KOHTUJURISTI ETTEPANEK

VERICA TRSTENJAK

esitatud 28. septembril 2010( )

Kohtuasi C‑241/09

Fluxys SA

versus

Commission de régulation de l’électricité et du gaz (CREG)

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour d’appel de Bruxelles (Belgia))

Energiapoliitika – Maagaasi siseturg – Direktiiv 2003/55/EÜ – Määrus (EÜ) nr 1775/2005 – Ajaloolisi lepinguid puudutav erand – „Maagaasi edastusvõrkudele mittediskrimineeriva juurdepääsu” põhimõte – Liikmesriigi seadus, mis kehtestab kaks erinevat korda, millest üks puudutab ülekannet ja teine transiiti – Sarnased olukorrad – Asjakohased kriteeriumid, mis võivad õigustada erinevat kohtlemist – Ülekande ja transiidi eristamisel põhinev üldistus

I. Sissejuhatus

1. Kõnesolevas, EÜ artikli 234( ) alusel esitatud eelotsusetaotluses küsib Cour d’appel de Bruxelles (Brüsseli apellatsioonikohus, Belgia), kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2003. aasta direktiivi 2003/55/EÜ maagaasi siseturu ühiseeskirjade kohta ning direktiivi 98/30/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta( ) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. septembri 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1775/2005 maagaasiedastusvõrkudele juurdepääsu tingimuste kohta( ) sätetega on vastuolus siseriiklik seadus, mis näeb maagaasi edastamise tariife reguleerivates eeskirjades ette erineva korra ühelt poolt Belgias jaotatava või tarnitava maagaasi jaoks (edaspidi „ülekanne”) ja teiselt poolt maagaasi jaoks, mille sihtkoht asub väljaspool Belgia territooriumi (edaspidi „transiit”).

II. Õiguslik raamistik

A. Ühenduse õigus( )

2. Nõukogu 31. mai 1991. aasta direktiiviga 91/296/EMÜ maagaasi edastamise kohta võrkude kaudu( ) sooviti edendada maagaasikaubandust Euroopa riikide kõrgsurvegaasivõrkude vahel. Direktiivis kehtestati maagaasi võrkudevahelise transiidi „kohustus”. Direktiivi 91/296 artikli 2 lõikes 1 määratleti transiiti järgmiselt:

„Maagaasi võrkudevahelise transiidina käesoleva direktiivi tähenduses käsitatakse iga järgmistel tingimustel toimuvat maagaasi edastamise tehingut, ilma et see mõjutaks ühenduse ja kolmandate riikide vahel sõlmitud erikokkuleppeid:

a) edastajaks on üksus või üksused, kes igas liikmesriigis vastutavad liikmesriigi territooriumil asuva maagaasi kõrgsurvevõrgu eest, välja arvatud jaotusvõrgud, mis soodustavad Euroopa kõrgsurvevõrgu tõhusat toimimist;

b) lähtevõrk ja sihtvõrk asuvad ühenduses;

c) edastamisel ületatakse vähemalt üks ühenduse sisepiir.”

3. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiiv 98/30/EÜ maagaasi siseturu ühiseeskirjade kohta( ) sätestas eeskirjad, mis on seotud maagaasisektori korraldamise ja toimimisega, juurdepääsuga turule, võrkude toimimisega ning kriteeriumide ja menetlustega, mida rakendatakse maagaasi edastamise, jaotamise, tarnimise ja hoiustamise lubade andmisel. Direktiiv nõudis reguleeritud juurdepääsu eelkõige edastusinfrastruktuuride osas.

4. Direktiivis 2003/55 on ette nähtud maagaasi siseturu ühiseeskirjad, mis on ratione temporis põhikohtuasjas kohaldatavad. Selle direktiivi põhjendused 2, 6–8, 16, 22 ja 31 on sõnastatud järgmiselt:

„(2) [Direktiivi 98/30] rakendamise kogemus näitab gaasi siseturu soodsat mõju, mis väljendub efektiivsuse tõusus, hinnaalandustes, teeninduse kõrgemates standardites ja konkurentsi suurenemises. Olulised puudused ja turu toimimise parandamise võimalused on siiski olemas, ning eeskätt on vaja konkreetseid sätteid, et kindlustada võrdsed võimalused ja vähendada turgu valitseva seisundi kuritarvitamise ja turuvallutusliku käitumise riske, tagades maagaasi edastamise ja jaotamise mittediskrimineerivad tariifid ning juurdepääsu võrkudele tariifide avaldamise teel enne nende jõustumist ning väikeste ja kaitsetumate tarbijate õiguste kaitse.

[…]

(6) Hästitoimiva ja konkurentsivõimelise siseturu loomise põhitakistused on muu hulgas võrgule juurdepääsu küsimused, juurdepääs hoiustamisele, tarifitseerimise küsimused, süsteemide koostalitlusvõime ja liikmesriikide turu avatuse erinev tase.

(7) Konkurentsi toimimiseks peab juurdepääs võrkudele olema mittediskrimineeriv, läbipaistev ja õiglaste hindadega.

(8) Selleks et gaasiturg täielikult välja kujundada, on esmatähtis mittediskrimineeriv juurdepääs edastus- ja jaotussüsteemide haldurite võrgule. Edastus- ja jaotussüsteemide haldur võib olla kas üks või hõlmata mitut ettevõtjat.

[…]

(16) Siseriiklikud reguleerivad asutused peaksid saama määrata ja heaks kiita tariife või tariifide arvestamise aluseks olevat metoodikat kas edastusvõrgu halduri, jaotusvõrgu halduri(te) või maagaasi veeldusjaamade halduri ettepaneku alusel, või nende võrguhaldurite ja võrgu kasutajate kooskõlastatud ettepaneku alusel. Nende ülesannete täitmisel peaksid siseriiklikud reguleerivad asutused tagama, et edastamise ja jaotamise tariifid oleksid mittediskrimineerivad ja kajastaksid kulusid, ning võtma arvesse nõudmisega seotud haldusmeetmete abil säästetud pikaajalisi väikseid võrgukulusid.

[…]

(22) Tuleks võtta täiendavad meetmed, et tagada läbipaistvad ja mittediskrimineerivad tariifid juurdepääsul transpordile. Tariifid peaksid olema võrdsetel alustel kohaldatavad kõigile kasutajatele. Kui gaasihoidla, torujuhtmete pakett või abiteenus on saadaval piisavalt tiheda konkurentsiga turul, võiks juurdepääs sellele olla rajatud läbipaistvale ja mittediskrimineerivale turupõhisele mehhanismile.

[…]

(31) Arvestades nõukogu 31. mai 1991. aasta direktiivi 91/296/EMÜ […] rakendamisel saadud kogemusi, tuleks võtta meetmeid, et tagada ühtne ja mittediskrimineeriv juurdepääsukord gaasi edastamisele, kaasa arvatud liikmesriikidevaheline piiriülene gaasivool. Ühtsuse tagamiseks gaasivõrkudele juurdepääsu käsitlustes ja samuti transiidi küsimustes tuleks nimetatud direktiiv tunnistada kehtetuks, ilma et see piiraks nimetatud direktiivi alusel sõlmitud lepingute kehtivust. Direktiivi 91/296[…] kehtetuks tunnistamine ei tohiks takistada pikaajaliste lepingute sõlmimist tulevikus.”

5. Direktiivi 2003/55 artikli 1 lõige 1 sätestab järgmist:

„Käesolevas direktiivis kehtestatakse ühiseeskirjad maagaasi edastamise, jaotamise, tarnimise ja hoiustamise kohta. Selles sätestatakse eeskirjad, mis on seotud maagaasisektori korraldamise ja toimimisega, juurdepääsuga turule, maagaasi edastus-, jaotus-, tarne- ja hoiustamislubade väljastamise ning võrkude kasutamise nõuete ja korraga.”

6. Selle direktiivi artikli 2 punktis 3 on mõistet „edastamine” määratletud järgmiselt: „maagaasi transportimine kõrgsurvetorustiku, välja arvatud tootmisetapi torustiku kaudu tarbijatele, kaasamata tarnimist”.

7. Direktiivi 2003/55 artikli 3 lõigetes 3 ja 4 on sätestatud:

„3. Liikmesriigid võtavad vajalikud meetmed, et kaitsta lõpptarbijaid ja tagada tarbijakaitse kõrge tase, ning tagavad eelkõige kaitsetumate tarbijate piisava kaitse, sealhulgas kohased meetmed võrgust väljajäämise vältimiseks. Sellega seoses võivad nad võtta asjakohaseid meetmeid, et kaitsta gaasivõrguga ühendatud ääremaade tarbijaid. Liikmesriigid võivad gaasivõrguga ühendatud tarbijatele määrata viimasena vastutava taseme tarnija. Neil tuleb tagada tarbijakaitse kõrge tase, eriti seoses lepingute üldtingimuste läbipaistvuse, üldise teabe ning vaidluste lahendamise mehhanismidega. Liikmesriigid tagavad vabatarbijatele tarnija vahetamiseks tõhusad võimalused. Vähemalt majapidamistarbijatega seotult peaksid need meetmed sisaldama A lisas sätestatud meetmeid.

4. Liikmesriigid rakendavad sotsiaalse ja majandusliku ühtekuuluvuse ja keskkonnakaitse eesmärkide saavutamiseks vajalikke meetmeid, mis võivad hõlmata kliimamuutustega võitlemise vahendeid ja varustuskindlust. Need meetmed võivad eelkõige ja vajadusel kõiki olemasolevaid siseriiklikke ja ühenduse vahendeid kasutades anda majanduslikke stiimuleid vajaliku võrgu-infrastruktuuri, sealhulgas gaasivõrkude vastastikuse ühendamise võimsus, hooldamiseks ja ehitamiseks.”

8. Selle direktiivi artiklis 18 on sätestatud:

„1. Liikmesriigid tagavad, et rakendatakse kolmandate isikute edastus- ja jaotusvõrkudele ning maagaasi veeldusjaamadele juurepääsu süsteem, mis põhineb avaldatud, kõigile vabatarbijatele, sealhulgas tarneettevõtjatele kohaldatavatel tariifidel ning mida kohaldatakse objektiivselt ja võrgukasutajate vahel vahet tegemata. Liikmesriigid tagavad, et artikli 25 lõikes 1 nimetatud reguleeriv asutus kiidaks nimetatud tariifid või nende arvutamise aluseks oleva metoodika heaks enne nende jõustumist ning et need tariifid ja, kui heaks kiidetakse üksnes metoodika, metoodika avaldatakse enne nende jõustumist.

2. Edastusvõrgu halduritel peab olema juurdepääs teiste edastusvõrgu haldurite võrkudele, kui see on vajalik nende ülesannete, sealhulgas piiriülese gaasiedastusega seotud ülesannete täitmiseks.

3. Käesoleva direktiivi sätted ei takista pikaajaliste lepingute sõlmimist, kui need ei ole vastuolus ühenduse konkurentsieeskirjadega.”

9. Direktiivi 2003/55 artikli 25 lõikes 1 on täpsustatud:

„Liikmesriigid teevad kas ühele või mitmele pädevale asutusele ülesandeks olla reguleeriv asutus. Need asutused peavad olema gaasitööstuse huvidest täiesti sõltumatud. Selle artikli kohaldamise varal peavad nad vastutama vähemalt mittediskrimineerimise, tõhusa konkurentsi ja turu tõhusa toimimise eest, […]

[...]”

10. Direktiivi 2003/55 artikkel 32 sätestab:

„1. Direktiiv 91/296[…] tunnistatakse alates 1. juulist 2004 kehtetuks, ilma et see kahjustaks direktiivi 91/296[…] artikli 3 lõike 1 kohaselt sõlmitud lepinguid, mis jäävad kehtima ja mida rakendatakse nimetatud direktiivi tingimuste kohaselt.

2. Direktiiv 98/30[…] tunnistatakse alates 1. juulist 2004 kehtetuks, ilma et see piiraks liikmesriikide kohustusi, mis on seotud nimetatud direktiivi siseriiklikku õigusse ülevõtmise ja kohaldamise tähtaegadega. Viiteid kehtetuks tunnistatud direktiivile tõlgendatakse viidetena käesolevale direktiivile ja loetakse vastavalt B lisa vastavustabelile.”

11. Määruses nr 1775/2005 on ette nähtud eeskirjad maagaasiedastusvõrkudele juurdepääsu tingimuste kohta. Selle määruse põhjendused 1, 6 ja 7 on sõnastatud järgmiselt:

„(1) […] [D]irektiiv 2003/55[…] on andnud gaasi siseturu loomisse olulise panuse. Nüüd on vaja teha reguleeriva raamistiku struktuurimuudatused, et kõrvaldada järelejäänud tõkked siseturu loomisel, eelkõige gaasiga kauplemisel. On tarvis tehnilisi lisaeeskirju, eelkõige juurdepääsuteenuste osas kolmandatele isikutele, võimsuse jaotamise mehhanismi põhimõtete, ülekoormusega tegelemise korra ja läbipaistvusnõuete osas.

[…]

(6) Tuleb sätestada kriteeriumid, mille kohaselt määratakse kindlaks gaasivõrku juurdepääsu tariifid, et tagada nende täielik vastavus mittediskrimineerimise põhimõttega ja hästitoimiva siseturu vajadustega, ning võtta täielikult arvesse tervikliku süsteemi rajamise vajadust ja kajastada tegelikke tekkinud kulusid, niivõrd kui need kulud vastavad tõhusa ja võrreldava struktuuriga edastusvõrgu halduri kuludele ning on läbipaistvad, hõlmates samas asjaomast investeeringutasuvust ning võttes arvesse, kui see on asjakohane, reguleerivate asutuste tariifide võrdlust.

(7) Tariifide arvestamisel on oluline võtta arvesse tegelikke tekkinud kulusid, niivõrd kui need kulud vastavad tõhusa ja võrreldava struktuuriga edastusvõrgu halduri kuludele ning on läbipaistvad, ning samuti vajadust tagada sobiv investeeringutasuvus ja stiimul uue infrastruktuuri ehitamiseks. Sellega seoses ja eelkõige juhul, kui eksisteerib tõhus konkurents gaasijuhtmete vahel, on vajalik rakendada reguleerivate asutuste tariifide võrdlust.”

12. Määruse nr 1775/2005 artikli 1 lõikes 1 on selle määruse eesmärk määratletud järgmiselt:

„Käesolev määruse eesmärk on sätestada mittediskrimineerivad eeskirjad maagaasi edastusvõrgule juurdepääsutingimuste kohta, võttes arvesse riiklike ja piirkondlike turgude iseärasusi, et tagada gaasi siseturu tõhus toimimine.

See eesmärk hõlmab ka edastusvõrgule juurdepääsuga seotud tariifide ühtlustatud põhimõtete või nende arvestamise aluseks oleva metoodika sätestamist, juurdepääsuteenuste kehtestamist kolmandatele isikutele, võimsuse eraldamise ja võrkude ülekoormusega tegelemise ühtlustatud põhimõtete määratlemist, läbipaistvusnõuete, tasakaalustuseeskirjade ja tasakaalustamatuse eest määratavate tasude kindlaksmääramist ning võimsusega kauplemise hõlbustamist.”

13. Selle määruse artikli 2 kohaselt on edastus „maagaasi transportimine, välja arvatud tarnimine, torustiku kaudu, mis koosneb peamiselt kõrgsurvetorudest, mis ei ole tootmisetapi torustik ega kõrgsurvetorustiku osa, mida kasutatakse maagaasi kohaliku turustamise kontekstis selle tarnimiseks tarbijatele”.

14. Määruse nr 1775/2005 artikkel 3 käsitleb võrkudele juurdepääsu tariife. See artikkel sätestab:

„1. Edastusvõrgu operaatorite kohaldatavad tariifid või nende arvestamiseks kasutatavad metoodikad, mille reguleerivad asutused on direktiivi 2003/55[…] artikli 25 lõike 2 alusel heaks kiitnud, […] peavad olema läbipaistvad, võtma arvesse süsteemi terviklikkust ja selle edasiarendamise vajadust ning peegeldama tegelikke kulusid, niivõrd kui need kulud vastavad tõhusa ja võrreldava struktuuriga edastusvõrgu halduri kuludele ning on läbipaistvad, hõlmates samas asjaomast investeeringutasuvust ning võttes arvesse, kui see on asjakohane, reguleerivate asutuste tariifide võrdlust. Tariife või nende arvestamiseks kasutatavaid metoodikaid tuleb kohaldada mittediskrimineerival viisil.

Liikmesriigid võivad otsustada, et tariife võib määrata ka turupõhiste meetmetega, näiteks enampakkumistega, eeldusel et reguleerivad asutused kiidavad sellised meetmed ja nendest tulenevad tulud heaks.

Tariifid või nende arvestamiseks kasutatavad metoodikad peavad aitama kaasa tõhusale gaasiga kauplemisele ja konkurentsile, samal ajal vältides ristsubsideerimist võrgu kasutajate vahel ja luues stiimuleid investeeringuteks ning säilitades või luues edastusvõrkude koostoimevõime.

2. Võrkudele juurdepääsu tariifid ei tohi piirata turu likviidsust ega moonutada piiriülest kaubandust erinevate edastusvõrkude vahel. Kui erinevused tariifistruktuurides või tasakaalustusmehhanismides takistavad kaubandust edastusvõrkude vahel, olenemata direktiivi 2003/55[…] artikli 25 lõikest 2, peavad edastusvõrkude haldurid tihedas koostöös asjaomaste riiklike asutustega püüdma aktiivselt lähendada tariifistruktuure ja maksustamise põhimõtteid, kaasa arvatud tasakaalustamisega seotud põhimõtteid.”

15. Sama määruse artiklis 6 on sätestatud:

„1. Edastusvõrgu haldurid peavad avalikustama üksikasjaliku teabe enda poolt pakutavate teenuste ja vastavate tingimuste kohta koos tehniliste andmetega, et võrgu kasutajatele oleks võimaldatud tõhus juurdepääs võrgule.

2. Läbipaistvate, objektiivsete ja mittediskrimineerivate tariifide tagamiseks ning gaasivõrgu tõhusa kasutamise hõlbustamiseks peavad edastusvõrgu haldurid või asjaomased riiklikud asutused avaldama mõistlikul ja piisaval hulgal üksikasjalikku teavet tariifide tuletamise, arvestamise metoodika ja struktuuri kohta.

3. Iga edastusvõrgu haldur peab regulaarselt ja jooksvalt ning kasutajasõbralikul standardsel viisil avaldama pakutavate teenuste kohta arvandmed tehniliste, lepinguliste ja olemasolevate võimsuste kohta kõigi asjaomaste punktide suhtes, kaasa arvatud sisse- ja väljavoolupunktid.

[…]

6. Edastusvõrgu haldurid peavad alati avalikustama käesoleva määrusega nõutava teabe arukal, koguseliselt selgel ja kergesti kättesaadaval viisil ning mittediskrimineerivalt.”

16. Määruse nr 1775/2005 artikkel 16 sätestab:

„Käesolevat määrust ei kohaldata:

a) liikmesriikides asuvatele maagaasi edastusvõrkudele direktiivi 2003/55[…] artiklis 28 kehtestatud erandite kehtivusaja jooksul; direktiivi 2003/55[…] artikli 28 alusel erandi saanud liikmesriikidele, kes seega võivad taotleda komisjonilt ajutise erandi kehtestamist käesoleva määruse kohaldamise vabastuse saamiseks kuni kaheaastaseks perioodiks alates kuupäevast, mil käesolevas punktis osutatud erandi kehtivus lõpeb;

b) ühendustorudele liikmesriikide vahel ja olemasolevate infrastruktuuride märkimisväärsete võimsuse suurenemiste ning selliste infrastruktuuride ümberehituste korral, mis võimaldavad uute gaasi tarneallikate kasutuselevõttu nagu osutatud direktiivi 2003/55[…] artikli 22 lõigetes 1 ja 2, mille suhtes ei kohaldata nimetatud direktiivi artiklite 18, 19, 20 ja artikli 25 lõigete 2, 3 ja 4 sätteid, kuni nende suhtes ei kohaldata käesolevas lõigus osutatud sätteid;

c) maagaasi edastussüsteemidele, mille suhtes on direktiivi 2003/55[…] artikli 27 kohaselt kehtestatud erand.”

B. Siseriiklik õigus

17. Belgia õiguses põhinevad maagaasi jaotamise õigusnormid 12. aprilli 1965. aasta gaasi- ja muude toodete torustiku kaudu transportimise seadusel (loi relative au transport de produits gazeux et autres par canalisations; edaspidi „gaasiseadus”). Seda seadust muudeti eelkõige 1. juuni 2005. aasta seadusega, millega võeti Belgia õigusesse üle direktiiv 2003/55 (edaspidi „2005. aasta gaasiseadus”), ning hilisemate seadustega.( )

1. 2005. aasta gaasiseadus

18. 2005. aasta gaasiseaduse redaktsioonis on artikli 1 lõigetes 7 ja 7 bis esitatud järgmised definitsioonid:

– „Gaasi edastamine”: gaasi transportimine edastusseadmete kaudu tarbijatele, kaasamata tarnimist;

– „Transiit”: tegevus, mis seisneb maagaasi edastamises ilma selle jaotamise või tarnimiseta Belgia territooriumil.

19. 2005. aasta gaasiseaduse IV ter peatükk „Juurdepääs maagaasi edastamise võrgule ning maagaasi hoiustamise seadmetele ja maagaasi veeldusjaamadele” käsitleb juurdepääsu maagaasi edastamise võrgule. Selles on reguleeritud maagaasivõrgule juurdepääsu tariifi puudutavaid aspekte ja erinevate sellega seotud teenuste tariifide kindlaksmääramise suhtes kehtivaid põhimõtteid.

20. 2005. aasta gaasiseaduse artikkel 15/5 sätestab:

„Tarbijad ja tarnelubade omanikud võivad pääseda ligi igale maagaasi edastamise võrgule ning maagaasi hoiustamise seadmele ja maagaasi veeldusjaamale tariifide alusel, mis on kehtestatud vastavalt artiklile 15/5 bis ja mille on heaks kiitnud [CREG]”.( )

21. 2005. aasta gaasiseaduse artikli 15/5 bis lõiked 1 ja 2 sätestavad:

„1. Maagaasi edastamise võrgu haldur, maagaasi hoiustamise seadme haldur ja maagaasi veeldusjaama haldur määravad igaüks üksikult kindlaks kogutulu, mis on vajalik nende seadustest ja määrustest tulenevate vastavate kohustuste täitmiseks, et kehtestada maagaasi edastamise ja hoiustamise ning maagaasi veeldusjaama kasutamise tariifid. Selle kogutulu kiidab heaks [CREG].

2. Lõikes 1 nimetatud vastavad tulud hõlmavad kõik eraldi nelja-aastasel reguleerimisperioodil:

a) kõiki tegelikke kulusid, mis on vajalikud, et iga maagaasi edastamise võrgu haldur, maagaasi hoiustamise seadme haldur ja maagaasi veeldusjaama haldur saaks täita artikli 15/1 lõikes 1 ja artiklis 15/2 nimetatud ülesandeid;

b) õiglast kasumit ja amortisatsioonieraldisi, mis on mõlemad vajalikud, et tagada haldurile optimaalne toimimine, vajalikud tulevased investeeringud ning maagaasi edastamise võrgu või maagaasi hoiustamise seadme ja/või selle veeldusjaama elujõulisus ning pakkuda asjaomasele haldurile pärast hindamist Euroopa tasandil võrreldavate haldurite suhtes soodsad väljavaated seoses juurdepääsuga pikaajalise kapitali turgudele;

c) vajadusel avaliku teenindamise kohustuste täitmist artikli 15/11 alusel;

d) vajadusel seaduse kohaselt tariifide suhtes arvestatavaid lisakoormusi;

e) vajadusel artikli 15/1 lõike 1 esimese lõigu punktides 1 ja 2 nimetatud kohustuste täitmisega seotud kulusid ja tasu. [...]”

22. 2005. aasta gaasiseaduse artikkel 15/5 ter sätestab:

„Ilma et see piiraks artikli 15/5 quater lõike 2 teise lõigu kohaldamist, järgitakse artiklites 15/5 ja 15/5 bis nimetatud tariifide puhul järgmisi suuniseid:

1) need on mittediskrimineerivad ja läbipaistvad;

2) need hõlmavad tulu niisugusena, nagu seda on täpsustatud artikli 15/5 bis lõikes 2;

3) need teevad võimalikuks maagaasi edastamise võrgu või maagaasi hoiustamise seadme ja/või selle veeldusjaama tasakaalustatud arengu Belgia territooriumil, nii et tagatakse kõikide lõpptarbijate mittediskrimineeriv kohtlemine;

4) need on võrreldavad rahvusvahelisel tasandil, kui võrrelda parimate tariifipraktikatega, mida kasutavad võrreldavad maagaasi edastamise võrkude, maagaasi hoiustamise seadme ja/või selle veeldusjaama haldurid samasugustes olukordades;

5) nende eesmärk on optimeerida maagaasi edastamise võrgu, selle hoiustamise seadme ja veeldusjaama võimsuse kasutamist;

6) need on piisavalt diferentseeritud eelkõige:

a) maagaasi edastamise võrgu, selle hoiustamise seadme ja veeldusjaama kasutamise tingimuste ja üksikasjalike eeskirjade põhjal;

b) abiteenuste põhjal;

c) võimalike lisakoormuste põhjal avaliku teenindamise kohustuste puhul;

7) tariifistruktuuride puhul võetakse arvesse võimsust, mis on eraldatud ja vajalik, et tagada maagaasi edastamine ning maagaasi hoiustamise seadme ja selle veeldusjaama toimimine;

8) tariifistruktuurid on ühtsed kogu territooriumil ega esine mingit diferentseerimist geograafiliste piirkondade alusel.”

23. 2005. aasta gaasiseaduse artiklis 15/5 quater, mis reguleerib tarifitseerimisprotsessi, on ette nähtud:

„1. Maagaasi edastamise võrgu haldur, maagaasi hoiustamise seadme haldur ja maagaasi veeldusjaama haldur esitavad igaüks [CREG]‑ile taotluse kiita heaks nende vastavad tariifid, samuti abiteenuste tariifid. Nad avaldavad igaüks eraldi need vastavate tegevuste puhul käesolevas peatükis esitatud suuniseid järgides heaks kiidetud tariifid.

2. Kogutulu määratakse kindlaks nelja-aastaseks ajavahemikuks ja tariifid kehtestatakse samaks perioodiks. See nelja-aastane reguleerimisperiood algab tariifide jõustumise hetkel.

Tariifide arvutamiseks liigendatakse kogutulu tervikuna. Nende tariifide puhul tuleb võtta arvesse rahavoogu, mida on võrguhalduril igal aastal tarvis, et täita oma kohustusi vastavalt käesolevale seadusele.

3. Ilma et see piiraks [CREG]‑i hindamis- ja kontrollipädevust, kasutatakse reguleerimisperioodi esimese aasta kogutulu nelja-aastase reguleerimisperioodi järgmiste aastate kogutulu hindamise alusena, võttes arvesse järgmisi arengureegleid: […]

4. Haldurid esitavad [CREG]‑ile heakskiitmiseks ettepaneku tulu ja tariifide kohta, mis on koostatud artiklis 15/5 bis osutatud kogutulu põhjal.

[…]”

24. 2005. aasta gaasiseaduse artikkel 15/5 quinquies sätestab:

„Maagaasi edastamise võrgu haldur, kes tegeleb transiidiga, esitab [CREG]‑ile eraldi transiiti puudutava heakskiidutaotluse, vastavalt käesolevale peatükile, välja arvatud artikli 15/5 ter punktid 2, 4, 5, 8, ja artikli 15/5 quater lõige 3, ning ilma et see piiraks artikli 15/19 kohaldamist.”

25. 2005. aasta gaasiseaduse artiklis 15/19 on sätestatud, et lepingud, mis on sõlmitud enne 1. juulit 2004 vastavalt direktiivi 91/296 artikli 3 esimesele lõigule, jäävad kehtima ning neid täidetakse kooskõlas selle direktiivi sätetega.

2. 2009. aasta gaasiseadus

26. 10. märtsi 2009. aasta seadusega, mis jõustus 10. aprillil 2009, muutis Belgia seadusandja gaasiseaduse artiklit 15/5 quinquies ja artiklit 15/19.

27. Gaasiseaduse artikkel 15/5 quinquies, muudetud 10. märtsi 2009. aasta seadusega (edaspidi: „2009. aasta gaasiseadus”), sätestab:

„1. Ilma et see piiraks artikli 15/19 kohaldamist, kohaldatakse käesolevat peatükki ja 8. juuni 2007. aasta kuninglikku määrust, mis käsitleb 12. aprilli 1965. aasta gaasi- ja muude toodete torustiku kaudu transportimise seaduses nimetatud meetodeid õiglast kasumit sisaldava kogutulu kindlaksmääramiseks, üldist tariifistruktuuri, aluspõhimõtteid tariifide valdkonnas, menetlusi, tariifide avaldamist, aastaaruandeid, raamatupidamist, kulude ohjamist, võrguhaldurite tuluerinevusi ja indeksiga kohandamise objektiivset valemit [arrêté royal relatif à la méthodologie pour déterminer le revenu total comprenant la marge équitable, à la structure tarifaire générale, aux principes de base en matière de tarifs, aux procédures, à la publication des tarifs, aux rapports annuels, à la comptabilité, à la maîtrise des coûts, aux écarts de revenu des gestionnaires et à la formule objective d'indexation visés par la loi du 12 avril 1965 relative au transport de produits gazeux et autres par canalisation], redaktsioonis, mis avaldati 29. juuni 2007. aasta Moniteur belge’is, maagaasi transiidi tariifide ja selle gaasi edastamise võrgu halduri suhtes, kes tegeleb transiidiga, välja arvatud järgmised erandid:

1) tariife kohaldatakse ajavahemike jooksul, mis määratakse kindlaks edastusvõrgu halduri ja selle võrgu kasutajate vahel sõlmitava lepinguga;

2) et tagada hindade stabiilsus kindlaks ajaks, võib artikli 15/5bis lõikes 2 nimetatud reguleerimisperiood ületada nelja aastat;

3) õiglane kasum transiidi eest määratakse kindlaks vastavalt eespool viidatud 8. juuni 2007. aasta kuningliku määruse artiklitele 4–8, kusjuures:

a) [CREG] kiidab halduri ettepanekul heaks transiidivara algse väärtuse 31. detsembri 2007. aasta seisuga, võttes arvesse kõiki Belgias asuvaid ja transiidiks kasutatavaid seadmeid;

b) beeta koefitsiendi ja riskipreemia tulu kui eespool nimetatud kuningliku määruse artiklis 6 nimetatud rentaablusmäära R koostisosa on 7%;

esimese lõigu punktis 2 nimetatud juhtumitel võib kuningas Conseil des Ministres’iga kooskõlastatud määrusega pikendada reguleerimisperioodi võrguhalduri investeerimiskava olulise muudatuse alusel. Selle ajavahemiku kestuse ja selle võimaliku muutmise pakub välja maagaasi edastamise võrgu haldur ja need kiidab heaks [CREG] enne iga reguleerimisperioodi algust.

Transiiditariifid, mis [CREG] määrab kindlaks eespool esitatud põhimõtete kohaselt ning eespool viidatud 8. juuni 2007. aasta kuningliku määruse artiklites 16–19 ette nähtud menetluse tulemusena, kujutavad endast kulupõhiseid tariife.

2. Maagaasi edastamise võrgu haldur tagab transiidiks juurdepääsu olemasolevatele edastamisseadmetele vastavalt lõikele 1 ja eespool viidatud 8. juuni 2007. aasta kuningliku määruse artiklites 16–19 ette nähtud menetluse kohaselt kindlaks määratud tariifide alusel.

Maagaasi edastamise võrgu haldur tagab transiidiks juurdepääsu rajatavatele edastamisseadmetele kas vastavalt lõikele 1 ja eespool viidatud 8. juuni 2007. aasta kuningliku määruse artiklites 16–19 ette nähtud menetluse kohaselt kindlaks määratud tariifide alusel või läbipaistavas ja mittediskrimineerivas korras, turgu appi võttes, näiteks turupõhiste tariifide alusel, tingimusel et selle turuosalistega konsulteerimise korra, kaasa arvatud sellest tulenevad tulud ja tariifid, kiitis eelnevalt heaks [CREG].

Kui turupõhiselt tuleb määrata kõrgemad tariifid kui need, mis määratakse kindlaks vastavalt lõikele 1 ja eespool viidatud 8. juuni 2007. aasta kuningliku määruse artiklites 16–19 ette nähtud menetluse kohaselt, kohaldatakse neid esimesi tariife ja haldur avaldab need vastavalt eespool viidatud 8. juuni 2007. aasta kuningliku määruse artikli 20 lõikele 3. Vastasel juhul või juhul, kui ei kasutatud ühtegi turupõhist meedet, kohaldatakse vastavalt lõikele 1 ja eespool viidatud 8. juuni 2007. aasta kuningliku määruse artiklites 16–19 ette nähtud menetluse kohaselt kindlaks määratud tariife.

Positiivne vahe ühelt poolt turupõhiste kulude ja teiselt poolt vastavalt lõikele 1 ja eespool viidatud 8. juuni 2007. aasta kuningliku määruse artiklites 16–19 ette nähtud menetluse kohaselt kindlaks määratud tariifidest tulenevate õiglast kasumit sisaldavate kulude vahel arvatakse pärast [CREG]‑i-poolset heakskiitmist kuningliku määrusega, mis on kooskõlastatud Conseil des Ministres’iga:

a) edastamisvõrgu kasutamise tariifidesse;

b) reservi, mille eesmärk on rahastada seadmeid, mis rajatakse [CREG]‑i heaks kiidetud tähtaja jooksul halduri ettepanekul; vastasel juhul arvatakse see summa edastamisvõrgu kasutamise tariifidesse.

Jääki võivad vabalt kasutada halduri aktsionärid.

Edastamisvõrgu kasutamise tariifide puhul võetakse eelnevalt arvesse selle positiivse vahe oletatavat eraldamist. Hiljem korrigeeritakse erinevus eelarvestusliku positiivse vahe ja tegeliku vahe vahel.

3. Kui lepingu kestus ületab reguleeritava perioodi kestust, kohaldatakse artikli 15/5 nonies teist lõiku.

4. Olenemata sellest, kas tegemist on vastavalt lõikele 1 ja eespool viidatud 8. juuni 2007. aasta kuningliku määruse artiklites 16–19 ette nähtud menetluse kohaselt kindlaks määratud tariifide või artikli 15/5 bis lõike 3 või turupõhiste tariifidega, hõlmavad transiiditariifid kogu territooriumi ja nende puhul võetakse arvesse läbitud vahemaad.”

28. 2009. aasta gaasiseaduse artiklis 15/19 on sätestatud, et lepingud, mis on sõlmitud enne 1. juulit 2004 vastavalt direktiivi 91/296[…] artikli 3 esimesele lõigule, jäävad kehtima ning neid täidetakse kooskõlas selle direktiivi sätetega.

Esimest lõiku tõlgendatakse nii, et seda kohaldatakse maagaasi transiiti käsitlevate lepingute suhtes, mis on sõlmitud enne 1. juulit 2004 järgmiste poolte vahel:

1) ühelt poolt aktsiaselts Fluxys, aktsiaselts Distrigaz või nendest aktsiaseltsidest ühe tütarettevõtja, kes oli spetsialiseerunud transiidivõimsuse turustamisele ja sellega seotud edastusteenuste osutamisele, ja

2) teiselt poolt edastajad, kes on kas maagaasi kõrgsurvevõrgu eest vastutavad üksused või maagaasi impordi ja ekspordi eest vastutavad üksused direktiivi 91/296[…] artikli 3 [lõike 1] tähenduses.

29. Pärast 10. märtsi 2009. aasta seaduse vastuvõtmist esitas CREG selle seaduse peale tühistamishagi ja komisjon algatas rikkumismenetluse Belgia Kuningriigi suhtes, saates Belgia valitsusele 9. oktoobri 2009. aasta märgukirja. 29. aprilli 2010. aasta seadusega, mis jõustus 31. mail 2010 (edaspidi „2010. aasta gaasiseadus”), tunnistati ex nunc kehtetuks 2009. aasta gaasiseaduse artikkel 15/5 quinquies. Kõnealuses 2010. aasta seaduses on sätestatud, et 2009. aasta gaasiseaduse artikli 15/19 esimene lõik lõpetab kehtivuse 2. märtsil 2011( ) ja 2009. aasta gaasiseaduse artikli 15/19 teine lõik tunnistatakse ex nunc kehtetuks. Cour constitutionnelle (Belgia konstitutsioonikohus) tühistas 8. juuli 2010. aasta otsusega 2009. aasta gaasiseaduse ex tunc.

III. Põhikohtuasi

30. Fluxys SA (edaspidi „Fluxys”) on Belgias gaasiedastusvõrgu haldamise eest vastutav ettevõtja.( )

31. CREG on Belgia reguleeriv asutus, kelle ülesanne on eelkõige maagaasi edastamisvõrgus reguleeritud tegevuse tariifide heakskiitmine.

32. Fluxys oli 2005. aasta gaasiseaduse kohaselt kohustatud esitama kaks erinevat tariifiettepanekut, ühe transiidi kohta ning teise ülekande ja hoiustamise kohta. Seega esitas Fluxys 2007. aastal CREG‑ile heakskiitmiseks kaks eraldi tariifiettepanekut ajavahemikuks 2008–2011. Need ettepanekud põhinesid kahel eri metoodikal. CREG ei nõustunud nende kahe ettepanekuga, sest ta leidis, et Fluxys ei olnud õigesti jaotanud tegevuskulusid oma erinevate tegevuste vahel. Kahe haldusmenetluse raames, mis puudutasid Fluxyse kaht ettepanekut, määras CREG ise kindlaks ajutised tariifid, millega ta jagas ühe osa tegevuskuludest, mis Fluxys oli kvalifitseerinud ülekandega seotud kuludeks, ümber Fluxyse poolt teostatava transiidiga seotud kuludeks. Fluxys vaidlustas need CREG‑i otsused.

33. Transiidi ajutisi tariife käsitleva CREG‑i otsuse tühistamise ja täitmise ajutise peatamise nõuete tulemusena peatas eelotsusetaotluse esitanud kohus selle otsuse täitmise. Ta leidis, et ühenduse õigust arvestades oli kõnealune CREG‑i otsus prima facie ebaseaduslik. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu põhjenduste kohaselt on ühenduse õigusnormidega vastuolus selliste siseriiklike õigusnormide kohaldamine, milles kehtestatakse erinev kord ühelt poolt ülekande ja teiselt poolt transiidi jaoks. Eelotsusetaotluse esitanud kohus järeldas, et CREG oleks pidanud nõudma Fluxyselt tariifiettepanekut kogu tema edastusvõrgu kohta, tegemata vahet ülekande ja transiidi vahel. Selles menetluses ei esitanud eelotsusetaotluse esitanud kohus Euroopa Kohtule eelotsuse küsimust.

34. Ülekande ja hoiustamise ajutisi tariife käsitleva CREG‑i otsuse tühistamise ja täitmise ajutise peatamise nõuete tulemusena peatas eelotsusetaotluse esitanud kohus selle otsuse täitmise samadel põhjustel. Selles menetluses otsustas eelotsusetaotluse esitanud kohus esitada Euroopa Kohtule eelotsuse küsimuse.

IV. Eelotsuse küsimus ja menetlus Euroopa Kohtus

35. Eelotsusetaotluse esitanud kohus kahtleb selles, kas gaasiseadus on kooskõlas ühenduse õigusnormidega, kuivõrd see seadus näeb ette kaks erinevat tariifikorda, st ühe transiidi jaoks ning teise ülekande ja hoiustamise jaoks. Juhul kui see seadus on vastuolus ühenduse õigusnormidega, leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et CREG oleks pidanud jätma kohaldamata nende õigusnormidega vastuolus olevad gaasiseaduse sätted ja lükkama tagasi Fluxyse erinevad tariifiettepanekud, kuna need põhinesid ülekande ja transiidi osas erineval tariifimetoodikal. Kahtluste tõttu, mis puudutasid gaasiseaduse kooskõla määrusega nr 1775/2005 ja direktiiviga 2003/55, ning argumentide tõttu, mis CREG ja Fluxys selle kohta esitasid, otsustas eelotsusetaotluse esitanud kohus menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:

„Kas see, kui siseriiklikus õiguses on transiidi puhul kehtestatud eraldi tariifikord, millega kaldutakse kõrvale edastamist reguleerivatest eeskirjadest, tehes selle puhul vahet „ülekande” ja „transiidi” vahel, on vastuolus direktiivi 2003/55 artiklitega 1, 2 ja 18 ning määruse nr 1775/2005 artikliga 3?”

36. Euroopa Kohtu president jättis 21. septembri 2009. aasta määrusega rahuldamata eelotsusetaotluse esitanud kohtu taotluse, milles viimane palus kiirendatud menetluse kohaldamist.

37. Fluxys, CREG, Belgia ja Ühendkuningriigi valitsus ning komisjon esitasid kirjalikud märkused Euroopa Kohtu põhikirja artiklis 23 ette nähtud tähtaja jooksul.

38. Fluxys teatas Euroopa Kohtule 7. aprilli 2010. aasta kirjaga, et Fluxyse ja CREG‑i vahel on sõlmitud kokkulepe tulevikus sellise tariifikorra kohaldamiseks, mis ei tugine enam ülekande eristamisele transiidist, vaid mis väljendab sama metoodika alusel iga tegevuse raames pakutud teenuse kulusid. Lisaks sellele teatas Fluxys Euroopa Kohtule, et ta loobus peaaegu kõigist eelotsusetaotluse esitanud kohtule CREG‑i otsuste peale esitatud väidetest, sealhulgas neist, mis käsitlesid vahetegemist ülekande ja transiidi vahel; ainus väide, mille juurde Fluxys jäi, oli see, mille kohaselt oli rikutud gaasiseaduse artiklit 15/19, millega võeti üle direktiivi 2003/55 artikli 32 lõige 1, mis puudutab „ajaloolisi” lepinguid. Neid asjaolusid arvestades küsis Euroopa Kohus eelotsusetaotluse esitanud kohtult 28. aprilli 2010. aasta kirjaga, kas viimane kavatses jääda oma eelotsusetaotluse juurde. Eelotsusetaotluse esitanud kohus vastas 12. mai 2010. aasta kirjas, et CREG‑i ja Fluxyse vaheline kokkulepe ning Fluxyse osaline loobumine ei muuda eelotsuse küsimust asjakohatuks, ning kõnealune kohus soovis selle juurde jääda.

39. Belgia valitsus teatas 28. mai 2010. aasta faksis Euroopa Kohtule 2010. aasta gaasiseaduse jõustumisest, millega tunnistati kehtetuks gaasiseaduse artikkel 15/5 quinquies ja artikli 15/19 teine lõik ning mis sätestas, et gaasiseaduse artikli 15/19 esimene lõik lõpetas kehtivuse 2. märtsil 2011.

40. 17. juunil 2010 toimus kohtuistung, millest võtsid osa CREG‑i esindajad, Belgia ja Tšehhi valitsus ning komisjon.

41. Fluxys juhtis 16. juuli 2010. aasta kirjas Euroopa Kohtu tähelepanu Belgia Cour constitutionnelle’i 8. juuli 2010. aasta otsusele, millega viimane tühistas 2009. aasta gaasiseaduse ex tunc. Euroopa Kohus palus eelotsusetaotluse esitanud kohtul talle selgitada, mis järeldused viimane sellest kohtuotsusest teeb. Eelotsusetaotluse esitanud kohus vastas 8. septembri 2010. aasta kirjas, et pärast 2009. aasta gaasiseaduse ex tunc tühistamist on põhikohtuasja suhtes kohaldatavad varasema gaasiseaduse sätted. Kuigi vahetegemine gaasi transiidi ja ülekande vahel, mille tulemusena tühistati 2009. aasta gaasiseadus, toimus juba varasemas seaduses ning Belgia Cour constitutionnelle’i kaalutlused kehtivad seega ka selle varasema seaduse suhtes, märkis eelotsusetaotluse esitanud kohus, et tema suhtes on sellegipoolest endiselt siduvad selle eelmise seaduse sätted, kuna nende osas ei ole Belgia Cour constitutionnelle’i poole pöördutud.

V. Euroopa Kohtule esitatud märkuste kokkuvõte

42. Fluxys, Belgia valitsus ja Tšehhi valitsus väidavad, et siseriiklik kord, mis teeb maagaasi edastamise puhul vahet ülekande ja transiidi vahel ning kohaldab nende tegevuste suhtes erinevat tariifikorda, ei ole vastuolus ei direktiivi 2003/55 artiklitega 1, 2 ja 18 ega määruse nr 1775/2005 artikliga 3, tingimusel et see vahetegemine väljendab objektiivseid erinevusi nende kahe edastusliigi vahel, näiteks tegelikke kulusid.

43. Nende väitel ei ole ülekanne ja transiit identsed tegevused, vaid toimuvad eri turgudel. Seetõttu kaasnevad nendega erinevad kulud ja investeeringud. Ülekanne ei sõltu põhimõtteliselt muust kui peamiselt kinnise ja stabiilse turu nõudluse prognoosidest. Lisaks kehtivad selle suhtes avaliku teenindamise kohustused. Seevastu toimub transiit rahvusvahelisel ja konkurentsil põhineval turul ning sõltub seega nõudluse arengust, mida on raske pikaajaliselt prognoosida. Erinevalt ülekandest, mis põhineb alati pikaajalistel lepingutel ja kindlatel tariifidel, on transiidi puhul risk, et kasutajad võivad igal ajal lõpetada teatud tee kasutamise või et asjaolude koosmõju võib kahjustada sellise investeeringu kasumlikkust, mida ei saa uuesti muuks otstarbeks kasutada. Transiidi eriomadused väljenduvad seega väga kõrges ebakindluse tasemes ning järelikult üleinvesteerimise ja luhtunud kulude ohus. Tšehhi valitsus leiab, et võrgu haldurid peavad võtma arvesse asjaolu, et transiit nõuab tehnilist võimsust, mis on identne kõigis asjaomase võrgu sisend- ja väljundpunktides.

44. Fluxys ning Belgia ja Tšehhi valitsus väidavad, et gaasiseadusega kehtestatud erinevad korrad võtavad arvesse iga tegevuse eriomadusi. Nõuda erinevate olukordade samasugust käsitlemist on vastuolus diskrimineerimiskeelu põhimõttega. Direktiiv 2003/55 ei kehtesta ülekande ja transiidi ühesugust kohtlemist. Liikmesriikidele jääb võimalus käsitleda erinevaid olukordi erinevalt ning nad on suhteliselt vabad määrama kindlaks erinevaid kordi. See eristamine võib toimuda nii reguleeriva asutuse heakskiitmisotsuse tasandil kui ka seaduse tasandil. Viimasel juhul piisab sellest, et iga seadusega kehtestatud erineva korra puhul oleks täidetud määruse nr 1775/2005 ja direktiivi 2003/55 nõuded. Tariifid peavad seega olema eelnevalt heakskiidetud ja avaldatud ning neid tuleb kohaldada mittediskrimineerival viisil. Gaasiseaduse sätted ei too kaasa diskrimineerivat kohtlemist, kuna kõikidel võrgu kasutajatel on võimalus tellida sama teenus samadel tingimustel.

45. Transiiti puudutava erandkorra kehtetuks tunnistamise kohta 2010. aasta gaasiseadusega väidab Belgia valitus, et selle põhjenduseks oli ainuüksi eesmärk tagada Belgias õiguskindlus transiidi valdkonnas.

46. CREG leiab, et käesolevas eelotsusemenetluses on vaja kõigepealt analüüsida seda, kas on kehtiv direktiivi 2003/55 artikli 32 lõige 1, mille kohaselt selle direktiivi sätteid ei kohaldata „ajalooliste” lepingute suhtes. Selle erandi kohaldamine põhikohtuasjas tooks kaasa selle, et enam kui 85% Fluxyse transiidist jääks direktiivis 2003/55 kehtestatud korra alt välja. Määruse nr 1775/2005 vastuvõtmisega tunnistas ühenduse seadusandja aga selle „ajaloolisi” lepinguid puudutava erandi vaikimisi kehtetuks. Juhul kui ühenduse seadusandja ei tunnistanud „ajaloolisi” lepinguid puudutavat erandit kehtetuks, küsib CREG, kas see erand on kooskõlas EÜ asutamislepingu sätetega ja õiguse üldpõhimõtetega, eelkõige diskrimineerimiskeelu põhimõttega.

47. Eelkõige määruse nr 1775/2005 artiklis 3 ja direktiivi 2003/55 artiklites 1, 2 ja 18 kehtestatud diskrimineerimiskeelu põhimõtte osas leiab CREG, et sellega on vastuolus see, et siseriiklik seadus teeb edastamise puhul vahet ülekande ja transiidi vahel, kehtestades transiidi jaoks eraldi tariifikorra. Ühenduse õigusnormides ei ole mingit erinevust ülekande ja transiidi vahel. Nendes ei ole lubatud mitte mingisugune erinev kohtlemine. CREG viitab direktiivi 2003/55 põhjenduses 31 väljendatud ühenduse seadusandja kavatsusele tagada ühtne ja mittediskrimineeriv juurdepääsukord edastusvõrkudele, kaasa arvatud liikmesriikidevahelise piiriülese gaasivoolu osas. Ühtne tariifikord võimaldab tagada selle juurdepääsu puhul läbipaistvust ja diskrimineerimise vältimist ning soodustab võrgu arengut ja stabiilsust. See kuulub seega Euroopa võrgus toimuva edastamise arendamise ja ühtlustamise alla.

48. Ühendkuningriigi valitsus ja komisjon teevad Euroopa Kohtule ettepaneku vastata, et määruse nr 1775/2005 artikli 3 lõikes 1 ja direktiivi 2003/55 artikli 18 lõikes 1 ja artikli 25 lõikes 4 sätestatud diskrimineerimiskeelu põhimõttega on vastuolus see, et siseriiklikes õigusaktides on transiidi puhul kehtestatud eraldi tariifikord, millega kaldutakse kõrvale edastamist reguleerivatest eeskirjadest, tehes edastamise valdkonnas erinevuse ülekande ja transiidi vahel.

49. Ülekanne ja edastamine on nende väitel sarnased olukorrad. Määruses nr 1775/2005 ja direktiivis 2003/55 on edastamine määratletud kui gaasi transportimine kõrgsurvetorustiku kaudu, olenemata selle edasisest sihtkohast. Nimetatud õigusaktid ei tee seega mingit vahet ülekande ja transiidi vahel. Vastupidi, nagu nähtub nimetatud direktiivi põhjendusest 31, tunnistati selle direktiiviga kehtetuks direktiiv 91/296, kuivõrd selles oli esitatud erinev transiidi määratlus.

50. Sellest tulenevalt on ühenduse õigusega vastuolus selline transiiti puudutav eriline tariifikord, nagu on kehtestatud Belgia õigusaktidega. Komisjon rõhutab, et 2009. aasta gaasiseadusega kehtestatud kord näeb transiidi jaoks ette erinevad eeskirjad selles osas, mis puudutab heakskiidetud tariifide kohaldamisperioodi, õiglase kasumi kindlaksmääramist ja edastusvõrgule juurdepääsu tariifitingimusi. Kõik need eeskirjad on vastuolus direktiiviga 2003/55 ja määrusega nr 1775/2005.

51. Ühendkuningriigi valitsuse ja komisjoni väitel ei ole ühenduse õigusnormidega vastuolus see, et tariifid väljendavad edastamisega seotud kulusid ja riske ning võivad seetõttu olla erinevad. Selline siseriiklik õigusakt nagu gaasiseadus tekitab aga probleeme, sest see kehtestab täiesti erineva tariifistruktuuri, mis põhineb üldisel ja süstemaatilisel vahetegemisel ülekande ja transiidi vahel, ning seega maagaasi edasisel sihtkohal. Gaasiseaduses ei ole sätteid, kus oleks üksikasjalikult iga üksikjuhtumi kohta väljendatud transiidi kulude ja riskide arvessevõtmist, ja selles ei ole põhjendatud, miks kogu transiidi suhtes tuleb kohaldada erinevat korda. Ei ole süstemaatilist põhjust, mille tõttu gaasi väljavõtukulud võrgus peaksid olema jaotusvõrguga või suurtarbijaga liitumispunktis väiksemad kui kulud, mida seostatakse gaasi väljavõtuga suurte võrkude vahelises ühenduspunktis. Peale selle ei luba miski arvata seda, et lepingutega, mis hõlmavad gaasi väljavõtmist suurte võrkude vahelisest ühenduspunktist, kaasneb iseenesest suurem risk kui mis tahes muu edastamisliigi puhul.

52. Lõpetuseks on komisjon seisukohal, et määrusega nr 1775/2005 ei tunnistatud kehtetuks direktiivi 2003/55 artikli 32 lõikes 1 osutatud „ajalooliste” lepingute suhtes kohaldatavat erandit.

VI. Eelotsuse küsimuse vastuvõetavus

53. Menetluse käigus teatati Euroopa Kohtule erinevatest põhikohtuasja ja 2009. aasta gaasiseaduse kehtivust puudutavatest sündmustest. Kõigepealt analüüsin tagajärgi, mis nendel sündmustel võivad olla eelotsuse küsimuse vastuvõetavuse jaoks.

54. Esiteks, Fluxys loobus eelotsusetaotluse esitanud kohtus oma väidetest, mis olid seotud transiidi ja ülekande eristamisega. Seega tekib küsimus, kas see loobumine muutis eelotsusetaotluse vastuvõetamatuks. Selles osas tuleb meenutada, et eelotsuse küsimus on vastuvõetamatu, kui see ei ole põhikohtuasja lahendi seisukohast ilmselgelt asjakohane.( ) Eelotsusetaotluse esitanud kohus märkis, et vastavalt siseriiklikele menetlusnõuetele ei saa Fluxys ühepoolselt oma väidetest loobuda ja eelotsuse küsimus on seega endiselt asjakohane. Eelotsusemenetluses on siseriikliku õiguse tõlgendamine ja kohaldamine üksnes liikmesriikide kohtute pädevuses. Põhimõtteliselt ei tule Euroopa Kohtul kontrollida siseriiklike õigusnormide tõlgendamist eelotsusetaotluse esitanud kohtu poolt.( ) Järelikult ei sea Fluxyse loobumine eelotsusetaotluse vastuvõetavust kahtluse alla.

55. Teine sündmus on transiidi suhtes kehtestatud erineva korra ex nunc kehtetuks tunnistamine 2010. aasta gaasiseadusega. See kehtetuks tunnistamine ei sea kahtluse alla vähemalt eelotsusetaotluse kui terviku asjakohasust, sest kehtetuks tunnistamisel on üksnes edasiulatuv mõju.

56. Kolmas sündmus on 2009. aasta gaasiseaduse tühistamine ex tunc Belgia Cour constitutionnelle’i 8. juuli 2010. aasta otsusega. Eelotsusetaotluse esitanud kohus märkis oma 8. septembri 2010. aasta kirjas, et vaatamata kõnealuse seaduse tühistamisele, kavatses ta jääda oma eelotsusetaotluse juurde. Kohtu sõnul tekitab gaasiseadus, mis on põhikohtuasja suhtes kohaldatav pärast 2009. aasta gaasiseaduse tühistamist, samuti küsimuse transiiti ja ülekannet eristava siseriikliku korra kooskõla kohta ühenduse õigusnormidega.

57. Kõigepealt tuleb nentida, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei märkinud selle varasema gaasiseaduse sisu ei oma eelotsusetaotluses ega ka 8. septembri 2010. aasta kirjas. Euroopa Kohtu praktika kohaselt on möödapääsmatu, et siseriiklik kohus selgitaks eelotsusetaotluses ise põhikohtuasja faktilist ja õiguslikku raamistikku ja annaks vähemalt mingil määral selgitusi nende ühenduse õigusnormide valiku põhjuste kohta, mille tõlgendamist ta taotleb, ning samuti seose kohta, mis tema hinnangul on nimetatud õigusnormide ja tema menetluses olevas kohtuasjas kohaldatavate siseriiklike õigusnormide vahel.( ) Selle kohta on oluline rõhutada, et eelotsusetaotlustes esitatud andmed võimaldavad Euroopa Kohtul mitte ainult anda tarvilikku vastust, vaid ka pakkuda liikmesriikide valitsustele ning teistele huvitatud pooltele võimalust esitada märkusi. Seega on Euroopa Kohtu kohustus tagada, et see võimalus säilib, arvestades asjaolu, et huvitatud pooltele toimetatakse kätte vaid eelotsusetaotlused.( ) Vastavalt sellele kohtupraktikale võib eelotsusetaotluse vastuvõetamatuse tõttu tagasi lükata, kui selles ei ole esitatud põhikohtuasjas kohaldatava siseriikliku seaduse sätted.

58. Siiski, arvestades käesoleva kohtuasja asjaolusid, leian, et oleks ülemäära karm eelotsusetaotlus sellest kohtupraktikast lähtudes tagasi lükata. Süstemaatiline vahetegemine transiidi ja ülekande vahel on eelotsusetaotluse keskmes ning huvitatud pooled seega käsitlesid seda ja vaidlesid selle üle Euroopa Kohtu menetluse käigus. Siseriiklik kohus märkis 8. septembri 2010. aasta kirjas, et see vahetegemine oli juba sätestatud 2009. aasta gaasiseadusest varasemas seaduses. Sellest tulenevalt ei muuda 2009. aasta gaasiseaduse tühistamine tegelikult vaidluse ulatust. Peale selle nähtuvad Fluxyse ja CREG‑i märkustest 2009. aasta gaasiseadusest varasema gaasiseaduse, st 2005. aasta gaasiseaduse sätted. Nimelt väidavad need pooled, et sõltumata 2009. aasta gaasiseaduse tühistamisest ex tunc, olid põhikohtuasjas ratione temporis kohaldatavad 2005. aasta gaasiseaduse sätted, mitte 2009. aasta gaasiseaduse sätted. Neil asjaoludel tundub mulle, et asjaolu, et eelotsusetaotluse esitanud kohus ei esitanud täpseid andmeid tühistatud 2009. aasta gaasiseadusest varasema seaduse sätete kohta, ei nõua vältimatult eelotsusetaotluse tagasilükkamist vastuvõetamatuse tõttu.

59. 2009. aasta gaasiseaduse tühistamine tõstatab veel ühe küsimuse eelotsusetaotluse vastuvõetavuse kohta. Käesolevas asjas tundub, et eelotsusetaotluse esitanud kohus on võimeline tegema põhikohtuasjas otsuse Belgia Cour constitutionnelle’i, mitte Euroopa Kohtusse pöördudes. Nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib oma 8. septembri 2010. aasta kirjas, tundub, et Belgia Cour constitutionnelle’i kaalutlused, mis õigustasid 2009. aasta gaasiseaduse tühistamist, kehtivad samuti ülekande ja transiidi süstemaatilise eristamise suhtes, mis on ette nähtud 2005. aasta gaasiseaduses. Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohus väidab, et ta on kohustatud kohaldama 2005. aasta gaasiseaduse sätteid, kuna nende osas ei ole Belgia Cour constitutionnelle’i poole pöördutud, ei selgita ta aga seda, miks ta ise ei esitanud Cour constitutionnelle’ile eelotsuse küsimust, vaatamata ilmselgetele kahtlustele 2005. aasta gaasiseaduse põhiseaduslikkuse kohta.

60. Kuigi eelotsusetaotluse esitanud kohtul oleks olnud võimalus esitada Belgia Cour constitutionnelle’ile eelotsuse küsimus, ei muudaks see siiski vastuvõetamatuks eelotsuse küsimust, mille ta esitas Euroopa Kohtule. Siseriiklike kohtute ja Euroopa Kohtu vaheline koostöösüsteem, nagu on ette nähtud EÜ artiklis 234, ei ole subsidiaarne menetlus ega sõltu seega siseriiklikus õiguses ette nähtud menetluste ammendumisest.( ) Piisab sellest, et Euroopa Kohtule esitatud küsimus on asjakohane. Igal juhul tuleb nentida, et Belgia Cour constitutionnelle põhines oma otsuses muu hulgas määruse nr 1775/2005 artikli 3 lõike 1 ja direktiivi 2003/55 tõlgendamisel. Kui Cour constitutionnelle’i otsusele vaatamata jääb eelotsusetaotluse esitanud kohtule kahtlusi seoses nende ühenduse õigusnormide tõlgendamisega, lubab EÜ artikkel 234 tal Euroopa Kohtusse pöörduda.

61. Järelikult on eelotsuse küsimus vastuvõetav.

VII. Õiguslik hinnang

A. Sissejuhatavad märkused

62. Euroopa energiapoliitika eesmärk maagaasi valdkonnas on pakkuda Euroopa kodanikele võimalust saada kasu tõhusast ja avatud turust, kõrvaldades selles valdkonnas liikmesriikidevahelise kaubanduse tõkked.( ) Maagaasi turgu iseloomustavad erijooned, mis eristavad seda teistest sektoritest. Üks neist erijoontest on see, et gaasi edastamine toimub kõrgsurvetorustike kaudu ning nende gaasitorustike halduritel on seaduslik monopol gaasi edastamiseks teatud territooriumil.( )

63. Gaasi siseturu toimimise parandamiseks võttis ühenduse seadusandja kõigepealt vastu direktiivi 91/296 maagaasi edastamise kohta võrkude kaudu ning seejärel direktiivi 98/30 maagaasi siseturu ühiseeskirjade kohta. Seejärel võttis seadusandja vastu direktiivi 2003/55, mille eesmärk on kindlustada võrdsed konkurentsitingimused ning vähendada turgu valitseva seisundi kuritarvitamise ja turuvallutusliku käitumise riske.( ) Viimati nimetatud direktiivi artikkel 18 kehtestab kolmandate isikute edastusvõrkudele juurdepääsu süsteemi, mis põhineb avaldatud tariifidel ning mida kohaldatakse objektiivselt ja võrgukasutajate vahel vahet tegemata. Määrusega nr 1775/2005 võttis ühenduse seadusandja vastu ühissätted maagaasi edastusvõrkudele juurdepääsu tingimuste kohta, mis on vahetult kohaldatavad kõikides liikmesriikides.

64. Eelotsuse küsimus käsitleb mittediskrimineeriva juurdepääsu põhimõtet ning seega olulist tegurit reguleeritud tariifidel põhinevas edastusvõrkudele juurdepääsu süsteemis. Eelotsusetaotluse esitanud kohus tahab teada, kas mittediskrimineeriva edastusvõrkudele juurdepääsu põhimõttega, mis on sätestatud määruse nr 1775/2005 artiklis 3 ja direktiivi 2003/55 artiklis 18, on vastuolus niisugune siseriiklik seadus nagu põhikohtuasjas kohaldatav gaasiseadus, mis teeb gaasi edastamise puhul vahet ülekande (st maagaasi edastamise, mille lõplik sihtkoht asub Belgias) ja transiidi (st maagaasi piiriülese edastamise) vahel ning millega kohaldatakse nende kahe edastamise liigi suhtes kaht erinevat tariifikorda.

65. Siiski, arvestades põhikohtuasja vaidlusküsimusi, ei saa eeltoodud küsimust tõlgendada nii, et see puudutab ainuüksi järeldusi, mis tuleb sellest põhimõttest teha, vaid see käsitleb samuti selle põhimõtte kohaldatavust. Üks põhikohtuasja vaidlusküsimusi puudutab direktiivi 2003/55 artikli 32 lõikes 1 ette nähtud ja „ajalooliste” lepingute suhtes kohaldatava erandi kehtivust. Kuigi eelotsusetaotluses ei ole seda sätet sõnaselgelt mainitud, tuleb tõdeda, et see jätab teatud lepingud direktiivi 2003/55 sätete kohaldamisalast välja. Siseriiklik seadus saab aga olla vastuolus määruse nr 1775/2005 artiklis 3 ja direktiivi 2003/55 artiklis 18 sätestatud mittediskrimineeriva juurdepääsu põhimõttega üksnes juhul, kui need sätted on kõnealuste lepingute suhtes kohaldatavad. Peale selle märkis eelotsusetaotluse esitanud kohus oma 12. mai 2010. aasta kirjas, et mittediskrimineeriva juurdepääsu põhimõtte kohaldatavust puudutav küsimus on põhikohtuasjas asjakohane, ning palus Euroopa Kohtul seda arutada.

66. Seega tundub mulle, et kõigepealt on põhjust käsitleda direktiivi 2003/55 artikli 32 lõikes 1 ette nähtud ja „ajalooliste” lepingute suhtes kohaldatava erandi kehtivust (alljaotis B), ning seejärel analüüsida, kas mittediskrimineeriva juurdepääsu põhimõttega, mis on sätestatud määruse nr 1775/2005 artiklis 3 ja direktiivi 2003/55 artiklis 18, on vastuolus siseriiklik seadus, mis kohaldab kaht erinevat tariifikorda, üht ülekande ja teist transiidi suhtes (alljaotis C).

B. „Ajaloolisi” lepinguid käsitlev erand

67. Vastavalt direktiivi 2003/55 artikli 32 lõikele 1 tunnistati direktiiv 91/296, st „transiidi” direktiiv, alates 1. juulist 2004 kehtetuks. See kuupäev langeb kokku direktiivi 2003/55 ülevõtmise tähtaja möödumisega. Viimati nimetatud direktiivi artikli 32 lõige 1 näeb siiski ette erandi lepingute suhtes, mis

– puudutavad transiiti direktiivi 91/296 artikli 2 tähenduses;

– sõlmiti enne 1. juulit 2004 ja

– vastavad transiidi direktiivi artikli 3 lõikele 1( ).

Need „ajaloolised” lepingud on endiselt kehtivad ning neid täidetakse kooskõlas direktiivi 91/296 sätetega. Nende lepingute suhtes ei kohaldata seega direktiivi 2003/55 artiklis 18 sätestatud diskrimineerimiskeelu põhimõtet.

68. CREG leiab, et see „ajaloolisi” lepinguid puudutav erand ei ole kehtiv.

69. Esiteks on CREG seisukohal, et määrus nr 1775/2005 tunnistas direktiivi 2003/55 artikli 32 lõike 1 vaikimisi kehtetuks. Sellega seoses väidab CREG, et selles määruses, eelkõige selle artiklis 16, kus on loetletud erandid ja vabastused, ei ole ühtegi viidet kõnealusele sättele. CREG järeldab sellest, et määruse nr 1775/2005 vastuvõtmisega, mis toimus pärast direktiivi 2003/55 vastuvõtmist, tunnistas ühenduse seadusandja „ajalooliste” lepingute suhtes kohaldatava erandi vaikimisi kehtetuks. Seda tõlgendust kinnitavad tema väitel määruse nr 1775/2005 ettevalmistavad materjalid, millest nähtub, et kõik asjakohased erandid ja vabastused on loetletud määruse nr 1775/2005 artiklis 16, ning selle määruse põhjendus 1, mille kohaselt on selle määruse eesmärk võtta vastu vajalikud struktuurimuudatused, et kõrvaldada järelejäänud tõkked gaasi siseturu loomisel.

70. See tõlgendus mind ei veena.

71. Tõsi küll, määruses nr 1775/2005 ei ole viidatud „ajaloolisi” lepinguid puudutavale erandile. Sellegipoolest tuleb tõdeda, et selles määruses ei ole ka sätet direktiivi 91/296 kehtetuks tunnistamise kohta. Minu arvates näitab see, et määrus nr 1775/2005 ei reguleeri küsimust, millisel määral direktiiv 91/296 tunnistati kehtetuks ning millisel määral see jäi kehtima, ning seda küsimust on reguleeritud üksnes direktiivis 2003/55. Asjaolu, et määruses nr 1775/2005 ei ole viidatud „ajaloolisi” lepinguid puudutavale erandile, ei saa seega tõlgendada kui selle erandi vaikimisi kehtetuks tunnistamist.

72. Seda analüüsi kinnitab asjaolu, et mitte ükski määruse nr 1775/2005 põhjendustest ei väljenda ühenduse seadusandja kavatsust see erand kehtetuks tunnistada. Selline soov ei ilmne ka kõnealuse õigusakti ettevalmistavatest materjalidest. Arvestades märkimisväärseid majanduslikke tagajärgi, mis võivad olla selle erandi kehtetuks tunnistamisel, ning väga tihedat seost direktiivi 2003/55 ja määruse nr 1775/2005 vahel, tundub mulle, et seadusandja selge viite puudumine räägib vastu tõlgendusele, mille kohaselt kõnealune erand tunnistati vaikimisi kehtetuks.

73. CREG väidab teiseks, et „ajaloolisi” lepinguid käsitlev erand, mis on sätestatud direktiivi 2003/55 artikli 32 lõikes 1, ei ole kooskõlas esmase õigusega, eelkõige diskrimineerimiskeelu põhimõttega.

74. Argumendid, mis CREG selle kohta esitab, ei ole minu jaoks samuti veenvad. Asjaolu, et direktiivi 2003/55 artikli 32 lõige 1 eristab „ajaloolist” lepingut omavaid edastajaid nendest, kellel sellist lepingut ei ole, ei kujuta endast diskrimineerimist, kuna see eristamine on õigustatud „ajaloolisi” lepinguid omavate edastajate õiguspärase ootuse kaitsmisega.

75. Kokkuvõttes tuleb asuda seisukohale, et direktiivi 2003/55 artikli 32 lõikes 1 kehtestatud ja „ajaloolisi” lepinguid käsitlev erand on kehtiv ning seda tuleb seega arvesse võtta mitte ainult direktiivi 2003/55, vaid ka määruse nr 1775/2005 kohaldamisel. Kuivõrd „ajaloolisteks lepinguteks” kvalifitseerimise tingimused on täidetud,( ) ei kehti Fluxyse lepingute suhtes seega määruse nr 1775/2005 artiklis 3 ja direktiivi 2003/55 artiklis 18 sätestatud mittediskrimineeriva juurdepääsu põhimõte.

C. Mittediskrimineeriva juurdepääsu põhimõte

76. Eelotsusetaotluse esitanud kohus soovib teada, kas määruse nr 1775/2005 artiklis 3 ja direktiivi 2003/55 artiklis 18 sätestatud mittediskrimineeriva juurdepääsu põhimõttega on vastuolus selline siseriiklik õigusakt nagu põhikohtuasjas kohaldatav 2005. aasta gaasiseadus, millega on gaasi edastamise puhul tehtud üldist vahet ühelt poolt ülekande ja teiselt poolt transiidi vahel ning millega kohaldatakse nende kahe edastusliigi suhtes kaht erinevat tariifikorda.

77. Diskrimineerimiskeelu põhimõte nõuab, et sarnaseid olukordi ei tohi käsitleda erinevalt ega erinevaid olukordi ühtemoodi, välja arvatud siis, kui erinev kohtlemine on objektiivselt õigustatud.( ) Ma ei kahtle selles, et ülekannet ja transiiti tuleb pidada sarnasteks olukordadeks (1. alljaotis). Põhikohtuasjas kohaldatav 2005. aasta gaasiseadus käsitleb aga neid kahte olukorda erinevalt (2. alljaotis). Seega tuleb analüüsida, kuivõrd ühelt poolt ülekande ja teiselt poolt transiidi suhtes erineva korra kohaldamine võib olla objektiivselt õigustatud (3. alljaotis).

1. Sarnased olukorrad

78. Kahe olukorra sarnasust tuleb hinnata eelkõige asjaomase õigusliku raamistiku eset ja eesmärki silmas pidades.( ) Seega tuleb analüüsida määruse nr 1775/2005 ja direktiivi 2003/55 asjakohaseid sätteid.

79. Nii direktiivi 2003/55 kui ka määruse nr 1775/2005 artikli 1 lõike 1 kohaselt kohaldatakse mõlemat õigusakti gaasi edastamise suhtes. Vastavalt direktiivi 2003/55 artikli 2 punktile 3 ja määruse nr 1775/2005 artiklile 2 on gaasi edastamine maagaasi transportimine kõrgsurvetorustiku, välja arvatud tootmisetapi torustiku kaudu tarbijatele, kaasamata tarnimist. Gaasi edastamise määratlus ei tee seega vahet riigisisese gaasivoo ja piiriülese gaasivoo vahel. Vastavalt põhimõttele, mille kohaselt ei sobi ka tõlgendamisel eristada seda, mida seaduses ei ole eristatud (ubi lex non distinguit, nec nos distinguere debemus), räägib see ülekande ja transiidi sarnasuse kasuks.

80. Seda tõlgendust kinnitab direktiivi 2003/55 artikli 32 lõige 1 ja põhjendus 31. Nimetatud artikli 32 lõikega 1 tunnistatakse kehtetuks direktiiv 91/296, mis nägi transiidi jaoks ette eraldi õigusliku korra. Direktiivi 2003/55 põhjendusest 31 nähtub, et üks direktiivi 91/296 kehtetuks tunnistamise eesmärke oli kehtestada ühtne ja mittediskrimineeriv juurdepääsukord gaasi edastamisele tervikuna, kaasa arvatud transiidile.

81. Määruse nr 1775/2005 ning direktiivi 2003/55 eset ja eesmärki arvestades tuleb ülekannet ja transiiti seega pidada sarnasteks olukordadeks. Sellest tulenevalt nõuab mittediskrimineeriva juurdepääsu põhimõte, et mõlemat gaasi edastamise liiki tuleb käsitleda ühtemoodi, välja arvatud juhul, kui erinev kohtlemine on objektiivselt õigustatud.

2. Erinev kohtlemine

82. Eelotsusetaotluse esitanud kohus viitas oma eelotsusetaotluses 2009. aasta gaasiseaduse sätetele. Tulenevalt aga selle seaduse tühistamisest ex tunc viitab eelotsusetaotluse esitanud kohus nüüd 2005. aasta gaasiseaduse sätetele.

83. 2005. aasta gaasiseaduse artiklis 15/5 quinquies on sätestatud, et maagaasi edastamise võrgu haldur, kes tegeleb transiidiga, esitab CREG‑ile eraldi transiiti puudutava heakskiidutaotluse. Selle taotluse suhtes kehtivad samad sätted kui ülekande jaoks esitatava vastava taotluse suhtes, välja arvatud 2005. aasta gaasiseaduse artikli 15/5 ter punktid 2, 4, 5, 8, ja artikli 15/5 quater lõige 3. Nende erandite alusel:

– ei pea transiiditariifid hõlmama tulu niisugusena, nagu seda on täpsustatud artikli 15/5 bis lõikes 2( ),

– ei pea transiiditariifid olema võrreldavad rahvusvahelisel tasandil, kui võrrelda parimate tariifipraktikatega, mida kasutavad võrreldavad maagaasi edastamise võrkude haldurid samasugustes olukordades( ),

– ei pea transiiditariifide eesmärk olema maagaasi edastamise võrgu võimsuse kasutamise optimeerimine( ) ja

– ei pea transiiditariifid olema ühtsed kogu territooriumil, tegemata vahet geograafiliste piirkondade alusel( ).

Peale selle ei tule transiidi puhul kasutada reguleerimisperioodi esimese aasta kogutulu nelja-aastase reguleerimisperioodi järgmiste aastate kogutulu hindamise alusena.

84. Järelikult käsitletakse 2005. aasta gaasiseaduse sätetes ülekannet ja transiiti erinevalt.

3. Objektiivne õigustus

85. Kahe sarnase edastusliigi, nagu ülekande ja transiidi puhul( ) nõuab gaasivõrkudele mittediskrimineeriva juurdepääsu põhimõte, et nende kahe edastusliigi tariifid ei oleks erinevad, välja arvatud juhul, kui erinevus on objektiivselt õigustatud. See põhimõte ei nõua ühtse tariifi kohaldamist. Erinev kohtlemine võib olla õigustatud, kui see põhineb objektiivsel ja mõistlikul kriteeriumil, st kui see on kooskõlas asjassepuutuvate õigusnormide seaduspärase eesmärgiga ning kui selline erinevus on proportsionaalne kõnesoleva kohtlemisega taotletud eesmärgiga.( )

86. Esiteks tuleb seega määrata kindlaks asjakohased kriteeriumid, mis võivad õigustada nende kahe gaasiedastusliigi erinevat kohtlemist (alljaotis a), ning teiseks analüüsida, kas ülekande ja transiidi üldine ja süstemaatiline eristamine gaasiseaduses võib olla neid kriteeriume arvestades õigustatud (alljaotis b). Kuivõrd niisugune eristamine ei väljenda täpselt erinevusi, mis on seotud kogu ülekannet tervikuna ja transiiti tervikuna puudutavate kriteeriumidega, kuid väljendab siiski üldist suundumust, tekib küsimus, kas selline üldistamine võib olla õigustatud (alljaotis c).

a) Asjakohased kriteeriumid, mis võivad õigustada erinevate tariifide kohaldamist

87. Määruse nr 1775/2005 ja direktiivi 2003/55 sätete analüüsist nähtub, et objektiivsed kriteeriumid, mis võivad õigustada erinevate tariifide kohaldamist, on eelkõige:

– edastamisel tekkivad tegelikud kulud,( )

– süsteemi terviklikkuseks ja edasiarendamiseks vajalikud investeeringud,( )

– teatud tegevust puudutavate investeeringutega seotud riskid,( )

– teatud tegevusega seotud konkurents( ) ja

– avaliku teenindamise kohustused.( )

Määrus nr 1775/2005 ja direktiiv 2003/55 rõhutavad lisaks sellele, et on oluline vältida ristsubsideerimist erinevate gaasiedastusliikide vahel.( )

88. Seevastu asjaolu, et edastatud gaas on mõeldud Belgia territooriumil tarbimiseks või teise liikmesriigi territooriumile edastamiseks, ei ole kriteerium, millega üksi saab õigustada kahe sarnase gaasiedastusliigi erinevat kohtlemist.( )

b) Üldise ja süstemaatilise eristamise, nagu ülekande ja transiidi eristamise õigustamine

89. Niisugune siseriiklik seadus nagu 2005. aasta gaasiseadus, mis üldiselt ja süstemaatiliselt eristab ülekannet ja transiiti, tekitab ilmselge probleemi võrkudele mittediskrimineeriva juurdepääsu põhimõtte seisukohalt. Selline seadus teeb vahet selle põhjal, kas edastatud gaas on mõeldud Belgia territooriumil tarbimiseks või teise liikmesriigi territooriumile edastamiseks. See kriteerium ei ole asjakohane kriteerium, millega saaks õigustada erinevat kohtlemist.

90. Siiski võib niisugune eristamine olla diskrimineerimiskeelu põhimõttega kooskõlas juhul, kui see väljendab tegelikult nende kahe edastamisliigi vahelisi erinevusi, mis puudutavad asjakohaseid kriteeriume. Ehkki määruse nr 1775/2005 artiklist 3 ja direktiivi 2003/55 artiklist 18 nähtub, et ülekande ja transiidi erinev kohtlemine peab olema põhjendatud, ei näe need õigusnormid ette positiivset diskrimineerimist nende kahe edastamisliigi vahel. Seega ei ole nende õigusnormidega vastuolus see, et ülekannet ja transiiti koheldakse erinevalt, kui nende kahe tegevuse vahel on erinevusi, mis puudutavad asjakohaseid kriteeriume.

i) Belgia valitsuse lähenemisviis

91. Belgia valitsus leiab, et ülekande ja transiidi eristamine on õigustatud. Ta väidab, et diskrimineerimiskeelu põhimõttega on kooskõlas kohaldada ülekande ja transiidi suhtes kaht erinevat korda, juhul kui nende kahe tegevuse vahel on asjakohased erinevused ning täidetud on muud määruse nr 1775/2005 ja direktiivi 2003/55 nõuded. Belgia valitsuse sõnul ei ole selline süsteem diskrimineeriv, sest kõigil võrgu kasutajatel on mõlema korra raames võimalus tellida sama teenust samal ajal ja samadel tingimustel.

92. Mulle tundub, et see lähenemisviis põhineb diskrimineerimiskeelu põhimõtte vääral tõlgendamisel. Tõsi küll, see põhimõte ei kohusta liikmesriike õigustama kahe võrreldamatu olukorra erinevat kohtlemist. Kuna aga niisugused kaks olukorda nagu ülekanne ja transiit on sarnased, tuleb erandkorra iga osa õigustada. Seega ei piisa kahe erineva tariifikorra kohaldamise õigustamiseks tõendamisest, et teatud liiki transiidil võib võrreldes ülekandega olla erinevaid omadusi. Vastupidi, liikmesriik peab põhjendama selle erandkorra iga osa, mis on ette nähtud transiidi suhtes võrreldes ülekande suhtes kehtestatud korraga. Transiidi suhtes kehtestatud erandkord on seega õigustatud üksnes sedavõrd, kuivõrd see kajastab nende kahe tegevuse vahelisi erinevusi, mis puudutavad vastavalt määrusele nr 1775/2005 ja direktiivile 2003/55 asjakohaseid omadusi.

ii) Objektiivsed erinevused ülekande ja transiidi vahel

93. Fluxys ja Belgia valitsus väidavad, et ülekande ja transiidi üldine eristamine väljendab nende kahe edastamisliigi vahelisi objektiivseid erinevusi, mis puudutavad asjakohaseid kriteeriume. Sellega seoses väidavad nad eelkõige, et:

– transiit on avatud rahvusvahelisele konkurentsile, samas kui ülekande suhtes kehtib monopol;

– transiidi puhul on nõudlus ebastabiilsem;

– transiidi puhul on suurem investeeringute ebaõnnestumise risk;

– ülekande puhul võib esineda olulisi lühiajalisi muutusi ning see peab seega tavaliselt sisaldama paindlikkusteenust; ja

– ülekande suhtes kehtivad avaliku teenindamise kohustused.

94. CREG, Ühendkuningriigi valitsus ja komisjon kahtlevad, kas need tunnused iseloomustavad kogu Fluxyse poolt teostatavat transiiti. Nad leiavad, et see võib olla erinev sõltuvalt erinevatest transiiditeedest.

95. Fluxyse ja Belgia valitsuse poolt välja toodud erinevuste kohta tuleb kõigepealt nentida, et need erinevused puudutavad asjakohaseid kriteeriume, mida on nimetatud käesoleva ettepaneku punktis 87. Neid kriteeriume puudutavad erinevused võivad seega õigustada erineva kohtlemise kohaldamist.

96. Siiski tuleb tõdeda, et niisugused siseriikliku seaduse sätted nagu 2005. aasta gaasiseaduse sätted kehtestavad üldise ja süstemaatilise eristamise ühelt poolt kogu ülekande ja teiselt poolt kogu transiidi vahel. Selline eristamine saab olla õigustatud üksnes juhul, kui nimetatud erinevused on olemas kogu transiidi puhul. Fluxys ja Belgia valitsus õigustavad kogu transiidi suhtes sätestatud erandeid, väites eelkõige, et transiit on avatud rahvusvahelisele konkurentsile, nõudlus on transiidi puhul ebastabiilsem ning investeerimisrisk on transiidi puhul suurem. Käesolevas asjas ei ole minu arvates aga kaugeltki mitte selge, et need omadused on kogu transiiditegevusel.

97. Eelotsusemenetluses ei ole Euroopa Kohus pädev ise asjaolusid tuvastama. Seega tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul uurida, kas Fluxyse poolt teostatavat transiiti tervikuna iseloomustavad Fluxyse ja Belgia valitsuse poolt nimetatud erinevused. Siiski, kuivõrd seda analüüsi tuleb läbi viia määruse nr 1775/2005 ja direktiivi 2003/55 kehtestatud õiguslikku raamistikku arvesse võttes, tuleb seega anda järgmised juhtnöörid.

98. Selles osas, mis puudutab väidet, et transiit on avatud rahvusvahelisele konkurentsile, tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul üksikasjalikult uurida, kas kõik Fluxyse võrgu transiiditeed on avatud rahvusvahelisele konkurentsile ning kas see konkurents on sedavõrd tugev, et seda tuleb arvesse võtta kogu transiidi tariifide puhul. Ainuüksi tehnilisest võimalusest ehitada teine transiiditee või kasutada mõne teise halduri võrku ei piisa järeldamiseks, et transiiditee on avatud märkimisväärsele rahvusvahelisele konkurentsile. Teise halduri võrku läbiv tee või teise tee ehitamine peab olema võimalus, mis saab majanduslikult asendada Fluxyse võrgu transiiditeed. Rahvusvahelise konkurentsi mõju transiidile võib seega erineda olenevalt erinevatest transiiditeedest.

99. Kuivõrd Fluxys ja Belgia valitsus tuginevad sellele, et transiidi puhul on investeerimisrisk suurem, tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul uurida selle riski tõenäosust. See võib erineda eelkõige sõltuvalt rahvusvahelise konkurentsi olemasolust ja tugevusest ning alginvesteeringust juba tagasisaadud summast. Seega on võimalik, et see investeerimisrisk on erinev olenevalt transiiditeest.

100. Lõpetuseks tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul analüüsida, kas nõudluse ebastabiilsus puudutab kõiki Fluxyse võrgu transiiditeid ning kas see puudutab neid kõiki ühel ja samal määral.

101. Soovimata eelotsusetaotluse esitanud kohtu uurimise tulemust ennetada, tundub mulle siiski üsna tõenäoline, et see kohus tuvastab, et takistused, millele Fluxys ja Belgia valitsus tuginevad, ei puuduta kogu transiiti või ei puuduta seda samal määral. Sellisel juhul ei saa ülekande ja transiidi süstemaatiline ja üldine eristamine olla tervikuna õigustatud asjakohaseid kriteeriume puudutavate erinevustega, sest see eristamine ei väljenda objektiivseid erinevusi nende kahe edastusliigi vahel.

iii) Üldistamisõigus

102. (Tõenäolisel) juhul, kui ülekande ja transiidi üldine ning süstemaatiline eristamine, mis on ette nähtud niisuguse siseriikliku seaduse nagu gaasiseadusega, ei ole tervikuna õigustatud asjakohaseid kriteeriume puudutavate eranditega, tekib küsimus, kas selline eristamine võib olla õigustatud liikmesriikide üldistamisõiguse alusel.

103. Mittediskrimineeriva juurdepääsu põhimõte ei kohusta liikmesriike kehtestama tariifikordi, mis väljendavad vähimagi üksikasjani kõiki eriomadusi, mis võivad esineda edastamise eri liikidel. Tariifide rakendatavust ja läbipaistvust silmas pidades võivad liikmesriigid tariifikorda teatud määral üldistada. Neil on teatav kaalutlusruum selleks, et valida kriteeriumid, mille alusel nad kehtestavad üldise tariifikorra.( )

104. Kuigi ülekande ja transiidi eristamine ei väljenda täpselt kõiki erinevusi kõigi nende edastamisliikide vahel, ei näi olevat välistatud, et see väljendab üldist suundumust. Seega tekib küsimus, kas ülekande ja transiidi üldine ja süstemaatiline eristamine võib olla õigustatud liikmesriikide üldistamisõiguse alusel.

105. Minu arvates tuleb sellele küsimusele vastata eitavalt. Ülekande ja transiidi eristamisel põhinev üldistamine oleks vastuolus määruses nr 1775/2005 ja direktiivis 2003/55 taotletud eesmärkidega. Nimetatud õigusaktides on soovitud edendada Euroopa ühtse maagaasituru arengut ning seega kõrvaldada liikmesriikidevahelist piiriülest gaasivoolu piiravad takistused.( ) Gaasi kõrgsurvevõrkudele reguleeritud ja mittediskrimineeriva juurdepääsu kehtestamine on peamine vahend piiriülese maagaasivoolu takistuste kõrvaldamiseks. Diskrimineerimiskeelu põhimõte kohustab erinevate võrkude haldureid tõendama, miks piiriülest gaasivoolu tuleb kohelda teistmoodi kui riigisisest gaasivoolu. Selline kohustus õigustada riigisisese gaasivoolu ja piiriülese gaasivoolu erinevat kohtlemist võimaldab teha kindlaks niisuguse erineva kohtlemise, mis ei põhine asjakohastel kriteeriumidel ja ei ole seega põhjendatud.( )

106. Tariifikordade üldistamine, mis eristab ülekannet ja transiiti, võib seada ohtu määruses nr 1775/2005 ja direktiivis 2003/55 taotletud turu integratsiooni eesmärgi.( ) See üldistamine võimaldaks võrkude halduritel kohaldada erinevaid tariife isegi siis, kui see ei ole õigustatud asjakohaste kriteeriumide alusel. Isegi kui see puudutaks üksnes piiratud hulka juhtumeid, oleks selline lähenemisviis vastuolus riiklike turgude järkjärgulise integreerimise ideega.

107. Kokkuvõtteks leian, et kuigi liikmesriigid võivad teatud määral oma tariifikordasid üldistada, on määrusega nr 1775/2005 ja direktiiviga 2003/55 siiski vastuolus ülekande ja transiidi üldistamine.

c) Tulemus

108. Kuivõrd niisugune siseriiklik seadus nagu 2005. aasta gaasiseadus kehtestab ülekande ja transiidi vahelise üldise ja süstemaatilise eristuse, mis ei väljenda täpselt kogu ülekande ja kogu transiidi vahelisi erinevusi, mis puudutavad asjakohaseid kriteeriume, ei ole see seadus kooskõlas maagaasivõrkudele mittediskrimineeriva juurdepääsu põhimõttega, mis on sätestatud määruse nr 1775/2005 artiklis 3 ja direktiivi 2003/55 artiklis 18.

D. Kokkuvõte

109. Direktiivi 2003/55 artikli 32 lõikest 1 tuleneb, et gaasivõrkudele mittediskrimineeriva juurdepääsu põhimõte, mis on kehtestatud määruse nr 1775/2005 artikli 3 lõikes 1 ja kõnealuse direktiivi artiklis 18, ei ole kohaldatav „ajalooliste” lepingute suhtes.

110. Kuivõrd gaasivõrkudele mittediskrimineeriva juurdepääsu põhimõte, mis on sätestatud määruse nr 1775/2005 artiklis 3 ja direktiivi 2003/55 artiklis 18, on kohaldatav, on sellega vastuolus see, et siseriiklik seadus kehtestab kaks erinevat tariifikorda, st ühe maagaasi ülekande jaoks ja teise transiidi jaoks, välja arvatud juhul, kui erinevad tariifikorrad väljendavad täpselt kogu ülekande ja kogu transiidi vahelisi erinevusi ning kui need erinevused puudutavad kriteeriume, mis on asjakohased vastavalt määrusele nr 1775/2005 ja direktiivile 2003/55. Asjaolu, et gaas ületab ühendusesisese piiri, ei ole iseenesest asjakohane kriteerium.

VIII. Ettepanek

111. Eeltoodut arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Cour d’appel de Bruxelles’i esitatud eelotsuse küsimusele järgmiselt:

Gaasivõrkudele mittediskrimineeriva juurdepääsu põhimõttega, mis on sätestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. septembri 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1775/2005 (maagaasiedastusvõrkudele juurdepääsu tingimuste kohta) artiklis 3 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2003. aasta direktiivi 2003/55/EÜ (maagaasi siseturu ühiseeskirjade kohta ning direktiivi 98/30/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta) artiklis 18, on vastuolus see, et siseriiklikud õigusnormid kehtestavad kaks erinevat tariifikorda, ühe riigisisese gaasiedastuse jaoks ja teise piiriülese gaasiedastuse jaoks, välja arvatud juhul, kui piiriülese gaasiedastuse suhtes kehtestatud erandlik tariifikord väljendab täpselt kogu piiriülese gaasiedastuse ja kogu riigisisese gaasiedastuse vahelisi erinevusi ning kui need erinevused puudutavad kriteeriume, mis on asjakohased vastavalt määrusele nr 1775/2005 ja direktiivile 2003/55.