualluvuse eeskirjade ettenähtavust, kahjustades selle tulemusena ka õiguskindluse põhimõtet, mis on selle sätte aluseks. Lõpuks suurendaks see, kui konventsiooni süsteemis lubataks otsuseid, milles muu kohus kui patendi välja andnud riigi kohus otsustaks täiendavalt selle patendi kehtivuse üle, ka otsuste vastuolulisuse ohtu, mida konventsioon püüab just vältida.

(vt punktid 26–29, 31 ja resolutiivosa)