ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 135/17

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 13. märtsi 2014. aasta otsus (Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona eelotsusetaotlus – Hispaania) – Antonio Márquez Samohano versus Universitat Pompeu Fabra

(Kohtuasi C-190/13) (1)

((Sotsiaalpoliitika - Direktiiv 1999/70/EÜ - Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) raamkokkulepe tähtajalise töö kohta - Ülikoolid - Abiõppejõud - Järjestikused tähtajalised töölepingud - Klausli 5 punkt 1 - Meetmed, mille eesmärk on hoida ära tähtajaliste lepingute kasutamise kuritarvitamist - Mõiste „objektiivsed alused”, mis õigustavad selliseid lepinguid - Klausel 3 - Mõiste „tähtajatu tööleping” - Sanktsioonid - Õigus hüvitisele - Tähtajatu töölepingu alusel töötavate töötajate erinev kohtlemine))

2014/C 135/18

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Antonio Márquez Samohano

Kostja: Universitat Pompeu Fabra

Ese

Eelotsusetaotlus – Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona – Nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivi 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta (EÜT L 175, lk 43; ELT eriväljaanne 05/03, lk 368), lisa klauslite 3 ja 5 tõlgendamine – Avalik-õigusliku isikuga sõlmitud töölepingud – Ülikooli õppejõud – Selliste meetmete puudumine, mis hoiaksid ära järjestikuste tähtajaliste töölepingute kasutamise kuritarvitamise

Resolutsioon

Nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivi 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta, lisas oleva, 18. märtsil 1999. aastal sõlmitud raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta klauslit 5 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid nagu need, mis on kõne all põhikohtuasjas ja mis võimaldavad ülikoolidel pikendada abiõppejõududega sõlmitud järjestikuseid tähtajalisi töölepinguid igasuguste piiranguteta lepingute maksimaalsele kogukestusele ja pikendamiste arvule, juhul kui – ja seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus – need lepingud on põhjendatud objektiivse alusega nimetatud klausli punkti 1 alapunkti a tähenduses. Sellegipoolest peab eelotsusetaotluse esitanud kohus ka konkreetselt kontrollima, et põhikohtuasjas oli järjestikuste tähtajaliste töölepingute pikendamise eesmärk tõepoolest katta ajutisi vajadusi ning et selliseid õigusnorme, nagu on kõne all põhikohtuasjas, ei kasutatud tegelikult selleks, et rahuldada pidevat ja kestvat vajadust õppejõudude töölevõtmise järele.

(1) ELT C 189, 29.6.2013.
2.

Määruse nr 2913/92 artiklis 243 ei ole ette nähtud, et määruse nr 2454/93 (muudetud määrusega nr 3254/94) artikli 181a lõike 2 alusel tehtud otsuse peale esitatud kaebus on vastuvõetav tingimusel, et sellise otsuse haldusmenetluses vaidlustamiseks ette nähtud õiguskaitsevahendid on eelnevalt ammendatud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 135/15

Euroopa Kohtu (kuues koda) 13. märtsi 2014. aasta otsus (Landgericht Köln’i eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV versus ILME GmbH

(Kohtuasi C-132/13) (1)

((Eelotsusetaotlus - Õigusaktide ühtlustamine - Direktiiv 2006/95/EÜ - Mõiste „elektriseade” - CE-vastavusmärgis - Mitmepooluseliste elektriühenduste korpused))

2014/C 135/16

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landgericht Köln

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

Kostja: ILME GmbH

Ese

Eelotsusetaotlus – Landgericht Köln – Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/95/EÜ teatavates pingevahemikes kasutatavaid elektriseadmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (ELT L 374, lk 10) artiklite 1, 8 ja 10 ning II–IV lisa tõlgendamine – Mõiste „elektriseade” – Keeld kinnitada CE-vastavusmärgis mitmepooluseliste elektriühenduste korpustele, mida müüakse eraldi osadena

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/95/EÜ teatavates pingevahemikes kasutatavaid elektriseadmeid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artiklit 1 tuleb tõlgendada nii, et sellised tööstuslikuks kasutuseks mõeldud mitmepooluseliste elektriühenduste korpused nagu põhikohtuasjas, on hõlmatud mõistega „elektriseade” selle sätte tähenduses ja need peavad järelikult kandma CE-märgist, kui nende nõuetekohane ja otstarbekohane integreerimine elektriühendustesse ei moonuta mingil juhul nende vastavust ohutusnõuetele, mille alusel neid kontrolliti.

(1) ELT C 164, 8.6.2013.
ET Euroopa Liidu Teataja C 135/13

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 13. märtsi 2014. aasta otsus (Consiglio di Stato eelotsusetaotlus – Itaalia) – Posteshop SpA – Divisione Franchising Kipoint versus Autorità garante della concorrenza e del mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri

(Kohtuasi C-52/13) (1)

((Eelotsusetaotlus - Direktiiv 2006/114/EÜ - Mõisted „eksitav reklaam” ja „võrdlev reklaam” - Liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt on eksitav reklaam ja lubamatu võrdlev reklaam kaks erinevat õigusvastast tegu))

2014/C 135/14

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Posteshop SpA – Divisione Franchising Kipoint

Kostjad: Autorità garante della concorrenza e del mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri

Menetluses osales: Cg srl, Tacoma srl

Ese

Eelotsusetaotlus – Consiglio di Stato – Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/114/EÜ eksitava ja võrdleva reklaami kohta (ELT L 376, lk 21) tõlgendamine – Ettevõtjate vahelised ebaausad kaubandustavad – Mõiste „eksitav ja võrdlev reklaam” – Liikmesriigi õigusnormid, mis keelavad mitte ainult reklaami, mis on samal ajal eksitav reklaam ja lubamatu võrdlev reklaam, vaid näevad eksitava reklaami ja võrdleva reklaami ette ka kahe erineva õigusvastase teona

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/114/EÜ eksitava ja võrdleva reklaami kohta tuleb ettevõtjate kaitse osas tõlgendada nii, et selles on käsitatud eksitavat ja lubamatut võrdlevat reklaami kahe iseseisva rikkumisena ning eksitava reklaami keelamiseks ja rikkumise eest karistuse määramiseks ei ole nõutav, et eksitav reklaam oleks ühtlasi lubamatu võrdlev reklaam.

(1) ELT C 123, 27.4.2013.
ET Euroopa Liidu Teataja C 135/16

Euroopa Kohtu (neljas koda) 13. märtsi 2014. aasta otsus (Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia eelotsusetaotlus – Itaalia) – Società Italiana Commercio e Servizi srl, likvideerimisel (SICES) jt versus Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia

(Kohtuasi C-155/13) (1)

((Põllumajandus - Määrus (EÜ) nr 341/2007 - Artikli 6 lõige 4 - Tariifikvoodid - Hiinast pärit küüslauk - Impordilitsentsid - Teatavatest impordilitsentsidest tulenevate õiguste üleandmise võimatus - Kõrvalehoidmine - Õiguse kuritarvitamine))

2014/C 135/17

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Società Italiana Commercio e Servizi srl, likvideerimisel (SICES), Agrima KG D. Gritsch Herbert & Gritsch Michael & Co., Agricola Lusia srl, Romagnoli Fratelli SpA, Agrimediterranea srl, Francesco Parini, Duoccio srl, Centro di Assistenza Doganale Triveneto Service srl, Novafruit srl, Evergreen Fruit Promotion srl

Kostja: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia

Ese

Eelotsusetaotlus – Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia – Komisjoni 29. märtsi 2007. aasta määruse (EÜ) nr 341/2007, millega avatakse kolmandatest riikidest imporditava küüslaugu ja teatavate muude põllumajandustoodete tariifikvoodid ja tagatakse nende haldamine ning kehtestatakse impordilitsentside ja päritolusertifikaatide süsteem (ELT L 90, lk 12) artikli 6 tõlgendamine – A-litsentsist tulenevate õiguste üleandmise keeld – Impordilitsentsi omavad äriühingud, kes enne mis tahes importimist olid ostnud Hiina küüslauku äriühingu kaudu, millel sellist litsentsi ei ole, ning müüsid küüslaugu pärast tolli tasumist tagasi samale äriühingule

Resolutsioon

Komisjoni 29. märtsi 2007. aasta määruse (EÜ) nr 341/2007, millega avatakse kolmandatest riikidest imporditava küüslaugu ja teatavate muude põllumajandustoodete tariifikvoodid ja tagatakse nende haldamine ning kehtestatakse impordilitsentside ja päritolusertifikaatide süsteem, artikli 6 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole põhimõtteliselt vastuolus tehingud, millega importija, kes on tollisoodustusega impordi litsentsi omaja, ostab kauba väljaspool liitu teatavalt ettevõtjalt, kes ise on senine importija määruse artikli 4 lõike 2 tähenduses, kuid kes on oma tollisoodustusega impordi litsentsid ammendanud, müüb kauba, olles selle eelnevalt liitu importinud, seejärel asjaomasele ettevõtjale tagasi. Siiski on selliste tehingute puhul tegemist õiguse kuritarvitamisega, kui need on viidud kunstlikult läbi peamise eesmärgiga saada tollisoodustusest kasu. Kuritarvituse olemasolu kontrollimisel peab eelotsusetaotluse esitanud kohus võtma arvesse kõiki asja fakte ja asjaolusid, sh tehinguid, mis eelnesid ja järgnesid asjaomasele sisseveole.

(1) ELT C 178, 22.6.2013.
ET Euroopa Liidu Teataja C 135/18

Euroopa Kohtu (kuues koda) 13. märtsi 2014. aasta otsus (Bundesfinanzhofi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Finanzamt Saarlouis versus Heinz Malburg

(Kohtuasi C-204/13) (1)

((Maksustamine - Käibemaks - Mahaarvamisõiguse tekkimine ja kohaldamisala - Seltsingu lõpetamine seltsinglase poolt - Selle seltsingu kliendibaasist osa omandamine - Mitterahaline sissemakse teise seltsingusse - Sisendkäibemaksu tasumine - Võimalik mahaarvamisõigus))

2014/C 135/19

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesfinanzhof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Finanzamt Saarlouis

Kostja: Heinz Malburg

Ese

Eelotsusetaotlus – Bundesfinanzhof – Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 4 lõigete 1 ja 2 ning artikli 17 lõike 2 punkti a tõlgendamine – Sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse tekkimine ja ulatus – Lõpetatud seltsingu ühe osa kliendibaasi omandamine seltsinglase poolt eesmärgiga teha sellega mitterahaline sissemakse uude seltsingusse – Sisendkäibemaksu mahaarvamise võimalus

Resolutsioon

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT 1977, L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) (mida on muudetud nõukogu 10. aprilli 1995. aasta direktiiviga 95/7/EÜ) artikli 4 lõikeid 1 ja 2 ning artikli 17 lõike 2 punkti a tuleb käibemaksu neutraalsuse põhimõttest lähtudes tõlgendada nii, et maksunõustamisega tegeleva seltsingu seltsinglasel, kes omandab seltsingult ühe osa kliendibaasist üksnes selleks, et anda see vahetult pärast omandamist majandustegevuse eesmärgil kasutamiseks tasuta üle äsja asutatud uuele maksunõustamisseltsingule, millesse ta on teinud olulise panuse, et viimane kasutaks kliendibaasi oma majandustegevuses, ilma et see kliendibaas moodustaks osa uue seltsingu varast, ei ole õigust kõnealuse kliendibaasi omandamisel tasutud käibemaksu sisendkäibemaksuna maha arvata

(1) ELT C 178, 22.6.2013.
1.

Nõukogu 27. jaanuari 2013. aasta direktiivi 2003/9/EÜ, millega sätestatakse varjupaigataotlejate vastuvõtu miinimumnõuded, artikli 13 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et kui liikmesriik on valinud materiaalsete vastuvõtutingimuste tagamise rahaliste toetustena või maksedokumentidena, tuleb kõnealuseid toetusi vastavalt selle direktiivi artikli 13 lõikele 1 anda alates varjupaigataotluse esitamise päevast ja need peavad vastama nimetatud direktiivi artikli 13 lõikes 2 sätestatud miinimumnõuetele. See liikmesriik peab tagama, et materiaalseid vastuvõtutingimusi katvate rahaliste toetuste kogusumma oleks piisav, et kindlustada varjupaigataotlejatele väärikas ja adekvaatne elatustase, mis tagab neile tervise ja toimetuleku, võimaldades neil eelkõige saada majutust, pidades vajaduse korral silmas erivajadustega isikute huvide kaitset vastavalt selle direktiivi artiklile 17. Direktiivi 2003/9 artikli 14 lõigetes 1, 3, 5 ja 8 ette nähtud materiaalseid vastuvõtutingimusi ei kohaldata liikmesriikide suhtes, kui nad on valinud nende tingimuste andmise ainult rahaliste toetustena. Nende toetuste suurus peab siiski olema piisav, et võimaldada alaealistel lastel majutuda koos oma vanematega, nii et säiliks varjupaigataotleja perekonna ühtsus.
ET Euroopa Liidu Teataja C 112/12

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 27. veebruari 2014. aasta otsus (Cour de cassation’i eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – Cartier parfums – lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA versus Ziegler France SA, Montgomery transports Sàrl, Inko Trade s.r.o., Jaroslave Mateja, Groupama transport

(Kohtuasi C-1/13) (1)

((Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EÜ) nro44/2001 - Artikkel 27 lõige 2 - Pooleliolevad kohtuasjad - Artikkel 24 - Kohtualluvuse kokkulepe - Kindlaks tegemine, kas kohtuasi allub kohtule, millele hagi esitati esimesena kas seetõttu, et pooled ei ole vaidlustanud asja allumist esimesele kohtule, või seetõttu, et otsuse peale ei saa edasi kaevata))

2014/C 112/14

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour de cassation

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Cartier parfums – lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA

Kostja: Ziegler France SA, Montgomery transports Sàrl, Inko Trade s.r.o., Jaroslav Mateja, Groupama transport

Ese

Eelotsusetaotlus – Cour de cassation (Prantsusmaa) – Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 2001, L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42) artikli 27 punkti 2 tõlgendamine – Pooleliolevad kohtuasjad – Kohtu, mille poole pöörduti esimesena, pädevuse kindlakstegemine kas seetõttu, et menetlusosalised ei ole esimese kohtu pädevust vaidlustanud, või seetõttu, et esimene kohus on teinud otsuse, mille peale ei saa edasi kaevata, eelkõige kuna õiguskaitsevahendid on ammendatud

Resolutsioon

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 27 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et kui kohus, kellele hagi esitati esimesena, ei ole omal algatusel deklareerinud, et asi ei allu talle, ja kui ükski kohtuvaidluse pool ei ole kohtualluvust vaidlustanud kuni sisulises küsimuses seisukoha võtmiseni asja arutavas kohtus, mida siseriikliku menetlusõiguse kohaselt loetakse nimetatud kohtule esitatud esimeseks kaitseks, siis on kindlaks tehtud, et asi allub kohtule, kellele hagi on esitatud esimesena, välja arvatud juhul, kui asi allub kõnealuse määruse kohaselt erandlikult kohtule, kellele on hagi esitatud hiljem.

(1) ELT C 63, 2.3.2013.
ET Euroopa Liidu Teataja C 93/18

Euroopa Kohtu (teine koda) 6. veebruari 2014. aasta otsus (Højesteret’i eelotsusetaotlus — Taani) — Martin Blomqvist versus Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA

(Kohtuasi C-98/13) (1)

(Eelotsusetaotlus - Määrus (EÜ) nr 1383/2003 - Võltsitud ja piraatkaupade vabasse ringlusse lubamist takistavad meetmed - Artikkel 2 - Määruse reguleerimisala - Veebisaidi kaudu kolmandast riigist pärit võltsitud kella müük isiklikuks kasutamiseks eraõiguslikule isikule, kes elab mõnes liikmeriigis - Kella kinnipidamine tolli poolt liikmesriigi territooriumile jõudmisel - Kinnipidamise õiguspärasus - Tingimused - Tingimused, mis puudutavad intellektuaalomandi õiguste rikkumist - Direktiiv 2001/29/EÜ - Artikkel 4 - Üldsusele levitamine - Direktiiv 2008/95/EÜ - Artikkel 5 - Määrus (EÜ) nr 207/2009 - Artikkel 9 - Kaubandustegevuse käigus kasutamine)

2014/C 93/28

Lengua de procedimiento: taani

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Højesteret

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Martin Blomqvist

Kostjad: Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA

Ese

Eelotsusetaotlus – Højesteret – Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 4 lõike 1 (EÜT L 167, lk 10), Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (ELT L 299, lk 25) artikli 5 lõigete 1 ja 3, nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määruse nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta (ELT L 78, lk 1) artikli 9 lõigete 1 ja 2 ning nõukogu 22. juuli 2003. aasta määruse nr 1383/2003 teatavate intellektuaalomandi õiguste rikkumises kahtlustatavate kaupade suhtes võetava tollimeetme ja kõnealuseid õigusi rikkuvaks tunnistatud kaupade suhtes (ELT L 196, lk 7) artikli 2 lõike 1 punkti b tõlgendamine – Võltsitud ja piraatkaupade vabasse ringlusse lubamist takistavad meetmed – Eraõiguslik isik, kes elab ühes liikmeriigis ja kes ostab kolmanda riigi müüja veebisaidilt võltsitud kella isiklikuks kasutamiseks – Ostjale postiga saadetud kella kinni pidamine ja kella vabasse ringlusse lubamise peatamine nimetatud liikmeriigi ametivõimude poolt

Resolutsioon

Nõukogu 22. juuli 2003. aasta määrust (EÜ) nr 1383/2003 teatavate intellektuaalomandi õiguste rikkumises kahtlustatavate kaupade suhtes võetava tollimeetme ja kõnealuseid õigusi rikkuvaks tunnistatud kaupade suhtes võetavate meetmete kohta tuleb tõlgendada nii, et kolmandas riigis asuva veebipoe veebisaidi kaudu liikmesriigi territooriumil elavale isikule müüdud kauba intellektuaalomandi õiguse omaniku suhtes kehtib kauba selle liikmesriigi territooriumile toomise ajal kaitse, mis on sellele omanikule tagatud nimetatud määrusega, ainuüksi seetõttu, et kõnealune kaup osteti. Selleks ei ole vaja, et lisaks on enne müümist asjaomase kauba kohta sama liikmesriigi tarbijatele tehtud müügipakkumisi või reklaami.

(1) DO C 129, de 4.5.2013.
2.

Maksukohustuslased võivad siseriiklikes kohtutes riigi vastu tugineda direktiivi 2006/112 artikli 90 lõikele 1, et saada õigus vähendada käibemaksuga maksustatavat väärtust. Kuigi liikmesriigid võivad ette näha, et vähendamise õigus sõltub teatavate formaalsuste täitmisest, mis võimaldavad põhjendada eelkõige seda, et maksukohustuslasel jääb pärast tehingu tegemist selle eest tasu osaliselt või täielikult lõplikult saamata ning et see maksukohustuslane võib tugineda ühele käibemaksudirektiivi artikli 90 lõikes 1 nimetatud olukordadest, ei või võetud meetmed minna kaugemale sellest, mis on selliseks tõendamiseks vajalik – viimati nimetatud asjaolu tuleb kontrollida siseriiklikul kohtul.
ET Euroopa Liidu Teataja C 202/7

Euroopa Kohtu (viies koda) 8. mai 2014. aasta otsus (Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg’i eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Technische Universität Hamburg-Harburg, Hochschul-Informations-System GmbH versus Datenlotsen Informationssysteme GmbH

(Kohtuasi C-15/13) (1)

((Asjade riigihankelepingud - Direktiiv 2004/18/EÜ - Hankelepingu sõlmimine ilma pakkumismenetlust korraldamata - Sisetehing - Pakkuja, kes on hankijast juriidiliselt eraldiseisev - „Analoogse kontrolli” tingimus - Hankija ja pakkuja, kelle vahel puudub kontrollisuhe - Kolmandast isikust ametiasutus, kellel on hankija üle osaline kontroll ja pakkuja üle kontroll, mida võib käsitada „analoogsena” - „Horisontaalne sisetehing”))

2014/C 202/08

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Technische Universität Hamburg-Harburg, Hochschul-Informations-System GmbH

Kostja: Datenlotsen Informationssysteme GmbH

Ese

Eelotsusetaotlus – Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg – Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (ELT L 134, lk 114; ELT eriväljaanne 06/07, lk 132) artikli 1 lõike 2 punktis a sisalduva mõiste „riigihankeleping” tõlgendamine – Sellise lepingu võimalik hõlmatus, mille on sõlminud äriühing ja ülikool, kes mõlemad alluvad selle sama avalik-õigusliku juriidilise isiku kontrollile, kes on hankija direktiivi tähenduses (horisontaalne sisetehing) – Nimetatud avalik-õigusliku juriidilise isiku kontrolli ulatus

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta artikli 1 lõike 2 punkti a peab tõlgendama nii, et leping, mille esemeks on toodete tarnimine ja mille on sõlminud ühelt poolt ülikool hankijana, kelle üle teostab toodete ja teenuste ostmisel kontrolli Saksa liidumaa, ja teiselt poolt eraõiguslik ettevõtja, kes kuulub liidule ja Saksa liidumaadele, kaasa arvatud seesama liidumaa, on riigihankeleping kõnealuse sätte tähenduses ja seetõttu peab sellele kohaldama kõnealuses direktiivis ette nähtud riigihankelepingute sõlmimise korda.

(1) ELT C 114, 20.4.2013.
ET Euroopa Liidu Teataja C 202/9

Euroopa Kohtu (viies koda) 8. mai 2014. aasta otsus (Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia eelotsusetaotlus – Itaalia) – Idrodinamica Spurgo Velox jt versus Acquedotto Pugliese SpA

(Kohtuasi C-161/13) (1)

((Riigihanked - Veesektor - Direktiiv 92/13/EMÜ - Tõhusad ja kiired vaidlustusmenetlused - Kaebuse esitamise tähtaeg - Tähtaegade kulgemise alguspäev))

2014/C 202/10

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Idrodinamica Spurgo Velox, Giovanni Putignano e figli srl, Cogeir srl, Splendor Sud srl, Sceap srl

Kostja: Acquedotto Pugliese SpA

Menetluses osalesid: Tundo srl, Giovanni XXIII Soc. coop. arl

Ese

Eelotsusetaotlus – Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia – Nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiivi 1992/13/EMÜ veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate üksuste hankemenetlusi käsitlevate ühenduse eeskirjade kohaldamisega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta (ELT L 76, lk 14; ELT eriväljaanne 06/01, lk 315) artiklite 1, 2a, 2c ja 2f tõlgendamine – Kaebuse esitamise tähtaeg – Tähtaja algus – Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette, et kaebuse esitamise tähtaeg hakkab kulgema pakkumuse lõpliku edukaks tunnistamise otsuse kaebajale teatavakstegemise kuupäevast arvates – Kaebaja, kes sai riigihankealaste õigusnormide rikkumisest teada pärast nimetatud teatavakstegemist

Resolutsioon

Nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiivi 92/13/EMÜ veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate üksuste hankemenetlusi käsitlevate ühenduse eeskirjade kohaldamisega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2007. aasta direktiiviga 2007/66/EÜ) artikli 1 lõikeid 1 ja 3 ning artikli 2a lõike 2 viimast lõiku tuleb tõlgendada nii, et hankemenetluses edukaks pakkujaks tunnistamise otsuse peale tühistamiskaebuse esitamise tähtaja kulgemine peab algama uuesti juhul, kui hankija teeb pärast edukaks tunnistamise otsuse tegemist, kuid enne hankelepingu allkirjastamist uue otsuse, ja see võib mõjutada edukaks tunnistamise otsuse õiguspärasust. Nimetatud tähtaeg hakkab kulgema pakkujatele hilisemast otsusest teatamisest või kui seda ei toimu, siis alates hetkest kui nad sellest teada saavad.

Juhul kui pakkuja saab pärast liikmesriigi õiguses ette nähtud vaidlustamistähtaja möödumist teada enne hankemenetluses edukaks tunnistamise otsuse tegemist väidetavalt toime pandud õigusrikkumisest, saab ta selle otsuse vaidlustada üksnes selle tähtaja jooksul, välja arvatud juhul kui liikmesriigi õiguses on otsesõnu ette nähtud, et see toimub liidu õiguse kohaselt.

(1) ELT C 189, 29.6.2013.