ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 157/9

27. märtsil 2012 esitatud hagi — Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT versus komisjon

(Kohtuasi T-134/12)

2012/C 157/16

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA (Alicante, Hispaania) (esindaja: advokaat M. Jiménez Perona)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Euroopa Komisjoni 19. jaanuari 2012. aasta otsus Ares (2012)39854, millega nähakse ette auditile 09-INFS-001/041 vastavate võlateadete sissenõudmine;

— mõista komisjonilt välja hüvitis kahju eest, mis tekkis hagejale käesoleva hagi esemeks oleva komisjoni ebaseadusliku käitumise tõttu ning mille suuruseks on 732 788 eurot.

Väited ja peamised argumendid

Hageja käesolevas kohtumenetluses sõlmis komisjoniga teaduse ja arengu valdkonnas mitu lepingut, mida kõiki reguleerib komisjoni 23. oktoobri 2003. aasta otsus K(2003) 3834, milles on ära toodud tüüpleping FP 5 või FP 6 ja tüüptingimused FP 5 ja FP 6.

Seoses nende lepingutega ja lähtudes OLAF-i juurdluse tulemustest ning komisjoni auditist, otsustas komisjon toetused tagasi nõuda.

Hagi põhjenduseks esitab hageja kaheksa väidet.

Esimene väide, et on rikutud kaitseõigusi ja seda viidatud auditi läbiviimise viisi tõttu.

Teine väide, et on rikutud õiguskindluse põhimõtet, sest hageja ei olnud kunagi teadlik kohaldatavast õiguslikust raamistikust.

Kolmas väide, et kostjast institutsioon on rikkunud aktide põhjendamise kohustust.

Neljas väide, et on rikutud süütuse presumptsiooni põhimõtet ja seda arvestades viisiga, kuidas Infoühiskonna ja meedia peadirektoraat sõnastas oma auditi aruande.

Viies väide, et on rikutud õigust heale haldusele ja seda omakorda seetõttu, et eirati audiitoritel lasuvat erapooletuse ja õigluse kohustust.

Kuues väide, et on rikutud õiguspärase ootuse põhimõtet ja seda eeskätt seoses välisaudiitorite akrediteerimata jätmisega ja auditi läbiviimise alusega.

Seitsmes väite, et on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet.

Kaheksas väide, et on rikutud õigust eraelu puutumatusele.
ET Euroopa Liidu Teataja C 165/24

23. märtsil 2012 esitatud hagi — Scooters India versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Brandconcern (LAMBRETTA)

(Kohtuasi T-132/12)

2012/C 165/42

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Scooters India Ltd (Sarojini Nagar, India) (esindaja: barrister B. Brandreth)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Brandconcern BV (Amsterdam, Madalmaad)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 12. jaanuari 2012. aasta otsus asjas R 2308/2010-1 osas, milles hageja kaebus tühistada asjaomase kaubamärgi registreering klassidesse 6 ja 7 kuuluvate kaupade jaoks jäeti rahuldamata;

— mõista kulud, sh apellatsioonikoja ja Üldkohtu menetlusega seotud kulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Tühistamistaotluse esemeks olev registreeritud ühenduse kaubamärk: sõnamärk „LAMBRETTA” kaupadele klassides 6, 7 ja 28 — ühenduse kaubamärgi registreering nr 1618982

Ühenduse kaubamärgi omanik: Scooters India Ltd

Ühenduse kaubamärgi tühistamist taotlev pool: Brandconcern BV

Tühistamistaotluse põhjendus: Pool põhjendas oma taotlust nõukogu määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 51 lõike 1 punktiga a

Tühistamisosakonna otsus: tühistada ühenduse kaubamärk

Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata

Väited: apellatsioonikoda eksis artikli 51 lõike 1 punkti c kohta esitatud tõendite hindamisel kolmes aspektis. Kui apellatsioonikoda oleks kohaldanud nõuetekohaselt suuniseid, mis tulenesid 29. septembri 2011. aasta otsusest kohtuasjas T-415/09: New Yorker SHK Jeans vs. Siseturu Ühtlustamise Amet — Vallis K. — Vallis A. (FISHBONE) (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata) ja/või 27. jaanuari 2004. aasta määrusest kohtuasjas C-259/02: La Mer Technology (EKL 2004, lk I-1159) ja/või vaadanud tõendid uuesti läbi, oleks ta järeldanud, et klassi 6 ja 7 kuuluvate kaupade osas on tegelik kasutamine hageja nõusolekul tõesti aset leidnud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 89/28

19. jaanuaril 2012 esitatud hagi — IDT Biologika versus komisjon

(Kohtuasi T-30/12)

2012/C 89/46

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: IDT Biologika GmbH (Dessau-Roßlau, Saksamaa) (esindajad: advokaadid R. Gross ja T. Kroupa)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

Hageja palub:

— tühistada 5. oktoobri 2011. aasta otsus, mille tegi Euroopa Liidu delegatsioon Serbia Vabariigis ja millega esiteks lükati tagasi IDT Biologika GmbH tehtud pakkumus 1. hankeosa suhtes hankemenetluse (viide EuropAid/130686/C/SUP/RS Re-Launch LOT 1) raames, mis korraldati marutaudi vaktsiini tarnimiseks Serbia Vabariigi põllumajandus-, metsandus- ja veevarustusministeeriumile, ning teiseks otsustati sõlmida hankeleping „Biovet a. s.” juhtimise all tegutsevate erinevate firmade ühendusega;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja väidab hagiavalduses, et rikutud on määruse (EÜ, Euratom) nr 2342/2002 (1) artikli 252 lõiget 3, kuna välja valitud pakkumus ei vasta hageja arvates hankedokumentides seatud tehnilistele nõuetele vaktsiinis inimeste osas virulentsuse puudumise ning nõutud lubade olemasolu kohta seatud nõuetele, mistõttu seda pakkumust ei oleks tohtinud arvestada.

Lisaks on välja valitud konsortsiumi, mida juhatab „Biovet a. s.”, pakkumuse arvessevõtmise puhul hinnavõrdlust aluseks võttes tegemist erineva kohtlemisega, kuna üksnes hageja pakkumus vastab kõigile vaidlusaluses hankemenetluses tegelikult seatud nõuetele tehniliste kirjelduste osas ja see on seega ainuke nõuetelevastav pakkumus selles menetluses.

(1) Komisjoni 23. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ, Euratom) nr 2342/2002, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust käsitleva nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 üksikasjalikud rakenduseeskirjad (EÜT L 357, lk 1, EÜT eriväljaanne 01/04, lk 145).
1.

Esimene väide, et kostja, leides, et hageja on Islamic Republic of Iran Shipping Lines’i variettevõtja, mida see omab või kontrollib, on ilmselt jätnud tähelepanuta asjaolud ning valesti kohaldanud nõukogu määruse (EÜ) nr 961/2010 artikli 16 lõike 2 punkti d, kandes hageja selle määruse VIII lisasse.
—

Teiseks väidab hageja, et rikutud on võrdse kohtlemise põhimõtet ehk omavoli keeldu, kuna temal kui biomeiereil takistatakse valmistada ja turustada mahestevioolglükosiididega mahejogurtit, samas kui tema konkurentidel, kes pakuvad jogurtit tavapärasest põllumajandusest, on stevioolglükosiidide kasutamine lubatud. Mahestevioolglükosiidide kasutamist toidu lisaainetena keelab määruse (EÜ) nr 834/2007 (3) artikli 19 lõike 2 punkt b, mille kohaselt võib kasutada üksnes mahepõllumajanduses lubatud toidu lisaaineid. Sellist luba ei ole antud määruse (EÜ) nr 889/2008 (4) artikli 27 lõike 1 punktis a ega selle määruse VIII lisa A osa positiivses loetelus. Lubades stevioolglükosiidide kasutamist üksnes toidu lisaainetena, on komisjon seega sekkunud turule õigusvastaselt ja konkurentsi takistavalt tavapäraste toodete pakkujate kasuks.
ET Euroopa Liidu Teataja C 89/27

17. jaanuaril 2012 esitatud hagi — Alfacam jt versus parlament

(Kohtuasi T-21/12)

2012/C 89/45

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: Alfacam (Lint, Belgia); Via Storia (Schiltigheim, Prantsusmaa); DB Video Productions (Aartselaar, Belgia); IEC (Rennes, Prantsusmaa); ja European Broadcast Partners (EUBROPA) (Aartselaar) (esindaja: advokaat B. Pierart)

Kostja: Euroopa Parlament

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Euroopa Parlamendi 18. novembri 2011. aasta otsus, millega otsustati sõlmida hankeleping EP/DGCOMM/AV/11/11 osa 1 Video-, raadio- ja multimeediateenused — Teenuste osutamine Euroopa Parlamendile Brüsselis Belgia aktsiaseltsiga WATCH TV S.A;

— seetõttu tühistada Euroopa Parlamendi otsus lükata tagasi pakkumus, mille tegid neli esimest hagejat, kes tegutsevad ajutise ühenduse EUROPEAN BROACAST PARTNERS raames ja kelle pakkumus tunnistati hanemenetluse EP/DGCOMM/AV/11/11 osa 1 Video-, raadio- ja multimeediateenused — Teenuste osutamine Euroopa Parlamendile Brüsselis teiseks;

— mõista kohtukulud välja Euroopa Parlamendilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad üheainsa väite, et rikutud on finantsmääruse (1) artiklit 94, kuna edukaks tunnistatud pakkuja pakkumus sisaldas valeandmeid, nii et selle pakkujaga ei oleks tohtinud hankelepingut sõlmida.

(1) Nõukogu 25. juuni 2002. aasta määrus (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust (EÜT L 248, lk 1; ELT eriväljaanne 01/04, lk 74).
3.

Kolmas väide, et otsus edastada kõnealused dokumendid High Court of England and Wales’ile rikub proportsionaalsuse põhimõtet, kuna komisjoni puhul ei olnud ei kohane ega vajalik niisuguste dokumentide konfidentsiaalset versiooni koos kõigi lisadega edastada High Court of England and Wales’ile, isegi kui lisad ei olnud asjakohased põhiküsimuses, mida High Court of England and Wales peab lahendama ning Üldkohus on oma otsuses kohtuasjas T-121/07 eemaldanud kõik viited nende dokumentide sisule.
1.

Esiteks on ravimiamet, rikkudes finantsmäärust ja selle rakendamise määrust ning tehnilisi nõudeid, pakkumiste esitamise etapil lisanud tingimuse, et kandideerijatega asutusevälise koostöö tegijad oleksid kohal, et neid saaks hinnata, kuid seda tingimust ei olnud esialgsetes hankedokumentides ette nähtud ja seega on tegemist hankelepingu sõlmimise uue tingimusega.
5.

Viies väide, et rikutud on proportsionaalsuse põhimõtet, kuna esiteks on avalik-õigusliku tööstus- ja kaubandusasutuse asutamise tingimuseks seatud eelnev teatamine ning teiseks on kehtestatud liiga piiravad tingimused.
1.

Esimene väide, et Avaliku Teenistuse Kohus on rikkunud õigusnormi arutluskäigus, mis käsitles esimeses kohtuastmes esitatud väidet, mille kohaselt oli rikutud Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade artiklit 24a ja artikli 45 lõike 1 eiramist, sest nõukogu ei võtnud teenete võrdleval hindamisel ja täpsemalt täiendõppe osas arvesse seda, et asjaomane isik sooritas edukalt tegevusüksuse AST ametnikele tegevusüksusesse AD pääsemiseks mõeldud sertifiteerimismenetluse raames ette nähtud koolituskava eksamid (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 23–32). Nõukogu väidab, et selle kohtuotsuse punktis 28 esitatud tõdemus, et tegevusüksuse AST ametnike sertifiteerimismenetlus kuulub selle määratlusest tulenevalt täiendõppe alla, on õiguslikult väär või vähemalt ebatäpne.
A.

Komisjoni 25. jaanuari 2012. aasta otsuse artiklite 1, 4–6 tühistamise nõude toetuseks esitab hageja kümme väidet: Esimene väide: rikutud on ELTL artikli 107 lõiget 1, kuna endisele riigiettevõttele üle läinud pensionikulude riigi poolne osaline rahastamine on valesti ja vastuolus kohtuotsusega Danske Busvognmænd (1) kvalifitseeritud riigiabiks; Teine väide: rikutud on ELTL artikli 108 lõiget 1 ning määruse (EÜ) nr 659/1999 (2) artikli 1 punkti b alapunkti i, kuna riigiettevõttele üle läinud pensionikulude riigi poolne osaline rahastamine on valesti kvalifitseeritud „uueks” abiks; Kolmas väide: rikutud on ELTL artikli 107 lõiget 1, kuna reguleeritud tasusid on valesti loetud riigiabi osaks vastuolus kohtuotsusega PreussenElektra (3) ning ei nõustutud pelga (väidetavalt) väära kulude jaotuse kui abielemendiga kahe tootegrupi vahel; Neljas väide: pädevuse puudumine ja kaalutlusviga ning diskrimineerimiskeelu põhimõtte ja liikmesriikidega lojaalse koostöö kohustuse rikkumine, kuna tagasiulatuvalt on kahtluse alla seotud hindade reguleerimist puudutavad siseriiklikud normid, kuigi need olid aastaid teada, tehes seda vastuolus komisjoni kogu senise otsustuspraktikaga; Viies väide: rikutud on ELTL artikli 107 lõikeid 1 ja 3, kuna valesti on kindlaks määratud eraõiguslike konkurentide kantavad sotsiaalmaksed (benchmark) ning kunstlikult on suurendatud ametnike tegelikke brutotöötasu, mis on benchmark’i kohaldamise alus; Kuues väide: esitatud ei ole ELTL artikli 296 kohaseid põhjendusi, kuna äärmiselt suur osa vaidlustatud otsuse sisust on osaliselt ebaselge, vastuoluline või arusaamatu ning ei ole üksikute osadega üheselt seostatav; Seitsmes väide: rikutud on seaduslikkuse põhimõtet ning ELTL artikli 107 lõiget 1, kuna tagasimakstava summa arvutamise alus on esitatud vastuoluliselt ning see ei ole tuvastatav; Kaheksas väide: rikutud on õigust „menetluse mõistlikule kestvusele”, mis on osa õigusest „heale haldusele” vastavalt Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta”) artiklile 41, ning määruse nr 659/1999 artikli 10 lõiget 1, kuna menetlus on kestnud alates otsusest algatada menetlus 1999. aastal kuni vaidlustatud otsuse tegemiseni 25. jaanuaril 2012 üle 12 aasta; Üheksas väide: rikutud on harta artikli 41 lõikest 1 tulenevat õigust „heale haldusele” ning määruse nr 659/1999 artiklit 15, kuna komisjon ei ole seisukohta võtnud PostG § 20 lõikes 2 sisalduva tasu regulatsiooni suhtes, mis oli komisjonile teada juba hiljemalt 1999. aastal, kuid mille komisjon muutis menetluse esemeks alles 11 aastat hiljem 10. mai 2011. aasta otsusega menetluse laiendamise kohta; Kümnes väide: rikutud on põhiseadusega kaitstud õiguskindluse, õiguspärase ootuse ning korrakohase halduse põhimõtet ning määruse nr 659/1999 artikli 7 lõiget 1, kuna tähelepanuta on jäetud 2002. aasta otsuse menetlust lõpetav laad, sest vastupidi määrusest nr 659/1999 artikli 7 lõikest 1 tulenevale imperatiivsele kohustusele ei reguleerinud see otsus komisjoni arvates „ammendavalt” riiklikke meetmeid, mis olid menetluse esemeks ning mille hulka kuulusid ka üle läinud pensionikulud.
4.

Neljas väide, et nõue, mille kohaselt euroalasse mittekuuluvates liikmesriikides asuvad kesksed vastaspooled peavad hakkama tegutsema teistsuguse juriidilise isikuna ja teises asukohas, kujutab endast otsest ja vahetut riikkondsusel põhinevat diskrimineerimist. See riivab ka EL-is kehtivat võrdsuse üldpõhimõtet, kuna erinevates liikmesriikides asuvaid keskseid vastaspooli koheldakse erinevalt, ilma et selleks oleks mingit objektiivset põhjust.
—

Lisaks rikkus komisjon ka sisuliselt õigusnormi, kuna ta jättis tähelepanuta, et käesolevas asjas on tegemist „eriliste asjaoludega” tolliseadustiku artikli 239 tähenduses ja täidetud on selle sätte alusel tollimaksu vähendamise tingimused.
1.

Esimene väide, et rikutud on hageja kaitseõigusi. — Hageja väidab, et nõukogu rikkus tema õigust tõhusale õiguskaitsele ning eelkõige põhjendamise kohustust, kandes hageja vaidlustatud otsuse ja vaidlustatud määruse lisasse, ilma et ta oleks seda piisavalt põhjendanud. — Nõukogu ei nimetanud hageja sõnaselge nõudmise peale põhjusi ega seisukohti ega esitanud asjaomaseid tõendeid, mis õigustaksid hageja kandmist vaidlustatud otsuse ja vaidlustatud määruse lisasse. — Nõukogu rikkus hageja õigust olla ära kuulatud, kuna ta ei andnud hagejale vaidlustatud otsuse artikli 24 lõigetes 3 ja 4 ning vaidlustatud määruse artikli 36 lõigetes 3 ja 4 ettenähtud võimalust esitada lisasse kandmise kohta oma märkused ning sundida seeläbi nõukogu otsust läbi vaatama.
3.

Kolmas väide: komisjon on rikkunud ELTL artikli 107 lõiget 1 (teise võimalusena ELTL artikli 107 lõiget 3), võttes arvesse reguleeritud tasudest saadud tulu Hageja leiab, et „suhteline eelis” ei ole tingitud „pensionitoetusest”, mis on täiesti sõltumatu. „Suhteline eelis” on tema arvates põhjustatud reguleeritud tasudest ning järelikult muudest vahenditest, kui riigi ressursid (kohtuotsus PreussenElektra (2)). Hageja kinnitab, et kulusid ei hüvitata kahekordselt. Seetõttu ei saa „abi” lugeda siseturuga kokkusobimatuks ning seda tagasi nõuda. Hageja arvates viitab komisjon „abile” üksnes selleks, et tagasiulatuvalt saaks sisse nõuda Deutsche Post AG tulu.
—

Euroopa Komisjon tegi ilmse hindamisvea, kui ta järeldas, et koondumine kahtlemata ei tekitanud mingit konkurentsivastast konglomeraatmõju ettevõtetele suunatud ühendatud sidelahenduste turul. Sellega seoses rõhutavad hagejad, et võttes arvesse tarbijatele suunatud ühendatud sidelahenduste teenuste kasvavat populaarsust, soovivad ärikliendid ühendada kliente, kasutades selleks tarbijale suunatud ühendatud sidelahenduste pakutavaid vahendeid. Laiendades oma tarbijale suunatud ühendatud sidelahenduste kasutajate väljakujunenud kliendibaasi, saab koondub ettevõte nii suurenenud võimekuse kui stiimuli, et eitada ristkasutatavust konkureeriva ettevõtte sidetoodetega. Turulepääsu piiravat mõju tugevdab ka eelnev turgu juhtiv/valitsev seisund, mida see ettevõte on juba nautinud külgnevatel turgudel nagu operatsioonisüsteemide ja äritarkvaratoodete (näiteks Office ja Outlook) turul. Täpsemalt, vaidlustatud otsus ei ole kooskõlas Euroopa Komisjoni ja Euroopa Liidu Kohtu otsustuspraktikaga, seoses võrgustike mõju tähtsusega IT turgudel ja vajadusega tagada ristkasutusvõime, et tarbijatele jääks tegelik valikuvõimalus, kui niisune võrgustike mõju esineb;
ET Euroopa Liidu Teataja C 109/32

20. veebruaril 2012 esitatud hagi — Charron Inox ja Almet versus nõukogu

(kohtuasi T-88/12)

2012/C 109/65

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: Charron Inox (Marseille, Prantsusmaa) ja Almet (Satolas-et-Bonce, Prantsusmaa) (esindaja: advokaat P.-O. Koubi-Flotte)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— esimese võimalusena tühistada nõukogu 14. detsembri 2011. aasta määrus (EL) nr 1331/2011, kuna selle aluseks olevad majanduslikud kaalutlused ei ole küllaldased;

— teise võimalusena tühistada nõukogu 14. detsembri 2011. aasta määruse (EL) nr 1331/2011 artikkel 2, millega nõutakse lõplikult sisse ajutiste dumpinguvastaste tollimaksudena tagatiseks antud summad, kuna see sissenõudmine rikub õiguspärase ootuse põhimõtet;

— kolmanda võimalusena tuvastada liidu lepinguväline vastutus, kuna ta otsustab teha viivitamatult sissenõude, millest valdkonda arvestades oleks tulnud asjaomastele ettevõtjatele mõistliku tähtaja jooksul teatada, et neil oleks eelnevalt piisavalt aega teha piisava õiguskindlusega oma majanduslikud valikud;

— igal juhul mõista hagejatest äriühingute kasuks tagasimakse ja/või hüvitisena välja järgmised summad: — vaidlusaluse dumpinguvastase tollimaksu tasumisega äriühingule CHARRON INOX tekitatud kahju 89 402,15 eurot; — vaidlusaluse dumpinguvastase tollimaksu tasumisega äriühingule ALMET — LE METAL CENTRE tekitatud kahju 375 493 eurot; — vaidlusaluse dumpinguvastase tollimaksu tasumisega äriühingutele CHARRON INOX ja ALMET — LE METAL CENTRE tekitatud ühine kahju 58 594 eurot; kaks äriühingut CHARRON INOX ja ALMET — LE METAL CENTRE jagavad ise selle summa omavahel ära; — äriühingu CHARRON INOX kahju, mille põhjustas vajadus täita koormavamad tingimused India tarnijate puhul: 57 883,18 eurot; — äriühingu ALMET — LE METAL CENTRE kahju, mille põhjustas vajadus täita koormavamad tingimused India tarnijate puhul: 66 578,14 eurot.

Väited ja peamised argumendid

Väited ja argumendid, mille hagejad on esitanud, et põhjendada oma hagiavaldusi määruse peale, millega kehtestatakse teatavate Hiina Rahvavabariigist pärinevate roostevabast terasest õmblusteta torude impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ning nõutakse lõplikult sisse kõnealuse impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (1) on sisuliselt samad või sarnased väidete ja argumentidega, mis on esitatud kohtuasjas T-445/11: Charron Inox ja Almet vs. komisjon (2), mis puudutab kõnealuse impordi suhtes ajutise tollimaksu kehtestamise määrust (3).

(1) Nõukogu 14. detsembri 2011. aasta rakendusmäärus (EL) nr 1331/2011, millega kehtestatakse teatavate Hiina Rahvavabariigist pärinevate roostevabast terasest õmblusteta torude impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks ning nõutakse lõplikult sisse kõnealuse impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (ELT L 336, lk 6).

(2) ELT 2011, C 290, lk 18.

(3) Komisjoni 27. juuni 2011. aasta määrus (EL) nr 627/2011, millega kehtestatakse ajutine dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit roostevabast terasest õmblusteta torude impordi suhtes (ELT L 169, lk 1).
2.

Teine väide, et rikuti proportsionaalsuse põhimõtet, sest komisjon ületas taotletava eesmärgi saavutamiseks sobiva ja vajaliku piirid, võttes vastu otsuse, milles hagejalt nõutakse, et ta kinnitaks oma vastuse täielikkust, õigsust ja täpsust või edastaks puuduva teabe või parandused, mis on vajalikud vastuse täielikkuse, õigsuse ja täpsuse tagamiseks, samas kui selline kinnitus on taotletava teabe hulka arvestades võimatu, ning et komisjon oleks võinud võtta asjakohasemad meetmed, et tagada, et hageja vastus on usaldusväärne alus ettevõtjate tegevuse kooskõla hindamisel ELTL artiklitega 101 ja 102.
ET Euroopa Liidu Teataja C 109/21

8. veebruaril 2012 esitatud hagi — Scooters India versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Brandconcern (LAMBRETTA)

(Kohtuasi T-51/12)

2012/C 109/46

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Scooters India Ltd (Sarojininagar, India) (esindaja: barritser B. Brandreth)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Brandconcern BV (Amsterdam, Madalmaad)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (Ühtlustamisamet) esimese apellatsioonikoja 1. detsembri 2011. aasta otsus asjas R 2312/2010-1 osas, milles jäetakse rahuldamata hageja edasikaebus kaubamärgi kehtetuks tunnistamise peale seoses selle registreerimisega kaupadele klassis 12;

— saata asi tagasi uueks arutamiseks Ühtlustamisametile Üldkohtu juhisega, mille kohaselt on kaubamärki klassis 12, täpsemalt kategooriates „skuutrid, sõidukite osad ja seadmed ning maismaasõidukite seadmed” tegelikult kasutatud; ja

— mõista kostjalt välja hageja kulud nii apellatsioonikoja kui Üldkohtu menetluses.

Väited ja peamised argumendid

Kehtetuks tunnistamise taotluse esemeks olev registreeritud ühenduse kaubamärk: Sõnamärk„LAMBRETTA” kaupadele klassides 3, 12, 14, 18 ja 25 — Ühenduse kaubamärgi registreerimisnumber nr 1495100

Ühenduse kaubamärgi omanik: Hageja

Ühenduse kaubamärgi kehtetuks tunnistamist taotlev pool: teine pool apellatsioonikoja menetluses

Tühistamisosakonna otsus: Tühistada osaliselt kaubamärk nr 1495100

Apellatsioonikoja otsus: Tühistada osaliselt tühistamisosakonna otsus, jätta rahuldamata edasikaebus ülejäänud kaupade osas ja jätta rahuldamata kõrvalnõue

Väited: Nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 50 lõike 2 rikkumine, sest apellatsioonikoda otsustas vääralt tühistada kaubamärk kõigi klassi 12 kaupade suhtes, olenemata sellest, et ta tuvastas, et esines tõendeid selle tegeliku kasutamise kohta kaupade klassis 12 kindlate alakategooriate osas. Samuti rikkus ta õigusnormi sellega, et ei kohaldanud kohtuasjas C-40/01: Ansul BV vs. Ajax Brandbeveiliging tehtud lahendit, mille tagajärjel osade kasutamine säilitab registreerituse kaupadele, mille lahutamatuks osaks need osad on.
—

teise võimalusena: peatada menetlus kuni Siseturu Ühtlustamise Ameti menetluses olevas asjas 000005227 C, milles on esitatud õiguste tühistamise nõue, ja The Court of Commerce of Brussels’i menetluses olevates asjades 2009/6122 ja 2009/6129, milles on esitatud ühenduse kaubamärgi nr 001341130 tühistamise nõue, jõustunud otsuste tegemiseni.
1.

Esimene väide, et valesti on kohaldatud ELTL artikli 107 lõiget 1 ning rikutud on Euroopa Liidu õigust. — Looduskaitse on Madalmaades üldhuviteenus protokolli nr 26 üldhuviteenuste kohta artikli 2 tähenduses. Liidu konkurentsiõigus ei ole seetõttu kohaldatav. — Keskkonnakorraldajad, looduskaitseorganisatsioonid, vähemalt maahaldamisorganisatsioonid kvalifitseeritakse valesti ettevõtjaks ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses. — Abiskeemil ei ole sellega seotud tingimuste tõttu mingit majanduslikku eelist abisaajate jaoks ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses. — Komisjon kohaldas valesti neljandat tingimust, mis on nimetatud Euroopa Kohtu 24. juuli 2003. aasta otsuses kohtuasjas C 280/00: Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg (EKL 2003, lk I 7747). — Abiskeem ei kahjusta riikide vahelist kaubandust.