Kohtuasi C–593/14

Masco Denmark ApS

ja

Damixa ApS

versus

Skatteministeriet

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Vestre Landsret)

Eelotsusetaotlus – Asutamisvabadus – Tütarettevõtjate alakapitaliseerimist käsitlevad maksuõigusnormid – Mitteresidendist laenuvõtjast tütarettevõtja poolt tasutud laenuintressi lisamine laenuandjast äriühingu maksustatava kasumi hulka – Residendist laenuvõtjast tütarettevõtja poolt tasutud intressi maksuvabastus – Maksustamispädevuse õiglane jaotamine liikmesriikide vahel – Vajadus hoida ära maksustamise vältimise oht

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (neljas koda) 21. detsembri 2016. aasta otsus

Asutamisvabadus – Maksuõigusnormid – Ettevõtte tulumaks – Maksusoodustus – Liikmesriigi õigusnormid, mis vabastavad emaettevõtja maksustatavast tulust intressi, mida maksab residendist laenuvõtjast tütarettevõtja, kellel puudub õigus seda intressi maha arvata – Asjaomase maksuvabastuse välistamine juhul, kui intressi tasub mitteresidendist laenuvõtjast tütarettevõtja – Lubamatus

(ELTL artiklid 49 ja 54)

ELTL artiklit 49 koostoimes ELTL artikliga 54 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis annavad residendist äriühingule maksuvabastuse intressile, mille on tasunud residendist tütarettevõtja, osas, milles tal puudus võimalus vastavas ulatuses maksu maha arvata õigusnormide tõttu, mis piiravad alakapitaliseerimise korral intressikulu mahaarvamise õigust, kuid välistavad maksuvabastuse, mis tuleneb selle riigi enda õigusnormide kohaldamisest alakapitaliseerimise korral, juhul kui tütarettevõtja on mõne muu liikmesriigi resident.

Nimelt sellise soodustuse välistamine residendist emaettevõtja intressi suhtes, mille talle tasub teise liikmesriigi residendist tütarettevõtja, arvestades, et seda intressi ei saa selle tütarettevõtja maksustatavast kasumist maha arvata selle liikmesriigi õigusnormide kohaselt, mis käsitlevad alakapitaliseerimist, võib muuta emaettevõtja jaoks asutamisvabaduse teostamise vähem atraktiivseks, pärssides tema tahet asutada tütarettevõtjaid teistes liikmesriikides. Selline erinev kohtlemine, mis tuleneb üksnes emaettevõtja asukohariigi õigusnormidest, võib olla lubatud vaid juhul, kui see puudutab olukordi, mis ei ole objektiivselt sarnased, või kui see on põhjendatud ülekaaluka üldise huvi tõttu. Samas maksuvabastus, mille kavandatud eesmärk on vältida, et residendist emaettevõtjaid ei maksustataks intressi osas, mida nad saavad oma tütarettevõtjatelt seoses neile antud laenudega, kui nende tütarettevõtjad ei saa asjaomasele intressile vastavas ulatuses maksu täielikult või osaliselt maha arvata õigusnormide tõttu, mis piiravad alakapitaliseerimise korral intressikulu mahaarvamise õigust, tähendab seda, et ühelt poolt sellise residendist emaettevõtja olukord, kes annab laenu residendist tütarettevõtjale, kelle suhtes kohaldatakse alakapitaliseerimise eeskirju, ja teiselt poolt sellise residendist emaettevõtja olukord, kes annab laenu mitteresidendist tütarettevõtjale, kelle suhtes kohaldatakse selliseid eeskirju liikmesriigis, kus ta on maksuresident, on nimetatud eesmärki arvestades objektiivselt sarnased. Nimelt võidakse neis kahes olukorras emaettevõtja poolt saadud intressitulu suhtes kohaldada majanduslikku topeltmaksustamist või järjestikust maksustamist, mida aga seda intressi käsitlevate maksuõigusnormidega soovitakse vältida.

Liikmesriigi õigusnormid, mis annavad kõnealuse maksuvabastuse üksnes intressile, mille on tasunud residendist tütarettevõtja, on sobivad, et säilitada maksustamispädevuse tasakaalustatud jaotus asjaomaste liikmesriikide vahel, kuna vastupidisel juhul loobuks emaettevõtja residentsusliikmesriik vastastikustes seostes olevate äriühingute valiku alusel oma õigusest maksustada intress, mille äriühing on saanud vastavalt tütarettevõtjate residentsusliikmesriigi kehtestatud õigusnormidele, mis käsitlevad alakapitaliseerimist. Asutamisvabadust ei saa käsitada nii, et liikmesriik peab kohandama oma maksuõigusnormid vastavalt teise liikmesriigi normidele, et igal juhul oleks tagatud maksustamine, mis kaotab kõik siseriiklikest maksualastest õigusaktidest tulenevad erinevused, kusjuures äriühingu otsused välismaal äristruktuuride asutamise kohta võivad olla selle äriühingu jaoks igal üksikjuhul rohkem või vähem soodsad või ebasoodsad. Seega ei saa ELTL artikli 49 koostoimes ELTL artikliga 54 mõjul kohustada sellise emaettevõtja residentsusliikmesriiki, kes on andnud laenu teise liikmesriigi residendist tütarettevõtjale, minema kaugemale maksuvabastusest selle emaettevõtja kasuks seoses intressikulu summaga, mida tütarettevõtja ei saa maha arvata, kui kohaldatakse esimese liikmesriigi õigusnorme, mis käsitlevad alakapitaliseerimist.

Siiski juhul, kui liikmesriik kehtestab järjestikuse maksustamise või majandusliku topeltmaksustamise vältimise või vähendamise süsteemi dividendi jaoks, mida residendist äriühingud on maksnud residendile, peab ta samaväärselt kohtlema dividendi, mille residendile on maksnud mitteresidendist äriühing. Seega olukorras, mis puudutab emaettevõtjat, kelle tütarettevõtja on resident teises liikmesriigis, kus kohaldatakse alakapitaliseerimise korral rangemaid eeskirju, ei sea maksustamispädevuse tasakaalustatud jaotust kahtluse alla see, et emaettevõtja residentsusliikmesriik annab kõnealusele äriühingule maksuvabastuse intressi suhtes, mille on tasunud asjaomane tütarettevõtja, summa piires, mida see tütarettevõtja ei oleks saanud maha arvata viimati nimetatud liikmesriigi õigusnormide tõttu, mis reguleerivad alakapitaliseerimist, ja see kujutab endast meedet, mis piirab asutamisvabadust vähem kui see, mis on ette nähtud põhikohtuasjas käsitlevate õigusnormidega.

(vt punktid 27, 28, 30, 31, 38, 40–43, 47 ja resolutsioon)