Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurents – Ühenduse eeskirjad – Rikkumised – Süüks panemine – Emaettevõtja ja tütarettevõtjad – Majandusüksus – Hindamiskriteeriumid

(EÜ artiklid 81 ja 82)

2. Konkurents – Ühenduse eeskirjad – Rikkumised – Süüks panemine – Emaettevõtja ja tütarettevõtjad – Majandusüksus – Komisjoni kaalutlusruum

(EÜ artiklid 81 ja 82)

3. Konkurents – Ühenduse eeskirjad – Rikkumised – Süüks panemine – Emaettevõtja ja tütarettevõtjad – Majandusüksus – Hindamiskriteeriumid

(EÜ artiklid 81 ja 82)

4. Konkurents – Ühenduse eeskirjad – Rikkumised – Süüks panemine

(EÜ artiklid 81 ja 82)

5. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Trahvi hoiatav mõju

(EÜ artikkel 81; komisjoni teatis 98/C 9/03)

6. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Rikkumise laadi alusel hindamine – Väga rasked rikkumised

(EÜ artikkel 81; komisjoni teatis 98/C 9/03)

7. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Raskendavad asjaolud – Korduvus – Mõiste

(EÜ artikkel 81; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 2)

8. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Ülempiir – Väljaarvutamine – Arvesse võetav käive

(EÜ artikkel 81; nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2)

Summary

1. Konkurentsieeskirjade rikkumise puhul võib tütarettevõtja rikkumise emaettevõtjale süüks panna eelkõige siis, kui tütarettevõtja – olgugi et tal on eraldiseisev õigusvõime – ei otsusta oma tegutsemise üle turul sõltumatult, vaid täidab peamiselt emaettevõtja poolt talle antud juhiseid, arvestades eelkõige majanduslikke, organisatsioonilisi ja õiguslikke sidemeid, mis neid kahte üksust ühendavad. See on nii seetõttu, et sellises olukorras kuuluvad emaettevõtja ja tema tütarettevõtja samasse majandusüksusesse ja moodustavad seega ühe ettevõtja. Seega võimaldab asjaolu, et emaettevõtja ja tema tütarettevõtja moodustavad ühe ettevõtja, komisjonil adresseerida trahve määrava otsuse emaettevõtjale, ilma et oleks vaja tuvastada emaettevõtja isiklikku seotust rikkumisega.

Juhul kui emaettevõtja omab konkurentsieeskirju rikkunud tütarettevõtja aktsia- või osakapitalis ainuosalust, võib esiteks see emaettevõtja selle tütarettevõtja tegevusele otsustavat mõju avaldada ja teiseks esineb ümberlükatav eeldus, et nimetatud emaettevõtja avaldabki tegelikult otsustavat mõju oma tütarettevõtja tegevusele. Neil asjaoludel piisab, kui komisjon tõendab, et emaettevõtja omab ainuosalust tütarettevõtja aktsia- või osakapitalis, et eeldada, et emaettevõtja avaldab otsustavat mõju tütarettevõtja turunduspoliitikale. Seega võib komisjon pidada tütarettevõtjale määratud trahvi maksmise eest solidaarselt vastutavaks emaettevõtjat, välja arvatud juhul, kui emaettevõtja, kel lasub kohustus see eeldus ümber lükata, esitab piisavaid tõendeid, mis kinnitavad, et tema tütarettevõtja tegutseb turul iseseisvalt.

(vt punktid 61–62)

2. Rikkumise süüks panemine emaettevõtjale on võimalus, mis on jäetud komisjoni kaalutlusõigusesse. Üksnes asjaolu, et komisjon on oma varasemas otsustuspraktikas leidnud, et juhtumi asjaolud ei õigusta tütarettevõtja tegevuse eest vastutuse panemist emaettevõtjale, ei tähenda, et ta oleks kohustatud andma hilisemas otsuses sama hinnangu.

(vt punkt 64)

3. Komisjon võib eeldada, et emaettevõtja avaldab oma tütarettevõtjate kogu aktsia- või osakapitali otsese või kaudse omamise tõttu nende tegevusele otsustavat mõju. Seega peab emaettevõtja selle eelduse ümber lükkama, tõendades, et nimetatud tütarettevõtjad määravad oma turunduspoliitika kindlaks iseseisvalt, mistõttu ei moodusta nad temaga ühte majandusüksust ja seega ühte ettevõtjat EÜ artikli 81 tähenduses.

Eelkõige peab emaettevõtja esitama kõik asjaolud, mis puudutavad organisatsioonilisi, majanduslikke ja juriidilisi seoseid tema tütarettevõtjate ja tema enda vahel, ning mis tõendavad, et nad ei ole üks majandusüksus. Üldkohus peab hindamisel arvesse võtma kõiki esitatud tõendeid, mille laad ning tähtsus võivad sõltuvalt iga konkreetse juhtumi eripäradest olla erinevad.

Õigust adresseerida äriühingute kontserni emaettevõtjale trahve määrav otsus ei anna komisjonile mitte emaettevõtja ja tema tütarettevõtja vaheline rikkumisele ässitav side – ega ammugi mitte emaettevõtja seotus nimetatud rikkumisega – vaid asjaolu, et nad moodustavad eespool mainitud tähenduses ühe ettevõtja. Seega ei ole tütarettevõtja rikkuva tegevuse eest vastutuse panemiseks emaettevõtjale vaja tõendada seda, et emaettevõtja mõjutab tütarettevõtja poliitikat konkreetses valdkonnas, kus rikkumine aset leidis. Asjaolu, et emaettevõtjal on lihtne tehnilise ja finantsilise koordinaatori roll ja et ta osutab oma tütarettevõtjatele vajalikku finantsalast tuge, ei ole piisav välistamaks, et ta avaldab nende tütarettevõtjate tegevusele otsustavat mõju, koordineerides kontsernisiseseid rahalisi investeeringuid. Äriühing, kes äriühingute kontsernis eelkõige koordineerib kontsernisiseseid rahalisi investeeringuid, koondab osalusi erinevates äriühingutes ja tema ülesanne on tagada ühtne juhtimine eelkõige eelarve kontrollimise kaudu.

Väide, et kartellikokkuleppega hõlmatud tegevus oli kontserni tööstuspoliitikas suhteliselt oluline, ei tõenda, et emaettevõtja andis oma tütarettevõtjatele täieliku sõltumatuse, et määratleda oma tegevus turul.

Asjaolu, et emaettevõtja ei oma kartellikokkuleppega hõlmatud sektorites tegutsevates ettevõtjates ainuosalust otseselt, vaid kaudselt, ei tõenda iseenesest, et see emaettevõtja ja tema tütarettevõtjad ei moodusta ühte majandusüksust.

(vt punktid 93–95, 97 ja 98, 102)

4. Kui kaks üksust moodustavad ühe majandusüksuse, siis asjaolu, et rikkumise toimepannud üksust enam ei eksisteeri, ei takista iseenesest karistamast üksust, kellele anti üle tema majandustegevus. Eelkõige on selline karistamine lubatav juhul, kui üksuseid kontrollib sama isik ning nende tihedate majanduslike ja organisatsiooniliste seoste tõttu kohaldatakse nende suhtes sisuliselt samu ettevõtlusalaseid eeskirju. Neil asjaoludel ei takista isikliku vastutuse põhimõte ühe ettevõtja poolt toimepandud ja teise ettevõtja poolt, kellele asjaomane majandustegevus üle kanti, jätkatud rikkumise eest kogu karistuse määramist viimati nimetatule.

(vt punkt 117)

5. Komisjoni pädevus määrata trahve ettevõtjatele, kes tahtlikult või hooletusest on pannud toime EÜ artikli 81 rikkumise, kujutab endast ühte komisjonile antud vahenditest talle ühenduse õigusega pandud sellise järelevalveülesande täitmiseks, mis hõlmab nii kohustust uurida ja karistada üksikuid rikkumisi kui ka kohustust järgida üldist poliitikat konkurentsiõiguses asutamislepingus kehtestatud põhimõtete kohaldamiseks ning juhendada selles sunnas ka ettevõtjate käitumist. Sellest tuleneb, et trahvisumma kindlaksmääramiseks rikkumise raskusastme arvesse võtmisel peab komisjon hoolitsema, et tema tegevusel oleks vajalik hoiatav mõju eelkõige selliste rikkumiste puhul, mis eriti takistavad ühenduse eesmärkide saavutamist.

See nõuab, et trahvisumma kujundataks selliselt, et see võtaks arvesse mõju, mida soovitakse avaldada ettevõtjale, kellele trahv määratakse, et trahv ei muutuks tähtsusetuks või vastupidi ülemäära suureks eelkõige kõnealuse ettevõtja rahalise suutlikkuse seisukohast vastavalt nõuetele, mis tulenevad ühelt poolt vajadusest tagada trahvi tõhusus ja teiselt poolt proportsionaalsuse põhimõtte järgimisest. Suur ettevõtja, kellel on kartelli teiste liikmetega võrreldes märkimisväärseid finantsressursse, võib oma trahvi maksmiseks vajalikud summad hõlpsamalt hankida, mis trahvi piisava hoiatava mõju seisukohast õigustab proportsionaalselt kõrgema trahvi määramist – iseäranis kordaja kohaldamisega – võrreldes sama rikkumise toimepannud ettevõtjale määratud trahviga, kellel sellised ressursid puuduvad. Eelkõige on trahvisumma kindlaksmääramisel asjakohane võtta arvesse kartelli iga osalise kogukäivet.

Hoiatuseesmärgiga, mida komisjon võib trahvisummat kindlaks määrates taotleda, üritatakse tagada, et ettevõtjad järgiksid asutamislepinguga kehtestatud konkurentsieeskirju, mis reguleerivad nende tegevust ühenduses või Euroopa Majanduspiirkonnas. Sellest järeldub, et hoiatamise tegurit, mis võib trahvi arvutamises sisalduda, hinnatakse mitmeid asjaolusid, mitte aga ainult asjassepuutuva ettevõtja konkreetset olukorda arvestades. Seda põhimõtet kohaldatakse eelkõige siis, kui komisjon määras kindlaks ettevõtjale määratud trahvisummas kajastunud hoiatamise kordaja.

Seega, mis puudutab hoiatava eesmärgiga kordaja kohaldamist, siis ei saa vaidlustada seost ühelt poolt ettevõtjate suuruse ja koguvahendite ning teiselt poolt vajaduse vahel tagada trahvi hoiatav mõju. Suur ettevõtja, kellel on kartelli teiste liikmetega võrreldes märkimisväärseid finantsressursse, võib oma trahvi maksmiseks vajalikud summad hõlpsamalt hankida.

(vt punktid 133–136, 146)

6. Suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta esitatud väga raskete rikkumiste kirjeldusest tuleneb, et kokkulepped või kooskõlastatud tegevused, mille eesmärk on eelkõige määrata kindlaks taotlushinnad või jagada turuosad, võib samuti lugeda „väga rasketeks” rikkumisteks ainuüksi nende laadi tõttu, ilma et komisjon peaks tõendama rikkumise tegelikku mõju turule. Samuti tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et horisontaalsed hinnakartellid kuuluvad konkurentsiõiguse kõige raskemate rikkumiste hulka ning seega võib ainuüksi neid liigitada väga rasketeks rikkumisteks.

(vt punkt 140)

7. Suuniste määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punkt 2 toob raskendava asjaoluna välja olukorra, kui sama ettevõtja või samad ettevõtjad panevad uuesti toime sama laadi rikkumise. Korduvuse mõiste – nagu seda mõistetakse teatavates siseriiklikes õiguskordades – tähendab seda, et isik pani toime uusi rikkumisi pärast seda, kui teda on sarnaste rikkumiste eest karistatud. Võimalik korduvus kuulub asjaolude hulka, mida tuleb rikkumise raskusastme analüüsimisel arvesse võtta.

Kui komisjon lähtub korduvusest tuleneva raskendava asjaolu kohaldamisel ettevõtja mõistest EÜ artikli 81 tähenduses ja leiab, et sama ettevõtja kordas rikkuvat tegevust, isegi siis, kui kõnealustes rikkumistes süüdistatud juriidilised isikud ei ole identsed, peab ta esitama üksikasjalikke ja täpseid tõendeid, mis tema väidet kinnitaksid.

Seega, kui asjaomaste äriühingute struktuuri ja omandi areng on iseäranis keeruline, peab komisjon esitama piisavalt üksikasjalikud ja täpsed andmed äriühingute arengute kohta, keda asjaomane ettevõtja omas enne rikkumist, ja esitama kõik vajalikud üksikasjalikud tõendid selleks, et tõdeda, et tema otsuses nimetatud äriühingud ja varasemates otsustes nimetatud äriühingud moodustavad EÜ artikli 81 tähenduses sama ettevõtja.

(vt punktid 161–163, 166 ja 167, 170)

8. Asjaolu, et mitu äriühingut on solidaarselt kohustatud maksma trahvi seetõttu, et nad moodustavad ettevõtja EÜ artikli 81 tähenduses, ei tähenda määruse nr 1/2003 artikli 23 lõikes 2 sätestatud ülempiiri kohaldamisel seda, et igaühe kohustus piirdub 10%‑ga nende viimase majandusaasta käibest. 10‑protsendiline ülempiir antud sätte tähenduses tuleb arvutada kõikide nende ettevõtjate kogukäibe põhjal, kes moodustavad ühe majandusüksuse, mis tegutseb ettevõtjana EÜ artikli 81 tähenduses, sest üksnes kõikide nende äriühingute kogukäive saab olla viiteks asjaomase ettevõtja suurusele ja majanduslikule võimule.

(vt punkt 177)