KOHTUJURISTI ETTEPANEK

CHRISTINE STIX-HACKL

esitatud 30. märtsil 2004 ( )

Kohtuasi C-168/03

Euroopa Ühenduste Komisjon

versus

Hispaania Kuningriik

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Direktiiv 89/655/EMÜ – Töövahendite kasutamisel esitatavad ohutuse ja tervishoiu nõuded – Kasutusele võetud töövahendid





I – Sissejuhatus

1. Käesolevas kohtuvaidluses liikmesriigi kohustuste rikkumise kohta käsitletakse küsimust, kas Hispaania Kuningriik on rikkunud ühenduse õigust, kui ta sätestas nõukogu 30. novembri 1989. aasta direktiivi 89/655/EMÜ töötajate poolt tööl kasutatavatele töövahenditele esitatavate ohutuse ja tervishoiu miinimumnõuete kohta( ) (edaspidi „direktiiv”), mida on muudetud nõukogu 5. detsembri 1995. aasta direktiiviga 95/63/EÜ, millega muudetakse direktiivi 89/655/EMÜ töötajate poolt tööl kasutatavatele töövahenditele esitatavate ohutuse ja tervishoiu miinimumnõuete kohta( ) (edaspidi „muutev direktiiv”), ülevõtmisel enne Hispaania regulatsiooni jõustumist, 27. augustil 1997 kasutuses olnud töövahenditele täiendava kohandamisaja.

II – Õiguslik raamistik

A – Ühenduse õigus

2. Direktiivi artikli 4 lõikes 1 on sätestatud:

„Töövahendeid käsitlevad eeskirjad

1. Ilma et see piiraks artikli 3 kohaldamist, peab tööandja hankima järgmised töövahendid ja/või neid kasutama:

a) töövahendid, mis juhul, kui need on ettevõtte ja/või asutuse töötajate kasutusse antud esimest korda pärast 31. detsembrit 1992, vastavad: […]

ii) lisas sätestatud miinimumnõuetele […];

b) töövahendid, mis juhul, kui need on antud ettevõtte ja/või asutuse töötajate kasutusse 31. detsembriks 1992, vastavad lisas sätestatud miinimumnõuetele hiljemalt nelja aasta pärast alates kõnealusest kuupäevast.”

3. Direktiivi I lisa punkti 1 (Üldine märkus) lisati muutva direktiiviga järgmine täiendav lause:

„Järgmised miinimumnõuded, kui neid kohaldatakse kasutuses olevate töövahendite suhtes, ei nõua tingimata samu meetmeid kui uusi töövahendeid käsitlevad esmanõuded.”

I lisa punktid 2 ja 3 sisaldavad üld- ja erisätteid töövahenditele kohaldatavate miinimumnõuete osas.

B – Siseriiklik õigus

4. 18. juuli 1997. aasta kuningliku dekreedi nr 1215/1997 töötajate poolt tööl kasutatavatele töövahenditele esitatavate ohutuse ja tervishoiu miinimumnõuete kohta( ) (edaspidi „kuninglik dekreet”) ainsas üleminekusättes on ette nähtud täiendav kohandamisaeg enne kuningliku dekreedi jõustumist 27. augustil 1997 kasutuses olnud töövahendite kasutamisele.

5. Lõike 1 lõikudes 2, 3 ja 4 on sätestatud, et tööorganid võivad anda nõusoleku kavadele, mille eesmärk on töövahendite kohandamine direktiivi I lisa nõuetega (edaspidi „kohandamiskava”) juhul, kui teatud valdkondades ei ole võimalik tulenevalt töövahenditega seotud eriolukordadest kohandada neid töövahendeid direktiivi I lisas esitatud nõuetele 12 kuu jooksul( ) alates kuningliku dekreedi jõustumisest.

6. Sellise nõusoleku saamine eeldab seda valdkonda enim esindavate tööandjate liidu põhjendatud nõuet. Lisaks konsulteeritakse töötajate esindajate, töö ja sotsiaalkindlustuse küsimustega tegeleva järelevalveasutuse ning töökoha ohutuse ja hügieeni rahvusliku instituudiga. Kohandamiskava taotluse üle otsustamisel arvestatakse kohandamist takistavate tehniliste probleemide tõsidust ja mõju ning alternatiivseid preventiivmeetmeid, mis tagaksid töötajate tervishoiu ja ohutuse kaitse. Nõusolek võib olla kas täielik või osaline. Taotlus peab olema esitatud üheksa kuu jooksul alates kuningliku dekreedi jõustumisest ning selle kohta tuleb otsus langetada järgneva kolme kuu jooksul. Kohandamiskava kestus ei tohi ületada viit aastat. Vastava kohandamiskava alusel võivad selle kavaga hõlmatud ettevõtted taotleda kava rakendamist; taotlust kontrollivad jällegi pädevad ametiasutused ning võivad selle uue haldusaktiga kas täielikult või osaliselt või tingimuslikult tagasi lükata või rahuldada.

III – Vaidluse taust, kohtueelne menetlus ja hagi

7. Euroopa Kohus tegi 26. septembri 1996. aasta otsuses( ) kindlaks, et kuna Hispaania Kuningriik ei võtnud ettenähtud tähtaja jooksul vastu direktiivi järgimiseks vajalikke õigus- ja haldusnorme, rikkus ta kõnealusest direktiivist tulenevaid kohustusi. Seepeale anti 1997. aastal välja kuninglik dekreet, millega võeti direktiivi sätted üle Hispaania õigusesse.

8. Kuna komisjon oli seisukohal, et seoses kuninglikus dekreedis sätestatud üleminekuregulatsiooniga nende töövahendite kohta, mis olid kasutuses enne nimetatud dekreedi vastuvõtmist, rikub Hispaania Kuningriik direktiivist tulenevaid kohustusi, otsustas komisjon aastal 2000 esitada Hispaania Kuningriigi vastu liikmesriigi kohustuse rikkumise hagi. Pärast komisjoni märgukirjaga Hispaania Kuningriigile seisukoha esitamiseks võimaluse andmist edastas komisjon 1. juulil 2002 põhjendatud seisukoha, kutsudes nimetatud liikmesriiki võtma arvamuse järgimiseks vajalikke meetmeid kahe kuu jooksul arvamuse kättesaamisest. Hispaania valitsus vaidlustas oma 31. juuli 2002. aasta kirjas kohustuste rikkumise, mida talle oli ette heidetud.

9. Pärast seda esitas komisjon Euroopa Kohtule 10. aprillil 2003 EÜ artikli 226 kohaselt hagi Hispaania Kuningriigi vastu, mis saabus kohtukantseleisse 11. aprillil 2003.

Komisjon palub:

1) tuvastada, et kuna Hispaania Kuningriik sätestas 18. juuli 1997. aasta kuningliku dekreedi nr 1215/1997 töötajate poolt kasutavatele töövahendite esitatavate ohutuse ja tervishoiu miinimumnõuete kohta ainsa üleminekusätte lõikes 1 täiendava kohandamisaja enne 27. augustit 1997 ettevõtte ja/või asutuse töötajate kasutuses olevatele töövahenditele, siis on ta rikkunud EÜ artiklitest 10 ja 249 ning nõukogu 30. novembri 1989. aasta direktiivi 89/655/EMÜ töötajate poolt tööl kasutatavatele töövahenditele esitatavate ohutuse ja tervishoiu miinimumnõuete kohta, mida on muudetud nõukogu 5. detsembri 1995. aasta direktiiviga 95/63/EÜ, artikli 4 lõike 1 punktist b tulenevaid kohustusi;

2) mõista kohtukulud välja Hispaania Kuningriigilt.

Hispaania Kuningriik palub:

– jätta hagi rahuldamata ning mõista kohtukulud välja komisjonilt.

IV – Liikmesriigi kohustuste rikkumine

A – Poolte peamised argumendid

10. Komisjon on seisukohal, et Hispaania õigusnormid kohandamiskavade kohta annavad võimaluse rakendada kohandamisaega, mis ületab direktiivi artikli 4 lõike 1 punktis b ettenähtud üleminekutähtaja, kuna sellega võimaldatakse direktiivis sätestatud tingimustega vastuolus olevate vanade töövahendite kasutamist 31. detsembrist 1996 pikema ajavahemiku vältel, antud juhul isegi kuni 27. augustini 2003. Selline regulatsioon ei kuulu ka muutva direktiiviga ettenähtud direktiivi I lisa üldise märkuse täienduse kohaldamisalasse, kuna üldises märkuses ei ole lubatud direktiivi artikli 4 lõike 1 punktis b sätestatud üleminekutähtaega pikendada.

11. Hispaania valitsus on arvamusel, et kohandamiskavasid käsitlevad Hispaania õigusnormid ei ole vastuolus direktiivi artikli 4 lõike 1 punktiga b. Esiteks viitab ta sellele, et vaidlustatud siseriiklikel õigusnormidel ei ole alates 27. augustist 2003 enam praktilist tähendust. Hispaania valitsuse peamine argument on aga see, et kohandamiskavadega seotud siseriiklike õigusnormidega ei ole sätestatud võimalust ületada direktiivi artikli 4 lõike 1 punktis b kehtestatud üleminekutähtaega. Tegemist on hoopis direktiivi I lisa muutmisel üldisesse märkusesse lisatud niisuguse võimaluse ülevõtmisega, mis võimaldab juba kasutuses olevatele töövahenditele rakendada vähem rangeid sätteid kui on sätestatud direktiivi I lisa punktides 2 ja 3.

B – Hinnang

12. Ühenduse õiguse kohaselt tulenevad kohustused direktiivi ülevõtmiseks esiteks otseselt direktiivist ja teiseks EÜ artikli 249 lõikest 3 ja EÜ artiklist 10. Käesolevas menetluses on täpsemalt küsimuse all see, kas kohandamiskavasid käsitlevad Hispaania õigusnormid kujutavad endast direktiivi artikli 4 lõike 1 punkti b rikkumist.

13. Kõigepealt tuleks Hispaania valitsuse väite kohta seoses 27. augusti 2003. aasta kuningliku dekreedi ainsa üleminekusättega märkida, et Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt peab liikmesriigi kohustuse rikkumist hindama vastavalt olukorrale, mis oli liikmesriigis komisjoni põhjendatud arvamuses antud tähtaja lõpul.( ) See tähtaeg möödus 1. septembril 2002. Nimetatud tähtajani võis veel rakendada kohandamiskavasid, mida võis põhimõtteliselt heaks kiita tähtajaga kuni 27. august 2003, nii et siseriiklik õiguslik olukord, mille suhtes komisjon esitas hagi, oli selline ka arvamuses antud tähtaja lõpul.

14. Poolte seisukohtade suhtes seoses artikli 4 lõike 1 punkti b ja direktiivi I lisa muudetud üldise märkusega tuleb märkida järgmist.

15. Direktiivi artikli 4 lõike 1 punktist b tuleneb, et liikmesriikides 31. detsembril 1992 kasutuses olnud töövahendeid (edaspidi „vanad töövahendid”) võis igal juhul kasutada kuni 31. detsembrini 1996, sõltumata nende ohust töötajatele. Direktiivi esialgse versiooni kohaselt oleks aga alates 1. jaanuarist 1997 lubatud neid vanu töövahendeid kasutada ainult juhul, kui nad vastavad täielikult direktiivi I lisa punktides 2 ja 3 esitatud tingimustele.

16. Enne seda, 19. jaanuaril 1996( ) jõustus aga muutev direktiiv. Kuna direktiivi muudetud versiooni artikli 4 lõike 1 punktis b on viidatud direktiivi „I lisale”, oli Hispaania Kuningriigil sellest kuupäevast alates õigus võtta vastu vanadele töövahenditele kohaldatavaid siseriiklikke õigusnorme, arvestades muutva direktiiviga täiendatud üldist märkust. Sellest kuupäevast alates on liikmesriikidel muudetud üldise märkusega lubatud kasutusel olevate töövahendite suhtes nõuda „mitte tingimata samu meetmeid, kui on uusi töövahendeid käsitlevad esmanõuded”.

17. Kuna direktiivi esialgse versiooni artikli 4 lõike 1 punkti b kohaselt oli liikmesriikidel õigus teatud ajavahemikul lubada vanade töövahendite kasutamist, isegi kui nad üldse ei olnud kooskõlas I lisas esitatud nõuetega, siis oli neil direktiivi esialgse versiooni kohaselt õigus lubada ka selliste vanade töövahendite kasutamist, mis vastasid ainult osaliselt uutele töövahenditele esitatavatele nõuetele, vähemalt sellisel määral, mil nende suhtes ei olnud vajalik nõuda „tingimata samu meetmeid”.

18. Seega on muutva direktiiviga täiendatud direktiivi I lisa üldist märkust võimalik mõista ainult nii, et ta muudab direktiivi artikli 4 lõike 1 punkti b selliselt, et nüüdsest on liikmesriikidel õigus vastu võtta õigusnorme, mille kohaselt võib vanu töövahendeid, mis direktiivi mõtte kohaselt ei vasta „tingimata samadele” nõuete kui uued töövahendid, kasutada ka pärast 31. detsembrit 1996 –ilmselt – põhimõtteliselt ilma ajalise piiranguta. Vanu töövahendeid, mis üldse ei vasta direktiivi I lisas esitatud nõuetele, ei ole siiski alates 1. jaanuarist 1997 enam lubatud kasutada.

19. Väljendist „mitte tingimata” ei ole tegelikult võimalik teha mingit järeldust vanade töövahendite suhtes kohaldatava ohutuse taseme kohta. Parimal juhul saab sellest tuletada üldise põhimõtte, et vanade töövahendite kasutamise lubamisel tuleb teatud määral lähtuda I lisas sätestatust. Seega ei saa direktiivi järgimiseks vastuvõetud siseriiklikele sätetele esitada liiga kõrgeid nõudmisi.

20. Seega näib kohandamiskava süsteem selles osas sisuliselt vastavat direktiivi I lisa muudetud üldises märkuses esitatud järgmistele tingimustele.

Kohandamiskavadele nõusoleku andmine sõltub sõnaselgelt asjaolust, kas vanade töövahendite suhtes kohaldatav standard tagab töökohtadele esitatud ohutus- ja tervishoiunõuded. Ametiühinguid ning töötervishoiu ja ohutuse küsimustega tegelevaid siseriiklikke ametiasutusi kaasatakse selleks, et kaitstavate töötajate huvid oleksid tagatud. Liiatigi ei ole see mitte üldine nõusolek, vaid vanade töövahendite kasutamise luba antakse pärast kaheastmelist kontrolli (kohandamiskavad ja üksikud nõusolekud, vajalikul juhul ka tingimustega) ning kaalutakse mõlemate osapoolte huve. Vanade töövahendite kohandamist käsitlev regulatsioon on piiritletud ka ajaliselt.

21. Ometi ei ole kohandamiskava kohta käivate sätete materiaalne kohaldamisala kooskõlas direktiivi artikli 4 lõike 1 punktis b sätestatuga.

22. Direktiivi I lisa muudetud üldine märkus võib vanade töövahendite edasikasutamise kohta sätestatut küll sisuliselt muuta, kuid sellega ei saanud muuta direktiivi artikli 4 lõike 1 punktis b nimetatud tähtaega nende töövahendite piiritlemiseks, millele saab „vanadele” töövahenditele tehtavat erandit üldse kohaldada. „Vanad” töövahendid olid enne ja ka pärast muudatusi ainult sellised töövahendid, mis olid kasutuses juba 31. detsembril 1992.( )

Kuningliku dekreedi kohaldamisalasse kuuluvad aga kõik enne 27. augustit 1997 kasutuses olnud töövahendid. Seega on Hispaania õiguse kohaselt põhimõtteliselt võimalik, et kohandamiskava alusel antakse nõusolek ka selliste töövahendite kasutamiseks, mis esimest korda võeti kasutusele alles pärast 31. detsembrit 1992, kuigi see ei ole direktiivi I lisa punktides 2 ja 3 sätestatuga kooskõlas.

24. Järelikult on Hispaania Kuningriik rikkunud artikli 4 lõike 1 punktist b koosmõjus direktiivi I lisa üldise märkusega muudetud direktiivi sõnastuses tulenevaid kohustusi, kuna kuningliku dekreedi kohaselt on võimalik, et ka pärast 31. detsembrit 1992 esimest korda kasutusele võetud töövahendid ei pea olema vastavuses direktiivi I lisa punktides 2 ja 3 esitatud tingimustega.

V – Ettepanek

25. Seega teen Euroopa Kohtule ettepaneku langetada järgmine otsus:

1. Kuna Hispaania Kuningriik sätestas 18. juuli 1997. aasta kuningliku dekreedi nr 1215/1997 töötajate poolt kasutavatele töövahendite esitatavate ohutuse ja tervishoiu miinimumnõuete kohta ainukese üleminekusätte lõikes 1 täiendava kohandamisaja enne 27. augustit 1997 ettevõtte ja/ või asutuse töötajate kasutuses olevatele töövahenditele, siis on ta rikkunud EÜ artiklitest 10 ja 249 ning nõukogu 30. novembri 1989. aasta direktiivi 89/655/EMÜ töötajate poolt tööl kasutatavatele töövahenditele esitatavate ohutuse ja tervishoiu miinimumnõuete kohta, mida on muudetud nõukogu 5. detsembri 1995. aasta direktiiviga 95/63/EÜ, artikli 4 lõike 1 punktist b tulenevaid kohustusi.

2. Mõista kohtukulud välja Hispaania Kuningriigilt.