Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH 2. mail 2016 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 19. veebruari 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas T-53/14: Ludwig-Bölkow-Systemtechnik versus komisjon

(Kohtuasi C-250/16 P)

(2016/C 222/11)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellant: Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH (esindajad: advokaat M. Núñez Müller)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

Apellant palub Euroopa Kohtul:

— tühistada vaidlustatud kohtuotsuse resolutsiooni punkt 3, mille kohaselt jäeti kohtuasjas T-53/14 esitatud hagi muus osas rahuldamata, samuti tühistada sinna juurde kuuluv otsus kohtukulude kohta resolutsiooni punktis 4,

— muuta vaidlustatud kohtuotsuse resolutsiooni punkti 2, mille kohaselt Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH poolt maksmisele kuuluvat kindlasummalist kahjuhüvitist vähendatakse 10 %-ni tagasimakstavast avansist, selliselt, et Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH ei ole kohustatud maksma kindlasummalist kahjuhüvitist,

— mõista Euroopa Komisjonilt välja apellatsioonimenetluse kulud ning täiendavalt vaidlustatud kohtuotsuse resolutsiooni punktile 4 ka kohtuasja T-53/14 menetlemisega esimeses astmes seotud kulud.

Väited ja peamised argumendid

Apellatsioonikaebus ei puuduta kohtuasjas T-53/14 tehtud Üldkohtu otsuse resolutsiooni punkti 1, milles Üldkohus leidis, et hagi teise ja kolmanda nõude osas on otsuse tegemise vajadus ära langenud. Ka ei puuduta see kohtuasjas T-53/14 tehtud Üldkohtu otsuse resolutsiooni punkti 2 osas, milles Üldkohus vähendas maksmisele kuuluvat kindlasummalist kahjuhüvitist 10 %-ni avansist, mida tuli HyWays, HyApproval ja HarmonHy projektide lepingute raames tagasi maksta; pigem vaidlustatakse kohtuotsuse resolutsiooni punkt 2 ainult osas, milles sellega ei vähendatud maksmisele kuuluvat kahjuhüvitist nullini, nagu hagis nõutud. Kohtuotsuse resolutsiooni punkt 3 vaidlustatakse ainult osas, milles Üldkohus jättis esimese ja (osaliselt) neljanda haginõude rahuldamata. Kohtuotsuse resolutsiooni punkt 4 vaidlustatakse ainult niivõrd, kuivõrd apellatsioonkaebuse rahuldamise tulemusena tuleb teha ka kohtukulude osas teistsugune otsus ning kuivõrd Üldkohus ei mõistnud erinevalt hageja taotlusest Euroopa Komisjonilt välja kohtukulusid, mis puudutasid hageja nõudeid, mille osas oli otsuse tegemise vajadus ära langenud.

Apellant on seisukohal, et vaidlustatud kohtuotsus rikub Euroopa Kohtu põhikirja artiklis 36 ja artikli 53 lõikes 1 sätestatud kohtuotsuste põhjendamise kohustust, hea usu põhimõtet, tõendite moonutamise keeldu ning kohaldatavat Belgia õigust.

Vaidlustatud kohtuotsus rikub kohtuotsuste põhjendamise kohustust, kuna Üldkohus on õigusnormi rikkudes ja ilma sisulise põhjenduseta lähtunud sellest, et apellandi kasutatud meetod hüvitatavate kulude tunnitasu arvutamiseks viib selleni, et komisjon katab osa projektist sõltumatutest kogukuludest.

Vaidlustatud kohtuotsus rikub lisaks üldist hea usu põhimõtet, kuna vaidlusalustes lepingutes sisalduvate tüüptingimuste ebaselgus oleks tulnud tõlgendada komisjoni kahjuks ja apellandi kasuks, mitte aga panna apellandile kohaldamise risk.

Vaidlustatud kohtuotsus rikub ka tõendite moonutamise keeldu, kuna esimeses astmes apellandi poolt esitatud asjaolusid hinnati ilmselgelt ebaõigelt.

Vaidlustatud kohtuotsus rikub lisaks kohaldatava Belgia õiguse imperatiivseid norme ja tõhusa õiguskaitse põhimõtet, kuna selles lähtutakse ebaõigelt tüüptingimuste „üheselt mõistetavast” tõlgendusest ning välistatakse seega Belgia õiguse kohaldamine.

Lõpuks rikub vaidlustatud kohtuotsus kohtuotsuste põhjendamise kohustust ning kohaldatavat õigust ka seetõttu, et kindlasummalise kahjuhüvitise maksmise kohustuse osas leitakse seal küll, et tüüptingimuste artikkel II.30 on vastuolus Belgia imperatiivsete õigusnormidega, kuid sellest ei tehta järeldust, et tüüptingimuste artikkel II.30 ei kuulu kohaldamisele, vaid jäetakse see hüvitisesummat vähendades jõusse.