KOHTUJURISTI ETTEPANEK

YVES BOT

esitatud 26. märtsil 2009 ( 1 )

Liidetud kohtuasjad C-125/07 P, C-133/07 P, C-135/07 P ja C-137/07 P

Erste Group Bank AG, endine Erste Bank der österreichischen Sparkassen AG, jt

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Sisukord

I. Õiguslik raamistik II. Faktiline raamistik III. Hagi Esimese Astme Kohtus ja vaidlustatud kohtuotsus IV. Menetlus Euroopa Kohtus ja poolte nõuded V. Apellatsioonkaebuste väited A. Erste väited (C-125/07 P) B. RZB väited (C-133/07 P) C. BA-CA väited (C-135/07 P) D. ÖVAG väited (C-137/07 P) VI. Apellatsioonkaebuste liitmine ja nende käsitlemine käesolevas ettepanekus VII. Esialgsed märkused A. Euroopa Kohtu kontrolli ulatus käesolevate apellatsioonkaebuste suhtes B. Konkurentsivastase tegevuse ja kokkulepete kontrolli õiguslik ja faktiline kontekst VIII. Väited EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumise kohta A. Esimene väide, et liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamise tingimust on hinnatud vääralt 1. Väite esimene osa, et hinnang, mille kohaselt kogu siseriiklikku territooriumi hõlmav kartell võib mõjutada tuntavalt liikmesriikidevahelist kaubandust, on väär a) Poolte argumentatsioon b) Hinnang 2. Esimese väite teine osa, et Esimese Astme Kohtu hinnang on väär, sest ta analüüsis kartelli piiriülest mõju üldiselt a) Poolte argumentatsioon b) Hinnang i) Esimene argument, et ühenduse kohtupraktikat on kohaldatud ja hinnatud vääralt – Kohtuotsus VGB jt vs. komisjon – Kohtuotsus Bagnasco jt ii) Asjaomase turu määratluse kohta tehtud Esimese Astme Kohtu analüüsi ebaõigsus, ebapiisavus ja vastuolulisus – Viis, kuidas Esimese Astme Kohus hindas argumente asjaomase turu väära määratluse kohta – Põhjendamise ebapiisavus ja vastuolulisus – Väär viide kohtuotsusele SPO jt vs. komisjon 3. Väite kolmas osa, et ei ole tõendatud, et kartell mõjutas ühendusesisest kaubandust tuntavalt a) Poolte argumentatsioon b) Hinnang 4. Neljas osa, et kartelli tegelikku mõju turule ei ole analüüsitud a) Poolte argumentatsioon b) Hinnang B. Teine väide, et rikkumine on vääralt süüks arvatud 1. Poolte argumentatsioon 2. Hinnang IX. Väited, et määruse nr 17 artikli 15 lõiget 2 on rikutud, sest rikkumise raskusastme ja trahvi põhisumma hindamisel on pandud toime õigusnormi rikkumisi, tehtud põhjendamisvigu ja rikutud kaitseõigusi A. Esimene väide, et rikkumise raskusastme hindamisel on pandud toime õigusnormi rikkumine 1. Väite esimene osa, et hinnang ei ole suunistega kooskõlas a) Poolte argumentatsioon b) Hinnang 2. Väite teine osa, et rikkumise „laadi” on hinnatud vääralt a) Poolte argumentatsioon b) Hinnang 3. Väite kolmas osa, et rikkumise „tegelikku mõju turule” on hinnatud vääralt a) Poolte argumentatsioon b) Hinnang i) Ühenduse kohtu seisukoht ii) Minu seisukoht 4. 4. Väite neljas osa, et „asjaomase geograafilise turu ulatust hinnati vääralt” a) Poolte argumentatsioon b) Hinnang 5. Väite viies osa, et Esimese Astme Kohus on hinnanud vääralt menetluste valikulist algatamist ja rikkunud põhjendamiskohustust a) Poolte argumentatsioon b) Hinnang 6. Väite kuues osa, et rikkumise raskusastmele ei ole antud terviklikku hinnangut a) Poolte argumentatsioon b) Hinnang 7. Väite seitsmes osa, et apellantide kategooriatesse jaotamist on hinnatud vääralt a) Hagejate esitatud argumendid i) Esimene argument, et detsentraliseeritud pangasektorite turuosade omistamine keskasutustele on õigusvastane – Omistamise põhimõte ja selleks kasutatud hindamiskriteeriumid – Määruse nr 17 artikli 15 lõike 2, karistuse proportsionaalsuse põhimõtte, konkurentsiõiguse rikkumise eest tekkiva isikliku vastutuse põhimõtte ja võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumine ii) Teine argument, et rikutud on kaitseõigusi iii) Kolmas argument, et keskasutuste rolli ja ülesandeid pangarühmituste sees on hinnatud vääralt iv) Neljas argument, et Erste ja hoiupangarühmituse turuosad on määratletud vääralt v) Viies argument, et faktilisi asjaolusid ja tõendeid on moonutatud b) Hinnang i) Esimene argument, et detsentraliseeritud sektorite pankade turuosade omistamine keskasutustele on õigusvastane B. Teine väide õigusnormi rikkumise, põhjenduse puudumise ja tõendite moonutamise kohta seoses kergendavate asjaolude esinemisega a) Väite esimene osa, et Esimese Astme Kohus hindas ÖVAG passiivset tegevust vääralt i) Poolte argumentatsioon – Esimene argument, et Esimese Astme Kohus teostas kohtulikku pädevust vääralt – Teine argument, et kasutatud on väära hindamiskriteeriumi – Kolmas argument, et Esimese Astme Kohtule esitatud tõendeid on moonutatud – Neljas argument, et põhjendused on vastuolulised ii) Hinnang b) Väite teine osa, et Esimese Astme Kohus hindas vääralt riigiasutuste osalemist pankade koosolekutel i) Poolte argumentatsioon ii) Hinnang c) Väite kolmas osa, et Esimese Astme Kohus on hinnanud vääralt koosolekute avalikku olemust i) Poolte argumentatsioon ii) Hinnang C. Kolmas väide, et rikutud on õigusnormi, võrdse kohtlemise põhimõtet, õiguspärase ootuse põhimõtet ja kaitseõigusi ning et koostööteatise punkti D kohaldamise suhtes on põhjendus ebapiisav ja vastuoluline 1. Väite esimene osa, et Esimese Astme Kohus on andnud väära hinnangu komisjoni kaalutlusõigusele ja oma kohtuliku kontrolli teostamisele a) Poolte argumentatsioon b) Hinnang 2. Väite teine osa, et koostööteatise kohaldamisel on rikutud õigusnormi a) Esimene argument, et kasutatud on väära hindamiskriteeriumi ja rikutud on võrdse kohtlemise põhimõtet i) Poolte argumentatsioon ii) Hinnang b) Teine argument, et ettevõtjate koostöö ulatuse analüüsimisel on rikutud õigusnormi, võrdse kohtlemise põhimõtet, õiguspärase ootuse põhimõtet ja kaitseõigusi ning et põhjendamine on ebapiisav ja vastuoluline i) RZB esimene argument, et informatsiooninõuetele antud vastuste vabatahtlikkust on hinnatud vääralt ja rikutud on kaitseõigusi – Poolte argumentatsioon – Hinnang ii) Teine argument, et faktilisi asjaolusid puudutava ühise selgituse hindamisel on rikutud õigusnorme – Poolte argumentatsioon – Hinnang iii) Kolmas argument, et hinnatud on vääralt RZB ülestunnistust rikkumise konkurentsivastase eesmärgi kohta ja rikutud on võrdse kohtlemise põhimõtet – Poolte argumentatsioon – Hinnang iv) Neljas argument, et RZB koostöö väärtuse suhtes on tõendamiskoormis ümber pööratud ja rikutud on õiguspärase ootuse põhimõtet – Poolte argumentatsioon – Hinnang v) Viies argument, et BA-CA edastatud täiendavate dokumentide väärtust käsitleva Esimese Astme Kohtu analüüsi põhjendus on vastuoluline ja sellega seoses on rikutud õigusnormi – Poolte argumentatsioon – Hinnang vi) Kuues argument, et arvestatud ei ole BA-CA vastuseid vastuväiteteatisele – Poolte argumentatsioon – Hinnang 3. Väite kolmas osa, et rikutud on kaitseõigusi õiguse osas olla ärakuulatud a) Poolte argumentatsioon b) Hinnang D. Neljas väide, et rikutud on kaitseõigusi õiguse osas olla ärakuulatud, ja et Esimese Astme Kohus on rikkunud põhjendamiskohustust oma järeldustes trahvide vähendamise nõude kohta 1. Poolte argumentatsioon 2. Hinnang X. Vaidlustatud kohtuotsuse tühistamise tagajärjed A. Esimene väide, et rikkumise raskusastet ja trahvi põhisummat on hinnatud vääralt, kui arvestada, et kartelli tegelikku mõju turule ei ole tõendatud 1. Poolte argumentatsioon 2. Hinnang B. Teine väide, et Erste, RZB ja ÖVAG kategooriatesse liigitamist rikkumise raskusastme hindamisel ja trahvi põhisumma arvutamisel on hinnatud vääralt 1. Vaidlustatud komisjoni otsus 2. Poolte argumentatsiooni kokkuvõte 3. Hinnang XI. Kohtukulud XII. Ettepanek

„Apellatsioonkaebus — Keelatud kokkulepped — Hoiuse- ja laenuintressimäärade kindlaksmääramine Austria pankade poolt — „Lombardi klubi” — Liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamine — Trahvide arvutamine — Ettevõtjate õigusjärglus — Tegelik mõju turule — Keelatud kokkuleppe täitmine”

1. Käesoleva kohtuasja eseme moodustavad apellatsioonkaebused, mille on esitanud neli Austria panka, nimelt Erste Bank der österreichischen Sparkassen AG ( 2 ) (C-125/07 P), Raiffeisen Zentralbank Österreich AG ( 3 ) (C-133/07 P), Bank Austria Creditanstalt AG ( 4 ) (C-135/07 P) ja Österreichische Volksbanken AG ( 5 ) (C-137/07 P) Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 14. detsembri 2006. aasta otsuse peale kohtuasjas: Raiffeisen Zentralbank Österreich jt vs. komisjon. ( 6 )

2. Esimese Astme Kohus on vaidlustatud kohtuotsusega olulises osas jätnud muutmata komisjoni otsuse 2004/138/EÜ, ( 7 ) milles tuvastati nende ettevõtjate osalemine arvukates EÜ artikliga 81 vastuolus olevates kokkulepetes ja kooskõlastatud tegevustes pangatoodete ja -teenuste turul Austrias. Esimese Astme Kohus muutis siiski Österreichische Postsparkasse AG-le (edaspidi „PSK”) määratud karistust, kontrollides Euroopa Ühenduste Komisjoni tuvastatud rikkumise kestust ja komisjoniga tehtud pankade koostööd.

3. Käesolevates apellatsioonkaebustes vaidlustavad apellandid Esimese Astme Kohtu analüüsi, mis puudutab EÜ artikli 81 lõike 1 kohaldamiseks nõutavaid tingimusi ja eelkõige tingimust liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamise kohta. Lisaks heidavad apellandid Esimese Astme Kohtule ette nõukogu määruse nr 17 ( 8 ) artikli 15 lõike 2 rikkumist, sest trahvi arvutamisel hindas ta vääralt eelkõige rikkumise raskusastet. Apellandid esitavad veel palju argumente selle kohta, kuidas Esimese Astme Kohus hindas kergendavate asjaolude olemasolu ja apellantide koostöö ulatust menetluses.

4. Käesolevas ettepanekus teen Euroopa Kohtule ettepaneku vaidlustatud kohtuotsus tühistada, sest Esimese Astme Kohus pani trahvi põhisumma arvutamiseks rikkumise raskusastme hindamisel toime kaks õigusnormi rikkumist.

5. Ma leian, et Esimese Astme Kohus pani toime esimese õigusnormi rikkumise siis, kui ta otsustas, et komisjon võis järeldada kartelli rakendamisest, et rikkumisel oli tegelik mõju turule. Leian veel, et Esimese Astme Kohus pani toime teise õigusnormi rikkumise ja põhjendas vaidlustatud kohtuotsust vastuoluliselt, kui ta leidis, et komisjon võis rikkumise raskuastme hindamisel ja trahvi põhisumma arvutamisel omistada Erstele, RZB-le ja ÖVAG-le kui keskasutustele nende detsentraliseeritud sektorite pankade turuosad, kuigi ta ei pannud neile vastutust nimetatud pankade õigusvastase tegevuse eest.

6. Kuna asja menetlusstaadium lubab, teen Euroopa Kohtule ettepaneku, et ta vastavalt põhikirja artikli 61 esimesele taandele teeks ise lõpliku kohtuotsuse nende kahe Esimese Astme Kohtule esitatud tühistamisnõuet põhjendava väite kohta. Pärast asjas lõpliku otsuse tegemist Euroopa Kohtus teen Euroopa Kohtule ettepaneku tühistada vaidlustatud komisjoni otsuse artikkel 3 ja kinnitada oma täielikku pädevust teostades igale asjassepuutuvale ettevõtjale määratava trahvi suurus.

I. Õiguslik raamistik

7. EÜ artikli 81 alusel on keelatud „kõik sellised ettevõtjatevahelised kokkulepped, ettevõtjate ühenduste otsused ja kooskõlastatud tegevus, mis võivad mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ning mille eesmärgiks või tagajärjeks on takistada, piirata või kahjustada konkurentsi ühisturu piires”.

8. Kui seda sätet rikutakse, võib komisjon määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 alusel „määrata ettevõtjatele või ettevõtjate ühendustele trahvi [1000 eurot] või [1 miljon eurot], mis ei ületa 10% iga rikkumises osalenud ettevõtte eelneva aasta käibest”.

9. Otsuste läbipaistvuse ja objektiivsuse tagamiseks nii ettevõtjate kui ka ühenduse kohtu suhtes avaldas komisjon aastal 1998 suunised, milles ta esitas määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 alusel määratavate trahvide arvutusmeetodi. ( 9 )

10. Suuniste punkt 1 sätestab, et trahvi summa arvutamiseks määratakse põhisumma kindlaks määruse nr 17 artikli 15 lõikes 2 osutatud kriteeriumide ehk rikkumise raskusastme ja kestuse põhjal.

11. Rikkumise raskuse hindamisel tuleb esiteks arvesse võtta selle laadi, tegelikku mõju turule, kui seda saab mõõta, ja asjakohase geograafilise turu suurust (suuniste punkti 1 A esimene lõik). Sellega seoses liigitatakse rikkumised kolme kategooriasse: „kerged rikkumised”, mille puhul määratava trahvi võimalik suurus on 1000–1000000 eurot, „rasked rikkumised”, mille puhul see summa võib varieeruda 1 miljonist 20 miljoni euroni, ja „väga rasked rikkumised”, mille puhul see suurus on üle 20 miljoni euro (suuniste punkti 1 A teise lõigu esimene, teine ja kolmas taane).

12. Teiseks hinnatakse rikkumise raskust iga asjaomase ettevõtja tunnusjoonte põhjal. Igas kategoorias võimaldab väljapakutud trahviastmik rakendada ettevõtjate suhtes erinevat kohtlemist vastavalt toimepandud rikkumise laadile. Komisjon võtab arvesse asjaomaste ettevõtjate tegelikku majanduslikku suutlikkust põhjustada kahju ja määrab trahvi suuruse nii, et sellel oleks piisavalt hoiatav mõju (suuniste punkt 1 A neljas lõik). Selles etapis võib komisjon liigitada ettevõtjad erinevatesse kategooriatesse ja kaaluda trahvi lähtesummat iga ettevõtja puhul.

13. Kolmandaks võtab komisjon arvesse rikkumise kestust.

14. Suuniste punktide 2 ja 3 alusel võib komisjon seejärel võtta arvesse teatud raskendavaid ja kergendavaid asjaolusid, et suurendada või vähendada trahvi põhisummat.

15. Suuniste punkti 4 kohaselt võib komisjon veel kohaldada 18. juuli 1996. aasta teatist trahvide määramata jätmise või vähendamise kohta kartellide asjades. ( 10 ) Teatis määrab kindlaks tingimused, millega ettevõtjad, kes teevad komisjoniga koostööd kartelle puudutavas uurimises, võib vabastada trahvist või vähendada muul juhul määratud trahvi.

16. Koostööteatise punktis D märgitakse järgmist: „Trahvisumma märkimisväärne vähendamine 1. Kui ettevõtja teeb koostööd, kuid kõik punktides B ja C nimetatud tingimused ei ole täidetud, vähendatakse trahvisummat, mis oleks talle koostöö puudumisel määratud, 10–50% võrra. 2. See võib olla nii eelkõige järgmistel juhtudel: — enne vastuväiteteatise saatmist esitab ettevõtja komisjonile informatsiooni, dokumente või teisi tõendeid, mis aitavad toime pandud rikkumise olemasolu kinnitada, — pärast vastuväiteteatise saamist teatab ettevõtja komisjonile, et ta ei vaidle vastu komisjoni süüdistuste aluseks olevate faktide sisulisele õigsusele.” [Siin ja edaspidi on osundatud teatist tsiteeritud mitteametlikus tõlkes.]

17. Suuniste punkti 5 alapunkti a esimene lõik täpsustab üldise märkusena, et trahvi lõppsumma ei või ühelgi juhul ületada 10% ettevõtjate ülemaailmsest käibest, nagu on sätestatud määruse nr 17 artikli 15 lõikes 2.

II. Faktiline raamistik

18. Faktilised asjaolud, mis nähtuvad vaidlustatud kohtuotsusest, võib kokku võtta järgmiselt.

19. Erakond Freiheitliche Partei Österreichs esitas 30. juunil 1997 kaebuse kaheksa Austria krediidiasutuse peale, keda kahtlustati osalemises konkurentsi piiravates kokkulepetes ja/või kooskõlastatud tegevuses, mis on vastuolus EÜ artikliga 81. Juunis 1998 viis komisjon nende ettevõtjate äriruumides läbi üllatuskontrolle ja seejärel saatis septembris 1998 neile informatsiooninõude. Peamised asjassepuutuvad pangad pakkusid komisjonile juhtumi uurimisel oma „koostööd”.

20. 13. septembril 1999 edastas komisjon kaheksale pangale vastuvõetud vastuväiteteatise. Pangad tutvusid toimikuga ja esitasid kirjalikke märkusi. Toimus ka nende ärakuulamine. saatis komisjon pankadele täiendava vastuväiteteatise, mille kohta asjassepuutuvatel ettevõtjatel oli võimalus esitada komisjonile uusi kirjalikke ja suulisi märkusi. Komisjon heitis neile ettevõtjatele põhiliselt ette seda, et nad asutasid võrgustiku, mida ta nimetab „Lombardi võrgustikuks”, ehk regulaarselt toimuvate koosolekute süsteemi, kus kooskõlastati regulaarselt oma tegevust Austria kõikide pangatoodete ja -teenuste turu põhiliste konkurentsiparameetrite suhtes.

21. 11. juunil 2002 võttis komisjon vastu vaidlustatud komisjoni otsuse.

22. Komisjon kvalifitseeris tuvastatud faktilised asjaolud keerukaks kauakestvaks rikkumiseks. Vaidlustatud komisjoni otsuse adressaatideks olevad ettevõtjad on valitud vastavalt sellele, kui sageli osalesid nad olulisematel koosolekutel, ja vastavalt nende suurusest tulenevale rollile Austria pangandusturul.

23. Vaidlustatud komisjoni otsus selgitab, et pankadevahelised kokkulepped, eelkõige intressimäärade ja teenustasude kohta, on Austrias vana traditsioon, mis põhines osaliselt siseriiklikel õigusnormidel. Need tunnistati siiski kehtetuks hiljemalt 1. jaanuaril 1994, mil Austria Vabariik ühines Euroopa Majanduspiirkonnaga (EMP) ja jõustus Bundesgesetz über das Bankwesen ( 11 ) (pangandustegevuse seadus). Komisjon märkis, et krediidiasutused jätkasid siiski pankade koosolekute väljakujunenud ja tihedalt läbipõimunud võrgustikus kokkulepete sõlmimist.

24. Vaidlustatud komisjoni otsuses selgitati, kuidas see mitmekesise vormi ja ulatusliku sisuga võrgustik võimaldas selle liikmeteks olevatel pankadel kooskõlastada turul oma käitumist eelkõige intressimäärade ja teenustasude osas.

25. Lombardi klubi moodustas kõrgema tasandi organi ja see koosnes peamiste Austria pankade juhtkonna esindajatest. Üks tase madalamal peeti konkreetsete toodetega seotud tehnilist laadi koosolekuid (laenud, hoiused) või koosolekuid, mis puudutasid ettevõtjatega sõlmitavaid tehinguid (näiteks valdkond „füüsilisest isikust ettevõtjad”), eraõiguslike isikutega sõlmitavaid tehingud (näiteks „hüpoteeklaenud”) või konkurentsi seisukohalt olulisi teemasid (näiteks „ekspordiklubi”). Piirkondlikke koosolekuid peeti regulaarselt kõigis Austria liidumaades. Komisjon rõhutab keskasutuste, mida nimetatakse kõnekeeles „juhtivad pangad”, konkreetset rolli nende detsentraliseeritud sektorite koordineerimisel ja esindamisel, ehk Erste rolli hoiupangasektoris, RZB rolli RZB sektoris ja ÖVAG rolli krediidiühistusektoris. ( 12 )

26. Komisjon rõhutab vaidlustatud komisjoni otsuse artiklis 1, et kaheksa selle otsuse adressaadist panka on rikkunud EÜ artikli 81 lõiget 1, osaledes hindu, teenustasusid ja muid konkurentsiparameetreid puudutavates kokkulepetes ning kooskõlastatud tegevuses, mille eesmärk oli piirata Austria pangatoodete ja -teenuste turul konkurentsi 1. jaanuarist 1995 kuni .

27. Vaidlustatud komisjoni otsuse artikkel 2 kohustab nimetatud ettevõtjaid rikkumise viivitamatult lõpetama.

28. Vaidlustatud komisjoni otsuse artiklis 3 määrab komisjon igale ettevõtjale trahvi, nimelt 37,69 miljoni euro suuruse trahvi Erstele, 30,38 miljoni euro suuruse trahvi RZB-le, 30,38 miljoni euro suuruse trahvi Bank Austria AG-le ja 7,59 miljoni euro suuruse trahvi ÖVAG-le.

29. Need trahvid on arvutatud suunistes esitatud metoodika ja koostööteatises alusel.

30. Mis puudutab rikkumise raskust, siis kvalifitseerib komisjon pankade koosolekud väga raskeks EÜ artikli 81 rikkumiseks, ilma et asjaomase geograafilise turu suhteliselt piiratud suurus seda hinnangut muudaks. Seejärel jagab komisjon kokkulepetes osalejad nende turuosa põhjal viide kategooriasse. Niiviisi omistab ta juhtivatele pankadele nende detsentraliseeritud sektoritesse kuuluvate pankade turuosad.

31. Komisjon võtab konkurentsieeskirjade rikkumise kestuse määramisel arvesse ajavahemikku, mis algab 1. jaanuaril 1995 ja lõpeb 1998. aasta juuni lõpus. Selle kestuse põhjal suurendas ta trahvi lähtesummat 35%.

32. Komisjon ei tunnista pankade puhul ühtegi kergendavat asjaolu. Seevastu vähendab komisjon vastavalt koostööteatisele trahvi 10% võrra, sest vaidlustatud komisjoni otsuse adressaadid „ei vaidlustanud” faktilisi asjaolusid.

III. Hagi Esimese Astme Kohtus ja vaidlustatud kohtuotsus

33. Esimese Astme Kohtu kantseleisse 30. augustil 2002 saabunud hagiavaldusega esitas RZB ning seejärel Esimese Astme Kohtu kantseleisse saabunud hagiavaldustega esitasid Erste, BA-CA ja ÖVAG ning ka teised vaidlustatud komisjoni otsuse adressaatidest pangad vaidlustatud komisjoni otsuse tühistamise hagid.

34. Vaidlustatud kohtuotsusega jättis Esimese Astme Kohus hagejate hagid rahuldamata ja mõistis hagejatelt välja kohtukulud.

IV. Menetlus Euroopa Kohtus ja poolte nõuded

35. Vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artiklile 56 esitas Erste 2. märtsil 2007 Euroopa Kohtu kantseleisse saabunud avaldusega ning RZB, BA-CA ja ÖVAG Euroopa Kohtu kantseleisse saabunud avaldustega apellatsioonkaebused vaidlustatud kohtuotsuse peale.

36. Erste, RZB, BA-CA ja ÖVAG paluvad Euroopa Kohtul: — esimese võimalusena tühistada vaidlustatud kohtuotsus osas, milles on jäetud rahuldamata hagejate esitatud tühistamishagid, ja tühistada vaidlustatud komisjoni otsus; — teise võimalusena vähendada neile nimetatud otsuse artiklis 3 määratud trahvi; — igal juhul mõista kohtukulud välja komisjonilt ja — kolmanda võimalusena paluvad Erste ja ÖVAG Euroopa Kohtul vaidlustatud kohtuotsus tühistada ja saata kohtuasi tagasi Esimese Astme Kohtule uueks arutamiseks.

37. Komisjon palub Euroopa Kohtul kõigis kohtuasjades: — jätta hagejate apellatsioonkaebused tervikuna rahuldamata; — jätta vaidlustatud kohtuotsus muutmata; — mõista kohtukulud välja hagejatelt.

V. Apellatsioonkaebuste väited

A. Erste väited (C-125/07 P)

38. Erste esitab kolm väidet, millega ta palub vaidlustatud komisjoni otsuse tühistamist tervikuna või talle määratud trahvi vähendamist.

39. Esimeses väites väidab Erste, et rikutud on EÜ artikli 81 lõiget 1. See väide jaguneb kaheks osaks: — väite esimene osa käsitleb liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamise tingimuse väära hindamist, ja — väite teine osa käsitleb õigusnormi rikkumist rikkumise süüksarvamisel.

40. Teises väites väidab Erste, et määruse nr 17 artikli 15 lõiget 2 on rikutud rikkumise raskusastme ja trahvi lähtesumma väära hindamise tõttu. Selle väite põhjendamiseks vaidlustab Erste trahvi arvutamisel toimunud ettevõtjate kategooriatesse jagamise komisjoni poolt. See väide jaguneb kaheks osaks: — esimene osa käsitleb õigusnormi rikkumist, mis tuleneb detsentraliseeritud hoiupangasektori turuosade omistamisest Erstele, ja — teine osa käsitleb Erste ja detsentraliseeritud hoiupangasektori turuosade väära kindlaksmääramist.

41. Kolmandas väites väidab Erste veel, et tema kaitseõigusi on rikutud, sest vastuväiteteatises ei mainitud, et komisjon kavatseb omistada talle detsentraliseeritud hoiupangasektori turuosad.

B. RZB väited (C-133/07 P)

42. RZB esitab ka kolm väidet, mille eesmärk on põhiliselt vaidlustatud komisjoni otsuse tühistamine tervikuna või talle määratud trahvi vähendamine.

43. Esimeses väites vaidlustab RZB EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumise, sest liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamise tingimust on vääralt hinnatud.

44. Teise väite toetuseks väidab RZB, et määruse nr 17 artikli 15 lõiget 2 on rikutud, sest rikkumise raskusastme analüüs on väär ja selles on rikutud õigusnorme. See väide jaguneb kuueks osaks: — esimene, teine ja kolmas osa, milles RZB väidab, et Esimese Astme Kohus ei ole hinnanud õigesti rikkumise laadi, selle tegelikku mõju turule ja selle geograafilist ulatust; — neljas osa, mille toetuseks väidab RZB, et Esimese Astme Kohus on rikkunud õigusnormi, sest ta ei ole võtnud arvesse võetud meetmete valikulist laadi; — viies osa, milles RZB heidab Esimese Astme Kohtule ette rikkumise raskusastme tervikanalüüsi tegemata jätmist, ja — kuues osa, mille põhjendamiseks kritiseerib RZB trahvi arvutamisel toimunud komisjonipoolset ettevõtjate jagamist kategooriatesse. RZB vaidlustab tema vastava detsentraliseeritud pangasektori turuosade omistamise talle ja esitab selle kohta viis argumenti. Sellisel omistamisel puudub esiteks õiguslik alus. Teiseks rikub see põhimõtet, et karistust tuleb kohandada vastavalt faktiliste asjaolude raskusele, kolmandaks põhimõtet, et vastutus konkurentsiõiguse rikkumise eest on isiklik, ja neljandaks võrdse kohtlemise põhimõtet. Lisaks on vaidlustatud kohtuotsuse põhjendused selles osas vastuolulised.

45. Kolmanda väite põhjendamiseks väidab RZB, et koostööteatise punkti D kohaldamisel on rikutud õigusnormi. See väide jaguneb kaheks osaks: — esimene osa, mis käsitleb väära hindamiskriteeriumi kasutamist. RZB esitab selle kohta kaks argumenti, millest esimene käsitleb tagasiulatuva jõu puudumise põhimõtte rikkumist ja teine õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte rikkumist; — teine osa, et RZB koostöö ulatust on vääralt hinnatud, ja see jaguneb neljaks argumendiks: — esimene, teine ja kolmas argument, mis puudutavad esiteks informatsiooninõuetele antud vastuste vabatahtliku laadi väära hindamist, teiseks õigusnormi rikkumist faktilisi asjaolusid puudutava ühise selgituse hindamisel ja kolmandaks väära hinnangut rikkumise konkurentsivastase eesmärgi ülestunnistamisele RZB poolt, ning — neljas argument, mille põhjendamiseks heidab RZB Esimese Astme Kohtule ette seda, et ta on pööranud ümber tõendamiskoormise RZB koostöö väärtuse suhtes ja nii tehes rikkus ta õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet.

C. BA-CA väited (C-135/07 P)

46. BA-CA esitab neli väidet, mille kõigi eesmärk on vaidlustatud komisjoni otsuse artiklis 3 talle määratud trahvi vähendamine.

47. Esimeses väites väidab BA-CA, et määruse nr 17 artikli 15 lõiget 2 on rikutud, sest rikkumise raskusastet ja eelkõige rikkumise tegelikku mõju turule on hinnatud vääralt. See väide jaguneb kaheks osaks: — esimese osa järgi on pankade koosolekute tekitatud majandusmõju olemasolu hinnatud vääralt, ja — teise osa järgi on rikutud tõendite esitamise põhimõtteid.

48. Teise väite põhjendamiseks väidab BA-CA, et kergendavaid asjaolusid on hinnatud vääralt. See väide jaguneb kaheks osaks: — esimene osa, milles BA-CA heidab Esimese Astme Kohtule ette, et ta ei ole võtnud arvesse mõnede riigiasutuste osalemist koosolekutel, ja — teine osa, mille põhjendamiseks väidab BA-CA, et Esimese Astme Kohus on pannud toime erinevaid õigusnormide rikkumisi, sest ta ei ole võtnud arvesse koosolekute avalikkust.

49. Kolmandas väites viitab BA-CA erinevatele õigusnormi rikkumistele ning õiguse aluspõhimõtete rikkumisele koostööteatise punkti D kohaldamisel. See väide jaguneb kolmeks osaks: — esimese osa põhjendamiseks vaidlustab BA-CA analüüsi, mille Esimese Astme Kohus tegi komisjoni kaalutlusõiguse ja oma kohtuliku kontrolli teostamise kohta; — teine osa, et kasutatud on väära hindamiskriteeriumi, rikutud on võrdse kohtlemise põhimõtet ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet; — kolmas osa, et BA-CA koostöö ulatust on hinnatud vääralt. See osa sisaldab nelja argumenti: — esimene ja teine argument, et vääralt on esiteks hinnatud faktilisi asjaolusid puudutava ühise selgituse väärtust ja teiseks hageja edastatud täiendavate dokumentide väärtust, — kolmas argument, milles BA-CA heidab Esimese Astme Kohtule ette seda, et ta ei ole võtnud arvesse tema vastuseid vastuväiteteatisele, ja — neljas argument, et rikutud on õigust olla ärakuulatud.

50. Neljanda väite põhjendamiseks väidab BA-CA, et Esimese Astme Kohus on rikkunud tema kaitseõigusi trahvide vähendamise nõudeid käsitlevate järelduste nendes osades, mis sisaldavad õigust olla ärakuulatud.

D. ÖVAG väited (C-137/07 P)

51. Nagu Erste ja RZB, esitab ÖVAG veel kolm väidet, mille eesmärk on põhiliselt vaidlustatud komisjoni otsuse tühistamine tervikuna või talle komisjoni määratud trahvi vähendamine.

52. Esimeses väites vaidlustab ÖVAG EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumise, sest liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamise tingimust on vääralt hinnatud. See väide koosneb kolmest osast: — esimene osa käsitleb õigusnormi rikkumist ja põhjendamisvigu, mis puudutavad täielikult siseriikliku kartelli võimet mõjutada ühendusesisest kaubandust; — teine osa käsitleb õigusnormi rikkumist, mille Esimese Astme Kohus pani toime kartelli piiriülese mõju üldisel hindamisel. ÖVAG esitab selle kohta kaks argumenti, mis puudutavad esiteks ühenduse kohtupraktika väära hindamist ja teiseks asjaomase turu määratlust käsitleva analüüsi ebaõigsust, ebapiisavust ja vastuolulisust; — kolmas osa käsitleb seda, et vaidlustatud kohtuotsuses ei ole tõendatud kartelli tegelikku mõju turule.

53. Teises väites väidab ÖVAG, et rikutud on määruse nr 17 artikli 15 lõiget 2, sest rikkumise raskusastet ja eriti seda, kuidas komisjon jagas ettevõtjad trahvi arvutamisel kategooriatesse, on hinnatud vääralt.

54. Kolmandas väites väidab ÖVAG õigusnormi rikkumist, põhjenduse puudumist ja faktiliste asjaolude moonutamist kergendavate asjaolude hindamisel.

VI. Apellatsioonkaebuste liitmine ja nende käsitlemine käesolevas ettepanekus

55. Kuna käesolevad kohtuasjad on üksteisega seotud, on need vastavalt kodukorra artiklile 43 liidetud lõpliku kohtuotsuse huvides. Kuna apellantide mõned väited kattuvad, olen selguse huvides otsustanud käsitleda neid koos.

56. Analüüsi eesmärgil uurin kõigepealt väiteid, milles seatakse kahtluse alla kogu vaidlustatud komisjoni otsuse õiguspärasus. Selles suhtes analüüsin väiteid, mille eesmärk on vaidlustada selle otsuse artiklis 1 nimetatud EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumine.

57. Järgmisena analüüsin väiteid, mille eesmärk on selle otsuse artiklis 3 komisjoni määratud trahvi vähendamine. Selles kontekstis analüüsin väiteid, et rikkumise raskusastet ja apellantide kategooriatesse jagamist on hinnatud vääralt. Seejärel analüüsin väiteid kergendavate asjaolude ja menetluses toimunud ettevõtjate koostöö hindamise kohta. Lõpuks kontrollin BA-CA viimast väidet kaitseõiguste ja põhjendamiskohustuse rikkumise kohta.

58. Enne analüüsi alustamist soovin kõigepealt esitada mõned märkused, et selgitada õiguslikku konteksti, milles Euroopa Kohus hakkab käesolevaid apellatsioonkaebusi analüüsima.

VII. Esialgsed märkused

59. Need märkused puudutavad esiteks kohtulikku kontrolli, mida Euroopa Kohus teostab apellatsioonimenetluses, ning teisalt õiguslikku ja faktilist konteksti, milles konkurentsivastast käitumist analüüsitakse ja selle eest karistatakse.

A. Euroopa Kohtu kontrolli ulatus käesolevate apellatsioonkaebuste suhtes

60. Apellatsioonkaebuse puhul on Euroopa Kohtu ülesanne vaid analüüsida, kas Esimese Astme Kohus rikkus õigusnormi oma kohtuliku kontrolli teostamisel.

61. EÜ artikli 225 lõike 1 ja Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 esimese lõigu alusel peab apellatsioonkaebus piirduma õigusküsimustega ning põhinema väidetel, mis puudutavad Esimese Astme Kohtu pädevuse puudumist, menetlusnormide rikkumist Esimese Astme Kohtus ja ühenduse õiguse rikkumist Esimese Astme Kohtu poolt. Kodukorra artikli 112 lõike 1 esimese taande punkti c alusel peavad apellatsioonkaebuses olema märgitud ka õigusväited ja argumendid.

62. Nende sätete põhjal täpsustas Euroopa Kohus Esimese Astme Kohtu otsuse peale esitatavate apellatsioonkaebuste vastuvõetavuse tingimused.

63. Esiteks leiab Euroopa Kohus, et apellatsioonkaebuses näidatakse täpselt selle kohtuotsuse kritiseeritavad osad, mille tühistamist nõutakse, samuti seda nõuet konkreetselt toetavad õiguslikud argumendid. ( 13 )

64. Teiseks leiab Euroopa Kohus, et apellandil ei ole õigust esitada esmakordselt Euroopa Kohtus väiteid ja argumente, mida ta ei ole esitanud Esimese Astme Kohtus. See lubaks poolel Esimese Astme Kohtus arutatud asjaga võrreldes laiendada kohtuasja ulatust Euroopa Kohtus, kuigi Euroopa Kohtul on apellatsioonimenetluses piiratud pädevus. ( 14 )

65. Kolmandaks leiab Euroopa Kohus, et apellatsioonkaebus ei ole vastuvõetav, kui hageja vaid kordab või taasesitab sõna-sõnalt Esimese Astme Kohtus juba esitatud väiteid ja argumente ning ei selgita ega tõenda kohtuotsuses sisalduvat õigusnormi rikkumist. Sellisel juhul leiab Euroopa Kohus, et apellatsioonkaebus kujutab endast tegelikult nõuet, mis võimaldaks apellandil Esimese Astme Kohtule esitatud hagi taas läbivaatamist, mis ei kuulu Euroopa Kohtu pädevusse. ( 15 ) Seevastu, kui apellant vaidlustab ühenduse õiguse tõlgendamise või kohaldamise Esimese Astme Kohtu poolt, võivad esimeses astmes analüüsitud õiguslikud küsimused apellatsioonimenetluses uuesti arutusele tulla. Nimelt on Euroopa Kohus arvamusel, et kui apellatsioonkaebuse esitaja ei saaks oma apellatsioonkaebust juba Esimese Astme Kohtus kasutatud väidete ja argumentidega sel viisil põhjendada, kaotaks apellatsioonimenetlus osaliselt oma mõtte. ( 16 )

66. Eespool nimetatud sätetest nähtub veel, et apellatsioonkaebus võib tugineda üksnes väidetele õigusnormide rikkumise kohta. Väiteid faktiliste asjaolude hindamise kohta peetakse põhimõtteliselt vastuvõetamatuteks, välja arvatud kohtupraktikas sõnaselgelt sätestatud juhtudel.

67. Põhimõtteliselt on ainult Esimese Astme Kohtul pädevus tuvastada ja hinnata faktilisi asjaolusid. Lisaks on üksnes Esimese Astme Kohus pädev hindama talle esitatud tõendite tõenduslikku väärtust, kui nende faktiliste asjaolude toetuseks esitatud tõendid on hangitud õiguspäraselt, kui on järgitud õiguse üldpõhimõtteid ning tõendamiskohustust ja tõendite esitamist puudutavaid menetlusnorme. ( 17 )

68. Sellisel juhul võib Euroopa Kohus vastavalt EÜ artiklile 225 üksnes kontrollida nende faktide õiguslikku kvalifikatsiooni ja Esimese Astme Kohtu poolt neist tuletatud õiguslikke tagajärgi. ( 18 )

69. Eelkõige EÜ artikli 81 ja määruse nr 17 artikli 15 rakendamisel on Euroopa Kohtu kontrollil seega kahekordne eesmärk. Esiteks tuleb Euroopa Kohtul kontrollida, kas Esimese Astme Kohus võttis õiguslikult korrektselt arvesse kõiki olulisi tegureid ettevõtja käitumise raskuse hindamiseks EÜ artikli 81 ning määruse nr 17 artikli 15 seisukohast. Teiseks tuleb tal kontrollida, kas Esimese Astme Kohus vastas õiguslikult piisavalt kõigile hageja argumentidele trahvi tühistamise või vähendamise kohta. ( 19 ) Seevastu ei saa Euroopa Kohus õigluse põhjendustel asendada Esimese Astme Kohtu täieliku pädevuse raames antud hinnangut ettevõtjatele määratud trahvisummade kohta oma hinnanguga. ( 20 )

70. Nagu ma olen märkinud, eksisteerib kaks juhtumit, kui Euroopa Kohtu poole võib pöörduda faktide tuvastamise ja neile hinnangu andmisega seonduvate argumentidega. ( 21 )

71. Esimene juhtum on see, kus apellant väidab, et Esimese Astme Kohus on tuvastanud asjaolusid, mille ebaõigsus nähtub toimikust.

72. Teine juhtum on see, kus apellant väidab, et Esimese Astme Kohus on talle esitatud tõendeid moonutanud. Sellises olukorras võib Euroopa Kohus, kellel põhimõtteliselt puudub pädevus uurida tõendeid, millest Esimese Astme Kohus faktiliste asjaolude põhjendamiseks lähtus, teostada kohtulikku kontrolli. Apellant peab seega märkima täpselt need asjaolud, mida Esimese Astme Kohus on moonutanud, ja tõendama need hindamisvead, mis viisid Esimese Astme Kohtu apellandi hinnangul selle moonutamiseni. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peab see moonutamine nähtuma ilmselgelt toimikus sisalduvatest dokumentidest, ilma et tuleks uuesti hinnata faktilisi asjaolusid ja tõendeid ning kasutada uusi tõendeid. ( 22 )

73. Nende kaalutluste põhjal analüüsin käesolevates apellatsioonkaebustes apellantide viidatud väidete ja argumentide vastuvõetavust.

B. Konkurentsivastase tegevuse ja kokkulepete kontrolli õiguslik ja faktiline kontekst ( 23 )

74. Ettevõtja osalemine konkurentsivastases tegevuses ja kokkulepetes kujutab endast majanduslikku rikkumist, mille eesmärk on maksimeerida oma kasumit üldiselt kas pakkumise vabatahtliku piiramise, turu kunstliku jagamisega või hindade kunstliku tõstmisega. Selliste tegevuste või kokkulepete mõju on vaba konkurentsi piiramine ja ühisturu realiseerumise takistamine, piirates eelkõige ühendusesisest kaubandust. Seda liiki horisontaalne kartellikokkulepe, mis mõjutab intressimäärasid ehk lõpuks lõpptarbijate makstavaid hindu, kujutab endast kõige raskemat konkurentsivastast tegevust. ( 24 ) Laenu ja hoiuse intressimäärasid puudutavad kokkulepped – nagu need, mida käsitletakse käesolevates kohtuasjades – on üks vahend, millega krediidiasutused konkureerivad, pakkudes kõrgemaid intressimäärasid teatud hoiustele või madalamaid intressimäärasid väljastavatele laenudele. Krediidiasutuste vahel eksisteeriv kartellikokkulepe nende intressimäärade kindlaksmääramiseks kõrvaldab aga konkurentsi, mis mõjutab otseselt tarbijaid, sest nad kaotavad oma valikuvabaduse ega saa enam kasutada neid eeliseid.

75. Komisjonile määrusega nr 17 antud pädevuse eesmärk on võimaldada tal täita talle EÜ artikliga 81 antud ülesannet kontrollida konkurentsieeskirjade järgimist ühisturul. Nagu nähtub eelmisest punktist, on üldise huviga kooskõlas konkurentsi piiravate tegevuste ja kokkulepete ärahoidmine, nende avastamine ja nende eest karistamine.

76. Kuna trahvid, mida ettevõtjad võivad saada, on üldiselt teada, on tavaline, et konkurentsivastastes kokkulepetes sisalduv tegevus toimub salaja, et koosolekud toimuvad salaja – kõige sagedamini kolmandates riikides – ja et kokkuleppeid puudutavaid dokumente vähendatakse miinimumini.

77. Isegi kui komisjon leiab tõendeid, nagu koosolekute protokollid, mis tõendavad selgelt ettevõtjatevahelist õigusvastast ühendusepidamist, on need tavaliselt vaid katkendlikud ja laialipillatud, mistõttu tuleb teatud üksikasju rekonstrueerida sageli tuletamise teel.

78. Enamiku l juhtudel tuleb konkurentsivastaste tegevuste või kokkulepete olemasolu järeldada teatud hulgast kokkusattumustest ja näitajatest, mis kogumis vaadelduna võivad teistsuguse loogilise selgituse puudumisel kujutada endast tõendit konkurentsieeskirjade rikkumise kohta.

79. Komisjon võib – nagu käesolevates asjades – seista veel silmitsi raskustega, mis on seotud mõnede ettevõtjate keerukate struktuuride, ettevõtjate ümberkorraldamise ja õigusvõime muutustega.

80. Selles kontekstis tuleb meeles pidada, et EÜ artikkel 81 puudutab ettevõtjate tegevust. Kui küsimus on selle sätte kohaldamises, ei vii ettevõtja õigusliku vormi ja nime muutmine tingimata sellise uue ettevõtja tekkimiseni, kes ei vastuta talle eelnenud ettevõtja konkurentsivastase tegevuse eest, kui need kaks ettevõtjat on majanduslikust seisukohast sama ettevõtja. ( 25 )

81. Vastuväiteteatises tuleb üheselt täpsustada õigussubjekt, kellele võidakse trahv määrata, ning vastuväiteteatis talle edastada. ( 26 )

82. Säilitamaks talle määruse nr 17 artikli 11 lõigetes 1 ja 5 antud uurimispädevuse kasulikku mõju, on komisjonil õigus – vajadusel otsusega – kohustada ettevõtjat esitama kogu vajaliku informatsiooni asjaoludest, mis võivad olla sellele ettevõtjale teada, ja vajadusel edastama ettevõtja valduses olevaid dokumente kõnealuste asjaolude kohta, isegi kui kõnealuste dokumentide põhjal võib tõendada asjaomase ettevõtja või mõne muu ettevõtja konkurentsivastase tegevuse.

83. Määruses nr 17 kohustatakse uurimismeetme esemeks olevat ettevõtjat tegema aktiivset koostööd, mis tähendab, et tal tuleb komisjonile anda kogu uurimisesemega seotud teave. ( 27 )

84. Oma ülesannete täitmisel tuleb komisjonil siiski jälgida, et eelnevas uurimismenetluses ei ohustataks kaitseõigusi, millel võib olla otsustav tähtsus tõendite hankimisel ettevõtjate õigusvastase tegevuse kohta, mis võib kaasa tuua nende vastutuse. ( 28 )

85. Kaitseõigused on põhiõigused, mis moodustavad lahutamatu osa õiguse üldpõhimõtetest, mille järgimise tagab Euroopa Kohus, tuginedes liikmesriikide ühesugustele riigiõiguslikele tavadele ning rahvusvahelistele õigusaktidele, mille koostamisel liikmesriigid on osalenud või millega nad on liitunud, nagu inimõiguste ja põhivabaduste kaitse Euroopa konventsioon, mis on alla kirjutatud Roomas 4. novembril 1950. ( 29 )

86. Komisjon ei või seega informatsiooninõudes nõuda ettevõtjalt selliste vastuste andmist, millega tuleks tal omaks võtta rikkumine, mille toimepanemist peab tõendama komisjon. ( 30 )

87. Kaitseõiguste järgimine nõuab veel, et asjaomasel ettevõtjal võimaldataks haldusmenetluses esitada tõhusalt oma seisukoht komisjoni esitatud faktide ning asjaolude tõepärasuse ja asjakohasuse kohta ning dokumentide kohta, mille komisjon esitas EÜ asutamislepingu rikkumise seisukoha toetuseks. ( 31 )

88. Selle kohta sätestab määrus nr 17, et pooltele tuleb saata vastuväiteteatis, milles tuleb selgelt nimetada kõik olulised asjaolud, millele komisjon selles menetluse etapis tugineb. Seda võib siiski teha kokkuvõtvalt ja otsus ei pea olema ilmtingimata vastuväiteteatise täpne koopia, ( 32 ) sest vastuväiteteatis on ettevalmistav dokument, mille faktilised ja õiguslikud hinnangud on üksnes esialgsed. ( 33 ) Seetõttu võib ja isegi peab komisjon arvestama haldusmenetlusest tulenevate asjaoludega, et muu hulgas loobuda põhjendamata etteheidetest. ( 34 )

89. Nende kaalutluste põhjal tuleb nüüd analüüsida käesolevates apellatsioonkaebustes esitatud apellantide erinevaid väiteid.

VIII. Väited EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumise kohta

90. Apellandid on esitanud põhiliselt kaks väidet, millest esimene käsitleb EÜ artikli 81 lõikes 1 sätestatud liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamise tingimuse väära hindamist ja teine rikkumise toimepanemise eest vastutuse väära süüksarvamist.

A. Esimene väide, et liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamise tingimust on hinnatud vääralt

91. EÜ artikli 81 lõige 1 sätestab: „[ü]histuruga on kokkusobimatud ja keelatud kõik sellised ettevõtjatevahelised kokkulepped, ettevõtjate ühenduste otsused ja kooskõlastatud tegevus, mis võivad mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ning mille eesmärgiks või tagajärjeks on takistada, piirata või kahjustada konkurentsi ühisturu piires”.

92. EÜ artikli 81 lõike 1 kohaldamistingimused on seega esiteks liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamine ja teiseks konkurentsi piiramine. ( 35 )

93. Liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamise tingimuse kriteerium võimaldab määrata kindlaks ühenduse konkurentsiõiguse kohaldamisala liikmesriikide õiguse kohaldamisala suhtes. ( 36 )

94. Euroopa Kohus on teinud arvukalt otsuseid selle kriteeriumi hindamist reguleerivate põhimõtete kohta.

95. Liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamiseks peab – nagu Euroopa Kohus leiab – kokkuleppest või tegevusest kõigi objektiivsete õiguslike või faktiliste asjaolude põhjal olema piisavalt suure tõenäosusega võimalik järeldada, et see kokkulepe või tegevus mõjutab või võib mõjutada otseselt või kaudselt liikmesriikidevahelist kaubavahetust ja seda viisil, mis annab alust arvata, et see võib takistada liikmesriikidevahelise ühisturu loomist. ( 37 ) Nii võib olla vähemalt siis, kui kokkuleppega eraldatakse siseriiklik turg, suunatakse kaubavoogusid eemale nende suundumusest või muudetakse ühisturu konkurentsistruktuuri. ( 38 )

96. Euroopa Kohtu sõnul tuleneb ühendusesisese kaubavahetuse mõjutamine seega mitme sellise teguri koosmõjust, mis eraldi võetuna ei ole tingimata määrava tähtsusega. ( 39 )

97. Selle kohta leiab Euroopa Kohus, et puudub vajadus tõendada tegelikku mõju kaubandusele ja piisab võimaliku mõju tõendamisest. ( 40 )

98. Seevastu peab see mõju olema tuntav. ( 41 ) Komisjon peab selle hindamisel võtma eelkõige arvesse poolte seisundit ja tähtsust asjaomaste toodete turul. Kokkulepe, mille mõju turule on vaid vähetähtis, sest asjassepuutuvate isikute seisund asjaomaste toodete turul on nõrk, ei kuulu seega EÜ artiklis 81 sätestatud keelu kohaldamisalasse, kuigi see sisaldab absoluutset territoriaalset kaitset. ( 42 )

99. Nagu Esimese Astme Kohus tuletas meelde vaidlustatud kohtuotsuse punktis 164, on ka ebaoluline, kas kartelli mõju kaubandusele on olnud ebasoodne, neutraalne või soodne.

100. Nüüd tuleb neist põhimõtetest lähtudes hinnata apellantide esitatud argumentide põhjendatust.

101. Erste, RZB ja ÖVAG väidavad oma esimeses väites, et Esimese Astme Kohus on pannud toime erinevaid õigusnormi rikkumisi, kui ta leidis, et Lombardi klubi kokkulepped võivad mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust EÜ artikli 81 tähenduses. Kui nende vastava olukorraga seotud teatud iseärasusest ei tulene teisiti, seatakse neis argumentides põhiliselt kahtluse alla kriteeriumid, millele Esimese Astme Kohus oma hinnangus tugines.

102. Olen jaganud apellantide erinevad argumendid nelja ossa.

103. Esimese osa toetuseks väidavad RZB ja ÖVAG, et Esimese Astme Kohus on rikkunud õigusnormi, kui te leidis, et ühe liikmesriigi territooriumi hõlmav kartell võib mõjutada ühendusesisest kaubandust. Teise osa põhjenduseks kritiseerib ÖVAG Esimese Astme Kohut selles, et ta tegi kartelli piiriülese mõju tervikanalüüsi. Kolmandas osas väidab Erste seejärel, et Esimese Astme Kohus ei ole tõendanud, et see kartell võis mõjutada ühendusesisest kaubandust tuntavalt. Viimaseks heidab ÖVAG neljanda osa põhjenduseks Esimese Astme Kohtule ette seda, et ta ei analüüsinud kartelli tegelikku mõju turule.

1. Väite esimene osa, et hinnang, mille kohaselt kogu siseriiklikku territooriumi hõlmav kartell võib mõjutada tuntavalt liikmesriikidevahelist kaubandust, on väär

a) Poolte argumentatsioon

104. RZB ja ÖVAG väidavad, et Esimese Astme Kohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 181, et „on olemas […] tugev eeldus, ( 43 ) et konkurentsi piirav tegevus, mida kohaldatakse kogu liikmesriigi territooriumil, võib soodustada turgude eraldamist ja mõjutada ühenduse sisekaubandust”.

105. Esiteks leiab RZB, et Esimese Astme Kohus tõlgendab liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamise tingimust lihtsustatult, muutes turgude eraldamise mõju kriteeriumi tähenduse suhteliseks. ÖVAG väidab, et Esimese Astme Kohus tõlgendas EÜ artikli 81 lõiget 1 laiendavalt.

106. Teisalt leiab RZB, et võime mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ei eelda üksnes territoriaalset kaetust, vaid eeldab ka tõendit turge eraldava mõju kohta. See tõend on vajalik. Esimese Astme Kohus on seega jätnud tähelepanuta ühenduse kohtupraktika ja – eelkõige vaidlustatud komisjoni otsuse punktides 182–184 – eespool viidatud kohtuotsuse Bagnasco jt tähtsuse, märkides, et juba üksnes sellest, et koosolekud hõlmasid kogu Austria territooriumi, saab järeldada ühendusesisese kaubanduse mõjutamist. Apellant rõhutab, et pankade koosolekutel käsitletud teenuseid osutati peaaegu eranditult kohalikul tasandil ja et ükski välismaa pank koosolekutel ei osalenud. Apellant märgib veel tõendamiskoormise kohta, et Esimese Astme Kohus on leidnud vääralt, et komisjon ei ole kohustatud tõendama turgusid eraldava mõju olemasolu, kui kartell hõlmab liikmesriigi kogu territooriumi. Esimese Astme Kohus on seega pannud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 181 ja 186 toime õigusnormi rikkumise, kui ta pani tõendamiskoormise ettevõtjatele.

107. ÖVAG lisab, et apellantidel puuduvad vahendid sellise tõendi esitamiseks. Lisaks ei ole see, et kartell võib hõlmata kogu siseriikliku territooriumi, piisav kriteerium, ja Esimese Astme Kohus oleks pidanud võtma arvesse veel muid kriteeriume, nagu pangandussektori erisused.

108. ÖVAG märgib, et Esimese Astme Kohtu põhjendused on ka vastuolulised ja ebapiisavad. Esimese Astme Kohus on leidnud vaidlustatud kohtuotsuse punktis 164, et turgude eraldamisele viiv mõju ei ole selline tugev tõend, mis võimaldab hinnata kartelli suutlikkust mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust, samas kui selle kohtuotsuse punktis 181 märgitakse vastupidi, et esineb tihe seos kartelli turgude eraldamise mõju ja kartelli võime vahel mõjutada piiriülest kaubandust.

b) Hinnang

109. Leian, et apellantide esitatud erinevad argumendid tuleb tagasi lükata.

110. Mulle näib, et kõnealune kartell, mille Austria suurimad pangad korraldasid siseriiklikul tasandil ning mille eesmärk oli hindade ja teenustasude kooskõlastamine, võib juba oma laadilt mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust EÜ artikli 81 lõike 1 tähenduses.

111. Esiteks, mis puudutab vaidlustatud kohtuotsuse punktis 181 sisalduvat Esimese Astme Kohtu hinnangut, mille kohaselt eksisteerib eeldus, et kokkulepe, mida kohaldatakse ühe liikmesriigi kogu territooriumil, võib soodustada turgude eraldamist ja mõjutada ühendusesisest kaubandust, siis leian ma, et see järeldus on õige, kuigi termin „eeldus” ei ole minu arvates asjakohane.

112. Euroopa Kohus leiab, et see, et kokkuleppe sõlmivad samas liikmesriigis asutatud ettevõtjad ja et kokkulepe puudutab vaid selles liikmesriigis müüdavaid tooteid või teenuseid, ei tähenda, et kaubandust ühisturul ei saa mõjutada. ( 44 ) Euroopa Kohtu sõnul on sellise kokkuleppe olemus hoopis niisugune, et selle mõju on soodustada siseriiklike turgude eraldatust ja tagada kodumaise toodangu kaitset, mis takistab EÜ asutamislepingus taotletud majanduslikku põimumist ja mõjutab seda tugevamalt liikmesriikidevahelist kaubandust. ( 45 )

113. See, et siseriiklik kartell mõjutab ühendusesisest kaubandust, tuleneb seega rikkumise enda olemusest, aga mitte Euroopa Kohtu esitatud „eeldusest”.

114. Järelikult, ja vaatamata selle sõna kasutamisele, leian, et vaidlustatud kohtuotsuse punktis 181 esitatud Esimese Astme Kohtu järeldustes ei ole rikutud õigusnormi, vastupidi sellele, mida väidavad RZB ja ÖVAG.

115. Seetõttu ei saa väita, et Esimese Astme Kohus tõlgendas EÜ artikli 81 lõiget 1 laiendavalt või et ta tõlgendas liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamise tingimust lihtsustatult.

116. Seetõttu teen Euroopa Kohtule ettepaneku lükata RZB ja ÖVAG selle kohta esitatud argumendid tagasi.

117. Lisaks leian erinevalt ÖVAG-st, et see järeldus ei ole vastuolus sellega, mida Esimese Astme Kohus on väitnud vaidlustatud kohtuotsuse punktis 164. Ta on nimelt selles punktis lihtsalt märkinud, et turge eraldav mõju ei olnud ainus mõju, mida komisjon võis võtta arvesse, et järeldada kartelli võimet mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust.

118. Teiseks, mis puudutab siseriiklikku turgu eraldava mõju olemasolu, leian erinevalt RZB-st ja ÖVAG-st, et Esimese Astme Kohus on õiguslikult piisavalt ja pangandussektori iseärasusi arvestades tõendanud, et kartell ei hõlmanud pelgalt riigi territooriumi, vaid ähvardas põhjustada Austria turu eraldamist.

119. Esimese Astme Kohus märkis kõigepealt vaidlustatud kohtuotsuse punktis 179, et komisjoni tuvastatud kartell hõlmas kogu Austria territooriumi, ja märkis seejärel selle kohtuotsuse punktis 183, et Lombardi võrgustikus sõlmitud kokkulepped puudutasid peaaegu kõiki krediidiasutusi Austrias ning ka väga paljusid pangatooteid ja -teenuseid, „mistõttu võisid need kokkulepped muuta konkurentsitingimusi selles liikmesriigis tervikuna”. Esimese Astme Kohus märkis veel selle kohtuotsuse punktides 184 ja 185, et ei saa järeldada piiriülese mõju puudumist, sest võrgustik võis soodustada Austria pangandusstruktuuri säilitamist ja järelikult turulepääsu tõkete säilitamist. Ka nende seisukohtade hindamisel tuleb arvestada vaidlustatud kohtuotsuse punktides 111–121 esitatud Esimese Astme Kohtu analüüsi, milles ta kirjeldab iga koosoleku eesmärki dokumentide põhjal, mille analüüsi apellandid ei vaidlusta.

120. Esimese Astme Kohtu mainitud turulepääsu tõkete säilimisest minu arvates piisab, et tõendada Austria turu eraldumise ohtu.

121. Esiteks tuleb märkida, et lisaks neile struktuurilistele tõketele, mis tulenevad eelkõige kartelli loodud võrgustiku mõjust, on apellandid loonud ja tugevdanud strateegilisi tõkkeid, organiseerides pangandussektoris nii siseriiklikul tasandil kui ka teatud piirkondades kohalikul tasandil kooskõlastatud tegevust, milles välismaa pangad ei osalenud, nagu tunnistab ka RZB oma apellatsioonkaebuses. ( 46 )

122. Teiseks tuleb märkida, et pankade vahel vahetatud teabe laad ja üksikasjalikkus, mida Esimese Astme Kohus toob esile vaidlustatud kohtuotsuse punktides 111–121, loovad juba tugevalt kontsentreerunud turul läbipaistva struktuuri, mis takistab igasugust varjatud konkurentsi ja tugevdab turulepääsu tõkkeid võrgustikku mittekuuluvatele ettevõtjatele. ( 47 )

123. Kolmandaks puudutasid kõnealused pangateenused majandustegevusi, millel võib olla oluline mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele, ja seda liiki teenuste pakkumine on minu arvates otsustav asjaolu teistest liikmesriikidest pärit pankade pääsemiseks mõne liikmesriigi finantsturule. Kinnitades eriti madalad võlaintressid, alandades krediidiintresse või kinnitades eriti kõrged hoiuseintressid, õnnestus apellantidel saada kliente kooskõlastatud hindade alandamise ja tõstmisega ning see võis panna välismaa panku, kes ei suutnud järgida selliseid intressimäärasid, loobuma Austria turule tulekust, või kindlasti raskendas või lükkas edasi nende tuleku siseriiklikule turule. ( 48 )

124. Neljandaks tuleb märkida, et RZB argument, et mõned kooskõlastatud pangateenused olid puhtalt siseriiklikud, ei ole minu arvates asjakohane.

125. Pangateenuste muutumine ülemaailmseks, uute tehnoloogiate kasutamine finantsteenuste osutamisel ja ühtse pangandusturu tekkimine on lihtsustanud pangatehingute toimumist liimesriikide vahel. ( 49 ) Seega võib ette kujutada, et Saksa klient pöördub Austrias asutatud panga poole, et sõlmida leping krediidi avamiseks jooksevkontol, kui selle panga pakutavad tingimused tunduvad talle soodsamad Saksamaal asutatud pankade tingimustest. Sama moodi võib mõne teise liikmesriigi panka huvitada pangateenuste pakkumine Austrias kas oma päritoluriigist või Austria territooriumil asutatavate tütarettevõtjate või harukontorite kaudu. Siseturu täielik realiseerumine asutamisvabaduse, ( 50 ) teenuste osutamise vabaduse ja kapitali vaba liikumise ( 51 ) kaudu majandus- ja rahapoliitikas soodustab minu arvates kõikide finantsteenuste toomist ühenduse tasandile. Sellises kontekstis on seega raske nõustuda, et täielikult siseriiklike pangateenuste kooskõlastamine ei saanud mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust.

126. Seetõttu leian, et Esimese Astme Kohus ei ole rikkunud õigusnormi, kui ta leidis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 186, et kõnealune kokkulepe võis mõjuda turge eraldavalt ja oli suuteline mõjutama riikidevahelist kaubandust.

127. Lisaks ei saa kritiseerida samas punktis esitatud Esimese Astme Kohtu järeldust, et apellandid ei olnud ümber lükanud „eeldust” kartelli sellise mõju olemasolu kohta.

128. Vastupidi sellele, mida väidab RZB, ei ole Esimese Astme Kohus pannud tõendamiskoormist apellantidele. Selles suhtes tuleb meeles pidada, et mis puudutab EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumise tõendi esitamist, on komisjon kohustatud tõendama tuvastatud rikkumiste asetleidmist ja esitama rikkumise moodustavate asjaolude olemasolu kohta piisavad õiguslikud tõendid. ( 52 ) Komisjoni uurimise all oleval ettevõtjal tuleb seevastu kaitsta ennast võistlevas menetluses ja tõendada, et EÜ artikli 81 lõike 1 tingimused ei ole täidetud. Nagu märgib Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 154, on komisjon hinnanud Lombardi võrgustiku võimet mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust, asudes eelkõige seisukohale, et kartell muutis konkurentsitingimusi kogu Austrias ja mõjutas välismaa pankade turuletuleku otsuseid. Esimese Astme Kohus on seejärel vaid märkinud, et apellantidel ei õnnestunud tõendada, et komisjoni järeldus on väär.

129. Kuna Esimese Astme Kohus ei ole minu arvates tõendamiskoormist ümber pööranud, leian, et ÖVAG argument, et apellantidel puuduvad vahendid turu eraldatuse puudumise tõendamiseks, on asjakohatu.

130. Kõigi eespool esitatud kaalutluste põhjal leian, et Esimese Astme Kohus hindas õigesti kõnealuse kartelli võimet mõjutada ühendusesisest kaubandust ja põhjendas piisavalt oma sellekohast järeldust.

131. Seetõttu teen Euroopa Kohtule ettepaneku lükata esimese väite esimene osa põhjendamatuse tõttu tagasi.

2. Esimese väite teine osa, et Esimese Astme Kohtu hinnang on väär, sest ta analüüsis kartelli piiriülest mõju üldiselt

a) Poolte argumentatsioon

132. ÖVAG väidab, et Esimese Astme Kohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis, et komisjon võis analüüsida pankade erinevate koosolekute piiriülest mõju üldiselt. ÖVAG sõnul oleks pidanud hindama erinevate koosolekute võimet mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust iga koosoleku suhtes eraldi.

133. Selle järelduse põhjenduseks esitab ta kaks argumenti.

134. Esimene argument puudutab ühenduse kohtupraktika väära kohaldamist ja hindamist.

135. ÖVAG sõnul rikkus Esimese Astme Kohus esiteks õigusnormi, sest ta ei analüüsinud eraldiseisva tegevusega seotud koosolekute mõju ühendusesisele kaubandusele eraldi ja vastavalt kohtuotsusele VGB jt vs. komisjon. ( 53 ) Lisaks sellele ja juhtudel, kui erinevad koosolekud moodustavad ühe rikkumise, leiab ÖVAG, vastupidi sellele, mida Esimese Astme Kohus otsustas vaidlustatud kohtuotsuse punktis 170, et ei saa järeldada, et neil koosolekutel läbiräägitud kokkulepete vahel on otsene seos.

136. Teiseks on Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 171 hinnanud vääralt eespool viidatud kohtuotsusest Bagnasco jt tulenevat Euroopa Kohtu praktikat. Euroopa Kohus analüüsis selles kohtuasjas eraldi kahe erineva pangatehingu tingimusi, kuigi need sisaldusid ühtsetes pangatingimustes ja puudutasid samu pangateenuseid.

137. Teine argument puudutab asjaomaste toodete turu väära määratlemist.

138. Esiteks kritiseerib ÖVAG vaidlustatud kohtuotsuse punktis 172 esitatud Esimese Astme Kohtu järeldust, et „asjaomase turu määratlusel ei ole sama roll olenevalt sellest, kas kohaldatakse EÜ artiklit 81 või EÜ artiklit 82”. Seda järeldust ei ole põhjendatud ja see on ka väär. Apellant väidab nimelt, et asjaomase turu piiritlemisel tuleb kasutada samu kriteeriume sõltumata sellest, kummas menetluses on küsimus. Apellant märgib veel, et komisjoni kasutatava asjaomase turu määratluse vastu esitatud argumendil on iseseisev õiguslik ulatus võrreldes argumentidega, mis puudutavad liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamist EÜ artikli 81 kohaldamisel. Selle argumendiga üritab ÖVAG tõendada, et komisjon ja Esimese Astme Kohus oleks pidanud hindama erinevatel koosolekutel sõlmitud kokkulepete mõju kaubandusele kitsama asjaomase turu määratluse alusel.

139. Teiseks märgib ÖVAG, et esiteks vaidlustatud kohtuotsuse punkt 174, milles Esimese Astme Kohus nõustub, et „kokkulepetes sätestatud erinevad pangateenused [ei ole] üksteisega asendatavad”, ja teiseks selle kohtuotsuse punkt 175, milles Esimese Astme Kohus märgib, et „komisjonil [puudus] kohustus analüüsida koosolekutel käsitletud erinevate pangatoodete turge eraldi”, on omavahel vastuolus.

140. Viimaseks väidab ÖVAG, et analoogia, mille Esimese Astme Kohus esitas vaidlustatud kohtuotsuse punktis 175 viitega 21. veebruari 1995. aasta otsusele kohtuasjas SPO jt vs. komisjon, ( 54 ) on põhjendamatu, sest nimetatud kohtuasjas esitas hageja asjaomase turu määratluse, millega komisjon nõustus.

b) Hinnang

i) Esimene argument, et ühenduse kohtupraktikat on kohaldatud ja hinnatud vääralt

– Kohtuotsus VGB jt vs. komisjon

141. Apellandid heidavad Esimese Astme Kohtule ette põhiliselt seda, et ta ei analüüsinud eraldiseisva tegevusega seotud koosolekute mõju ühendusesisele kaubandusele eraldi ja vastavalt kohtuotsusele VGB jt vs. komisjon.

142. Ma leian, et see argument on põhjendamata.

143. Väljakujunenud kohtupraktikast nähtub, et ühendusesisese kaubavahetuse mõjutamist hinnatakse objektiivsete õiguslike või faktiliste asjaolude kogumi põhjal, mis eraldi võetuna ei ole tingimata määrava tähtsusega. ( 55 ) Euroopa Kohus võtab arvesse kokkuleppe iseärasusi ehk selle laadi, kokkuleppe esemeks olevaid tooteid ning kokkuleppe poolte seisundit ja tähtsust turul. ( 56 ) Ta võtab arvesse ka selle majanduslikku ja õiguslikku konteksti, milles see kokkulepe võib kumulatiivselt koos teiste lepingutega konkurentsi toimimist mõjutada. ( 57 )

144. Euroopa Kohus tuletas kohtuotsuses Windsurfing International vs. komisjon ( 58 ) meelde, et EÜ artikli 81 lõige 1 ei nõua, et kokkuleppe iga säte üksinda peab suutma mõjutada ühendusesisest kaubandust. Euroopa Kohtu sõnul kohaldatakse ühenduse konkurentsiõigust ettevõtjatevahelistele kokkulepetele, mis suudavad mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust. Üksnes juhul, kui kokkulepe tervikuna võib kaubandust mõjutada, tuleb Euroopa Kohtul analüüsida, millised on need kokkuleppe sätted, mille eesmärk või tagajärg on piirata või kahjustada konkurentsi. ( 59 )

145. Esimese Astme Kohus tugines sellele kohtupraktikale, kui ta langetas otsuse kohtuasjas, mis oli aluseks eespool viidatud kohtuotsusele VGB jt vs. komisjon. Selles kohtuasjas paluti Esimese Astme Kohtul teha otsus, kas Madalmaade lillekasvatajate ühistu sõlmitavad kahte liiki kokkulepped lillekasvatustoodete pakkumise kohta on kooskõlas EÜ artikli 81 lõikega 1.

146. Esimene lepinguliik puudutas ühistu ja ühistu raames asutatud edasimüüjate vahel sõlmitavaid kaubanduslepinguid, mille eesmärk oli Madalmaade lillekasvatustoodete eksport. Need lepingud sõlmiti ühistu koostatud eeskirjade põhjal ning neis määrati üürniku õigused ja kohustused lõikelillede väljapanekule ja müügile ühistu hoones. Kaubanduslepingutes sätestati eelkõige tasude maksmine ja kehtestati ostukohustused. Komisjon leidis hagi esemeks olnud otsuses, et kokkulepped olid osa sarnaste otsuste ja kokkulepete tervikust, mis puudutasid lillekasvatustoodete pakkumist ja mis vastuolus EÜ artikli 81 lõikega 1 piirasid ühiselt konkurentsi. Kokkulepped raskendasid teistest liikmesriikidest pärit konkurentide pääsemist Madalmaade siseriiklikule turule. Eespool viidatud kohtuotsuses VGB jt vs. komisjon kinnitas Esimese Astme Kohus komisjoni seisukohta ja leidis eespool viidatud kohtuotsuse Windsurfing International vs. komisjon põhjal, et kuna kaubanduslepingud moodustasid olulise osa ühistu koostatud eeskirjadest, oli ebaoluline, kas need eraldi mõjutasid liikmesriikidevahelist kaubandust piisavalt.

147. Teise lepinguliigi ehk nn Cultra lepingute puhul oli tegemist ühistu ja selle raames asutatud viie Madalmaade hulgimüüja vahelise viie individuaalse ostu ainuõigust sisaldava kokkuleppega. Madalmaade hulgimüüjad kohustusid ostma Madalmaadest pärit tooteid üksnes ühistult, et müüa need edasi väikestele jaemüüjatele, kes ei võinud osaleda enampakkumistel, mis toimusid „cash and carry” põhimõttel. Esimese Astme Kohtu sõnul ei olnud neil kokkulepetel otsest seost ühistu eeskirjade teiste aspektidega. Need ei olnud nimelt oluline osa neist eeskirjadest, mis puudutasid enampakkumist või otsemüüki edasimüüjatele eelkõige kõnealuste toodete ekspordi eesmärgil, vaid olid pigem seotud täiendava ja eraldi tegevusega, teisisõnu ühistu toodete edasimüügiga jaemüüjatele „cash and carry” meetodil. Esimese Astme Kohus leidis selles kontekstis ja nende kokkulepete iseärasusi arvestades, et kokkulepete mõju ühendusesisele kaubandusele tuli hinnata eraldi, ja mitte ühistu kehtestatud eeskirjade kogumina.

148. Arvestades neid asjaolusid, märkis Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 168 õigesti, et „selliste kokkulepete mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele, mille vahel on otsene seos ja mis moodustavad lahutamatu osa tervikust, tuleb analüüsida koos, samas kui kokkuleppeid, mille vahel otsene seos puudub ja mis puudutavad eraldi tegevusi, tuleb analüüsida eraldi”. See järeldus on kooskõlas eespool viidatud kohtupraktikaga.

149. Seega tuleb kindlaks teha, kas Esimese Astme Kohus – nagu Cultra kokkulepete puhul – pidi analüüsima Lombardi võrgustiku konkreetsetel koosolekutel toimunud kooskõlastatud tegevuse mõju kaubandusele.

150. Ma ei arva nii.

151. Lombardi võrgustiku tehnilistel või spetsialiseerunud koosolekutel toimunud kooskõlastamine puudutas küll konkreetseid pangatooteid ja -teenuseid. Erinevalt eespool viidatud kohtuotsuses VGB jt vs. komisjon käsitletud Cultra kokkulepetest olid need koosolekud aga osa terviklepingust, milles osalesid peaaegu kõik Austria krediidiasutused ja mis kestis palju aastaid ning hõlmas kõiki Austrias pakutavaid pangatooteid ja -teenuseid. Nagu Esimese Astme Kohus leidis vaidlustatud kohtuotsuse punktides 111–125, olid need kooskõlastamised ühe rikkumise osad, ja minu arvates on see otsustav. Need kokkulepped kuulusid tervikplaani ehk Lombardi võrgustikku, millele oli iseloomulik rida jõupingutusi ühe majandusliku peaeesmärgi saavutamiseks, nimelt konkurentsi kõrvaldamiseks pangateenuste sektoris. ÖVAG ei vaidle sellele vastu. Koosolekud olid üksteisega tihedalt seotud nii sisuliselt kui ka organisatsiooniliselt ja just Lombardi klubi tegi neil koosolekutel ettevalmistatud põhimõttelised otsused ja lahendas kokkulepete täitmisega seotud distsipliiniprobleemid.

152. Sellises olukorras, kus kartell kvalifitseeritakse üheks rikkumiseks, tundub mulle täiesti kunstlik ja ebaloogiline jagada seda kartelli osadeks vastavalt iga koosoleku konkreetsele eesmärgile, et hinnata mõju, mis sel võivad olla ühendusesisele kaubandusele. Käesoleval juhul peab minu arvates sellise hinnangu andma tervikuna, võttes arvesse kõiki koosolekutel toimunud kooskõlastamisi.

153. Seetõttu saan ma üksnes nõustuda vaidlustatud kohtuotsuse punktis 170 esitatud Esimese Astme Kohtu põhjendustega, et ühte rikkumisse kuuluvate kokkulepete vahel on seos, mis õigustab ja eeldab ühendusesisese kaubanduse mõjutamise suutlikkuse kohta tervikanalüüsi tegemist.

154. ÖVAG kriitika selle kohta tuleb minu arvates seega tagasi lükata.

155. Eespool esitatust tulenevalt leian, et Esimese Astme Kohus ei ole eespool viidatud kohtuotsuse VGB jt vs. komisjon tõlgendamisel pannud toime ühtegi õigusnormi rikkumist.

– Kohtuotsus Bagnasco jt

156. ÖVAG väidab, et Esimese Astme Kohus kohaldas ja tõlgendas vaidlustatud kohtotsuse punktis 171 vääralt eespool viidatud kohtuotsust Bagnasco jt.

157. Selles kohtuasjas paluti Euroopa Kohtult eelotsust selle kohta, kas EÜ artikli 81 lõikega 1 on kooskõlas teatud ühtsed pangatingimused, mille Itaalia pangaliit oli teinud kohustuseks oma liikmetele lepingute sõlmimisel, mis puudutasid krediidi avamist jooksevkontol ja üldist tagatist. Esimese kõnealuse tingimuse kohaselt oli pankadel õigus igal ajal muuta intressimäära krediidi avamist jooksevkontol puudutavates lepingutes rahaturul toimuvate muutuste tõttu, teatades sellest oma pangakontoritesse asetatud teatega. Teine tingimus puudutas jooksevkontol avatava krediidi tagamisega seotud üldisele tagatisele kohaldatavaid üksikasjalikke eeskirju. Euroopa Kohus analüüsis mõlemat tingimust eraldi.

158. ÖVAG leidis apellatsioonkaebuses, et Esimese Astme Kohtu esitatud põhjus selle kohtupraktika mittejärgimiseks on väär. Esimese Astme Kohus on nimelt leidnud, et pangatingimuste piiriülese mõju tervikanalüüsi küsimus ei kerkinud esile eespool viidatud kohtuotsuses Bagnasco jt seetõttu, et esmamainitud lepingutingimuse puhul ei olnud ühtsete pangatingimuste eesmärk või tagajärg piirata konkurentsi, samas kui üldist tagatist puudutav teine tingimus ei olnud suuteline mõjutama liikmesriikidevahelist kaubandust.

159. Leian, et põhjused, mille Esimese Astme Kohus esitas eespool viidatud kohtuotsusest Bagnasco jt tuleneva kohtupraktika kõrvale jätmiseks, on täielikult õigustatud.

160. Nagu ma käesoleva ettepaneku punktis 92 eespool märkisin, on liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamise kriteerium EÜ artikli 81 kohaldamistingimus ja nimetatud sättes silmas peetud rikkumise tunnus.

161. Järelikult, kui on tuvastatud, et üks kahest tingimusest ei ole suuteline mõjutama ühendusesisest kaubandust, ei kuulu see seega EÜ artikli 81 kohaldamisalasse, ja küsimust pangatingimuste piiriülese mõju tervikanalüüsist seega ei tõusetu.

162. Sellises olukorras näib mulle, et Esimese Astme Kohus ei ole pannud toime ühtegi õigusnormi rikkumist eespool viidatud kohtuotsuse Bagnasco jt tõlgendamisel, mistõttu teen Euroopa Kohtule ettepaneku see argument tagasi lükata.

ii) Asjaomase turu määratluse kohta tehtud Esimese Astme Kohtu analüüsi ebaõigsus, ebapiisavus ja vastuolulisus

– Viis, kuidas Esimese Astme Kohus hindas argumente asjaomase turu väära määratluse kohta

163. ÖVAG vaidlustab oma apellatsioonkaebuses viisi, kuidas ühenduse kohus hindas tema argumente asjaomase turu määratluse kohta, mida komisjon oli kasutanud EÜ artikli 81 lõike 1 kohaldamiseks.

164. ÖVAG viitab eelkõige vaidlustatud kohtuotsuse punktile 172. Ta kritiseerib kõigepealt Esimese Astme Kohtu põhjendusi, mille kohaselt „asjaomase turu määratlusel ei ole sama roll olenevalt sellest, kas kohaldatakse EÜ artiklit 81 või EÜ artiklit 82”. Apellant vaidlustab seejärel Esimese Astme Kohtu analüüsi, mille kohaselt „etteheited, mis esitatakse komisjoni kasutatud turu määratluse kohta, ei saa olla iseseisvad nende etteheidete suhtes, mis käsitlevad liikmesriikidevahelisele kaubandusele tekkivat mõju ja konkurentsi piiravat mõju”. Need järeldused on põhjendamata ja õigusliku aluseta.

165. Kuigi ma nõustun osaliselt ÖVAG kriitikaga, näib see argument mulle tulemusetu, sest see ei muuda vaidlustatud kohtuotsust õigusvastaseks.

166. Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 172 on Esimese Astme Kohus kõigepealt vaid tuletanud meelde ühenduse kohtupraktikat, mille apellant õigustatult vaidlustab. Selle kohtupraktika meeldetuletamisel puudus siiski tagajärg Esimese Astme Kohtu järeldustele, sest Esimese Astme Kohus on vaidlustatud kohtuotsuse punktides 173–175 põhjalikult analüüsinud ÖVAG argumente, millega ÖVAG vaidlustas komisjoni kasutatud turu määratluse.

167. Ma soovin siiski esitada mõned märkused järelduste kohta, milleni Esimese Astme Kohus jõudis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 172, sest osaliselt ma nõustun hageja kriitikaga.

168. Mulle näib, et kuigi Esimese Astme Kohtu järeldused põhinevad tema väljakujunenud praktikal, ( 60 ) on asjaomase turu määratlusel seevastu sama roll, sõltumata sellest, kas kohaldatakse EÜ artiklit 81, mis keelab konkurentsi piiravad kokkulepped, EÜ artiklit 82, mis keelab turgu valitseva seisundi kuritarvitamise, või nõukogu 21. detsembri 1989. aasta määrust (EMÜ) nr 4064/89 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle. ( 61 ) Ainus, mis muutub, on komisjoni analüüsitava tegevuse laad ja turu piiritlemise kasulikkus.

169. Neis kolmes menetluses võimaldab asjaomase turu määratlus teha kindlaks või määrata kindlaks ettevõtjatevahelised konkurentsi parameetrid, et turu toimimist saaks paremini mõista. Asjaomase turu määratlus nii toodetest kui geograafilisest ulatusest lähtudes peab võimaldama välja selgitada, kas sellel turul eksisteerivad tegelikud konkurendid, kes võivad piirata asjaomaste ettevõtjate tegevust või takistada nende tegelikust konkurentsisurvest sõltumatut tegevust.

170. Asjaomase turu nõuetekohane määratlus on seega vajalik eeltingimus, et otsustada väidetava konkurentsivastase käitumise üle, olgu küsimus EÜ artiklis 81 või EÜ artiklis 82 või määruses nr 4064/89. ( 62 ) Lisaks on komisjon 9. detsembri 1997. aasta teatises ( 63 ) esitanud aluspõhimõtted ja hindamistegurid, millele ta tugineb asjaomase turu määratlemisel. Selles teatises kinnitab komisjon alusmeetodi ja hindamiskriteeriumid, mida kohaldatakse eranditult kõigile kolmele menetlusliigile.

171. Nagu nähtub turu mõiste teatisest, võib komisjon seevastu kohaldada neid kriteeriume paindlikult ja pragmaatiliselt ning kaaluda neid käsitletava konkurentsiprobleemi laadi, kõnealuste toodete tunnusjoonte ja taotletavate eesmärkide põhjal. ( 64 ) Nagu komisjon märgib turu mõiste teatise punktis 25, peab otsus põhinema paljude kriteeriumide ja erinevate andmete läbiarutamisel, sest konkreetsetel juhtudel on otsustavaks teatavat liiki andmed, mis olenevad tööstusharu ning vaadeldavate teenuste spetsiifikast, mis võivad teistel juhtudel olla tähtsusetud.

172. Viis, kuidas komisjon turu määratleb, sõltub seega kõnealuse konkurentsiprobleemi laadist ja teatud turgude spetsiifikast. Selles tähenduses on turu määratlemine vahend, mis võimaldab komisjonil teostada kontrolli EÜ artikli 81 või EÜ artikli 82 eesmärgi alusel.

173. EÜ artikli 82 kohta leiab ühenduse kohus, et asjaomase turu määratlus on möödapääsmatu eeltingimus ettevõtja turgu valitseva seisundi esinemise hindamiseks, ( 65 ) mis on vajalik enne kuritarvituse olemasolu kindlakstegemist.

174. EÜ artikli 81 lõike 1 kohta on ühenduse kohus seevastu leidnud, et asjaomase turu eelnev määratlus ei ole vajalik, kui vaidlusalusel kokkuleppel on iseenesest konkurentsi piirav eesmärk, st kui komisjon sai turgu eelnevalt piiritlemata õigesti järeldada, et kõnealune kokkulepe kahjustas konkurentsi ja võis tuntavalt mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust. ( 66 ) Sel juhul peab ühenduse kohus silmas EÜ artikli 81 lõike 1 punktides a–e sõnaselgelt keelatud kõige raskemaid kokkuleppeid. Just sellises olukorras, mida peetakse silmas vaidlustatud kohtuotsuse punktis 172, leiab ühenduse kohus, et argumendid turu väära määratluse kohta on tulemusetud, ja just selles seisneb minu arvates erinevus EÜ artikli 82 alusel järgitud menetlusest. ( 67 )

175. Seevastu muul kui sellisel juhul leiab ühenduse kohus, et turu määratlus on vajalik eeldus selleks, et võimaldada komisjonil kindlaks teha, kas lepingu eesmärk või tagajärg on konkurentsi piiramine ning kas see on suuteline mõjutama liikmesriikidevahelist kaubandust. ( 68 )

176. Turu piiritlemine võimaldab saada teavet kõnealuse toote olemuse kohta ja määrata kindlaks asjaomaste ettevõtjate turuosa. See võimaldab analüüsida kokkuleppe mõju konkurentsile. Komisjon suudab niisiis välja selgitada, kas piiratakse konkurentsi tuntavalt või saab kokkuleppele kohaldada hoopis erandit EÜ artikli 81 lõike 3 punkti b alusel või grupierandi määrust ( 69 ) või on see kokkulepe ebaoluline. ( 70 ) Teisalt võimaldab see saada teavet kokkuleppe suutlikkuse kohta mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust.

177. Seetõttu leiab ühenduse kohus, nagu nähtub vaidlustatud kohtuotsuse punktist 172, et turu ebaõiget määratlust käsitlevad etteheited ei saa olla „iseseisvad” nende etteheidete suhtes, mis käsitlevad konkurentsi piiravat mõju ja liikmesriikidevahelisele kaubandusele tekkivat mõju. ( 71 ) Teisisõnu võetakse argumente, et komisjon on teinud hindamisvea turu määratlemisel, arvesse siis, kui analüüsitakse argumente, mis käsitlevad konkurentsi piiravat mõju ja liikmesriikidevahelisele kaubandusele tekkivat mõju.

– Põhjendamise ebapiisavus ja vastuolulisus

178. ÖVAG väidab, et vaidlustatud kohtuotsus ja eelkõige punktid 174 ja 175 on ebapiisavalt ja vastuoluliselt põhjendatud.

179. Esimese Astme Kohus nõustub vaidlustatud kohtuotsuse punktis 174, et kokkuleppes käsitletud pangateenused ei ole üksteisega asendatavad, kuid leiab selle kohtuotsuse punktis 175, et komisjonil puudus kohustus analüüsida eraldi nende erinevate pangatoodete turge.

180. Ma leian, et see argument ei ole põhjendatud.

181. Esimese Astme Kohus on õigesti selgitanud põhjuseid, mille tõttu oli kohane mitte kasutada kitsast turu määratlust, mis põhineb üksnes kõnealuste toodete asendatavusel. Nagu Esimese Astme Kohus on õigesti märkinud, oleks olnud selline määratlus selles tegevussektoris kunstlik esiteks seetõttu, et enamik kliente nõuab oma pangalt kõiki pangateenuseid, ja teisalt seetõttu, et pankadevaheline konkurents võib puudutada kõiki neid teenuseid. Vastab tõele, et – nagu märgib ÖVAG apellatsioonkaebuses – teatud hulk kliente võib pöörduda teise panga poole, et saada mingit erilisemat teenust, näiteks laenu. Enamikul juhtudel on igal isikul siiski ühes pangas üks konto, mille alusel pakutakse mitut teenust, nagu maksevahendid (pangakaardid, raha väljavõtmine ja ülekanded), mis võimaldavad kliendil teha tehinguid oma kontolt (kreedit või deebit), makstes panga kohaldatavaid intresse ja kulusid. Seega on ilmselge, et – nagu Esimese Astme Kohus märgib – eraldi analüüs ei võimalda mõista kõnealuste kokkulepete mõju täielikult.

182. Nagu ma selgitasin käesoleva ettepaneku punktis 171, võib komisjon kohaldada turu mõiste teatises määratletud kriteeriume, mille hulgas on toodete asendatavus, paindlikult ja pragmaatiliselt ning kaaluda neid käsitletava konkurentsiprobleemi laadi, kõnealuste teenuste tunnusjoonte ja taotletavate eesmärkide põhjal. ( 72 )

183. Võttes arvesse viisi, kuidas seda kokkulepet rakendati, on minu arvates käesolevates asjades selge, et erinevate pangatoodete turgude eraldi analüüsimine ei oleks võimaldanud kõnealuste kokkulepete ulatuse ja tähtsuse mõistmist ega toonud ilmselt esile tegelikku olukorda.

184. Lisaks tuleb märkida, et kui arvestada Lombardi võrgustikuga hõlmatud pangatoodete ja -teenuste valiku tähtsust, ei ole – nagu Esimese Astme Kohus on märkinud – välistatud, et mõju ühendusesisesele kaubandusele võib olla kaudne ja et turg, millel mõju võib ilmneda, ei ole ilmtingimata identne pangatoodete või -teenuste turuga, kus kartelli pooled on tegelenud kooskõlastatud tegevusega. Kui küsimus on näiteks krediidi kulukuse aastamääras, mis tuleb igal pangal laenupakkumistel määrata, tuleb märkida, et seda ei arvutata üksnes antava laenu intressi põhjal, vaid arvesse võetakse ka kaasnevad kulud, nagu käsitluskulud, kindlustuskulud ja maksekaardi väljastamisega seotud kulud.

185. Neis tingimustes leian, et Esimese Astme Kohus on selgitanud õiguslikult piisavalt põhjuseid, mille tõttu ta leidis, et komisjonil puudus kohustus analüüsida erinevatel koosolekutel käsitletud pangatoodete turge eraldi, isegi kui kõnealused tooted ei ole üksteisega asendatavad. Selles kontekstis leian, et vaidlustatud kohtuotsuse punktides 174 ja 175 esitatud Esimese Astme Kohtu põhjendusi ei saa sugugi kritiseerida.

– Väär viide kohtuotsusele SPO jt vs. komisjon

186. ÖVAG vaidleb vastu sellele, et Esimese Astme Kohtu poolt vaidlustatud kohtuotsuse punktis 175 esitatud analoogia eespool viidatud kohtuotsusega SPO jt vs. komisjon on põhjendatud, kui arvestada, et selles kohtuasjas kasutas komisjon hageja väljapakutud turu määratlust.

187. See argument ei tundu mulle mingil juhul asjakohane ja seetõttu teen Euroopa Kohtule ettepaneku see tagasi lükata.

188. Eespool esitatut arvestades olen arvamusel, et Esimese Astme Kohus ei pannud toime õigusnormi rikkumist ja põhjendas oma järeldusi piisavalt ja ilma vastuoludeta, otsustades, et komisjon võis hinnata pankade koosolekute piiriülest mõju tervikuna.

189. Seetõttu teen Euroopa Kohtule ettepaneku lükata esimese väite teine osa selle põhjendamatuse tõttu tagasi.

3. Väite kolmas osa, et ei ole tõendatud, et kartell mõjutas ühendusesisest kaubandust tuntavalt

a) Poolte argumentatsioon

190. EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumist käsitlevas esimeses väites tuletab Erste meelde, et liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamine ei ole selle sätte ainus kohaldamistingimus. Nagu Esimese Astme Kohus on meelde tuletanud vaidlustatud kohtuotsuse punktis 167, on vaja veel tõendada, et kartelli võimalik mõju kaubandusele on tuntav. Isegi kui Esimese Astme Kohus järeldas õigesti, et Lombardi võrgustikul võis olla potentsiaalne suutlikkus ühendusesisest kaubandust mõjutada, ei ole ta tõendanud, et see mõju võis olla tuntav. Apellant märgib, et kui pankade kokkulepetel oligi piiriülene mõju, olid mõju väga väike.

b) Hinnang

191. Liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamise kriteerium sisaldab kvantitatiivset tegurit, mis piirab ühenduse õiguse kohaldatavuse vaid kokkulepetele, millel võib olla tuntav mõju. EÜ artikli 81 lõikes 1 sätestatud keeldu ei kohaldata kokkulepetele, mis mõjutavad kaubandust üksnes ebaoluliselt.

192. Oma apellatsioonkaebuses heidab Erste Esimese Astme Kohtule ette seda, et ta ei tõendanud Lombardi võrgustiku suutlikkust mõjutada ühendusesisest kaubandust tuntavalt.

193. Kuigi võib tegelikult pidada kahetsusväärseks, et Esimese Astme Kohus ei ole sõnaselgelt märkinud, et tegemist oli tuntava mõjuga, leian siiski, et see nähtub eriti selgelt kõnealuse kokkuleppe laadist ja vaidlustatud kohtuotsuse punktides 111–121, 179 ja 183–185 esitatud Esimese Astme Kohtu järeldustest.

194. Väljakujunenud kohtupraktika ja käesoleva ettepaneku punkti 97 kohaselt ei nõua EÜ artikli 81 lõige 1, et selle sättega seotud kokkulepped mõjutaksid tuntavalt ühendusesisest kaubandust (Euroopa Kohtu sõnul on seda tõendit tegelikult väga raske esitada), vaid kohustab, et oleks tõendatud, et kokkulepped on seda laadi, et neil võib olla niisugune mõju. ( 73 ) Euroopa Kohus on eespool viidatud kohtuotsuses Miller International Schallplatten vs. komisjon pidanud seega piisavaks, et komisjon on teatud faktiliste asjaolude põhjal tõendanud, et tuntava mõju oht ( 74 ) eksisteeris. ( 75 )

195. Lisaks, nagu märkisin, võib ühendusesisese kaubavahetuse mõjutamine tuleneda mitme teguri koosmõjust. ( 76 ) Hinnang ühendusesisese kaubanduse tuntavale mõjule sõltub iga üksikjuhtumi olukorrast, ja peab võtma arvesse erinevaid asjaolusid, nagu keelatud kokkuleppe majanduslik ja õiguslik kontekst, ( 77 ) selle kokkuleppe laad, kõnealuste toodete tunnusjooned ja viimaseks asjassepuutuvate ettevõtjate seisund ja tähtsus asjaomasel turul.

196. Esimese Astme Kohus on vaidlustatud kohtuotsuses siiski korduvalt märkinud, et kokkulepe ei hõlmanud mitte ainult peaaegu kõiki Austria krediidiasutusi (kelle hulgas olid suurimad pangad), vaid see puudutas ka väga laia pangatoodete ja -teenuste valikut, eelkõige hoiuseid ja laene, ning hõlmas kogu siseriikliku territooriumi, ohustades niiviisi muuta konkurentsitingimusi terves liikmesriigis. Lisaks eespool märgitule käesoleva ettepaneku punktides 118–126 ja eelkõige lähtudes selle kokkuleppe laadist, leian, et neist järeldustest piisab, et tõendada nimetatud kokkuleppe suutlikkust mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust märkimisväärselt.

197. Seetõttu leian, et Erste esitatud kriitika ei ole asjakohane, ja teen Euroopa Kohtule ettepaneku lükata esimese väite kolmas osa tagasi.

4. Neljas osa, et kartelli tegelikku mõju turule ei ole analüüsitud

a) Poolte argumentatsioon

198. ÖVAG heidab Esimese Astme Kohtule ette, et ta ei analüüsinud kartelli tegelikku mõju turule, kuigi tegemist oli „varasema rikkumise tagantjärele hindamisega”. Kohtupraktikat, millele Esimese Astme Kohus on viidanud vaidlustatud kohtuotsuse punktis 166 ja mille kohaselt kartelli võimalikust mõjust liikmesriikidevahelisele kaubandusele piisab, et kartell kuuluks EÜ artikli 81 kohaldamisalasse, ei saa apellandi sõnul kohaldada käesolevas asjas. Seega pani Esimese Astme Kohus toime õigusnormi rikkumise, kui ta leidis, et kartelli võimaliku mõju tõendamine oli käesolevates asjades piisav, kuigi oli täielikult võimalik analüüsida, kas väidetav mõju oli olemas. Kui Esimese Astme Kohus oleks seda analüüsinud, oleks ta tuvastanud, et kokkulepetel puudus igasugune mõju piiriülesele kaubandusele.

b) Hinnang

199. See argument tuleb minu arvates tagasi lükata.

200. Kohtupraktikast nähtub, et Esimese Astme Kohus märkis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 166, et EÜ artikli 81 lõige 1 ei nõua, et kõnealused konkurentsipiirangud mõjutaksid tegelikult liikmesriikidevahelist kaubandust, vaid nõuab üksnes, et oleks tõendatud, et selline mõju on nendele kokkulepetele iseloomulik. ( 78 )

201. Selles kohtupraktikas ei tehta vahet selle järgi, kas tegemist on kokkuleppe vastavuse analüüsimisega tagantjärele kontrollimisel, mille puhul peetakse silmas juba sõlmitud või täidetud kokkulepet, või eelneval kontrollimisel ehk siis, kui kokkuleppest on eelnevalt komisjonile teatatud erandiloa saamiseks.

202. ÖVAG seisukohaga nõustumine tähendab, et asja käsitlemisel ja kontrollimisel tehakse vahet sellel, kas küsimus on kokkuleppe eelnevas või tagantjärele hindamises. Kohtupraktikas sellist vahet siiski ei tehta.

203. Neis tingimustes ei saa Esimese Astme Kohtule ette heita õigusnormi rikkumist.

204. Neist kaalutlustest nähtub, et Esimese Astme Kohus on minu arvates hinnanud õigesti Lombardi võrgustiku suutlikkust mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust ja põhjendanud oma analüüsi õigesti.

205. Esimese Astme Kohus ja komisjon vaidlustatud komisjoni otsuse artiklis 1 võisid seega järeldada õiguspäraselt, et apellantide sõlmitud kokkulepped kujutasid endast EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumist.

206. Seetõttu teen Euroopa Kohtule ettepaneku lükata see esimene väide põhjendamatuse tõttu tagasi.

B. Teine väide, et rikkumine on vääralt süüks arvatud

207. Selle väite eesmärk on vaidlustada vaidlustatud komisjoni otsuse artiklis 1 nimetatud adressaatide määratlus.

1. Poolte argumentatsioon

208. Erste väidab, et Esimese Astme Kohus on pannud toime erinevaid õigusnormide rikkumisi, leides vaidlustatud kohtuotsuse punktis 327 jj, et Erstel tuleb vastutada rikkumise eest, mille pani toime GiroCredit Bank der österreichischen Sparkassen AG (edaspidi „GiroCredit”) enne tema omandamist Erste poolt.

209. Esiteks väidab Erste, et Esimese Astme Kohus ei ole hinnanud GiroCrediti ja kontserni Bank Austria vahelisi majanduslikke ja õiguslikke sidemeid õigesti. Selle kohta tuletab Erste meelde, et enne 20. maid 1997, mil ta omandas enamusosaluse GiroCrediti kapitalis, kuulus GiroCrediti enamusosalus kontsernile Bank Austria, kes osales ise Lombardi klubis. Sellel kontsernil ei olnud GiroCreditis valitsev mõju mitte ainult seetõttu, et talle kuulus enamusosalus tema kapitalis, vaid ka seetõttu, et ta nimetas selle panga nõukogu ja juhatuse liikmed ning määras GiroCrediti kõrgematele ametikohtadele Bank Austria AG taustaga töötajaid. Järelikult oleks pidanud BA-CA-le panema vastutuse selles ajavahemikus toimunud GiroCrediti tegevuse eest. Esimese Astme Kohtu järeldus, et GiroCredit oli pangandustegevuse eest vastutav juriidiline isik, on apellandi sõnul ka õiguslikult väär, sest ka nimetatud äriühing oli kontserni Bank Austria poolt kontrollitav ja juhitav.

210. Teiseks väidab Erste, et Esimese Astme Kohus pani toime õigusnormi rikkumise ka vaidlustatud kohtuotsuse punktides 328–336, kui ta leidis, et komisjon võib valida, kas määrata karistus rikkumises osalenud tütarettevõtjale või emaettevõtjale, kelle kontrolli all oli tütarettevõtja kõnealuses ajavahemikus, ja seda isegi juhul, kui tegemist on majandusliku õigusjärglusega.

211. Komisjon rõhutab, et selget vahet tuleb teha rikkumises osalenud ettevõtja eest vastutava juriidilise isiku kindlaksmääramisel ja tingimustel, mille esinemisel vastutus eraldi juriidilise isikuna tegutseva tütarettevõtja tegevuse eest võidakse panna emaettevõtjale. Komisjon märgib, et tema lähenemisviis ei too kaasa mingisugust ebaõiglust, sest Erste ise osales kartellis.

2. Hinnang

212. Selles väites väidab Erste, et Esimese Astme Kohus pani toime õigusnormi rikkumise, kui ta leidis, et komisjonil oli õigus panna talle vastutus rikkumise eest, mille pani toime GiroCredit enne, kui Erste ta omandas, kuigi GiroCredit kuulus rikkumise toimepanemise ajal kontsernile Bank Austria.

213. Euroopa Kohtul palutakse täpsemalt analüüsida, kas see, et GiroCredit oli rikkumise toimepanemise ajal teise emaettevõtja kontrolli all, võtab komisjonilt võimaluse omistada Erstele, kes oli uus emaettevõtja, vastutus selle tütarettevõtja toimepandud rikkumise eest.

214. Ma ei arva nii.

215. Kõigepealt tuleb meeles pidada põhimõtteid, mille Euroopa Kohus on välja toonud selle kohta, kuidas rikkumist puudutavat vastutust omistatakse ettevõtjate õigusjärgluse korral ja kontserni sees.

216. Kohtupraktika kohaselt reguleerib ühenduse konkurentsiõigus „ettevõtjate” tegevust ja selle kohtupraktika kohaselt hõlmab ühenduse konkurentsiõiguse valdkonnas ettevõtja mõiste mis tahes majandustegevusega tegelevat üksust, sõltumata selle üksuse õiguslikust vormist ja rahastamisviisist. ( 79 )

217. Euroopa Kohus leiab veel, et vastutus EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumise eest ei ole isiklikku laadi mitte ainult kõnealuse rikkumise laadi tõttu, vaid ka nende eest mõistetavate karistuste laadi ja raskuse tõttu. ( 80 )

218. Järelikult on Euroopa Kohus seisukohal, et rikkumise eest on kohustatud vastust andma füüsiline või juriidiline isik, kes juhtis rikkumise toimepanemise ajal ettevõtet, isegi kui rikkumise tuvastanud otsuse vastuvõtmise päeval läks vastutus ettevõtte tegevuse eest üle teisele isikule. ( 81 ) Nii kaua kui eksisteerib juriidiline isik, kes juhtis ettevõtet rikkumise ajal, vastutab ettevõtte õigusvastase käitumise eest see juriidiline isik, isegi kui vara ja töötajad, kes on rikkumisele kaasa aidanud, on pärast rikkumise perioodi üle antud kolmandale isikule. ( 82 )

219. Seevastu siis, kui konkurentsieeskirjade rikkumise toimepannud üksus lakkab pärast rikkumise toimepanemist juriidiliselt või majanduslikult eksisteerimast, kohaldab Euroopa Kohus „majandusliku järjepidevuse kriteeriumi”. ( 83 )

220. Selle kriteeriumi kohaldamine võimaldab vältida seda, et ettevõtjad hoiavad kõrvale komisjoni määratud trahvidest ainuüksi asjaolu abil, et nende identiteeti muudetakse restruktureerimise, võõrandamise või teiste õiguslike või organisatsiooniliste muudatuste teel, ning seega tagada konkurentsieeskirjade tõhus rakendamine. ( 84 )

221. Neis tingimustes otsustas kohus, et kui konkurentsieeskirjade rikkumise hetke ja selle hetke vahel, kui kõnealune ettevõtja peab rikkumise eest vastutama, lakkas õiguslikult eksisteerimast isik, kes vastutas ettevõtte tegevuse eest, tuleb siiski kõigepealt piiritleda need materiaalsed asjaolud ja inimesed, kes on rikkumisele kaasa aidanud, et seejärel saaks kindlaks teha isiku, kes on muutunud vastutavaks selle terviku tegevuse eest. ( 85 )

222. Täpsemalt leiab Euroopa Kohus seoses rikkumiste süükspanemisega kontsernis, et asjaolu, et tütarettevõtjal on eraldi õigusvõime, ei välista võimalust, et tema rikkumine pannakse süüks emaettevõtjale, eriti kui tütarettevõtja ei otsusta oma tegutsemise üle turul sõltumatult, vaid rakendab enamjaolt talle emaettevõtja poolt antud juhiseid. ( 86 )

223. Kui need asjaolud on nüüd meelde tuletatud, tuleb analüüsida hageja esitatud argumentide vastuvõetavust ja põhjendatust.

224. Oma esimese argumendi põhjendamiseks vaidlustab apellant põhiliselt Esimese Astme Kohtu hinnangud faktilistele asjaoludele. Apellant vaidlustab vaidlustatud kohtuotsuse punktis 327 sisalduvad kinnitused, et GiroCredit oli juriidiline isik, kes vastutas pangandustegevuse eest rikkumise ajal. Apellant esitab selle kohta teatud arvu asjaolusid, mille eesmärk on tõendada, et tingimused, mille alusel emaettevõtjat võidakse pidada vastutavaks tütarettevõtja tegevuse eest, olid Bank Austria AG ja GiroCrediti puhul täidetud.

225. Leian, et need argumendid ei ole vastuvõetavad, kui lähtuda käesoleva ettepaneku punktides 65–72 esitatud põhimõtetest. Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 327 esitatud Esimese Astme Kohtu järeldused on nimelt hinnangud faktilistele asjaoludele, mida ei saa arutada apellatsioonimenetluses. Seejärel, mis puudutab asjaolusid, mida apellant esitab tõendatuse põhjendamiseks, siis tuleb märkida, et need vaid kordavad sõna-sõnalt apellandi poolt Esimese Astme Kohtus juba esitatud asjaolusid. Selle esimese argumendiga nõuab apellant tegelikult Esimese Astme Kohtule esitatud hagi uut läbivaatamist ja faktiliste asjaolude uut hindamist, mis ei kuulu apellatsioonimenetluses Euroopa Kohtu pädevusse.

226. Teise argumendi põhjendamiseks väidab apellant põhiliselt seda, et Esimese Astme Kohus on pannud toime õigusnormi rikkumise, leides, et uut emaettevõtjat ehk Erstet, aga mitte varasemat emaettevõtjat Bank Austria AG-d, tuleb pidada vastutavaks GiroCrediti tegevuse eest tema müügile eelnenud ajavahemikus.

227. Ma leian, et see argument ei ole põhjendatud järgmistel põhjustel.

228. Euroopa Kohtu esitatud põhimõtetest lähtudes vastutas GiroCredit rikkumise eest, mille ta ise turul toime pani. Kuigi kontsernile Bank Austria kuulus temas enamusosalus, ( 87 ) nähtub vaidlustatud komisjoni otsuse põhjendusest 479, et emaettevõtja ei mõjutanud selle tütarettevõtja kaubanduspoliitikat ja seda ei määranud kindlaks ka ükski kolmas ettevõtja. Sellest põhjendusest 479 nähtub veel, et GiroCredit esindas iseseisvalt, omal vastutusel ja ühtegi juhist saamata omaenda huve. Eespool viidatud kohtupraktikast lähtudes ei tulnud varasemal emaettevõtjal seega vastutada oma tütarettevõtja tegevuse eest.

229. Omandamise tõttu Erste poolt lakkas GiroCrediti tegevuse eest vastutav juriidiline isik õiguslikult eksisteerimast ja majandusliku jätkuvuse kriteeriumi kohaselt sai Erstest juriidiline isik, kes vastutas selle ettevõtja vara ja personali eest, kaasa arvatud need, kes aitasid rikkumisele kaasa. Selle ettevõtja omandamine tähendas seega kõigi selle ettevõtja varade ja kohustuste, kaasa arvatud ühenduse õiguse rikkumisest tekkiva vastutuse üleminekut Erstele. ( 88 )

230. See, et GiroCredit oli toimepandud rikkumise ajal teise emaettevõtja kontrolli all, ei välista seega uue emaettevõtja ehk Erste vastutavaks pidamist selle tütarettevõtja tegevuse eest enne tema omandamist. Vastupidise seisukohaga nõustumine tähendaks sellel tütarettevõtjal tunnustatud iseseisvuse kahtluse alla seadmist.

231. Neis tingimustes leian, et Esimese Astme Kohus võis põhjendatult järeldada, et üksnes see asjaolu, et GiroCredit oli teise emaettevõtja kontrolli all rikkumise toimepanemise hetkel, ei saanud välistada vastutuse panemist Erstele GiroCrediti toimepandud rikkumise eest.

232. Lisaks tuleb arvestada, et GiroCrediti ostmise hetkel ei saanud Erstele olla teadmata GiroCrediti konkurentsivastane käitumine, sest mõlemad osalesid peaaegu kolm aastat vaidlustatud komisjoni otsuses tuvastatud rikkumises. ( 89 ) Apellant omandas seega selle ettevõtja asjast teadlikuna.

233. Nende asjaolude põhjal leian, et Erste väite rikkumise väära süüksarvamise kohta saab tagasi lükata osaliselt vastuvõetamatuse ja osaliselt põhjendamatuse tõttu, ilma et tuleks analüüsida teisi argumente.

234. Eespool esitatust nähtub, et väited, millele apellandid on tuginenud vaidlustatud komisjoni otsuse artikli 1 tühistamise nõude põhjendamiseks, tuleb minu arvates lükata tervikuna tagasi.

IX. Väited, et määruse nr 17 artikli 15 lõiget 2 on rikutud, sest rikkumise raskusastme ja trahvi põhisumma hindamisel on pandud toime õigusnormi rikkumisi, tehtud põhjendamisvigu ja rikutud kaitseõigusi

235. Nende väidete eesmärk on vaidlustatud komisjoni otsuse artiklis 3 apellantidele määratud trahvide vähendamine. Nendega seatakse kahtluse alla Esimese Astme Kohtu hinnangud rikkumise raskusastme kohta, teiseks kergendavate asjaolude olemasolu kohta ja kolmandaks apellantide koostöö kohta menetluses.

A. Esimene väide, et rikkumise raskusastme hindamisel on pandud toime õigusnormi rikkumine

236. BA-CA väidab oma esimeses väites ning Erste ja RZB oma teises väites, et Esimese Astme Kohtu hinnangud rikkumise raskusastme kohta ei ole põhjendatud.

237. Suuniste punktis 1 sätestatud meetodi kohaselt arvutatakse trahvide summasid määruse nr 17 artikli 15 lõikes 2 nimetatud kahe kriteeriumi ehk rikkumise raskusastme ja selle kestuse alusel. ( 90 )

238. Suuniste punkti 1 A esimene ja teine lõik sätestavad: „Rikkumise raskuse hindamisel tuleb arvesse võtta selle laadi, tegelikku mõju turule, kui seda saab mõõta, ja asjakohase geograafilise turu suurust. Seega jagunevad rikkumised kolme kategooriasse: kerged rikkumised, rasked rikkumised ja väga rasked rikkumised. — Kerged rikkumised: Need võivad olla kaubanduspiirangud, üldjuhul vertikaalsed, mille mõju turule on piiratud ja mis mõjutavad märkimisväärset, kuid suhteliselt piiratud osa ühenduse turust. Võimalik trahvisumma: 1000–1 miljon [eurot]. — Rasked rikkumised: Need on enamjaolt eespool kirjeldatutega sama laadi piirangud, mis on horisontaalsed või vertikaalsed, kuid mida kohaldatakse karmimalt ja mille mõju turule on laiem, mõjutades suurt osa ühisturust. […] Võimalik trahvisumma: 1–20 miljonit [eurot]. — Väga rasked rikkumised: Need on üldjuhul horisontaalsed piirangud, näiteks hinnakartellid ja turujagamiskvoodid või muud meetmed, mis ohustavad ühisturu nõuetekohast toimimist […] Võimalik trahvisumma: rohkem kui 20 miljonit [eurot].”

239. Seejärel analüüsitakse rikkumise raskusastet iga asjaomase ettevõtja tunnusjoonte põhjal. Igas kategoorias määratud trahvide vahemik annab võimaluse diferentseerida ettevõtja suhtes kohaldatavat trahvi vastavalt toimepandud rikkumise laadile. Komisjon võtab sellega arvesse asjaomaste ettevõtjate tegelikku majanduslikku suutlikkust tekitada kahju ja määrab trahvi suuruses, mis peab sellele tagama hoiatava mõju. Selles etapis võib komisjon liigitada ettevõtjad erinevatesse kategooriatesse ja kaaluda trahvi lähtesummat iga ettevõtja suhtes.

240. Kui need asjaolud on nüüd meelde tuletatud, tuleb järgmisena analüüsida kõiki Erste, RZB ja BA-CA argumente, et rikkumise raskusastet on hinnatud vääralt.

241. Nagu olen märkinud käesoleva ettepaneku punktis 69, on Euroopa Kohtu kontrolli eesmärk analüüsida, kas Esimese Astme Kohus võttis korrektselt arvesse kõiki olulisi tegureid käitumise raskuse hindamiseks EÜ artikli 81 ning määruse nr 17 artikli 15 põhjal.

1. Väite esimene osa, et hinnang ei ole suunistega kooskõlas

a) Poolte argumentatsioon

242. RZB väidab, et vaidlustatud kohtuotsuse põhjendused on vastuolulised. Kuigi Esimese Astme Kohus märgib vaidlustatud kohtuotsuse punktis 226, et komisjon ei saa kalduda kõrvale suunistes esitatud meetodist, leiab ta selle kohtuotsuse punktis 237, et see, et komisjon on täpsustanud suunistes oma seisukohta rikkumise raskuse hindamise kohta, ei takista rikkumise hindamist asjaolude põhjal, mida suunised sõnaselgelt ei maini. Apellant heidab Esimese Astme Kohtule ette vaidlustatud komisjoni otsuse õiguspärasuse kontrollimisel kõrvalekaldumist suunistes esitatud meetodist. Esimese Astme Kohus on seega otsustanud vääralt, et selles hinnangus võis võtta arvesse kriteeriume, mida suunistes sõnaselgelt ei mainita, kuigi suunised tekitavad ettevõtjatele õiguspäraseid ootusi.

243. Komisjon märgib, et kuigi teda tegelikult tema vastuvõetud suunised piiravad, ei puuduta see Esimese Astme Kohut tema täieliku pädevuse teostamisel. Kohtupraktikast nähtub selgelt, et suunistes kinnitatakse vaid „miinimumprogramm”, milles ei loetleta ammendavalt asjaolusid, mida tuleb arvesse võtta. Sellest programmist võib õigustatud juhtudel isegi kõrvale kalduda.

b) Hinnang

244. Ma leian, et see argument ei ole põhjendatud.

245. Minu arvates ei ole Esimese Astme Kohus teinud ühtegi hindamisviga, leides, et komisjoni poolt suunistes kirjeldatud meetod ei takistanud selliste asjaolude arvessevõtmist, mida ei ole suunistes sõnaselgelt mainitud.

246. Suunised sisaldavad paindlikke asjaolusid, mis võimaldavad komisjonil võtta rikkumise raskusastme hindamisel arvesse paljusid asjaolusid määruse nr 17 artikli 15 lõikes 2 kehtestatud piirides. ( 91 )

247. Suuniste punktis 1 A sätestatud selliste asjaolude hulgas, lisaks neile, mis on seotud rikkumise laadi, tegeliku mõjuga turule ja asjakohase geograafilise turu suurusega, on ka asjaolusid, mis on seotud ettevõtjate tunnusjoonte ja hoiatava mõju tagamise vajadusega. Kuna komisjonil tuleb hinnata igat ühte neist asjaoludest, tuleb tal ka ilmtingimata arvesse võtta rikkumisele iseloomulikke tegureid, mida ei saa suunistes ammendavalt loetleda. ( 92 )

248. Komisjon võib selles suhtes tugineda arvukatele teguritele, mille Euroopa Kohus on oma kohtupraktikas ise kindlaks määranud. ( 93 )

249. Komisjon võib kõigepealt hinnata rikkumise raskusastet asja konkreetsete asjaolude põhjal ning võtta arvesse süükspandava tegevuse normatiivset ja majanduslikku konteksti. Analüüsides konkurentsile tekitatavate piirangute laadi, võib komisjon võtta arvesse kokkuleppe sisu, kestust, arvu, intensiivsust ja geograafilist ulatust ning kokkuleppe esemeks oleva kauba väärtust. Ta võib võtta arvesse ka kokkuleppe poolte arvu ning suhtelist tähtsust turul, uurides eelkõige nende turuosa, suurust, käitumist ja rolli kokkuleppe sõlmimisel. Komisjon võib analüüsida ka turu olukorda rikkumise toimepanemise ajal ja võtta arvesse majanduselule tekkivat kahju. Viimaseks võib ta arvesse võtta ohtu, mille kõnealune kokkulepe tekitab Euroopa Ühenduse eesmärkide saavutamisele.

250. Seega ei leia ma, et komisjon kaldub kõrvale meetodist, mille ta suunistes kehtestas, ja rikub asjaomaste ettevõtjate õiguskindlust. ( 94 )

251. Neist asjaoludest lähtudes leian, et Esimese Astme Kohus ei ole selle kohta tehtud analüüsis pannud toime õigusnormi rikkumist ja ka tema põhjendused ei ole vastuolulised.

252. See väite esimene osa tuleb seega minu arvates tagasi lükata.

2. Väite teine osa, et rikkumise „laadi” on hinnatud vääralt

a) Poolte argumentatsioon

253. Väite teise osa põhjenduseks esitab RZB neli argumenti.

254. Esiteks väidab RZB, et Esimese Astme Kohus pani toime õigusnormi rikkumise, kui ta otsustas vaidlustatud kohtuotsuse punktis 240, et rikkumise laadil on peamine tähtsus siis, kui konkurentsieeskirjade rikkumisi kirjeldatakse „väga rasketena”, samas kui teised kriteeriumid, nimelt rikkumise konkreetne mõju turule ja asjaomase turu geograafiline ulatus, on vähem olulised.

255. Teiseks väidab apellant, et Esimese Astme Kohus pani toime õigusnormi rikkumise, põhjendades oma hinnangut asjaoludega, mida suunistes ei mainita, ehk pangandussektori olulisus majanduses, kartelli esemeks olnud pangatoodete lai valik ja see, et väga suur enamus Austri