ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Keywords

Summary



Keywords

1. Ajutiste meetmete kohaldamine – Vastuvõetavuse tingimused – Hagiavaldus – Vorminõuded – Väidete esitamine, mis esmapilgul õigustavad taotletud meetmete kohaldamist – Argumentide esitamine lühidalt – Vastuvõetavus – Tingimused

(EÜ artikkel 242; Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 104 lõige 2)

2. Ajutiste meetmete kohaldamine – Vastuvõetavuse tingimused – Põhikohtuasja hagi vastuvõetavus – Asjassepuutumatus – Piirid

(EÜ artikkel 242 ja EÜ artikkel 243; Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 104 lõige 1)

3. Ajutiste meetmete kohaldamine – Täitmise peatamine – Kohaldamise tingimused – Kiireloomulisus – Tõsine ja korvamatu kahju – Komisjoni või liikmesriikide võimalus kehtestada teisi meetmeid – Kiireloomulisuse puudumine

(EÜ artikkel 242; Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 104 lõige 2)

Summary

1. Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 104 lõikes 2 sätestatud tingimused näevad ette, et põhilised faktilised ja õiguslikud asjaolud, millele ajutiste meetmete kohaldamise taotlus toetub, peavad selguma ühtselt ja arusaadavalt ajutiste meetmete kohaldamise taotluse tekstist endast. Siiski, kui taotlus sisaldab, hoolimata oma lühidusest ja segasest esitusviisist, rea väiteid ja argumente, millega püütakse tõendada, et fumus boni iuris’ e ja kiireloomulisuse tingimused on täidetud, mistõttu teine pool võib esitada oma märkused ja ajutisi meetmeid kohaldav kohtunik võib neid uurida, siis ei saa sedastada, et taotlus tuleb jätta vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, kuna ta ei vasta kodukorra artikli 104 lõikes 2 ette nähtud tingimustele.

(vt punktid 37–38)

2. Hagi vastuvõetavust ei kontrollita põhimõtteliselt ajutiste meetmete kohaldamise menetluses, vältimaks põhinõude ette ära otsustamist. Kui aga väidetakse, et ajutiste meetmete kohaldamise taotlusega seotud hagi on ilmselgelt vastuvõetamatu, siis võib osutuda vajalikuks kontrollida, kas esinevad teatud asjaolud, mis võimaldavad hagi vastuvõetavust esmapilgul hinnata.

(vt punkt 39)

3. Ajutiste meetmete kohaldamise taotluse kiireloomulisust hinnatakse selle alusel, kas on vaja teha eelnev otsus selleks, et vältida ajutisi meetmeid taotlevale poolele tekkida võivat tõsist ja korvamatut kahju. Eelkõige, kui kahju tekkimine sõltub mitme asjaolu ilmnemisest, piisab, kui kahju tekkimise tõenäosus on piisavalt ette nähtav. Siiski, kui väidetav kahju on ebamäärane ja oletuslik ning tõendamata, ei õigusta nii ebakindel kahju mingil juhul täitmise peatamist.

Täitmise peatamise taotlus ei ole kiireloomuline, kui on võimalus vaidlustada vaidlusaluste meetmete rakendamiseks võetud siseriiklikud aktid ning see on sobivam ja asjakohasem viis hagejate huvide kaitsmiseks ja/või kui neid meetmeid rakendanud institutsioonil on võimalus või isegi kohustus nende täitmist kontrollida ja vajadusel kohaldada sanktsioone tegevuste suhtes, mis kahjustavad huve, mida täitmise peatamise taotlusega püütakse kaitsta. Lisaks, kui täitmise peatamine ei muuda kindlasti praegust olukorda ega väldi seda tekitamast väidetavat kahju, tuleb kahelda otsuse täitmise sellise peatamise vajalikkuses.

(vt punktid 48, 50–51, 60–62)
Kohtuasi T-453/05

Vonage Holdings Corp,

vsersus

Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

„Ühenduse kaubamärk — Esindamine advokaadi poolt — Ilmselge vastuvõetamatus”

Esimese Astme Kohtu määrus (teine koda), 26. juuni 2006 II-1879

Määruse kokkuvõte

Menetlus – Hagiavaldus – Vorminõuded

(Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 19 neljas lõik)

Euroopa Kohtu põhikirja artikli 19 neljandast lõigust, mis on vastavalt sama põhikirja artiklile 53 kohaldatav ka Esimese Astme Kohtu menetluses, tuleneb, et kaks kumulatiivset tingimust peavad olema täidetud selleks, et isikul oleks pädevus esindada ühenduse kohtutes teisi pooli peale liikmesriikide ja institutsioonide: ta peab olema advokaat ja tal peab olema õigus esineda liikmesriigi või muu Euroopa Majanduspiir-konna lepingu osalisriigi kohtus. Need tingimused on olulised menetlusnormid, mille täitmatajätmine toob kaasa hagi vastuvõetamatuse.

Seega on vastuvõetamatu selline hagiavaldus, mille on esitanud muu pool kui liikmesriik või ühenduste institutsioon ja millele on alla kirjutanud isik, kes võib küll esindada pooli liikmesriigi kohtutes, kuid kes ei ole advokatuuri liige ning kes seetõttu ei ole advokaat Euroopa Kohtu põhikirja artikli 19 tähenduses.

(vt punktid 11, 13, 16)
See kontroll viib tõdemuseni — nagu kinnitavad ka määruse nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artiklite 243–246 sätted —, et nõue, mis on esitatud nii, et selles taotletakse saamata jäänud tulu hüvitamist, kuid mida tuleb siiski pidada väidetavalt õigusvastaste ühenduse õigusnormide kohaldamisel ettevõtja poolt tasutud dumpinguvastaste tollimaksude hüvitamise nõudeks, kuulub siseriiklike kohtute pädevusse, kes peavad otsustama selle nõude põhjendatuse üle ning juhul, kui neil on kahtlusi ühenduse õigusnormide kehtivuse kohta, kasutama EÜ artikli 234 sätestatud eelotsusemenetlust, ning mitte ühenduse kohtu pädevusse.

Seetõttu ei ole ühenduse kohtud, kui neile esitatakse eespool viidatud sätete alusel kahju hüvitamise nõue, vabastatud neile esitatud hagi tegeliku olemuse kontrollimisest üksnes põhjusel, et vea, mille alusel hüvitamisõigus tekib, on teinud ühenduse institutsioon.

EÜ artiklite 235 ja 288 sätted koostoimes annavad ühenduse kohtule ainupädevuse ühendustele omistatava kahju hüvitamise hagide üle otsustamiseks, samas kui üksnes siseriiklikud kohtud on pädevad lahendama selliste summade tagasinõudmist puudutavat hagi, mille siseriiklik asutus on sisse nõudnud õigusvastaselt ühenduse õigusnormide alusel, mis on hiljem kehtetuteks tunnistatud.

Õiguskindluse ja korrakohase õigusemõistmise tagamiseks on hagiavalduse vastuvõetavuseks vaja, et peamised faktilised ja õiguslikud asjaolud, millele tuginetakse, tuleneksid kasvõi kokkuvõtlikult, ent siiski järjekindlalt ja arusaadavalt hagiavalduse tekstist. Ühenduse institutsiooni tekitatud kahju hüvitamiseks esitatud hagiavaldus peab sisaldama andmeid, mis võimaldavad kindlaks määrata eelkõige kahju, mida on hageja väitel talle tekitatud, ja täpsemalt selle kahju olemuse ja ulatuse. Eriasjaoludel ei ole tingimata vajalik hagiavalduses täpsustada kahju täpset ulatust ja väljendada nõutavat hüvitissummat arvuliselt, kuna hageja peab oma hagiavalduses selliseid asjaolusid tõendama või need vähemalt märkima.

Seega asjaolu, et ühenduse kohtud on ühenduse vastutuse põhimõtte kohta juba vaheotsuses seisukoha avaldanud, jättes hüvitise täpselt kindlaks määramise hiljem otsustamiseks, ei vabasta hagejat kuidagi kohustusest täita Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 44 lõike 1 punktis c ette nähtud minimaalseid vorminõudeid. Sellest tuleneb, et hageja, kes taotleb Esimese Astme Kohtult sellist vaheotsust, on kohustatud esitama ühendusele etteheidetava käitumise, kahju iseloomu ja olemuse ning selle käitumise ja kahju vahelise põhjusliku seose kindlakstegemiseks vajalikke andmeid, ning ta peab lisaks märkima põhjused, mis õigustavad erandi tegemist nõudest, et hagiavaldus peab sisaldama väidetava kahju summa arvulist hinnangut.

Igal juhul ei ole Esimese Astme Kohtu ülesanne otsustada teoreetiliselt ja abstraktselt sobiva arvutusmeetodi üle ettevõtja saamata jäänud tulu kindlaksmääramiseks. Ettevõtja ülesanne on piisavalt täpsustada sellise saamata jäänud tulu eri aspekte.

(vt punktid 108–111, 119–121)
Keywords

Summary



Keywords

1. Tühistamishagi – Põhjendatud huvi – Huvi äralangemine pärast hagi esitamist tekkinud asjaolu tõttu

(ELTL artikkel 263; Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 1049/2001)

2. Menetlus – Otsus, millega kohtumenetluse käigus asendatakse vaidlustatud otsus – Uus asjaolu – Esialgsete nõuete ja väidete laiendamine

Summary

1. Hagi vastuvõetavuse tingimuste hindamisel on määrav hagi esitamise aeg, välja arvatud juhul, kui tegemist on põhjendatud huvi äralangemise eriküsimusega. Siiski on korrakohase õigusemõistmise huvides, et see hagi vastuvõetavuse hindamise aega puudutav kaalutlus ei saaks takistada Üldkohut tuvastamast, et hagi üle ei ole enam vaja otsustada, juhul kui hageja, kellel oli algselt põhjendatud huvi, on kaotanud igasuguse isikliku huvi vaidlustatud otsuse tühistamise suhtes sündmuse tõttu, mis leidis aset pärast nimetatud hagi esitamist. Selleks et saaks toimuda teatud otsuse tühistamist taotleva hagi menetlemine, peab hagejal säilima isiklik huvi vaidlustatud otsuse tühistamise suhtes. Vastasel juhul ei saa Üldkohtu otsus sisulistes küsimustes talle anda mingit eelist.

Nii on see siis, kui komisjon – otsustamata sõnaselgelt vaidlustatud otsust tagasi võtta – teeb uue otsuse, millel on sama ese ja millega ta ajakohastab põhjuseid või isegi loobub põhjustest, millele ta tugines esimese otsuse põhjendamiseks, nii et selle uue otsusega asendatakse vaidlustatud otsus ning hageja otsustab mitte ajakohastada oma nõudeid ja esimese hagi raames esitatud väiteid, et võtta arvesse seda uut otsust, vaid esitada selle otsuse peale uus hagi.

Neil asjaoludel tuleb kooskõlas korrakohase õigusemõistmise ja menetlusökonoomia nõuetega tõdeda, et hageja kaotab igasuguse isikliku huvi esimese vaidlustatud otsuse tühistamise vastu. Esimesel hagil ei ole niisiis enam eset.

(vt punktid 24, 28, 35, 38)

2. Kui otsus asendatakse menetluse käigus otsusega, millel on sama ese, tuleb seda viimast pidada uueks asjaoluks, mis võimaldab hagejal oma nõudeid ja väiteid kohandada. Selline kohandamine võimaldab hagejal säilitada oma põhjendatud huvi hagi puhul, mille ta esitas enne uue sündmuse toimumist. See, kui hagejalt nõutaks uue hagi esitamist, oleks vastuolus korrakohase õigusemõistmise põhimõtte ja menetlusökonoomia põhimõttega. Peale selle oleks ebaõiglane, kui asjaomane institutsioon saaks mõne otsuse peale liidu kohtule esitatud hagiavalduses sisalduvale kriitikale vastata, muutes vaidlustatud otsust või asendades selle teise otsusega, ning tugineda sellele muutmisele või asendamisele kohtumenetluse käigus, et võtta teiselt poolelt võimalus laiendada oma esialgseid nõudeid ja väiteid hilisemale otsusele või esitada selle vastu täiendavaid nõudeid ja väiteid.

(vt punkt 34)
Kohtuasi T-295/05

Document Security Systems, Inc.

versus

Euroopa Keskpank (EKP)

„Rahaliit — Euro pangatähtede emissioon — Õiguste rikkumise vältimiseks patenditud leiutise väidetav kasutamine — Euroopa patendist tulenevate õiguste rikkumise hagi — Esimese Astme Kohtu pädevuse puudumine — Vastuvõetamatus — Kahju hüvitamise hagi”

Esimese Astme Kohtu määrus (esimene koda), 5. september 2007 II - 2838

Kohtumääruse kokkuvõte

EÜ artiklitest 7 ja 220 tulenevalt saab Esimese Astme Kohus teostada vaid seda pädevust, mis on talle ühenduse õigusega antud. Kui Esimese Astme Kohtule ei ole sel viisil pädevust antud, ei saa ta asjas otsust teha, laiendamata oma pädevust vaidlustele, mille üheks pooleks on ühendus ja mille lahendamiseks on EÜ artikli 240 kohaselt pädevad siseriiklikud kohtud. Mis puutub patendist tulenevate õiguste rikkumise hagisse, milles palutakse tuvastada, et Euroopa Keskpank rikkus Euroopa patendist tulenevaid õigusi muu hulgas seoses pangatähtede võltsimisvastaste turvaelementidega, siis tuleb tõdeda, et niisuguse rikkumise tuvastamine kuulub siseriiklike kohtute, mitte Esimese Astme Kohtu pädevusse. Ükski ühenduse õigusnorm ei anna Esimese Astme Kohtule pädevust patendist tulenevate õiguste rikkumise valdkonnas. Patendist tulenevate õiguste rikkumise hagi ei ole nende õiguskaitsevahendite hulgas, mille suhtes ühenduse kohtutele on antud pädevus EÜ artiklitega 220–241. Pealegi ei ole erinevalt teistest intellektuaalomandi õigustest, nagu kaubamärgiõigus, liikmesriikide patendiõigust ühenduse tasandil üldse ühtlustatud. Valdkonnas, milles ühendus ei ole veel õigusakte andnud ja mis järelikult on liikmesriikide pädevuses, ei laiene ühenduse õigus intellektuaalomandi õiguste kaitsele ja selle tagamiseks rakendatavatele kohtulikele meetmetele. (vt punktid 50, 51, 56, 57 ja 71)

Esimese Astme Kohus ei saa seada kahtluse alla siseriiklikku tööstusomandi õigust, kahjustamata sealjuures lojaalse koostöö põhimõtet, mis EÜ artikli 10 alusel peab reguleerima liikmesriikide ja institutsioonide suhteid ja mis ei kehtesta mitte üksnes liikmesriikidele kohustust võtta kõik meetmed, mis on vajalikud ühenduse õiguse kohaldamise ja tõhususe tagamiseks, vaid paneb ka ühenduse institutsioonidele kohustuse teha liikmesriikidega vastastikku lojaalselt koostööd. (vt punkt 70)

Ühenduse lepinguvälise vastutuse tuvastamise hagi aegumistähtaeg ei hakka kulgema enne, kui on täidetud kõik hüvitamiskohustuse eelduseks olevad tingimused. Kui Euroopa Keskpangale heidetakse ette Euroopa pantendist tulenevate õiguste rikkumist, saab patendiomaniku poolt ühenduse vastu lepinguvälise vastutuse tuvastamise hagi esitamise tähtaeg hakata kulgema sellest hetkest, mil pädevad siseriiklikud kohtud on tuvastanud, et pank on toime pannud rikkumise, milles patendiomanik teda süüdistab. (vt punkt 75)
Esimese Astme Kohtu (neljas koda) 3. aprilli 2006. aasta määrus – The International Institute for the Urban Environment versus komisjon

(Kohtuasi T‑74/05)

Tehnoloogilise uurimis- ja arendustegevuse programm nimega „Innovatsiooni ning väikese ja keskmise suurusega ettevõtete kaasamise edendamine” – Ühendusepoolne rahastamine – EÜ artiklid 230 ja 238 – Vahekohtuklausel – Tühistamise nõue – Vastuvõetavus

1. Tühistamishagi – Hagi, mis käsitleb tegelikult lepingulist vaidlust (EÜ artiklid 230 ja 249) (vt punkt 33)

2. Menetlus – Hagiavaldus – Vorminõuded (Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 44 lõike 1 punkt c) (vt punktid 58 ja 61)

Ese

EÜ artiklite 230 ja 238 alusel esitatud hagi, mis puudutab hageja poolt nõutud tasu tehnoloogilise uurimis- ja arendustegevuse programmi nimega „Innovatsiooni ning väikese ja keskmise suurusega ettevõtete kaasamise edendamine” raames sõlmitud kahe lepingu – IPS‑1999‑00016 ja IPS‑1999‑00022 – täitmise eest.

Resolutiivosa

Jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.
65

Mis puutub eespool viidatud otsusesse kohtuasjas Grifoni vs. komisjon, mille ese on ühe ettevõtja hagi, kellega oli juhtunud õnnetus, kui ta hooldustööde ettevalmistamise käigus kontrollis komisjoni hoone katust Ispras (Itaalia), siis on oluline märkida, et vastupidi hageja väitele ei hinnanud Euroopa Kohus ise komisjonile etteheidetava käitumise – selles riigis nõutud ohutusmeetmete võtmata jätmine, kus hoone asus – kooskõla kohaldatavate siseriiklike õigusnormidega. Selle, et komisjon oli rikkunud õnnetusjuhtumite vältimist käsitlevaid siseriiklikke õigusnorme, oli eelnevalt kindlaks teinud hoopis nimetatud normide täitmise üle järelevalvet teostav siseriiklik ametiasutus, kes oli tuvastanud, et komisjon ei olnud võtnud ühtegi ennetusmeedet (kohtujurist Tesauro ettepanek eespool viidatud kohtuasjas Grifoni vs. komisjon, EKL 1990, lk I-1203, punkt 26). Nendel asjaoludel leidis Euroopa Kohus, et komisjoni hooletu käitumine, mis seisnes õnnetuse vältimiseks vajalike ohutusmeetmete võtmata jätmises, oli tuvastatud ja kujutas endast õigusvastast tegu, mis toob kaasa ühenduse vastutuse (kohtuotsuse punktid 13 ja 14), kui on täidetud ka teised ühenduse vastutuse tekkimise tingimused – on tekkinud tegelik kahju ning selle kahju ja institutsioonile etteheidetava õigusvastase teo vahel on põhjuslik seos. Kirjeldatud olukord on vastupidine käesoleva kohtuasja olukorraga võrreldes, kuna antud juhul ei ole siseriiklikud pädevad kohtud EKP poolset erinevate asjassepuutuvatest siseriiklikest patentidest tulenevate õiguste rikkumist tuvastanud.
Nõue esiteks peatada Euroopa Parlamendi resolutsiooni [

konfidentsiaalsed andmed välja jäetud

] täitmine, mis käsitles hagejalt kohtuliku immuniteedi äravõtmist; teiseks nõue määrata ajutised meetmed, mis takistaksid kriminaalmenetluse jätkamist enne põhimenetluses Esimese Astme Kohtu otsuse tegemist; kolmandaks, et kaitstaks hageja anonüümsust ning ei mainitaks käesolevat taotlust enne, kui Esimese Astme Kohus on teinud otsuse põhimenetluses ja kui ei ole lõppenud võimalik menetlus siseriiklikus kohtus; neljandaks, et hagejal lubataks edastada pooltevaheline kirjavahetus, mis toimus ajutiste meetmete kohaldamise ja põhimenetluse käigus, Ühendkuningriigis kriminaalmenetluse eest vastutavale ametiasutusele ja siseriiklikule kohtule, mis lahendab siseriiklikku kohtuasja, ning viiendaks, et kohtuistung põhimenetluses toimuks nii kiiresti kui võimalik.
88

Käesoleval juhul tuleb tõdeda, isegi kui eeldada, et hageja välja pakutud arvutusmeetod ei õigusta väidetavalt saamata jäänud tulu hüvitamise nõude ümberkvalifitseerimist dumpinguvastaste tollimaksude tagasimaksmise taotluseks, et hageja ei selgita üldse, kuidas see meetod annab ülevaate tema saamata jäänud tulu ulatusest, ega seda, milles saamata jäänud tulu seisneb. Ta märgib hagiavalduses ainult, et ta kavatseb omandada Rumeenia valtsimistehase Artrom SA, mis on ühteaegu tehniline ja organisatoorne investeering, nii et selles osas, milles ta arendab pidevalt välja oma klientidele pakutavat eri tüüpi torude tootevalikut, on võimalik väita, et tema tulusus oleks võinud olla palju suurem, kui saamata jäänud tulu oleks kasutatud ja investeeritud eespool nimetatud vajadusteks. Lisaks sellele, et hageja ei märgi, mil määral kajastab väljapakutud hindamismeetod tema seetõttu saamata jäänud tulu, kuna ta ei saanud investeerida äriühingusse Artrom, ega tõenda, et see oli tegelikult võimatu, tuleb tõdeda, et hageja märgib hagiavalduse punktis 28 ise, et ta ostis Artromi. Peale selle näib hageja hiljem esitatud arutluskäigust tulenevat, et ta ei kavatse ka täpsustada, milles seisneb 1633344.33euro suurune väidetav saamata jäänud tulu, vaid näidata, et see saamata jäänud tulu võib tegelikkuses olla sellest hinnangust suurem, esitamata siiski mingit hinnangut sellele täiendavale saamata jäänud tulule.
76

Ometi, nagu nähtub kohtupraktikast, ei piisa isegi juhul, kui sellise kohustuse olemasolu on tõendatud, selle olemasolu sedastamisest, et järeldada, et hageja on isiklikult puudutatud. Pärast seda, kui Euroopa Kohus sedastas eespool punktis 45 viidatud kohtuotsuses Piraiki-Patraiki jt vs. komisjon, punktis 28, et komisjon on kohustatud välja selgitama negatiivsed tagajärjed, mis tema otsusel võivad olla asjaomase liikmesriigi majandusele ning asjassepuutuvatele ettevõtjatele, ei järeldanud Euroopa Kohus sellest sedastusest sugugi, et asjassepuutuvad ettevõtjad on isiklikult puudutatud EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses. Vastupidi, ta leidis, et EÜ artikli 230 neljanda lõigu tähenduses isiklikult puudutatud on üksnes ettevõtjad, kes on juba sõlminud lepingud, mille täitmine, mis on ette nähtud vaidlustatud otsuse kohaldamise ajal, on selle otsuse tõttu täielikult või osaliselt takistatud (Euroopa Kohtu eespool punktis 45 viidatud kohtuotsus Piraiki-Patraiki jt vs. komisjon, punktid 28, 31 ja 32; eespool punktis 41 viidatud kohtuotsus Antillean Rice Mills jt vs. nõukogu, punkt 60, ja 10. aprilli 2003. aasta otsus kohtuasjas C-142/00 P: komisjon vs. Nederlandse Antillen, EKL 2003, lk I-3483, punkt 74).
Kohtuasi T-35/06

Honig-Verband eV

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

„Tühistamishagi — Määrus (EÜ) nr 1854/2005 — Kaitstud geograafiline tähis — „Miel de Provence” — Üldkohaldatav õigusakt — Isikliku puutumuse puudumine — Vastuvõetamatus”

Esimese Astme Kohtu määrus (esimene koda), 11. september 2007 II - 2868

Kohtumääruse kokkuvõte

Tühistamishagi – Füüsilised ja juriidilised isikud – Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid

(EÜ artikli 230 neljas lõik ja EÜ artikli 249 teine lõik; nõukogu määrus nr 2081/92, artikkel 7; komisjoni määrus nr 1854/2005)

Saksamaal asutatud meetootjate ühingu esitatud tühistamishagi määruse nr 1854/2005 peale, millega täiendatakse määruse nr 2400/96 lisa seoses uue nimetuse kandmisega määruses nr 2081/92 ette nähtud kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste registrisse, põhjusel, et sellega registreeritakse kaitstud geograafilise tähisena nimetus „miel de Provence”, on vastuvõetamatu.

Ühelt poolt on selle määruse näol tegemist üldkohaldatava meetmega EÜ artikli 249 teise lõigu tähenduses, sest andes kõikidele ettevõtjatele, kelle tooted vastavad ettenähtud geograafilistele ja kvaliteediga seotud nõuetele, õiguse neid turustada eespool viidatud nimetusega, ja võttes selle õiguse kõikidelt isikutelt, kelle tooted ei vasta nendele tingimustele, mis on ühesugused kõikide ettevõtjate jaoks, kohaldatakse seda objektiivselt määratletud olukordadele ja see toob kaasa õiguslikke tagajärgi abstraktselt määratletud isikute ringile.

Teiselt poolt, kuigi ei ole välistatud, et olemuselt ja ulatuselt õigustloov säte võib konkreetset füüsilist või juriidilist isikut isiklikult puudutada, kui see mõjutab konkreetset isikut viimase teatavate eriomaduste tõttu või faktilise olukorra tõttu, mille poolest ta erineb kõigist teistest isikutest, ja mis seetõttu eristab teda sarnaselt otsuse adressaadiga, siis sellise juhuga käesolevas kohtuasjas tegemist ei ole.

Esiteks kuuluvad määrusega nr 2081/92 ette nähtud vastulausemenetluses eraõiguslikele isikutele antud menetluslikud tagatised liikmesriikide ainuvastutusse ja need ei laiene komisjonile, mistõttu see määrus ei sätesta eraõiguslikele isikutele ühenduse tasandil spetsiifilisi menetluslikke tagatisi ja nimetatud ühing ei saa seega tugineda nendele menetluslikele tagatistele.

Teiseks ei erista asjaolu, et üldkohaldatav akt võib kaasa tuua erinevaid konkreetseid tagajärgi erinevatele õigussubjektidele, kelle suhtes seda kohaldatakse, neid subjekte kõigist teistest asjaomastest ettevõtjatest, kui – nagu käesolevas kohtuasjas – see akt kuulub kohaldamisele objektiivselt määratletud olukorrast tulenevalt.

Kolmandaks ei piisa asjaolust, et üks hageja satub päritolunimetuse registreerimise määruse vastuvõtmise tõttu olukorda, kus ta peab määruse tingimustele vastamiseks oma tootmisstruktuuri vastavalt kohandama, selleks et ta oleks isiklikult puudutatud akti adressaadiga sarnasel viisil.

(vt punktid 39, 41–43, 47, 53, 54, 57, 61 ja 62)