ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ELTL artiklites 101 ja 102 peetakse silmas üksnes konkurentsivastast tegevust, mille algatajad on ettevõtjad ise. Kui ettevõtjatele on konkurentsivastane tegevus siseriiklike õigusnormide alusel kohustuslik või kui need õigusnormid moodustavad õigusliku raamistiku, mis välistavad igasuguse ettevõtjatevahelise konkureerimise võimaluse, ei ole ELTL artiklid 101 ja 102 kohaldatavad. Sellises olukorras ei ole konkurentsipiirangu põhjuseks ettevõtjate sõltumatu tegevus, mis on nende sätete eeldus. Võimalusega teatav konkurentsivastane tegevus ELTL artiklite 101 ja 102 kohaldamisalast välja jätta on nõustutud vaid piiratud ulatuses. Nimelt, kuigi sõltumatuse puudumise tõttu võib ettevõtja tegevus jääda välja ELTL artikli 101 lõike 1 kohaldamisalast, ei järeldu sellest siiski, et selle sätte kohaldamisalast jääb välja siseriiklike asutuste mis tahes soovitud või juhitud käitumine. Seega kui riiklikul meetmel on mõne sektori ettevõtjate vahel sõlmitud keelatud kokkuleppe tunnused või see on võetud pärast asjassepuutuvate ettevõtjatega konsulteerimist ja nende nõusolekul, ei saa need ettevõtjad tugineda ELTL artikli 101 lõike 1 kohaldamise vältimiseks õigusaktide siduvusele.

Kui ei ole siduvat õigusnormi, mis näeb ette konkurentsivastase käitumise kohustuse, saab komisjon järeldada, et vastutusele võetud ettevõtjad ei ole sõltumatud, üksnes juhul, kui objektiivsete, asjakohaste ja üksteist toetavate tõendite alusel ilmneb, et siseriiklikud asutused surusid selle neile ühepoolselt peale neile vastupandamatu surve avaldamisega, näiteks ähvardus võtta riiklikke meetmeid, mis võib neile suurt kahju põhjustada. Lisaks, selleks et välistada ELTL artikli 101 lõike 1 kohaldamine, peab survet avaldama nii, et asjassepuutuvalt ettevõtjalt võetakse igasugune sõltumatus avaliku võimu otsuste rakendamisel. Kui sõltumatusest ei ole ilma jäädud, ei mõjuta iseenesest see, et ametiasutused konkurentsivastast tegevust soodustasid või julgustasid, ELTL artikli 101 kohaldamist.

(vt punktid 114–118)
Kui konkreetne tehing või tegevus ei kuulu ELTL artikli 101 lõikes 1 ette nähtud keelu põhimõtte reguleerimisalasse oma neutraalsuselt või positiivselt mõjult konkurentsile, ei hõlma keelu põhimõte ka ühe või mitme selles tehingus või tegevuses osaleja majandustegevuse iseseisvuse piirangut, kui see piirang on objektiivselt vajalik tehingu või tegevuse elluviimiseks ja neist ühe eesmärkidega proportsionaalne.

Nimelt kui niisugust piirangut ei ole võimalik eristada põhitehingust või ‑tegevusest ilma selle olemasolu ja eesmärke ohtu seadmata, siis tuleb analüüsida kõnealuse piirangu kokkusobivust ELTL artikliga 101 koos sellise põhitehingu või -tegevuse kokkusobivusega, millega piirang on seonduv, isegi kui eraldivõetuna võib vastav piirang esmapilgul kuuluda ELTL artikli 101 lõike 1 keelu põhimõtte kohaldamisalasse. Järelikult hõlmab seonduva piirangu mõiste iga piirangut, mis on põhitehinguga otseselt seotud ja selle teostamiseks vajalik.

Põhitehinguga otseselt seotud piiranguks tuleb pidada iga piirangut, mis on nende omavahelise sõltuvuse seisukohast vähem tähtis kui põhitehingu teostamine, kuid sellega ilmselgelt seotud.

Piirangu vajalikkuse kindlakstegemisel tuleb uurida kahte elementi. Nimelt tuleb kontrollida esiteks, kas piirang on põhitehingu teostamiseks objektiivselt vajalik, ning teiseks, kas see on põhitehinguga võrreldes proportsionaalne. Seda, kas piirang on põhitehingu seisukohast objektiivselt vajalik, saab uurida vaid suhteliselt abstraktselt. Analüüsida ei tule seda, kas piirang on põhitehingu äriliseks õnnestumiseks hädavajalik, arvestades asjassepuutuva turu konkurentsiolukorda, vaid tuleb kindlaks määrata, kas põhitehingu konkreetseid asjaolusid arvestades on piirang selle tehingu teostamiseks vajalik. Kui piirangu puudumisel oleks põhitehing raskesti teostatav või teostamatu, võib piirangut käsitleda kui tehingu teostamiseks objektiivselt vajalikku.

Kui piirang on põhitehingu teostamiseks objektiivselt vajalik, tuleb veel kontrollida, kas piirangu kestus ning esemeline ja geograafiline kohaldamisala ei ole ulatuslikum, kui on selle tehingu teostamiseks vajalik. Kui need on ulatuslikumad, tuleb tehingut analüüsida eraldi ELTL artikli 101 lõike 3 raames.

Kuna teatud tehingu seonduva olemuse hindamine võrreldes põhitehinguga tähendab, et komisjon peab andma keerulisi majanduslikke hinnanguid, piirdub kohtulik kontroll tema hinnangute üle kontrolliga menetlusnormide järgimise, piisava põhjenduse ja asjaolude sisulise õigsuse, ilmse hindamisvea ja võimu kuritarvitamise puudumise üle.

Kui on kindlaks tehtud, et piirang on põhitehinguga otseselt seotud ja selle teostamiseks vajalik, tuleb selle piirangu kooskõla konkurentsieeskirjadega uurida koos põhitehingu kooskõlaga. Seega juhul, kui põhitehingule ei ole ELTL artikli 101 lõikes 1 sätestatud keeld kohaldatav, ei ole see kohaldatav ka piirangutele, mis on otseselt seotud ja vajalikud selle tehingu teostamiseks. Kui aga põhitehing on käsitletav piiranguna nimetatud sätte tähenduses, kuid sellele kohaldatakse ELTL artikli 101 lõike 3 alusel erandit, kohaldatakse seda erandit ka seonduvatele piirangutele.

(vt punktid 97–101 ja 104–107)
1.

Tühistamishagi — Füüsilised või juriidilised isikud — Neid otseselt ja isiklikult puudutavad aktid — Komisjoni otsus, millega riigiabi tunnistatakse siseturuga kokkusobivaks ametlikku kontrollimenetlust algatamata — Hagi, milles vaidlustatakse selle otsuse põhjendatus — Hagi, mille on esitanud konkureeriv ettevõtja, kes ei ole tõendanud, et tema turupositsiooni on oluliselt kahjustatud — Vastuvõetavus (ELTL artikli 108 lõiked 2 ja 3 ning artikli 263 neljas lõik) (vt punktid 31–36, 39 ja 40)
Kui ettevõtja vaidlustab ELTL artikli 108 lõike 3 alusel või ametliku uurimismenetluse tulemusena vastu võetud abi hindamise otsuse selle põhjendatuse seisukohalt, siis ainuüksi asjaolu, et teda võib pidada asjassepuutuvaks isikuks selle artikli lõike 2 tähenduses, ei ole piisav, et tunnistada hagi vastuvõetavaks ELTL artikli 263 neljanda lõigu alusel. Seega peab ta tõendama, et ta on erilises olukorras. Nii on see eeskätt juhul, kui asjaomase otsuse esemeks oleva abiga kahjustatakse oluliselt tema turupositsiooni. Seoses sellega ei saa ettevõtja tugineda ainuüksi asjaolule, et ta on abisaava ettevõtja konkurent, vaid peab lisaks tõendama, et temaga seonduvad faktilised asjaolud eristavad teda teisest analoogiliselt abi saanud ettevõtjast, arvestades ka seda, mil määral on ta menetluses osalenud ning kui oluliselt on tema turupositsiooni kahjustatud.

Niisuguse riive kindlakstegemise puhul ei ole ainuüksi asjaolu, et selline otsus võib omada teatavat mõju asjaomasel turul esinevatele konkurentsisuhetele ja et puudutatud ettevõtja on teatavas konkurentsialases suhtes nimetatud õigusaktist kasusaava isikuga, igal juhul piisav selleks, et seda ettevõtjat saaks pidada mainitud õigusaktist isiklikult puudutatuks. Asjaomane ettevõtja peab esitama tõendid, mis kinnitaks tema konkurentsiolukorra erilisust ning näitama, et võrreldes teiste asjaomasel turul konkureerivate ettevõtjatega on tema konkurentsipositsiooni oluliselt mõjutatud. Ei saa lihtsalt eeldada, et käsitletavatest meetmetest kasu saava ettevõtja turult lahkumise korral oleks asjaomane ettevõtja oma müüki märkimisväärselt kasvatanud, kui turu struktuur on kontsentreerimata ja seda iseloomustab tegutsevate ettevõtjate suur hulk. Turupositsiooni olulise mõjutamise iseloomustamiseks tuleb tõendada, et vaidlusalune abi võimaldas abisaajal säilitada turuosad, mis muidu oleksid olnud asjaomase ettevõtja enda käes, ning et seetõttu jäi tal võrreldes teiste konkurentidega saamata oluline osa sissetulekust. Tema suuruselt teise ettevõtja seisund abisaaja järel ei saa iseenesest anda alust eelduseks, et tema turupositsiooni on oluliselt mõjutatud.

(vt punktid 44–47, 51 ja 52)
2.

Lepinguväline vastutus — Tingimused — Õigusvastasus — Liidu õiguse piisavalt selge rikkumine — Tingimus, et institutsioon on ilmselgelt ja oluliselt eiranud oma kaalutlusõiguse piire — Atlandi ookeani idaosas hariliku tuuni püügi keelu kehtestamine alates kuupäevast, mis Hispaania seineritele on erinev kui teiste liikmesriikide seineritele — Diskrimineerimise keelu piisavalt selge rikkumise puudumine — Liidu vastutuse mittetekkimine (ELTL artikli 340 teine lõik, nõukogu määruse nr 2371/2002 artikkel 7, komisjoni määrus nr 530/2008) (vt punktid 23 ja 34–40)
Ei pooltel ega Üldkohtul endal ei peaks olema takistusi osutada siseriiklikele õigusnormidele, kohtupraktikale või õigusdoktriinile, kuna küsimuse all ei ole apellatsioonikojale konkreetse siseriikliku kohtuotsuse faktiliste asjaolude arvestamata jätmise etteheitmine, vaid selle ette heitmine, et apellatsioonikoda on tuginenud määruse nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta teatava normi väära kohaldamise kohta esitatud väite toetuseks kohtupraktikale ja õigusdoktriinile.

(vt punkt 18)
Arvestades ühelt poolt liikmesriigi ulatuslikku kaalutlusõigust üldist majandushuvi pakkuva teenuse osutamise ülesande ja selle täitmise tingimuste määratlemisel ja teiselt poolt asjaolu, et komisjoni kontroll on selles osas piiratud ilmse vea olemasolu küsimusega, ei saa kontroll, mida Üldkohus peab teostama komisjoni vastavasisulise hinnangu üle, samuti ületada seda sama piiri ja peab seega piirduma uurimisega, kas komisjon on õigustatult tuvastanud liikmesriigi tehtud ilmse vea olemasolu või selle puudumise.

Ometi ei ole liikmesriigi pädevus määratleda üldist majandushuvi pakkuvad teenused piiramatu ning seda ei või kasutada meelevaldselt ainult selleks, et vältida konkurentsieeskirjade kohaldamist teatud sektori suhtes. Eelkõige siis, kui on olemas liidu õiguse erinormid, mis seavad raamistiku üldist majandushuvi pakkuva teenuse sisu ja ulatuse määratlemisele, peavad liikmesriigid neist lähtuma vastavalt komisjoni teatise Euroopa riigiabi eeskirjade kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvate teenuste osutamise eest makstava hüvitise suhtes punktile 46.

Käesolevas kohtuasjas olid aga sellised normid olemas – määruse nr 3577/92 teenuste osutamise vabaduse põhimõtte kohaldamise kohta merevedudel liikmesriikides (merekabotaaž) sätted; selle määruse artiklis 1 on ette nähtud merekabotaaži teenuste liidus vaba osutamise põhimõte ning põhjenduses 3 on täpsustatud, et määruse eesmärk on kaotada selle teenuse vaba osutamise piirangud. Merekabotaaži määruse artiklis 4 on ette nähtud võimalikud erandid sellest juhtpõhimõttest, see tähendab liikmesriikide õigus sõlmida avaliku teenuse osutamise lepinguid laevaühingutega, kes osalevad regulaarsete teenuste osutamisel saartele ja saartelt ning nende vahel, või kehtestada neile avaliku teenuse kohustused kabotaažiteenuste osutamise tingimusena.

(vt punktid 93 ja 112–115)
Dumpinguvastase algmääruse nr 1225/2009 artikli 11 lõike 2 esimese lõigu kohaselt lõpeb lõpliku dumpinguvastase meetme kehtivus viie aasta möödudes selle kehtestamisest või viie aasta möödudes viimase läbivaatamise lõpetamise kuupäevast, mis hõlmas nii dumpingut kui ka kahju, kui läbivaatamisel ei otsustata, et selle kehtivuse lõppemisega võib tõenäoliselt kaasneda dumpingu või kahju jätkumine või kordumine. Sellest tuleneb, et nimetatud sätte alusel meetmed aeguvad, kui ei ole tõendatud, et nende kehtivuse lõppemisega võib tõenäoliselt kaasneda dumpingu ja kahju jätkumine või kordumine. Selle sätte kohaselt ei pea liidu ametiasutused lõpliku dumpinguvastase meetme säilitamata jätmiseks seega tõendama, et dumpingu ja kahju jätkumine või kordumine on ebatõenäoline, vaid nad võivad piirduda järeldusega, et sellist tõenäosust ei ole tõendatud.

Dumpinguvastase algmääruse nr 1225/2009 artikli 21 lõikes 1 märgitud, et isegi kui on tõendatud kahjustava dumpingu tõenäosus, on lõpliku dumpinguvastase meetme aegumine võimalik, kui institutsioonid võivad selgesti järeldada, et selliste meetmete kohaldamine ei ole liidu huvides. Liidu huvi hindamine viidatud sätte kohaselt nõuab, et hinnataks, millised on kavandatud meetmete kohaldamise kui ka kohaldamata jätmise tõenäolised tagajärjed liidu tööstusharu huvidele ja muudele mängus olevatele huvidele, eelkõige dumpinguvastase algmääruse nr 1225/2009 artiklis 21 mainitud muude poolte huvidele. See hindamine eeldab prognoosi, mis rajaneb tulevikusündmusi puudutavatel hüpoteesidel ja hõlmab keeruliste majanduslike olukordade hindamist

(vt punktid 143 ja 144)
Kaitseõiguste järgimine on Euroopa Liidu õiguse üldpõhimõte, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste hartas ja see peab olema tagatud igas menetluses, sealhulgas komisjoni poolt koondumiste valdkonnas läbiviidavates menetlustes. Samuti nõuab kaitseõiguste osaks olev võistlevuse põhimõte, et asjassepuutuvale ettevõtjale peab olema haldusmenetluses antud võimalus esitada tõhusalt oma seisukoht nende väidetavate faktide ja asjaolude tõelevastavuse ja asjakohasuse kohta ning ka dokumentide kohta, millest komisjon oma vastuväidete põhjendamisel on lähtunud.

Komisjoni poolt asjassepuutuva koondumise siseturuga kokkusobimatuks kuulutamise otsuses kasutatud ökonomeetriline analüüs tugines niisugusele ökonomeetrilisele valemile, mis erines valemist, mida haldusmenetluses võistlevas vaidluses läbi vaieldi. Nimelt kuigi kindlasti võib rõhutada mitut sarnasust ökonomeetrilise valemi lõpliku versiooni ja nende versioonide vahel, mille üle haldusmenetluse käigus aru peeti, ei saa tehtud muudatusi siiski pidada vähetähtsaks.

Seetõttu ei saa komisjon väita, et ta ei olnud kohustatud asjassepuutuvale ettevõtjale edastama enne vaidlustatud otsuse vastuvõtmist ökonomeetrilise analüüsi lõplikku versiooni.

Seega rikuti asjassepuutuva ettevõtja kaitseõigusi, mistõttu tuleb vaidlustatud otsus tühistada, sest ettevõtja on piisavalt tõendanud mitte seda, et selle menetlusnormi rikkumiseta oleks vaidlustatud otsuse sisu olnud erinev, vaid et tal oleks olnud kas või väike võimalus tagada enda parem kaitse, kui ta oleks saanud enne vaidlustatud otsuse vastuvõtmist tutvuda ökonomeetrilise valemi lõpliku versiooniga, mille kasuks komisjon oli otsustanud.

(vt punktid 198–200, 205, 209, 210 ja 215)
Määruse nr 211/2011 artikli 4 lõike 3 teine lõik, mille kohaselt komisjon peab teavitama korraldajaid Euroopa kodanikualgatuse ettepaneku registreerimisest keeldumise põhjustest, kujutab endast ELTL artikli 296 teises lõigus sätestatud üksikakti põhjendamise kohustuse konkreetset väljendust Euroopa kodanikualgatuse valdkonnas. Asjaolu, et Euroopa kodanikualgatuse ettepanekut ei registreeritud, mõjutab kodanikele ELTL artikli 24 esimeses lõigus antud kodanikualgatuse esitamise õiguse enda tõhusust, järelikult peavad sellisest otsusest selgelt nähtuma nimetatud keeldumise põhjused. Nimelt peab kodanikul, kes esitas Euroopa kodanikualgatuse ettepaneku, olema võimalik aru saada, mis põhjustel komisjon seda ei registreerinud, nii et komisjon, kui talle esitatakse kodanikualgatuse ettepanek, peab seda hindama, aga ka põhjendama oma keelduvat otsust, arvestades selle mõju aluslepinguga antud õiguse tõhusale kasutamisele. See tuleneb selle õiguse enda olemusest, mille eesmärk määruse nr 211/2011 põhjenduse 1 kohaselt on tugevdada liidu kodanikuühiskonda ja tõhustada Euroopa Liidu demokraatlikku toimimist, nähes selleks muu hulgas ette, et igal kodanikul on õigus osaleda Euroopa Liidu demokraatlikus elus.

Komisjon on rikkunud oma põhjendamiskohustust, kui ta ei märkinud määruse nr 211/2011 artikli 4 lõike 2 punktis b ette nähtud tingimuse täitmatajätmise tõttu registreerimisest keeldumise otsuses, millised on need meetmed Euroopa kodanikualgatuse ettepaneku lisas esitatute hulgas, mis ei kuulu tema volituste alla, ega seda tõlgendust toetavaid põhjendusi. Korraldajatele ei antud niiviisi mingit võimalust teha kindlaks need Euroopa kodanikualgatuse ettepaneku lisas esitatud ettepanekud, mis selle institutsiooni arvates jäävad tema volituste ulatusest määruse nr 211/2011 artikli 4 lõike 2 punkti b kohaselt välja, ega teada saada põhjendustest, mille alusel ta selle järelduseni jõudis, ning seetõttu ei saanud nad vaidlustada nimetatud seisukoha põhjendatust; ka liidu kohtul ei olnud võimalik komisjoni seisukoha seaduslikkust kontrollida. Lisaks ohustab täilike põhjenduste puudumine tõsiselt uue võimaliku Euroopa kodanikualgatuse ettepaneku esitamist, arvestades komisjoni vastuväiteid teatavate ettepanekute vastuvõetavusele, samuti nende määruse nr 211/2011 põhjenduses 2 meelde tuletatud eesmärkide saavutamist, mis seisnevad selles, et julgustada kodanike osalust ja muuta Euroopa Liit ligipääsetavamaks.

(vt punktid 15, 17, 18, 29 ja 34)
Kaitseõiguste ja tõhusa kohtuliku kaitse õiguse järgimine, nagu ka siinses asjas hea halduse põhimõte nõuab ühelt poolt liidu pädevalt asutuselt, et ta teeb puudutatud isikule teatavaks sanktsioonide komitee esitatud põhjenduste ülevaate, millel põhineb otsus kanda nimetatud isiku nimi isikute ja üksuste loetellu, kelle rahalised vahendid ja muud ressursid tuleb külmutada, või tema nimi selles loetelus säilitada, et ta annab puudutatud isikule võimaluse esitada selles asjas tõhusalt oma seisukoht ning et ta kontrollib hoolsalt ja erapooletult esitatud põhjuste põhjendatust, võttes seejuures arvesse märkusi ja selle isiku poolt võimalikult esitatud õigustavaid tõendeid.

Nimetatud õiguste ja põhimõtte tagamine eeldab teiselt poolt, et kohtus vaidlustamise korral kontrollib liidu kohus eelkõige, kas sanktsioonide komitee esitatud ülevaates märgitud põhjused on piisavalt täpsed ja konkreetsed, ning vajaduse korral, võttes arvesse esitatud teavet, kas konkreetsele põhjusele vastavate faktiliste asjaolude tegelik esinemine on tõendatud.

Seevastu asjaolu, et liidu pädev asutus ei loo puudutatud isikule ning hiljem liidu kohtule võimalust tutvuda teabe või tõenditega, mis on ainult sanktsioonide komitee või Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni (ÜRO) asjassepuutuva liikme valduses, kuid mis on seotud asjaomase otsuse aluseks oleva põhjenduste ülevaatega, ei saa iseenesest olla nende õiguste ja põhimõtte rikkumise tuvastamise aluseks.

Liidu kohtul, kes peab kontrollima sanktsioonide komitee esitatud ülevaates sisalduvate põhjuste tegelikku põhjendatust, võttes arvesse puudutatud isiku poolt esitada võidavaid märkusi ja õigustavaid asjaolusid ning liidu pädeva asutuse vastust neile märkustele, ei ole aga niisuguses olukorras täiendavaid andmeid või tõendeid. Järelikult, kui liidu kohtul ei ole võimalik nende põhjuste põhjendatust tuvastada, ei saa need põhjused olla vaidlustatud kande tegemise või säilitamise otsuse aluseks.

(vt punktid 70–72)
2.

Jätta TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV ja Sambucus eV kohtukulud nende endi kanda ja mõista neilt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud.
Liidu kohtus on pädev lahendama hagi Euroopa Kemikaaliameti otsuse peale, mis on vastu võetud määruse nr 340/2008 Euroopa Kemikaaliametile vastavalt määrusele nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH), makstavate tasude kohta, artikli 13 lõike 4 alusel ja milles tuvastati, et hageja ei vasta keskmise suurusega ettevõtjale ette nähtud vähendatud tasu kohaldamise tingimustele ning millega kohustati teda maksma haldustasu, ja seda pädevust ei mõjuta asjaolu, et hageja on vaidlustatud otsuse peale esitanud kaebuse ka kemikaaliameti apellatsiooninõukogule.

Määruse nr 1907/2006 artikli 94 lõikes 1 on nimelt sätestatud, et Üldkohtule ja Euroopa Kohtule võib esitada hagi vastavalt ELTL artiklile 263, et vaidlustada apellatsiooninõukogu otsus või kemikaaliameti otsus, kui puudub Euroopa Kemikaaliameti apellatsiooninõukogule edasikaebuse esitamise õigus. Selles küsimuses on selle määruse artikli 91 lõikes 1 ette nähtud, et apellatsiooninõukogule võib edasi kaevata kemikaaliameti poolt vastavalt artiklitele 9 ja 20, artikli 27 lõikele 6, artikli 30 lõigetele 2 ja 3 ning artiklile 51 vastu võetud otsuseid. Need sätteid ei ole seotud tasuga, mida peab maksma registreerimist taotlev ettevõtja.

(vt punktid 18, 19, 21 ja 23)
4.

Kartellikokkulepped — Konkurentsi kahjustamine — Hindamiskriteeriumid — Kartelli ulatus ja eesmärk ning kartelli kujunemise majanduslik ja õiguslik kontekst — Vahetegemine rikkumistel, millel on konkurentsivastane eesmärk, ja rikkumistel, millel on konkurentsivastane tagajärg — Kokkuleppe poolte tahe konkurentsi piirata — Mittevajalik kriteerium — Rikkumine, millel on konkurentsivastane eesmärk — Kahjustamine piisavas ulatuses — Hindamiskriteeriumid (ELTL artikli 101 lõige 1) (vt punktid 251–257, 270–273, 308, 309, 319 ja 326)
6.

Kartellikokkulepped — Konkurentsi kahjustamine — Hindamiskriteeriumid — Kartelli ulatus ja eesmärk ning kartelli kujunemise majanduslik ja õiguslik kontekst — Vahetegemine rikkumistel, millel on konkurentsivastane eesmärk, ja rikkumistel, millel on konkurentsivastane tagajärg — Kokkuleppe poolte tahe konkurentsi piirata — Mittevajalik kriteerium — Rikkumine, millel on konkurentsivastane eesmärk — Kahjustamine piisavas ulatuses — Hindamiskriteeriumid (ELTL artikli 101 lõige 1) (vt punktid 185–191, 208–210, 212, 213, 258, 260, 262, 265, 385 ja 454–460)
6.

Kartellikokkulepped — Konkurentsi kahjustamine — Hindamiskriteeriumid — Kartelli ulatus ja eesmärk ning kartelli kujunemise majanduslik ja õiguslik kontekst — Vahetegemine rikkumistel, millel on konkurentsivastane eesmärk, ja rikkumistel, millel on konkurentsivastane tagajärg — Kokkuleppe poolte tahe konkurentsi piirata — Mittevajalik kriteerium — Rikkumine, millel on konkurentsivastane eesmärk — Kahjustamine piisavas ulatuses — Hindamiskriteeriumid (ELTL artikli 101 lõige 1) (vt punktid 214–220, 233–236, 262, 265, 266, 270, 281 ja 288)
5.

Kartellikokkulepped — Konkurentsi kahjustamine — Hindamiskriteeriumid — Kartelli ulatus ja eesmärk ning kartelli kujunemise majanduslik ja õiguslik kontekst — Vahetegemine rikkumistel, millel on konkurentsivastane eesmärk, ja rikkumistel, millel on konkurentsivastane tagajärg — Kokkuleppe poolte tahe konkurentsi piirata — Mittevajalik kriteerium — Rikkumine, millel on konkurentsivastane eesmärk — Kahjustamine piisavas ulatuses — Hindamiskriteeriumid (ELTL artikli 101 lõige 1) (vt punktid 206–212, 224–227, 259, 260, 265, 272, 279 ja 283)
3.

Kartellikokkulepped — Konkurentsi kahjustamine — Hindamiskriteeriumid — Kartelli ulatus ja eesmärk ning kartelli kujunemise majanduslik ja õiguslik kontekst — Vahetegemine rikkumistel, millel on konkurentsivastane eesmärk, ja rikkumistel, millel on konkurentsivastane tagajärg — Kokkuleppe poolte tahe konkurentsi piirata — Mittevajalik kriteerium — Rikkumine, millel on konkurentsivastane eesmärk — Kahjustamine piisavas ulatuses — Hindamiskriteeriumid (ELTL artikli 101 lõige 1) (vt punktid 132–138, 149–152 ja 329)
Üldkohaldatavad aktid ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses on kõik üldaktid peale seadusandlike aktide. Riigiabi valdkonnas tehtud komisjoni otsusel, mis puudutab liikmesriigi maksusüsteemi ja mida kohaldatakse objektiivselt määratletud olukordadele ning mis tekitab õiguslikke tagajärgi üldiselt ja abstraktselt määratletud isikute kategooriale, on üldine kohaldamisala.

Komisjonile riigiabi käsitlevate aluslepingu sätetega antud pädevust arvestades peegeldab niisugune otsus, isegi kui sellel on vaid üks adressaat, nimetatud institutsiooni poolt läbiviidava uurimise esemeks olevate siseriiklike meetmete ulatust, olgu siis tegemist selleks vajaliku loa andmisega, et abimeedet saaks kohaldada, või tagajärgede tekitamisega, mis tulenevad sellest, et meede on ebaseaduslik või siseturuga kokkusobimatu. Kõnealustel meetmetel on üldine kohaldamisala just siis, kui nende kohaldamisalasse jäävad ettevõtjad määratletakse üldiselt ja abstraktselt.

Eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb tõdeda, et komisjoni otsusel, mis puudutab maksuvabastuse korda ning milles tuvastatakse ühelt poolt selle korra ühe osa puhul, et abi on siseturuga kokkusobimatu, ja teiselt poolt selle korra teise osa puhul abi puudumine, on üldine kohaldamisala esiteks asjaolu osas, et komisjon ei andnud korraldust selle riigiabi tagasi nõudmiseks, mida ta pidas kõnealuse maksuvabastuse puhul ebaseaduslikuks ja siseturuga kokkusobimatuks, ja teiseks asjaolu osas, et ta leidis, et osa sellest korrast ei kujutanud endast riigiabi ELTL artikli 107 tähenduses. Järelikult kujutab selline otsus, millel on üldine kohaldamisala, kuid mis ei ole seadusandlik akt, endast üldkohaldatavat akti ELTL artikli 263 neljanda lõigu tähenduses.

(vt punktid 50 ja 52–55)