ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Sellega seoses väidab hageja, et mitme liikmesriigi poolt pankadele antud abi kohta leidis komisjon, et artikli 107 lõike 3 punkti b tingimused olid täidetud ja seega loeti see abi seaduslikuks. Itaalia poolseid sekkumisi tuleb hinnata sama sätte alusel, mis on ainus riigiabi reguleeriv norm, mitte direktiivi ja määruse alusel. Need kaks õigusakti ei viita abile ega saa seda teha, kuna tegemist on teisese õigusega. Itaalia pankadele antud abi tuleb samuti pidada lubatud abiks, kuna see on põhjendatud samadel alustel, mis komisjoni sõnul põhjendasid juba antud abi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 152/40

20. veebruaril 2018 esitatud hagi – Wehrheim versus keskpank

(Kohtuasi T-100/18)

(2018/C 152/49)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Christine Wehrheim (Offenbach, Saksamaa) (esindaja: advokaat N. De Montigny)

Kostja: Euroopa Keskpank

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

teha otsus, millega,

1. tühistatakse: — 3. juuli 2017. aasta otsus jätta rahuldamata hageja 10. mai 2017. aasta taotlus saada hüvitist kahju eest, mis tekitati talle kodumaalt lahkumise toetuse maksmise lõpetamisega; — vajadusel 21. detsembri 2017. aasta otsus, millega jäeti otseselt rahuldamata hageja 3. septembri 2017. aasta kaebus esimesena mainitud otsuse peale;

2. mõistetakse kostjalt välja hüvitis, mida hageja on oma taotlustes nõudnud: — töötasu erinevuse eest nii kaua, kui hageja jätkab töötamist institutsiooni teenistuses alalise teenistuslepingu alusel, ehk 700,53 eurot kuus alates 2017. aasta aprillist; — täiendavate kolimiskulude eest lisaks juba heaks kiidetud 1 079,10 eurole ehk veel 1 000 eurot; — tekitatud hingelise kahju eest 2 000 eurot; — lisades kõigile hüvitistele intressi seadusjärgses määras kuni täieliku tasumiseni;

3. mõistetakse kõik käesoleva kohtuastme kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja esitab hagi põhjendamiseks üheainsa väite, mille kohaselt on kostja administratsioon rikkunud oma kohustusi, kuna ta ei täitnud hoolitsemiskohustust, hea halduse ja abistamiskohustust ning tekitas hagejas ootuse, mis tundub olevat täitumatu ja seisneb kodumaalt lahkumise toetuse määramises olukorras, kus hageja ei vastanud algusest peale tingimustele, mis personalieeskirjades on selle toetuse määramiseks ette nähtud. See viga tekitas kahju, mis on otseses põhjuslikus seoses institutsiooni rikkumisega.
3.

Kolmas väide: ebaõigesti on kohaldatud ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c – valesti on piiritletud majandustegevus ja ebaõigesti on tuvastatud turutõrge ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c tähenduses Kolmandaks oleks kavandatava riigiabi ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c järgi heakskiitmine ebaõige, kuivõrd vääralt on lähtutud tuumaenergia eraldiseisvast turust ja – samuti vääralt – sellest, et sellel turul erineb turutõrge või kapitalituru tõrge.
—

tuvastada, et otsuse 2010/788/ÜVJP artikli 3 lõike 2 punktis a sätestatu, nii nagu seda on muudetud otsusega 2016/2231/ÜVJP, ja määruse (EÜ) nr 1183/2005 artikli 2b lõike 1 punkt a on õigusvastased;
—

tuvastada, et otsuse 2010/788/ÜVJP artikli 3 lõike 2 punktis b sätestatu, nii nagu seda on muudetud otsusega 2016/2231/ÜVJP, ja määruse (EÜ) nr 1183/2005 artikli 2b lõike 1 punkt b on õigusvastased;
—

tuvastada, et otsuse 2010/788/ÜVJP artikli 3 lõike 2 punktis c sätestatu, nii nagu seda on muudetud otsusega 2016/2231/ÜVJP, ja määruse (EÜ) nr 1183/2005 artikli 2b lõike 1 punkt c on õigusvastased;
—

Selle kohta märgib ta, et liikmesriikide osalemine ärakuulamisel ei ole pelk formaalsus, kuna konkurentsiasutused kuuluvad komiteesse, kellega komisjon peab enne mis tahes otsuse vastuvõtmist konsulteerima. Need asutused peavad alati osalema täisistungitel, mis on menetluse oluline staadium, mille käigus puudutatud isikud pingutavad selleks, et kaitsta end võistlevas vaidluses komisjoniga.
ET Euroopa Liidu Teataja C 161/58

1. märtsil 2018 esitatud hagi – Arkéa Direct Bank jt versus EKP

(Kohtuasi T-149/18)

(2018/C 161/68)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: Arkéa Direct Bank (Puteaux, Prantsusmaa), Caisse de Bretagne de Crédit Mutuel Agricole (Le Relecq Kerhuon, Prantsusmaa), Crédit Mutuel Arkéa (Le Relecq Kerhuon), Crédit foncier et communal d’Alsace et de Lorraine-banque (Strasbourg, Prantsusmaa), Fédéral Finance (Le Relecq Kerhuon), Arkéa Home Loans SFH (Brest, Prantsusmaa), Arkéa Banking Services (Pariis, Prantsusmaa), Arkéa Public Sector SCF (Le Relecq Kerhuon), Arkéa Banque Entreprises et Institutionnels (Le Relecq Kerhuon), Keytrade Bank Luxembourg SA (Luxembourg, Luksemburg) (esindajad: advokaadid A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi ja P. Kupka)

Kostja: Euroopa Keskpank

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada EKP 19. detsembri 2017. aasta otsuse nr ECB/SSM/2017 – 9695000CG7B84NLR5984/207 artikkel 8 osas, milles see näeb ette meetmed, mida hoiuste tagamise skeemide või kriisilahendusfondide puhul tuleb võtta seoses tagasivõtmatute maksekohustustega;

— mõista kõik kohtukulud välja EKP-lt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjendamiseks esitavad hagejad neli väidet, mis on sisuliselt identsed või sarnased kohtuasjas T-143/18: Société générale vs. EKP esitatud väidetega.
2.

Teine väide vaidlustatud üksikotsuse õigusvastasuse kohta. Väide koosneb viiest osast. — Esimene osaväide, et on rikutud ettevaatuse, õiguspärase ootuse, õiguskindluse ja hea halduse põhimõtteid ning hageja omandatud õigusi. — Teine osaväide, et on rikutud Euroopa välisteenistuse võetud kohustusi, tegemist on haldusomavoliga ning rikutud on õiguskindluse põhimõtet ja hageja õigustatud ootusi. — Kolmas osaväide, et on rikutud õigust perekonna kaitsele ja õigust haridusele. — Neljas osaväide, et on rikutud võrdse kohtlemise ja diskrimineerimiskeelu põhimõtet. — Viies osaväide, et huve ei ole kaalutud ning võetud meetme puhul ei ole järgitud proportsionaalsuse põhimõtet.
—

tuvastada, et kostja on rikkunud Euroopa Parlamendi kodukorra artiklit 130 ja selle lisa II, kuna kostja on jätnud Euroopa Liidu Nõukogule edastamata kirjaliku küsimuse, mille on Euroopa Parlamendi liikmed esitanud menetluses, mis on registreeritud nr P-003358/17 all;
—

Esimene väide, et vaidlustatud otsusel puudub õiguslik alus, sest EKP kasutas tal usaldatavusnõuete täitmise osas olevaid järelevalvevolitusi selleks, et kehtestada seadusandja pädevusse kuuluv üldkohaldatav meede, ja ületas seeläbi volitusi, mis talle on antud nõukogu 15. oktoobri 2013. aasta määruse (EÜ) nr 1024/2013, millega antakse Euroopa Keskpangale eriülesanded seoses krediidiasutuste usaldatavusnõuete täitmise järelevalve poliitikaga (ELT 2013, L 287, lk 63), artikli 4 lõike 1 punktiga f ja artikliga 16.
—

mõista välja hüvitis hagejale tekitatud mittevaralise kahju eest, mille suurus on ex aequo et bono hinnatuna 100 000 (sada tuhat) eurot;
—

mõista kostjatelt kahju eest, mille hagejad said Eurogrupi nende otsuste tagajärjel, mis puudutasid Cyprus Popular Bank Public Co Ltd („Laiki Bank“) kriisilahendust, Bank of Cyprus Public Company Limited’i („Bank of Cyprus“) kohustuste teisendamist ning nende pankade vara ja ettevõtete võõrandamist Kreekas, ja/või Laiki Bankile Euroopa Keskpanga nõusolekul erakorralise likviidsusabi andmise ja seejärel Euroopa Keskpanga juhtimisel asjaomase vastutuse Bank of Cyprusele ülekandmise tagajärjel, hagejate kasuks hüvitisena välja hagi lisas esitatud tabelis näidatud summa, millele lisandub intress ja mida arvestatakse alates 26. märtsist 2013 kuni Üldkohtu otsuse tegemiseni;
1.

Esimene väide, et rikutud on inimeste tervise ja keskkonna kõrgetasemelise kaitse põhimõtet. Väide koosneb kahest osast. — Esimene osa, et kohustust tagada tervise ja keskkonna kõrgetasemeline kaitse on rikutud teadusliku riskianalüüsi staadiumis, kuna vaidlustatud määrus põhineb teaduslikul analüüsil ohtude kohta tervisele ja keskkonnale, mis ei vasta ettevaatuspõhimõttest tulenevatele nõuetele. Hageja sõnul ilmnevad puudused seoses kättesaadavate teaduslike andmete ja uuringute kindlakstegemise, valiku ja kaalumise, töötlemismeetodi ja tõlgendamisega. — Teine osa, et kohustust tagada tervise ja keskkonna kõrgetasemeline kaitse on rikutud poliitilise riskianalüüsi ja riskijuhtimise staadiumis, kuna vaidlustatud määruse ei sisalda ettevaatuspõhimõttega kooskõlas olevat poliitilist riskianalüüsi ja riskijuhtimist. Hageja leiab esiteks, et heakskiitu pikendati kontekstis, kus riskianalüüsi tasandil esineb endiselt olulisi lünki ja ebakindlust, ning teiseks, et pikendamisega ei kaasne sobivad meetmed, et leevendada või vähendada riske üldisemalt.
ET Euroopa Liidu Teataja C 190/34

16. märtsil 2018 esitatud hagi – JV Voscf jt versus nõukogu jt

(Kohtuasi T-197/18)

(2018/C 190/57)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: JV Voscf LTD (Limassol, Küpros) ja üheksa teist hagejat (esindajad: Barrister P. Tridimas, advokaadid K. Kakoulli, P. Panayides ja C. Pericleous)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon, Euroopa Keskpank, Eurorühm ja Euroopa Liit

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— mõista kostjatelt hagejate kasuks välja käesoleva hagi lisas toodud tabelis näidatud summad, millele lisandub intress alates 26. märtsist 2013 kuni Euroopa Kohtu otsuse kuulutamiseni;

— mõista kohtukulud välja kostjatelt.

Teise võimalusena paluvad hagejad Üldkohtul:

— tuvastada, et Euroopa Liidul ja/või kostjatest institutsioonidel on tekkinud lepinguväline vastutus;

— määrata kindlaks kord, mille alusel tuleks kindlaks teha hüvitatav kahju, mida hagejad tegelikult kandsid, ja

— mõista kohtukulud välja kostjatelt.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad väidavad, et Küprose Vabariigi võetud kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise meetmed olid mõeldud üksnes selleks, et rakendada kostjate võetud meetmeid, ning need kiideti kostjate poolt ka heaks. Hagejad leiavad, et kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise kava puhul on tegemist tõsise rikkumisega ning oma hagi põhjenduseks esitavad nad neli väidet.

— Esimene väide, et rikutud on õigust omandile, mis on kaitstud ELi põhiõiguste harta artikli 17 lõikega 1 ja Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni protokolli nr 1 artikliga 1.

— Teine väide, et rikutud on proportsionaalsuse põhimõtet.

— Kolmas väide, et rikutud on õiguspärase ootuse põhimõtet.
2.

Teine väide on, et vaidlustatud otsuses on tehtud ilmseid hindamisvigu, otsus on põhjendamata ning selles on moonutatud tõendeid, kuna jätab arvestamata Qualcommi tõhususe kasvul põhineva kaitse;
3.

Kolmanda väitega vaidlustab hageja asjaolu, et Itaalia õiguskorras põhineb tervishoiusüsteem universaalsel ravil, st 100 % tervishoiuteenustest osutab riiklik tervishoiuteenistus. Lisaks märgib hageja, et komisjonil ei ole tõendeid selle kohta, et Itaalia riik rahastab ja seega katab 100 % oma kodanike ravist, mis üldse ei vasta faktilisele olukorrale. Hageja kinnitab, et universaalsus ei ole abstraktne kontseptsioon, vaid seda tuleb mõista konkreetselt, see peab olema kontrollitav ja tajutav ega tohi olla loetud õigeks ainuüksi seepärast, et Itaalia valitsus nii väidab.
3.

Kolmas väide, et peasekretäri otsuses on seoses tõendamiskoormisega rikutud õigusnormi. Vastupidi peasekretäri otsuses kinnitatule ei saa käesolevas asjas pidada asjasse puutuvaks kohtuasjas T-479/13 tehtud Üldkohtu 10. oktoobri 2014. aasta kohtuotsuse Marciani vs. parlament punktis 54 esitatud argumente nimelt seetõttu, et parlamendiliikme Marciani juhtumil tuli kohaldada Euroopa Parlamendi liikmete kulude hüvitamise ja toetuste maksmise eeskirja, samas kui ajal, mil hageja oli parlamendiliige, oli juba jõustunud nõukogu määrus (EÜ) nr 160/2009.
3.

Kolmas väide, et määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 18 lõige 6 on õigusvastane ning vastuolus ELTL artikli 263 kuuenda lõigu ja põhiõiguste harta artikliga 47, kuna selle sättega kehtestatakse kohustus avalikustada rahaline halduskaristus, sõltumata asjaolust, et hageja kavatses esitada Üldkohtule hagiavalduse ELTL artikli 263 kuuendas lõigus ette nähtud aja jooksul. — Kuna nõukogu võttis vastu sellise õigusnormi, nagu on määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 18 lõige 6, siis on nõukogu jätnud hageja, kes soovib esitada hagi otsuse peale, millega jäeti rahaline halduskaristus anonüümseks muutmata, ilma ELTL artikli 263 kuuendas lõigus ette nähtud kahe kuu pikkusest tähtajast. — Vaidlustatud säte kaldub kõrvale kahe kuu pikkusest tähtajast, mis on ette nähtud tühistamishagi esitamiseks, ning annab EKPle ühepoolse pädevuse määrata, millal peab krediidiasutus hagi esitama. — Kuigi EKP-l on pädevus avalikustada rahaline halduskaristus, peab asjaomane krediidiasutus hagiavalduse esitama enne EKP otsust avalikustada karistus. Selline olukord loob krediidiasutuse jaoks ebamõistliku kindlusetuse, mis võib ilmselt piirata tema võimet esitada hagi ning mis lõpuks rikub tema põhiõigust tõhusale õiguskaitsele. — Järelikult on määruse (EL) nr 1024/2013 artikli 18 lõige 6 vastuolus ELTL artikli 263 kuuenda lõigu ja põhiõiguste harta artikliga 47. — Kuna EKP võttis hagejalt õiguse tõhusale õiguskaitsele, siis tuleb vaidlustatud otsus tühistada.
1.

Esimene väide, et on rikutud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 966/2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (ELT L 298, lk 1), (edaspidi „finantsmäärus“) artiklit 106 ja pakkujatele mõeldud juhiste („Instructions to Tenderers“) (edaspidi „juhised“) artiklit 4. Rikkumise pani toime komisjon sellega, et ta ei kõrvaldanud hankemenetlusest eeskirjade eiramise tõttu pakkujat, kes kuulus ühte edukaks tunnistatud pakkumuse esitanud konsortsiumi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 182/26

16. märtsil 2018 esitatud hagi – Chrysses Demetriades & Co. ja Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co versus nõukogu jt

(Kohtuasi T-198/18)

(2018/C 182/30)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Chrysses Demetriades & Co. LLC (Limassol, Küpros), Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co LLC (Limassol) (esindaja: Barrister P. Tridimas)

Kostjad: Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon, Euroopa Keskpank, Eurorühm ja Euroopa Liit

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— kohustada kostjaid maksma hagejatele käesoleva hagi lisas esitatud tabelis näidatud summad, millele lisandub intress alates 26. märtsist 2013 kuni Üldkohtu otsuse tegemiseni;

— mõista kohtukulud välja hagejatelt.

Teise võimalusena esitavad hageja täiendava nõude, milles paluvad Üldkohtul:

— tuvastada, et Euroopa Liidul ja/või kostjatest institutsioonidel on tekkinud lepinguväline vastutus;

— määrata kindlaks, millise menetluse kohaselt teha kindlaks hagejatele tegelikult hüvitatav kahju; ja

— mõista kohtukulud välja kostjatelt.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad põhjendavad oma hagi nelja väitega, mis on põhiosas identsed või sarnased väidetega, mis on esitatud kohtuasjas T-197/18, JV Voscf jt vs. nõukogu jt.
Kohtuasi T-208/18: 23. märtsil 2018 esitatud hagi – Nessim Daoud jt versus nõukogu jt

23. märtsil 2018 esitatud hagi – Nessim Daoud jt versus nõukogu jt

(Kohtuasi T-208/18)

Pooled

Hagejad: Magdy Milad Nessim Daoud (Blainville, Kanada), Larsennar Ltd (Tortola, Briti Neitsisaared) ja Maxim Zakharchenko (Nikosia, Küpros) (esindajad: advokaadid A. Markides, M. Ioannides, C. Velaris ja C. Velaris, A. Robertson, QC ja barrister G. Rothschild)

Kostjad: Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon, Euroopa Keskpank, eurorühm (esindaja Euroopa Liidu Nõukogu) ja Euroopa Liit (esindaja Euroopa Komisjon)

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— mõista kostjatelt hagejate kasuks välja hagi lisas esitatud tabelis näidatud summad, millele lisandub intress, mida arvestatakse alates 26. märtsist 2013 kuni Üldkohtu otsuse kuulutamiseni;

või teise võimalusena:

— tuvastada, et kostjatel on tekkinud lepinguväline vastutus ning määrata kindlaks, millise menetluse kohaselt teha kindlaks hagejatele tegelikult hüvitatav kahju;

ja igal juhul:

— mõista hagejate kohtukulud välja kostjatelt.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad põhjendavad oma hagi kahe väitega, mis on põhiosas identsed või sarnased väidetega, mis on esitatud kohtuasjas T-147/18, APG Intercon jt vs. nõukogu jt.
3.

Kolmas väide, et on rikutud võrdse kohtlemise ja hea halduse põhimõtteid. Esiteks leiab hageja, et parlament rikkus tema suhtes võrdse kohtlemise põhimõtet võrreldes parlamendiliikmetega, kes on kui mitte identses, siis vähemalt sarnases olukorras, ning parlament rikkus seega ka hea halduse põhimõtet, mille kohaselt on pädeval institutsioonil kohustus kontrollida hoolikalt ja erapooletult kõiki konkreetse juhtumiga seonduvaid asjaolusid. Teiseks on hageja seisukohal, et kaudsete tõendite kogumist on võimalik järeldada, et tegemist on tema suhtes fumus persecutionis’e selge ilminguga.
Kohtuasi T-200/18: 20. märtsil 2018 esitatud hagi – Fersher Developments ja Lisin versus komisjon ja EKP

20. märtsil 2018 esitatud hagi – Fersher Developments ja Lisin versus komisjon ja EKP

(Kohtuasi T-200/18)

Pooled

Hagejad: Fersher Developments LTD (Nikosia, Küpros) ja Vladimir Lisin (esindaja: barrister R. Nowinski)

Kostjad: Euroopa Komisjon ja Euroopa Keskpank

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— mõista Euroopa Liidult välja hüvitis hagejatele põhjustatud kahju eest, mis tekitati konkreetseid majanduspoliitilisi tingimusi käsitleva vastastikuse mõistmise memorandumi vastuvõtmise ja kohaldamisega, hagis nimetatud summas või summas, mida Euroopa Kohus peab hagejatele maksmisele kuuluvaks;

— mõista käesoleva hagi esitamisega seotud kohtukulud välja Euroopa Liidult.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad põhjendavad oma hagi kolme väitega, mis on põhiosas identsed või sarnased väidetega, mis on esitatud kohtuasjas T-161/15, Brinkmann (Steel Trading) jt vs. komisjon ja EKP.
5.

Viies väide, et ASBR otsuses on tehtud mitu ilmselget viga, kuna otsuse vastuvõtmise ajal ei saanud selles otsuses märkida, et töötulemused on ebapiisavad.
2.

Teine väide, et komisjon hindas koondumise mõju võimele osutada reisilennuteenuseid teatud lennujaamadest või teatud lennujaamadesse valesti, millega tegi koondumise hindamisel raske ja ilmse vea. Koondumise nõuetekohaselt läbi viidud analüütiline kontrollimine oleks pidanud tingima järelduse, et koondumise elluviimisel on teatud hulk negatiivseid tagajärgi konkurentsile, sealhulgas negatiivsem mõju konkurentsile kui koondumise ärajäämisel alternatiivse stsenaariumi korral.
2.

Teise väite kohaselt ei ole nõukogu tõendanud, et tema loetellu kandmise tingimused olid täidetud ning on teinud ilmse hindamisvea, kuna ei ole suutnud tõendada, et hageja riigiprokurörina ning varasema ombudsmani ja vabariikliku moraalinõukogu esimehena õõnestas demokraatiat ja õigusriigi põhimõtteid.
2.

Teise väite kohaselt on komisjon teinud ilmse hindamisvea, kuna ei ole tõendanud, et hageja Bolívari rahvuskaardi ülemjuhatajana on vastutav Bolívari rahvuskaardi poolt väidetavalt toime pandud inimõiguste raskete rikkumiste eest ning on õõnestanud õigusriigi põhimõtteid Venezuelas.
2.

Teine väide, et kõnealuses ametis ahistamise tõttu tekkis tal tervisekahjustus. Aprillis 2016 tekkis hagejal äkiline tõsine terviserike, mis on meditsiiniliste dokumentidega tuvastatud. Sellest ajast alates jätkub hageja pidev ravi. Arstid tegid kindlaks, et terviserike on tingitud närvidest, eelkõige ahistamisest tööl ja läbipõlemisest. Hagejale on ravi tõttu tekkinud kulud, mis on tõendatud hagile lisatud meditsiiniliste dokumentidega.
2.

Teise väite kohaselt on komisjon teinud ilmse hindamisvea, kuna ei ole tõendanud, et hageja on seotud Venezuelas demokraatia ja õigusriigi põhimõtete õõnestamisega.
2.

Teise väite kohaselt on komisjon teinud ilmse hindamisvea, kuna ei suutnud tõendada, et hageja Venezuela Ülemkohtu esimehe ja endise aseesimehena toetas ja soodustas valitsuse tegevust ja poliitikat, mis õõnestasid Venezuelas demokraatiat ja õigusriigi põhimõtteid, ning on vastutav tegevuse ja avalduste eest, mille abil usupeeriti rahvuskogult võim.
2.

Teine väide, et iloperidooni puhul välja pakutud riskivähendamismeetmete hindamisel ei esitatud põhjendusi (ja see hinnang on igal juhul ilmselgelt ekslik) ning seejuures on rikutud Euroopa Liidu lepingu artikli 5 lõikeid 1 ja 4 ning võrdse kohtlemise põhimõtet.
1.

Esimene väide, et komisjon rikkus oma kohustust algatada ametlik uurimismenetlus. Hageja väidab, et esialgse uurimismenetluse pikkuse ja asjaoludega seotud tõsiste raskuste kohta on tõendeid.
1.

Esimene väide, mille kohaselt hindas kostja ilmselgelt valesti teavet, mis õigesti hindamise korral ei toeta kostja nõuet, ja jättis arvesse võtmata kogu käimasolevaid uuringuid puudutava teabe. Samuti tegi kostja ilmse hindamisvea, jättes tuvastamata, et (a) on olemas teaduslikud andmed, et endokriinseid häireid põhjustavate omaduste tõttu võivad need avaldada tõsist mõju, ja et (b) sellised tõendid viitavad samaväärsele ohule kui määruse nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH), artikli 57 punktides a-e loetletud ainete poolt avaldatav mõju.
2.

Teine väide, et konkursikomisjon on teinud hindamisvea, kui ta hindas hageja kandideerimisavalduses esitatud andmeid. Konkursikomisjon rikkus konkursiteadet, kui ta asus seisukohale, et hagejal ei ole konkursile lubamiseks vajalikku haridustaset, mis vastab diplomiga tõendatud vähemalt kolmeaastasele lõpetatud ülikoolikursusele.
Kohtuasi T-271/18: 3. mail 2018 esitatud hagi – Mauritsch versus INEA

3. mail 2018 esitatud hagi – Mauritsch versus INEA

(Kohtuasi T-271/18)

Pooled

Hageja: Walter Mauritsch (Viin, Austria) (esindajad: advokaadid S. Rodrigues ja A. Champetier)

Kostja: Innovatsiooni ja Võrkude Rakendusamet (INEA)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada esiteks INEA 24. jaanuari 2018. aasta otsus, millega jäetakse rahuldamata hageja 4. oktoobri 2017. aasta kaebus, ja teiseks INEA 2. augusti 2017. aasta otsus, millega jäetakse rahuldamata hageja 10. aprilli 2017. aasta hüvitisenõue;

— mõista INEA-lt välja hüvitis varalise kahju eest, mis hagejal väidetavalt INEA tõttu tekkis ja mis võrdub kaotatud töötushüvitisega, millele hagejal oleks olnud õigus kolme aasta jooksul, suurendatuna intressi võrra asjakohases määras, ja

— mõista hageja kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja esitab hagi põhjendamiseks väite, mille kohaselt ei esitanud INEA talle asjakohast ja selget teavet tema sotsiaalkindlustuse õiguste kohta juhul, kui ta keeldub allkirjastamast oma lepingu pikendamise akti. Hageja väidab, et talle ei olnud teada, et lepingu allkirjastamisest keeldumist käsitatakse ametist lahkumisena. Seega ei antud talle teavet ja INEA rikkus hoolitsemiskohustust ja hea halduse põhimõtet, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 41.
2.

Teine väide, et komisjon rikkus ELTL artikli 107 lõiget 1, kui ta järeldas, et meede 1 annab hagejale valikulise majandusliku eelise. Teise võimalusena väidetakse, et komisjon jätis nõuetekohaselt kindlaks määramata ebaseadusliku ja kokkusobimatu riigiabi – kui see üldse esines – suuruse, mis tulenes meetmest 1, rikkudes määruse (EL) 2015/1589 artikli 16 lõiget 1. ( 2 )
6.

Kuues väide, et hageja vastu algatatud distsiplinaarmenetluses CMS 17/025 on rikutud personalieeskirjade IX lisa artikli 9 punkti 3 ja non bis in idem-põhimõtet.
—

Teine väide, et esiteks on rikutud haldusnõukogu poolt määratletud personalipoliitikat, kuna teenistuslepingu pikendamata jätmise otsuses leiti, et teenistuse huvides on asendada ajutised teenistujad lepinguliste töötajatega. Teiseks tehti selle väite kohaselt hindamisviga, kui leiti, et hageja asendamine lepingulise töötajaga on põhjendatud tõlketoe osakonna ümberkorraldamisega, ja kolmandaks eksiti faktilistes asjaoludes, kui leiti, et sellise olukorraga on tegu.
4.

Neljas väide, et määruse (EL) 2018/120 artikli 2 lõige 2 ning artikli 9 lõiked 4 ja 5 rikuvad proportsionaalsuse põhimõtet, rakendades ELTL artikli 43 lõiget 3. Hageja väidab sellega seoses, et käesoleva menetluse esemeks olevas määruses on huntahvena nii kaubanduslikul kui harrastuse eesmärgil püüdmise võimaluste kindlaksmääramise eesmärk vähendada tunduvalt põhjapoolsete varude kalastussuremust, et võimaldada biomassi vähest suurenemist, ja et seda eesmärki saaks saavutada vähem piirava meetmega kui see, mis keelab täielikult huntahvena allveepüügi. Selle väite raames leiab hageja samuti, et rikutud on Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 12, 16, 37 ja 52.