ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(teine koda)

13. detsember 2007

Kohtuasi F‑42/06

Asa Sundholm

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Avalik teenistus – Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne – 2004. aasta hindamine – Eesmärgid ja hindamiskriteeriumid – Kahju hüvitamine

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, milles A. Sundholm palub esiteks tühistada tema karjääriarengu aruanne, mis koostati ajavahemiku 1. jaanuarist kuni 31. detsembrini 2004 kohta, ja teiseks mõista komisjonilt tema kasuks välja 1 euro mittevaralise kahju eest, mis talle nimetatud karjääriaruandega põhjustati.

Otsus: Tühistada hageja karjääriarengu aruanne, mis koostati ajavahemiku 1. jaanuarist kuni 31. detsembrini 2004 kohta. Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata. Mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne

(Personalieeskirjad, artikkel 43)

2. Ametnikud – Hagi – Kahju hüvitamise hagi – Vaidlustatud õigusvastase akti tühistamine – Mittevaralise kahju adekvaatne hüvitamine

(Personalieeskirjad, artikkel 91)

1. Komisjoni poolt vastu võetud personalieeskirjade artikli 43 üldiste rakendussätete artikli 8 lõike 5 neljandast lõigust tuleneb, et haldusorganil on kohustus kindlaks määrata ametikohal oleva teenistuja karjääriaruande eesmärgid ja hindamiskriteeriumid. Nimetatud sätte kohaselt tuleb iga hindamismenetluse alguses toimuvas hindaja ja teenistuja arenguvestluses käsitleda mitte üksnes nimetatud teenistuja tööpanust asjaomasel viiteperioodil, mis on ajavahemik hindamismenetluse toimumisele eelneva aasta 1. jaanuarist kuni 31. detsembrini, vaid ka sellele järgneva aasta osas püstitatavaid eesmärke, mille alusel teenistuja töö tõhusust hinnatakse. Nimetatud kohustusele viidatakse ka hindamissuunistes, mille komisjoni on kehtestanud enda tegevusjuhisena.

Kui asjaomaseks viiteperioodiks ei ole eesmärke ega hindamiskriteeriume kindlaks määratud, ei saa haldusorgan väita, et eelmiseks viiteperioodiks kehtestatud eesmärgid on asjakohased ka kõnesoleva viiteperioodi osas põhjendusel, et nende eesmärkide kehtivusaega ei ole märgitud.

(vt punktid 31, 32 ja 37)

Viited:

Euroopa Kohus: 1. detsember 1983, kohtuasi 190/82: Blomefield vs. komisjon, (EKL 1983, lk 3981, punkt 20)

Esimese Astme Kohus: 24. jaanuar 1991, kohtuasi T‑63/89: Latham vs. komisjon (EKL 1991, lk II‑19, punkt 25); 30. september 2003, kohtuasi T‑296/01: Tatti vs. komisjon (EKL AT 2003, lk I‑A‑225 ja II‑1093, punkt 43)

2. Ametniku poolt vaidlustatud haldusorgani akti tühistamine on iseenesest adekvaatne hüvitus ning üldjuhul, kui asjaomases aktis puudub ilmselgelt negatiivne hinnang hageja võimetele, mis võiks viimast kahjustada, on see piisav, et heastada igasugune mittevaraline kahju, mis viimasel võis tühistatud akti tõttu tekkida.

(vt punkt 44)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 26. jaanuar 1995, kohtuasi T‑60/94: Pierrat vs. Euroopa Kohus (EKL AT 1995, lk I‑A‑23 ja II‑77, punkt 62)
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(teine koda)

11. detsember 2008

Kohtuasi F‑136/06

Enzo Reali

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Avalik teenistus – Lepingulised töötajad – Töölevõtmine – Palgaastmele määramine – Töökogemus – Diplom – Võrdväärsus

Ese: E. Reali palub EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagis sisuliselt tühistada teenistusse võtmist reguleerivaid lepinguid sõlmima volitatud asutuse otsuse, millega määrati ta tegevusüksuses IV palgaastmele 14 ja ‑järku 1, mis tuleneb tema kui lepingulise töötaja töölepingust.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Pooled kannavad ise oma kohtukulud.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Lepingulised töötajad – Töölevõtmine – Ülikoolidiplomite nõue – Ülikoolidiplomi mõiste

(Muude teenistujate teenistustingimused, artikli 82 lõike 2 punkti c alapunkt i)

2. Ametnikud – Töölevõtmine – Palgaastmele määramine – Ülikoolidiplomite nõue – Erinevates liikmesriikides väljastatud diplomite ja kutsekvalifikatsioonide võrdlus

(Nõukogu direktiiv 89/48)

1. Vastupidise sätte puudumisel tuleb leida, et ülikoolidiplomi omamise nõue, mis tuleneb muude teenistujate teenistustingimuste artikli 82 lõike 2 punkti c alapunktist i, peab tingimata vastama selle liikmesriigi seadusandluses kõnealusele mõistele antud tähendusele, kus asjaomane kandidaat vastavad õpingud läbis.

(vt punkt 34)

Viited:

Euroopa Kohus: 13. juuli 1989, kohtuasi 108/88: Jaenicke Cendoya vs. komisjon (EKL 1988, lk 2711, punkt 14).

Esimese Astme Kohus: 7. veebruar 1991, kohtuasi T‑2/90: Ferreira de Freitas vs. komisjon (EKL 1991, lk II‑103, punkt 32); 3. märts 1994, kohtuasi T‑82/92: Cortes Jimenez jt vs. komisjon (EKL AT 1992, lk I‑A‑69 ja II‑237, punkt 34).

2. Nõukogu direktiiviga 89/48 vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamise üldsüsteemi kohta kehtestamisega läbiviidud ühtlustamise tulemusel ei piirata institutsiooni kaalutlusõigust võrrelda erinevate diplomite vastavat väärtust töölevõtupoliitika raames. Direktiivi 89/48 süsteemis võrreldakse diplomeid selleks, et anda juurdepääs teatavatele eri liikmesriikides reguleeritud tegevustele. Nimetatud hinnangut ei tohiks ajada segi eri liikmesriikides omandatud kõrghariduskraadide väärtuse keerulise hindamisega selle kindaks tegemiseks, milline palgaaste tuleks teatavale Euroopa ühenduste institutsioonides pakutavale töökohale omistada.

(vt punkt 85)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 9. detsember 1999, kohtuasi T‑299/97: Alonso Morales vs. komisjon (EKL AT 1999, lk I‑A‑249 ja II‑1227, punktid 35 ja 36); 11. mai 2005, kohtuasi T‑25/03: De Stefano vs. komisjon (EKL AT I‑A‑125 ja II‑573, punkt 53).
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(teine koda)

11. detsember 2008

Kohtuasi F‑83/06

Arno Schell

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Avalik teenistus – Ametnikud – Edutamine – Eelispunktid – Personalieeskirjade artikli 45 üldised rakendussätted

Ese: A. Schell palub EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagis eelkõige tühistada 2004. ja 2005. aasta edutamise käigus palgaastmele B*8 edutatud ametnike nimekiri ning täiendavalt selle otsuse ettevalmistavad aktid, kuna asjaomane nimekiri ei sisalda tema nime, ning teise võimalusena tühistada otsused 2004. ja 2005. aasta edutamisel antavate eelispunktide summa määramise kohta.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Pooled kannavad ise oma kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnikud – Hagi – Eelnev halduskaebus – Komisjoni kehtestatud edutamissüsteem – Kaebus edutatud ametnike nimekirja ja ametnikele antud eelispunktide peale – Rahuldamata jätmise otsus – Põhjendus

(Personalieeskirjad, artikli 25 teine lõik, artikkel 45 ja artikli 90 lõige 2)

Komisjoni sise‑eeskirjadega kehtestatud edutamissüsteemis, mille kohaselt edutamine viiakse läbi aktiga, mis koosneb kahest ametisse nimetava asutuse eraldiseisvast otsusest, millest esimeses esitatakse edutatud ametnike nimekiri ning teises määratakse kindlaks ametnikele antav eelispunktide summa, ei pea kumbagi otsust põhjendama. Põhjendamiskohustus on täidetud, kui ametisse nimetav asutus põhjendab nende otsuste peale personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 alusel esitatud kaebuse rahuldamata jätmise otsust.

Kuna edutamine toimub valiku alusel, siis ei ole ametisse nimetav asutus kohustatud kandidaadile tema ja edutatud kandidaadi kohta läbi viidud võrdlevast hindamisest teada andma. Seetõttu piisab põhjendamiskohustuse täitmiseks, kui kaebusele antud vastuses tuuakse välja, kuidas on edutamise õiguslikke ja personalieeskirjadest tulenevaid tingimusi konkreetse ametniku olukorras kohaldatud.

(vt punktid 89 ja 91)

Viited: Euroopa Kohus: 7. veebruar 1990, kohtuasi C‑343/87: Culin vs. komisjon, (EKL 1990, lk I‑225, lk 13).

Esimese Astme Kohus: 25. veebruar 1992, kohtuasi T‑11/91: Schloh vs. nõukogu (EKL 1992, lk II‑203, punktid 73, 85 ja 86); 29. mai 1997, kohtuasi T‑6/96: Contargyris vs. nõukogu (EKL AT 1997, lk I‑A‑119 ja II‑357, punktid 147 ja 148); 14. juuni 2001, kohtuasi T‑230/99: McAuley vs. nõukogu (EKL AT 2001, lk I‑A‑127 ja II‑583, punktid 50–52); 29. november 2005, kohtuasi T‑218/02: Napoli Buzzanca vs. komisjon (EKL AT I‑A‑267 ja II‑1221, punkt 59); 19. oktoober 2006, kohtuasi T‑311/04: Buendía Sierra vs. komisjon (EKL 2006, lk II‑4137, punkt 147).
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(kolmas koda)

11. detsember 2008

Kohtuasi F‑148/06

Laurent Collée

versus

Euroopa Parlament

Avalik teenistus – Ametnikud – Edutamine – Euroopa Parlamendi teenetepunktide andmise menetlus – Teenete võrdlev hindamine

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, millega L. Collée palub tühistada parlamendi 9. jaanuari 2006. aasta otsuse, mille alusel talle anti 2004. aasta raames kaks teenetepunkti.

Otsus: Tühistada parlamendi otsus anda L. Collée´le 2004. aasta edutamise raames kaks teenetepunkti. Jätta hagi muus osas rahuldamata. Mõista kohtukulud välja parlamendilt.

Kokkuvõte

Ametnikud – Edutamine – Teenete võrdlev hindamine – Üksikasjalikud eeskirjad – Teenete arvutamine punktide andmise teel

(Personalieeskirjad, artikkel 45)

Kui teenetepunktide andmise menetluse raames on administratsioonil piiratud arv neid punkte, mida ta annab ametnikele teenete võrdleva hindamise põhjal, siis tuleb võrdlemine läbi viia võrdsel alusel ning neid punkte tuleb anda ametnikele, kellel on kõige suuremad teened, teenete kahanevas järjekorras, kuni punktikvoodi ammendumiseni. Kui sel viisil läbi viidud teenete võrdleva hindamise raames tuvastatakse, et teatud ametnikel on võrdsed teened, tuleb neile ametnikele anda võrdne arv teenetepunkte. Kui punkte ei ole piisavalt, siis tuleb valik mitme võrdses seisundis oleva ametniku vahel teha täiendavate kaalutluste alusel. Sellega seoses, kuigi vastutuse tase võib personalieeskirjade artikli 45 järgse edutamise raames olla määrav asjaolu, siis seda vaid tingimusel, et seda taset võrreldakse samade teenetega ametnike vahel, mitte aga ametniku vastutuse vahel erinevatel aastatel.

Otsus anda ametnikule vaid teatud arv teenetepunkte üksnes seetõttu, et tema teened ei ole suuremad kui rohkem punkte saanud ametnikel, rikub võrdse kohtlemise põhimõtet ja personalieeskirjade artiklit 45, sest administratsioon nõuab seega, et selle ametniku soorituse tase oleks mitte võrdne, vaid hoopis kõrgem kui tema kolleegidel.

(vt punktid 38–40 ja 45–47)

Viited:

Üldkohus: 19. oktoober 2006, kohtuasi T‑311/04: Buendía Sierra vs. komisjon (EKL 2006, lk II‑4137, punkti 93 lõpp).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne – Kohtulik kontroll – Piirid

(Personalieeskirjad, artikkel 43)

2. Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne – Põhjendamiskohustus – Ulatus

(Personalieeskirjad, artikkel 43)

1. Avaliku Teenistuse Kohus ei või asendada hinnatava ametniku hindamise eest vastutava isiku hinnangut enda omaga. Ühenduse institutsioonidele kuulub oma ametnike töö hindamisel ulatuslik kaalutlusõigus. Ametnikele karjääriarengu aruandes antud väärtushinnangud jäävad väljapoole kohtulikku kontrolli, mida teostatakse üksnes võimalike vormivigade, administratsiooni hinnangus tehtud ilmsete faktivigade ja võimaliku võimu kuritarvitamise üle.

(vt punkt 39)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 13. juuli 2006, kohtuasi T‑285/04: Andrieu vs . komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A—2‑161 ja II‑A‑2‑775, punkt 99); 12. september 2007, kohtuasi T‑249/04: Combescot vs . komisjon (EKL AT 2007, lk I‑A‑2‑0000 ja II‑A‑2‑0000, punkt 78).

2. Teatud juhtudel tuleb karjääriarengu aruande põhjendamisele erilist tähelepanu pöörata, eelkõige siis, kui edasikaebuse hindaja jätab hindamise ühiskomitee soovitused arvestamata, kui karjääriarengu aruanne sisaldab varasema aruandega võrreldes halvemaid hinnanguid või kui aruanne koostatakse hilinemisega ja hindaja ei ole hindamisperioodi ajal enam vahetu ülemus.

(vt punkt 47)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 30. september 2004, kohtuasi T‑16/03: Ferrer de Moncada vs . komisjon (EKL AT 2004, lk I‑A‑261 ja II‑1163, punktid 49, 50, 53 ja 54); eespool viidatud kohtuasi Combescot vs . komisjon (punkt 84).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Vaba töökoht – Ametisse nimetava asutuse poolt loobumine vabaks tunnistatud ametikoha täitmise menetlusest ametniku omal ametikohal üleviimise kasuks

(Personalieeskirjad, artiklid 4 ja 29)

2. Ametnikud –Talituste töö korraldus – Täidetava ametikoha palgaastme kindlaksmääramine

(Personalieeskirjad, artikli 7 lõige 1; I lisa punkt A)

3. Ametnikud – Hagi – Kahju hüvitamise nõue – Vaidlustatud õigusvastase akti tühistamine – Mittevaralise kahju adekvaatne hüvitamine

(Personalieeskirjad, artikkel 91)

1. Isegi kui ametisse nimetaval asutusel on selles osas ulatuslik kaalutlusõigus, saab ta loobuda vabaks tunnistatud ametikoha täitmise menetlusest ning kasutada ametniku omal ametikohal üleviimise meedet, millele ei kohaldata personalieeskirjade artikleid 4 ja 29, ainult teenistuse huvidest tulenevatel objektiivsetel põhjustel, mida ta on kohustatud selgitama.

(vt punktid 49 ja 50)

Viited:

Euroopa Kohus: 9. veebruar 1984, liidetud kohtuasjad 316/82 ja 40/83: Kohler vs. kontrollikoda (EKL 1984, lk 641, punkt 22).

Esimese Astme Kohus: 6. juuli 1993, kohtuasi T‑32/92: Rasmussen vs. komisjon (EKL 1993, lk II‑765, punkt 37); 27. november 2003, liidetud kohtuasjas, T‑331/00 ja T‑115/01: Bories jt vs. komisjon (EKL AT 2003, lk I‑A‑309 ja II‑1479, punktid 150–153).

2. Välja arvatud üksuse juhataja ametiülesanne, mille jaoks on personalieeskirjade I lisa punktis A erireeglid täidetava ametikoha palgaastme kindlaksmääramiseks, tuleneb ühenduse avaliku teenistuse korraldamist reguleeriva õiguse üldpõhimõtetest, et täidetava ametikoha palgaastme peab otsustama asjaomase ameti ülesannete olulisust arvestades ning ainult vastavalt teenistuse huvidele. Personaalieeskirjade artikli 7 lõikes 1 on viimati nimetatud nõue sõnaselgelt sätestatud.

(vt punkt 83)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 17. mai 1995, kohtuasi T‑10/94: Kratz vs . komisjon (EKL 1995, lk II‑1455, punktid 56–60); 16. oktoober 1996, kohtuasi T‑36/94: Capitanio vs. komisjon (EKL AT 1996, lk I‑A‑449 ja II‑1279, punkt 57); 16. oktoober 1996, kohtuasi T‑37/94: Benecos vs . komisjon (EKL AT 1996, lk I‑A‑461 ja II‑1301, punkt 56); 19. veebruar 1998, kohtuasi T‑3/97: Campogrande vs . komisjon (EKL AT 1998, lk I‑A‑89 ja II‑215, punkt 30).

Avaliku Teenistuse Kohus: 14. detsember 2006, kohtuasi F‑122/05: Economidis vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑1‑179 ja II‑A‑1‑725).

3. Kui välja arvata erandjuhud, siis on ametniku poolt vaidlustatud otsuse tühistamine iseenesest adekvaatne ja põhimõtteliselt piisav hüvitamine mittevaralise kahju eest, mis nimetatud ametnikul võis tekkida.

(vt punkt 114)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 27. veebruar 1992, kohtuasi T‑165/89: Plug vs . komisjon (EKL 1992, lk II‑367, punkt 118); 28. september 1999, kohtuasi T‑140/97: Hautem vs. EIP (EKL AT 1996, lk I‑A‑171 ja II‑897, punkt 82); 11. september 2002, kohtuasi T‑89/01: Willeme vs. komisjon (EKL AT 2002, lk I‑A‑153 ja II‑803, punkt 97).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Ametnikud – Konkurss – Konkursikomisjon – Kandidatuuri tagasilükkamine – Põhjendamiskohustus – Ulatus

(Personalieeskirjad, artikli 25 teine lõik; III lisa artikkel 6)

Kuigi põhjendamiskohustuse ja konkursikomisjoni menetluse konfidentsiaalsuse kokkusobitamine, eriti küsimuses, kas elimineeriva üksiku punktisumma edastamisega suulises voorus kõrvale jäetud kandidaadile täidetakse see kohustus, kallutab kõige sagedamini pidama tähtsamaks konkursikomisjoni menetluse konfidentsiaalsuse põhimõtet, võib see erilistel asjaoludel olla teisiti, näiteks siis, kui hagejal jäi suuline voor läbimata napilt, kuid ka juhul, kui olid olemas vahepunktisummad, mida kasutati elimineeriva punktisumma arvutamiseks ning lõpuks ka siis, kui näib, et üksikasjalikuma teabe kui elimineeriv punktisumma edastamine – nii, et ei lasta välja paista konkursikomisjoni liikmete isiklikke hinnanguid või igaühe antud punktisummat – ei kujutaks komisjonile olulist ülekoormust, võttes arvesse praegu kasutatavaid tehnoloogilisi vahendeid, ega oleks delikaatne ülesanne.

Kuigi ühenduste kohus ei saa tõesti konkursikomisjoni liikmete hinnangut enda omaga asendada, peab ta saama kontrollida, lähtudes põhjendamiskohustusest, et need liikmed andsid hagejale punkte konkursiteates nimetatud hindamiskriteeriumide alusel ning et kõnesoleva isiku punktisumma arvutamisel ei tehtud mingit hindamisviga; ta peab saama ka teostada piiratud kontrolli konkursikomisjoni liikmete hinnangute ja nende antud punktisummade suhte üle. Selleks peab ta võtma menetlust korraldavad meetmed, mis näivad talle kohtuasja iseärasuste seisukohast asjakohased, täpsustades vajadusel kostjaks olevale institutsioonile, et vastused edastatakse asjaomasele isikule ainult ulatuses, milles see on kooskõlas konkursikomisjoni menetluse konfidentsiaalsuse põhimõttega. Kui kostjaks olev institutsioon keeldub kasvõi ainult ühenduste kohtule menetlust korraldavate meetmete raames palutud teavet edastamast, rikub ta oma põhjendamiskohustust ning ei võimalda kohtul täielikult oma kontrolli teostada.

(vt punktid 40, 42–44, 46 ja 49–54)

Viited:

Euroopa Kohus: 16. juuni 1987, kohtuasi 40/86: Kolivas vs . komisjon (EKL 1987, lk 2643, punkt 11).

Avaliku Teenistuse Kohus: 13. detsember 2007, kohtuasi F‑73/06: Van Neyghem vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punktid 72, 79 ja 80, mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtusse, kohtuasi T‑105/08 P; 11. september 2008, kohtuasi F‑127/07: Coto Moreno vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punktid 34 ja 36).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Ametnikud – Edutamine – Edutamata jäetud kandidaadi kaebus – Rahuldamata jätmise otsus – Põhjenduse täielik puudumine

(Personalieeskirjad, artikli 25 teine lõik, artikkel 45 ja artikli 90 lõige 2)

Ametisse nimetav asutus ei pea põhjendama edutamata jäetud ametnikke puudutavaid otsuseid, vaid ta peab põhjendama oma otsust, millega jäetakse rahuldamata edutamata jäetud ametniku kaebus, kuna selle otsuse põhjendust peetakse kokkulangevaks otsuse põhjendusega, mille peale kaebus esitati, nii et esimese ja teise otsuse põhjenduste analüüs toimub paralleelselt.

Põhjenduse täieliku puudumise asjaolu enne hagi esitamist ei saa muuta ametisse nimetava asutuse poolt pärast hagi esitamist antud seletustega. Selles staadiumis ei täidaks need seletused enam oma ülesannet, milleks on anda asjaomasele isikule võimalus hinnata hagi esitamise võimalust ning kohtule võimalus kontrollida põhjenduse õigsust. Peale selle rikub võimalus korvata põhjenduse täielikku puudumist pärast hagi esitamist kaitseõigusi, kuna hagejalt võetakse võimalus esitada oma väited põhjenduse vastu, millest ta saab teada alles pärast hagiavalduse esitamist. Nii rikutakse põhimõtet, mis puudutab poolte võrdsust ühenduste kohtus.

(vt punktid 27 ja 28)

Viited:

Euroopa Kohus: 30. oktoober 1974, kohtuasi 188/73: Grassi vs. nõukogu (EKL 1974, lk 1099, punkt 13); 27. oktoober 1977, kohtuasi 121/76: Moli vs. komisjon (EKL 1977, lk 1971, punkt 12); 13. aprill 1978, kohtuasi 75/77: Mollet vs. komisjon (EKL 1978, lk 897, punkt 12); 26. november 1981, kohtuasi 195/80: Michel vs. parlament (EKL 1981, lk 2861, punkt 22); 7. veebruar 1990, kohtuasi C‑343/87: Culin vs. komisjon (EKL 1990, lk I‑225, punktid 13 ja 15); 23. september 2004, kohtuasi C‑150/03 P: Hectors vs. parlament (EKL 2004, lk I‑8691, punkt 50).

Esimese Astme Kohus: 12. veebruar 1992, kohtuasi T‑52/90: Volger vs. parlament (EKL 1992, lk II‑121, punktid 40 ja 41); 20. veebruar 2002, kohtuasi T‑117/01: Roman Parra vs. komisjon (EKL AT 2002, lk I‑A‑27 ja II‑121, punkt 32); 11. detsember 2007, kohtuasi T‑66/05: Sack vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata, punkt 66, mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Kohtusse, kohtuasi C‑38/08 P).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Edutamine – Teenete võrdlev hindamine

(Personalieeskirjad, artiklid 43 ja 45)

2. Õigusvastasuse väide – Ulatus – Aktid, mille õigusvastasusele saab viidata

(EÜ artikkel 241)

1. Teenete võrdlev hindamine ametnikule teenetepunktide andmiseks saab toimuda ainult direktoraadis, kuhu ta on määratud, arvestades direktoraadi käsutuses olevate edutamispunktide piiratud arvu ning asjaolu, et iga edutamist vääriv ametnik võistleb kõikide teiste oma direktoraadi või teenistusüksuse ametnikega piiratud arvu edutamispunktide eest. Teenetepunktide andmiseks määratud direktoraat on see, kus ametnik on võrdlusaasta jooksul kõige kauem teenistuses olnud.

(vt punktid 44 ja 45)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 8. märts 2006, kohtuasi T‑289/04: Lantzoni vs. Euroopa Kohus (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑39 ja II‑A‑2‑171, punktid 68 ja 69); 27. september 2006, kohtuasi T‑156/05: Lantzoni vs. Euroopa Kohus (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑189 ja II‑A‑2‑969, punktid 52 ja 53).

2. Õigusvastasuse väite ulatus peab piirduma sellega, mis on vaidluse lahendamiseks hädavajalik. Üldakt, mille õigusvastasusele viidatakse, peab olema hagi esemeks oleva asja suhtes otseselt või kaudselt kohaldatav ning vaidlustatud üksikakti ja kõnesoleva üldakti vahel peab olema õiguslik seos.

(vt punkt 61)

Viited:

Euroopa Kohus: 31. märts 1965, kohtuasi 21/64: Macchiorlati Dalmas vs. ülemamet (EKL 1965, lk 227, 245); 13. juuli 1966, kohtuasi 32/65: Itaalia vs. nõukogu ja komisjon (EKL 1966, lk 563, 594).

Esimese Astme Kohus: 26. oktoober 1993, liidetud kohtuasjad T‑6/92 ja T‑52/92: Reinarz vs. komisjon (EKL 1993, lk II‑1047, punkt 57); 3. veebruar 2000, kohtuasi T‑60/99: Townsend vs. komisjon (EKL AT 2000, lk I‑A‑11 ja II‑45, punkt 53).

Avaliku Teenistuse Kohus: 28. juuni 2006, kohtuasi F‑19/05: Sanchez Ferriz vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑1‑41 ja II‑A‑1‑135, punkt 57).