15. juulil 2021 esitatud hagi – Euroopa Komisjon versus Poola Vabariik

(Kohtuasi C-432/21)

(2021/C 452/05)

Kohtumenetluse keel: poola

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: C. Hermes, G. Gattinara ja D. Milanowska)

Kostja: Poola Vabariik

Hageja nõuded

— tuvastada, et Poola Vabariik on rikkunud kohustusi, mis lasuvad tal: — nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta (1) artikli 6 lõike 1, artikli 6 lõike 2, artikli 12 lõike 1 punktide a–d, artikli 13 lõike 1 punkti a ja artikli 16 lõike 1 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. novembri 2009. aasta direktiivi 2009/147/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta (2) artikli 4 lõike 1, artikli 5 punktide a, b ja d ning artikli 9 lõike 1 alusel, kuna ta kehtestas riigisiseses süsteemis sätted, mille kohaselt heal taval põhinev metsa majandamine ei riku ühtegi õigusnormi, mis puudutab linnudirektiivi ja elupaigadirektiivi tähenduses looduskaitset; ning — nõukogu 21. mai 1992. aasta direktiivi 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta artikli 6 lõike 3 koostoimes Euroopa Liidu lepingu artikli 19 lõike 1 teise lõigu, Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 216 lõike 2, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47, keskkonnainfo kättesaadavuse, keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise 25. juuni 1998. aasta Århusi konventsiooni artikli 6 lõike 1 punkti b ja artikli 9 lõikega 2 alusel, kuna ta välistas keskkonnaorganisatsioonide võimaluse kohtus vaidlustada metsamajandamiskavad;

— mõista kohtukulud välja Poola Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon leiab, et Poola Vabariik on rikkunud kohustusi, mis lasuvad tal nõukogu direktiivi 92/43/EMÜ (elupaigadirektiiv), Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2009/147/EMÜ (linnudirektiiv) ja Århusi konventsiooni alusel.

Esimeses väites leiab komisjon, et see, et 2016. aastal viidi 1991. aasta metsaseadusesse sisse artikli 14b lõige 3, mille kohaselt hea metsandustava nõuete kohane metsamajandamine ei riku ühtegi looduskaitse alast sätet, kujutab endast direktiivide ebaõiget ülevõtmist, kuna sellega rikutakse nendes direktiivides ette nähtud kohustust kehtestada ranged kaitsesüsteemid teatavate loomaliikide jaoks ning kohustust kaitsta looduslikku linnustikku. Tegelikult loob metsaseaduse artikli 14b lõike 3 uus sõnastus laia erandi direktiivi sätetest ning tekitab üksnes õigusliku fiktsiooni liigikaitse nende nõuete järgimisel, mis on ette nähtud elupaigadirektiivi artiklites 12 ja 13 ning linnudirektiivi artiklites 5 ja 9. Lisaks tuleb elupaigadirektiivi artikli 6 lõike 1 ja linnudirektiivi artikli 4 lõike 1 kohaselt võtta meetmed teatud erikaitsealade säilitamiseks. Metsaseaduse artikli 14b lõike 3 kohaldamine tähendab, et Poolas ei ole enam vajalik võtta ja rakendada meetmeid nende erikaitsealade kaitsmiseks.

Teises väites leiab komisjon, et keskkonnaorganisatsioonidele ei ole tagatud võimalus vaidlustada keskkonnaministri otsuseid, mille alusel kinnitatakse metsamajanduskavad, mis on vastuolus Århusi konventsiooni sätetega. Elupaigadirektiivi artikli 6 lõikes 3 koostoimes Århusi konventsiooni artikli 9 lõikega 2 on nimelt ette nähtud, et kavasid ja projekte puudutavaid otsuseid elupaigadirektiivi artikli 6 lõike 3 tähenduses saavad kohtus vaidlustada keskkonnaorganisatsioonid.

(1) EÜT 1992, L 206, lk 7; ELT eriväljaanne 15/02, lk 102.

(2) ELT 2010, L 20, lk 7.