KOHTUJURISTI ETTEPANEK

JULIANE KOKOTT

esitatud 15. detsembril 2005( )

Kohtuasi C‑10/05

Cynthia Mattern ja Hajrudin Cikotic

(Cour administrative’i (Luksemburg) eelotsusetaotlus)

Töötajate vaba liikumine – Perekonnaliikmete tuletatud õigused – Määruse (EMÜ) nr 1612/68 artikkel 11 – Kolmanda riigi kodaniku, kes on liikmesriigi kodaniku abikaasa, kohustus taotleda tööluba – Juurdepääs tööturule liikmesriigi kodaniku päritolu liikmesriigis – Piirialatöötajad

I. Sissejuhatus

1. Käesolevas kohtuasjas avaneb võimalus täpsustada kolmanda riigi kodanike, kes on liikmesriigi kodanike perekonnaliikmed, õiguslikku seisundit seoses ühenduse piires tööturule juurdepääsuga.

2. Asi puudutab kolmanda riigi kodanikku, kes on abielus Luksemburgi kodanikuga ja elab koos temaga Belgias Belgia-Luksemburgi piiri lähedal. Sel ajal, kui tema abikaasa omandas kutsekeskhariduse ja sooritas erialase praktika Belgias, soovis ta ise asuda töölisena tööle Luksemburgis, ent sealsed ametiasutused keeldusid talle tööluba andmast.

3. Neil asjaoludel esitab Cour administrative (Luksemburg)( ) (edaspidi ka „eelotsusetaotluse esitanud kohus”) Euroopa Kohtule küsimuse ühenduse õigusnormide tõlgendamise kohta ja soovib sisuliselt teada, kas asjaomane kolmanda riigi kodanik on vabastatud tööloa taotlemise kohustusest töötajate liikumisvabadust käsitlevate õigusnormide alusel.

II. Õiguslik raamistik

A. Ühenduse õigus

4. Ühenduse õigusliku raamistiku moodustab käesolevas asjas nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta määruse (EMÜ) nr 1612/68 töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduse piires (edaspidi „määrus nr 1612/68”)( ) artikkel 11, mis on sõnastatud järgmiselt:

„Kui liikmesriigi kodanik on töötaja või füüsilisest isikust ettevõtja teise liikmesriigi territooriumil, on tema abikaasal ja neil tema lastel, kes on alla 21‑aastased või tema ülalpeetavad, õigus asuda tööle töötajana mis tahes paigas selles riigis, isegi kui nad ei ole ühegi liikmesriigi kodanikud.”

5. Määruse nr 1612/68 preambulis on lisaks sellele sätestatud:

„Liikumisvabadus on töötajate ja nende perede põhiõigus; tööjõu liikuvus ühenduse piires peab olema üks vahendeid, mille abil töötajale on tagatud võimalus parandada oma elu- ja töötingimusi ning edendada oma ühiskondlikku edasiminekut, aidates samal ajal rahuldada liikmesriikide majanduse vajadusi; kinnitada tuleks kõigi liikmesriikide töötajate õigust töötada ühenduse piires oma valitud alal” (määruse kolmas põhjendus).

„Õigus liikumisvabadusele, nii et seda võiks kasutada objektiivse mõõdupuu järgi vabalt ja väärikalt, nõuab tegeliku ja seadusjärgse võrdse kohtlemise tagamist kõiges, mis on seotud töötamise ja eluaseme saamisega, samuti töötajate liikumist takistavate piirangute kõrvaldamist, eelkõige selliste piirangute kõrvaldamist, mis on seotud töötaja õigusega olla koos oma perega ja tema pere integreerimistingimustega vastuvõtjariiki” (määruse viies põhjendus).

6. Lisaks sellele tuleb viidata nõukogu 29. oktoobri 1993. aasta direktiivile 93/96/EMÜ õpilaste õiguse kohta teises liikmesriigis elada( ) (edaspidi „õpilaste õigusi käsitlev direktiiv”). Nimetatud direktiivi artikli 2 lõike 2 teine lõik sätestab järgmist:

„Liikmesriigi kodaniku abikaasa ja ülalpeetavad lapsed, kellel on õigus liikmesriigi territooriumil elada, võivad selle liikmesriigi territooriumil olla töövõtjaks või füüsilisest isikust ettevõtjaks, seda ka juhul, kui nad ei ole liikmesriigi kodanikud.”

B. Siseriiklik õigus

7. Eelotsusetaotluse esitanud kohus ei anna üksikasjalikku teavet selle kohta, millised Luksemburgi õigusnormid kuuluvad põhikohtuasjas kohaldamisele. Eelotsusetaotlusest järeldub siiski, et H. Cikotic, kellel ei ole Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigi kodakondsust, vajab Luksemburgis töötamiseks luba, mille andmisest saab muu hulgas keelduda tööturupoliitikaga seotud põhjustel.( )

III. Asjaolud ja menetlus põhikohtuasjas

8. Cynthia Mattern on Luksemburgi kodanik. Ta on abielus Hajrudin Cikoticiga, kes on eelotsusetaotluse esitanud kohtu andmetel „Jugoslaavia kodanik”.

9. 2003. aasta kevadel elasid abikaasad koos Belgias Athusi (Aubange) kommuunis. C. Mattern läbis seal kutsekeskhariduse raames pere‑ ja tervishoiuabilise koolituse( ) ning hooldusõe praktika( ). Kohtuasja toimikust nähtub, et C. Mattern sai 30. juunil 2003. aastal Belgia kutsekeskkooli lõputunnistuse.( ) Alates 15. juulist 2003 oli tal sõlmitud tähtajatu tööleping Pétange’s Luksemburgi Suurhertsogiriigis asuva firmaga, seejuures ei ole siiski selge, millal konkreetselt see tööleping sõlmiti.

10. Samuti 2003. aasta kevadel püüdis H. Cikotic, elades Belgias, leida Luksemburgis tööd töölisena. 18. märtsil 2003. aastal( ) kinnitas Ernsteris Luksemburgi Suurhertsogiriigis firma, et võtab H. Cikotici tööle ja esitas ühtlasi taotluse talle tööloa saamiseks( ).

11. 14. juuli 2003. aasta otsusega jättis Luksemburgi töö‑ ja tööhõive minister( ) H. Cikotici tööloa saamise taotluse rahuldamata, kuna Luksemburgi tööhõiveametis oli registreeritud piisavalt kvalifitseerimata tööotsijaid ja Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriikide kodanikele tuleb vakantsete töökohtade täitmisel anda eesõigus. Lisaks sellele ei olnud tööandja kõnealust töökohta vakantse töökohana registreerinud ja võttis töötaja (H. Cikotici) alates 17. märtsist 2003 sellele töökohale tööle õigusvastaselt.

12. Tagasilükkava otsuse peale esitasid abikaasad C. Mattern ja H. Cikotic hagi, milles nad väidavad eelkõige, et on rikutud ühenduse õigusnorme. Praegu on nimetatud vaidlus pooleli teise astme kohtus Luksemburgi Cour administrative’is.

13. Nagu selgus, elavad C. Mattern ja H. Cikotic ka käesoleval ajal koos Belgias Athusis, C. Mattern töötab aga nüüd erasektori töötajana Luksemburgis.( )

IV. Eelotsusetaotlus ja menetlus Euroopa Kohtus

14. 11. veebruari 2005. aasta otsusega peatas Luksemburgi Cour administrative menetluse ja esitas Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:

„Kas töötajate vaba liikumist reguleerivaid ühenduse õigusnorme kohaldatakse kolmanda riigi kodaniku suhtes, kes on abielus liikmesriigi kodanikuga, kes omakorda on õppinud ja olnud praktikal tema päritolu liikmesriigist erinevas liikmesriigis, ning kas sellest tulenevalt on kolmandast riigist pärit osapool vabastatud kohustusest taotleda tööluba tulenevalt õigusnormidest, mis tagavad liikmesriikide elanikele ja nende kolmandatest riikidest pärit perekonnaliikmetele õiguse töötajate vabale liikumisele?”

15. Saksamaa valitsus, Ühendkuningriigi valitsus ja Euroopa Ühenduste Komisjon esitasid Euroopa Kohtule kirjalikud märkused.

V. Õiguslik hinnang

16. Eelotsusetaotlusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas liikmesriik võib kolmanda riigi kodanikul keelata palgatöötajana töötamise, kui on täidetud järgmised tingimused:

– Kolmanda riigi kodanik on abielus selle liikmesriigi kodanikuga.

– Tema abikaasa omandab teises liikmesriigis kutsekeskhariduse ja sooritab praktika.

– Mõlemad abikaasad elavad koos selles teises liikmesriigis.

17. Kui näiteks assotsiatsioonilepingust( ) tulenevad teatud eriõigused välja arvata, siis ei ole kolmanda riigi kodanikul hetkel endal ühenduse õigusnormidest tulenevat õigust pääseda liikmesriigi tööturule( ).

18. Tal võib olla siiski tuletatud õigus asuda liikmesriigis tööle töötajana, kui ta on seal töötava võõrtöötaja abikaasa või laps (määruse nr 1612/68 artikkel 11). Sama kehtib liikmesriigi kodaniku, kes elab selles liikmesriigis õpilasena vaba liikumise õiguse alusel, abikaasa ja laste kohta (direktiivi 93/96 artikli 2 lõike 2 teine lõik)( ).

19. Analüüsides nimetatud õigusnorme, ei käsitle ma lähemalt liikmesriikide territooriumile sisenemise ja seal viibimise õigusega seonduvaid probleeme ega ka ühenduse õigusnormide võimalikku kuritarvitamist. Olemasoleva teabe põhjal ei ole alust arvata, et H. Cikotic elab ühenduses illegaalselt, samuti ei viita miski sellele, et tegemist oleks fiktiivse abieluga või et abikaasad H. Cikotic ja C. Mattern elaksid Belgias fiktiivselt.

A. Tuletatud õigus asuda tööle töötajana vastavalt määruse nr 1612/68 artiklile 11

20. Tööturule juurdepääsu tuletatud õigus võib H. Cikotici jaoks tuleneda kõigepealt määruse nr 1612/68 artiklist 11, millele eelotsusetaotluse esitanud kohus oma eelotsusetaotluses sõnaselgelt tugineb. H. Cikotic saab sellele õigusnormile tugineda juhul, kui talle laieneb selle isikuline ja territoriaalne kohaldamisala.

1. Isikuline kohaldamisala: töövõtja abikaasa

21. H. Cikoticile laieneb määruse nr 1612/68 artikli 11 isikuline kohaldamisala, kui tema abikaasat, Luksemburgi kodanikku C. Matternit, kes sooritab Belgias kutsekeskhariduse raames praktikat, võib käsitada töötajana selle sätte tähenduses.

22. EÜ artiklis 39 ja määruses nr 1612/68 sätestatud mõistel „töötaja” on ühenduse õiguses oma tähendus ja väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei tohi seda tõlgendada kitsalt.( )

23. Töösuhtele on omane see, et isik teeb teatud ajavahemiku jooksul teisele isikule tema juhendamisel teatud töid, mille eest ta saab tasu.( )

24. Töösuhtele siseriiklikus õiguses antud iseseisval tähendusel, kõnealuse isiku suuremal või väiksemal tulemuslikkusel ega palgaks makstud vahendite päritolul või madalal palgatasemel ei saa olla tähtsust isiku määratlemisel töötajana ühenduse õiguse mõttes.( ) Töötajana tuleb käsitleda igaüht, kes teeb tegelikku ja tulemuslikku tööd, välja arvatud niivõrd väikesemahulist tööd, mida tuleb pidada üksnes kõrval‑ või lisategevusteks.( )

25. Sellele vastavalt tuleb isikut, kes sooritab kutsekeskhariduse raames praktikat, käsitada töötajana, kui selle praktika raames tehakse tegelikku ja tulemuslikku tööd, mille eest saadakse töötasu.( )

26. Seda, kas C. Mattern vastab neile kriteeriumidele, ei ole olemasoleva teabe alusel võimalik ammendavalt hinnata. Igal juhul ei ole Euroopa Kohus EÜ asutamislepingu artikli 234 alusel toimuvas eelotsusemenetluses pädev otsustama põhikohtuasja asjaolude üle ega kohaldama tema poolt tõlgendatud ühenduse õigusnorme siseriiklikele meetmetele või asjaoludele.( ) Käesoleva asja seisukohast vajalike asjaolude tuvastamine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.

27. Kuna kutsekeskhariduse raames toimuv praktika on ette nähtud eelkõige ametialaste oskuste arendamiseks, on eelotsusetaotluse esitanud kohtul küsimuse hindamisel, kas tegemist on tegeliku ja tulemusliku tööga, muu hulgas ka õigus kontrollida, kas asjaomane isik tegi piisavalt töötunde, et tööga lähemalt tutvuda.( )

28. Lisaks sellele peab eelotsusetaotluse esitanud kohus selgitama, kas C. Mattern sai kutsekeskhariduse raames sooritatud praktika eest – ükskõik kui väikest – tasu. Ainult sellisel juhul on võimalik teda käsitada töötajana.

29. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu tuvastatavatest asjaoludest sõltub seega lõppkokkuvõttes see, kas H. Cikoticile laieneb C. Matterni abikaasana määruse nr 1612/68 artikli 11 isikuline kohaldamisala.

2. Territoriaalne kohaldamisala: töötamise koht

30. H. Cikoticile laieneb määruse nr 1612/68 artikli 11 territoriaalne kohaldamisala, kui tema abikaasa C. Mattern on „ühe liikmesriigi territooriumil”( ) töötaja( ) ja tema ise soovib „selle liikmesriigi” territooriumil asuda tööle töötajana.

31. Käesolevat juhtumit iseloomustab asjaolu, et abikaasad H. Cikotic ja C. Mattern elavad koos Belgias ja C. Mattern läbis seal kõnealusel ajavahemikul 2003. aasta kevadel( ) kutsekeskhariduse raames koolituse ja praktika, H. Cikotic soovis aga samal ajal pääseda tööturule mitte selles, vaid teises liikmesriigis – Luksemburgis.

32. Selliste faktiliste asjaolude puhul määruse nr 1612/68 artiklit 11 ei kohaldata, sest selle sõnastus nõuab, et ühenduse kodanikust töötaja ja tema kolmanda riigi kodanikust abikaasa töötamise kohad peavad asuma samas liikmesriigis („selle liikmesriigi” territooriumil). Sellele viitavad õigesti ka menetlusse astunud valitsused ja komisjon.

33. Määruse nr 1612/68 artiklis 11 sätestatud õigus asuda tööle töötajana ei anna võõrtöötaja perekonnaliikmetele endile õigust vabale liikumisele. Pigem kaitseb see säte, nagu ka määruse nr 1612/68 artiklid 10−12, võõrtöötaja õigusi, kelle perekonnaliige – kas abikaasa või ülalpeetav laps – on kolmanda riigi kodanik. Nimetatud sätted on osa reguleerivast raamistikust, mille eesmärk on võõrtöötajate liikumist takistavate piirangute kõrvaldamine, eelkõige selliste piirangute kõrvaldamine, mis on seotud töötaja õigusega olla koos oma perega ja tema pere vastuvõtjariiki integreerimise tingimustega( ).

34. Selles mõttes on ka määruse nr 1612/68 artikli 11 ülesanne tagada üksnes võõrtöötaja vaba liikumise õigus, mis tuleneb EÜ artiklist 39, ja kaitsta seejuures tema ja ta perekonnaliikmete õigust perekonnaelule, mis on sõnastatud ka Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklis 8( ) ja nüüd ka Euroopa Liidu põhiõiguste hartas( ). Seda arvesse võttes on ka mõistetav, et määruse nr 1612/68 kolmas põhjendus nimetab liikumisvabadust „töötajate ja nende perede põhiõiguseks”. Ka elutingimuste parandamist ja ühiskondlikku edasiminekut, millest on juttu samas põhjenduses, on sageli võimalik paremini saavutada juhul, kui peale võõrtöötaja annab ka tema kohapeal töötav abikaasa oma töötasuga panuse pere ülalpidamisse.

35. Integratsiooni eesmärki silmas pidades ei kehti võõrtöötajate perekonnaliikmete õigus asuda tööle töötajana mitte kogu ühenduses, vaid piirdub selle liikmesriigiga, kus võõrtöötaja töötab.

36. Kahtlemata ei ole seejuures alati võimalik saavutada ideaalset olukorda, kus nii võõrtöötaja kui ka tema perekonnaliikmed leiaksid ühes kohas eluaseme, töökoha ja kutseõppe läbimise võimaluse. Et tagada nende integreerimine vastuvõtjariiki siiski parimal võimalikul viisil, võib osutuda vajalikuks, et võõrtöötaja perekonnaliikmed otsiksid sobiva töökoha ühise elukoha lähiümbruses.

37. See vajadus on sõnastatud määruse nr 1612/68 artiklis 11: võõrtöötaja abikaasal ja lastel on õigus asuda tööle töötajana „mis tahes paigas” vastuvõtjariigis, st ka teistes paikades kui ühises elukohas või võõrtöötaja töötamise paigas.

38. Tuleb tunnistada, et piiriäärsetel aladel on sobivat töökohta sageli kergem leida naaberliikmesriikides kui „mis tahes paigas” vastuvõtjariigis. Nii võib olla näiteks tülikam käia Salzburgist tööle Viini kui vahetult piirnevasse Ülem-Baierisse (Saksamaa), ja vahemaa Thionville’ist (Prantsusmaa) Luxembourgi on tunduvalt lühem kui Pariisi või Marseille’sse. Just Belgia, Luksemburgi, Prantsusmaa ja Saksamaa vahelisel piirialal on piirialatöötajad( ) laialt levinud nähtus. Ka Athusi kommuun Belgias, kus H. Cikotic ja C. Mattern koos elavad, asub Luksemburgi piiri vahetus läheduses. Sealt on ainult ligikaudu 47 km Luksemburgis asuvasse Ernsterisse, mis on H. Cikotici võimaliku tööandja asukoht( ). Kindlasti oleks seega integreerumise ja abikaasade H. Cikotici ja C. Matterni perekonnaelu seisukohast soodsam, kui H. Cikotic saaks töötada Luksemburgi Suurhertsogiriigis, selle asemel et käia tööl kaugemal asuvates Belgia linnades, näiteks Brüsselis või Namuris.

39. Selliseid töötamise võimalusi ka ühendusesiseste piiride üleselt määruse nr 1612/68 artikkel 11 ühenduse õigusnormide praeguse seisu juures kolmandate riikide kodanikele siiski ei anna. Ühenduse seadusandja ei ole küll piiranud asjaomase isikuteringi töötamise võimalusi rangelt võõrtöötajate töötamise kohaga, vaid laiendanud seda vastuvõtjariigi kogu territooriumile, et soodustada integreerumist ja suurendada sobivate töökohtade leidmise võimalust. Siiski ei ole ta seni otsustanud laiendada perekonnaliikmete õigust asuda tööle ka väljaspool vastuvõtjariigi piire, isegi mitte piiriäärsetel aladel võõrtöötaja perekonna elukoha lähiümbruses.

40. Ühenduse õiguse praeguse seisu juures kehtib seega alljärgnev:

Määruse nr 1612/68 artikkel 11 annab kolmanda riigi kodanikule õiguse asuda tööle ainult selles liikmesriigis, kus tema ühenduse kodanikust abikaasa töötajate vaba liikumise õiguse alusel töötab.

3. Konkreetse juhtumi asjaolude vahepealne muutumine pärast tööloa andmisest keeldumist

41. Kui kohaldatavad siseriiklikud menetlusnormid võimaldavad eelotsusetaotluse esitanud kohtul arvesse võtta ka konkreetse üksikjuhtumi asjaolude muutumist, mis ilmnes alles pärast Luksemburgi töö- ja tööhõive ministri tagasilükkavat otsust( ), seega pärast 14. juulit 2003, tuleb lisaks sellele viidata ka alljärgnevale:

42. Nagu toimikust nähtub, oli C. Matternil alates 15. juulist 2003 sõlmitud tähtajatu tööleping Pétange’s Luksemburgi Suurhertsogiriigis asuva firmaga ja ta töötab alates sellest ajast erasektori töötajana Luksemburgis.

43. Praeguse seisuga soovib H. Cikotic seega pääseda tööturule samas liikmesriigis, kus töötab ka tema abikaasa, ja seega laieneb talle juba sõnastuse kohaselt määruse nr 1612/68 artikli 11 territoriaalne kohaldamisala (õigus asuda tööle töötajana mis tahes paigas „selles riigis”).

44. Seejuures ei oma tähtsust asjaolu, et see liikmesriik on C. Matterni päritolu liikmesriik.

45. Nagu üldiselt tunnustatud, ei kehti ühenduse õigusnormid siiski pelgalt siseriiklike asjaolude kohta.( ) Kui konkreetsel juhtumil on olemas seos ühenduse õigusnormidega, iseäranis juhul, kui isik kasutab töötajate vaba liikumise õigust, siis kohaldatakse ühenduse õigusnorme ka selle liikmesriigi suhtes, mille kodakondsust see isik omab.( ) See rajaneb kaalutlusel, et liikmesriigi kodaniku jaoks oleks töötajate vaba liikumise õiguse kasutamine vähem atraktiivne, kui ta ei saaks selle tagajärjel oma päritolu liikmesriigis tugineda ühenduse õigusnormidele samamoodi nagu teiste liikmesriikide kodanikud.

46. Kui eelotsusetaotluse esitanud kohus tuleb järeldusele, et C. Mattern vastab võõrtöötaja kriteeriumidele( ), on tema puhul tegemist isikuga, kes on kasutanud EÜ artikliga 39 tagatud töötajate vaba liikumise õigust ja talle laieneb seega ühenduse õigus.

47. Sama kaalutluse saab üle kanda ka võõrtöötaja perekonnaliikmete tuletatud õigustele, mis on sätestatud määruse nr 1612/68 artiklites 10–12.( ) Nagu eespool juba märgitud,( ) on ka nende tuletatud õiguste eesmärk lõppkokkuvõttes võõrtöötajate liikuvuse soodustamine ja nende perekonnaelu kaitse.

48. Selleks et tagada parimal võimalikul viisil võõrtöötaja liikuvus, kaasa arvatud tema võimalik tagasipöördumine päritolu liikmesriigi tööturule, ja võimaldada talle seejuures eelkõige oma perekonnaelu alalhoidmine, on vajalik, et võõrtöötaja abikaasale ja lastele ei antaks mitte ainult õigus liikmesriiki siseneda ja seal elama asuda,( ) vaid ka õigus töötada selles liikmesriigis, kus võõrtöötaja parasjagu töötab. Võõrtöötaja tagasipöördumise korral päritolu liikmesriigi tööturule peab tema perekonnaliikmetel seetõttu olema ka seal tööleasumise õigus vastavalt määruse nr 1612/68 artiklile 11.

49. See, et abikaasad C. Mattern ja H. Cikotic võivad hoolimata Luksemburgis töötamisest ka edaspidi omada ühist eluaset Belgias, tuleneb C. Matterni jaoks muuseas töötajate vaba liikumise õigusest, mis tal kui liikmesriigi kodanikul on EÜ artikli 18 alusel;( ) H. Cikotici jaoks tuleneb liikmesriigis elamise tuletatud õigus direktiivi 90/364 artikli 1 lõikest 1 koostoimes lõike 2 punktiga a.

50. Kokkuvõttes kehtib seega alljärgnev:

Kui töötaja pöördub pärast töötajate vaba liikumise õiguse kasutamist tagasi liikmesriiki, mille kodanik ta on, on tema kolmanda riigi kodanikust abikaasal vastavalt määruse nr 1612/68 artiklile 11 õigus asuda tööle töötajana mis tahes paigas selles riigis.

B. Tuletatud õigus asuda tööle töötajana vastavalt direktiivi 93/96 artikli 2 lõikele 2

51. Kui eelotsusetaotluse esitanud kohus peaks tulema järeldusele, et C. Mattern ei teinud Belgias kutsekeskhariduse raames sooritatud praktika ajal tegelikku ja tulemuslikku tööd, vaid üksnes niivõrd väikesemahulist tööd, et seda tuleb pidada pelgalt kõrval- või lisategevuseks, ei oleks teda võimalik käsitada töötajana. Sama kehtiks juhul, kui C. Mattern ei oleks saanud oma praktika eest − ükskõik kui väikest − tasu.( )

52. See ei tähenda siiski mingil juhul, et abikaasadele C. Mattern ja H. Cikotic ei laieneks sellisel juhul ühenduse õigus. Igal juhul tuleks kõne alla õpilaste õigusi käsitlev direktiiv, mida ma käsitlen allpool lühidalt teise võimalusena.

53. Erinevalt sellest, mida võib oletada nimetatud direktiivi pealkirjast, ei kehti üliõpilaste õigusi käsitlev direktiiv mitte ainult nende isikute kohta, kes õpivad kõrgkoolides või rakenduskõrgkoolides. Nimetatud direktiiv on materiaalselt alati kohaldatav, kui liikmesriigi kodanik elab oma päritolu liikmesriigist erinevas liikmesriigis ja on registreerunud akrediteeritud õppeasutuses eesmärgiga läbida seal kutseõppekursus (direktiivi 93/96 artikli 1 viimane lõik). Seega kuuluvad kutseõppekursused, nagu C. Matterni poolt Belgias läbitud kursus, õpilaste õigusi käsitleva direktiivi kohaldamisalasse. See vastab muu hulgas ka õpilaste õigusi käsitleva direktiivi eesmärgile tagada liikmesriigi kodanikele kutseõppe kättesaadavus teistes liikmesriikides.( )

54. Õpilaste õigusi käsitleva direktiivi artikli 2 lõike 2 teisest lõigust tuleneb, et H. Cikotic, kes on liikmesriigi kodaniku, kes elab teises liikmesriigis õiguspäraselt( ) eesmärgiga läbida seal kutseõppekursus, abikaasa, võib selle liikmesriigi territooriumil olla töövõtjaks, seda ka juhul, kui ta ei ole liikmesriigi kodanik.

55. Nimetatud sätte territoriaalne kohaldamisala kattub määruse nr 1612/68 artikli 11 kohaldamisalaga („mis tahes paigas selles riigis”). Ka tugineb õpilaste õigusi käsitlev direktiiv õpilaste perekonnaliikmete õigusliku seisundi osas sarnastele kaalutlustele nagu määruse nr 1612/68 artikkel 11 ja taotleb sarnaseid eesmärke. Selle direktiivi kaheksanda põhjenduse kohaselt saab õpilaste õigust teises riigis elada tegelikult teostada üksnes juhul, kui sama õigus antakse ka isiku abikaasale ning nende ülalpeetavatele lastele. Perekonnaelu soodustamine ja perekonna integreerimine vastuvõtjariiki omavad seega tähtsust ka õpilaste õigusi käsitleva direktiivi raames. Seda arvesse võttes saab eespool määruse nr 1612/68 kohta öeldu üle kanda õpilaste õigusi käsitlevale direktiivile.( )

56. Arvestades asjaolu, et C. Mattern asus elama välismaale, ei ole käesoleval juhul tegemist üksnes siseriiklike asjaoludega. Juba ainuüksi elukoha välismaale üleviimisega kasutab Euroopa Liidu kodanik alates töötajate üldise liikumisvabaduse kehtestamisest (EÜ artikli 18 lõige 1) ühenduse õigusnormidega tagatud õigust.( )

57. Pealegi asus C. Mattern teise liikmesriiki elama õpilasena eesmärgiga läbida seal kutseõppekursus. Sellelaadne välismaal elamine võib lisaks sellele soodustada ka õpilase hilisemat kutsealast edasiminekut tema päritolu liikmesriigis.( ) Tagasipöördumisel päritolu liikmesriiki saab õpilane läbida seal näiteks täiendavaid kutseõppekursusi või kohe tööle asuda. C. Matterni ja tema abikaasa õigusi, mis tulenevad õpilaste õigusi käsitlevast direktiivist, peab seetõttu saama maksma panna ka päritolu liikmesriigis Luksemburgis.( )

VI. Ettepanek

58. Esitatud põhjendustest lähtudes teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Cour administrative’i (Luksemburg) esitatud küsimusele järgmiselt:

1. Nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta määruse (EMÜ) nr 1612/68 töötajate liikumisvabaduse kohta ühenduse piires artikkel 11 annab kolmanda riigi kodanikule õiguse asuda tööle ainult selles liikmesriigis, kus tema ühenduse kodanikust abikaasa töötajate vaba liikumise õiguse alusel töötab.

2. Kui töötaja pöördub pärast töötajate vaba liikumise õiguse kasutamist tagasi liikmesriiki, mille kodanik ta on, on tema kolmanda riigi kodanikust abikaasal vastavalt määruse nr 1612/68 artiklile 11 õigus asuda tööle töötajana mis tahes paigas selles riigis.