37

Eespool viidatud kohtuotsuse Budějovický Budvar punktides 28–42 oli põhikohtuasjas käsitletav vaidlus kokku võetud järgmiselt: „28 Budvar turustab õlut, eelkõige kaubamärkide Budějovický Budvar ja Budweiser Budvar all, ning ekspordib õlut nimetusega „Budweiser Budvar”, eelkõige Austriasse. 29 Ammersin turustab eelkõige õlut kaubamärgiga American Bud, mis on toodetud õlletehases Anheuser-Busch ning mida ta ostab Obertumis (Austria) asutatud ettevõtjalt Josef Sigl KG (edaspidi „Josef Sigl”), mis on nimetatud õlle ainuimportija Austrias. 30 Budvar taotles oma 22. juulil 1999. aastal eelotsusetaotluse esitanud kohtule saadetud hagiavalduses, et Ammersinile tehtaks ettekirjutus hoiduda Austria territooriumil oma kaubandustegevuse käigus nimetuse Bud või segiaetavalt sarnaste nimetuste kasutamisest õlle või sarnaste kaupade puhul või nende kaupadega seoses, välja arvatud siis, kui see puudutab Budvari kaupasid. Lisaks sellele nõudis Budvar, et kõik selle keelu vastased nimetused eemaldataks, esitataks tegevuse aruanded ja avaldataks kohtuotsus. Hagi esitati koos ajutiste meetmete kohaldamise taotlusega. 31 Budvari hagi põhikohtuasjas tugineb peamiselt kahele eraldiseisvale õiguslikule alusele. 32 Esiteks väidab Budvar, et kaubamärk American Bud, mis on registreeritud Anheuser-Buschile kuuluva kaubamärgina, on kõlvatu konkurentsi vastaste õigusaktide tähenduses segiaetavalt sarnane temale kuuluvate prioriteetsete Austrias kaitstud kaubamärkidega, nagu Budweiser, Budweiser Budvar ja Bud. 33 Teiseks väidab Budvar, et nimetuse American Bud kasutamine muudest riikidest kui Tšehhi Vabariik pärit õlle puhul on vastuolus kahepoolse lepingu sätetega, kuna nimetus Bud, millele on osutatud kahepoolse lepingu B lisas, kujutab endast vastavalt nimetatud lepingu artiklile 6 kaitstud nimetust, mille kasutamine on seega lubatud ainult Tšehhi päritoluga toodete puhul. 34 15. oktoobril 1999 määras eelotsusetaotluse esitanud kohus Buvari taotletud ajutiste meetmete kohaldamise. 35 Ammersini poolt Oberlandesgericht Wienile (Austria) nimetatud meetmete kohaldamise suhtes esitatud määruskaebust ei rahuldatud ning Oberster Gerichtshofile esitatud (Austria) apellatsioonkaebus jäeti rahuldamata. Pärast ajutiste meetmete menetluse lõpulejõudmist hakkas Handelsgericht Wien põhikohtuasja arutama. 36 Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, et enne põhikohtuasjas hagi esitamist esitas Budvar juba Landesgericht Salzburgile (Austria) nii oma eseme kui põhistuste poolest samasuguse hagi kui see, mille ta esitas põhikohtuasjas, kuid see oli suunatud Josef Sigli vastu. 37 Selles paralleelses kohtuasjas määras Landesgericht Salzburg taotletud ajutiste meetmete kohaldamise ning Oberlandesgericht Linz (Austria) ei rahuldanud selle määruse peale esitatud määruskaebust. Oberster Gerichtshof lükkas oma 1. veebruari 2000. aasta määrusega apellatsiooniastmes tehtud määruse peale esitatud kassatsioonkaebuse tagasi ja kinnitas ajutiste meetmete kohaldamise. 38 Eelotsusetaotluse esitanud kohus osutab, et see Oberster Gerichtshofi määrus tugines peamiselt järgmistele põhjendustele. 39 Oberster Gerichtshof, kes piirdus ainult kahepoolsele lepingule tugineva väite uurimisega, otsustas, et kostja Josef Sigli suhtes taotletud keeld võib kujutada endast takistust kaupade vabale liikumisele EÜ artikli 28 tähenduses. 40 Siiski leidis ta, et see takistus vastab EÜ artiklile 28, kuna nimetuse Bud kaitse sellisena, nagu see on sätestatud kahepoolses lepingus, kuulub EÜ artikli 30 tähenduses tööstus- ja kaubandusomandi kaitse alla. 41 Eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul tundub, et Oberster Gerichtshof otsustas, et nimetus Bud on „lihtne geograafiline või kaudne päritolutähis”, see tähendab tähis, mis ei eelda kinnipidamist päritolunimetusega seotud tagatistest – nagu teatud kvaliteedinormidele vastav tootmine või ametiasutuste poolt kindlaks määratud ja kontrollitud valmistamine või toote ainulaadsed omadused. Lisaks on nimetusel Bud „absoluutne kaitse”, see tähendab, et see on kaitstud sõltumata kogu segiajamise või eksitamise ohust. 42 Lähtudes temale esitatud argumentidest, leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et põhikohtuasjas tekkinud ühenduse õiguse küsimustele vastamisel esineb põhjendatud kahtlus, eelkõige kuna Euroopa Kohtu praktika ei võimalda määratleda, kas nn lihtsad geograafilise päritolu tähised, millel puudub tarbija eksitamise oht, kuuluvad samuti tööstus- ja kaubandusomandi kaitse alla EÜ artikli 30 tähenduses.”