ET Euroopa Liidu Teataja C 143/32

7. aprillil 2006 esitatud hagi — Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening jt versus nõukogu

(Kohtuasi T-115/06)

(2006/C 143/65)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Fiskeri og Havbruksnæringens Landsforening (Oslo, Norra), Norske Sjømatbedrifters Landsforening (Trondheim, Norra), Salmar Farming AS (Frøya, Norra), Hydroteck AS (Kristiansund, Norra), Hallvard Lerøy AS (Bergen, Norra), Lerøy Midnor AS (Hestvika, Norra) (esindajad: advokaadid B. Servais ja T.S. Paulsen)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Hagejate nõuded

— tühistada nõukogu määrus (EÜ) nr 85/2006, millega kehtestatakse Norrast pärit lõhe impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks; ja

— mõista käesolevas menetluses kantud kohtukulud välja Nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad, kes on Norra lõhetootjad, -kasvatajad ja -eksportijad või esindavad selliseid ettevõtjaid, taotlevad, et tühistataks Nõukogu 17. jaanuari 2006. aasta määrus (EÜ) nr 85/2006, millega kehtestatakse Norrast pärit tehistingimustes kasvatatud lõhe impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ning nõutakse lõplikult sisse nimetatud impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (1) (edaspidi “vaidlustatud määrus”), kuna nad on seisukohal, et see määrus rikub mitmeid artikleid nõukogu 22. detsembri 1995. aasta määruses (EÜ) nr 384/96 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (2) (edaspidi: “algmäärus”).

Komisjoni teenistused olid menetluse käigus, mis viis vaidlustatud määruse vastuvõtmiseni, nõustunud muutma meetmete vormi tollimaksudest minimaalseteks impordi hindadeks. See kinnitati vaidlustatud määrusega.

Oma hagi toetuseks väidavad hagejad, et Norra tootjate ja eksportijate valim, mis on piiratud eksportivate tootjatega ega hõlma mitteeksportivaid lõhekasvatajaid ja mitteeksportivaid tootjaid, ei olnud Norra lõhetööstuse struktuuri osas representatiivne ning ei olnud kooskõlas varem Norra lõheturu suhtes valimite põhjal tehtud otsustega.

Hagejad leiavad täiendavalt, et kostja ei ole kohaldanud algmääruse artikli 9 lõikes 4 sätestatud väiksema tollimaksu reeglit. Hagejate arvates oli kaalutud keskmine dumpingumarginaal madalam kui kaalutud keskmine kahjumarginaal ning minimaalne impordihind ja kindlasummaline tollimaks oleks seetõttu tulnud arvestada lähtudes kaalutud keskmisest dumpingumarginaalist, mitte aga kaalutud keskmisest kahjumarginaalist. Edasi väidavad hagejad, et dumpinguvaba minimaalse impordihinna arvutamisel Norra krooni eurosse konverteerimisel kolme aasta keskmise vahetuskursi kasutamine selle asemel, et kasutada uurimisperioodi keskmist vahetuskurssi, tõstis kunstlikult dumpinguvaba minimaalset impordihinda.

Edasi väidavad hagejad, et lõhefilee minimaalne impordihind ei määratud representatiivsete andmete põhjal ja et see määrati algmääruse artikli 3 lõiget 5 ja artiklit 20 rikkudes ning vastuolus hea haldustava, õiguspärase ootuse ja kaitseõiguse põhimõtetega.

Lõpetuseks leiavad hagejad, et kahju ja selle põhjuste hindamine on väär. Esiteks on kostja kahjuanalüüsis toetunud kogu impordile kui dumpinguhinnaga impordile, hoolimata faktist, et on tuvastatud, et üks äriühingutest ei teinud dumpingut. Teiseks, ühenduse tootmisharu keskmiste müügihindade ilmse languse põhjuseks oli Inglise naela eurosse konverteerimine, kuna kõik valimisse kuulunud ühenduse tootjad asuvad Ühendkuningriigis, mitte aga import. Kolmandaks ei ole kostja piisava põhjalikkusega uurinud mõju, mida tootmiskulude kasvul ühenduses on võinud olla ühenduse tootmisharu olukorrale.

(1) EÜT 2006 L 15, lk 1.

(2) EÜT 1996 L 56, lk 1)