ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 106/6

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 28. jaanuari 2016. aasta otsus (Tribunale di Frosinone eelotsusetaotlus – Itaalia) – kriminaalasi Rosanna Laezza süüdistuses

(Kohtuasi C-375/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - ELTL artiklid 49 ja 56 - Asutamisvabadus - Teenuste osutamise vabadus - Hasartmängud - Euroopa Kohtu otsus, millega tunnistati liidu õigusega vastuolus olevaks liikmesriigi õigusnormid, mis käsitlevad kihlveopanuste vastuvõtmise kontsessioone - Süsteemi ümberkorraldamine uue hanke abil - Omandis oleva ning mängude korraldamise ja panuste vastuvõtmise võrgustikku kuuluva materiaalse ja immateriaalse vara tasuta kasutada andmine - Piirang - Ülekaalukast üldisest huvist tulenevad põhjused - Proportsionaalsus))

(2016/C 106/06)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale di Frosinone

Põhikohtuasja menetluse pool

Rosanna Laezza

Resolutsioon

ELTL artikleid 49 ja 56 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi niisugune piirav õigusnorm, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas ja mis näeb kontsessiooni tähtaja lõppemise tõttu tegevuse lõpetamise korral ette kohustuse anda kontsessionääri omandis olev mängude korraldamise ja panuste vastuvõtmise võrgustikku kuuluv materiaalne ja immateriaalne vara tasuta kasutada, juhul kui see piirang läheb kaugemale sellest, mis on vajalik vaidlusaluse sättega tegelikult taotletava eesmärgi saavutamiseks – seda asjaolu tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.

(1) ELT C 372, 20.10.2014.
1.

ELTL artikleid 49 ja 56 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus põhikohtuasjas käsitletavad siseriiklikud õigusnormid, mis sätestavad, et kiirabiveoteenuste osutamine delegeeritakse riigihankemenetlust korraldamata ja ilma igasuguse teate avaldamiseta eelistatult lepingulistele vabatahtlike ühendustele, tingimusel et nende ühenduste tegevust reguleeriv õiguslik ja lepinguline raamistik täidab tegelikku sotsiaalset ülesannet ning selle süsteemi aluseks olevat solidaarsuse ja eelarve tõhususe eesmärki.
1.

ELTL artiklit 56 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liikmesriigi õiguskaitseasutused karistavad eraettevõtjat, kes tegevusluba omamata vahendab spordikihlvedusid niisuguse teise eraettevõtja arvel, kellel ei ole tegevusluba spordikihlvedude korraldamiseks selles liikmesriigis, kuid kellel on vastav litsents teises liikmesriigis, kui kohustus omada spordikihlvedude korraldamise või vahendamise luba tuleneb riikliku monopoli korrast, mille liikmesriigi kohtud on tunnistanud liidu õigusega vastuolus olevaks. Niisugune karistus on ELTL artikliga 56 vastuolus ka juhul, kui eraettevõtjal on teoreetiliselt võimalik spordikihlvedude korraldamise või vahendamise luba omandada, kuid niisuguse tegevusloa andmise menetlus ei ole teada ja spordikihlvedude riikliku monopoli kord, mille liikmesriigi kohtud on tunnistanud liidu õigusega vastuolus olevaks, kestab hoolimata tegevusloa andmise menetluse vastuvõtmisest edasi.
1.

Kuna Portugali Vabariik ei ole taganud seda, et Alvalade, Odemira, Pereira do Campo, Vila Verde (PTAGL 420), Mação, Pontéveli, Castro Daire, Arraiolosi, Ferreira do Alentejo, Vidigueira, Alcácer do Sali, Amareleja, Monchique, Montemor-o-Novo, Grândola, Estremozi, Maceira, Porteli, Viana do Alentejo, Cinfãesi, Ponte de Reguengo, Canas de Senhorimi, Repesesi, Vila Viçosa, Santa Comba Dão, Tolosa, Loriga, Cercali, Vale de Santarémi, Castro Verde, Almodôvari, Amares/Ferreirasi, Mogadouro, Melidesi, Vila Verde (PTAGL 421), Serpa, Vendas Novasi, Vila de Prado, Nelasi, Vila Nova de São Bento, Santiago do Cacémi, Alter do Chão, Tábua ja Mangualde linnastus läbib asulareoveepuhastitest väljuv vesi nõuetekohase puhastuse, mis vastab nõukogu 21. mai 1991. aasta direktiivi 91/271/EMÜ asulareovee puhastamise kohta (Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 1137/2008 muudetud redaktsioonis) I lisa punkti B asjakohastele nõuetele, siis on Portugali Vabariik rikkunud selle direktiivi artiklist 4 talle tulenevaid kohustusi.
1.

Kuna Bulgaaria Vabariik: — ei integreerinud linnustiku kaitseks olulisi alasid tervikuna erikaitsealasse, mis hõlmab Kaliakra piirkonda, siis on Bulgaaria Vabariik jätnud erikaitsealana klassifitseerimata alad, mis on arvuliselt ja suuruselt kõige sobivamad esiteks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiivi 2009/147/EÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta I lisas nimetatud bioloogiliste liikide kaitseks ja teiseks selles lisas nimetamata, kuid geograafilistel maismaa- ja merealadel, kus seda direktiivi kohaldatakse, reeglipäraselt esinevate rändliikide kaitseks, mistõttu on see liikmesriik rikkunud selle direktiivi artikli 4 lõigetest 1 ja 2 tulenevaid kohustusi; — andis loa projektidele „AES Geo Energy”, „Disib” ja „Longman Investment” linnustiku kaitseks olulisel alal, mis hõlmab Kaliakra piirkonda, mida ei klassifitseeritud erikaitsealana, kuigi seda oleks tulnud teha, siis on Bulgaaria Vabariik rikkunud direktiivi 2009/147 artikli 4 lõikest 4 tulenevaid kohustusi; — andis loa projektidele „Kaliakra Wind Power”, „EVN Enertrag Kavarna”, „Vertikal – Petkov & Cie” ja „Thracian Cliffs Golf & Spa Resort” erikaitsealadel, mis hõlmavad Kaliakra ja Belite Skali piirkonda, siis on Bulgaaria Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta artikli 6 lõikest 2; — esiteks ei hinnanud nõuetekohaselt, milline kumulatiivne mõju on projektidel „Windtech”, „Brestiom”, „Eco Energy” ja „Longman Investment” linnustiku kaitseks olulisel alal, mis hõlmab Kaliakra piirkonda, mida ei klassifitseeritud erikaitsealana, kuigi seda oleks tulnud teha, ning teiseks andis sellest hoolimata loa projekti „Longman Investment” elluviimiseks, siis on Bulgaaria Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad ühelt poolt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiivi 2011/92/EL teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta artikli 4 lõigetest 2 ja 3 ning III lisa punkti 1 alapunktist b ja teiselt poolt selle direktiivi artikli 2 lõikest 1.
ET Euroopa Liidu Teataja C 98/6

Euroopa Kohtu (esimene koda) 14. jaanuari 2016. aasta otsus (Augstākās tiesa eelotsusetaotlus – Läti) – „Ostas celtnieks”versus Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs

(Kohtuasi C-234/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Riigihanked - Direktiiv 2004/18/EÜ - Majanduslik ja finantsseisund - Tehniline ja/või kutsealane pädevus - Artikli 47 lõige 2 ja artikli 48 lõige 3 - Hankedokumentides esitatud kohustus, et pakkuja peab sõlmima üksustega, kelle võimalustele ta tugineb, koostöölepingu või asutama nendega koos ühisettevõtte))

(2016/C 098/06)

Kohtumenetluse keel: läti

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Augstākās tiesa

Põhikohtuasja pooled

Hageja:„Ostas celtnieks” SIA

Kostjad: Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta artikli 47 lõiget 2 ja artikli 48 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui hankija võib riigihankemenetluse hankedokumentides panna pakkujale kohustuse, et see enne hankelepingu sõlmimist sõlmiks nende üksustega, kelle võimalustele ta tugineb, koostöölepingu või asutaks koos nendega ühisettevõtte.

(1) ELT C 212, 7.7.2014.
2.

Liidu õigusnorme, nimelt ELTL artiklit 101 ja määrust nr 1/2003 tuleb tõlgendada nii, et niisuguse leebema kohtlemise taotluse, mille ettevõtja esitas või kavatseb esitada Euroopa Komisjonile, ja sama kartelli kohta siseriiklikule konkurentsiasutusele esitatud lihtsustatud taotluse vahel ei esine õiguslikku seost, mis kohustaks seda ametiasutust hindama lihtsustatud taotlust lähtuvalt leebema kohtlemise taotlusest. See, kas lihtsustatud taotlus kajastab komisjonile esitatud taotluse sisu õigesti või mitte, on selles osas asjakohatu. Kui siseriiklikule konkurentsiasutusele esitatud lihtsustatud taotlusel on kitsam esemeline kohaldamisala, kui komisjonile esitatud leebema kohtlemise taotlusel, ei pea siseriiklik konkurentsiasutus võtma ühendust komisjoniga ega ettevõtja endaga, et teha kindlaks, kas ettevõtja on tuvastanud konkreetseid näiteid õigusvastase tegevuse kohta sektoris, mida väidetavalt hõlmab leebema kohtlemise taotlus, kuid mitte lihtsustatud taotlus.
ET Euroopa Liidu Teataja C 98/3

Euroopa Kohtu (viies koda) 21. jaanuari 2016. aasta otsus (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas’e eelotsusetaotlus – Leedu) – „Eturas” UAB jt vs. Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

(Kohtuasi C-74/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Konkurents - Keelatud kokkulepped - Kooskõlastatud tegevus - Ühises elektroonilises reiside pakkumise süsteemis osalevad reisibürood - Internetis reiside ostul hinnaalanduste määrade automaatne piiramine - Süsteemihalduri teade piirangu kohta - Vaikiv kokkulepe, mille võib kvalifitseerida kooskõlastatud tegevuseks - Kokkuleppe ja kooskõlastatud tegevuse koosseisu tunnused - Tõendite ja nõutava tõendatuse taseme hindamine - Liikmesriikide menetlusautonoomia - Tõhususe põhimõte - Süütuse presumptsioon))

(2016/C 098/03)

Kohtumenetluse keel: leedu

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Põhikohtuasja pooled

Hagejad:„Eturas” UAB, „AAA Wrislit” UAB, „Baltic Clipper” UAB, „Baltic Tours Vilnius” UAB, „Daigera” UAB, „Ferona” UAB, „Freshtravel” UAB, „Guliverio kelionės” UAB, „Kelionių akademija” UAB, „Kelionių gurmaani” UAB, „Kelionių laikas” UAB, „Litamicus” UAB, „Megaturas” UAB, „Neoturas” UAB, „TopTravel” UAB, „Travelonline Baltics” UAB, „Vestekspress” UAB, „Visveta” UAB, „Zigzag Travel” UAB, „ZIP Travel” UAB

Kostja: Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

Menetluses osalesid:„Aviaeuropa” UAB, „Grand Voyage” UAB, „Kalnų upė” UAB, „Keliautojų klubas” UAB, „Smaragdas traavel” UAB, „700LT” UAB, „Aljus ir Ko” UAB, „Gustus vitae” UAB, „Tropikai” UAB, „Vipauta” UAB, „Vistus” UAB

Resolutsioon

ELTL artikli 101 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kui niisuguse teabesüsteemi haldur, mille eesmärk on selle veebisaidi kaudu võimaldada reisibüroodel müüa reise ühtse broneerimise viisil, saadab nendele ettevõtjatele isikliku e-postkasti kaudu teate, hoiatades neid, et süsteemi vahendusel müüdavatele toodetele tehtavatel hinnaalandustel on nüüdsest ülempiir, ning kui pärast teate edastamist sisestatakse süsteemi tehnilised muudatused, mis on selle meetme rakendamiseks vajalikud, võib nende ettevõtjate puhul alates hetkest, mil nad said teada süsteemi halduri saadetud teatest, eeldada nende osalemist kooskõlastatud tegevuses selle sätte tähenduses, kui nad hoidusid sellest tegevusest avalikult distantseerumast, ei teavitanud sellest haldusasutusi või ei esitanud eelduse ümberlükkamiseks muid tõendeid, näiteks tõendit selle kohta, et pidevalt kohaldati kõnealust ülempiiri ületavat hinnaalandust.

Eelotsusetaotluse esitanud kohtul tuleb siseriiklike normide alusel, mis reguleerivad tõendite hindamist ja nõutavat tõendatuse taset, analüüsida, kas kõiki talle esitatud asjaolusid arvestades võib põhikohtuasjas kõne all oleva teate saatmine olla piisav tõend selleks, et tuvastada, et teate adressaadid teadsid selle sisu. Süütuse presumptsiooniga on vastuolus, kui eelotsusetaotluse esitanud kohus tõdeb, et pelk teate saatmine võib olla piisav tõend selleks, et tuvastada, et teate adressaadid tingimata teadsid selle sisu.

(1) ELT C 142, 12.5.2014.
ET Euroopa Liidu Teataja C 98/8

Euroopa Kohtu (neljas koda) 21. jaanuari 2016. aasta otsus (Vilniaus miesto apylinkės teismas’ ja Lietuvos Aukščiausiasis Teismas’ eelotsusetaotlus – Leedu) – „ERGO Insurance” SE, mida esindab „ERGO Insurance” SE Lietuvos filialas versus„If P&C Insurance” AS, mida esindab „If P&C Insurance” AS filialas (C-359/14), „Gjensidige Baltic” AAS, mida esindab „Gjensidige Baltic” AAS Lietuvos filialas versus„PZU Lietuva” UAB DK (C-475/14)

(Liidetud kohtuasjad C-359/14 ja C-475/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Kohaldatava õiguse valik - Määrus (EÜ) nr 864/2007 ja määrus (EÜ) nr 593/2008 - Direktiiv 2009/103/EÜ - Haagisega veduki põhjustatud liiklusõnnetus; kumbki sõiduk on kindlustatud eri kindlustusandja juures - Liiklusõnnetus, mis on toimunud muus liikmesriigis kui see, kus olid sõlmitud kindlustuslepingud - Kindlustusandjate vaheline tagasinõue - Kohaldatav õigus - Mõisted „lepingulised võlasuhted” ja „lepinguvälised võlasuhted”))

(2016/C 098/09)

Kohtumenetluse keel: leedu

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Vilniaus miesto apylinkės teismas, Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

Põhikohtuasja pooled

Hagejad:„ERGO Insurance” SE, mida esindab „ERGO Insurance” SE Lietuvos filialas, (C-359/14), „Gjensidige Baltic” AAS, mida esindab „Gjensidige Baltic” AAS Lietuvos filialas (C-475/14)

Kostjad:„If P&C Insurance” AS, mida esindab „If P&C Insurance” AS filialas (C-359/14), „PZU Lietuva” UAB DK (C-475/14)

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta direktiivi 2009/103/EÜ, mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustuse ja sellise vastutuse kindlustamise kohustuse täitmise kohta, artikli 14 punkti b tuleb tõlgendada nii, et see säte ei näe ette erinormiks olevat kollisiooninormi, mis määraks kindlaks kohaldatava õiguse kindlustusandjate vahelisele tagasinõudele asjaoludel, mis esinevad põhikohtuasjades.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. juuni 2008. aasta määrust (EÜ) nr 593/2008 lepinguliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta (Rooma I) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. juuli 2007. aasta määrust (EÜ) nr 864/2007, lepinguväliste võlasuhete suhtes kohaldatava õiguse kohta (Rooma II), tuleb tõlgendada nii, et õigus, mida kohaldatakse tagasinõudele, mis on veduki juhi põhjustatud liiklusõnnetuse tõttu kannatanule hüvitist maksnud veduki kindlustusandjal selle liiklusõnnetuse ajal veduki külge ühendatud haagise kindlustusandja vastu, määratakse kindlaks määruse nr 593/2008 artikli 7 alusel, kui sellele õnnetusele määruse nr 864/2007 artiklite 4 ja sellele järgnevate artiklite alusel kohaldatavad kahju õigusvastasest tekitamisest tuleneva vastutuse normid näevad ette kahju hüvitamise kohustuse jaotuse.

(1) ELT C 329, 22.9.2014.

ELT C 7, 12.1.2015.
ET Euroopa Liidu Teataja C 98/14

Euroopa Kohtu (neljas koda) 21. jaanuari 2016. aasta otsus (Korkein oikeuse eelotsusetaotlus – Soome) – SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft versus If Vahinkovakuutusyhtiö Oy

(Kohtuasi C-521/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EÜ) nr 44/2001 - Artikli 6 punkt 2 - Kohtualluvus - Hagi tagatise realiseerimise nõudes või muus kolmanda isiku iseseisvas nõudes menetluspoole vastu kohtus, kus menetletakse põhihagi))

(2016/C 098/17)

Kohtumenetluse keel: soome

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Korkein oikeus

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft

Vastustaja: If Vahinkovakuutusyhtiö Oy

Resolutsioon

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 6 punkti 2 tuleb tõlgendada nii, et selle kohaldamisalasse kuulub hagi, mille kolmas isik on siseriikliku õiguse kohaselt esitanud kostja vastu põhihagi menetluses ja mille esemeks olev nõue hüvitada põhihagi menetluses kindlustushüvitised, mis kolmas isik on hagejale välja maksnud, on põhihagiga tihedalt seotud, kuid selline hagi kuulub nimetatud sätte kohaldamisalasse tingimusel, et hagi ei ole esitatud üksnes selleks, et viia kostja välja selle kohtu alluvusest, kes oleks tema asjas pädev.

(1) ELT C 34, 2.2.2015.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1907/2006 mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ja millega asutatakse Euroopa Kemikaalide Agentuur ning muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93, komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direktiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ, redaktsioonis, mis tuleneb komisjoni 22. juuni 2009. aasta määrusest (EÜ) nr 552/2009 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus, kui liikmesriigi õigusnormid panevad keemiatoodete importijale kohustuse registreerida need tooted liikmesriigi pädevas asutuses, ehkki sellel importijal on juba kohustus registreerida samad tooted nimetatud määruse alusel Euroopa Kemikaaliametis, tingimusel et registreerimine ei kujuta endast eeltingimust nende ainete turuleviimiseks; et see puudutab erinevat teavet kui see, mis on määrusega nõutud ja et see vastab samade eesmärkide saavutamisele kui need, mis määrusega taotletud, eelkõige eesmärgile tagada inimeste tervise ja keskkonna kaitstuse kõrge tase ning ainete vaba ringlus siseturul, rakendades nende toodete ohutu käitlemise kontrollisüsteemi asjaomases liikmesriigis ja hinnates seda käitlemist; neid asjaolusid peab aga kontrollima liikmesriigi kohus.
ET Euroopa Liidu Teataja C 156/12

Euroopa Kohtu (esimene koda) 10. märtsi 2016. aasta otsus (Hof van Cassatie eelotsusetaotlus – Belgia) – VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert versus Belgische Staat

(Kohtuasi C-499/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Tolliliit ja ühine tollitariifistik - Tariifne klassifitseerimine - Kombineeritud nomenklatuur - Tõlgendamine - Üldreeglid - Reegli 3 punkt b - Mõiste „jaekaubanduse jaoks mõeldud komplektina esitatud kaubad” - Eraldi pakendid))

(2016/C 156/15)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hof van Cassatie

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert

Vastustaja: Belgische Staat

Resolutsioon

Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas, mida on muudetud komisjoni 20. septembri 2007. aasta määrusega (EÜ) nr 1214/2007, sisalduvate üldreeglite reegli 3 punkti b tuleb tõlgendada nii, et selliseid kaupu nagu põhikohtuasjas, mis on tollivormistuseks esitatud eraldi pakendites ja mis pakendatakse ühte pakendisse alles pärast seda toimingut, võib siiski pidada „jaekaubanduse jaoks mõeldud komplektina esitatud kaupadeks” nimetatud reegli tähenduses ning seega võivad kõnealused kaubad kuuluda ühte ja samasse tariifirubriiki, kui muid objektiivseid asjaolusid arvesse võttes on selge, et need kaubad kuuluvad kokku ja on sellisena ette nähtud jaekaubanduses turustamiseks; viimati nimetatud asjaolu hindamine on siseriikliku kohtu ülesanne.

(1) ELT C 26, 26.1.2015.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiivi 2011/95/EL, mis käsitleb nõudeid, millele kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad vastama, et kvalifitseeruda rahvusvahelise kaitse saajaks, ning nõudeid pagulaste või täiendava kaitse saamise kriteeriumidele vastavate isikute ühetaolisele seisundile ja antava kaitse sisule, artiklit 33 tuleb tõlgendada nii, et täiendava kaitse seisundi saajale kehtestatud elukohanõue, mis on kõne all põhikohtuasjades, kujutab endast piirangut selle artikliga tagatud liikumisvabadusele, isegi kui see meede ei keela kõnealusel isikul vabalt liikuda selle liikmesriigi territooriumil, kes talle kaitse andis, ega viibida ajutiselt sellel territooriumil väljaspool elukohanõudega määratud paika.
ET Euroopa Liidu Teataja C 156/4

Euroopa Kohtu (üheksas koda) 17. märtsi 2016. aasta otsus (First-tier Tribunal (Tax Chamber) eelotsusetaotlus – Ühendkuningriik) – Portmeirion Group UK Ltd versus Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

(Kohtuasi C-232/14) (1)

((Eelotsusetaotlus - Dumping - Rakendusmäärus (EL) nr 412/2013 - Kehtivus - Hiinast pärit keraamiliste laua- ja kööginõude import - Vaatlusalune toode - Käsitletav toode - Põhjendamiskohustus))

(2016/C 156/04)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Portmeirion Group UK Ltd

Vastustaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Resolutsioon

Eelotsuse küsimuse uurimisel ei ilmnenud ühtki nõukogu 13. mai 2013. aasta rakendusmääruse (EL) nr 412/2013, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse ajutine tollimaks, mis on kehtestatud Hiina Rahvavabariigist pärit keraamiliste laua- ja kööginõude impordi suhtes, kehtivust mõjutavat asjaolu.

(1) ELT C 235, 21.7.2014.
3.

Direktiivi 2005/60 (muudetud direktiiviga 2010/78) artikleid 5 ja 13 tuleb tõlgendada nii, et sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu on arutusel põhikohtuasjas, mis on vastu võetud direktiivi artikliga 13 liikmesriikidele jäetud kaalutlusruumi või artiklis 5 nimetatud pädevust kasutades, peavad olema kooskõlas liidu õiguse, eriti aluslepingutega tagatud põhivabadustega. Kuigi sellised siseriiklikud õigusnormid, mille eesmärk on võitlus rahapesu või terrorismi rahastamise vastu, järgivad legitiimset eesmärki, millega saab põhjendada põhivabaduste piirangut, ja kuigi eeldus, et kui direktiivi kohaldamisalasse kuuluv asutus kannab raha üle mõnda muusse liikmesriiki peale oma asukohariigi, kaasneb sellega alati suurem rahapesu või terrorismi rahastamise oht, on selle eesmärgi saavutamiseks sobiv, lähevad need õigusnormid ometi kaugemale, kui on taotletava eesmärgi saavutamiseks vajalik, kuna nendega kehtestatud eeldus laieneb kõigile rahaülekannetele, ilma et oleks ette nähtud selle kummutamise võimalust rahaülekannete korral, millega sellist riski objektiivselt ei kaasne.
—

juhul kui niisugune kohus nagu eelotsusetaotluse esitanud kohus otsustab Euroopa maksekäsu päritoluliikmesriigi kohtute rahvusvahelise pädevuse üle ja järeldab, et määruses nr 44/2001 sätestatud kriteeriume arvestades on neil selline pädevus, kohustavad nimetatud määrus ja määrus nr 1896/2006 kohut tõlgendama siseriiklikku õigust nii, et see võimaldab tal kindlaks teha või määrata kohtu, kellel on territoriaalne ja sisuline pädevus asjaomane menetlus läbi viia, ning
1.

Ungari on 12. aprilli 2011. aasta valitsuse määruses nr 55/2011, mis reguleerib meelelahutuskaardi Széchenyi väljastamist ja kasutamist ning mida on muudetud 21. novembri 2011. aasta CLVI seadusega teatud maksuseaduste ja muude seotud õigusaktide muutmise kohta, ette nähtud meelelahutuskaardi Széchenyi süsteemi kehtestamise ja jõushoidmisega rikkunud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/123/EÜ teenuste kohta siseturul osas, milles: — nimetatud valitsuse määruse artikkel 13, tõlgendatuna koostoimes 1993. aasta XCVI seaduse, mis käsitleb vabatahtlikke vastastikuseid kindlustusseltse, § 2 lõike 2 punktiga d, 1997. aasta CXXXII seaduse, mis käsitleb välisriigis asuvate ettevõtjate filiaale ja esindusi, § 2 punktiga b ning 2006. aasta IV seaduse äriühingute kohta § -ga 1, § 2 lõigetega 1 ja 2, § 55 lõigetega 1 ja 3 ja § 64 lõikega 1, välistab meelelahutuskaardi Széchenyi väljastamise filiaalide poolt ja rikub seeläbi selle direktiivi artikli 14 punkti 3; — nimetatud artikkel 13, tõlgendatuna koostoimes samade siseriiklike õigusnormidega, ei tunnusta sama artikli 13 punktides a-c sätestatud tingimuste täidetuse seisukohast nende kontsernide tegevust, kelle emaettevõtja ei ole Ungari õiguse alusel asutatud äriühing ja kelle liikmed ei tegutse Ungari õiguses ette nähtud äriühingu vormis, ning rikub seeläbi nimetatud direktiivi artikli 15 lõiget 1, lõike 2 punkti b ja lõiget 3; — valitsuse määruse nr 55/2011 artikkel 13, tõlgendatuna koostoimes samade siseriiklike õigusnormidega, kehtestab meelelahutuskaardi Széchenyi väljastamise õiguse ainult pankadele või krediidiasutustele, kuna ainult need isikud on võimelised täitma nimetatud artiklis 13 sätestatud tingimusi, ja rikub seeläbi viidatud direktiivi artikli 15 lõiget 1 ja lõike 2 punkti d ning lõiget 3; — nimetatud artikkel 13 on vastuolus direktiivi 2006/123 artikliga 16, kuna see näeb meelelahutuskaardi Széchenyi väljastamise tingimusena ette Ungaris asutamise kohustuse.