22

Vaidlusalusele otsusele lisatud kokkuvõtvas aruandes, mida mainitakse vaidlustatud kohtuotsuse punktis 41, põhjendas komisjon kindlamääraliste korrektsioonide kohaldamist järgmiste asjaoludega: – seoses LPIS‑GIS‑iga: komisjoni talitused olid arvamusel, et see süsteem ei vasta määruse nr 1782/2003 artiklist 20 tulenevatele nõuetele. Täpsemalt: – vigu on tuvastatud võrdlusmaatükkide piiride ja maksimaalse lubatud suuruse osas, kuna need andmed on peamiselt ebatäpsed. Eriti on neid vigu tuvastatud karjamaadena kasutatavate maatükkide osas, mida kontrollimise tulemusena ei saa alati pidada toetuskõlblikeks määruse nr 796/2004 artikli 2 esimese lõigu punktide 2 ja 2a alusel. Järelikult ei olnud põllumajandustootjaid õigesti informeeritud nende maatükkide toetuskõlblikkusest, mida nad kavatsesid deklareerida. Pealegi ei olnud ristkontrollid, mille eesmärk on vältida sama maatüki kohta põhjendamatult mitmekordse toetuse andmist, veenvad, kuigi toimusid kohapealsed kontrollid, mille käigus avastati maatükkide asukoha ja nende toetuskõlblikkuse ebaõige kindlaks määramine; – alates 2009. aastast kasutati LPIS‑GIS‑is deklaratsioonide ja ristkontrollide jaoks uut teavet. Kuid ristkontrollide tulemusi ei saadud kasutada fondidele avalduva riski hindamisel 2008. aasta kohta. Tegelikult deklareerisid põllumajandustootjad oma maatükid tol aastal vana LPIS‑GIS‑i alusel. Kuid kui süsteem oleks toiminud 2008. aastal korrektselt, oleks toetuskõlbmatutena tagasi lükatud osa maatükke, millest olulise hulga moodustavad Kreeka ametiasutuste poolt toetuskõlblikeks loetud püsikarjamaad, mille toetuskõlbmatust asjakohaste õigusaktide eiramise tõttu oli komisjon juba varasemas kirjavahetuses näidanud; – kohapealsed kontrollid ei vastanud taotlusaasta 2008 puhul määruse nr 796/2004 artiklite 23 ja 30 nõuetele. Täpsemalt: – karjamaade puhul: eriti muret tekitavaks on hinnatud karjamaade mõõtmise puudumist. Paljudel juhtudel on abikõlblikud alad kaetud puittaimedega ja teised maatükid osaliselt kaetud rohttaimedega, nii et need ei vasta määruse nr 796/2004 artikli 2 esimese lõigu punktis 2 püsikarjamaadele esitatavatele kriteeriumidele. Deklareeritud alad asuvad sageli kõrvalistes piirkondades, on ilma nähtavate piirjoonteta ja raskesti juurdepääsetavad. On tuvastatud, et inspektorid ei ole teostanud alade mõõtmisi vastavalt määruse nr 796/2004 artiklis 30 ette nähtud nõuetele. Kuigi Kreeka Vabariik on korduvalt näidanud, et vaidlusalused alad on alati olnud karjamaadena kasutuses ilma, et komisjon oleks nende toetuskõlblikkust vaidlustanud, on need alad olnud toetuskõlbmatud ka enne 2006. aastat kohaldatud eeskirjade kohaselt ja põllumajanduse peadirektoraat on samuti nende toetuskõlblikkust kritiseerinud (uurimine AP/2001/06); – mis puudutab kohapealseid kontrolle kaugseire teel, siis kasutatud menetlus ei vastanud nõuetele. Seega anti toetust maatükkide kohta, mis olid määruse nr 1782/2003 artikli 44 lõike 2 ja määruse nr 796/2004 artikli 2 kohaselt toetuskõlbmatud; – mis puudutab klassikalisi kohapealseid kontrolle, siis „ülemõõtmine“ tõi ilmsiks erinevused, ilma et oleks näidanud seda tüüpi kontrollimise süstemaatilisi puudujääke, välja arvatud karjamaade osas. 2008. aastal uue LPIS‑GIS‑süsteemi juurutamisel ei jättis Kreeka Vabariik kõnealusesse süsteemi sisestamata klassikalistele kohapealsetele kontrollidele allutatud maatükkide koordinaadid. Järelikult ei olnud olemas mingit graafilist esitust, mis oleks võimaldanud mitmekordseid deklareerimisi kindlaks teha; – tuvastatud vajakajäämised kujutavad endast püsivaid puudusi põhikontrollide ja teiseste kontrollide toimimises ning toovad fondide jaoks kaasa riski seoses pindalatoetustega. Pealegi on neid tuvastatud korduvalt; – tuvastatud vajakajäämised kajastusid tootmiskohustusega seotud täiendavates pindalatoetustes.