ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 269/31

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hof van Cassatie van België (Belgia) 30. juunil 2011 — Prorail bv versus Xpedys nv jt

(Kohtuasi C-332/11)

2011/C 269/59

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hof van Cassatie van België

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: Prorail bv

Vastustajad kassatsioonimenetluses:

1. Xpedys nv

2. FAG Kugelfischer GmbH

3. DB Schenker Rail Nederland nv

4. Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen nv

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 28. mai 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1206/2001 liikmesriikide kohtute vahelise koostöö kohta tõendite kogumisel tsiviil- ja kaubandusasjades (1) artiklit 1 ja artiklit 17 tuleb, sealhulgas arvesse võttes liidu õigusnorme tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta ja määruse (EÜ) nr 44/2001 (2) artikli 33 lõikes 1 väljendatud põhimõtet, et liikmesriigis tehtud kohtuotsust tunnustatakse teistes liikmesriikides ühegi erimenetluse järgimist nõudmata, tõlgendada nii, et kohus, kes määrab kohtuekspertiisi, mille ülesannet tuleb täita osaliselt liikmesriigis, kus kohus asub, osaliselt aga ka mõnes teises liikmesriigis, peab enne viimati nimetatud osa vahetut täitmist üksnes ja eranditult kasutama nimetatud määruse artiklis 17 kehtestatud menetlust, või nii, et riigi nimetatud kohtueksperdile võib anda osaliselt mõnes muus Euroopa Liidu liikmesriigis täidetava ekspertiisiülesande ka väljaspool määruses (EÜ) nr 1206/2001 sätestatut?

(1) EÜT L 174, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 121.

(2) Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määrus (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42).
ET Euroopa Liidu Teataja C 269/35

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal administratif de Montreuil (Prantsusmaa) 4. juulil 2011. aastal — Continental Small Company Series of the DFA Investment Trust Co. versus Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l’État

(Kohtuasi C-345/11)

2011/C 269/71

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal administratif de Montreuil

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Continental Small Company Series of the DFA Investment Trust Co.

Vastustaja: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

Eelotsuse küsimused

1. Kas lisaks eurofondide olukorrale tuleb arvesse võtta ka osaluse omanike olukorda?
2.

Juhul kui esimesele küsimusele vastatakse eitavalt, kas siis tuleb neidsamu artikleid koosmõjus nõukogu 25. veebruari 1992. aasta direktiivi 92/12/EMÜ (2) aktsiisiga maksustatava kauba üldise korralduse ja selle kauba valdamise, liikumise ning järelevalve kohta artikli 6 lõikega 1 ja artikli 7 lõikega 1 tõlgendada nii, et ühenduse välispiiril asuval liikmesriigil, kuhu kaubad ebaseaduslikult toodi, on ka sel juhul õigus aktsiisi sisse nõuda, kui kaubad viidi vahepeal teise liikmesriiki, kus need avastati, arestiti ja konfiskeeriti?
ET Euroopa Liidu Teataja C 252/20

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Ühendkuningriik) 17. juunil 2011 — ZZ versus Secretary of State for the Home Department

(Kohtuasi C-300/11)

2011/C 252/37

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: ZZ

Vastustaja: Secretary of State for the Home Department

Eelotsuse küsimus

Kas direktiivi 2004/38 (1) artikli 30 lõikes 2 sätestatud tõhusa kohtuliku kaitse põhimõte, tõlgendatuna Euroopa Liidu Toimimise Lepingu artikli 346 lõike 1 punkti a alusel, nõuab, et kohtuasutus, kes vaatab läbi sellise otsuse peale esitatud kaebust, millega ei lubatud Euroopa liidu kodanikku liikmesriiki avaliku korra ja julgeoleku kaalutlustel vastavalt direktiivi 2004/38 VI peatükile, peab tagama, et asjaomasele Euroopa Liidu kodanikule teatatakse tema vastu esitatud põhjenduste sisust, hoolimata sellest, et liikmesriigi ametiasutused ja asjaomane siseriiklik kohus on pärast kõigi liikmesriigi ametiasutuste poolt kõnealuse Euroopa Liidu kodaniku vastu esitatud tõendite hindamist jõudnud järeldusele, et isiku vastu esitatud teabe sisu avaldamine oleks vastuolus riigi julgeolekuhuvidega?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT L 158, lk 77; ELT eriväljaanne 05/05, lk 46).
b)

Tegelikult oli apellant vaidlustatud otsuse punktis 25 kirjeldatud iga kululiiki selgitanud ning lisanud, et kõik need kululiigid olid täielikult ja täpselt ette nähtud selleks, et katta kulud, mis seondusid MP Holdings’i palkamisega teenuseosutajana. Apellant oli esitanud suure hulga dokumentaalseid tõendeid näitamaks, et MP Holdings’ile makstud tasusid kasutati artiklis 14 ette nähtud eesmärkidel. Apellant esitas hulga rohkem dokumente, eelkõige oma esimest mandaati puudutavad dokumendid, kui oli nõutud vastaval ajal hoida ja esitada. Need tõendid näitasid, et kõik kulud tekkisid täielikult ja eranditult sellest, et apellant osutas parlamendile assistendi teenuseid. Parlament tahtis panna apellandile dokumentide esitamisel eriti kõrged nõuded, et ta tõendaks konkreetselt iga kulu alates 1999. aastast. Kulude tekkimise ajal need nõuded ei kehtinud ning need ei ole kunagi olnud hüvitamise eeltingimuseks PEAM eeskirja artikli 14 alusel.
ET Euroopa Liidu Teataja C 269/32

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud cour d'appel de Lyon (Prantsusmaa) 1. juulil 2011 — Receveur principal des douanes de Roissy Sud, Receveur principal de la recette des douanes de Lyon Aéroport, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon, Administration des douanes et droits indirects versus Société Rohm & Haas Electronic Materials CMP Europe GmbH, Rohm & Haas Europe s.à.r.l., Société Rohm & Haas Europe Trading APS-UK Branch

(Kohtuasi C-336/11)

2011/C 269/62

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

cour d'appel de Lyon

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitajad: Receveur principal des douanes de Roissy Sud, Receveur principal de la recette des douanes de Lyon Aéroport, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon, Administration des douanes et droits indirects.

Vastustajad: Société Rohm & Haas Electronic Materials CMP Europe GmbH, Rohm & Haas Europe s.à.r.l., Société Rohm & Haas Europe Trading APS-UK Branch.

Eelotsuse küsimus

Kas kombineeritud nomenklatuuri (mis sisaldub nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas, nii nagu seda on muudetud komisjoni 17. oktoobri 2006. aasta määrusega (EÜ) nr 1549/2006 ja 20. septembri 2007. aasta määrusega nr 1214/2007) tuleb tõlgendada nii, et lihvimisklotsid, mis on mõeldud pooljuht-materjalide tööks vajaliku lihvimismasina jaoks — mis iseenesest kuulub tariifirubriiki 8460 —, mida imporditakse masinast eraldi, mis esinevad selliste ketaste vormis, mille keskel on auk, mis koosnevad kõvast polüuretaani kihist, polüuretaani vahu kihist, liimikihist ja plastist valmistatud kaitsekihist, mis ei sisalda ühtegi metallosa ega ühtegi abrasiivainet, mida kasutatakse wafer’ite lihvimiseks, mis toimub abrasiivse vedeliku abil, ning mis tuleb nende kulumise määrast sõltuvalt teatud aja tagant välja vahetada, kuuluvad tariifirubriiki 8466 91 15 kui osad või tarvikud, mida kasutatakse üksnes või peamiselt rubriikide 8456–8465 masinate juures, või vastavalt nende koostisainest lähtuvale korrale tariifirubriiki 3939 90 10 kui plastist isekleepuvad lamevormid?
ET Euroopa Liidu Teataja C 269/30

Alder Capital Ltd 28. juunil 2011 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 13. aprilli 2011. aasta otsuse peale kohtuasjas T-209/09: Alder Capital Ltd versus Siseturu Ühtlustamise Amet (Gimv Nederland BV)

(Kohtuasi C-328/11)

2011/C 269/58

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Alder Capital Ltd (esindajad: advokaadid A. von Mühlendahl, H. Hartwig)

Teised menetlusosalised: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused), Gimv Nederland BV

Apellandi nõuded

Apellant palub Euroopa Kohtul:

— tühistada Üldkohtu 13. aprilli 2011. aasta otsus kohtuasjas T-209/09: Alder Capital Ltd vs. Siseturu Ühtlustamise Amet ja ühtlustamisameti teise apellatsioonikoja 20. veebruari 2009. aasta otsus asjas R 486/2008-2;

— mõista apellatsioonikoja menetluse kulud ja kohtukulud välja ühtlustamisametilt ja menetlusse astujalt.

Väited ja peamised argumendid

Apellant esitab oma apellatsioonkaebuse põhjenduseks kolm väidet.

Põhiväide seisneb selles, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta asus seisukohale et apellatsioonikoda on kohustatud vaatama läbi kaubamärgi kehtetuks tunnistamise taotluse sellisel kujul nagu see esitati ühtlustamisamet tühistamisosakonnale. Apellant väidab, et asja läbivaatamine piirdub apellandi esitatud faktiväidete kontrollimisega.

Täiendavad väited:

— Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta jättis tähelepanuta apellandi need argumendid, leides et need ei ole asjakohased, mille kohaselt menetlusse astuja rikkus nõudeid ja õigusakte, mis kehtivad finantsteenuste loa ning rahapesu suhtes, kui ta pakkus teenuseid, millega seoses kasutati Saksamaal talle kuuluvat kaubamärki „Halder” (määruse nr 207/2009 artikli 56 lõigete 2 ja 3 koosmõjus artikliga 15 rikkumine), ja
2.

Kas maksukohustuslase puhul, kelle asukoht on teises liikmesriigis ja kelle tegevusala on muu hulgas kuuldeaparaatide valmistamine ja turustamine, saab selle põhjal, et ta teeb Rootsis asuvas uurimisosakonnas audioloogiauuringuid, väita, et tal on Rootsis püsiv tegevuskoht, kust on tehtud äritehinguid, kui maksukohustuslane ostis kaupu ja teenuseid, mis on kätte saadud ja kasutatud Rootsis asuvas teadusuuringute osakonnas?
2.

Kas mõiste „jäätmed” tõlgendamisel, eelkõige aine või toote kõrvaldamise kohustuse hindamiseks, on oluline asjaolu, et hindamise esemeks oleva toote taaskasutamine on REACH-määruse (2) artiklis 67 nimetatud XVII lisa kohaselt teatud tingimustel lubatud? Kui vastus on jaatav, siis milline tähtsus on sellel asjaolul?
2.

Kas selleks, et müüja saaks tugineda käibemaksuvabale tarnele, piisab, kui ta veendub selles, et müüdud kaup veetakse ära välismaise numbrimärgiga mootorsõidukitega, kui tema valduses on ostja tagasi saadetud CMR-saatelehed, või kas ta peab veenduma selles, et müüdud kaup on ületanud riigipiiri ja see veeti ühenduse territooriumile?
1.

Kas nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes (1) artikli 6 lõikega 1 ja artikli 7 lõikega 1 on vastuolus kohaldada liikmesriigi õigusnormi, mille järgi allub vahekohtuotsuse läbivaatamine alati üksnes sellele kohtule, kelle tööpiirkonnas on vahekohtukokkuleppe või -klausli kohaselt vahekohtu asukoht või vahekohtumenetluse toimumise koht, kui see kohus peaks jõudma järeldusele, et see vahekohtukokkulepe või -klausel kujutab endast ebaõiglast tingimust eespool nimetatud direktiivi artikli 3 lõike 1 tähenduses?
1.

Kas ELTL artikliga 20 on vastuolus see, kui kolmanda riigi kodanikule keeldutakse elatusvahendite puudumise tõttu elamisluba andmast perekondlikus olukorras, kus tema abikaasa ülalpidamisel on laps, kellel on liidu kodakondsus, ja kus kolmanda riigi kodanik ei ole selle lapse vanem ega hooldaja ega ela abikaasa või nimetatud lapsega koos?
2.

Kas maksukohustuslase puhul, kelle asukoht on teises liikmesriigis ja kelle põhitegevusala on autode tootmine ja müük, saab selle põhjal, et ta teeb Rootsis asuvates rajatistes oma autode talveteste, väita, et tal on Rootsis püsiv tegevuskoht, kust on tehtud äritehinguid, kui maksukohustuslane ostis kaupu ja teenuseid, mis on kätte saadud ja kasutatud Rootsi testimisrajatistes, ja tal ei ole Rootsis oma alalisi töötajaid, ning kui kõnealune testimine on vajalik tema majandustegevuse jaoks teises liikmesriigis?
1.

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 48 ja 14. juuni 1971. aasta määruse nr 1408/71/EMÜ (1) sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes artiklis 3 sätestatud ühenduse eesmärkidega ning kõnealuse määruse VI lisa D osa punkti 4 sõnastusega on kooskõlas tõlgendada kõnealust VI lisa D osa punkti 4 nii, et Hispaania hüvitise teoreetilise suuruse arvutamiseks kindlustatu tegelike sissemaksete põhjal Hispaania sotsiaalkindlustusele tehtud viimasele sissemaksele vahetult eelnevatel aastatel jagatakse selliselt saadud summa 210-ga, sest vastavalt Ley General de la Seguridad Social’i artiklile 162.1 on see vanaduspensioni põhisumma arvutamiseks kehtestatud jagaja?
ET Euroopa Liidu Teataja C 282/13

13. juulil 2011 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Iirimaa

(Kohtuasi C-374/11)

2011/C 282/24

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: E. White, I. Hadjiyiannis, A. Marghelis)

Kostja: Iirimaa

Hageja nõuded

— tuvastada, et kuna Iirimaa on jätnud täitmata Euroopa Kohtu otsuse kohtuasjas C-188/08: komisjon vs. Iirimaa, siis on ta jätnud täitmata ELTL artiklist 260 tulenevad kohustused;

— mõista Iirimaalt komisjoni kasuks välja 4 771,20 eurot, mis tuleb korrutada kohtuasjas C-188/08 tehtud otsuse ja käesolevas menetluses tehtava otsuse (või kohtuasjas C-188/08 tehtud otsuse Iirimaa poolt täies ulatuses täitmise, kui see toimub käesoleva menetluse ajal) vahele jääva päevade arvuga;

— mõista Iirimaalt komisjoni kasuks välja karistusmakse, mille summa päevas on 26 173,44 eurot, alates käesolevas kohtuasjas otsuse tegemisest kuni päevani, mil Iirimaa täidab otsuse kohtuasjas C-188/08;

— mõista käesoleva kohtuasja kulud välja Iirimaalt.

Väited ja peamised argumendid

Euroopa Kohtu otsusest kohtuasjas C-188/08 on möödunud enam kui poolteist aastat. Komisjon leiab, et see aeg oleks pidanud olema Iirimaale kohtuotsuse täitmiseks piisav. Komisjon märgib eelkõige, et Iirimaa teatas kavatsusest võtta vajalikud õigusaktid vastu 2010. aasta lõpuks. Selles eesmärgist ei ole siiski kinni peetud ja ei näi nii, et Iirimaa oleks lähedal kohtuotsuse täielikule täitmisele. Seega leiab komisjon, et iirimaa on jätnud täitmata kohustused, mis tulenevad ELTL artikli 260 lõikest 1.
ET Euroopa Liidu Teataja C 282/10

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal de Pequena Instância Cível de Lisboa (Portugal) 8. juulil 2011 — João Nuno Esteves Coelho dos Santos versus TAP Portugal

(Kohtuasi C-365/11)

2011/C 282/18

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal de Pequena Instância Cível de Lisboa

Põhikohtuasja pooled

Hageja: João Nuno Esteves Coelho dos Santos

Kostja: TAP Portugal

Eelotsuse küsimus

Võttes arvesse Euroopa Kohtu 19. novembri 2009. aasta otsust liidetud kohtuasjades C-402/07 ja C-432/07 (1), milles leiti, et määruse nr 261/2004 (2) artikleid 5, 6 ja 7 tuleb tõlgendada nii, et hüvitise saamise õiguse kohaldamise eesmärgil võib hilinenud lendude reisijaid võrdsustada tühistatud lendude reisijatega, kui nad hilinenud lennu tõttu kaotavad aega kolm tundi või rohkem, siis kas nimetatud artikleid tuleb tõlgendada samamoodi lennu puhul, mis on lähtekohast ettenähtud ajal lahkunud, kuid mis hilines 3 tundi ja 55 minutit vahemaandumise lennujaamas, sest vastav lennufirma otsustas operatiivpõhjustel lennukit vahetada ja uuel lennukil oli rike juba enne vahemaandumist, mistõttu tekkiski 3 tunni ja 55 minutine hilinemine?

(1) ELT C 24, 30.1.2010, lk 4.

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrus (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (ELT L 46, lk 1; ELT eriväljaanne 07/08, lk 10).
1.

Kas siseriiklik õigusnorm (dekreetseaduse nr 112/08 artikli 75 lõige 2), millega sõltumatutes ametiasutustes (Autorità inidipendenti) tähtajalise töölepingu alusel täidetud teenistusaeg tühistatakse tervikuna asjaomaste töötajate töösuhte erandliku stabiliseerimise (stabilizzazione) raames, mis korraldatakse erandina seadusandliku dekreedi nr 165/01 artikli 36 lõikes 5 sätestatud põhimõttest „valikukatsete” abil, mis ei ole samastatavad tavapärase, eksameid hõlmava avaliku konkursiga (eesmärgiga määrata konkursi edukalt läbinud isikutele kõige sobivamad ametikohad), kuid mille alusel tekib siiski erandlikult töösuhe, mida tuleks pidada uueks, ex nunc jõustuvaks töösuhteks, on direktiivi 1999/70/EÜ (1) lisa klausli 4 lõike 4 (mille kohaselt „eriliste töötingimustega seotud teenistusaega käsitlevad nõuded on tähtajaliste töötajate ja alatiste töötajate jaoks ühesugused, välja arvatud juhul, kui eri pikkusega teenistusaega käsitlevatel nõuetel on objektiivsed põhjused”) alusel kohaldatav nimelt seetõttu, et see on õigustatud objektiivsete põhjustega?
2.

Kui vastus eelmisele küsimusele on eitav, siis kas asjaolu, et kõnealune direktiiv on liikmesriigis üle võetud õigusnormidega, mis laiendab nimetatud nõuete kohaldamise ka sellistele vasikatele, kujutab endast asjaomases liikmesriigis nimetatud nõuete eiramise korral toetuse vähendamise või tühistamise alust määruse nr 1782/2003 artikli 6 tähenduses?
ET Euroopa Liidu Teataja C 282/8

8. juulil 2011 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Hispaania Kuningriik

(Kohtuasi C-360/11)

2011/C 282/15

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindaja: L. Lozano Palacios)

Kostja: Hispaania Kuningriik

Hageja nõuded

— Tuvastada, et kuna Hispaania Kuningriik kohaldas vähendatud käibemaksumäära järgmiste kaupade suhtes: — meditsiinilised ained, mida tavaliselt võib kasutada või mis on mõeldud ravimite tootmiseks vastavalt Ley española del IVA (Hispaania käibemaksuseadus) artikli 91 esimese osa lõike 1 punktile 5 ja artikli 91 teise osa lõike 1 punktile 3; — sanitaarkaubad, materjal, seadmed ja tarvikud, mida objektiivselt vaadates saab kasutada üksnes inimeste või loomade haiguste või vaevuste ennetamiseks, diagnoosimiseks, ravimiseks või leevendamiseks, kuid mida „tavapäraselt [ei kasutata] puuete leevendamiseks või ravimiseks ja mis [ei ole] mõeldud puuetega inimeste isiklikuks tarbeks” vastavalt Hispaania käibemaksuseaduse artikli 91 esimese osa lõike 1 punkti 6 teisele alapunktile; — abivahendid ja seadmed, mida võib olemuslikult või peamiselt kasutada loomade füüsiliste puuete ravimiseks vastavalt Hispaania käibemaksuseaduse artikli 91 lõike 1 punkti 6 esimesele alapunktile; — abivahendid ja seadmed, mida olemuslikult või peamiselt kasutatakse puuetega inimeste ravimiseks, kuid mis ei ole mõeldud „puuetega inimeste” isiklikuks tarbeks, lähtudes selle mõiste tavapärasest sisust, st tähenduses, mis on erinev ja kitsam kui mõiste „haige” vastavalt Hispaania käibemaksuseaduse artikli 91 esimese osa lõike 1 punkti 6 esimesele alapunktile, siis rikkus Hispaania Kuningriik kohustusi, mis tulenevad nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (1), mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artiklist 98 koostoimes III lisaga.

— mõista kohtukulud välja Hispaania Kuningriigilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon leiab, et Hispaania käibemaksuseaduse artikli 91 esimese osa lõike 1 punktides 5 ja 6 ning teise osa lõike 1 punktis 3 kehtestatud vähendatud maksumäärade süsteem läheb kaugemale, kui on käibemaksudirektiivis lubatud, kuna see ületab selle direktiivi III lisa punktides 3 ja 4 liikmesriikidele antud võimalusi. Hispaania ametivõimude tõlgendus on vastuolus direktiivi sõnastuse ja üldise ülesehitusega ning see ei ole kooskõlas kohtupraktikaga, mille kohaselt tuleb erandeid ühise käibemaksusüsteemi üldreeglitest tõlgendada kitsalt.

(1) ELT L 347, lk 1.
1.

Kas Euroopa Ühenduse asutamislepingu artiklitega 12, 17, 18 ja vajaduse korral artikliga 39 redaktsioonis, mis on konsolideeritud 2. oktoobri 1997. aasta Amsterdami lepinguga, on vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis nagu Belgia 25. novembri 1991. aasta kuningliku määruse töötuse kohta artikli 36 lõike 1 punkti 2 alapunkt j seab õiguse saada ootetoetust Euroopa Liidu kodanikust noore töötaja puhul, kes ei ole töötaja asutamislepingu artikli 39 tähenduses, kes oma keskkooliõpingud läbis Euroopa Liidus, kuid mitte haridusasutuses, mida organiseerib, toetab või tunnustab Belgia üks keelekogukond, ning kes on saanud kas neist ühe keelekogukonna väljastatud dokumendi, mis tõendab nende õpingute võrdväärsust ühe keelekogukonna pädeva komisjoni väljastatud tunnistusega Belgia haridusasutustes sooritatud õpingute kohta, või dokumendi, mis annab juurdepääsu kõrgharidusõppele, sõltuvusse tingimusest, et see noor töötaja on eelnevalt kuus aastat õppinud haridusasutuses, mida organiseerib, toetab või tunnustab Belgia üks keelekogukond, kui see tingimus on välistav ja absoluutne?
ET Euroopa Liidu Teataja C 282/6

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) 4. juulil 2011. aastal — Argenta Spaarbank NV versus Belgia riik

(Kohtuasi C-350/11)

2011/C 282/11

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Argenta Spaarbank NV

Vastustaja: Belgia riik

Eelotsuse küsimus

Kas EÜ artikliga 43 on vastuolus siseriiklik maksuregulatsioon, mille kohaselt ei või Belgias piiramatu maksukohustusega äriühing oma maksustatava kasumi arvutamisel teha riskikapitali osas mahaarvamist positiivse vahe võrra, mis on ühelt poolt sellele äriühingule teises Euroopa Liidu riigis kuuluvate tegevuskohtade varade raamatupidamisliku netoväärtuse ja teiselt poolt kõigi neile tegevuskohtadele omistatavate kohustuste vahel, kuid ta võib sellise mahaarvamise teha, kui see positiivne vahe on omistatav Belgias asuvale püsivale tegevuskohale?
1.

Kas uurimine, mille OLAF Tais läbi viis ja mis algatati sooduspäritolu käsitlevate õigusnormide alusel, on tühine, sest see on vastuolus rahvusvahelise õigusega, st täieliku suveräänsuse põhimõtte ning ÜRO Peaassamblee 21. detsembri 1965. aasta deklaratsiooniga riikide siseasjadesse sekkumise lubamatuse ja nende sõltumatuse ja suveräänsuse kaitse kohta?
1.

Kas määruse nr 343/2003 (1) artiklit 15 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriik, kes kõnealuse määruse artiklite 6–14 sätete kohaselt ei ole isiku varjupaigataotluse läbivaatamise eest iseenesest vastutav, muutub kohustuslikus korras vastutavaks liikmesriigiks, kui asjaomases liikmesriigis asub varjupaigataotleja raskelt haige ja kultuuriliste asjaolude tõttu ohtu sattunud minia või minia haiguse tõttu hooldust vajavad alaealised lapselapsed ning kui varjupaigataotleja on valmis ja suuteline miniat või lapselapsi abistama? Kas see on nii ka juhul, kui varjupaigataotluse läbivaatamise eest vastutav liikmesriik ei ole esitanud asjaomast palvet vastavalt määruse nr 343/2003 artikli 15 lõike 1 teisele lausele?
4.

Kas nõukogu direktiiv 2000/78/EÜ keelab kohaldada siseriiklikku õigusnormi, mille kohaselt tööandjal on õigus lõpetada töösuhe töötajaga, keda tuleb pidada puudega inimeseks kõnealuse direktiivi tähenduses, lühendatud etteteatamistähtajaga, kui see töötaja on saanud töötasu haiguse ajal kokku 120 päeva eest mis tahes 12 järjestikuse kuu jooksul, kui: a) töölt puudumine oli tingitud puudest või b) töölt puudumine oli tingitud sellest, et tööandja ei võtnud tarvitusele konkreetses olukorras asjakohaseid abinõusid, et võimaldada puudega inimesel tema tööülesandeid täita?