19

Esimese Astme Kohus jättis kahju hüvitamise nõude põhjendamatuse tõttu rahuldamata vaidlustatud kohtuotsuse punktides 42-45 toodud järgmistel põhjustel: „42 Tuleb meenutada, et vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artiklile 21, mida kohaldatakse sama põhikirja artikli 53 esimese lõigu alusel Esimese Astme Kohtu menetlusele, ja Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 44 lõike 1 punktile c tuleb igas hagiavalduses märkida hagi ese ja ülevaade fakti- ja õigusväidetest. Nende nõuete täitmiseks peab ühenduse institutsiooni poolt väidetavalt tekitatud kahju hüvitamist taotlev hagiavaldus sisaldama andmeid, mis võimaldaksid määratleda hageja poolt institutsioonile etteheidetavat käitumist, põhjuseid, miks hageja leiab, et selle käitumise ja väidetavalt tekkinud kahju vahel on põhjuslik seos, ning kahju iseloomu ja ulatust. Seevastu puudub nõudel hüvitada ükskõik milline kahju vajalik täpsus ning see tuleb järelikult vastuvõetamatuks tunnistada (Euroopa Kohtu 2. detsembri 1971. aasta otsus kohtuasjas 5/71: Zuckerfabrik Schöppenstedt vs. nõukogu (EKL 1971, lk 975, punkt 9; Esimese Astme Kohtu 1. juuli 1994. aasta määrus kohtuasjas T-505/93: Osório vs. komisjon, EKL AT 1994, lk I-A-179 ja II-581, punkt 33, ja [15. veebruari 1995. aasta] määrus [kohtuasjas T-112/94:] Moat vs. komisjon [EKL AT 1995, lk I-A-37 ja II-135], punkt 32). 43 Käesoleval juhul nõudis hageja ainult sellise kahju hüvitamist, mis on tekitatud tema karjäärile, tervisele ja heaolule, esitamata arvuliselt väljendatud nõuet ja märkimata piisavalt täpselt andmeid, mis võimaldavad kahju ulatust kindlaks määrata. Tema hagiavaldus ei sisalda muid sellealaseid täpsustusi peale asjaolu, et„[k]innitaja ilmne kaalutlusviga ning võimu kuritarvitamine [olevat] tõsiselt kahjustanud hageja karjääriväljavaateid” ja et „[s]ee olukord [olevat] tekitanud talle moraalset kahju ja kahjustanud tema tervist lisaks tema karjääriväljavaadetele tekitatud kahjule”. 44 Ehkki Esimese Astme Kohus on juba tunnistanud, et erilistel asjaoludel ei ole tingimata vaja hagiavalduses täpsustada kahju täpset ulatust ja väljendada nõutavat hüvitissummat arvuliselt (Esimese Astme Kohtu 10. juuli 1990. aasta otsus kohtuasjas T-64/89: Automec vs. komisjon, EKL 1990, lk II-367, punktid 75–77, ja 20. septembri 1990. aasta otsus kohtuasjas T-37/89: Hanning vs. parlament, EKL 1990, lk II-463, punkt 82), siis käesoleval juhul tuleb märkida, et hageja ei ole selliste asjaolude olemasolu tõendanud ega neile isegi tuginenud (vt selle kohta eespool viidatud kohtumäärused Osório vs. komisjon, punkt 35, ja Moat vs. komisjon, punkt 37). 45 Peale selle, mis puutub moraalsesse kahjusse, siis tuleb rõhutada, et peale selle, et kahju ei ole üldse hinnatud, ei võimaldanud hageja Esimese Astme Kohtul hinnata kahju ulatust ega iseloomu. Ent olenemata sellest, kas moraalse kahju hüvitamist nõutakse sümboolselt või tegeliku hüvitise saamiseks, on hageja ülesanne täpsustada väidetava moraalse kahju olemust komisjonile etteheidetava käitumise seisukohast, seejärel täpsustada kas või ligilähedaselt kogu selle kahju hinnanguline ulatus (eespool viidatud kohtumäärus Moat vs. komisjon, punkt 38, ja Esimese Astme Kohtu 29. jaanuari 1998. aasta otsus kohtuasjas T-157/96: Affatato vs. komisjon, EKL AT 1998, lk I-A-41 ja II-97, punkt 38).”