ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 211/45

11. juulil 2007 esitatud hagi — Poola Vabariik versus Euroopa Ühenduste Komisjon

(Kohtuasi T-243/07)

(2007/C 211/84)

Kohtumenetluse keel: poola

Pooled

Hageja: Poola Vabariik (esindaja: E. Ośniecka-Tamecka)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada komisjoni 4. mai 2007. aasta otsus K2007/361/EÜ, milles käsitletakse muude põllumajandustoodete kui suhkru ülemääraste varude kindlaksmääramist ning nende kõrvaldamise finantstagajärgi seoses Tšehhi Vabariigi, Eesti, Küprose, Läti, Leedu, Ungari, Malta, Poola, Sloveenia ja Slovakkia ühinemisega (teatavaks tehtud numbri K(2007) 1979 all) (1) osas, mis puudutab Poola Vabariiki;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Vaidlustatud otsusega määrati kindlaks põllumajandustoodete kogused, mis olid Poolas Euroopa Liiduga ühinemiskuupäeval vabas ringluses ning mis ületasid komisjoni arvates koguse, mida võidaks käsitada normaalse ülekandevaruna, ning kohustati Poolat tasuma „nende toodete […] ülemääraste varude kõrvaldamisega seotud kulud”.

Hageja tugineb vaidlustatud otsuse tühistamishagis kahele väitele: ühinemisakti (2) IV lisa neljanda peatüki punkti 4 rikkumisele, kuna komisjonil puudus pädevus vaidlustatud otsuse tegemiseks, ning proportsionaalsuse põhimõtte rikkumisele.

Esimese väite põhjenduseks väidab hageja, et komisjon on ületanud vaidlustatud otsust tehes ühinemisakti IV lisa neljanda peatüki punktist 4 tulenevat pädevust, kuna otsus muudab ühinemisaktis sätestatud kokkuleppeid, kehtestades rahatrahve, mis polnud aktis ette nähtud. Lisaks on vaidlustatud otsus vastuolus ühinemisaktis sätestatud põhimõttega, mille kohaselt liikmesriigid peavad hoolitsema selle eest, et põllumajandustoodete ülemäärased varud, mis olid ühinemiskuupäeval nende territooriumil vabas ringluses, tõepoolest kõrvaldatakse.

Proportsionaalsuse põhimõtte rikkumist põhjendab hageja sellega, et vaidlustatud otsuse eesmärgid on omavahel vastuolus ning pealegi puudub nende osas õiguslik õigustus. Lisaks pole vaidlustatud otsus sobiv vahend ülemääraste varude kõrvaldamisega seotud kuludega arveldamiseks. Pealegi on otsuses tehtud olulisi vigu Poolas vabas ringluses olevate ülemääraste varude kindlaksmääramisel, kuna ei ole arvestatud neid ülemääraseid varusid, mis Poola pärast ühinemist omal kulul kõrvaldas. Otsus koormab Poolat ülemääraste varude kõrvaldamise kuludega, mida ühendus tegelikult ei peaks kandma, ning toob kaasa ühenduse alusetu rikastumise Poola arvel. Kõigele lisaks polnud vaidlustatud otsus tingimata vajalik, kuna Poola liitumise tagajärjel Euroopa Liiduga ei tekkinud põllumajandusturu häiret ning liitumisest on juba palju aega möödas. Kuigi vaidlustatud otsus on tehtud ühinemisakti alusel, ei täida ta põllumajanduse valdkonnas ühtegi aktis sätestatud eesmärki.

(1) ELT L 138, lk 14.

(2) 23. septembri 2003. aasta akt Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemistingimuste ja Euroopa Liidu aluslepingutesse tehtavate muudatuste kohta (ELT 2003 L 236, lk 33).
ET Euroopa Liidu Teataja C 8/29

20. novembril 2007 esitatud hagi — Pioneer Hi-Bred International versus Siseturu Ühtlustamise Amet (OPTIMUM)

(Kohtuasi T-424/07)

(2008/C 8/51)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Pioneer Hi-Bred International Inc. (Johnston, Ühendriigid) (esindajad: G. Würtenberger, R. Kunze ja T. Wittmann)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused).

Hageja nõuded

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti teise apellatsioonikoja 11. septembri 2007. aasta otsus (asi nr 288/2007-2), mis puudutab ühenduse kaubamärgi registreerimistaotlust nr 4 893 053 „OPTIMUM”.

— mõista kohtukulud välja ühtlustamisametilt.

Väited ja peamised argumendid

Asjaomane ühenduse kaubamärk: Sõnamärk „OPTIMUM” kaupadele klassis 1 — taotlus nr 4 893 053.

Kontrollija otsus: Lükata taotlus tagasi.

Apellatsioonikoja otsus: Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

Väited: Nõukogu määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktide b ja c, artikli 7 lõike 2 ja artikli 74 rikkumine, kuna arvesse ei võetud asjaolu, et asjaomased kaubad on suunatud eriala spetsialistidest avalikkusele ja otsust ei ole põhjendatud tõenditega taotletava kaubamärgi kasutamise kohta.
ET Euroopa Liidu Teataja C 8/23

16. novembril 2007 esitatud hagi — Jurado Hermanos versus Siseturu Ühtlustamise Amet

(Kohtuasi T-410/07)

(2008/C 8/42)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Hageja: Jurado Hermanos, S.L. (Alicante, Hispaania) (esindaja: advokaat C. Martín Álvarez)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Hageja nõuded

— Tühistada teise apellatsioonikoja 3. septembri 2007. aasta otsus asjas R 866/2007-2;

— teha asjas sisuline otsus, tunnustades JURADO HERMANOS, S.L.-i kui nimetatud kaubamärgi registreeritud ja ainuõigusega litsentsiomaniku seisundit huvitatud poolena ühenduse kaubamärgi nr 240.218 JURADO HERMANOS, S.L. uuendamise menetluses ja rahuldades JURADOS HERMANOS, S.L. esitatud restitutio in integrum taotluse seoses ühenduse kaubamärgi nr 240.218 uuendamisega, ja

— mõista kohtukulud välja ühtlustamisametilt.

Väited ja peamised argumendid

Asjaomane ühenduse kaubamärk: Sõnamärk „JURADO” (registreerimistaotlus nr 240.218).

Kaubad või teenused: Kaubad klassis 30.

Taotluse esemeks oleva kaubamärgi omanik: CAFETAL DE COSTA RICA S.A.

Otsus, mille peale esitati kaebus apellatsioonikojale: Restitutio in integrum taotluse, mille esitas hageja, kes on vaidluse esemeks oleva kaubamärgi litsentsiomanik rahuldamata jätmine kaubamärkide haldus- ja õigusosakonna poolt, kuna nimetatud kaubamärk tunnistati kehtetuks seetõttu, et selle omanik ei taotlenud kaubamärgi uuendamist.

Apellatsioonikoja otsus: Jätta kaebus rahuldamata.

Väited: Kaitseõiguse rikkumine ning määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 47 ja artikli 78 lõike 1 väär tõlgendamine antud asjas.
ET Euroopa Liidu Teataja C 8/24

19. novembril 2007 esitatud hagi — Aer Lingus Group versus Euroopa Ühenduste Komisjon

(Kohtuasi T-411/07)

(2008/C 8/43)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Aer Lingus Group plc (Dublin, Iirimaa) (esindajad: solicitor A. Burnside, advokaat B. van De Walle de Ghelcke ja advokaat T. Snels)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada Euroopa Ühenduste Komisjoni 11. oktoobri 2007. aasta otsus;

— mõista kohtukulud välja Euroopa Ühenduste Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja palub käesoleva hagiga tühistada komisjoni 11. oktoobri 2007. aasta otsus K(2007)4600, millega viimane jättis rahuldamata hageja taotluse algatada nõukogu määruse (EÜ) nr 139/2004 („EÜ ühinemismäärus”) artikli 8 lõike 4 kohane menetlus ja võtta selle määruse artikli 8 lõike 5 alusel ajutisi meetmeid pärast komisjoni 27. juuni 2007. aasta otsust K(2007)3104, mis tunnistab koondumise ühisturuga ja EMP lepinguga kokkusobimatuks („keelav otsus”) (asi nr COMP/M.4439 — Ryanair/Aer Lingus).

Hageja väidab, et komisjon on nii tõlgendanud kui kohaldanud ebaõigesti EÜ ühinemismääruse artikli 8 lõikeid 4 ja 5, kuna tunnistas, et ei ole pärast keelduvat otsust pädev Ryanairilt nõudma, et viimane loovutaks oma vähemusosaluse Aer Linguses, või võtma muid meetmeid, mille eesmärk on taastada varasem olukord, või võtma vahepeal ajutisi meetmeid.

Hageja väidab eelkõige, et kuna komisjon sõnaselgelt leidis, et Ryanairi vähemusosalus ja avalik pakkumine Aer Lingusele kujutab endast ühte koondumist, siis tähendab see, et keelatud koondumine leidis tegelikult aset. Lisaks väidab hageja, et neil asjaoludel annavad EÜ ühinemismääruse artikli 8 lõiked 4 ja 5 komisjonile pädevuse võtta meetmeid seoses negatiivse mõjuga konkurentsile, mis tuleneb vähemusosalusest, millega kaks äriühingut on Iirimaalt algava ja seal lõppeva õhutranspordi valdkonnas seotud kui lähimad konkurendid.

Hageja väidab lisaks, et komisjon on rikkunud EÜ ühinemismääruse artikli 21 lõiget 3, kuna ei kinnitanud oma ainupädevust ja andis liikmesriikidele võimaluse sekkuda.
—

Proportsionaalsuse, õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtete rikkumine: vaidlustatud otsuse punktides 19 ja 26 põhjendab komisjon kahte alternatiivset tingimust, mis võimaldavad järeldada, et kulud tekkisid tegelikult enne 31. detsembrit 2001, võttes arvesse piirkondade arengu ja ümberkorraldamise komitee 29. mai 2002. aasta koosolekul välja kuulutatud suuniseid, isegi kui need suunised jaotati piirkondade arengu ja ümberkorraldamise komitees alles pärast 31. detsembrit 2001. Hageja möönab, et need suunised võivad aidata kaasa tagada intressihüvitistele suunatud kogu toetuse andmise lõpetamist ja seda, et laenuvõtja poolt tasumisele kuuluv intress kuulub nende hüvitiste hulka. Samas on ka vajalik, et rakendusotsused ja sõlmitud lepingud on koostatud kooskõlas nende lahendustega või need on nendega ühildatavad, mis aga SGAIA otsuse või kõnealuse lepingu puhul nii ei ole. Eespool viidatud suunistes möönab komisjon, et kõnealuste kulude arvesse võtmiseks on muud meetodid. Üks neist meetoditest seisneb pärast programmi lõpetamist tasumisele kuuluvate hüvitiste rahastamise niinimetatud „üle võtmises”. Siiski toimub see „ülevõtmine” alates hetkest, mil CGD ei saa toetuse saajatelt nõuda suurema summa maksmist kui hüvitiste netointress. Seega eirab vaidlustatud otsus lahendusi, mis on SGAIA-ga rohkem kooskõlas, mida on lihtsam ellu viia, mis on vahendajale ja toestuse saajale soodsamad ning mis suudavad samuti kaitsta asjaomaseid huve. Lisaks oli Portugali Vabariigil ja CGD-l õiguspärane ootus sellel, et nad võisid tugineda toetusele tingimustel, mis erinevad eespool viidatud suunistest tulenevatest tingimustest, kuna need tehti teatavaks pärast programmi lõpetamist.
ET Euroopa Liidu Teataja C 8/19

8. novembril 2007 esitatud hagi — Union Nationale de l'Apiculture Française jt versus komisjon

(Kohtuasi T-403/07)

(2008/C 8/35)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: Union Nationale de l'Apiculture Française (Pariis, Prantsusmaa), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV (Soltau, Saksamaa), Unione Nazionale Associazioni Apicoltori Italiani (Castel San Pietro Terme, Itaalia) ja Asociación Galega de Apicultura (Santiago de Compostela, Hispaania) (esindaja: advokaat B. Fau)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hagejate nõuded

— Tunnistada komisjoni 16. augusti 2007. aasta direktiivi 2007/52/EÜ tühistamishagi vastuvõetavaks,

— tühistada komisjoni 16. augusti 2007. aasta direktiiv 2007/52/EÜ,

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad paluvad tühistada komisjoni 16. augusti 2007. aasta direktiiv 2007/52/EÜ, millega muudetakse nõukogu direktiivi 91/414/EMÜ (taimekaitsevahendite turuleviimise kohta) etoprofossi, metüülpirimifossi ja fiproniili lisamisega toimeainete hulka (1).

Tühistamishagi toetuseks esitavad hagejad kolm väidet.

Kõigepealt väidavad nad, et vaidlustatud direktiiv võeti vastu komisjonile kohustuslikke menetlusnorme rikkudes. Hagejad on seisukohal, et kuigi komisjonil oli direktiivi 91/414/EMÜ rakendamiseks vajalike meetmete võtmiseks nõukogu volitus, ei olnud tal pädevust nimetatud direktiivi muutmiseks, eelkõige osas, mis puudutab liikmesriikidele pandud kohustusi. Hagejad väidavad, et vaidlustatud direktiiv ei ole lihtsalt rakendusdirektiiv, vaid direktiivi 91/414/EMÜ muutev direktiiv, ja niisugusena oleks see tulnud vastu võtta menetluses, mis eeldab eelnevat konsulteerimist Euroopa Parlamendiga. Konsultatsiooni läbi viimata jätmise tõttu on nimetatud direktiivi puhul tegemist menetlusnormi rikkumisega.

Lisaks väidavad hagejad, et taimekaitsevahendite turuleviimise lubamise siseriiklike menetluste muutmise sildi all rikkus vaidlustatud direktiiv tegelikult alusdirektiivis 91/414/EMÜ selle I lisasse toimeainete lisamiseks ette nähtud ühiseid hindamiseeskirju.

(1) ELT L 214, lk 3.
ET Euroopa Liidu Teataja C 8/20

8. novembril 2007 esitatud hagi — Ryanair versus komisjon

(Kohtuasi T-404/07)

(2008/C 8/36)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Ryanair Ltd (Dublin, Iirimaa) (esindaja: E. Vahida)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— Tuvastada EÜ artikli 232 alusel, et kuna komisjon ei võtnud seisukohta hageja poolt 8. mail 2006 komisjonile esitatud kaebuse kohta, millele vastati 31. juulil 2007 märgukirjaga, siis on komisjon asutamislepingut rikkudes toimingu tegemata jätnud;

— mõista kõik kulud välja komisjonilt, sh hageja poolt menetlustes kantud kulud ka juhul, kui komisjon hagi algatamise järgselt teeb toimingu, mistõttu Euroopa Kohus leiab, et vajadus teha otsus on ära langenud või kui Euroopa Kohus lükkab hagi vastuvõetamatuse tõttu tagasi; ja

— võtta sellised meetmed, mida kohus peab sobivaks.

Väited ja peamised argumendid

Hageja väidab, et komisjon on jätnud tegemata toimingu, kuna ta ei võtnud temalt EÜ artikli 232 alusel taotletud seisukohta seoses hageja poolt 8. mail 2006 komisjonile esitatud kaebusega, mis puudutas 1) õigusvastast Prantsusmaa poolt Air France`ile antud riigiabi, mis seisnes erinevate lennujaamamaksude määramises Prantsuse lennujaamades sõltuvalt lennu sihtkohast või 2) teise võimalusena, kui asutakse seisukohale, et Prantsuse lennujaamad tegutsesid iseseisvalt, EÜ artiklit 82 rikkuvat konkurentsivastast diskrimineerimist Air France`i kasuks.

Oma hagi põhjendab hageja väitega, et komisjon oli kohustatud talle esitatud kaebust hoolikalt ja erapooletult kontrollima:

— ning tegema otsuse, et asjaomased meetmed ei kujuta endast riigiabi EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses või tunnistama meetmed riigiabiks EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses, kuid kokkusobivaks ühisturuga EÜ artikli 87 lõike 2 ja 3 alusel; või

— algatama menetluse EÜ artikli 88 lõike 2 alusel.

Teise võimalusena väidab hageja, et komisjon oli, saades hageja täiendava kaebuse konkurentsiõiguse rikkumise kohta, kohustatud kas algatama menetluse kaebuse eseme suhtes või pärast hagejale võimaluse andmist väljendada oma seisukohta, tegema lõpliku otsuse kaebuse tagasilükkamise kohta.

Lisaks kaebab hageja selle peale, et arvestades asjaolusid ja seda, et komisjon tegeleb pidavalt asjaomaste teemadega, oli neljateistkümne kuuline ajavahemik hageja kaebuse esitamise ja sellele komisjoni poolt märgukirja saatmise vahel ebamõistlikult pikk ning komisjoni tegevusetus sellel ajavahemikul kujutab endast toimingu tegemata jätmist EÜ artikli 232 tähenduses.

Lõpuks märgib hageja, et EÜ artikkel 232 annab ettevõtjatele õiguse esitada kaebus komisjoni poolt meetmete, millel oleks olnud talle otsene ja isiklik mõju, võtmata jätmise peale, ning meetmed mis komisjon jättis võtmata käesoleval juhul oleksid puudutanud hagejat kui Air France`i konkurenti otseselt ja isiklikult.
ET Euroopa Liidu Teataja C 315/43

31. oktoobril 2007 esitatud hagi — Basell Polyolefine versus Komisjon

(Kohtuasi T-399/07)

(2007/C 315/81)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Basell Polyolefine GmbH (Wesseling, Saksamaa) (esindajad: Rechtsanwälte D. Seeliger, E. Wagner ja I. Liebach)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada komisjoni 23. augusti 2007. aasta otsus;

— teise võimalusena tühistada komisjoni 23. augusti 2007. aasta otsuse osas, milles ei lubatud dokumentidele ka osalist juurdepääsu;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja vaidlustab komisjoni 23. augusti 2007. aasta otsuse, millega jäeti rahuldamata tema taotlus lubada talle juurdepääsu komisjoni dokumentidele, mis puudutavad otsust asjas COMP/E-2/37.857 — orgaanilised peroksiidid.

Hageja leiab esiteks, et rikutud on määruse (EÜ) nr 1049/2001 (1) artikli 2 lõiget 1. Hageja on seisukohal, et tal on juriidilise isikuna, kelle asukoht on ühes liikmesriigis, õigus tutvuda komisjoni dokumentidele ja see õigus laieneb määruse nr 1049/2001 artikli 2 lõike 3 alusel ka konkurentsimenetluse raames kogutud dokumentidele.

Hageja heidab lisaks ette määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 esimese ja kolmanda taande rikkumist, sest dokumentidele juurdepääsuga ei kahjustata objektiivselt kaitset väärivaid ärihuve ja momendil ei ole käimas ühtegi vaidlusaluse konkurentsimenetlusega seotud uurimist. Lisaks leitakse, et nimetatud dokumentidega avaldamise lubamiseks esineb ka ülekaalukas avalik huvi.

Lisaks rikub soovitud dokumentidele juurdepääsu keelamine EÜ artikli 255 lõiget 1. Selline otsus rikub samuti EL artikli 6 lõiget 2 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 42.

Hageja väidab veel, et käesoleval juhul on rikutud määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõiget 6 koostoimes artikli 4 lõikega 2, kuna tal on õigus nõuda vähemalt osalist juurdepääsu soovitud dokumentidele. Lõpuks on neid norme rikutud ka sel põhjusel, et komisjon ei ole järginud oma kohustust iga dokumenti konkreetselt ja individuaalselt kontrollida.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrus (EÜ) üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT L 145, lk 43; ELT eriväljaanne 01/03, lk 331).
ET Euroopa Liidu Teataja C 315/41

4. oktoobril 2007 esitatud hagi — FIFA versus Komisjon

(Kohtuasi T-385/07)

(2007/C 315/77)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Fédération Internationale de Football (FIFA) (esindajad: solicitor R. Denton, solicitor E. Batchelor ja solicitor F. Young)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada otsus, eelkõige selle artiklid 1 ja 2; ja

— mõista käesolevas menetluses FIFA kohtukulud välja komisjonilt, kes ühtlasi kannab ise oma kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Nõukogu direktiivi 89/552/EMÜ (1)artikli 3a kohaselt võib liikmesriik koostada loendi spordi- või muudest sündmustest, mida ta käsitleb „ühiskonnale väga tähtsatena”. Selles loendis olevate sündmuste edastamiseks ei või anda ainuõigusi, mis võtaks ära kõnealuse liikmesriigi elanikkonna oluliselt osalt võimaluse jälgida selliseid sündmusi otseülekande või hilisema edastusena tasuta televisioonis.

Hageja palub tühistada komisjoni 25. juuni 2007. aasta otsuse 2007/479/EÜ (2), milles komisjon leidis, et Belgia poolt nõukogu direktiivi 89/552/EMÜ artikli 3a lõike 1 kohaselt koostatud loend on kooskõlas ühenduse õigusega.

Oma hagi toetuseks väidab hageja, et Belgia loend piirab teenuste osutamise vabadust, kuna see takistab hagejal anda välismaistele edastajatele loa kujul ainuõigust otseülekandes FIFA maailmameistrivõistluste edastamiseks Belgia turul ning et kõikide FIFA maailmameistrivõistluste mängude loendisse kandmine, hoolimata nende populaarsusest, ei ole õigustatud, proportsionaalne ega vajalik.

Lisaks väidab hageja, et Belgia loend piirab asutamisvabadust, kuna takistab hagejal anda loa kujul edastamise õigust äriühingutele, kes soovivad kasutada tasulist spordisündmuste taasedastust Belgia turule levimiseks.

Hageja väidab veel, et Belgia loend rikub hageja omandiõigusi, kuna jätab ta ilma edastuse ainuõigustest, mis on talle antud kooskõlas EÜ õigusega kui intellektuaalomandi õiguse kaitse põhialus.

Lõpetuseks leiab hageja, et Belgia loend ei ole koostatud selgel ja läbipaistval viisil, mistõttu on see vastuolus nõukogu direktiiviga 89/552/EMÜ.

(1) Nõukogu 3. oktoobri 1989. aasta direktiiv 89/552/EMÜ teleringhäälingutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (EÜT 1989, L 298, lk 23; ELT eriväljaanne 06/01, lk 224).

(2) Komisjoni 25. juuni 2007. aasta otsus 2007/479/EÜ, milles käsitletakse Belgia poolt nõukogu direktiivi 89/552/EMÜ (teleringhäälingutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta) artikli 3a lõike 1 kohaselt võetud meetmete kooskõla ühenduse õigusega (ELT 2007, L 180, lk 24).
ET Euroopa Liidu Teataja C 297/46

12. oktoobril 2007 esitatud hagi — Guido Strack versus Euroopa Ühenduste Komisjon

(Kohtuasi T-392/07)

(2007/C 297/93)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Guido Strack (Köln, Saksamaa) (esindaja: advokaat H. Tettenborn)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada komisjoni poolt määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 8 lõike 3 alusel tegelikult või vaikimisi tehtud otsused seoses hageja 20. juuli 2007. aasta avaldusega ja 23. juuli 2007. aasta korduvavaldusega ning teise võimalusena 15. augusti 2007. aasta korduvavaldusega saada luba dokumentidele juurdepääsuks;

— kohustada Euroopa Ühenduste Komisjoni hüvitama hagejale talle tema taotluse läbivaatamisega tekitatud mittevaralist ja moraalset kahju sobivas suuruses, kuid vähemalt sümboolne 1 euro suurune hüvitis;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja taotleb esiteks juurdepääsu teatud dokumentidele koos korduvtaotlustega dokumentidele juurdepääsuks määruse (EÜ) nr 1041/2001 (1) alusel, mida komisjoni oli täielikult või osaliselt tagasi lükanud, ja teiseks poolt juurdepääsu dokumentidele, mis puudutavad kohtuasja T-110/04. Talle kas ei tagatud juurdepääsu nendele dokumentidele või ei tagatud ettenähtud aja jooksul.

Oma hagi põhjenduseks leiab hageja, et kostja on rikkunud EÜ artiklit 255 ja määruse nr 1049/2001 artikli 2 lõiget 1 ja artikleid 4 ning 6jj. Lisaks väidab hageja, et on rikutud hea halduse põhimõtteid ja Põhiõiguste harta artikleid 41 ja 42.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (EÜT L 145, lk 43; ELT eriväljaanne 01/03, lk 331).
ET Euroopa Liidu Teataja C 37/31

5. detsembril 2007 esitatud hagi — Scovill Fasteners, Inc. versus Euroopa Ühenduste Komisjon

(Kohtuasi T-447/07)

(2008/C 37/48)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Scovill Fasteners, Inc. (Clarkesville, Ühendriigid) (esindaja: O. Dugardyn)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada komisjoni 19. septembri 2007. aasta otsus K(2007) 4257 (lõplik) EÜ artikli 81 kohaldamise menetluse kohta (asi COMP/E 1/39.168 — PO/Metall- ja plastikpudukaubad: kinnitid);

— teise võimalusena tühistada hagejale määratud trahv või vähendada seda;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja palub tühistada komisjoni 19. septembri 2007. aasta otsus K(2007) 4257 (lõplik) asjas COMP/E-1/39.168 — PO/Metall- ja plastikpudukaubad: kinnitid), milles komisjon on leidnud, et hageja on koos teiste ettevõtjatega, leppides kokku koordineeritud hinnatõusus, vahetades konfidentsiaalset teavet hinnatõusude kohta ja hinnatõusude kohaldamisel rikkunud EÜ artiklit 81.

Oma hagi toetuseks väidab hageja, et komisjon on valesti leidnud, et hageja moodustab oma tütarettevõtjaga ühe majandusüksuse ning et hagejal ei ole solidaarvastutust tema tütarettevõtjale selle väidetavate rikkumiste eest määratud trahvi maksmisel.

Lisaks väidab hageja, et komisjon ei ole piisavalt tõendanud, et hageja tütarettevõtja osales kartellis pärast 1997. aastat.

Teise võimalusena väidab hageja, et komisjon on:

— trahvi arvutamisel teinud olulisi vigu

— ei ole rikkumiste kestuse ja raskuse hindamisel arvesse võtnud kõiki asjassepuutuvaid asjaolusid ega