ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

teiseks tuvastada, et kostja on valesti tõlgendanud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määruse (EL, Euratom) nr 966/2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, artikli 113 lõiget 3 ning et hankemenetluses osalejate pakkumuste hindade avalikkus ei ole viidatud määrusega vastuolus;
1.

Esimene väide, et otsuse tegemisega on komisjon ilmselgelt rikkunud määruse nr 1/2003 artiklit 9 koostoimes ELTL artikliga 102 ning proportsionaalsuse põhimõtet, kuna komisjon on teinud ilmse vea, kui ta esitatud tõendeid analüüsides tuvastas, et menetluses AT.39816 esitatud vastuväited selle kohta, et Gazprom seab gaasitarned Poola sõltuvaks kontrolli saamisest gaasi infrastruktuuri üle Poolas, ei ole põhjendatud, ning selle vea tõttu on nõustunud Gazpromi kohustustega, mis seda puudutavaid vastuväiteid ei kõrvalda.
1.

Esimene väide, et direktiivi 2002/21/EÜ (1) EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta (raamdirektiiv) artikleid 7 ja 7a on valesti kohaldatud ja tõlgendatud. Hageja väidab sellega seoses, et vaidlustatud otsuses on mitu kriitilist tähelepanekut Madalmaade reguleeriva asutuse otsuseeelnõu (2018. aasta WFA otsus) kohta, mis on esitatud arvamusena, kuid mis selgelt vastavad tõsiste kahtluste kriteeriumile. Veel väidab hageja, et tegelikult väljendavad kõik need tähelepanekud mis tahes objektiivse mõõdupuu järgi tõsiseid kahtlusi, mis nõuavad, et komisjon viiks läbi põhjaliku uurimise raamdirektiivi artikli 7 lõike 4 ja artikli 7a lõike 1 alusel.
—

Hagejad väidavad, et kostja on vääralt tõlgendanud seda, mis on see tootmis- ja ärisaladusi sisaldav teave, mida tuleks käsitada konfidentsiaalsena, ning vääralt kohaldanud määruse 1107/2009 artiklit 63, põhinedes hagejate konfidentsiaalsustaotluste hindamisel tehtud ilmsel veale.
—

tühistada vaidlustatud otsus niivõrd, kuivõrd selles tuvastati, et (a) varasemat Prantsuse kaubamärki nr 3 366 460 on tegelikult kasutatud klassi 9 kuuluva kauba „tarkvara ja arvutiprogrammid“ jaoks ning (b) vastandatud kaubamärkide segiajamine on tõenäoline klassidesse 9, 41, 42 ja 45 kuuluvate kaupade puhul;
C 25/61

ET

26. novembril 2018 esitatud hagi – Aldi versus EUIPO – Titlbach (ALTISPORT)

(Kohtuasi T-697/18)

(2019/C 25/80)

Hagiavalduse keel: saksa

Pooled

Hageja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Saksamaa) (esindajad: advokaadid N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen ja M. Minkner)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Aleš Titlbach (Meziboří, Tšehhi Vabariik)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi omanik: apellatsioonikoja menetluse teine pool

Vaidlusalune kaubamärk: kaubamärgi ALTISPORT ELi nimetav rahvusvaheline registreering – ELi nimetav rahvusvaheline registreering nr 1 226 617

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 19. septembri 2018. aasta otsus asjas R 2683/2017-4

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väide
1.

Esimene väide, et tehti ilmselge hindamisviga. — Hageja väidab sellega seoses, et üldisest vaatepunktist ilmneb ilmselge hindamisviga selgelt vaidlustatud otsuses väljendatud eelarvamuslikust seisukohast, et hageja väited ei ole usutavad, kuna need puudutavad väga pikka ajavahemikku, mille jooksul hageja ei ole ühtki ametlikku kaebust esitanud. — Eelarvamuse olemasolu on pealegi hageja väitel ainus selgitus asjaolule, miks ametisse nimetav asutus jättis vaidlustatud otsuse kohaldamisalast välja terve rea asjaolusid, mille peale kaevati, aga mille osas ei toimunud mingit hindamist. — Hageja väiteid, mis käsitlevad väidetavalt toimunud ahistamist, pisendati kiiresti, et jätta muljet harilikest halva halduse juhtumitest või konfliktidest töökeskkonnas.
3.

Kolmas väide, et tähelepanuta on jäetud olulised asjaolud hageja OLAFisse kohe üleviimise vastu, rikutud on hea haldus põhimõtet ning järgitud ei ole rikkumisest teataja kaitset personalieeskirjade artikli 22a alusel.
—

Sellega seoses väidab hageja, et komisjon oletust, et FOX Sports ja ZST kuuluvad samale turule, oleks tulnud põhjalikult selgitada, sest see oletus on vastuolus komisjoni turu-uuringuga, milles märgiti, et ZST on vältimatult vajalik, ning komisjoni varasemate otsustega.
—

teise võimalusena tühistada kostja 28. mai 2018. aasta otsus SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) numbriga C(2018) 3166 osas, millega kohustati aastate 2012 ja 2013 eest suuri energiatarbijaid, kelle aastane energiatarbimine on vähemalt 7 000 tundi, maksma tagasi enam kui 20 %, suuri energiatarbijaid, kelle aastane energiatarbimine on vähemalt 7 500 tundi, maksma tagasi enam kui 15 %, ning suuri energiatarbijaid, kelle aastane energiatarbimine on vähemalt 8 000 tundi, maksma tagasi enam kui 10 % avaldatud võrgutasudest;
1.

Esimese väite kohaselt on kuritarvitatud võimu ja menetlust. Sellega seoses väidab hageja, et vaba ametikoha teadaanne COM/2017/1739 ei võimaldanud tagada, et väljavalitud kandidaadil on tegelikult vaba ametikoha täitmiseks vajalik haridus ja töökogemus. Lisaks väidab hageja, et kandidaadil, kelle kandidatuur heaks kiideti, ei olnud nõutud kvalifikatsiooni, eelkõige vahendamise kogemust ega põhjalikke õigusalaseid teadmisi Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjadest.
—

tühistada Euroopa Komisjoni 30. juuli 2018. aasta otsus C(2018)4947 juhtum SA. 50152, osas, milles komisjon otsustas mitte esitada vastuväiteid Metavatiko Michanismo Apozimiosis Evelixias („uus TFRM“) raames ellu viidava abikava suhtes, millest Kreeka oli teada andnud, tuginedes järeldusele, et see abikava on ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c alusel siseturuga kokkusobiv; ja
—

tühistada kostja 28. mai 2018. aasta otsus SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) numbriga C(2018) 3166 osas, millega kohustati aastate 2012 ja 2013 eest suuri energiatarbijaid, kelle aastane energiatarbimine on vähemalt 7 000 tundi, maksma tagasi enam kui 20 %, suuri energiatarbijaid, kelle aastane energiatarbimine on vähemalt 7 500 tundi, maksma tagasi enam kui 15 %, ning suuri energiatarbijaid, kelle aastane energiatarbimine on vähemalt 8 000 tundi, maksma tagasi enam kui 10 % avaldatud võrgutasudest;
2.

Teine väide, et on rikutud ELTL artiklit 296 ja harta artiklit 41, see tähendab põhjendamiskohustust, kuna vaidlustatud otsuse põhjenduses on kasutud üldisi kinnitusi ja põhjendused on esitatud abstraktselt.
2.

Nõukogu määruse (EL) 2015/1589 (1) artikli 4 lõige 2 Kui liikmesriik on seisukohal, et tema poolt rakendatud meede ei ole riigiabi, on hageja väitel määruses 2015/1589 ette nähtud ELTL artikli 288 alusel vormikohase otsuse tegemine – kui komisjon teeb esialgse hindamise alusel järelduse, et meede, millest on teatatud, ei ole riigiabi. Vaidlustatud kiri aga rikub neid nõudeid.
1.

Esimene väide, et rikutud on põhjendamiskohustust esiteks komisjoni 7. septembri 2018. aasta otsuses lükata tagasi pakkumine, mille hageja esitas hankemenetluses nr HR/R1/PR/2017/059 „Ohutussüsteemide hooldamine Belgias ja Luksemburgis Euroopa Komisjoni kasutuses olevates ja/või hallatavates hoonetes“ (ELT 2018/S 209-476275), ning teiseks 17. septembri 2018. aasta otsuses, millega keelduti hagejale esitamast täpsustusi, mida ta soovis saada eespool nimetatud hankemenetluse kohta. Nimelt piirdutakse otsuses lükata tagasi hageja pakkumine kinnitusega, et pakkumuses esitatud hind ei olnud kõige madalam, samas kui hinnakriteerium ei olnud ainus hankedokumentides ette nähtud hindamiskriteerium. Kuna ebapiisav põhjendus on samaväärne põhjenduse puudumisega, toob see kaasa otsuse tühistamise.
—

muuta vaidlustatud otsust, otsustades, et hageja poolt apellatsioonikojale esitatud kaebus on põhjendatud, ning et seega tuleb vastulause tagasi lükata ja ELi kaubamärgi taotlus rahuldada, või teise võimalusena tühistada vaidlustatud otsus;
2.

Teine väide, et Euroopa välisteenistus on esiteks teinud ilmseid hindamisvigu nende kriteeriumide analüüsimisel, mida tuleb arvesse võtta elamistingimuste eest makstava toetuse hindamisel, ja teiseks on otsus põhjendamata.
—

teise võimalusena — mõista komisjonilt hageja kasuks välja põhisumma 3 238 000 eurot, millest: — 2 848 000 eurot vastab saamata jäänud tulule ajavahemikul 19. juuli – 31. detsember 2013 toimunud müügitehingutest; — 390 000 eurot on hüvitis saamata jäänud tulu eest seoses sellega, et samal ajavahemikul jäi individuaalsete maksete haldamise ja maksmise ametitele täiendavalt müümata kogus 3550 tonni; — mõista komisjonilt välja põhisumma 3 238 000 eurot, — millele lisaks mõista välja tasandusintress alates tühistatud määruse (EL) nr 689/2018 vastuvõtmisest kuni käesolevas menetluses tehtava kohtuotsuse kuulutamiseni vastavalt käsitletava ajavahemiku iga-aastasele inflatsioonimäärale, mille Eurostat (Euroopa Liidu statistikaamet) on kindlaks määranud kõne all oleva äriühingu asukohaliikmesriigis; — lisaks mõista välja viivis alates käesoleva kohtuotsuse kuulutamisest kuni täieliku tasumiseni Euroopa Keskpanga (EKP) poolt oma peamiste refinantseerimistehingute puhul kindlaks määratud määraga, mida suurendatakse kahe protsendipunkti võrra; — otsustada, et komisjonilt käesolevas asjas välja mõistetavaid põhisummasid ja intresse on võimalik vähendada selle summa ulatuses, mida temalt on võimalik välja mõista kohtuasjas T-437/18; — mõista komisjonilt välja kahe rikkumise eest mittevaraline kahju, mille summa on ex aequo et bono hinnates 20 000 eurot;
3.

Kolmas väide, et rikutud on eraõiguslike isikute õiguste ja huvide kaitse põhimõtet, millega avalik võim on seotud halduslepingute valdkonnas, kuna komisjon lõpetas kõnealuse lepingu ühepoolselt, täiesti meelevaldselt ja ilma aluseta, mida aga keelab pacta sunt servana põhimõte.
5. detsembril 2018 esitatud hagi – The Logistical Approach versus EUIPO – Idea Groupe (Idealogistic Compass Greatest care in getting it there)

(Kohtuasi T-716/18)

(2019/C 44/105)

Hagiavalduse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: The Logistical Approach BV (Uden, Madalmaad) (esindajad: advokaadid R. Milchior ja S. Charbonnel)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine pool apellatsioonikoja menetluses: Idea Groupe (Montoir de Bretagne, Prantsusmaa)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: hageja Üldkohtus

Vaidlusalune kaubamärk: musta, valget ja sinist värvi ELi kujutismärgi Idealogistic Compass Greatest care in getting it there taotlus – registreerimistaotlus nr 14 567 201

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 21. septembri 2018. aasta otsus asjas R 2062/2017-4

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista kohtukulud välja EUIPO-lt;

— mõista äriühingult Idea Groupe välja kulud, mis tekivad seoses tema menetlusse astumisega, kui ta otsustab menetlusse astuda.

Väide
1.

Esimene väide, et rikutud on määrust nr 1049/2001, ELTL artikli 15 lõiget 3 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 42. Täpsemalt väidab hageja, et üldsuse juurdepääs institutsioonide dokumentidele on õiguspõhimõte ning et keelu võimalus on erand. Määruse nr 1049/2001 artiklis 4 ete nähtud erandid, millele Euroopa välisteenindus viitas, ei põhjenda aga dokumentidega tutvumise keelamist, kuna selles artiklis kehtestatud tingimused ei ole täidetud.
1.

Esimene väide, et kostja on rikkunud määrust (EU) nr 517/2014 (1), kohaldades artikli 25 lõiget 2 rangelt nende andmete põhjal, mis on artikli 17 alusel loodud registris, olgugi et registris sisalduvate vigaste andmete parandamiseks oli esitatud taotlus.
4.

Neljas väide, et kostja on rikkunud hea halduse põhimõtet. — Väidetavalt ei antud esimesele hagejale antud piisavalt aega, et esitada täiendavaid andmeid ning tema andmetest loobumise taotlused jäeti põhjendamatult rahuldamata.
1.

Esimene väide, et Euroopa Parlamendi juhatuse 19. mai ja 9. juuli 2008. aasta otsuse Euroopa Parlamendi liikmete põhimääruse rakendusmeetmete kohta artiklitega 33 ja 68 on rikutud õiguskindluse ja õiguspärase ootuse põhimõtteid eelkõige sellega, et need pole selged ega täpsed.
1.

Esimene väide, et pädevust on ületatud. — Vaidlustatud otsuse tulemusena avaldatavad dokumendid tuleb avaldada nii, et osad lõigud on varjatud, sest kostja tegevus (toimeainete klassifitseerimine) toimus selgelt väljaspool talle antud pädevust.
12. detsembril 2018 esitatud hagi – DQ jt versus parlament

(Kohtuasi T-730/18)

(2019/C 54/45)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: DQ ja 11 teist hagejat (esindaja: advokaat M. Casado García-Hirschfeld)

Kostja: Euroopa Parlament

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tunnistada käesolev hagi vastuvõetavaks ja põhjendatuks;

sellest tulenevalt

— tühistada sõnaselge otsus jätta rahuldamata kahju hüvitamise nõue, mille hagejad esitasid 13. detsembril 2017 personalieeskirjade artikli 90 lõike 1 alusel („vaidlustatud otsus“);

— tühistada vajalikus ulatuses 12. septembri 2018. aasta otsus jätta rahuldamata 23. mail 2018 esitatud kaebus personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 tähenduses;

— mõista välja mittevaraline kahju, mis tekitati kõigi parlamendi otsuste ja toimingutega, mida tuleb hinnata kogumis, ning mille suuruseks on hagejad ex aequo et bono hinnates määranud 192 000 eurot, kui seda ümber ei hinnata;

— mõista parlamendilt välja vahepeal kogunenud intress ja viivis;

— mõista kõik kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad tuginevad hagi põhjenduseks parlamendi kui tööandja toime pandud õigusvastastele tegudele, eelkõige hea halduse põhimõtte ja hoolitsemiskohustuse rikkumisele, hagejate väärikuse riivamisele, nende õiguse era- ja perekonnaelule rikkumisele, nende õiguse arstisaladusele rikkumisele ning nende õiguse tervist, ohutust ja väärikust kaitsvatele töötingimustele rikkumisele.

Hagejad väidavad, et nende poolt viidatud faktilised asjaolud ja toimingud kujutavad esmapilgul endast autentseid või vähemalt tõenäolisi faktilisi asjaolusid ja toiminguid, mis lubavad eeldada, et neid on psühholoogiliselt ahistatud, ning leiavad, et Euroopa Parlament on vastutav eelkõige oma passiivsuse tõttu nende abitaotluste käsitlemisel, mis hagejad Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade artiklite 12 ja 24 alusel esitasid.
2.

Teise väite kohaselt on rikutud seaduslikkuse, hea usu ja õiguspärase ootuse põhimõtteid, kuna komisjon väidab, et hagejad kui kaasosanikud on vastutavad ja et äriühingul ei olnud juriidilise isiku õigusi, kuigi komisjon oli mitme lepingu osapoolena teadlik, et Kreeka õiguse ja äriühingu põhikirja alusel hagejad ei vastuta äriühingu kohustuste eest isiklikult.
1.

Esimene väide, et rikuti personalieeskirjade III lisa artikleid 3 ja 7, nii nagu neid on eelkõige tõlgendatud kohtuotsustes T-361/10: Pachitis vs. komisjon ja T-587/16: HM vs. komisjon.
1.

Esimene väide, et on rikutud ÜRO korruptsioonivastase konventsiooni artikleid 31, 46 ja 55. Hageja väidab, et nende sätete kohaselt peab külmutamis- ja konfiskeerimismeede põhinema konventsiooniosalise otsusel või selle riigi koostatud faktiliste asjaolude kokkuvõttel koos taotletavate meetmete kirjeldusega. Tema sõnul on aga piiravad meetmed määratud ja pikendatud ilma kasvõi lühikese etteheidetavate asjaolude kokkuvõtteta. Lisaks ei taotle Tuneesia vaidlustatud piiravate meetmete säilitamist.
1.

Esimeses väites vaidlustab hageja kõnealuse edutamise aluseks olevate karjääriarengu aruannete sisu ning väidab, et vaidluse esemeks olev lõpetatud edutamismenetlus on õigusvastane ja et edutamismenetluse puuduste kõrvaldamine pärast selle lõppemist on võimatu ja õigusvastane. — Hageja väidab, et puudus võimalus tõendada, et hinnangud oleksid olnud teistsugused, kui edutamismenetluse eri etappides ei oleks arvesse võetud õigusvastaseid vahehindamise aruandeid. — Hageja viitab õigusnormi rikkumisele ja vaidlusaluse edutamismenetluse õigusvastasusele: komisjoni 16. detsembri 2013. aasta otsuse C(2013) 8968 (final) personalieeskirjade artikli 45 üldiste rakendussätete kohta rikkumine, personalieeskirjade artikli 45 lõike 1 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 7 rikkumine nende sätete koostoimes ja teenete tegeliku võrdlemise puudumine. — Lisaks viitab hageja ilmsele hindamisveale personalieeskirjade artiklis 45 sätestatud edutamiskriteeriumi kohaldamisel, arvestades Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 7.
—

teha otsus põhiliste hagiavalduses esitatud õigusväidete kohta: (i) asjaolu, et kostja ja tema apellatsioonikoda tegid väära järelduse, et hageja peab kõigepealt taotlema kulude piiriülese jaotamise otsust ja selle saama, enne kui saab teha otsuse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 714/2009 (1) artikli 17 alusel (neljas väide); ja (ii) asjaolu, et kostja ja tema apellatsioonikoda ei võtnud arvesse seda, et eranditult oli hagejal õiguslikult võimatu Prantsusmaal pakutud võrkudevahelise ühendusega tegeleda (kuues väide);
2.

Teine väide, et rikutud on õigusnormi tuvastusega, et hageja süütud ärisidemed kolmanda isikuga annavad alust kahelda tema usaldusväärsuses. — Hageja leiab, et EKP rikkus õigusnormi, kui ta tuvastas, et hageja ärisidemed kolmanda isikuga annavad alust kahelda tema usaldusvääruses, kuigi EKP tunnistab, et hageja ei olnud teadlik selle kolmanda isiku rikkumistest sel ajal ja asjaoludel, mistõttu oli hageja sellise rikkumise puhul süütu ohver.
1.

Esimese võimalusena esitatud nõude õiguslik alus: õigusnormi valesti kohaldamine ja esitatud tõendite valesti hindamine Ungari ametiasutused andsid hageja konkurentidele, 21-le abisaajast ettevõtjale ELTL artikli 107 lõiget 1 rikkudes ebaseaduslikku riigiabi. See riigiabi ei olnud seotud mitte ainult puuetega töötajate töölevõtmisel tekkivate lisakulutustega, vaid sellega rahastati abisaajatest ettevõtjate kogukulusid, kahjustades seeläbi konkurentsi. Komisjon tegi esimese võimalusena vaidlustatud otsuses kindlaks, et abisaajatest ettevõtjatele antud riigiabi kogusumma ei ületa üldise grupierandi määruse (1) artiklite 41 ja 412 kohaselt lubatud riigiabi kogusummat, mistõttu vaidlustatud riigiabi on ELTL artikli 107 lõike 3 tähenduses tervikuna siseturuga kooskõlas. Esimese võimalusena vaidlustatud otsus ei käsitle riigiabi andmise kohta võetud liikmesriigi meetmete kahjulikku mõju hagejale ning rikub seetõttu hageja ELTL artikli 108 lõikest 2 tulenevaid menetluslikke õigusi.
—

Teises väites leitakse, et õigusliku kontrolli käigus võib selguda, et puuduva lahendi võimalik õiguslik alus võib tähendada kaalutlusõiguse rikkumist ja olla seega õigusvastane. Siinkohal vajab iseäranis selgitust see, miks tagastati märkimisväärne osa Europoli pensionifondi varadest tagasi liikmesriikidele.
—

Kolmandas väites leitakse, et kostja rikkus rakendusmääruse (EL) nr 725/2011 artikli 12 lõiget 2, sest ta nägi ette, et eelmise, 2017. aasta puhul jäetakse ökoinnovatsioon arvestamata, kuigi selle sätte kohaselt on lubatud teha arvestamata jätmise otsus üksnes järgmise aasta kohta.
—

tuvastada, et kostja on kohustatud hüvitama hagejatele lisakahju, mis on neile tekkinud seetõttu, et komisjon kehtestas rakendusmäärusega (EL) 2018/1584 uue kaheaastase erandi, mis lubab juhul, kui mahepõllumajanduslikult kasvatatud tibusid „ei ole saada“, tuua mahepõllumajanduslikku kasvatusüksusesse mittemahepõllumajanduslikult kasvatatud tibusid, ilma et – nagu komisjon oli kohustatud – seda erandit oleks määruse (EÜ) nr 834/2007 (3) artikli 22 lõike 2 kohaselt vähendatud „miinimumini“, st nõudmata, et erandi kasutamise eelduseks on see, et 700 kilomeetri raadiuses noorkanade kasvatusüksuse asukohast ei paku ükski haudejaam mahetibusid, ning nõudmata, et tibude kättesaadavuse puudumist tõendataks edutuks jäänud tellimustega, mis on esitatud kolmele mahetibude tarnijatena tuntud haudejaamadele, mitte aga järelepärimistega haudejaamadele, kellest on teada, et nad ei paku mahetibusid.
20. detsembril 2018 esitatud hagi – Intercontinental Exchange Holdings versus EUIPO – New York Mercantile Exchange (NYMEX BRENT)

(Kohtuasi T-760/18)

(2019/C 93/88)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Intercontinental Exchange Holdings, Inc. (Atlanta, Georgia, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: solicitor R. Hoy ja J. Bowhill, QC)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine pool apellatsioonikoja menetluses: New York Mercantile Exchange, Inc. (New York, New York, Ameerika Ühendriigid)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: teine pool apellatsioonikoja menetluses

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärgi NYMEX BRENT taotlus – registreerimistaotlus nr 15 333 891

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 19. oktoobri 2018. aasta otsus asjas R 102/2018-4

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista kohtukulud välja apellatsioonikoja menetluse teiselt poolelt.

Väide
4.

Tagasinõudmise kohustuse õigusvastasus — Neljandas väites leiab hageja, et miinimumtasu tagasinõudmine avaldatud võrgutasudest 20 % ulatuses vastavalt StromNEV § 19 lõikele 2 3. augustil 2011 kehtinud redaktsioonis on meelevaldne ning läheb vastuollu diskrimineerimise keelu põhimõttega. — Lisaks märgib hageja, et pelgalt võrgutasude kindlaksmääramine nn füüsilise tee meetodil tagab põhjusliku seose põhimõttest ning kohaste ja diskrimineerimisvabade võrgutasude põhimõttest kinnipidamise. — Tagastamise kohustus läheb diskrimineerimise keeluga vastuollu ka seetõttu, et komisjon ei ole viidanud StromNEV § 32 lõike 3 üleminekusätetele. — Lõpuks kinnitab hageja, et baaskoormuse tarbijad ja nn ebatüüpilised võrgukasutajad StromNEV § 19 lõike 2 esimese lause tähenduses on märkimisväärselt erinevad. Asjaolu, et mõlemad võrgukasutajate rühmad peavad vaatamata erinevustele tasuma miinimumtasu suurusega 20 %, ei ole objektiivselt põhjendatud.
2.

Teine väide, et SRB ei ole arvesse võtnud oma enda sõnaselget tunnustust, et fondi osamaksed on pro rata temporis alusel tagasimakstavad.
3.

Kolmas väide, et rikutud on võrdse kohtlemise põhimõtet ja hea halduse põhimõtet. Esiteks leiab hageja, et parlament on tema suhtes rikkunud võrdse kohtlemise põhimõtet, kuna ta kohtles teda võrreldes teiste sarnastes olukordades olevate parlamendiliikmetega erinevalt, ning järelikult rikkus parlament ka hea halduse põhimõtet, mis tähendab, et pädeval institutsioonil on kohustus analüüsida hoolikalt ja erapooletult kõiki konkreetse juhtumiga seotud asjaolusid. Teiseks on hageja seisukohal, et kaudsete tõendite kogumi alusel on võimalik järeldada, et tegemist on tema suhtes esineva fumus persecutionise selge ilminguga.
—

tühistada vaidlustatud komisjoni 9. augusti 2018. aasta otsus meetmete kohta teatavatele Kreeka kasiinodele SA.28973 – C 16/2010 (ex NN 22/2010, ex CP 318/2009);
2.

Teine väide, et kostja tegi ilmse hindamisvea ja jättis esitamata piisavad põhjendused, millega ta rikkus hagejate kaitseõigusi, kui ta leidis, et hagejate osutatud asjaolude muutumine ei ole kestev. — Hagejad väidavad, et teise väite raames esineb vaidlustatud otsuse kaks erinevat tühistamise põhjust. Mõlemad põhjused on seotud eksliku järeldusega, et asjaolude muutumine ei ole kestev. — Igal juhul on kostja rikkunud ELTL arktilist 296 tulenevat põhjendamiskohustust, kuna ta jättis vaidlustatud otsuse selgel ja ühemõttelisel viisil põhjendamata.
1.

Esimene väide, et kriisilahendusnõukogus otsus, et Banco Popular Español S.A. suhtes ei olnud vaja läbi viia määruse (EL) nr 806/2014 artikli 20 lõike 11 kohast tagantjärele lõplikku hindamist, põhineb õigusnormi rikkumisel osas, milles on rikutud selle määruse artikli 20 lõiget 11 ja/või artikli 20 lõiget 12, milles on nõutud tagantjärele lõplikku hindamist juhul, kui esialgne hindamine ei vastanud määruse nr 806/2014 artikli 20 lõigete 1 ja 4-9 tingimustele, ning millele tugineti kriisilahendusmeetmete vastuvõtmisel.