ET Euroopa Liidu Teataja C 72/5

9. detsembril 2010 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Saksamaa Liitvabariik

(Kohtuasi C-574/10)

2011/C 72/08

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: G. Wilms ja C. Zadra)

Kostja: Saksamaa Liitvabariik

Hageja nõuded

— Kostja on rikkunud direktiivi 2004/18/EÜ (1) artiklist 2, artiklist 9 ja artiklist 20 koostoimes artiklitega 23–55 tulenevaid kohustusi, sest Gemeinde Niedernhausen sõlmis Autalhalle saneerimiseks arhitektiteenuste osutamise hankelepingud ilma selleks Euroopa tasandil hankemenetlust korraldamata;

— mõista kohtukulud välja Saksamaa Liitvabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesoleva hagi ese on arhitektiteenuseid puudutavad tasulised teenuse osutamise lepingud, mis Gemeinde Niedernhausen sõlmis hankijana ühe inseneribürooga. Kuigi kõnealused arhitektiteenused puudutavad kõik ühte ehitusprojekti, nimelt ühe kommunaalhoone (Autalhalle) saneerimist, anti need eraldi projekteerimisteenustena üksikute hoone osade kohta ühele ja samale inseneribüroole, ilma et oleks korraldatud Euroopa tasandil hankemenetlust. Hangete maksumused määrati sellele vastavalt samuti eraldi üksikute tellimuste kohta.

Kõnealused arhitektilepingud on tasulised lepingud direktiivi 2004/18/EÜ artikli 1 lõike 2 punkti d tähenduses teenuste osutamise kohta. Arhitektiteenused on prioriteetsed teenused vastavalt direktiivi II A lisa rubriigile 12.

Komisjon on seisukohal, et kõnealuste projekteerimisteenuste puhul on tegemist ühe hankega, mille jagamine erinevatesse üksikutesse tellimustesse ei näi objektiivselt põhjendatud. Tegemist on teenuse osadega tervikprojektina mõeldud, otsustatud ja teostatud ühe hoone saneerimisest. Need teenuse osad teenivad seda ühtset eesmärki ja on tihedas ruumilises, majanduslikus ja funktsionaalses seoses. Seetõttu oleks tulnud hankelepingu maksumus määrata kogu saneerimise raames osutatud arhitektiteenuste maksumuse põhjal. Sellisel juhul oleks hankelepingu maksumus ületanud direktiivi 2004/18/EÜ artikli 7 punktis b nimetatud piirmäära ja hanketeade arhitektiteenuse osutamiseks oleks tulnud avaldada Euroopa tasandil.

Autalhalle ehitusliku saneerimise osas on tegemist ühtse ehitustööde hankega liidu hankeõiguse tähenduses. See viitab vähemasti tugevasti sellele, et ka sellega vastastikus seoses olevat projekteerimist tuleb vaadelda ühe hankena. Kui arhitektiteenused, nagu käesoleval juhul, on seotud ühe ehitusteenuste hankega ning nende sisu määrab plaanitav ehitusobjekt, siis puudub mõistlik põhjus valida teistsugune arvestusviis. Arhitektiteenused on siis teataval määral ehitusteenusega aktsessoorsed. Komisjoni arvates ei ole mõistetav, miks peaks ühe ehitusteenuse jaoks vaja olema mitut arhitektiteenust.

Euroopa Kohus leiab, et kui hanke osadel on üks majanduslik ja tehniline funktsioon, siis annab see kaudselt tunnistust sellest, et tegemist on ühe hankega. Nimetatud funktsionaalne lähenemisviis on välja arendatud küll ehitustööde lepingute jaoks, kuid komisjon on siiski seisukohal, et see kehtib ka teenuste osutamise lepingute suhtes. Käesoleval juhul on täidetud üksikute hooneosade projekteerimistööde tehnilise ja majandusliku ühtsuse kriteerium, kuna tegemist on ühe hoone saneerimisega.

Niinimetatud suvaline hangete osadeks jagamine on vastuolus direktiivi kasuliku mõjuga. Sellega kaasneks nimelt sageli kunstlik piirmääradest allapoole jäämine, millega piiratakse direktiivi kohaldamisala. Euroopa Kohus rõhutab väljakujunenud kohtupraktikas hankemenetlusi käsitlevate direktiivide tähtsust teenuste vabale liikumisele ja ausale konkurentsile liidu tasandil. Teenuste osutamise hangete suvaline ja tarbetu „tükeldamine” õõnestaks neid eesmärke.

Eelarveõiguslikud põhjused ehituse osadeks jagamiseks ei saa samuti õigustada hanke ühtse maksumuse kunstlikku osadeks jagamist. Euroopa hankeõigust reguleerivate direktiivide mõttega on vastuolus, kui ühte hanget, mis puhtalt eelarvelistel põhjustel viiakse ellu mitmes etapis, käsitatakse ainult sel põhjusel mitme iseseisva hankena, et jääda niimoodi välja direktiivi kohaldamisalast. Direktiivi artikli 9 lõige 3 pigem keelab sellise ühe hanke kunstliku jagamise.

Kokkuvõttes tuleb tuvastada, et kõnealuste hangete puhul on tegemist ühe ühtse hankega, mille maksumus ületas hankelepingu sõlmimise ajal selgelt direktiivis kindlaksmääratud piirmäära. Hanketeade oleks tulnud seega avaldada Euroopa tasandil ning hankeleping oleks tulnud sõlmida vastavalt direktiivis sätestatud menetlusele. Seda ei tehtud, mistõttu on kostja rikkunud direktiivi 2004/18/EÜ.

(1) Euroopa parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiv 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (EÜT L 134, lk 114; ELT eriväljanne 06/07, lk 132).