Keywords

Summary



Keywords

1. Tühistamishagi – Ühenduse kohtu pädevus – Ühenduse institutsiooni otsuse adressaadi asendamine uue adressaadiga – Välistamine, kui määratud adressaat ei ole kadunud

(EÜ artikkel 229 ja EÜ artikli 230 lõik 4)

2. Tühistamishagi – Vaidlustatud akti adressaadiks oleva füüsilise või juriidilise isiku esitatud hagi – Hagi ülekandmine kolmandale isikule – Vastuvõetamatus

(EÜ artikkel 229 ja EÜ artikli 230 lõik 4)

3. Konkurents – Ühenduse eeskirjad – Rikkumine – Süüks arvamine – Füüsiline või juriidiline isik, kes haldab ettevõtjat rikkumise ajal – Vastutuse võtmine haldamise üle võtnud isiku poolt – Vastuvõetavus – Ulatus

4. Ühenduse õigus – Põhimõtted – Põhiõigused – Süütuse presumptsioon – Menetlus konkurentsi valdkonnas – Kohaldatavus

5. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Tõendi laad – Tõendite kogumile tuginemine – Nõutava tõendusjõu tase seoses üksikult võetud tõenditega

(EÜ artikli 81 lõige 1)

6. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus konkurentsivastase lepingu sõlmimises seisnenud rikkumise tuvastamise kohta – Otsused, mis tuginevad dokumentaalsetele tõenditele – Rikkumise olemasolu vaidlustavate ettevõtjate tõendamiskohustused

(EÜ artikli 85 lõige 1)

7. Konkurents – Kartellikokkulepped – Ettevõtjate vahelised kokkulepped – Konkurentsi kahjustamine – Hindamiskriteeriumid – Konkurentsivastane eesmärk – Piisav tuvastamine

(EÜ artikli 81 lõike 1 punkt c)

8. Konkurents – Kartellikokkulepped – Ettevõtjate vahelised kokkulepped – Komisjonil lasuv kohustus esitada rikkumise tõend – Piirid

(EÜ artikli 81 lõike 1 punkt c)

9. Konkurents – Kartellikokkulepped – Ettevõtjate vahelised kokkulepped – Tõend – Ettevõtja vastus komisjoni teabenõudele – Ettevõtja avaldus, mille on vaidlustanud teised ettevõtjad – Prokurörile antud ütlus – Tõendusjõud – Hinnang

(Nõukogu määrus nr 17, artikkel 11)

10. Konkurents – Kartellikokkulepped – Ettevõtjate vahelised kokkulepped – Rikkumise tõend – Dokumendi esitamine komisjoni poolt, avaldamata selle allikat – Vastuvõetavus

11. Konkurents – Kartellikokkulepped – Osalemine ettevõtjate konkurentsivastase eesmärgiga kohtumistel – Asjaolu, mis võimaldab kartellikokkuleppes osalemist tuvastada olukorras, kus ei ole vastuvõetud otsustest taganetud

(EÜ artikli 81 lõige 1)

12. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Tõendid, mida tuleb koguda – Rikkumisega hõlmatud tooteliikide puhul nõutav täpsuse tase

(EÜ artikli 81 lõige 1)

13. Menetlus – Tõend – Tõendamiskoormus – Üleviimine hagejalt kostjale erandjuhul – Komisjoni suutmatus täpsustada tema poolt kolmanda riigiga sõlmitud lepingu lõppemise kuupäeva

14. Konkurents – Kartellikokkulepped – Ühe rikkumise koostisosadeks olevad kokkulepped ja kooskõlastatud tegevused – Ettevõtjad, kellele võidakse ette heita rikkumist, mis seisneb osalemises ülemaailmses kartellis – Kriteeriumid

(EÜ artikli 81 lõige 1)

15. Konkurents – Kartellikokkulepped – Liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamine – Kriteeriumid

(EÜ artikli 81 lõige 1)

16. Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus

(EÜ artikkel 253)

17. Tühistamishagi – Väited – Kaitseõiguse rikkumine – Olemuselt subjektiivne ebaseaduslikkus, mis välistab kohtuniku omaalgatusliku uurimise

(EÜ artikkel 230; Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 48 lõige 2)

18. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Vastuväiteteatisest erinev otsus – Kaitseõiguse rikkumine – Tingimus – Ettevõtja võimetus end lõpliku etteheite suhtes kaitsta

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 19 lõige 1)

19. Konkurents – Haldusmenetlus – Vastuväiteteatis – Vajalik sisu

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 19 lõige 1)

20. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni ja EFTA järelevalveameti vastavad pädevused – Ühtse kassaluugi põhimõte – Menetluse algatamine nii EÜ asutamislepingu kui ka EMP lepingu alusel – Vastuvõetavus – Tingimus – Võimatus selles staadiumis teada, kumb asutus on pädev väidetavat rikkumist tuvastama ja karistama

(EÜ artikkel 81; EMP leping, artiklid 56 ja 109; määrus nr 17)

21. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Trahvi määramata jätmine või vähendamine rikkumises süüdistatud ettevõtja koostöö eest – Võrdse kohtlemise põhimõtte järgimine

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2)

22. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Ettevõtja koostöö haldusmenetluse ajal – Mõiste – Taotletud andmete esitamine, tunnistamata rikkumise olemasolu – Välistamine

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2)

23. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2)

24. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Komisjoni kaalutlusõigus – Piirid – Komisjoni kehtestatud suuniste järgmine – Ühenduse õiguse üldpõhimõtete järgimine

(Nõukogu määrus nr 17, artikkel 15; komisjoni teadaanne 98/C 9/03)

25. Konkurents – Trahvid – Summa – Komisjoni kaalutlusõigus – Kohtulik kontroll – Täielik pädevus – Kasutamistingimused – Ulatus

(EÜ artikkel 22; nõukogu määrus nr 17, artikkel 17)

Summary

1. Füüsilise isiku või juriidilise isiku, keda enam ei ole, üldõigusjärglane asendab tingimata täielikult oma eelnejat institutsiooni akti adressaadina ja võib seega jätkata tema esitatud tühistamishagi.

Seevastu ei ole ühenduse kohus EÜ artikli 230 alusel esitatud tühistamishagi puhul ega ka siis, kui tal on EÜ artikli 229 alusel täielik pädevus karistuste osas, pädev muutma ühenduse institutsiooni otsust, asendades selle adressaadi teise füüsilise või juriidilise isikuga, kui asjaomane adressaat on endiselt olemas. Selline pädevus kuulub a priori üksnes institutsioonile, kes võttis asjaomase otsuse vastu. Seega pärast seda, kui pädev institutsioon on vastu võtnud otsuse ja järelikult kindlaks määranud isiku isikusamasuse, kellele otsus on adresseeritud, ei või Esimese Astme Kohus viimati nimetatud isikut asendada teise isikuga.

(vt punktid 46 ja 47)

2. Hagi, mille on esitanud meetme adressaadi seisundis olev isik, viidates oma õigustele seoses tühistamisnõudega vastavalt EÜ artiklile 230 ja/või muutmisnõudele vastavalt EÜ artiklile 229, ei või üle kanda kolmandale isikule, kes ei ole meetme adressaat. Kui sellist ülekandmist lubataks, erineks selle isiku seisund, mille põhjal hagi esitati, selle isiku seisundist, mille põhjal hagi eeldatavalt jätkataks. Lisaks põhjustaks säärane ülekandmine meetme adressaadi isikusamasuse erinevuse selle isiku isikusamasusest, kes tegutseb kohtumenetluses adressaadi seisundis.

(vt punkt 48)

3. Isik, kelle vastutusele ettevõtja juhtimine hiljem antakse, võib komisjoni haldusmenetluse ajal võtta vastava avaldusega vastutuse asjaolude eest, milles süüdistatakse tegelikult vastutavat isikut, kuigi põhimõtteliselt tuleb rikkumise eest vastutada füüsilisel või juriidilisel isikul, kes asjaomast ettevõtjat juhtis siis, kui rikkumine toimus. Siiski ei või säärase avaldusega muuta komisjoni otsuse adressaadi isikusamasust pärast otsuse tegemist ega säärase otsuse peale tühistamishagi esitanud isiku isikusamasust pärast hagi esitamist.

(vt punkt 50)

4. Süütuse presumptsiooni põhimõte, nagu see tuleneb muu hulgas Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 6 lõikest 2, on üks neist põhiõigustest, mida ühenduse kohtud – nagu kinnitavad ka ühtse Euroopa akti põhjendused ja Euroopa Liidu lepingu artikli 6 lõige 2 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikkel 47 – väljakujunenud kohtupraktika alusel ühenduse õiguses kaitsevad. Kui arvestatakse asjaomaste rikkumiste laadi ning nendega seotud tagajärgede laadi ja raskusastet, kohaldatakse süütuse presumptsiooni põhimõtet eelkõige ettevõtjatega seotud konkurentsieeskirjade rikkumiste suhtes, mille tagajärjeks võib olla trahvide või karistusmaksete määramine.

Sellest tulenevalt antakse kohtu kahtluse korral eelis ettevõtjale, kes on rikkumist sedastava otsuse adressaat. Seega ei saa kohus järeldada, et komisjon on tõendanud, nagu ta on kohustatud, asjaomase rikkumise olemasolu õiguslikult piisavalt, kui tal on selles küsimuses veel kahtlusi.

(vt punktid 173, 177 ja 178)

5. Konkurentsi valdkonnas tuleb komisjonil rikkumise olemasolu tõendamiseks esitada piisavalt täpseid ja ühtseid tõendeid, mille põhjal saaks veenduda, et tema tuvastatud rikkumine on toimunud.

Siiski ei pea komisjoni esitatud kõik tõendid ilmtingimata vastama neile tingimustele rikkumise kõigi tegurite suhtes. Piisab, kui tõendite kogum, millele institutsioon tugineb, vastab tervikuna hinnatult neile tingimustele. Seega asjaolu, et dokumendis viidatakse üksnes mõnedes teistes tõendites nimetatud faktilistele asjaoludele, ei ole piisav, et kohustada komisjoni kõrvaldama asjaomast dokumenti süüdistavate tõendite kogumist.

(vt punktid 179, 180, 238 ja 263)

6. Seega kui komisjon tugineb tema poolt karistatava rikkumise, st EÜ artikli 81 lõike 1 punktiga c keelatud konkurentsivastase eesmärgiga kokkuleppe, tõendamiseks dokumentaalsetele tõenditele, saavad süüdistatavad ettevõtjad rikkumise olemasolu tõhusalt vaidlustada üksnes tõendades, et nimetatud tõendid olid rikkumise olemasolu kindlakstegemiseks ebapiisavad. Neid ei aita, kui nad üritavad tõendada, et kokkuleppe sõlmimine oli vastuolus nende äriliste huvidega või et nende tegevust turul võiks selgitada millegi muu kui konkurentsivastase kokkuleppe olemasoluga.

(vt punktid 181–187)

7. Kuna komisjoni ülesanne on karistada EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumisi ja et EÜ artikli 81 lõike 1 punktis c on otseselt keelatud lepingud, millega „jagatakse turge või tarneallikaid”, siis piisab, kui ta teeb kindlaks, et ettevõtjate vahelise lepingu, mis võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust, eesmärgiks või tagajärjeks on jagada ettevõtjate vahel ühe või paljude ühenduse toodete turge, mistõttu asjaomane leping osutub konkurentsieeskirjade rikkumiseks.

(vt punkt 202)

8. Kuigi komisjonil tuleb EÜ artikli 81 lõike 1 punkti c rikkumist karistada kavatsedes tõendada, et ebaseaduslik turgude jagamise leping on sõlmitud, oleks sellele lisaks liialdatud nõuda, et komisjonil tuleks esitada tõendid selle eesmärgi saavutamise erilisest mehhanismist. Konkurentsieeskirjade rikkumises süüdi oleval ettevõtjal oleks liiga lihtne hoiduda karistusest, kui ta võiks viidata ebaseadusliku lepingu toimimise kohta esitatud teabe ebamäärasusele, kui lepingu olemasolu ja selle konkurentsivastane eesmärk on siiski tõendatud piisavalt. Ettevõtjad võivad säärases olukorras kaitsta endid tõhusalt, kui neil on võimalus kommenteerida kõiki tõendeid, millele komisjon nende vastu tugineb.

(vt punktid 203 ja 317)

9. Ettevõtja nimel vastusena komisjoni poolt määruse nr 17 artikli 11 alusel esitatud informatsiooninõudele koostatud vastuste usaldusväärsus on suurem kui ettevõtja töötaja antud vastus, sõltumata asjaomase isiku kogemustest või arvamustest.

Siiski ei saa süüdistatud ettevõtja avaldust, mille tõelevastavuse on vaidlustanud paljud teised samuti süüdistatud ettevõtjad, pidada piisavaks tõendiks viimati nimetatud ettevõtjate poolt toimepandud konkurentsieeskirjade rikkumise olemasolu kohta, kui selle toetuseks puuduvad muud tõendid.

Peale selle tuleb avalduse koostaja huvide vastast avaldust pidada põhimõtteliselt eriti usaldusväärseks tõendiks. Eelkõige, kui isik, kellel palutakse kommenteerida dokumente, möönab konkurentsieeskirjade rikkumist ja möönab seega sääraste faktiliste asjaolude olemasolu, mis ületavad neid faktilisi asjaolusid, mille olemasolu võidi järeldada otseselt vastavatest dokumentidest, tähendab see a priori, kui puuduvad vastupidist tõendavad asjaolud, et see isik otsustas rääkida tõtt.

Lõpuks, kuigi prokurörile antud ütlustel ei ole sama tõendusjõud kui kohtus vande all antud ütlustel, tuleb järeldada, et prokuröri juurdluspädevusest tulenev sund ja juurdluse käigus valetanud ütluste andjale tekkida võivad negatiivsed kriminaalõiguslikud tagajärjed muudavad ütluste andmise usutavamaks, võrreldes pelga avalduse tegemisega.

(vt punktid 205, 211, 212, 219, 296 ja 312)

10. Ühenduse õiguses on ülekaalus tõendite vaba hindamise põhimõte ja ainus kriteerium esitatud tõendite hindamiseks on nende usaldusväärsus. Seda usaldusväärsust ei saa eitada dokumendi puhul põhjusel, et selle esitanud komisjon keeldub avaldamast selle allikat, kuna komisjonil võib olla vaja teavitajate anonüümsust kaitsta.

(vt punkt 273)

11. Kui ettevõtja osaleb ettevõtjate konkurentsivastase eesmärgiga koosolekutel ja kui ta avalikult ei tagane seal toimuvast, andes teistele pooltele mõista, et ta osaleb koosolekute tagajärjeks olevas kartellikokkuleppes ja tegutseb selle ga kooskõlas, võib järeldada, et ettevõtja osaleb vastavas kartellikokkuleppes.

(vt punkt 327)

12. Kui kokkulepet karistavat otsust tervikuna uurides nähtub, et sedastatud konkurentsieeskirjade rikkumine puudutas teatavat liiki tooteid, ja kui selles mainitakse säärast järeldust toetavaid tõendeid, siis üksnes asjaolu, et otsus ei sisalda täpset ja ammendavat loetelu kõikidest rikkumisega hõlmatud toodete liikidest, ei ole piisav, et õigustada selle tühistamist. Kui olukord ei oleks selline, võiks ettevõtja karistusest hoiduda vaatamata sellele, et komisjon on kindlalt tuvastanud ettevõtjapoolse rikkumise, kui teatavaid tooteid, mis kuuluvad ettevõtja poolt müüdavate sarnaste toodete hulka, ei ole kindlaks tehtud.

(vt punkt 336)

13. Kuigi üldjuhul ei või hageja kanda tõendamiskoormust üle kostjale, kui ta toetub asjaoludele, mida ta ei saa kindlaks teha, ei või käesoleval juhul kohaldada tõendamiskoormuse mõistet komisjoni kasuks selles osas, mis puudutab nimetatud lepingute lõppemiskuupäeva, kui komisjon otsustas mitte sedastada konkurentsireeglite rikkumist ajavahemikus, mil kehtisid vabatahtlikud piiravad lepped kolmanda riigi ja ühenduse vahel, keda esindas komisjon. Tegelikult võtab komisjoni seletamatu suutmatus esitada tõendeid olukorrast, mis teda otseselt puudutab, Esimese Astme Kohtult võimaluse teada asja lahendamisel faktilisi asjaolusid seoses nimetatud kehtivuse lõppemiskuupäevaga ja hea halduse põhimõttega oleks vastuolus panna vaidlustatud otsuse adressaadiks olevad äriühingud, kes ei saa esitada puuduvaid tõendeid erinevalt kostjaks olevast institutsioonist, välja kannatama komisjoni säärase suutmatuse tagajärgi.

(vt punktid 342–344)

14. Ettevõtjat võib pidada siiski vastutavaks kartellikokkuleppe eest tervikuna, isegi kui on tõendatud, et ta on otseselt osalenud vaid kartellikokkuleppe ühes või mõnes osas, kui ühelt poolt ta teadis või pidi kindlasti teadma, et kuritegelik koostöö, milles ta osales väga paljude aastate jooksul regulaarselt korraldatud koosolekute kaudu, kuulub tervikplaani, mille eesmärk oli moonutada tavapärast konkurentsi, ja kui teiselt poolt hõlmas asjaomane tervikplaan kõiki osi, mis moodustasid kartellikokkuleppe.

Ka see, et erinevatel ettevõtjatel on olnud erinevad ülesanded ühise eesmärgi poole püüdlemisel, ei kõrvalda konkurentsivastast eesmärki ja järelikult rikkumist, tingimusel et iga ettevõtja annab ühise eesmärgi poole püüdlemisel panuse endale sobival tasemel.

(vt punkt 370)

15. Selleks, et otsus, leping või kooskõlastatud tegevus saaks mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust, peab olema võimalik piisava tõenäosusega ning kõigi asja mõjutavate faktiliste ja õiguslike asjaolude põhjal ette näha, et neil võib olla otsene või kaudne, tegelik või potentsiaalne mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele. Sellest järeldub, et komisjonil ei ole vaja tõendada säärase mõju tegelikku olemasolu kaubandusele, sest võimalikust mõjust piisab. Siiski on oluline, et asjaomane tegelik või võimalik mõju ei oleks tühine.

(vt punkt 392)

16. Meetme põhjendamiskohustus ei saa hõlmata meetme koostajaks oleva institutsiooni kohustust põhjendada, miks ta ei ole võtnud kolmandatele isikutele adresseeritud sarnaseid meetmeid.

(vt punkt 414)

17. Kuna kaitseõiguse rikkumine on oma olemuselt subjektiivne ebaseaduslikkus, ei tähenda see oluliste menetlusnormide rikkumist ja järelikult ei saa seda esitada omal algatusel. Seetõttu tuleb asjaomane väide tagasi lükata kui vastuvõetamatu vastavalt kodukorra artikli 48 lõikele 2, kui see esitati esimest korda ühe poole repliigis.

(vt punkt 425)

18. Vastuväiteteatise ja lõpliku otsuse vastuolu tähendab kaitseõiguse rikkumist üksnes juhul, kui lõplikus otsuses sedastatud vastuväidet ei ole esitatud vastuväiteteatises piisavalt, et võimaldada adressaatidel end kaitsta.

Sellest tuleneb, et põhimõtteliselt ei või komisjonile ette heita lõpliku otsuse kohaldamisala piiramist sellele eelneva vastuväiteteatise suhtes, sest komisjon peab ära kuulama otsuse adressaadid ja võimalusel arvestama nende märkusi, milles nad vastavad esitatud vastuväidetele, täpsemalt eelkõige selleks, et järgida nende kaitseõigust.

(vt punktid 429 ja 430)

19. Komisjoni kohustus vastuväiteteatise faasis on üksnes kirjeldada esitatud vastuväiteid ja nimetada selgelt faktilisi asjaolusid, millele ta tugineb, ning nende kohta antud hinnangut, et vastuväiteteatise adressaadid saaksid end kaitsta tõhusalt. Komisjon ei ole kohustatud esitama järeldusi, mida ta teeb faktiliste asjaolude, dokumentide ja õiguslike argumentide põhjal.

(vt punkt 453)

20. Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) lepingus ja eriti selle artiklites 56 ja 109 kehtestatakse konkurentsieeskirjade kohaldamisel „ühtse kassaluugi” süsteem, mida kohaldatakse uurimisstaadiumist alates nii, et kummalgi järelevalveasutusel on kohustus lõpetada asja käsitlemine ja anda asi üle teisele asutusele, kui ta tuvastab, et teine asutus on pädev.

„Ühtse kassaluugi” mõistet ei või siiski kohaldada uurimise algusest alates, kui selles staadiumis ei ole võimalik kindlaks teha, kumb asutus on pädev, vastasel juhul rikutaks olukorras, kus asi on saadetud Euroopa Vabakaubandusassotsiatsiooni (EFTA) järelevalveametile lahendamiseks, kuid komisjon on lõpuks pädev, põhimõtet, mille kohaselt EMP lepingu sätted ei või komisjonilt võtta pädevust uurida konkurentsivastast tegevust, mis mõjutab ühenduse liikmesriikide vahelist kaubandust.

Seetõttu ei saa komisjonile ette heita, et ta algatas konkreetses sektoris uurimise nii EÜ artikli 81, määruse nr 17, EMP lepingu artikli 53 ning EFTA järelevalveameti otsuse alusel, millega kiideti heaks abitaotluse saatmine komisjonile, kui ta ei saa selle algatamise hetkel mõistlikult kindlasti teada õiget õiguslikku alust, sest see sõltub nimelt teostatava uurimise tulemusest.

(vt punktid 489, 490 ja 492)

21. Kui ettevõtjad esitavad komisjonile haldusmenetluse samas staadiumis ja analoogilises olukorras sarnast teavet faktiliste asjaolude kohta, milles neid süüdistatakse, tuleb nendepoolset koostöö taset pidada võrreldavaks, millega kaasneb see, et neid ettevõtjaid tuleb kohelda võrdselt selles osas, mis puudutab nendele määratud trahvi summa kindlaksmääramist.

(vt punktid 501 ja 573)

22. Koostöö tõttu trahvi vähendamise õigustamiseks tuleb ettevõtjal kergendada komisjoni ülesannet, mis seisneb ühenduse konkurentsieeskirjade rikkumiste sedastamises ja rikkumiste karistamises.

Komisjoni ülesannet ei kergenda märkimisväärselt ettevõtja, kes piirdub üksnes teabe esitamisega, mida komisjon temalt palus ja mille kasulikkus põhineb üksnes sellel, et need kinnitavad teataval määral juba komisjoni valduses olevaid teisi avaldusi, keeldudes neid tõlgendamast nii, et neist võiks kindlaks teha tema osalemise rikkumises, ja kes ei teavitanud komisjoni haldusmenetluse ajal kunagi, et ta möönab faktiliste asjaolude toimumist, jätkates muu hulgas nende vaidlustamist Esimese Astme Kohtus.

(vt punktid 499 ja 503–505)

23. Konkurentsieeskirjade rikkumise eest ettevõtjale määratud trahvi summa peab olema proportsionaalne tervikuna hinnatud rikkumisega, arvestades eelkõige rikkumise raskust.

Rikkumise raskuse hindamiseks tuleb arvestada suurt hulka sääraseid tegureid, mille olemus ja tähtsus muutuvad vastavalt asjaomase rikkumise liigile ja selle erilistele asjaoludele.

(vt punkt 532)

24. Kuigi komisjonil on konkurentsiasjades trahvide määramisel kaalutlusõigus, tuleb sedastada, et komisjon ei või loobuda ise täitmast endale kehtestatud reegleid ja peab arvestama eelkõige asjaolusid, mis on suuniste alusel kohustuslikud. Siiski, niivõrd, kui trahvide arvutamise suunised ei kohusta võtma arvesse teatavaid asjaolusid süstemaatiliselt, võib ta määratleda, milliseid tegureid tuleb selleks arvesse võtta, mis võimaldavad tal kohandada oma hinnangut konkreetselt. Komisjonil tuleb oma hinnangu tegemisel järgida siiski ühenduse õigust, mis sisaldab mitte üksnes asutamislepingu sätteid, vaid ka õiguse üldpõhimõtteid.

(vt punktid 537, 553 ja 572)

25. Kui ettevõtja, kes on esitanud hagi komisjoni otsuse vastu, millega talle määratakse ühenduse konkurentsireeglite rikkumise eest trahv, palub hagis ühenduse kohtul kasutada oma täielikku pädevust, sh trahvi vähendamisega seotud nõudes, on kohtul pädevus muuta hagi esemeks olevat meedet, isegi kui seda ei tühistata, ja võtta arvesse kõiki faktilisi asjaolusid, et määratud trahvisummat muuta. EÜ artikli 229 alusel määruse nr 17 artiklis 17 ühenduse kohtule antud täielik pädevus tähendab otseselt volitust suurendada vajadusel määratud trahvi.

Komisjoni esindajad, välja arvatud neist kõrgemalseisvate isikute vastupidiste otseste korralduste puhul, võivad seaduslikult nõuda, et ühenduse kohus kasutaks täielikku pädevust komisjoni liikmete määratud trahvi suurendamiseks. Pelgalt see, et komisjoni esindaja palub ühenduse kohtul kasutada viimasele kuuluvat pädevust ja esitab argumente, mis võivad sobival juhul seda tegu õigustada, ei tähenda, et esindaja asendaks komisjoni liikmeid.

(vt punktid 575 ja 577)