Kohtuasi T-322/01

Roquette Frères SA

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Konkurents – Kartellikokkulepped – Naatriumglükonaat – EÜ artikkel 81 – Trahv – Määruse nr 17 artikli 15 lõige 2 – Suunised trahvide arvutamise meetodi kohta – Koostööteatis – Proportsionaalsuse põhimõte – Võrdne kohtlemine – Ne bis in idem põhimõte

Kohtuotsuse kokkuvõte

1. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Tegelik mõju turule

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkti 1 A esimene lõik)

2. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus

(Nõukogu määrus nr 17, artikkel 15)

3. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus

(Nõukogu määrus nr 17 artikli 15 lõige 2; komisjoni teadaanne 98/C 9/03)

4. Konkurents – Kartellikokkulepped – Konkurentsi kahjustamine – Hindamiskriteeriumid

(EÜ artikli 81 lõige 1)

5. Menetlus – Hagiavaldus – Vorminõuded

(Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 44 lõike 1 punkt c)

6. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teatis 96/C 207/04)

7. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Trahvi määramata jätmine või vähendamine vastutasuna süüdistatud ettevõtja koostöö eest

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teatis 96/C 207/04, peatüki B lõige b ja peatükk C)

8. Konkurents – Trahvid – Ühenduse karistused ning siseriiklike konkurentsieeskirjade rikkumise eest liikmesriigis või kolmandas riigis määratud karistused

(Nõukogu määrus nr 17, artikkel 15)

9. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Õigusrikkujast ettevõtja käive

(Nõukogu määrus nr 17)

10. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine

(EÜ artikli 81 lõige 1; nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 1 A)

11. Menetlus – Suulise menetluse uuendamise taotlus

(Esimese Astme Kohtu kodukord, artikkel 62)

12. Konkurents – Trahvid – Summa – Komisjoni kaalutlusõigus – Esimese Astme Kohtu täielik pädevus

(EÜ artikkel 229; nõukogu määrus nr 17, artikkel 17)

1. Suuniste määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punkti 1 A esimese lõigu kohaselt võtab komisjon rikkumise raskusastme alusel trahvi arvutamisel arvesse eelkõige rikkumise tegelikku mõju turule, kui seda saab mõõta. Kartelli mõõdetavat mõju asjaomasele turule tuleb käsitleda piisavalt tõendatuna, kui komisjon suudab esitada konkreetseid ja usutavaid tõendeid, näidates mõistliku tõenäosusega, et kartellil oli sellele turule mõju.

Kartelli poolt turule avaldatava mõju hindamine hõlmab tingimata oletuste tegemist. Selles kontekstis peab komisjon eelkõige uurima, milline oleks olnud toote hind kartelli puudumisel. Hindade tegeliku muutumise põhjuste uurimisel on riskantne spekuleerida iga põhjuse vastava osa üle. Tuleb arvesse võtta objektiivset asjaolu, et just hindade kokkuleppe tõttu loobusid osalised konkurentsivabadusest hindade valdkonnas. Nii põhineb muudest teguritest kui kartelliosaliste vabatahtlik loobumine tuleneva mõju hindamine kindlasti mõistlikel ja täpselt mõõdetamatutel oletustel.

Seega, et mitte võtta punkti 1 A esimese lõigus sätestatud kriteeriumilt selle kasulikku mõju, ei saa komisjonile ette heita seda, et ta tugines kartelli tegelikule mõjule turul – millel toimub konkurentsivastane tegevus, mis seisneb kartellikokkuleppes hindade või kvootide osas – ilma seda mõju mõõtmata või selle kohta arvulist hinnangut esitamata.

(vt punktid 71–75)

2. Keelatud kokkulepete eest karistamisel ei oma kartelli poolt turule avaldatava mõju hindamisel tähtsust ettevõtja tegelik käitumine, mille ta väidab omaks võtvat, kuna arvesse tuleb võtta mõju, mis tuleneb sellest rikkumisest tervikuna, milles ta osales.

Samuti ei ole kartelli mõju tingimata vastavuses selle kestusega. Nii ei saa välistada võimalust, et kui kartelli mõju on pika perioodi jooksul olematu, kuid lühikese perioodi jooksul laastav, on selle kartelli mõju sama suur kui kartelli puhul, millel on kogu selle kestuse jooksul teatav mõju. Seega kartelli mõju puudumine või selle piiratud mõju teatud perioodil, isegi kui see on tõendatud, ei anna veel tingimata tunnistust väiksemast mõjust kui see, mis on kogu selle kestuse ajal mõju avaldaval kartellil.

(vt punktid 89, 90, 121, 128, 141, 179)

3. Määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 kohaselt võetakse trahvisummat määrates arvesse rikkumise raskusaste ja kestus. Vastavalt suunistele määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta määrab komisjon põhisumma kindlaks rikkumise raskusastme põhjal, võttes arvesse rikkumise laadi, tegelikku mõju turule ja asjakohase geograafilise turu suurust.

Seega ei kohusta see õiguslik raamistik iseenesest komisjoni võtma arvesse toodete turu piiratud suurust.

Samas tuleb rikkumise raskusastme hindamisel arvestada suure hulga selliste teguritega, mille laad ja tähtsus erinevad sõltuvalt asjaomase rikkumise liigist ja selle erilistest asjaoludest. Ei saa välistada, et nende rikkumise raskusastet tõendavate asjaolude hulgas võivad sõltuvalt juhtumist olla ka rikkumise esemeks oleva toote väärtus, kõnealuse toote turu suurus ja ostjate võimsus.

Järelikult, kuigi turu suurus võib olla rikkumise raskusastme kindlaksmääramisel arvessevõetav asjaolu, varieerub selle tähtsus vastavalt kõnealuse rikkumise erilistele asjaoludele.

(vt punktid 147–150)

4. Selleks et analüüsida EÜ artikli 81 kohaldamist kokkuleppe või kooskõlastatud tegevuse suhtes, ei ole vaja arvesse võtta kokkuleppe tegelikku mõju, kui selgub, et kokkuleppe eesmärk oli takistada, piirata või kahjustada konkurentsi ühisturu piires.

(vt punkt 201)

5. Vastavalt Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 44 lõike 1 punktidele c ja d peab hagiavalduses olema esitatud ülevaade fakti- ja õigusväidetest. Peale selle peab selline ülevaade, sõltumata kõigist terminoloogiat puudutavatest küsimustest, olema nii selge ja täpne, et see võimaldaks kostjal end kaitsta ja Esimese Astme Kohtul vajadusel hagi lahendada ilma täiendavat teavet küsimata. Õiguskindluse ja korrakohase õigusemõistmise tagamiseks peavad selleks, et hagi oleks vastuvõetav, selle aluseks olevad peamised õiguslikud ja faktilised asjaolud kasvõi kokkuvõtlikult, ent seostatult ja arusaadavalt tulenema hagiavalduse tekstist.

See ei ole Esimese Astme Kohtu ülesanne otsida esimese väite toetuseks esitatud asjaolude hulgast neid, mida saaks kasutada ka mõne teise väite toetuseks. Seda järeldust ei lükka ümber asjaolu, et komisjon tegi vaatamata väite silmanähtavale ebatäpsusele erilise pingutuse, et teha kindlaks võimalikke argumente, mille hageja esitas oma argumentatsioonis seoses esimese väitega, mida saaks antud juhul kasutada ka teise väite toetuseks, ja et ta nendele selles kontekstis vastas. Tegelikult on komisjoni niisugune seisukoht vaid oletus hageja esitatud väite ulatusest. See ei võimalda kindlaks teha teise väite tegelikku ulatust.

(vt punktid 208 ja 209)

6. Teatis, mis käsitleb trahvide määramata jätmist või vähendamist kartellide puhul, lähtub komisjoni kaalutlusõigusest ning toob kaasa vaid selle, et komisjon piirab oma pädevust võrdse kohtlemise põhimõtet järgides. See teatis loob õiguspäraseid ootusi, millele komisjoni kartelli olemasolust informeerida soovivad ettevõtjad tuginevad. Arvestades võrdse kohtlemise põhimõtet ja õiguspärase ootuse põhimõtet, millele komisjoniga koostööd teha soovivad ettevõtjad võivad vastavalt sellele teatisele tugineda, on komisjon seega kohustatud ettevõtjale määratud trahvi summa kindlaksmääramisel tema koostööd hinnates nendest lähtuma.

Niisugusel juhul ei saa uue teatise eelnõul, kuigi see avaldati enne konkurentsieeskirjade rikkumise eest trahvi määramise otsuse vastuvõtmist, ega ka uuel teatisel, mis avaldati pärast selle otsuse vastuvõtmist, olla sellist mõju, nagu oleks komisjon oma kaalutlusõigust ise piiranud.

(vt punktid 223 ja 224)

7. Selleks, et ettevõtja trahvi võidaks teatise, mis käsitleb trahvide määramata jätmist või vähendamist kartellide puhul, peatüki C alusel oluliselt vähendada, näeb nimetatud teatise peatükk B, millele peatükk C viitab, lõikes b ette, et see ettevõtja esitaks kartelli olemasolu tõendavaid määrava tähtsusega tõendeid esimesena. Selle tingimuse täitmiseks ei nõua nimetatud teatis, et komisjoni salajasest kartellist teavitanud ettevõtja esitaks kõik määrava tähtsusega tõendid vastuväiteteatise koostamiseks või hoopiski mitte rikkumist tuvastava otsuse vastuvõtmiseks.

(vt punktid 237–239)

8. Ne bis in idem põhimõte keelab ühte ja sama isikut karistada rohkem kui üks kord ühe ja sama õigusvastase käitumise eest, et kaitsta sama õigushüve. Selle põhimõtte kohaldamisel on kolm kumulatiivset tingimust: asjaolude samasus, õigusrikkuja samasus ja kaitstava õigushüve samasus.

Ühe ettevõtja suhtes ühe ja sama õigusvastase teoga seonduvalt kahe paralleelse menetluse läbiviimine ja seega kahe karistuse määramine – ühe määrab kõnealuse liikmesriigi pädev asutus ja teise ühendus – on õiguspärane, kui nimetatud menetlustel on erinev eesmärk ja rikutud normid ei ole samad.

Sellest järeldub, et seda enam ei saa ne bis in idem põhimõtet kohaldada olukorras, kus ühelt poolt komisjoni ja teiselt poolt kolmanda riigi ametiasutuste menetlustel ja määratud karistustel ei ole ilmselgelt samad eesmärgid. Kui esimesel juhul on tegemist vaba konkurentsi säilitamisega Euroopa Liidu ja Euroopa Majanduspiirkonna territooriumil, siis teisel juhul soovitakse kaitsta kolmanda riigi turgu. Ne bis in idem põhimõtte kohaldamiseks vajalik kaitstava õigushuvi samasuse tingimus ei ole niisugusel juhul täidetud.

(vt punktid 277–281)

9. Kui ühenduse konkurentsieeskirju rikkunud ettevõtjale trahvisumma kindlaksmääramisel tehakse viga seoses arvessevõetava käibe suurusega, tuleb selle vea ilmnemisel trahvisummat korrigeerida isegi juhul, kui see viga tuleneb ettevõtjast enesest.

(vt punkt 293)

10. Kui komisjon jagab EÜ artikli 81 lõiget 1 rikkunud ettevõtjad trahvisumma kindlaksmääramiseks rühmadesse, peab iga nii määratletud rühma läve kindlaksmääramine olema süsteemne ja objektiivselt õigustatud.

(vt punkt 295)

11. Esimese Astme Kohus peab suulise menetluse uuendamise taotluse uute asjaolude arvesse võtmiseks rahuldama vaid siis, kui huvitatud pool põhjendab seda asjaoludega, mis võivad avaldada otsustavat mõju vaidluse lahendusele ja mida ta ei saanud enne suulise menetluse lõppu esitada.

Kui pärast seda, kui konkurentsieeskirju rikkunud ettevõtja suhtes on tehtud trahvi määramise otsus, tehakse otsus, mis puudutab teisi samas rikkumises osalenud ettevõtjaid, siis ei kujuta see endast uut asjaolu, mis võiks avaldada esimese otsuse õiguspärasusele otsustavat mõju, ning seega ei ole vaja selle alusel suulist menetlust uuendada.

Ühenduse õigusakti seaduslikkust hinnatakse akti vastuvõtmise ajal olemas olevate faktiliste ja õiguslike asjaolude alusel. Järelikult on õigusakti seaduslikkuse hindamisel välistatud selle õigusakti vastuvõtmise kuupäevast hiljem tekkinud asjaolude arvesse võtmine. Pealegi tuleb otsuse seaduslikkust põhimõtteliselt hinnata poolte poolt haldusmenetluses nimetatud faktiliste ja õiguslike asjaolude alusel ja/või nende faktiliste ja õiguslike asjaolude alusel, mida otsuses on kajastatud. Vastupidisel juhul seataks kahtluse alla kahe menetluse vaheline parallelism – parallelism varasema haldusmenetluse ja järgneva kohtuliku kontrollimenetluse vahel –, mis põhineb faktiliste ja õiguslike asjaolude samasusel.

(vt punktid 323–326)

12. Mis puutub konkurentsieeskirjade rikkumiste eest määratud trahvide summade kindlaksmääramisse, siis Esimese Astme Kohus võib hageja argumente arvestades kaaluda oma täielikku pädevust teostades täiendavaid asjaolusid, mida vaidlustatud otsuses nimetatud ei olnud. Siiski peab see võimalus õiguskindluse põhimõttest lähtudes põhimõtteliselt piirduma vaidlustatud otsusest varasemate asjaolude arvesse võtmisega, mida komisjon oleks võinud oma otsuse tegemisel teada. Teistsugune lähenemine paneks Esimese Astme Kohtu täitevvõimu rolli, hindamaks küsimust, mida viimasel ei ole veel palutud hinnata, mis viiks tema pädevuse ülevõtmisele ja kahjustaks kohtu- ja täitevvõimu vahelist funktsioonide jaotust ja institutsionaalset tasakaalu üldse.

(vt punkt 327)

















ESIMESE ASTME KOHTU OTSUS (kolmas koda)

27. september 2006( )

Konkurents – Kartellikokkulepped – Naatriumglükonaat – EÜ artikkel 81 – Trahv – Määruse nr 17 artikli 15 lõige 2 – Suunised trahvide arvutamise meetodi kohta – Koostööteatis – Proportsionaalsuse põhimõte – Võrdne kohtlemine – Ne bis in idem põhimõte

Kohtuasjas T‑322/01,

Roquette Frères SA, asukoht Lestrem (Prantsusmaa), esindajad: advokaadid O. Prost, D. Voillemot ja A. Choffel,

hageja,

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: A. Bouquet, W. Wils, A. Whelan ja F. Lelièvre, hiljem A. Bouquet, W. Wils ja A. Whelan, keda abistasid advokaadid A. Condomines ja J. Liygonie,

kostja,

mille esemeks on esiteks nõue tühistada 2. oktoobri 2001. aasta otsuse K(2001) 2931 (lõplik), mis on tehtud EÜ asutamislepingu artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 kohaldamise menetluses (juhtum COMP/E‑1/36.756 – Naatriumglükonaat), artiklid 1 ja 3, millega määratakse kindlaks hagejale määratud trahvi summa, teiseks nõue trahvisummat vähendada ja kolmandaks nõue tagastada hagejale temalt ebaseaduslikult sisse nõutud summad,

EUROOPA ÜHENDUSTE ESIMESE ASTME KOHUS (kolmas koda),

koosseisus: koja esimees J. Azizi, kohtunikud M. Jaeger ja F. Dehousse,

kohtusekretär: ametnik I. Natsinas,

arvestades kirjalikus menetluses ja 18. veebruari 2004. aasta kohtuistungil esitatut,

on teinud järgmise

otsuse

Vaidluse aluseks olevad asjaolud

1 Roquette Frères SA (edaspidi „Roquette”) on keemiatööstuses tegutsev äriühing. Ta toodab eelkõige naatriumglükonaati.

2 Naatriumglükonaat kuulub kelaativate ainete hulka, mis on tööstusprotsessi käigus metalliioone siduvad tooted. Nende protsesside hulka kuuluvad näiteks tööstuslik puhastamine (pudelite või tööriistade puhastamine), pindade töötlus (roostetõrje, rasvade eemaldamine, alumiiniumi graveerimine) ja vee töötlemine. Kelaativaid aineid kasutatakse toiduainete­, kosmeetika­, ravimi-, paberi­ ja betoonitööstuses ning muudes tööstustes. Naatriumglükonaati müüakse kogu maailmas ja maailma turgudel on konkureerivad ettevõtjad olemas.

3 1995. aastal müüdi naatriumglükonaati maailmas kokku umbes 58,7 miljoni euro eest, sellest umbes 19,6 miljoni euro eest Euroopa Majandusühenduses (EMÜ). Vaidluse asjaolude asetleidmise ajal oli peaaegu kogu ülemaailmne naatriumglükonaadi tootmine viie ettevõtja käes, kellest esimene oli Fujisawa Pharmaceutical Co. Ltd (edaspidi „Fujisawa”), teine Jungbunzlauer AG (edaspidi „Jungbunzlauer”), kolmas Roquette, neljas Glucona vof (edaspidi „Glucona”), mida kuni detsembrini 1995 kontrollisid ühiselt Akzo Nobel NV (edaspidi „Akzo”) 100‑protsendilise osalusega tütarettevõtja Akzo Chemie BV ja Coöperatieve Verkoop- en Productievereniging van Aardappelmeel en Derivaten Avebe BA (edaspidi „Avebe”), ning viies oli Archer Daniels Midland Co. (edaspidi „ADM”).

4 Ameerika Ühendriikide Justiitsministeerium teavitas 1997. aasta märtsis komisjoni sellest, et lüsiini ja sidrunhappe turul korraldatud uurimise tulemusena oli algatatud uurimine ka seoses naatriumglükonaadi turuga. Oktoobris ja detsembris 1997 ning veebruaris 1998 teatati komisjonile, et Akzo, Avebe, Glucona, Roquette ja Fujisawa olid möönnud endi osalust kartellikokkuleppes, mis seisnes naatriumglükonaadi hindade kindlaksmääramises ja nimetatud toote müügikoguste jagamises Ameerika Ühendriikide turul ja mujal. Pärast seda, kui ettevõtjad jõudsid Ameerika Ühendriikide Justiitsministeeriumiga kokkuleppele, määrasid Ühendriikide ametivõimud neile trahvid.

5 18. veebruaril 1998 saatis komisjon nõukogu 6. veebruari 1962. aasta määruse nr 17, esimene määrus asutamislepingu artiklite [81] ja [82] rakendamise kohta (EÜT 1962, 13, lk 204, ELT eriväljaanne 08/01, lk 3), artikli 11 alusel informatsiooninõuded peamistele naatriumglükonaadi tootjatele, importijatele, eksportijatele ja ostjatele Euroopas.

6 Pärast informatsiooninõude saamist võttis Fujisawa komisjoniga ühendust ja teatas, et on eespool kirjeldatud uurimise käigus Ühendriikide ametiasutustega koostööd teinud ja soovib seda teha ka komisjoniga vastavalt komisjoni 18. juuli 1996. aasta teatisele, mis käsitleb trahvide määramata jätmist või vähendamist kartellide puhul (C 207, lk 4; edaspidi „koostööteatis”). Pärast 1. aprillil 1998 koos komisjoniga peetud nõupidamist esitas Fujisawa 12. mail 1998 kirjaliku avalduse ja toimiku, mis sisaldas kokkuvõtet kartelliga seonduvast ja mitmeid dokumente.

7 16. ja 17. septembril 1998 viis komisjon määruse nr 17 artikli 14 lõike 3 alusel Avebe, Glucona, Jungbunzlauer ja Roquette’i ruumides läbi uurimise.

8 10. novembril 1998 saatis komisjon ADM‑ile informatsiooninõude. ADM teatas 26. novembril 1998 oma kavatsusest komisjoniga koostööd teha. 11. detsembril 1998 toimunud nõupidamisel esitas ADM „koostöö raames oma esimese panuse”. Seejärel esitati 21. jaanuaril 1999 ettevõtja avaldus ja asjakohased dokumendid.

9 Komisjon saatis 2. märtsil 1999 üksikasjalikud informatsiooninõuded Gluconale, Roquette’ile ja Jungbunzlauerile. Nimetatud ettevõtjad andsid 14., 19. ja 20. aprilli 1999. aasta kirjades teada oma soovist komisjoniga koostööd teha ja esitasid talle teatavat informatsiooni kartelli kohta. Komisjon saatis 25. oktoobril 1999 ADM­ile, Fujisawale, Gluconale, Roquette’ile ja Jungbunzlauerile täiendavad informatsiooninõuded.

10 17. mail 2000 saatis komisjon talle esitatud informatsiooni põhjal vastuväiteteatise Roquette’ile ja teistele ettevõtjatele, kes olid EÜ artikli 81 lõike 1 ja EMP lepingu artikli 53 lõike 1 rikkumisega seotud. Roquette ja kõik teised asjaomased ettevõtjad esitasid komisjoni teatisele vastuseks oma kirjalikud märkused. Ükski nendest ei taotlenud enda ärakuulamist ega vaidlustanud komisjoni vastuväiteteatises kirjeldatud asjaolude sisulist õigsust.

11 Komisjon saatis 11. mail 2001 Roquette’ile ja teistele asjaomastele ettevõtjatele täiendavad informatsiooninõuded.

12 2. oktoobril 2001 võttis komisjon vastu otsuse K(2001) 2931 (lõplik), mis on tehtud EÜ artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 kohaldamise menetluses (juhtum COMP/E-1/36.756 – Naatriumglükonaat; edaspidi „otsus”). Otsus tehti Roquette’ile kirja teel teatavaks 11. oktoobril 2001.

13 Otsus sisaldab muu hulgas järgmisi sätteid:

„Artikkel 1

[Akzo], [ADM], [Avebe], [Fujisawa], [Jungbunzlauer] ja [Roquette] on rikkunud EÜ artikli 81 lõiget 1 ja alates 1. jaanuarist 1994 EMP lepingu artikli 53 lõiget 1, osaledes vältavas keelatud kokkuleppes ja/või kooskõlastatud tegevuses naatriumglükonaadi sektoris.

Rikkumine kestis:

– [Akzo], [Avebe], [Fujisawa] ja [Roquette’i] puhul veebruarist 1987 kuni juunini 1995;

– [Jungbunzlaueri] puhul maist 1988 kuni juunini 1995;

– [ADM­i] puhul juunist 1991 kuni juunini 1995.

[…]

Artikkel 3

Artiklis 1 nimetatud rikkumiste eest on määratud järgmised trahvid:

a) [Akzo] 9 miljonit eurot,

b) [ADM] 10,13 miljonit eurot,

c) [Avebe] 3,6 miljonit eurot,

d) [Fujisawa] 3,6 miljonit eurot,

e) [Jungbunzlauer] 20,4 miljonit eurot,

f) [Roquette] 10,8 miljonit eurot

[…]”

14 Otsuses võttis komisjon trahvisumma määramisel aluseks suunised määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta (EÜT 1998, C 9, lk 3; ELT eriväljaanne 08/01, lk 171; edaspidi „suunised”) ja koostööteatise.

15 Esiteks määras komisjon rikkumise raskusastme ning kestuse põhjal kindlaks trahvi põhisumma.

16 Rikkumise raskusastme osas leidis komisjon kõigepealt, et asjaomased ettevõtjad on toime pannud väga raske rikkumise, arvestades selle laadi, tegelikku mõju naatriumglükonaadi turule EMP-s ja asjaomase geograafilise turu suurust (otsuse põhjendus 371).

17 Seejärel leidis komisjon, et on vaja võtta arvesse tegelikku majanduslikku suutlikkust konkurentsi kahjustada ja määrata selline trahvimäär, mis tagaks piisava hoiatava mõju. Seetõttu liigitas komisjon ettevõtjad kahte kategooriasse, tuginedes asjaomaste ettevõtjate naatriumglükonaadi müügi ülemaailmsele käibele aastal 1995 – rikkumise perioodi viimane aasta –, mille kohta ettevõtjad olid pärast komisjonilt informatsiooninõuete saamist andmed esitanud ja mille põhjal komisjon arvutas välja nende ettevõtjate vastavad turuosad. Esimesse kategooriasse liigitas ta ettevõtjad, kelle turuosad olid tema valduses oleva teabe kohaselt naatriumglükonaadi ülemaailmsel turul üle 20%, nimelt Fujisawa (35,54%), Jungbunzlauer (24,75%) ja Roquette (20,96%). Nendele ettevõtjatele määras komisjon trahvi lähtesummaks 10 miljonit eurot. Teise kategooriasse liigitas komisjon ettevõtjad, kelle turuosad olid tema valduses oleva teabe kohaselt naatriumglükonaadi ülemaailmsel turul alla 10%, nimelt Glucona (ligikaudu 9,5%) ja ADM (9,35%). Nendele ettevõtjatele määras komisjon trahvi lähtesummaks 5 miljonit eurot, st Akzole ja Avebele, kes ühiselt omasid osalust Gluconas, 2,5 miljonit eurot kummalegi (otsuse põhjendus 385).

18 Selleks et ühelt poolt tagada trahvi piisavalt hoiatav mõju ja teiselt poolt võtta arvesse asjaolu, et suurtel ettevõtjatel on õigus- ja majandusteadmised ning vastavad infrastruktuurid, mis võimaldavad neil paremini oma rikkumise olemust ja sellest konkurentsiõiguse seisukohalt tulenevaid tagajärgi hinnata, korrigeeris komisjon lähtesummat. Selle tulemusena kohaldas komisjon asjaomaste ettevõtjate suurust ja koguvahendeid arvestades ADM‑ile ja Akzole määratud lähtesummadele koefitsienti 2,5 ja seega tõstis selle lähtesumma ADM‑i puhul 12,5 miljoni euroni ja Akzo puhul 6,25 miljoni euroni (otsuse põhjendus 388).

19 Võtmaks arvesse iga ettevõtja poolt toime pandud rikkumise kestust, suurendati selliselt määratletud lähtesummat 10% võrra aasta kohta, st Fujisawa, Akzo, Avebe ja Roquette’i lähtesummat suurendati 80%, Jungbunzlaueri lähtesummat 70% ja ADM-i lähtesummat 35% (otsuse põhjendused 389–392).

20 Nii määras komisjon Roquette’i puhul trahvi põhisummaks 18 miljonit eurot. ADM­i, Akzo, Avebe, Fujisawa ja Jungbunzlaueri puhul määrati põhisummadeks vastavalt 16,88, 11,25, 4,5, 18 ja 17 miljonit eurot (otsuse põhjendus 396).

21 Teiseks suurendati Jungbunzlauerile määratud trahvi põhisummat raskendavate asjaolude tõttu 50% võrra, kuna nimetatud ettevõtjal oli kartellis juhtiv roll (otsuse põhjendus 403).

22 Kolmandaks uuris komisjon teatud ettevõtjate esitatud argumente, mille kohaselt tuli nende puhul arvesse võtta kergendavaid asjaolusid, ja lükkas need argumendid tagasi (otsuse põhjendused 404–410).

23 Neljandaks nõustus komisjon vastavalt koostööteatise B osale selle trahvisumma, mis Fujisawale oleks määratud koostöö puudumisel, „väga suure vähendamisega” (80%). Peale selle leidis komisjon, et ADM ei täitnud oma trahvisumma „väga suureks vähendamiseks” koostööteatise C osas ette nähtud tingimusi. Lõpuks vähendas komisjon koostööteatise D osa alusel „märkimisväärselt” (40%) ADM­i ja Roquette’i trahvisummat ning 20% Akzo, Avebe ja Jungbunzlaueri trahvisummat (otsuse põhjendused 418, 423, 426 ja 427).

24 19. märtsil 2002 tunnistas komisjon otsuse Jungbunzlauerit puudutavas osas kehtetuks. 29. septembril 2004 tegi komisjon Jungbunzlaueri ja kolme Jungbunzlaueri kontserni kuuluva ettevõtja (Jungbunzlauer Ladenburg GmbH, Jungbunzlauer Holding AG ja Jungbunzlauer Austria AG) suhtes uue otsuse K(2004) 3598, mis käsitleb EÜ artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 kohaldamise menetlust (juhtum COMP/E‑1/36.756 – Naatriumglükonaat; edaspidi „29. septembri 2004. aasta otsus”), määrates neile 19,04 miljoni euro suuruse trahvi osalemise eest kartellis naatriumglükonaadi sektoris. Nimetatud otsuse neli adressaati esitasid 23. detsembril 2004 selle otsuse peale hagi Esimese Astme Kohtusse. Hagi registreeriti Esimese Astme Kohtu kantseleis numbri T‑492/04 all.

Menetlus ja poolte nõuded

25 Roquette esitas Esimese Astme Kohtu kantseleisse 20. detsembril 2001 saabunud hagiavaldusega käesoleva hagi.

26 Ettekandja-kohtuniku ettekande põhjal otsustas Esimese Astme Kohus (kolmas koda) avada suulise menetluse ja esitas Esimese Astme Kohtu kodukorra artiklis 64 ette nähtud menetlust korraldavate meetmete raames pooltele kirjalikud küsimused, millele pooled vastasid ettenähtud tähtaja jooksul.

27 Poolte kohtukõned kuulati ära 18. veebruari 2004. aasta kohtuistungil.

28 Pärast eelkõige Jungbunzlauerile adresseeritud 29. septembri 2004. aasta otsuse tegemist palus Roquette 2. veebruari 2005. aasta kirjas esimese võimalusena menetlust korraldavate meetmete võtmist Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 64 lõike 4 alusel ja teise võimalusena Esimese Astme Kohtu poolt kõigi vajalike meetmete võtmist, nagu näiteks kohtuvaidluse uuendamine või kohtuasjade liitmine. Lähtudes õigusmõistmise korrakohase toimimise põhimõttest, palus Esimese Astme Kohus menetlust uuendamata komisjonil võtta Roquette’i taotluse suhtes seisukoht. Komisjon teatas 7. märtsi 2005. aasta kirjas, et tema arvates ei ole vaja Roquette’i taotlust rahuldada.

29 Roquette palub Esimese Astme Kohtul:

– tühistada otsuse artikkel 1 osas, milles on tuvastatud, et tema puhul kestis rikkumine veebruarist 1987 kuni juunini 1995;

– tühistada otsuse artikkel 3 osas, milles talle määratakse trahv 10,8 miljonit eurot;

– kasutada oma täielikku pädevust talle määratud trahvisumma vähendamiseks;

– kohustada komisjoni talle hüvitama ebaseaduslikult sisse nõutud trahvisumma (põhisumma ja intress, mille määr on 3,76%);

– mõista kohtukulud välja komisjonilt.

30 Komisjon palub Esimese Astme Kohtul:

– jätta hagi rahuldamata;

– mõista kohtukulud välja Roquette’ilt.

Õiguslik käsitlus

31 Roquette’i väited, mis puudutavad kõik talle määratud trahvi summa kindlaksmääramist, käsitlevad: esiteks rikkumise raskusastet, teiseks rikkumise kestust, kolmandaks kergendavate asjaolude olemasolu, neljandaks tema koostööd haldusmenetluses ja viiendaks ne bis in idem põhimõtte kohaldamist, võttes arvesse talle Ühendriikide ametiasutuste poolt määratud trahve.

I – Rikkumise raskusaste

A – Sissejuhatus

32 Mis puudutab komisjoni hinnangut seoses rikkumise raskusastmega, siis Roquette esitab kolm argumenti: esiteks arvessevõetava käibe vale kindlaksmääramine; teiseks kartelliga turule avaldatava tegeliku mõju väär hindamine; kolmandaks Roquette’i käitumise arvesse võtmata jätmine.

33 Enne argumentide põhjendatuse kohta seisukoha võtmist on otstarbekas meelde tuletada mõningaid komisjoni poolt otsuses seoses rikkumise raskusastmega antud hinnanguid.

34 Otsusest selgub, et rikkumise raskusastme hindamisel leidis komisjon kõigepealt, et kõnealused ettevõtjad olid toime pannud väga raske rikkumise, arvestades selle laadi, tegelikku mõju naatriumglükonaadi turule EMP­s ja asjaomase geograafilise turu suurust, mis hõlmas kogu EMP­d (otsuse põhjendused 334–371).

35 Seejärel leidis komisjon, et kõnealuste ettevõtjate suhtes tuli kohaldada „erinevat kohtlemist, et võtta arvesse nende ettevõtjate tegelikku majanduslikku suutlikkust konkurentsi oluliselt kahjustada […] ja määrata trahv tasemel, mis tagab piisava hoiatava mõju”. Selles kontekstis märkis komisjon, et ta võtab arvesse iga ettevõtja konkreetset osatähtsust ja seega tema õigusvastase käitumise tegelikku mõju konkurentsile (otsuse põhjendused 378 ja 379).

36 Nende asjaolude hindamisel tugines komisjon kõnealuste ettevõtjate naatriumglükonaadi ülemaailmsele käibele viimasel rikkumisperioodil ehk 1995. aastal. Selles osas leidis komisjon, et „[kuna naatriumglükonaadi] turg on ülemaailmne, annavad need käibed parima võimaliku ülevaate kartellis osalenud ettevõtjate suutlikkusest teistele ühisturul ja/või EMP turul tegutsevatele ettevõtjatele märkimisväärset kahju tekitada” (otsuse põhjendus 381). Komisjon lisas, et tema arvates toetab seda meetodit asjaolu, et tegemist oli ülemaailmse kartelliga, mille eesmärk oli eelkõige turgude jagamine maailma tasandil ja teatud EMP piirkondade vabastamine konkurentsist. Ta leidis, et ühe kartelliosalise ülemaailmne käive andis ülevaate tema panusest kartelli tõhususse tervikuna või vastupidi ebastabiilsusest, mis kartelli oleks mõjutanud, kui see isik ei oleks kartellis osalenud (otsuse põhjendus 381).

37 Sellest lähtudes pidas komisjon vajalikuks määratleda kaks ettevõtjate kategooriat: esiteks kategooria, mis koosnes „kolmest põhilisest naatriumglükonaadi tootjast, kelle turuosad ülemaailmsel turul ületasid 20%, ja teiseks kategooria, mille moodustasid ettevõtjaid, „kelle turuosad naatriumglükonaadi ülemaailmsel turul olid tunduvalt väiksemad (alla 10%)” (otsuse põhjendus 382). Nii määras komisjon 10 miljoni euro suuruse lähtesumma esimese kategooria ettevõtjatele, kelle hulka kuulusid Fujisawa, Jungbunzlauer ja Roquette, kelle turuosad olid vastavalt ligikaudu 36%, 25% ja 21%, ning 5 miljoni euro suuruse lähtesumma teise kategooriasse kuuluvatele ettevõtjatele Gluconale ja ADM‑ile, kelle mõlema turuosa on ligikaudu 9%. Kuna Akzo ja Avebe omasid Gluconas ühiselt osalust, võttis komisjon kummagi äriühingu puhul aluseks 2,5 miljoni euro suuruse põhisumma (otsuse põhjendus 385).

38 Selleks et ühelt poolt tagada trahvi piisavalt hoiatav mõju ja teiselt poolt võtta arvesse asjaolu, et suurtel ettevõtjatel on õigus- ja majandusteadmised ning infrastruktuurid, mis võimaldavad neil paremini oma rikkumise olemust ja sellest konkurentsiõiguse seisukohalt tulenevaid tagajärgi hinnata, korrigeeris komisjon lähtesummat. Selle tulemusena kohaldas komisjon asjaomaste ettevõtjate suurust ja koguvahendeid arvestades ADM‑ile ja Akzole määratud lähtesummadele koefitsienti 2,5 ja seega tõstis selle lähtesumma ADM‑i puhul 12,5 miljoni euroni ja Azko puhul 6,25 miljoni euroni (otsuse põhjendus 388).

B – Käibe kindlaksmääramine

1. Poolte argumendid

39 Roquette väidab sisuliselt seda, et komisjon ei määranud trahvi põhisumma arvutamisel arvessevõetavat käivet kindlaks õigesti. Roquette’i arvates on komisjoni ekslik hinnang tingitud sellest, et ta võttis arvesse käibe, mis hõlmab ka „emalahuste” käivet, kuigi varem oli ta möönnud, et kartelliga seoses arvesse võetud naatriumglükonaadi turg „emalahuseid” ei hõlma.

40 Olles meelde tuletanud, et „emalahused” olid väljaspool otsuse kohaldamisala, rõhutab Roquette, et 19. novembri 1999. aasta kirjast ja tema poolt komisjoni 2. märtsi 1999. aasta informatsiooninõudele 3. mail 1999 koostatud vastusest ning vastuväiteteatele 25. juulil 2000 esitatud märkustest tuleneb, et tema poolt vedeliku kujul toodetav naatriumglükonaat on vaid erilise tootmisprotsessi tulemusena saadav „emalahus” ja seega erineb see konkurentide toodetest. Selle põhjal vaidlustab ta väite, et komisjon ei saanud aru saada, et Roquette’i nimetatud „vedel glükonaat” on „emalahus” ja mitte naatriumglükonaat vedeliku kujul, nagu seda toodavad Roquette’i konkurendid. Roquette viitab sellega seoses ka komisjoni seisukohale kostja vastuses, kus viimane möönab kaudselt, et see, mida Roquette nimetab „emalahuseks”, ei ole täpselt sama mis naatriumglükonaat vedeliku kujul.

41 Roquette vaidleb vastu sellele, et tema poolt 2. märtsi 1999. aasta ja 11. mai 2001. aasta informatsiooninõuetele 3. mail 1999 ja 21. mail 2001 saadetud vastustes viite puudumine „emalahustele” võiks õigustada seda, et komisjon ei erista glükonaatide „emalahuseid” naatriumglükonaadist vedeliku kujul. Ta rõhutab, et ta vastas informatsiooninõuetele komisjoni vorminõuete kohaselt, milles ei eristatud „vedelaid glükonaate” „emalahustest”. Peale selle oleks tulnud Roquette’i arvates tema poolt esitatud informatsiooni, sh andmeid käivete kohta, hinnata varasemate selgituste valguses, mis viitavad sellele, et vedelad glükonaadid ei olnud kartellikokkuleppega hõlmatud tooted. Sellega seoses viitab ta ka Fujisawa 12. mai 1998. aasta kirjalikele märkustele, milles viimane on tema arvates möönnud, et „emalahused” ei kujuta endast valmistoodet ega olnud kartellikokkuleppega hõlmatud. Asjaolu, et osalised ei ole vedela naatriumglükonaadi kartellikokkuleppest välistamist nimetanud, ei takista Roquette’i arvates kõigil kolmandatel isikutel ja komisjonil aru saamast, et see kokkulepe „emalahuseid” ei hõlma. Nii võis komisjon Roquette’i arvates teada, et see, mida Roquette nimetas „vedelaks glükonaadiks”, oli tegelikult „emalahus”.

42 Seetõttu väidab Roquette, et kuna ta ei võinud kahelda selles, et komisjon on vedela naatriumglükonaadi olemusest aru saanud, ja kui komisjon leidis, et tema valduses olev informatsioon on ebapiisav, siis oli komisjon hooletu, jättes käivete arvutamisel küsimata vajalikud selgitused seoses Roquette’i ja teiste ettevõtjate „vedela glükonaadi” eristamisega (Esimese Astme Kohtu 14. mai 1998. aasta otsus kohtuasjas T‑310/94: Gruber + Weber vs. komisjon, EKL 1998, lk II‑1043, punkt 242). Roquette on seisukohal, et kui komisjon oleks olnud hoolsam, oleks ta saanud muid dokumente, mis Roquette’i poolset „emalahuste” tootmist tõendavad. Roquette esitab kohtule oma juhatuse esimehe tõendi, mis kinnitab, et Roquette’i vedel naatriumglükonaat on „emalahus” ja et Roquette ei tootnud muid vedelaid naatriumglükonaate kui „emalahused”.

43 Teise võimalusena leiab Roquette, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei ole oluline, kelle süü tõttu trahvi arvutamisel viga tekkis, ja vea olemasolul tuleb trahvi seetõttu igal juhul vähendada (Esimese Astme Kohtu 11. märtsi 1999. aasta otsus kohtuasjas T‑156/94: Aristrain vs. komisjon, EKL 1999, lk II‑645, punktid 584–586).

44 Seetõttu leiab Roquette, et trahvisumma kindlaksmääramisel ei tohtinud tema arvessevõetava käibe hulka arvata „emalahuste” müügi käivet. Kuid käive, mida otsuse põhjenduses 48 võeti arvesse trahvi põhisumma arvutamisel, sisaldas Roquette’i „emalahuste” käivet.

45 Selle komisjoni hindamisvea tõttu on rikkumise esemeks oleva Roquette’i toote käive väiksem kui arvessevõetud käive. Selle hindamisvea tõttu tegutseb komisjon selles asjas iseenese ja Euroopa Kohtu normidele ning võrdsuse ja proportsionaalsuse põhimõttele vastupidiselt. Järelikult ei tule Roquette’i liigitada „esimese kategooria” tootjate hulka, kelle turuosa on suurem kui 20% ja kelle trahvi kindlaksmääratud põhisumma on 10 miljonit eurot, ning komisjon on määranud liiga kõrge trahvi.

46 Roquette tuletab veel meelde, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on kartellis osalevatest ettevõtjatest igaühe osatähtsuse hindamisel põhielemendiks käive ja rikkumise ulatuse näitajana võib arvesse võtta ainult kartellikokkuleppe esemeks olevate kaupade käibe (Euroopa Kohtu 7. juuni 1983. aasta otsus liidetud kohtuasjades 100/80–103/80: Musique diffusion française jt vs. komisjon, EKL 1983, lk 1825, punkt 120; eespool punktis 42 viidatud Esimese Astme Kohtu otsus Gruber + Weber vs. komisjon, punkt 237, ja 11. märtsi 1999. aasta otsus kohtuasjas T‑157/94: Ensidesa vs. komisjon, EKL 1999, lk II‑707). Ta leiab, et asjaolu, et pärast „emalahuseid” puudutavate tulemuste väljajätmist toimunud käibe vähenemist jäeti trahv samale tasemele, rikub võrdse kohtlemise ja proportsionaalsuse põhimõtet. Täiendavalt tuletab ta meelde, et Esimese Astme Kohus on trahvi määramisel oma täielikku pädevust teostades komisjonist sõltumatu.

47 Komisjon lükkab kõik Roquette’i argumendid tagasi. Ta leiab, et mitte miski ei võimaldanud tal teada, et Roquette’i vedel naatriumglükonaat on „emalahus”. Komisjoni arvates säilitas Roquette teadlikult selles küsimuses ebaselguse. Selle kinnituse põhjendamiseks viitab komisjon Roquette’i poolt informatsiooninõuetele 3. mail 1999 ja 21. mail 2001 saadetud vastustele ja Roquette’i 19. novembri 1999. aasta kirjale lisatud äridokumendile. Komisjon märgib, et Roquette mainib kõigis nendes dokumentides vedelat naatriumglükonaati, täpsustamata et on tegemist „emalahusega”. Peale selle ei võimaldanud Roquette’i 19. novembri 1999. aasta kirjas toodud viited vedela naatriumglükonaadi ja „emalahuste” kohta teha kindlat järeldust, et Roquette turustas vaid „emalahuse” tüüpi vedelat naatriumglükonaati. Komisjon rõhutab asjaolu, et Roquette teadis, et informatsiooninõuete saatmise eesmärk oli hinnata kartelliga hõlmatud turgu, et arvutada trahvid. Seetõttu leiab ta, et on väheusutav, et Roquette informatsiooninõuetele vastates ei maininud oma vedela naatriumglükonaadi olemuse kohta seetõttu, et ta pidi järgima talle saadetud vormi, ja kartusest, et sellest kõrvale kaldudes ei täida ta oma koostöökohustust. Komisjon vaidlustab eespool punktis 42 viidatud kohtuotsuse Gruber + Weber vs. komisjon, millele Roquette tugines, asjakohasuse, kuna käesolevas asjas Roquette eksitas teda. Lõpuks rõhutab ta, et ükski kartelliosalistest ei maininud menetluse jooksul, et Roquette’i naatriumglükonaat vedelal kujul võiks olla kartellikokkuleppest välja jäetud.

48 Lisaks rõhutab komisjon, et kuigi Roquette’i vedelal kujul tooted oleks tulnud tema naatriumglükonaadiga seonduva käibe arvutamisel välja jätta, ei mõjuta see komisjoni poolt kindlaks määratud trahvi lähtesummat suuruses 10 miljonit eurot.

49 Ta märgib, et trahv peab olema proportsionaalne rikkumise raskusastme ja kestusega ning mitte ettevõtja konkreetse käibega. Suunised näevad ette, et seda raskusastet tuleb hinnata, lähtudes rikkumise laadist, rikkumise mõjust turule, kui see on mõõdetav, ja asjaomase turu geograafilisest suurusest. Peale selle mööndakse suuniste punktis 1 A ja ka kohtupraktikas, et võrdsuse põhimõtte kohaldamine võib sama tegevuse puhul viia ka asjaomastele ettevõtjatele erineva trahvisumma määramiseni, ilma et see eristamine põhineks aritmeetilisel arvutusel (Esimese Astme Kohtu 13. detsembri 2001. aasta otsus kohtuasjas T‑48/98: Acerinox vs. komisjon, EKL 2001, lk II‑3859, punkt 90).

50 Antud asjas leiab komisjon, et isegi kui Roquette’i turuosa tuli vähendada 20,96%-lt 17,4%-le, jäi Roquette üheks kolmest peamisest naatriumglükonaadi tootjast, kellele tuli määrata trahvi lähtesummaks 10 miljonit eurot. Roquette on jätkuvalt kaugelt eespool ADM‑ist ja Glucona emaettevõtjatest, kellele kuulus alla 10% suurune turuosa ja kellele oli määratud 5 miljoni euro suurune trahv.

2. Esimese Astme Kohtu hinnang

51 Kõigepealt tuleb meelde tuletada, et vastavalt otsuse põhjendustele 34–38 on selge, et rikkumise esemeks olev toode on naatriumglükonaat, mis hõlmab tahket naatriumglükonaati, vedelat naatriumglükonaati ja glükoonhapet, v.a „emalahuseks” nimetatud toode.

52 Peale selle selgub otsuse põhjendustest 48 ja 381, et komisjon võttis arvesse need käibed, millele kartelli osalised viitasid oma vastustes komisjoni informatsiooninõuetele, ja et need käibed vastavad iga kartelliosalise naatriumglükonaadi müügi ülemaailmsetele käivetele rikkumise viimasel aastal ehk aastal 1995. Selle põhjal leidis komisjon, et 1995. aastal ulatus Roquette’i naatriumglükonaadi ülemaailmne käive 12 293,62 miljardi euroni ja sellest tulenev turuosa oli hinnatud 20,96%-le (otsuse põhjendus 48).

53 Vastuseks Esimese Astme Kohtu kirjalikule küsimusele kinnitas komisjon, et 12 293,62 tuhat eurot vastas 80 216 582­le Prantsuse frangile, st summale, mille Roquette oli komisjonile teatanud oma 21. mai 2001. aasta vastuses informatsiooninõudele. Sellest 21. mai 2001. aasta vastusest selgub, et summa 80 216 582 Prantsuse franki, mis oli Roquette’i naatriumglükonaadi ülemaailmne käive 1995. aastal, hõlmab Roquette’i käivet tahke naatriumglükonaadi osas (60 517 501 Prantsuse franki), naatriumglükonaadi osas vedelal kujul (16 029 382 Prantsuse franki) ja glükoonhappe osas (3 669 699 Prantsuse franki) aastal 1995.

54 Roquette lisas oma repliigile juhatuse esimehe koostatud tõendi, mille kohaselt turustas ta 1995. aastal ja varem nimetuse all „vedel naatriumglükonaat” vaid „emalahuseid”. Komisjon ei ole seda avaldust vaidlustanud ei oma vasturepliigis, Esimese Astme Kohtu kirjalikele küsimustele esitatud vastustes ega ka kohtuistungil.

55 Järelikult on selge, et komisjoni poolt arvesse võetud Roquette’i käive hõlmas ka „emalahuste” müügi käivet, kuigi see toode ei olnud kartellikokkuleppe esemeks. Sellest järeldub, et trahvisumma kindlakstegemisel arvesse võetud Roquette’i käive on ekslik. Nii määrati Roquette’ile ekslikult trahv, mille summa ei kajasta adekvaatselt tema positsiooni rikkumise esemeks oleva toote turul.

56 Nimetatud eksimuse tagajärgi hinnatakse edaspidi pärast Roquette’i esitatud muude väidete analüüsimist, kui Esimese Astme Kohus teostab oma täielikku pädevust.

C – Kartelli tegelik mõju

1. Esialgsed märkused

57 Roquette väidab sisuliselt seda, et kui komisjon hindas kartelli tegelikku mõju kõnealusele turule, ei võtnud ta arvesse seda, et kartelli mõju oli piiratud. Järelikult toimis komisjon vastuolus iseenese praktikaga ja selgelt väljakujunenud kohtupraktikaga, rikkudes määruse nr 17 artiklit 15 ja proportsionaalsuse põhimõtet.

58 Sellega seoses tuleb meelde tuletada väljakujunenud kohtupraktikat, mille kohaselt tuleb rikkumiste raskusaste kindlaks määrata seoses mitme asjaoluga, nagu eelkõige konkreetse juhtumi eripärased tehiolud, ilma et kohustuslikult arvesse võetavatest tingimustest oleks kehtestatud siduvat või ammendavat loetelu (Euroopa Kohtu 25. märtsi 1996. aasta määrus kohtuasjas C‑137/95 P: SPO jt vs. komisjon, EKL 1996, lk I‑1611, punkt 54; Euroopa Kohtu 17. juuli 1997. aasta otsus kohtuasjas C‑219/95 P: Ferriere Nord vs. komisjon, EKL 1997, lk I‑4411, punkt 33, ja Esimese Astme Kohtu 20. märtsi 2002. aasta otsus kohtuasjas T‑9/99: HFB jt vs. komisjon, EKL 2002, lk II‑1487, punkt 443).

59 Suunistes (punkti 1 A esimene lõik) märkis komisjon, et rikkumise raskusastme hindamisel võtab ta peale rikkumise laadi ja asjaomase geograafilise turu suuruse arvesse rikkumise „tegelikku mõju turule, kui seda saab mõõta”.

60 Antud asjas selgub otsuse põhjendustest 334–388, et komisjon tõepoolest määras trahvisumma kindlaks rikkumise raskusastmest lähtudes, arvestades neid kolme kriteeriumi. Selles kontekstis arvestas ta eelkõige seda, et kartellil oli „tegelik mõju” naatriumglükonaadi turule (otsuse põhjendus 371).

61 Otsuse põhjenduses 340 esitas komisjon järgmise analüüsi:

„Komisjon leiab, et rikkumisel, mille panid toime ettevõtjad, kes käesolevas otsuses nimetatud ajavahemikul esindasid üle 90% maailma ja 95% Euroopa naatriumglükonaadi turust, oli EMP-s sellele turule tegelik mõju, kuna see rikkumine oli toime pandud hoolikalt. Kuna kartelli tegevuse eesmärk oli konkreetselt piirata müügikoguseid, kasutada kõrgemaid hindu kui need, mis muidu oleksid kehtinud, ja piirata müüki teatud klientidele, siis on see tegevus pidanud mõjutama tavapärast turukäitumise skeemi ning on seega turgu mõjutanud.”

62 Otsuse punktis 341 rõhutas komisjon, et „[k]õnealuste kokkulepete täitmist ja sellega turule avaldatava mõju küsimust on võimaluse piires eristatud”, aga on „siiski vältimatu, et teatud faktilised asjaolud, mida nende kahe punktiga seonduvate järelduste tegemisel kasutati, on kattuvad”.

63 Selle pinnalt analüüsis komisjon esiteks kartellikokkuleppe täitmist (otsuse põhjendused 342–351). Tema arvates oli kartellikokkuleppe täitmine tõendatud erinevate asjaoludega, mis seondusid müügikvootidega, mida komisjon pidas kartelli nurgakiviks. Peale selle tõi komisjon välja asjaolu, et „[k]artelli iseloomustas kestev soov määrata kindlaks siht­ ja/või miinimumhinnad”, ja lisas, et tema arvates „[n]endel hindadel pidi olema mõju osaliste käitumisele, kuigi nad ei saavutanud neid hindu süstemaatiliselt” (otsuse põhjendus 348). Komisjon jõudis järeldusele, et „[kartellikokkuleppe] tõhusas täitmises ei saa kahelda” (otsuse põhjendus 350).

64 Teiseks hindas komisjon rikkumise mõju naatriumglükonaadi turule. Sellega seoses viitas ta kõigepealt asjaomase turu hindamisele otsuse põhjendustes 34–41. Viidates seejärel juba otsuse põhjendustes 235 ja 236 antud hinnangule, kinnitas komisjon Roquette’i ruumidest kaasa võetud tabelitele (edaspidi „graafikud”) tuginedes järgmist (otsuse põhjendus 354):

„Roquette’i ruumides läbi viidud kontrolli käigus leitud [graafikutest] nähtuv hindade muutumine näitab seda, et kartelliosaliste taotletav eesmärk oli vähemalt osaliselt saavutatud. Kaks [graafikut], mis illustreerivad hindade kujunemist Prantsuse frankides Euroopa naatriumglükonaadi turul aastatel 1977–1995, näitavad langust aastal 1985. See muutus tulenes nähtavasti varasema kartelli lõppemisest ja sellele järgnenud tootmisvõimsuste kasutamise kasvust. 1986. aasta lõpus oli hindade tase 1985. aasta algusega võrreldes langenud peaagu poole võrra. On väga tõenäoline, et nende kokkulepete rakendamine, millega loodi uus kartell alates 1986. aastast, aitas oluliselt kaasa suurele hindade tõusule (kahekordistumisele) ajavahemikul 1987–1989. Pärast 1989. aastal toimunud langust, mis oli väiksem kui aastal 1985, jäi hinnatase kuni 1995. aastani ligikaudu 60% võrra kõrgemale kui aastal 1987.”

65 Otsuse põhjendustes 235 ja 236, millele viitab otsuse põhjendus 354, märkis komisjon järgmist:

„(235) Kaks Roquette’i ruumidest kontrolli käigus kaasa võetud dokumenti on piisavalt selgesõnalised ja kujutavad endast tõendeid tulemuste kohta, mida kartell naatriumglükonaadi osas saavutas. Need dokumendid sisaldavad eelkõige [graafikut] „Euroopa” keskmise naatriumglükonaadi hinna kohta aastatel 1977–1995.

(236) [Üks graafikutest] näitab selgelt, et aastatel 1981 ja 1987, kui täideti vastavalt „esimest” ja „teist” kartellikokkulepet, tõusid hinnad väga kiiresti. Hinnad langesid järsult aastal 1985, mis langeb kokku „esimese” kartelli lõpuga, kui Roquette kartellist lahkus. Ajavahemikul 1987–1989 tõusis naatriumglükonaadi hind tugevasti – lausa kahekordselt. Seejärel, aastatel 1989–1995 jäi hind umbes 60% kõrgemaks, kui see oli olnud 1987. aasta mõõnaperioodil. Tuleb märkida, et vastupidi ajavahemikule 1981–1986 suudeti naatriumglükonaadi hinda väga kõrgena hoida kuni aastani 1995.”

66 Seejärel võttis komisjon kokku, analüüsis ja lükkas tagasi osaliste erinevad argumendid, mis nad olid haldusmenetluses esitanud, et kummutada komisjoni järeldust Roquette’i ruumidest kaasa võetud graafikute kohta. Mis puudutab ADM-i argumente, mille kohaselt oleks samasugune hindade muutumine leidnud aset ka kartelli puudumisel, siis komisjon leidis järgmist (otsuse põhjendused 359, 365 ja 369):

„(359) […] ADM-i esitatud argumendid ei tõenda veenvalt seda, et kartellikokkuleppe täitmine ei saanud mängida hindade kõikumisel mingit rolli. Kuigi on tõsi, et ADM­i pakutud stsenaarium võib saada tõeks kartelli puudumisel, sobib see väga hästi ka olemasoleva salajase kokkuleppega. 80.‑ndate aastate keskel täheldatud võimsuse kasv võib üheaegselt olla nii esimese kartelli (1981–1985) lõppemise põhjus kui ka tagajärg. Mis puudutab hindade muutumist alates 1987. aastast, siis see on täielikult kooskõlas sellel ajavahemikul toimunud kartelli tegevuse taastumisega. Järelikult ei saa asjaolu, et naatriumglükonaadi hinnad tõusma hakkasid, selgitada ainuüksi konkurentsiga, vaid seda tuleb tõlgendada osaliste vahel „hindade alammäärade” kohta sõlmitud kokkuleppe, turuosade jagamise ning info­ ja järelevalvesüsteemi valguses. Kõik need faktorid on hinnatõusule kaasa aidanud.

[…]

(365) [Üks] Roquette’i juurest leitud [graafikutest] kinnitab seda, et ajavahemikul 1991–1995 ehk ajal, mil ADM kartellis osales, jäid hinnad stabiilseks või langesid vähesel määral. Miski ei viita sellele, et hinnad oleksid tugevasti langenud, ega veel vähem sellele, et need ei oleks olnud tasuvad. ADM-i lahkumine turult on tõenäoliselt seletatav tõsiste tehniliste probleemidega, mis tal tekkisid vahetult pärast kartelliga liitumist ja mis jäid kestma. ADM ei olnud enam kunagi võimeline oma müügikvoote täitma.

[…]

(369) On mõeldamatu, et osalised oleksid otsustanud korduvalt igal pool üle maailma kohtuda, et jagada müügikvoote, määrata kindlaks hindu ja jagada kliente nii pika perioodi jooksul, võttes arvesse sellega kaasnevaid riske, kui kartelli mõju naatriumglükonaadi turule oleks nende meelest olnud olematu või piiratud.”

67 Seda analüüsi arvestades võib erinevad Roquette’i esitatud argumendid selle kohta, kuidas komisjon tõendab kartelli tegeliku mõju olemasolu, jagada vastavalt sellele, kas need käsitlevad kartellikokkuleppe täitmise kohta komisjoni poolt tehtud järeldusi, kartellikokkuleppe täitmise ja selle mõju tõendamisel komisjoni poolt arvesse võetud asjaolusid või kartelli tegeliku mõju hindamisel komisjoni poolt teiste asjaolude arvesse võtmata jätmist.

2. Komisjon olevat valinud vale lähenemise, kui ta püüdis tõendada kartelli tegelikku mõju turule

a) Poolte argumendid

68 Oma argumentidega nende asjaolude asjakohatusest, mille komisjon võttis arvesse kartellikokkuleppe täitmise ja nende mõju tõendamisel, vaidlustab Roquette võimaluse, et komisjon võis kartellikokkuleppe täitmise kohta tehtud järeldustega tõendada tegeliku mõju olemasolu.

69 Eriti lükkab Roquette tagasi ühelt poolt komisjoni analüüsi otsuse põhjendustes 340–351, milles viimane kinnitab, et kuna kartellikokkulepet täideti hoolikalt, pidid need mõjutama tavapärast turukäitumist, ja et kokkulepete tõhus täitmine ei eelda tingimata turul täpselt samade hindade ja koguste rakendamist, vaid piisab leppekohasele määrale lähendamisest. Teiselt poolt vaidlustab Roquette otsuse põhjenduses 369 tehtud komisjoni järelduse selle kohta, et osaliste kohtumised pika perioodi jooksul vaatamata ohule viitavad sellele, et mõju turule on olemas.

70 Komisjon vaidlustab selle argumentatsiooni põhjendatuse.

b) Esimese Astme Kohtu hinnang

71 Kõigepealt tuleb meelde tuletada, et suuniste punkti 1 A esimese lõigu kohaselt võtab komisjon rikkumise raskusastme alusel trahvi arvutamisel arvesse eelkõige rikkumise „tegelikku mõju turule, kui seda saab mõõta”.

72 Sellega seoses tuleb analüüsida väljendi „kui seda [st tegelikku mõju] saab mõõta” täpset tähendust. Eelkõige on vaja välja selgitada, kas selle väljendi tähenduses võib komisjon trahvi arvutamisel arvesse võtta vaid rikkumise tegelikku mõju, kuivõrd ta on võimeline selle mõju suurust hindama.

73 Nagu komisjon õigesti väidab, hõlmab kartelli poolt asjaomasele turule avaldatava mõju hindamine tingimata oletuste tegemist. Selles kontekstis peab komisjon eelkõige uurima, milline oleks olnud toote hind kartelli puudumisel. Hindade tegeliku muutumise põhjuste uurimisel on riskantne spekuleerida iga põhjuse vastava osa üle. Tuleb arvesse võtta objektiivset asjaolu, et just hindade kokkuleppe tõttu loobusid osalised konkurentsivabadusest hindade valdkonnas. Nii põhineb muudest teguritest kui kartelliosaliste vabatahtlik loobumine tuleneva mõju hindamine kindlasti mõistlikel ja täpselt mõõdetamatutel oletustel.

74 Seega et mitte võtta sellelt kriteeriumilt, mida saab trahvisumma kindlaksmääramisel arvesse võtta, selle kasulikku mõju, ei saa komisjonile ette heita seda, et ta tugines kartelli tegelikule mõjule asjaomasel turul, hoolimata sellest, et komisjon ei saa seda mõju mõõta või selle kohta arvulist hinnangut esitada.

75 Järelikult tuleb kartelli tegelikku mõju asjaomasele turule käsitleda piisavalt tõendatuna, kui komisjon suudab esitada konkreetseid ja usutavaid tõendeid, näidates mõistliku tõenäosusega, et kartellil oli sellele turule mõju.

76 Käesolevas asjas tuleneb komisjoni analüüsi kokkuvõttest (vt eespool punktid 61–66), et kartelli „tegeliku mõju” olemaolu järeldades tugines ta kahele näitajale. Esiteks viitas komisjon asjaolule, et kartelli liikmed olid kartellikokkuleppeid täitnud hoolikalt (vt eelkõige otsuse põhjendus 340, mis on esitatud eespool punktis 61) ja et kartell kestis pika perioodi jooksul (otsuse põhjendus 369, mis on esitatud eespool punktis 66). Teiseks leidis komisjon, et Roquette’i ruumidest kaasa võetud graafikutest nähtub teatav vastavus kartellikokkuleppega kindlaks määratud ja kartelli liikmete poolt turul tegelikult kasutatud hindade vahel (otsuse põhjendus 354, mis on esitatud eespool punktis 64).

77 Kõigepealt tuleb rõhutada, et komisjon ei piirdunud ainult sellega, et järeldas kartellikokkuleppe hoolikast täitmisest kartelli tegelikku mõju naatriumglükonaadi turule. Nagu eespool tsiteeritud otsuse väljavõtetest selgub, püüdis komisjon niipalju kui võimalik uurida kartellikokkuleppe täitmist ja kartelli tegelikku mõju turule eraldi, leides sisuliselt seda, et kartellikokkuleppe täitmine on üks eeltingimus, mis on vajalik kartelli tegeliku mõju tõendamiseks, kuid samas ei ole see tõendamiseks piisav tingimus (vt selle kohta otsuse põhjendus 341). Tõsi on see, et otsuse põhjenduses 341 möönis komisjon, et oli „vältimatu, et teatud faktilised asjaolud, mida nende kahe punktiga seonduvate järelduste tegemisel kasutati, on kattuvad” – mis on Roquette’i väitel põhjus, miks komisjon ei ole oma analüüsi erinevates osades alati asjakohaseid termineid kasutanud –, kuid siiski ei saa komisjonile ette heita, nagu oleks ta ajanud segamini kartellikokkuleppe täitmise ja kartelli tegeliku mõju. Peale selle, kuna kartellikokkuleppe täitmine iseenesest on kartelli tegeliku mõju avaldumise eeltingimus, kujutab kartellikokkuleppe tõhus täitmine endast esimest viidet kartelli mõju olemasolule.

78 Lisaks ei saa komisjonile ette heita, et ta jõudis järeldusele, et kuna kartelli liikmed esindasid üle 90% maailma ja 95% EMÜ naatriumglükonaadi turust ning tegid märkimisväärseid pingutusi kartellikokkulepete haldamiseks, järgimiseks ja kontrolliks, kujutas kartellikokkulepete täitmine endast tugevat viidet sellele, et kartellil on mõju turule, arvestades (vt allpool punkt 167), et käesolevas asjas ei piirdunud komisjon vaid selle analüüsiga.

79 Lisaks leidis komisjon õigesti, et selle asjaolu kaal kasvab kartelli kestel. Keeruka kartelli edukas toimimine, mis nagu käesolevas asjas hõlmab hindade kindlaksmääramist, turgude jagamist ja teabevahetust, toob endaga muu hulgas kaasa olulised haldus- ja juhtimiskulud. Seega võis komisjon mõistlikult leida, et asjaolu, et ettevõtjad jätkasid rikkumist ja tagasid selle tõhusa haldusjuhtimise pika aja jooksul niisuguse tegevusega kaasnevatele ohtudele vaatamata, näitab seda, et kartelli liikmed said sellest kartellist teatud kasu ja kartellil oli tegelik mõju asjaomasele turule, isegi kui see mõju ei olnud mõõdetav.

80 Eeltoodust tuleneb, et komisjoni lähenemine kartelli tegeliku mõju hindamiseks naatriumglükonaadi turule ei olnud vale.

3. Argumendid, mis käsitlevad komisjoni poolt arvesse võetud kartellikokkulepete täitmist ja kartelli mõju tõendavaid asjaolusid

a) Kartelli erinevad faasid

Poolte argumendid

81 Roquette’i väitel eristab komisjon otsuses rikkumise toimumise kolme faasi: „ettevalmistusfaas” (maist 1986 kuni aprillini 1987), „tegevusfaas” (aprillist 1987 kuni maini 1990 ehk ajani, mil liitus ADM) ja „lõppfaas” (maist 1990 kuni juunini 1995). Roquette väidab, et eristamine põhineb ilmselt kartelli poolt turule avaldatud mõju määral ja et komisjon ei hinnanud adekvaatselt kartelli mõju esimeses ja viimases faasis.

82 Roquette leiab, et ettevalmistusfaasi jooksul ei olnud asjaomasele turule mingisugust konkurentsivastast mõju, kuna sel ajal pooled vaid lõid kontaktid ja leppisid kokku kartelli juhtpõhimõtetes. Nagu komisjon otsuse põhjenduses 106 möönis, et 1986. aasta mai nõupidamisel mõju ei olnud ja seega ei saa seda kartelli mõju hindamisel arvesse võtta, leiab Roquette, et 19. ja 20. veebruari 1987. aasta nõupidamisel ei olnud mõju ning seega ei oleks komisjon tohtinud ka seda arvesse võtta. Roquette’i väitel kehtestati viimati nimetatud nõupidamisel vaid kartelli põhimõtted, kuid mitte tegevuse üksikasjalikku korda, mis kehtestati alles 11. ja 12. aprilli 1987. aasta nõupidamisel. Seega võis komisjon rikkumise mõju arvesse võtta alles alates 1987. aasta aprillist ning mitte 1987. aasta veebruarist, nagu ta oli teinud.

83 Peale selle leiab Roquette, et komisjon jättis kartelli poolt turule avaldatava mõju hindamisel arvesse võtmata kartelli lõppfaasis ilmnenud tegutsemisraskused. Nii ei võtnud komisjon arvesse kompensatsioonisüsteemi toimimise kahtluse alla seadmist, mis oli tingitud ADM­i võimetusest täita talle kartelliga liitumisel antud kvoote, kuigi komisjon möönab nende asjaolude olemaolu otsuse põhjendustes 100, 200 ja 209. Komisjon jättis arvesse võtmata ka selle, et nõupidamistel kokku lepitud põhimõtteid ei täidetud, eelkõige seoses müügi kohta andmete esitamisega ja kvootide järgimisega poolte poolt. Roquette rõhutab eriti seda, et komisjon jättis arvesse võtmata tema keeldumise osaleda välisjärelevalvesüsteemis, mis andis talle tegutsemisruumi.

84 Komisjon palub selle argumentatsiooni tagasi lükata.

Esimese Astme Kohtu hinnang

85 Mis puudutab kartelli erinevate perioodide arvesse võtmata jätmist, siis tuleb kõigepealt märkida, et vastupidi Roquette’i väidetele ei määratle komisjon kartelli mõju määra vastavalt igale kartelli faasile. Otsuse põhjendusest 352 ja järgnevatest põhjendustest nähtub, et komisjon võttis kartelli mõju arvesse üheainsa perioodina, mis hõlmab kogu rikkumise kestust.

86 Mis puudutab kartelli mõju puudumist ettevalmistusperioodil, siis selgub otsusest tõesti, et Amsterdamis 19. ja 20. veebruaril 1987 toimunud nõupidamisel sõlmisid Benckiser GmbH (kes 1988. aastal loovutas oma naatriumglükonaadi tootmise Jungbunzlauer’ile), Fujisawa, Glucona ja Roquette üldise raamlepingu, mille üksikasju pidi arutatama järgmisel nõupidamisel, mis kava kohaselt pidi toimuma kaks kuud hiljem Vancouveris (otsuse põhjendused 108 ja 109), ja et Vancouveris 11. ja 12. aprillil 1987 toimunud nõupidamisel täpsustasid nimetatud pooled ja Finnsugar kartellikokkuleppe täitmise põhimõtteid (otsuse põhjendused 112, 113, 115 ja 116).

87 Samas lepiti 19. ja 20. veebruaril 1987 Amsterdamis toimunud nõupidamisel kokku seoses turuosade kindlaksmääramise, külmutamise ja järgimise põhimõtetega kõnealuse aasta või eelnenud aastate tegelike müügiandmete alusel, et mudelina kasutatakse 1986. aasta müüginumbreid (otsuse põhjendus 108) ja et turuosad jagatakse teatud jagamispõhimõtte alusel. Viimati nimetatud asjaolu selgub ühe Roquette’i esindaja 3. märtsi 1997. aasta teatest, mille Roquette haldusmenetluses komisjonile esitas. Järelikult lepiti 19. ja 20. veebruaril 1987 Amsterdamis toimunud nõupidamisel poolte vahel kokku vähemalt tegevuse mõnede üksikasjade osas, mis võimaldasid kartellikokkuleppe osalist täitmist. Seetõttu ei saa, vaatamata hiljem tehtud erinevatele täpsustustele, vaidlustada kokkuleppe täitmist alates sellest kuupäevast.

88 Mis puudutab mõju vähenemise arvesse võtmata jätmist lõpp-perioodil, siis selgub otsusest tõesti, et ADM­i poolne kvootide mittetäitmine tõi kaasa mitmeid lahkhelisid erinevate kartelli liikmete vahel ja nõudeid kompensatsioonisüsteemist loobumiseks (vt eelkõige otsuse põhjendused 100, 200 ja 209). Samas vähendas ADM­i võimetus oma müügikvooti täita, samal ajal kui teised kartelli liikmed oma toote pakkumist piirasid, veelgi naatriumglükonaadi pakkumist turul, mis mitte ei vähendanud, vaid pigem suurendas kartelli mõju turul.

89 Mis puudutab Roquette’i väiteid seoses sellega, et pooled ei järginud lõpp‑perioodil üksteise teavitamise kohustust müügi osas ega müügikvoote, siis tuleb märkida, et Roquette esitas selle argumendi toetuseks vaid oma keeldumise osaleda välisjärelevalvesüsteemis, mis andis talle teatud tegutsemisruumi. Selgelt väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei oma kartelli poolt turule avaldatava mõju hindamisel tähtsust ettevõtja tegelik käitumine, mille ta väidab omaks võtvat, kuna arvesse tuleb võtta mõju, mis tuleneb sellest rikkumisest tervikuna, milles ta osales (Euroopa Kohtu 8. juuli 1999. aasta otsus kohtuasjas C­49/92 P: komisjon vs. Anic Partecipazioni, EKL 1999, lk I­4125, punktid 150 ja 152, ning Esimese Astme Kohtu 9. juuli 2003. aasta otsus kohtuasjas T‑224/00: Archer Daniels Midland ja Archer Daniels Midland Ingredients vs. komisjon, EKL 2003, lk II‑2597, punktid 160 ja 167). Järelikult on põhjendamatu ka argument kartelli mõju vähenemise arvesse võtmata jätmise kohta lõpp-perioodil.

90 Isegi kui ilmneks, et kartellikokkulepet ettevalmistus- ja lõpp-perioodi jooksul ei täidetud, ei saa see iseenesest mingil juhul tõendada kartelli mõju puudumist turule. Kartelli mõju ei ole tingimata vastavuses selle kestusega. Nii ei saa välistada võimalust, et kui kartelli mõju on pika perioodi jooksul olematu, kuid lühikese perioodi jooksul laastav, on selle kartelli mõju sama suur kui kartelli puhul, millel on kogu selle kestuse jooksul teatav mõju. Seega kartelli mõju puudumine või selle piiratud mõju teatud perioodil, isegi kui see on tõendatud, ei anna veel tingimata tunnistust väiksemast mõjust kui see, mis on kogu selle kestuse ajal mõju avaldaval kartellil.

91 Eeltoodut arvestades tuleb tagasi lükata Roquette’i argumendid, mis käsitlevad kartelli erinevate perioodide arvesse võtmata jätmist

b) Kartelli eesmärkide saavutamata jäämine tegevusperioodil

Sissejuhatus

92 Roquette leiab veel seda, et kartelli tegelik mõju tema „tegevusfaasis” (aprill 1987 kuni mai 1990) oli piiratud, mida komisjon ei ole nõuetekohaselt arvesse võtnud. Eelkõige märgib Roquette, et komisjon ei võtnud arvesse kartelli piiratud mõju, arvestades et järelevalvesüsteem oli nõrk, ega kartelli eesmärkide – kvootide määramine, hindade kindlaksmääramine ja klientide jagamine – saavutamata jäämist.

93 Kõigepealt tuleb rõhutada, et antud juhul ei tõenda komisjon kartelli mõju selle eesmärkide täieliku saavutamise alusel. Komisjon leiab, et pooltevaheline andmete vahetus, üksikasjalik turuosade kindlaksmääramine, siht- ja/või miinimumhindade kindlaksmääramine ja klientide jagamine kartelli liikmete vahel nõupidamiste käigus tõendavad esmajärjekorras kartellikokkuleppe täitmist. Seoses selle täitmisega ja hindade muutumisega naatriumglükonaadi turul, mida komisjoni väitel näitavad Roquette’i ruumidest kaasa võetud graafikud, järeldab komisjon vähemalt osalist kartelli liikmete esimese eesmärgi saavutamist, milleks oli naatriumglükonaadi kõrgete hindade kunstlik säilitamine (otsuse põhjendus 354).

94 Seega tuleb uurida Roquette’i iga vastuväidet kartelli eesmärkide saavutamata jäämise kohta, et teha kindlaks, kas need võivad seada kahtluse alla kartellikokkuleppe täitmise, nii nagu komisjon seda tõendas. Arvestades, et kartellikokkuleppe täitmine on kartelli tegeliku mõju olemasolu eeltingimus, muudab kartellikokkuleppe täitmata jätmise kahtluse alla seadmine kartelli tegeliku mõju olemasolu tõendamise võimatuks.

Järelevalvesüsteem

– Poolte argumendid

95 Roquette väidab, et kartelli võtmeelemendiks peetav järelevalvesüsteem (otsuse põhjendus 91) oli täiesti nõrk. Komisjon möönis seda otsuse põhjendustes 93, 172, 195 ja 214 ning Roquette rõhutas seda oma 22. juuli 1999. aasta koostöömemorandumis (edaspidi „22. juuli 1999. aasta memorandum”), milles oli märgitud, et kokkuleppe pooled esitasid ebatäpseid andmeid. Samas ei olnud komisjon järelevalvesüsteemi nõrkust rikkumise raskusastme hindamisel arvesse võtnud.

96 Komisjon palub lükata see argumentatsioon tagasi.

– Esimese Astme Kohtu hinnang

97 Mis puudutab järelevalvesüsteeme ehk esmajärjekorras seda, mis oli tagatud ühe Šveitsi äriühingu kaudu, kes tegutses usaldusisikuna ja kogus kartelli liikmete kohta statistilisi andmeid, ning seda, mille kaudu üks kartelli liige kogus erinevate liikmete andmeid, et neid seejärel teistele liikmetele edastada (otsuse põhjendus 92), siis ei ole vaidlustatud seda, et need süsteemid ei toiminud tõrgeteta, mistõttu süsteemidesse koondatud andmed ei kajasta turu tegelikku olukorda täielikult.

98 Samas ei võimalda ükski Roquette’i viidatud asjaoludest seada kahtluse alla, et kartelli liikmed järelevalvesüsteemi raames andmeid esitasid. Peale selle pidid esitatud andmed, isegi kui need olid vaid ajutist laadi, olema vähemalt teatud määral asjakohased ja seetõttu kartelli liikmetele vajalikud. Tegelikult ei katkestanud kartelli liikmed ühelgi ajahetkel järelevalvesüsteemi andmete esitamist ja jätkasid kohtumisi sellealasteks aruteludeks ja selle alusel kvootide kehtestamiseks.

99 Järelikult oli komisjonil õigus otsuse põhjenduses 344 järeldada, et kuigi järelevalvesüsteem ei olnud täiuslik, olid kartelli liikmed selle juurutanud.

Kvoodid

– Poolte argumendid

100 Roquette väidab, et müügikvootide süsteemi rakendamise eesmärgi tegi järelevalvesüsteemi nõrkus suures osas olematuks. Peale selle ilmneb otsuse põhjendustest 181, 196, 200, 209 ja 225, et kvootide täitmine põhjustas pidevalt raskusi. Lisaks oli Roquette kogu komisjoniga toimunud koostöö jooksul juhtinud tema tähelepanu kvootide täitmata jätmisele. Nii oli ta märkinud oma 22. juuli 1999. aasta memorandumis, et ta oli alati tootnud ja müünud oma maksimaalse tootmisvõimsuse ulatuses – ja seetõttu välistades igasuguse mõtte tootmise või müügi vähendamisest –, järgides nõudluse kujunemist. Roquette rõhutab, et komisjon seda ei vaidlustanud, aga ta ei võtnud seda oma analüüsis arvesse. Roquette viitas ka sellele, et mõned kartelli liikmed ületasid müügikvoote, mis võimaldab kahelda komisjoni kinnituste usaldatavuses seoses aastaste jagatud kogustega. Lõpuks leiab Roquette, et tema analüüsi kinnitab märkimisväärne jagatud kvootide ületamine, mis teiste kartelli liikmete määratud karistuse kohaldamisel väljendus olulise kliendi kaotamises.

101 Roquette vaidlustab komisjoni arutluse, mille tulemusena viimane järeldab väikestest kõrvalekaldumistest kokkulepitud kvootidest ja tegelikest müügimahtudest, et pooled olid kvoodisüsteemi „tegelikult juurutanud” (otsuse põhjendus 346). Roquette’i arvates ei saa kartellikokkuleppe raames selle osaliste poolt esitatud numbrite põhjal niisugust järeldust teha, kuna on selgelt tõendatud, et need arvud olid enamasti ebatäpsed ja et tema puhul ei mõjutanud kvoodisüsteem üldse tema müügipoliitikat. Seda, et kvoodisüsteem ei olnud tõhus, tõendab kartelli liikmete võimetus kohustada Roquette’i või ADM­i oma kvoote täitma. Lõpuks vaidlustab Roquette otsuse põhjenduses 347 sisalduva komisjoni järelduse selle kohta, et kvootide juurutamine oli „hoolika ettevalmistuse” tulemus, kuna kvootide kindlaksmääramine kompensatsioonisüsteemiga vähendab nende karmust.

102 Komisjon palub need argumendid tagasi lükata.

– Esimese Astme Kohtu hinnang

103 Mis puudutab kvootide arvessevõtmist komisjoni poolt, siis leiab Roquette esiteks seda, et järelevalvesüsteemi nõrkus muutis kvoodisüsteemi tõhususe suures osas olematuks. Võttes arvesse, nagu eespool punktis 98 märgitud, et järelevalvesüsteemi võimalik nõrkus ei võimaldanud seada kahtluse alla selle juurutamist, ei võimalda see tänu nimetatud järelevalvesüsteemile kahjustada ka kvoodisüsteemi juurutamist.

104 Teiseks väidab Roquette, et kartelli liikmed ei täitnud kvoote. Kuigi, nagu komisjon oma otsuses märgib, teatud asjaolud tõendavad, et mõned ettevõtjad kvoote ei täitnud, tuleb rõhutada, et liikmed jätkasid regulaarselt kvootide ja nende täitmise alaseid arutelusid. See tõendab piisavalt, et kvoodisüsteem oli liikmete vahel välja töötatud ja et see vähemalt osaliselt juurutati. Kui arutelud kvootide teemal oleksid olnud vaid teoreetilised, nagu väidab Roquette, ei oleks liikmed võtnud vaevaks arutelu nende kvootide üle jätkata.

105 Peale selle selgub, ilma et Roquette seda vaidlustaks, et mõned liikmed on kvootide täimise üle vaielnud. Nii toimus liikmete vahel vaidlus, kui Finnsugari esindajad tegid teatavaks oma kavatsuse suurendada märgatavalt oma turuosa (otsuse põhjendus 125). Asjaolu, et Finnsugar selle tahteavalduse tegi, ja sellele järgnenud reaktsioon on tõendid eelneva kokkuleppe olemasolust seoses kvootidega ja turuosade jagamisega. ADM­i õhutamine oma kvootide täitmisele ja ADM­i poolsele kvootide täitmatajätmisele järgnenud Glucona rahulolematus viitavad sellele, et Glucona tundis end olevat seotud kartellikokkuleppe alusel selle pooltele eraldatud kvootidega ja järelikult tema enese kvootidega, millest võib eeldada, et ta neid teatud ajahetkel täitis (otsuse põhjendus 193).

106 Kolmandaks väidab Roquette, et komisjon ei saanud usaldada kartelli raames selle liikmete poolt talle esitatud arvandmeid, kuna need andmed olid enamasti ebatäpsed. Selle tulemusena leiab Roquette, et komisjon ei saanud tõendada kartellikokkuleppe täitmist, tuginedes vähesele lahknevusele kvootide ja tegelike müügimahtude vahel.

107 Kuigi ei saa välistada, et mõned kartelli liikmed esitasid ebatäpseid arvandmeid, mida teised liikmed pidasid täpseteks, toimus siiski liikmete vahel arvandmete vahetus ja turuosad arvutati täpselt välja ning eraldati liikmetele. Need asjaolud näitavad, et kartellikokkulepet täideti.

108 Neljandaks väidab Roquette, et asjaolu, et ei teda ennast ega ADM-i ei suudetud sundida kvootide täitmise kohustust täitma, tõendab, et kompensatsioonisüsteem ei toiminud. Peale selle leiab Roquette, et kvootide kindlaksmääramine koos kompensatsioonisüsteemiga võib vähendada kvootide karmust ja et järelikult ei saa komisjon kvootide täitmisest iseenesest järeldada, et pooled töötasid neid välja erilise hoolikusega.

109 Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et kompensatsioonisüsteem seisnes selles, et iga aasta vähendati või suurendati lahknevust ühele ettevõtjale eraldatud aastase kvoodi ja tema tegelike müügikoguste ning sellele ettevõtjale järgmisel aastal eraldatud kvootide vahel. Nii vähenes talle eraldatud aastase kvoodi ületanud ettevõtja aastane kvoot järgmisel aastal selle lahknevuse võrra, mis tema kvoodi ja tegelike müügikoguste vahel eelmisel aastal oli, ja vastupidi (otsuse põhjendus 99).

110 Samas ei tõenda asjaolu, et ADM-i ja Roquette’i ei suudetud kunagi sundida oma kvoote täitma, tingimata seda, et kompensatsioonisüsteemi ei juurutatud. Asjaolu, et ADM sai võrreldes teiste kartelli liikmetega üleliigseid kvoote, kuna ta ei suutnud oma kvoote täita, tuues sellega kaasa Glocona rahulolematuse (otsuse põhjendus 193), tõendab, et ADM­i poolset kvootide täitmata jätmist karistati ja kompensatsioonisüsteem toimis. Pealegi ei saa sellest, et kompensatsioonisüsteem võib kvootide karmust vähendada, järeldada et see töötati välja suurema või väiksema hoolikusega. Komisjoni poolt tõendatud hoolikus puudutab igal juhul vaid kvootide kehtestamist kui sellist. Sellel argumendil ei ole alust, kuna käesolevas asjas ei vähendanud kompensatsioonisüsteem kvootide karmust; tegelikult võimaldab kompensatsioonisüsteem vaid kvootide täitmata jätmise eest määratavat karistust üksnes edasi lükata. Pealegi mainib Roquette ise, et kartelli liikmed ei saanud kompensatsioonisüsteemi kuritarvitada, kuna nagu 22. juuli 1999. aasta memorandumist selgub, kaotas ta oma kvootide täitmata jätmise tagajärjel Glucona, kes on oluline klient naatriumglükonaadi turul, ning see juhtus teiste kartelli liikmete poolt kohaldatud karistuse tulemusel.

111 Sellest tulenevalt on komisjon kvoodisüsteemi juurutamise tõendanud.

Hinnad

– Poolte argumendid

112 Roquette leiab samuti, et hindade alammäärade ja/või sihthindade kindlaksmääramine tegelikult kunagi ei toiminud. Otsuse põhjendused 199 ja 209 ning 22. juuli 1999. aasta memorandum tõendavad hindade alammäärade ja/või sihthindade järgimata jätmist liikmete poolt. Otsuse põhjenduses 219 esinev kinnitus, mille kohaselt hindade alammäärasid ja/või sihthindu järgiti, on tõendatud vaid seoses Gluconaga.

113 Peale selle leiab Roquette, et komisjon ei võtnud arvesse andmeid, mille ta viimasele esitas ja mis võimaldavad tõendada, et lahknevused liikmete poolt kindlaks määratud ja Roquette’i tegelike hindade vahel olid väga suured ning tema hinnad olid süstemaatiliselt allpool siht- ja/või miinimumhindu. Väidetu näitlikustamiseks kordab Roquette oma hagiavalduses tabelite kujul nimekirja oma peamistest ostjatest Euroopas ja oma hindadest aastatel 1989–1994.

114 Lisaks kinnitab Roquette, et juhtis 22. juuli 1999. aasta memorandumis korduvalt komisjoni tähelepanu asjaolule, et liikmete poolt kindlaks määratud sihthind oli vaid teoreetiline.

115 Veel leiab Roquette, et käesolevas asjas on komisjoni argument, mille kohaselt hinnakokkulepete täitmine on tõendatud, kui kasutatud hinnad lähenevad kokkulepitud tasemele (otsuse põhjendus 348), õige ainult seoses siht-, kuid mitte miinimumhindadega.

116 Komisjon palub need argumendid tagasi lükata.

– Esimese Astme Kohtu hinnang

117 Mis puudutab seda, et hindade alammäärade ja/või sihthindade süsteem ei toiminud, siis ei ole vaidlustatud, et kartelli liikmed mainisid mõningaid kokkulepitud hindade kasutamata jätmise juhtumeid (vt eelkõige otsuse põhjendused 199 ja 209).

118 Samas ei saa sellest järeldada, et siht- ja/või miinimumhindu kunagi ei järgitud. Nagu Roquette’ki möönab, selgub otsuse põhjendusest 219, et Glucona järgis sihthindu.

119 Vastupidi Roquette’i väitele ei ole see põhjendus ainus tõend kokkulepitud hindade kasutamise kohta liikmete poolt. Nagu selgub otsuse põhjendusest 204, kinnitab üks Jungbunzlaueri sisememo, et tema kasutas kartelli nõupidamisel kokku lepitud hindade alammäärasid.

120 Seega on komisjon mõistlikult tõendanud, et kartelli liikmete poolt kindlaks määratud hinnad ei olnud vaid teoreetilised ja et liikmed täitsid hinnakokkulepet, kuigi mitte süstemaatiliselt.

121 Seda järeldust ei sea kahtluse alla asjaolu – eeldades et see on tõendatud –, et Roquette hindade sellist kindlaksmääramist nagu kartellis kokku lepiti, kunagi ei järginud, ja et tema tegelik hind erines süstemaatiliselt ja oluliselt sihthinnast. Nagu eespool punktis 89 märgitud, ei pea Esimese Astme Kohus komisjoni poolset rikkumise kvalifitseerimist uurides uurima ettevõtjate tegelikku käitumist, kuna trahvide üldise taseme kindlaksmääramisel arvessevõetav mõju ei ole see, mis tuleneb ettevõtja väidetavast tegelikust käitumisest, vaid see, mis tuleneb sellest rikkumisest tervikuna, milles ta osales.

122 Lõpuks leiab Roquette, et komisjoni seisukoht, mille kohaselt kartellikokkuleppe tegelik täitmine sihthindade ja müügikoguste osas ei eelda tingimata seda, et turul on täpselt samad hinnad ja müügikogused, vaid et kokkulepitud määrale lähenevate hindade kindlaksmääramine liikmete poolt on piisav, et tõendada kokkuleppe täitmist (otsuse põhjendus 348), ei ole käesoleval juhul õige. Roquette’i arvates on komisjoni niisugune seisukoht asjakohane vaid siht-, kuid mitte miinimumhindade suhtes. Kuid käesoleval juhul on tegemist vaid miinimumhindadega. Sellega seoses piisab märkimisest, et Roquette jätab tõendamata, milles niisugune seisukoht peaks miinimumhindade puhul erinema.

123 Seetõttu oli komisjonil õigus järeldada, et kartelli liikmed täitsid naatriumglükonaadiga seoses kartellikokkulepet.

Klientide jagamine

– Poolte argumendid

124 Roquette väidab, et ta ei ole kunagi osalenud kooskõlastatud tegevuses, mis puudutab kliente, ja et ta säilitas oma saavutatud turuosa, mis tõendab klientide vahetamise süsteemi ebaefektiivsust ja seab seega kahtluse alla kartelli mõju.

125 Komisjon ei esita sellega seoses konkreetseid argumente.

– Esimese Astme Kohtu hinnang

126 Mis puudutab Roquette’i väiteid seoses klientide vahetamise süsteemi ebaefektiivsusega, siis tuleb märkida, et Roquette põhjendab oma argumenti vaid sellega, et tema selles vahetuses ei osalenud.

127 Niisugune asjaolu ei võimalda ümber lükata seda, et teised kartelli liikmed kliente vahetasid, nagu see nähtub 9. augustil 1989 Zürichis toimunud nõupidamise protokollist (otsuse põhjendus 137) ja Roquette’i käsikirjalistest märkmetest, mille ta tegi nõupidamistel 28. novembril 1989 Hakones ning 10. ja 11. juunil 1991 Genfis (otsuse põhjendused 148 ja 177).

128 Nagu eespool punktis 89 märgitud, tuleb rikkumise raskusastme analüüsimise selles staadiumis võtta arvesse vaid rikkumisest tervikuna tulenevat mõju, mitte ühe rikkumises osaleja konkreetset käitumist. Kuna Roquette’i vastuväited põhinevad vaid tema enese käitumisel, ei saa selle argumendiga analüüsi selles staadiumis arvestada.

129 Seetõttu oli komisjonil õigus järeldada, et kartelli liikmed jagasid kliente.

130 Eeltoodud põhjendustest lähtudes tuleb tunnistada, et komisjon ei teinud viga, kui ta leidis, et kartelli liikmed kartellikokkulepet täitsid.

c) Etteheited, mis käsitlevad kartelli mõju arvesse võtmist Roquette’i ruumidest kaasa võetud graafikute alusel

Poolte argumendid

131 Roquette’i arvates tugineb komisjon kartelli mõju tõendamisel vaid tema ruumidest kaasa võetud graafikutele. Roquette’i väitel ei käsitle need graafikud kõiki ettevõtjaid ja komisjon on Roquette’i eriolukorrast lähtudes teinud valesid üldjäreldusi kartelli kohta. Peale selle on nendel graafikutel sisalduvad andmed täielikus vastuolus kliendihindadega, mille Roquette komisjonile nende koostöö raames esitas, mis näitab kartelli poolt ette nähtud hindade kasutamata jätmist. Lisaks näitavad need graafikud 1989. aastal alanud perioodi puhul – kartelli võtmeperiood – tugevaid kõikumisi ja langustendentsi, mis on ometi vastuolus edukalt täidetud kartellikokkuleppega. Roquette’i arvates möönis komisjon oma esimeses kostja vastuses ka seda, et ta ei tea, kas graafikud vastavad Roquette’i või kõigi kartelli liikmete naatriumglükonaadi hindadele. Need kahtlused kinnitavad, et komisjon ei olnud graafikute tähenduse väljaselgitamisel hoolikas.

132 Komisjon palub need argumendid tagasi lükata.

Esimese Astme Kohtu hinnang

133 Peale asjaolu, et komisjon järeldas kartellikokkuleppe täitmisest selle tegeliku mõju olemasolu (vt eespool punkt 63), järeldas ta kartelli „tegeliku mõju” olemasolu ka tuginedes tõenäolisele seosele kartellikokkuleppe täitmise ja Roquette’i ruumidest kaasa võetud graafikutest ilmneva hindade muutumise vahel.

134 Selgub, et kaks komisjoni poolt Roquette’i ruumidest kaasa võetud graafikut – esimene pealkirjaga „Naatriumglükonaat – hinna muutumine Euroopas” ja teine pealkirjaga „Naatriumglükonaadi hinna muutumine Euroopas” näitavad, et hinnad muutusid. Need graafikud kajastavad ordinaadina hindu, mis on väljendatud Prantsuse frankides kg kohta, ning abstsissina esimesel graafikul perioodi 1977–1995 aastaid ja teisel graafikul perioodi 1979–1992 aastaid.

135 Esimeselt graafikult selgub, et 1985. aasta lõpust kuni 1987. aasta alguseni langes hind üle 8,5­lt frangilt kg kohta veidi üle 4,5­le frangile kg kohta. Aastast 1987 kuni 1989. aasta alguseni tõusis sama hind veidi üle 4,5­lt frangilt kg kohta üle 8­le frangile kg kohta. Aastatel 1989–1991 langes hind veidi üle 8­lt frangilt kg kohta veidi alla 7­le frangile kg kohta, tõustes seejärel alates 1991. aastast 7,5 frangi piirimaile kg kohta ja stabiliseerus sellisena kuni 1994. aastani. Teine graafik näitab hindade sarnast muutumist perioodil 1986–1992.

136 Nende graafikute põhjal võib täheldada, et uue kartelli moodustanud kokkulepete täitmine alates 1986. aastast vastab suurele (kahekordsele) hinnatõusule aastatel 1987–1989 võrreldes 1985. aasta alguse hinnaga.

137 Roquette väidab samas, et graafikutel kajastatud hinnad vastavad tema hindadele ja mitte turuhindadele. Kuigi on tõsi, et graafikud ei näita mingil moel, kas on tegemist Roquette’i hindadega või kogu naatriumglükonaadi turu hindadega, tuleb siiski märkida, et haldusmenetluses (otsuse põhjendused 355–362) viitasid teised kartelli liikmed oma argumentatsioonis seoses hindade tõusuga aastatel 1987–1989 nendele graafikutele. Nii viitab ADM automaatsele tagasiminekule enne 1987. aastat kasutatud hindade juurde. Azko viitab valuutakursside muutumisele (otsuse põhjendus 357).

138 Asjaolu, et teised kartelli liikmed proovivad graafikul kajastatud hindade muutumist õigustada, näitab, et nad leiavad, et need naatriumglükonaadi hinnad vastavad ka nende ja mitte ainult Roquette’i kasutatud hindadele. Kuna ei ole vaidlustatud, et kõigile kartelli liikmetele kokku kuulus üle 90% suurune turuosa, oli komisjonil naatriumglükonaadi turule kartelli poolt avaldatava mõju tõendamisel õigus tugineda nendele graafikutele.

139 Roquette leiab veel, et graafikutel kajastatud hinnad ei vasta tema hindadele, mis olid toodud nende andmete hulgas, mille ta komisjonile koostöö raames esitas.

140 Samas tuleb märkida, et Roquette’i poolt komisjoniga tehtud koostöö raames esitatud andmed ei hõlma just perioodi 1987–1989. Roquette’i tehtud võrdlus hindade alammäärade ja hagiavalduses nende andmete põhjal esitatud tegelike keskmiste hindade vahel hõlmab vaid perioodi 1989. aastast kuni 1994. aasta oktoobrini, jättes välja perioodi, mille jooksul nimetatud graafikute kohaselt oli hinnatõus kõige suurem ehk alates 1987. aasta algusest kuni 1989. aasta keskpaigani. Peale selle selgub Roquette’i 12. oktoobri 1999. aasta kaaskirjast mõnede nende andmete juurde, et neid andmeid sisaldav dokument kajastab Roquette’i naatriumglükonaadi müügihindade muutumist aastatel 1988–1997 teatud klientide osas, kellele läheb umbes üks kolmandik Roquette’i ülemaailmsest müügist.

141 Lõpuks tuleb meelde tuletada, et igal juhul ei oma kartelli poolt turule avaldatava mõju hindamisel tähtsust ettevõtja tegelik käitumine, mille ta väidab omaks võtvat, kuna arvesse tuleb võtta rikkumisest tulenevat mõju (vt eespool punkt 89). Seega ei pidanud komisjon kartelli poolt naatriumglükonaadi turule avaldatava mõju hindamisel Roquette’i tegelikku käitumist uurima, kuna trahvide üldise taseme kindlaksmääramisel arvessevõetav mõju oli see, mis tulenes sellest rikkumisest tervikuna, milles ta osales.

142 Mis puudutab Roquette’i argumenti, mille kohaselt graafikutel alates 1989. aastast ehk kartelli võtmeperioodil täheldatud kõikumised ja langustendents ei iseloomustanud edukalt täidetud kartellikokkulepet, siis tuleb märkida, et kuigi graafikud näitavad langust perioodil 1989–1991, järgneb sellele hindade langusele hindade tõus kuni 1992. aastani. Ühe graafiku kohaselt järgnes sellele 1992. aastani kestnud tõusule suhteline hindade stabiilsus kuni 1995. aastani. Seega ei saa üldist languse tendentsi väita.

143 Asjaolu, et kartelli hinnad kartelli kestuse jooksul kõikusid, ei võimalda tõendada, et kartellil ei olnud mõju.

144 Järelikult tuleb lükata tagasi Roquette’i argumendid, mis käsitlevad kartelli tegeliku mõju puudumist tema ruumidest kaasa võetud graafikutest lähtudes.

4. Argumendid, mis käsitlevad komisjoni poolt kartelli mõju hindamisel teiste asjaolude arvesse võtmata jätmist

a) Turu erisuste arvesse võtmata jätmine

Poolte argumendid

145 Roquette leiab, et komisjon oleks pidanud võtma arvesse kõnealuse toote omadused: selle eriti piiratud osa kasutajate tootmisprotsessiga kaasnevates kuludes, väga väikese turu ja ostjate eriti suure võimsuse.

146 Komisjon palub need argumendid tagasi lükata.

Esimese Astme Kohtu hinnang

147 Mis puudutab turu piiratud suuruse, toote väärtuse ja ostjate võimsuse arvesse võtmist, siis tuleb kõigepealt meelde tuletada, et määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 kohaselt võetakse trahvisummat määrates arvesse rikkumise raskusaste ja kestus. Vastavalt suunistele määratakse trahvi põhisumma kindlaks rikkumise raskusastme põhjal, võttes arvesse rikkumise laadi, tegelikku mõju turule ja asjakohase geograafilise turu suurust.

148 Seega ei kohusta see õiguslik raamistik komisjoni sõnaselgelt võtma arvesse toote turu piiratud suurust, nimetatud toote väärtust ja ostjate võimsust.

149 Samas tuleb kohtupraktika kohaselt rikkumise raskusastme hindamisel arvestada suure hulga selliste teguritega, mille laad ja tähtsus erinevad sõltuvalt asjaomase rikkumise liigist ja selle erilistest asjaoludest (eespool punktis 46 viidatud kohtuotsus Musique diffusion française jt vs. komisjon, punkt 120). Ei saa välistada, et nende rikkumise raskusastet tõendavate asjaolude hulgas võivad sõltuvalt juhtumist olla ka rikkumise esemeks oleva toote väärtus, kõnealuse toote turu suurus ja ostjate võimsus.

150 Järelikult, kuigi turu suurus, toote väärtus ja ostjate võimsus võivad endast kujutada rikkumise raskusastme kindlaksmääramisel arvessevõetavaid asjaolusid, varieerub nende tähtsus vastavalt kõnealuse rikkumise erilistele asjaoludele.

151 Käesoleval juhul puudutab rikkumine eelkõige kartellikokkulepet seoses hindadega, mis on oma laadilt väga raske rikkumine. Peale selle hõlmasid kartelli liikmed kokku üle 90% maailma ja 95% Euroopa turust (otsuse põhjendus 9). Ilmneb, et naatriumglükonaat on väga erinevates toodetes kasutatav tooraine, mõjutades nii mitmeid turge (otsuse põhjendused 6 ja 8). Selles kontekstis on kõnealuse turu väiksus, toote piiratud väärtus ja ostjate võimsus eeldusel, et need on tõendatud, vähese tähtsusega võrreldes teiste rikkumise raskusastet tõendavate asjaoludega.

152 Igal juhul tuleb arvesse võtta, et komisjon leidis, et rikkumist tuli käsitleda väga raskena suuniste tähenduses, mis niisugusel juhul näevad ette, et komisjon võib „kaaluda” lähtesummat, mis ületab 20 miljonit eurot. Siiski tuleneb antud juhul otsuse põhjendusest 385, et komisjon võttis esimese kategooria ettevõtjate puhul lähtesummaks 10 miljonit eurot ja teise kategooria ettevõtjate puhul 5 miljonit eurot, mis vastab poolele või isegi neljandikule summast, mille ta suuniste alusel oleks võinud väga raskete rikkumiste puhul „kaaluda”.

153 See trahvi lähtesumma kindlaksmääramine kinnitab, nagu komisjon otsuse põhjenduses 377 turu suuruse kohta märgib, et ta võttis arvesse eelkõige neid asjaolusid.

154 Nendel põhjustel tuleb Roquette’i argumendid turu piiratud suuruse, toote vähese väärtuse ja ostjate võimsuse kohta tagasi lükata.

b) Ostjate arvamuse arvesse võtmata jätmine

Poolte argumendid

155 Roquette leiab, et komisjon jättis trahvi kindlaksmääramisel arvesse võtmata turul põhilist nõudlust esindavate ostjate arvamuse. Roquette arvab, et kui komisjon ostjatelt kartelli mõju kohta arvamust küsis, siis tähendab see, et ta leidis, et küsitluse käigus ilmnenud asjaolud olid „vajalikud” selle mõju tõendamiseks. Lähtudes komisjoni poolt otsuse põhjenduses 368 tehtud järeldustest, ei ole ostjate arvamust kartelli mõju kohta arvesse võetud.

156 Roquette’i arvates tõendavad kasutajate poolt küsimustele antud vastused, et kartelli kestuse jooksul, aastast 1989 kuni oktoobrini 1994, ei märgatud mingisugust naatriumglükonaadi hinna tõusu. Vastupidi, mõned ostjad olid täheldanud hinna langust. Peale selle ei leidnud ükski ostja, et talle oleks olnud keeldutud naatriumglükonaati müümast. Vaid kaks ostjat olid leidnud, et turul ei ole tihedat konkurentsi, üheksa ostjat, et konkurents oli tavaline ja viis ostjat tunnistasid, et nad ei oska vastata.

157 Täiendavalt märgib Roquette, et ostjate küllaltki neutraalsed vastused on tingitud asjaolust, et nagu paljudel tooraineturgudel, ei ole kõnealusel turul märgatavaid hindade vahesid. Peale selle väidab ta, et on konkurente, kelle osatähtsus ei jää ühelgi naatriumglükonaadi turul märkamatuks.

158 Komisjon palub selle argumentatsiooni tagasi lükata.

Esimese Astme Kohtu hinnang

159 Mis puudutab Roquette’i argumenti ostjate arvamuse arvesse võtmise kohta, siis tuleb meelde tuletada, et komisjon leidis otsuse põhjenduses 368 ühelt poolt seda, et ostjate vastused informatsiooninõudele ei võimalda teha ühtegi järeldust kartelli mõju kohta, ja teiselt poolt seda, et ostjate vastused küsimusele märkimisväärse hindade tõusu kohta alates 1. jaanuarist 1992 olid kooskõlas Roquette’i ruumidest kaasa võetud graafikutega, millest selgub, et 1992. aastal hinnad veidi langesid ja seejärel stabiliseerusid.

160 Veel tuleb rõhutada, et kui võtta arvesse küsimustikus esitatud küsimusi, siis kõnealuste ostjate vastused puudutasid vaid 1992. aasta järgset perioodi. Järelikult, isegi kui Roquette’i argumendid oleksid põhjendatud, ei võimalda need seada kahtluse alla komisjoni hinnangut kartelli mõju kohta 1992. aasta 1. jaanuarile eelnenud ajal.

161 Lõpuks tuleb veel meelde tuletada, et nagu eespool punktis 135 toodud, selgub Roquette’i ruumidest kaasa võetud graafikutest, et alates 1992. aastast naatriumglükonaadi hind veidi langes ja seejärel stabiliseerus kuni aastani 1995.

162 Küsitletud ostjate vastustest selgub, et suurem osa nendest leidis, et konkurents naatriumglükonaadi turul on tavaline või vähese tihedusega. Samas ei lükka need kaalutlused ümber ühelt Roquette’i ruumidest kaasa võetud graafikult ilmnenud tõdemust naatriumglükonaadi hindade muutumise kohta pärast 1992. aastat. Tegelikult võib tavaline või vähese tihedusega konkurents väljenduda turuhindade languses, millele järgneb suhteline hindade stabiilsus, nagu selgub ka Roquette’i ruumidest kaasa võetud graafikutelt 1992. aastale järgnenud perioodi kohta. Siiski ei näita see veel, et need hinnad vastavad hindadele, mis oleksid valdavalt kehtinud konkurentsiturul. Sellele langusele, millele järgnes suhteline stabiliseerumine, eelnes oluline hindade tõus, mis registreeriti kartellikokkuleppe täitmisest alates.

163 Seega oli komisjonil õigus järeldada, et ostjate vastused olid Roquette’i ruumidest kaasa võetud graafikutega kooskõlas ja ta ei saanud nendest kartelli mõju kohta erilisi järeldusi teha.

164 Seda järeldust ei saa Roquette’i teiste argumentidega kahtluse alla seada.

165 Asjaolu, et ostjad leidsid, et müügist keeldumist ei toimunud, ei võimalda veel järeldada, et konkurents oli tõhus. Jättes kõrvale selle, et müügist keeldumine on mõnedes siseriiklikes õigussüsteemides kvalifitseeritav kuriteona, kui niisugune keeldumine on oluline märk sellest, et konkurents on nõrk, ei tõenda see, kui keeldumist ei toimu, veel tingimata, et turul valitseb täielikult konkurents.

166 Roquette’i argumendid konkurentide osatähtsuse kohta kõnealusel turul ja asjaolu kohta, et nagu paljudel tooraineturgudel, ei saa siin täheldada olulisi hindade lahknevusi, ei ole samuti vastuvõetavad. Roquette ei tõenda, kuidas need asjaolud tegelikult võimaldasid vähendada kartelli mõju, nii nagu see tema ruumidest kaasa võetud graafikutelt ilmneb.

167 Roquette’i argument, mille kohaselt peab komisjoni poolne määruse nr 17 artikli 11 alusel ostjate küsitlemine tähendama seda, et nende vastused on kartelli mõju tõendamiseks vajalikud, ei ole vastuvõetav. See argument tähendab, et komisjon ei võtnud ostjate vastuseid arvesse. Kuid nagu eespool märgitud, ei lükanud ostjate vastused komisjoni poolt Roquette’i ruumidest kaasa võetud graafikute põhjal tehtud järeldusi ümber ja seega tuleb neid käsitleda nõuetekohaselt arvesse võetuna.

168 Oluline on veel rõhutada, et kui määruse nr 17 artikkel 11 näeb ette, et komisjon võib talle pandud ülesannete täitmisel hankida vajalikku informatsiooni ettevõtjatelt, ei mõjuta see, et komisjon otsustab ettevõtjatelt teatud informatsiooni hankida, mingil määral selle informatsiooni asjakohasust rikkumise mõju tõendamise seisukohalt.

169 Eeltoodud põhjustel tuleb tagasi lükata Roquette’i argumendid, mis põhinevad ostjate vastuste arvesse võtmata jätmisel.

c) Kahtlustava õhkkonna arvesse võtmata jätmine

Poolte argumendid

170 Roquette leiab, et komisjon ei võtnud trahvisummade määratlemisel arvesse üldist kahtlustavat õhkkonda, mis kartelli toimimist takistas ja selle tulemusena piiras kartelli mõju turul. Roquette’i arvates on see üldine kahtlustav õhkkond ometi otsuse põhjendustest 100, 187–197, 208, 214, 216, 225, 227 ja 232 selgelt näha.

171 Komisjon paluda need argumendid tagasi lükata.

Esimese Astme Kohtu hinnang

172 Mis puudutab kahtlustava õhkkonna arvesse võtmata jätmist, siis tuleb kõigepealt rõhutada, et salajased kartellid on tihti põhiolemuselt kahtlustava õhkkonnaga.

173 Kuna käesolevas asjas on kartelli liikmed endised konkurendid, kes võisid ühepoolse otsuse alusel oma vabaduse tagasi saada, ning võttes arvesse kartelli liikmete potentsiaalselt konkureerivat laadi ja kaalulolevaid majanduslikke huvisid, arvestades eriti seda, et tegemist oli piiratud turu jagamisega tootjate vahel, kellel teatud juhul oli tootmisvõimsuse ülejääk, võib mõistlikult järeldada, et kartellis oli kahtlustav õhkkond.

174 Samas ei mõjuta kahtlustav õhkkond tingimata kartelli tegelikku mõju. Käesolevas asjas ei tõenda Roquette, et kahtlustav õhkkond seadis kahtluse alla kartelli mõju, mille komisjon oma otsuses on tuvastanud.

175 Järelikult tuleb tagasi lükata Roquette’i argument kahtlustava õhkkonna arvesse võtmata jätmise kohta.

176 Eeltoodud kaalutlustest lähtudes saab järeldada, et Roquette’i argumendid ei võimalda seada kahtluse alla kartelli tegeliku mõju olemasolu, mille komisjon oma otsuses on tuvastanud

D – Roquette’i poolne kartelli mõju piiramine

a) Poolte argumendid

177 Roquette leiab rikkumise raskusastmega seoses veel, et komisjon ei võtnud arvesse tema käitumist, mis oli võimaldanud kartelli konkurentsivastast mõju piirata. Selle komisjonipoolse arvesse võtmata jätmise tõttu on tegemist määruse nr 17 artikli 15, proportsionaalsuse põhimõtte ja võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumisega.

178 Komisjon palub selle argumendi tagasi lükata.

b) Esimese Astme Kohtu hinnang

179 Roquette’i argument, mis puudutab rikkumise raskusastme valesti hindamist ning mis põhineb tema enese käitumisel kartelli kestel, tuleb tagasi lükata. Sellega seoses piisab, kui tuletada meelde eespool punktis 89 tsiteeritud kohtupraktikat, mille kohaselt ei pea Esimese Astme Kohus rikkumise mõju arvesse võtmise kohta otsust tehes uurima ettevõtjate tegelikku käitumist, kuna trahvide üldise taseme kindlaksmääramisel ei tule arvesse võtta mõju, mis tuleneb tegelikust käitumisest, mille ettevõtja väidab omaks võtnud olevat, vaid mõju, mis tuleneb sellest rikkumisest tervikuna, milles ta osales.

II – Rikkumise kestus

A – Poolte argumendid

180 Roquette leiab sisuliselt seda, et komisjon rikkus määruse nr 17 artiklit 15 ning võrdse kohtlemise ja proportsionaalsuse põhimõtteid, kui ta hindas Roquette’i rikkumise kestuseks kaheksa aastat ja kaks kuud seitsme aasta ja seitsme kuu asemel.

181 Vastupidi komisjonile, kes määratles rikkumise lõpetamiseks Roquette’i puhul juuni 1995, leiab Roquette, et tema lõpetas kartellis osalemise mais 1994, s.o kuupäeval, mil ta lõpetas oma turustatistika edastamise, või teise võimalusena oktoobris 1994, s.o kuupäeval, mil ta Londoni nõupidamisel kinnitas oma keeldumist kartelli jätkamisest.

182 Selle seisukoha põhjendamiseks viitab Roquette ühelt poolt reale dokumentidele, mis tõendavad kartelli lõppemist enne juunit 1995. Nii tuletab ta meelde, et Jungbunzlauer leidis ühes 23. aprilli 1999. aasta memos, et „alates 1994. aasta maist ei olnud enam turgude statistikat” ja et „[a]lates Roquette’i 4. oktoobril 1994 Londonis tehtud avaldusest edaspidi ühtegi nendest kokkulepetest enam mitte järgida on need kokkulepped kehtivuse kaotanud”. Peale selle avaldas Fujisawa Roquette’i sõnul 12. märtsi 1998. aasta dokumendis seoses statistika vahetamise süsteemiga, et „sellele süsteemile on tehtud lõpp teatud hetkel 1993. aasta lõp[ul] või 1994. aasta algu[l]”, samas tunnistas komisjon otsuse põhjenduses 91 statistika vahetamise peamist tähtsust. Roquette viitab ka oma 22. juuli 1999. aasta kirjale, mille ta komisjonile saatis, ning dokumentidele, mida kasutati Ameerika Ühendriikide ametiasutustega toimunud menetluses, mille raames ta olevat avaldanud, et 1994. aasta oktoobri nõupidamisel kartell lõpetati. Lõpuks viitab Roquette otsuse põhjendustele 226–229, milles komisjon selgitab, et turu hõivamine oli loodetust hulga aeglasem, mis viis järkjärgulisele kartelli liikmete suhete lagunemisele, mille haripunkt saabus 1994. aasta oktoobri nõupidamisel.

183 Teiselt poolt leiab Roquette, et 1995. aastal Anaheimis toimunud nõupidamine kujutas endast vaid „ebaõnnestunud katset” uut kartelli luua. Ta toetab seda järeldust kontrastiga statistika vahetuse tiheduse ja eelnevate nõupidamiste regulaarsuse vahel, mis toimusid vastavalt 1994. aasta mais ja 1994. aasta juunis, võrreldes statistika vahetuse puudumisega 1994. aasta maist kuni 1995. aasta juunini ja nõupidamiste puudumisega 1994. aasta oktoobrist 1995. aasta juunini. Seda analüüsi kinnitab ka komisjoni poolt „esimese” kartelli – aastatel 1981–1985 – ja „teise kartelli” – alates 1987. aastast – vahel tehtud eristus. Komisjon ei käsitlenud teise kartelli esimest nõupidamist esimese kartelli jätkamisena, vaid katsena luua teine kartell. Seda järeldust kinnitab ka asjaolu, et 1995. aasta juuni nõupidamine ei viinud Roquette’i sõnul kuhugi, nagu see selgub ühest Ühendriikide ametiasutustele ja komisjonile esitatud dokumendist. Lõpuks rõhutab Roquette, et see asjaolu iseenesest, et kartelli liikmed 1995. aasta juuni nõupidamisel „kompensatsiooni” või „sihttootmise eesmärkide” üle vaidlesid, ei võimalda tõendada varasema kartelli jätkumist.

184 Järelikult on Roquette’i puhul rikkumise kestus seitse kuud ja seitse aastat.

185 Komisjoni poolt kasutatud arvutamise meetodi kohta, mis seisneb lähtesumma suurendamises rikkumise raskusastet arvestades kuni 10%-ni aasta kohta, leiab Roquette, et suurendamine ei peaks olema mitte 80%, vaid 70%.

186 Peale selle on viimane rikkumise aasta Roquette’i sõnul 1994 ja mitte 1995. Kuna komisjon võtab trahvide arvutamisel arvesse rikkumise viimase aasta (otsuse põhjendus 381), oleks tulnud põhisumma kindlaks määramisel arvesse võtta 1994. aasta käive 62 204 098 Prantsuse franki (ilma „emalahusteta”) ning mitte 1995. aasta käive, mis on 64 187 200 Prantsuse franki.

187 Teise võimalusena leiab Roquette, et isegi kui kartell lõppes juunis 1995, ei oleks komisjon pidanud arvesse võtma kogu 1995. aasta käivet. Roquette’i arvates tuli Roquette’i osatähtsuse kindlakstegemisel kartellis arvesse võtta vaid 1995. aasta kuue esimese kuu käive.

188 Komisjon palub selle argumentatsiooni tagasi lükata.

B – Esimese Astme Kohtu hinnang

189 Mis puudutab Roquette’i väidetavat kartellis osalemise lõpetamist mais 1994 või teise võimalusena 4. oktoobri 1994. aasta nõupidamisel, siis tuleb meelde tuletada, et komisjon rõhutas otsuse põhjendustes 81–90, et asjaolud, millest kartell koosneb, hõlmavad keerukat süsteemi, mis on suunatud turgude jagamisele, hindade kindlaksmääramisele ja klientide kohta informatsiooni vahetamisele. Asjaolu – eeldusel et see on tõendatud –, et Roquette 1994. aastal või 4. oktoobri 1994. aasta nõupidamise järgselt lõpetas teistele kartelli liikmetele oma müügiandmete edastamise, ei võimalda iseenesest tõendada, et kartell Roquette’i lahkumisega lõppes.

190 Seevastu selgub otsuse põhjendustest 220–228, mida Roquette ei ole vaidlustanud, et ta osales veel mitmetel kartelli nõupidamistel, nimelt 26. ja 27. juunil 1994 Atlantas, 31. augustil ja 1. septembril 1994 Zürichis ja 4. oktoobril 1994 Londonis.

191 Mis puudutab 26. ja 27. juunil 1994 Atlantas toimunud nõupidamist, siis selgub otsusest, ja Roquette ei ole seda vaidlustanud, et „nõupidamise arutlused olid võrreldavad varasemate kuude nõupidamiste aruteludega ja käsitlesid negatiivseid muutusi seoses turu, hindade ja kogustega”.

192 Mis puudutab 4. oktoobril 1994 Londonis toimunud nõupidamist, siis selgub otsusest, et selle käigus tekkis kartelli liikmete vahel konflikt seoses naatriumglükonaadi müügikvootide jagamisega. Vastupidi sellele, mida Roquette püüab tõendada, näitab see konflikt, et kartelli liikmetel oli vähemalt tahe müügikoguste osas kompromissi leida. Otsuse põhjenduses 229 kajastatud asjaolu, et Roquette’i vastusest 25. juuli 2000. aasta vastuväiteteatisele selgub, et 4. oktoobri 1994. aasta nõupidamisel „väljendas [Roquette] oma tahet kartellis enam mitte osaleda”, ei võimalda tõendada, et Roquette kartellis osalemise lõpetas. Konteksti arvestades tähendab Roquette’i seisukohavõtt sellel nõupidamisel äärmisel juhul seda, et ta tegi kartellist eemaldumiseks pingutusi. Samuti asjaolu, et Roquette nõupidamiste saalist enne lõppu lahkus, ei tähenda, et Roquette oleks avalikult taganenud nõupidamise sisust. Nõupidamisel kartelli liikmete vahel tekkinud vaidluse kontekstist lähtudes oli komisjonil õigus kvalifitseerida niisugune käitumine pigem strateegiaks, et omandada teistelt liikmetelt rohkem soodustusi, kui teoks, mis tähendaks Roquette’i osalemise lõppu kartellis.

193 Järelikult oli komisjonil õigus leida, et Roquette ei lõpetanud oma osalemist kartellis ei mais 1994 ega ka 4. oktoobri 1994. aasta nõupidamisel.

194 3.–5. juunini 1995 Anaheimis toimunud nõupidamise laadiga seoses tuleb esiteks märkida, et nagu k