ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Vastulause toetuseks esitatud kaubamärk või tähis:

Itaalia kaubamärk coin, registreeringu nr 160126, kaupadele klassis 25; Itaalia kaubamärk coin, registreeringu nr 253233, kaupadele ja teenustele klassides 16, 25, 28, 35, 36 ja 41; Itaalia kaubamärk coin, registreeringu nr 240305, kaupadele ja teenustele klassides 16, 25, 28, 35, 36 ja 41; Itaalia kaubamärk coin, registreeringu nr 169548, kaupadele ja teenustele klassides 16, 25, 28, 35, 36 ja 41, mida on laiendatud Beneluxi riikidesse, Prantsusmaale, Ungarisse, Austriasse ja Portugali; Itaalia kaubamärk coin, registreeringu nr 240286, kaupadele ja teenustele klassis 25, mida on laiendatud Beneluxi riikidesse, Prantsusmaale, Ungarisse ja Austriasse; ühenduse kaubamärk coin, registreeringu nr 109827, kaupadele ja teenustele klassides 16, 25, 28 ja 35; rahvusvaheline kaubamärk coin, registreeringu nr R 381015, kaupadele ja teenustele klassides 16, 25, 28, 35, 36 ja 41, mida on laiendatud Beneluxi riikidesse, Saksamaale, Hispaaniasse, Prantsusmaale, Ungarisse, Austriasse, Portugali ja Sloveeniasse.
65

Nagu on märkinud apellatsioonikoda vaidlustatud otsuse punktis 20, on kasutamise ajal kõlar üles tõstetud asendis, et see saaks täita oma funktsiooni. Selle tõttu asub asjaomane kaunistus seadme tagaküljel ning seega väljaspool kasutaja vahetut vaatevälja, mis tähendab, et see ei mõjuta oluliselt kasutajale jäävat muljet. Kasutaja võib sama kaunistust äärmisel juhul näha tema vastas olevate teiste kasutajate seadmete tagakülgedel. Siiski toimub selline tajumine üldiselt vahemaa tagant, mis tähendab, et kõlari kaane kujundus on vähem nähtav.
Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti teise apellatsioonikoja 23. juuli 2008. aasta otsuse peale (asi R 1012/2007‑2), mis käsitleb Psytech International Ltd ja Institute for Personality & Ability Testing, Inc. vahelist kaubamärgi kehtetuks tunnistamise menetlust.
3.

Jätta Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc ja Troy Chemical Co. BV kohtukulud nende endi kanda.
Üldkohtu (viies koda) 23. septembri 2011. aasta otsus – Vion vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (PASSION FOR BETTER FOOD)

(kohtuasi T‑251/08)

Ühenduse kaubamärk – Ühenduse sõnamärgi PASSION FOR BETTER FOOD taotlus – Absoluutne keeldumispõhjus – Eristusvõime puudumine – Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkt b (nüüd määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkt b

Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Kaubamärk, millel puudub eristusvõime (nõukogu määrus nr 40/94, artikli 7 lõike 1 punkt b) (vt punktid 18, 19, 27 ja 28)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) neljanda apellatsioonikoja 25. aprilli 2008. aasta otsuse (asi R 562/2007‑4) peale, mis puudutab sõnalise tähise PASSION FOR BETTER FOOD registreerimist ühenduse kaubamärgina.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
Üldkohtu (viies koda) 23. septembri 2011. aasta otsus – NEC Display Solutions Europe vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – C More Entertainment (see more)

(kohtuasi T‑501/08)

Ühenduse kaubamärk – Vastulausemenetlus – Ühenduse kujutismärgi see more taotlus – Varasemad siseriiklikud sõnamärgid CMORE – Suhteline keeldumispõhjus – Segiajamise tõenäosus – Määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkt b (nüüd määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b

1. Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Suhtelised keeldumispõhjused – Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause – Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus (nõukogu määrus nr 40/94, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 21, 22 ja 58)

2. Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Suhtelised keeldumispõhjused – Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause – Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus – Varasema kaubamärgi nõrk eristusvõime – Mõju (nõukogu määrus nr 40/94, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punkt 57)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) neljanda apellatsioonikoja 28. augusti 2008. aasta selle otsuse (asi R 1388/2007‑4) peale, mis käsitleb C More Entertainment AB ja NEC Display Solutions Europe GmbH vahelist vastulausemenetlust.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
1.

Tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 25. juuni 2008. aasta see otsus (asi R 952/2007‑2), mis puudutab Illinois Tools Works, Inc. ja Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG vahelist vastulausemenetlust.
62

XXIII konkurentsipoliitika aruande punkt 403 on sõnastatud järgmiselt: „Läbipaistvuse suurendamiseks on vaja meelde tuletada üldpõhimõtteid, mida komisjon erastamisel kohaldab ning mis on üksikjuhtumite analüüsimisel aastate jooksul välja kujunenud. Tuleb meenutada, et [EÜ] artikli 222 kohaselt ei mõjuta ühenduse õigus mingil viisil ettevõtjate omandi õiguslikku režiimi. Erastamist hõlbustavale abile kui sellisele ei kohaldata tingimata erandit artikli 92 lõikes 1 sätestatud aluspõhimõttest, et riigiabi on ühisturuga kokkusobimatu. Kui erastamine toimub aktsiate müügi kaudu väärtpaberibörsil, eeldatakse üldiselt, et see toimus vastavalt turutingimustele ning tegemist ei olnud abiga. Võib juhtuda, et enne aktsiate emissiooni võlad kustutatakse või neid vähendatakse, ilma et eeldataks abi olemasolu, kuna emissioonist saadav tulu on suurem võla vähendamisest. Kui erastamine ei toimu aktsiate müügi kaudu väärtpaberibörsil, vaid kokkuleppel (st kogu või osa äriühingu müümine teistele äriühingutele), tuleb täita järgmisi tingimusi selleks, et ilma täiendava uurimiseta võiks eeldada, et tehingul puuduvad abi elemendid: — tuleb algatada avatud, läbipaistev ja tingimusteta pakkumismenetlus, ilma et selles pakkumismenetluses osalemine sõltuks teiste toimingute tegemisest, milleks on näiteks peale pakkumismenetluse esemeks olevate muude varade omandamine või teatud tegevus; — äriühing tuleb müüa kõrgeima hinna pakkujale; — edukaks tunnistatud kandidaatidele peab andma aega ja vajalikku teavet varade nõuetekohaseks hindamiseks, et neil oleks alus oma pakkumise tegemiseks. Aktsiaemissiooni või pakkumismenetluse teel eespool kirjeldatud tingimustel läbi viidavatest erastamistest ei pea komisjonile eelnevalt teatama, et uurida nende mõju abi vallas, kuid liikmesriigid võivad neist teatada, kui nad soovivad täiendavat õiguskindlust ametliku loaga. Teistel juhtudel tuleb kokkuleppelist müüki võimalike mõjude osas abi vallas analüüsida, mis tähendab, et nendest peab teatama. See on nii eelkõige järgmistel juhtudel: — müük läbirääkimiste tulemusel ainsa omandajast kandidaadi või mitme valitud kandidaadiga; — müük, millele eelneb riigi, teise avalik-õigusliku ettevõtja või mis tahes avalik-õigusliku asutuse poolt võla kustutamine; — müük, millele eelneb võlgade konverteerimine aktsiakapitaliks või kapitali suurendamine; — müük, mis toimub tingimustel, mille puhul ei ole tegemist eraõiguslike poolte vahelistes sarnastes tehingutes tavapäraselt seatavate tingimustega. Igal juhul ei tohi diskrimineerida asjaomaste aktsiate või varade ülevõtmise kandidaatide riikkondsuse alusel. Igasugusele müügile, mis toimub tingimustel, mida ei saa pidada tavapärasteks kaubandustingimusteks, peab eelnema sõltumatute konsultantide antud hinnang. Erastamisest tundlikes valdkondades (sünteeskiud, tekstiilid, autotööstus jne) tuleb komisjonile eelnevalt teatada.” [mitteametlik tõlge]
1.

Tühistada komisjoni 30. jaanuari 2008. aasta otsus 2008/366/EÜ riigiabi kohta C 35/06 (ex NN 37/06), mida Rootsi on andnud äriühingule Konsum Jämtland.
73

Peale selle ei oma tähtsust asjaolu, et – nagu hagejad seda väidavad – B tehtud märkmetest ei nähtu, et F oleks esitanud andmeid, millest võiks tuletada hagejate osalemise õhtusöögil sõlmitud kokkulepetes. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on ettevõtja kartellikokkuleppes osalemise tõendamiseks piisav, kui komisjon tõendab, et asjaomane ettevõtja osales koosolekutel, mille käigus sõlmiti konkurentsivastaseid kokkuleppeid, olemata sellele selgelt vastu. Kui osalemine sellistel koosolekutel on tõendatud, peab see ettevõtja esitama tõendid, et ta osales neil kohtumistel ilma mingisuguse konkurentsivastase tagamõtteta, näidates, et ta oli oma konkurentidele teada andnud, et ta osaleb neil kohtumistel muul eesmärgil kui nemad (eespool punktis 32 viidatud kohtuotsus komisjon vs. Anic Partecipazioni, punkt 96, ja eespool punktis 33 viidatud kohtuotsus Aalborg Portland jt vs. komisjon, punkt 81). Nagu Euroopa Kohus eespool punktis 33 viidatud kohtuotsuse Aalborg Portland jt vs. komisjon punktis 82 märkis, rajaneb see põhimõte sellel, et ettevõtja, kes osales nimetatud kohtumisel, teatamata avalikult, et ta ei loe end seal arutatuga seotuks, andis teistele osalejatele mõista, et ta on kokkulepituga nõus ja et ta kavatseb seda järgida.
Apellatsiooninõukogu esimees andis 17. oktoobri 2007. aasta kirjas pooltele teada järgmist:

„Apellatsiooninõukogu jättis hageja 20. septembri 2007. aasta taotluse kolme asja arutamise istungi kuupäeva edasilükkamiseks rahuldamata.

Apellatsiooninõukogu leiab, et asjas A 006 (kehtetus) on suulise arutamise käigus vaja põhjalikult suuliselt arutada küsimust, kas hageja võib nõuda, et [sordiamet] teeks otsuse, mille peale võib kaebuse esitada ja mille sisuks on (põhimõtteliselt) see, et „LEMON SYMPHONY ei ole kehtetu”. See küsimus puudutab kaebuse põhjendatust. Hetkel leiab apellatsiooninõukogu, et [sordiameti] 10. mai 2007. aasta kiri, kui käsitleda seda vastusena hageja tühistamistaotlusele, on ‐ vastavalt Saksamaal juurdunud praktikale – otsus selle õiguslikus tähenduses. Kaebuse tagasilükkamine ehk järeldus, et hagejal ei ole õigus nõuda negatiivse otsuse tegemist, lõpetas menetluse. Kui otsus tehakse hageja kasuks, siis tuleks 10. mai 2007. aasta vastust ilma ühegi kahtluseta tõlgendada negatiivse otsusena (kahtlemata oleks liiga formalistlik kohustada [sordiametit] veel kord selline otsus koostama). Järgmisena vaatab apellatsiooninõukogu läbi kehtetuse küsimuse. Antud asi on jõudnud lõpliku otsuse tegemiseni, olenemata asja A 007 (sordikirjeldus) lahendamise tulemusest.

Seejärel tuleb alustada menetlust asjas A 005 (kaitse alla võtmise taotluse kohta vastuväidete esitamine), võttes arvesse sordi „LEMON SYMPHONY” kehtetust või kehtivust. See asi peaks olema samuti jõudnud lõpliku otsuse tegemiseni.

Asjas 007 (sordikirjeldus) ei ole veel võimalik istungi aega kindlaks määrata, kuna kaebuse esitamise lõiv on veel täies ulatuses tasumata. Võttes aga arvesse asjaolude omavahelist seotust, oleks asjakohane menetleda kõnealust asja samaaegselt. Juhin tähelepanu asjaolule, et apellatsiooninõukogu peab esimesena läbi vaatama kaebuse vastuvõetavuse küsimuse. Kaebus on esitatud ühenduse kaitse alla võetud sordi „LEMON SYMPHONY” omanikule saadetud kirja vastu, mille koopia sai hageja tõenäoliselt [sordiametilt] informatsiooniks. On kaheldav, et selle näol on tegemist „otsusega”. Isegi kui see nii oleks, nagu asjas A 006, on küsitav, kas hageja saab mõjutada [sordiameti] otsust kaebuse esitamisega.

Seega palun hagejal selleks, et apellatsiooninõukogu ja vastaspool saaksid asja nõuetekohaselt ette valmistada, nii kiiresti kui võimalik teatada, kas 4. detsembril 2007 tuleks alustada menetlust ka asjas [A 007/2007], mispuhul tuleb enne tasuda lõiv määratud tähtaja jooksul.”
125

Lisaks on selge, et komisjonil on oma ühenduse vahendite kasutamise kontrollimise ülesande teostamisel õigus kasutada eri teabeallikaid. Üldkohus on juba möönnud, et lihtne viide siseriiklike ametiasutuste kogutud teabele on piisav. Nagu sedastati Üldkohtu 26. septembri 2002. aasta otsuses kohtuasjas T-199/99: Sgaravatti Mediterranea vs. komisjon (EKL 2002, lk II-3731, punkt 45), võib komisjon juhul, kui siseriiklikud ametiasutused on põhjalikult kontrollinud, kas ühenduse abi saaja on järginud oma finantskohustusi, õiguspäraselt tugineda nende tuvastatud üksikasjalikele faktilistele asjaoludele ning määrata kindlaks, kas nende asjaolude alusel on võimalik tuvastada selline eeskirjade eiramise olemasolu, mis õigustab määruse nr 4253/88 (muudetud kujul) artikli 24 lõike 2 alusel sanktsiooni määramist. Üldkohus kinnitas seda kohtupraktikat 17. detsembri 2008. aasta otsuses kohtuasjas T-154/06: Itaalia vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 42).
97

Eespool viidatud kohtuotsuses MOTOE puudutas küsimus, kas EÜ artikliga 82 ja EÜ artikli 86 lõikega 1 on vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis annab juriidilisele isikule, kes võib ise korraldada mootorrattavõistlusi ja neid ärilisel eesmärgil kasutada, pädevuse anda kooskõlastus nende võistluste korraldamise loa taotlustele, ilma et see pädevus oleks kuidagi piiratud või et sellega kaasneksid mingid kohustused või oleks kehtestatud järelevalve selle teostamise üle. Euroopa Kohus tunnistas, et siseriikliku meetmega sellele üksusele kõnealuste õiguste andmine tähendab faktiliselt seda, et talle antakse pädevus määrata isikud, kellel on lubatud niisuguseid võistlusi korraldada, ja kehtestada võistluste korraldamise tingimused ning et sellele üksusele antakse ilmne eelis konkurentide ees, mis võib teda ajendada takistama teiste ettevõtjate tulekut asjaomasele turule (eespool viidatud kohtuotsus MOTOE, punkt 51).
137

Eespool toodust ilmneb, et abi mõiste ei tähenda tingimata, et toetatakse seadusest tuleneva kohustuse täitmist, vaid pigem, et ettevõtja eelarvel tavaliselt lasuvaid kulutusi vähendatakse (vt selle kohta kohtujurist M. Jacobsi ettepanek kohtuasjas Prantsusmaa vs. komisjon, milles tehti eespool punktis 136 viidatud Euroopa Kohtu 26. septembri 1996. aasta otsus, EKL 1996, lk I-4553, ettepaneku punkt 42). Selle määratlemisel, mis on ettevõtja igapäevasesse majandustegevusse kuuluv kulutus, ei tohi seega piirduda seadusest või kollektiivlepingust tulenevate kohustustega. Samamoodi ei saa asjaolu, et sotsiaalabi vahetud saajad on töötajad, olla piisav, et tõendada, et nende tööandjale ei ole riigiabi antud (vt selle kohta Euroopa Kohtu 23. veebruari 1961. aasta otsus kohtuasjas 30/59: De Gezamenlijke Steenkolenmijnen in Limburg vs. Ülemamet, EKL 1961, lk 1).
60

Viiendaks tuleb märkida, et hageja argument, et tal on asjaomasest abist toetust saanud käitisest 800—1000 km raadiuses kuus käitist ning see teeb menetlusse astujast tema peamise konkurendi, näib esmapilgul olevat vastuolus tema teise argumendiga, et lainepapist pakendite turg on täielikult konkurentsil põhinev ja integreeritud, kuna ükskõik millisele tootjale antud igasugune abi mõjutab tingimata EMP-s tema kõikide konkurentide hinnataset. Igal juhul ei võimalda pelk asjaolu, et hagejal on kuus käitist toetuse saanud rajatise läheduses ning et asjaomane abi võimaldab menetlusse astujal toota ligikaudu miljon tonni lainepapist pakendeid aastas, samas kui võrdluseks on hageja kuue tehase ligikaudne aastane võimsus [konfidentsiaalne], ( 1 ) ei võimalda järeldada, et hageja seisundit turul on oluliselt kahjustatud. Menetlusse astuja väidab ilma, et talle vastu vaieldaks, et hageja ei ole tema kõige lähim konkurent, et ta ise ja hageja on avatud erinevatele geograafilistele turgudele ning et isegi kui eeldada, et rajatise geograafilise läheduse kriteerium on kõige asjakohasem, on teistel konkurentidel peale hageja rajatisi, mis on veel lähemal kui see, mis kavatsetakse ehitada Eisenhüttenstadti.
174

Dokumendis nr VI/5330/97 on esiteks kirjas, et „[j]uhul kui üks või mitu võtmekontrolli on jäänud teostamata või on nii halvasti või harva läbi viidud, et need ei ole tõhusad taotluse nõuetele vastavuse tuvastamise eeskirjade eiramise ennetamiseks, kohaldatakse kuni 10% suurust korrektsiooni, sest on mõistlik arvestada, et valitseb suur risk, et EAGGF-il tekib oluline kahju”, ja teiseks on seal öeldud, et „[j]uhul kui kõik võtmekontrollid on läbi viidud, aga ei ole järgitud õigusnormidega soovitatud kontrollimiste arvu, sagedust või täpsust, kohaldatakse 5% suurust korrektsiooni”.
149

Selles kontekstis tuleb märkida, et vastavalt vaidlustatud otsuse põhjendusele 138 määratles komisjon uueks tehnoloogia, mis ei tulene tehnika tasemest, ning mitte endastmõistetavaks tehnoloogia, mis ei ole eriala asjatundja jaoks endastmõistetav. See määratlus vastab mõistetele uus ja leiutustase nii, nagu need on esitatud 5. oktoobril 1973 allkirjastatud Euroopa patentide väljaandmise konventsiooni, mida hiljem on muudetud, artiklites 54 ja 56. Kuna on nõustutud sellega, et komisjoni poolt hinnangu andmine Microsofti tehnoloogiate uuenduslikkuse suhtes on õiguspärane (vt eespool punktid 133–146), ei saa vastu vaielda sellele, et komisjonil on õigus hinnata nende tehnoloogiate uuenduslikkust selle määratluse koostisosadeks olevate mõistete uus ja mitteendastmõistetav alusel, kusjuures viimane on omakorda seotud mõistega leiutustase. Tuleb lisada, et ühes 4. mai 2006. aasta kirjas kinnitas Microsoft, et uuenduslikkust tuleks hinnata uudsuse ja leiutustaseme kriteeriumide alusel, isegi kui tema arvates ei saa uuenduslikkuse hinnangu andmisel tähelepanuta jätta õigust ärisaladusele. 31. juuli 2006. aasta kirjas (vt eespool punkt 47) tunnistas Microsoft ka seda, et uuenduslikkuse kriteeriumil kui „strateegilise väärtuse filtril” on sellele patendiõiguses antud tähendus ning et ta lähtus sellest määratlusest oma aruannetes uuenduslikkuse kohta.
Kahe 1. juuli 2008. aasta otsusega (edaspidi „vaidlustatud otsused”) jättis komisjon hagejate vaided läbi vaatamata. Mõlemas vaidlustatud otsuses märkis komisjon järgmist:

„Teie vaie on esitatud […] määruse nr 1367/2006 […] IV jaotise alusel[. S]ee määrus […] näeb ette, et vaie peab vastama teatud tingimustele, eeskätt tingimusele, et tegemist peab olema haldusaktiga, mis peab vastama sama määruse artikli 2 lõike 1 punktis g antud määratlusele. See säte piirab haldusakti mõistet nii, et see kujutab endast „keskkonnaõiguse koha[st] üksikmeede[t], mille on võtnud ühenduse institutsioon või organ ning millel on õiguslikult siduv ja väline mõju”. Oma vaides väidate te, et määrus nr 149/2008 kujutab endast haldusakti, mille peale on võimalik esitada vaie.

Komisjon ei saa sellise tõlgendusega nõustuda.

Määruse nr 149/2008 õiguslik alus on määruse nr 396/2005 [artikli] 5 lõige 1, [artikli] 21 lõige 1 ja [artikli] 22 lõige 1 ning sellega määratakse kogu Euroopa Liidus kindlaks pestitsiidide jääkide piirnormid, mis on kohaldatavad kõigi toiduainete sektoris tegutsevate ettevõtjate suhtes. Seetõttu ei saa määrust nr 149/2008 pidada üksikmeetmeks, ega ka – nagu te oma vaides väidate – otsuste kogumiks. Seetõttu on komisjon seisukohal, et teie vaie määruse nr 149/2008 peale on vastuvõetamatu.

Juhul kui te ei ole käesoleva vastusega nõus, võite edasi kaevata Euroopa Ombudsmanile või Üldkohtule […] tingimusel, et teie kaebus või hagi vastab siis vastavalt kas EÜ artiklis 195 või EÜ artiklis 230 kehtestatud tingimustele.”
270

Käesolevas asjas tuleb rõhutada, et kuigi komisjon tugines täiendava vastuväite põhjendustes 202–213 MasterCardi makseorganisatsiooni iseloomulikele joontele enne IPO-d, et järeldada, et see on ettevõtjate ühendus EÜ artikli 81 lõike 1 tähenduses, siis võib selle vastuväite teistest osadest järeldada, et komisjoni arvates ei muuda MasterCardi välja kuulutatud IPO tema järelduse põhjendatust seoses EÜ artikli 81 rikkumise olemasoluga. Selle põhjenduses 25 on rõhutatud, et hagejate esitatud dokumendid ei tõenda, et Euroopa juhatus kaotab pädevuse kehtestada mitmepoolseid vahendustasusid pärast IPO-d. Viidatud täiendava vastuväite põhjenduses 28 esitles komisjon muudatusi, mis tulenevad IPO-st, andes mõista, et pankadel on ka edaspidi oma roll uues struktuuris.
45

Esiteks on tegemist juhtudega, mille puhul on ilmselge, et arvestades asjassepuutuva juhtumi asjaolusid, tuleb juurdepääsust keelduda või vastupidi, seda lubada. Üldkohus on otsustanud, et see võib ette tulla eelkõige juhul, kui erand juurdepääsuõigusest hõlmab kas ilmselgelt teatud dokumente tervikuna või vastupidi, need on tervikuna ilmselgelt juurdepääsetavad, või kui komisjon on sarnastel asjaoludel neid juba varem konkreetselt ja individuaalselt hinnanud (eespool punktis 28 viidatud kohtuotsus VKI, punkt 75). Niisuguse ilmselge olukorra esinemist on tunnustanud ka Euroopa Kohus, kes asus seisukohale, et institutsioonidel on lubatud selleks, et selgitada, kuidas taotletud juurdepääs dokumentidele võib kahjustada mõnda määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõikes 2 ette nähtud erandiga kaitstud huvi, tugineda teatud dokumentide kategooriatele kohaldatavatele üldistele eeldustele, kuna sarnaseid üldist laadi kaalutlusi saab kohaldada sama laadi dokumentide avalikustamise taotluste suhtes (eespool punktis 40 viidatud kohtuotsus Rootsi ja Turco vs. nõukogu, punkt 50, eespool punktis 40 viidatud kohtuotsus TGI, punktid 54 ja 55, eespool punktis 40 viidatud kohtuotsus Rootsi jt vs. API ja komisjon, punkt 74). Selles kontekstis tuleb ka mõisteid „dokumentide kategooria” ja „sama laadi dokumendid” tõlgendada laias tähenduses ja nende sisule tähelepanu pööramata, nagu tuleneb eespool punktis 40 viidatud kohtuotsusest TGI, milles neid mõisteid kasutati viisil, mis hõlmaks kõiki riigiabi puudutavas komisjoni menetluse toimikus sisalduvaid dokumente, ning eespool punktis 40 viidatud kohtuotsusest Rootsi jt vs. API ja komisjon, milles järeldati, et dokumendid kuuluvad samasse kategooriasse juba ainult seetõttu, et komisjon koostas need poolena niisugustes erinevates kohtumenetlustes, mis olid pooleli juurdepääsutaotluse rahuldamata jätmise ajal.
49

Ühtlustamisamet nõustub apellatsioonikoja argumentidega, mis on esitatud eespool punktis 47. Ühtlustamisamet pakub samas välja, et määruse nr 2868/95 eeskirja 22 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et see annab apellatsioonikojale õiguse, olenemata sellest, kas esineb „uusi asjaolusid”, lubada esimest korda apellatsioonikoja menetluses esitatud tõendeid juhul, kui need on „üksnes täiendavad”, st mõeldud ainult määratud tähtaja jooksul esimeses astmes esitatud tõendite täiendamiseks. See tõlgendus tundub vastavat tingimustele, mis Euroopa Kohus määratles eespool punktis 42 viidatud kohtuotsuses Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Kaul hilinenult esitatud tõendite lubatavusele ja see tundub vastavat selle kohtuotsuse mõttele. Ühtlustamisamet möönab, et kui käesoleval juhul kohaldatakse sellist tõlgendust, siis tuleb asuda seisukohale, et apellatsioonikoda eksis, kui ta leidis, et tal ei ole kõnealuses küsimuses mingit kaalutluspädevust, ning seega tuleb nõustuda teise väitega ja vaidlustatud otsus tühistada. Ühtlustamisamet lisas kohtuistungil sellele väitele, et selline tõlgendus on kooskõlas Üldkohtu seisukohaga 29. septembri 2011. aasta kohtuotsuses T-415/09: New Yorker SHK Jeans vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Vallis K. – Vallis A. (FISHBONE) (kohtulahendite kogumikus ei avaldata) ja 16. novembri 2011. aasta kohtuotsuses T-308/06: Buffalo Milke Automotive Polishing Products vs. Siseturu Ühtlustamise Amet - Werner & Mertz (BUFFALO MILKE Automotive Polishing Products) (EKL 2011, lk II-7881) ning märkis, et jätab Üldkohtu otsustada, kas tal tuleb sellist tõlgendust kohaldada ka käesoleval juhul.
158

Tõsi on küll see, et mainitud otsuse põhjenduses 189 on komisjon lisanud, et suulise ärakuulamise käigus näitas European Digital Media Association (EDIMA) (ühendus, mis esindab audio- ja audiovisuaalteoseid online pakkuvaid äriühinguid), et muusika online-edastamise puhul on kaugjärelevalve praktikas võimalik. Igal muusikateosel on elektrooniline identiteet ja igal personaalarvutil on oma internetiprotokolli aadress. Selle teabe põhjal saab kollektiivse esindamise organisatsioon litsentsi andmisel tagada, et kasutajal on võimalik täpselt teada saada, millist muusikateost kasutatakse, milline arvuti seda teeb ja mis on kasutuse eesmärk. Siis saab litsentsi saanud kasutaja saata need andmed kollektiivse esindamise organisatsioonile, kes kasutab seda teavet õiguse omajatele kasutustasude täpseks jagamiseks.