ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Tuvastada, et kuna Kreeka Vabariik: — ei ole võtnud kõiki vajalikke meetmeid selle tagamiseks, et a) jäätmekäitlus Kiato prügilas toimuks inimtervist ohustamata ning keskkonda kahjustamata ja et b) oleks keelatud jäätmete hülgamine, kaadamine ja kontrollimata käitlemine selles prügilas; — on lubanud asjaomasel prügilal tegutseda ilma heakskiidetud keskkonnatingimusteta ja kehtiva loata, mis vastaksid sellise loa väljastamise eeltingimustele ning sisulistele nõuetele, mistõttu ei ole tagatud, et prügilasse veetakse ainult töödeldud jäätmed, ning ilma et jäätmevaldaja või asjaomase prügila käitaja peaksid enne kohaletoomist või kohaletoomise ajal tõendama, et asjaomased jäätmed võib prügilasse vastu võtta vastavalt loas kehtestatud kriteeriumidele ning et need vastavad II lisas nimetatud vastuvõetukriteeriumidele, ja — ei ole taganud, et kontroll ja seire kogu kasutusajal vastaks õigusnormides ette nähtud miinimumnõuetele, siis on see liikmesriik rikkunud oma kohustusi, mis tulenevad direktiivi 2008/98/EÜ (1) artiklitest 13 ja 23 ning artikli 36 lõikest 1 ning samuti direktiivi 99/31/EÜ prügilate kohta (2) artikli 6 punktist 1, artiklist 8, artikli 9 punktidest a, b ja c, artikli 11 lõike 1 punktist a ja artiklist 12.
1.

Kas võrdse kohtlemise põhimõtet, millest tuleneb igasuguse diskrimineerimise keeld, tuleb tõlgendada nii, et see on kohaldatav avaliku sektori töötajate suhtes?
1.

Kas nõuet, et põllumajandusmaad ei kasutata „mittepõllumajanduslikuks tegevuseks” määruse nr 1782/2003 (1) artikli 44 lõike 2 tähenduses, ning nõuet, et põllumajandusmaad kasutatakse „põllumajanduslikuks tegevuseks või peamiselt põllumajanduslikuks tegevuseks” määruse nr 73/2009 (2) artikli 34 lõike 2 punkti a tähenduses, tuleb tõlgendada nii, et toetuse tingimuseks on see, et maa kasutamise peamine eesmärk on põllumajanduslik? a) Kui see on nii, siis palutakse Euroopa Kohtul täpsustada, milliseid parameetreid tuleb arvesse võtta selle otsustamisel, milline eesmärk on „peamine”, kui samal ajal kasutatakse maad mitmel eri eesmärgil. b) Kui see on nii, palutakse Euroopa Kohtul lisaks kinnitada, kas vajaduse korral tähendab see, et lennujaamades radasid ja ruleerimisteid ja pidurdusalasid ümbritsevad ohutusalad, mis on osa lennujaamast ja mille suhtes seoses maakasutusega kehtivad sellised erieeskirjad ja –piirangud nagu vaatluse all, kuid mida samal ajal kasutatakse rohu kasvatamiseks söödagraanulite valmistamise eesmärgil, on oma olemuselt ja kasutuselt eespool viidatud sätete kohaselt toetuskõlblikud.
1.

Kas nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ (1), mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, ja eelkõige selle artiklit 183, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 17 ning võrdväärsuse ja tõhususe põhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid ja praktika, mis välistavad viivitusintressi maksmise käibemaksu summalt, mille tagastamist ei saanud nõuda selliste seadusest tulenevate tingimuste kohaldamise tagajärjel, mille kohta Euroopa Liidu Kohus on oma otsuses kindlaks teinud, et need on ühenduse õigusega vastuolus, kuigi liikmesriigi õigus näeb muudel juhtudel tagasinõutava käibemaksu hilinenud väljamaksmisel ette intressi maksmise?
1.

Kas Ungari poolt enne Euroopa Liiduga ühinemist valitsuse määruse nr 12/2001.(1.31.) alusel antud riigigarantii on kvalifitseeritav riigiabiks ning jaatava vastuse korral, kas see on siseturuga kooskõlas?
ET Euroopa Liidu Teataja C 78/3

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Centrale Raad van Beroep (Madalmaad) 12. detsembril 2013 — H. J. Mertens versus Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

(Kohtuasi C-655/13)

2014/C 78/05

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Centrale Raad van Beroep

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: H. J. Mertens

Vastustaja apellatsioonimenetluses: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

Eelotsuse küsimus

Kas määruse nr 1408/71 (1) artikli 71 lõike 1 punkti a alapunkti i tuleb tõlgendada nii, et viidatud sättega on vastuolus käsitada osaliselt töötu piirialatöötajana piirialatöötajat, kes on vahetult pärast täistööajaga töösuhte lõppemist liikmesriigis asuva tööandja juures asunud samas liikmesriigis väiksema arvu töötundidega tööle teise tööandja juures?

(1) Nõukogu 14. juuni 1971. aasta määrus (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes (EÜT L 149, lk 2; ELT eriväljaanne 05/01, lk 35)
3.

Kui ettevõtja omandab maksejõuetu ettevõtte või selle majandusüksuse, võttes endale kohustuse säilitada kõik või osa töölepinguid ja võttes üle nendest tulenevad kohustused, siis kas tal on tagatis, et talle ei esitata muid nõudeid ega kanta üle teisi võõrandaja kohustusi, mis on seotud nende lepingute või suhetega, millest tulenevad kohustused ta on üle võtnud, eeskätt ettenägematuid varasematest töösuhetest tulenevaid asjaolusid, mis tekitavad sotsiaalmaksuvõlgnevusi?
ET Euroopa Liidu Teataja C 78/3

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Supremo Tribunal Administrativo (Portugal) 13. detsembril 2013 — Surgicare — Unidades de Saúde, S.A. versus Fazenda Pública

(Kohtuasi C-662/13)

2014/C 78/06

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Supremo Tribunal Administrativo

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Surgicare — Unidades de Saúde, S.A.

Vastustaja: Fazenda Pública

Eelotsuse küsimus

Kas olukorras, kus maksuhaldur kahtlustab, et esineb kuritarvitust käibemaksutagastuse saamiseks, ja Portugali õiguses on ette nähtud maksualaste kuritarvituste suhtes kohaldatav kohustuslik eelmenetlus, tuleb asuda seisukohale, et kuna käibemaks on ühenduse päritolu, siis kõnealune menetlus ei ole käibemaksu suhtes kohaldatav?
b)

Kas see piirang on kohaldatav ka siis, kui asuda seisukohale, et A.T.E. AE jätkab vastavalt oma põhikirjale tegutsemist „üldistes huvides”?
2.

Teine väide: Üldkohus rikkus õigusnormi, rikutud on Århusis 25. juunil 1998 alla kirjutatud keskkonnainfo kättesaadavuse ja keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise konventsiooni – mis on heaks kiidetud nõukogu 17. veebruari 2005. aasta otsusega 2005/370/EÜ (2) – artikli 4 lõikeid 1, 2 ja 4. See väide hõlmab viit argumenti. Esiteks eksis Üldkohus sellega, et kohaldas kitsendavalt kohustust tõlgendada Århusi konventsiooni artikli 4 lõike 4 punkti c. Teiseks kohaldas Üldkohus vaidlusalust meedet Århusi konventsioonist lähtuvalt vääralt. Kolmandaks tegi Üldkohus vea oma kohustuse raames tõlgendada Århusi konventsiooni kooskõlas rahvusvahelise tavaõigusega. Neljandaks leidis ta ekslikult, et Århusi konventsiooni artikli 4 lõike 4 punkt c ei ole otsekohaldatav. Lõpuks kohaldas ta õigust vääralt, lubades Århusi konventsiooni kohaldamisel teha erandi, mis põhineb Euroopa Liidu „eripäral”.
1.

Apellatsioonkaebuse esimeses väites leitakse, et määruse nr 45/2001 (1) artiklis 2 määratletud mõistet „isikuandmed” on kohaldatud valesti. Üldkohus eksis leides, et nimede ja arvamuste koosedastamine kujutab endast isikuandmeid. Mõiste „isikuandmed” ei hõlma arvamusi, mida esitatakse osaledes avalikus komitees, kuhu on kutsutud eksperte, kelle nimed ja teised isikuandmed on üldsusele kättesaadavad ja kes on kutsutud osalema tunnustatud ekspertidena.
C 71/10

ET

Euroopa Komisjoni 17. detsembri 2013. aasta apellatsioonkaebus Üldkohtu (teine koda) 8. oktoobri 2013. aasta otsuse peale kohtuasjas T-545/11: Stichting Greenpeace Nederland ja Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-673/13 P)

(2014/C 71/17)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Euroopa Komisjon (esindajad: B. Smulders, P. Oliver, P. Ondrůšek)

Teised menetlusosalised: Stichting Greenpeace Nederland ja Pesticide Action Network Europe (PAN Europe)

Apellandi nõuded

Apellant palub Euroopa Kohtul:

— tühistada Üldkohtu otsus;

— teha Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 alusel ise lõplik otsus esimese ja kolmanda väite kohta või saata asi tagasi Üldkohtule, et viimane teeks nende väidete kohta otsuse, ja

— mõista kohtukulud välja vastustajatelt.

Väited ja peamised argumendid

Apellatsioonkaebuse põhjendamiseks esitatakse ainult üks väide, mille kohaselt Üldkohus sai valesti aru Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. septembri 2006. aasta määruse nr 1367/2006 keskkonnainfo kättesaadavuse, keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise Århusi konventsiooni sätete kohaldamise kohta ühenduse institutsioonide ja organite suhtes (1) („Århusi määrus”) artikli 6 lõike 1 esimeses lauses kasutatud mõistest info, mis on „seotud heitmetega keskkonda”, lükates tagasi komisjoni argumendi, et seda mõistet tuleb asjaomastest sätetest lähtudes tõlgendada siduvalt ja harmooniliselt. See väide jaguneb kolmeks osaks:

i) Üldkohus toimis ekslikult jättes tähelepanuta vajaduse tagada „sisemine” sidusus Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määrusele (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (2) koostoimes Århusi määruse artikli 6 lõikega 1, arvestades keskkonnainfo kättesaadavuse, keskkonnaasjade otsustamises üldsuse osalemise ning neis asjus kohtu poole pöördumise konventsiooni („Århusi konventsioon”) artikli 4 lõikega 4;

ii) Üldkohus ei võtnud nõuetekohaselt arvesse taimekaitsevahendite sektori erisätteid konfidentsiaalsuse kohta, eeskätt nõukogu 15. juuli 1991. aasta direktiivi 91/414/EMÜ taimekaitsevahendite turuleviimise kohta (3) ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta määrust (EÜ) nr 1107/2009 taimekaitsevahendite turulelaskmise ja nõukogu direktiivide 79/117/EMÜ ja 91/414/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (4), ja

iii) Üldkohus toimis ekslikult jättes tähelepanuta vajaduse tõlgendada Århusi määruse artikli 6 lõiget 1 võimalikult kooskõlaliselt põhiõiguste hartaga ning intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepinguga („TRIPS-leping”).

(1) ELT L 264, lk 13.

(2) EÜT L 145, lk 43; ELT eriväljaanne 01/03, lk 331.

(3) EÜT L 230, lk 1; ELT eriväljaanne 03/11, lk 332.

(4) ELT L 309, lk 1.
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Sąd Okręgowy w Gliwicach (Poola) 2. detsembril 2013 — Adarco Invest Sp. z o.o., asukoht Petrosani (Rumeenia), Poola filiaal, asukoht Tarnowskie Góry

(Kohtuasi C-629/13)

(2014/C 71/10)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Okręgowy w Gliwicach

Põhikohtuasja pool

Kaebuse esitaja: Adarco Invest Sp. z o.o., asukoht Petrosani (Rumeenia), Poola filiaal, asukoht Tarnowskie Góry

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitega 49 ja 54 ning nõukogu üheteistkümnenda direktiivi avalikustamisnõuete kohta, mis on seotud liikmesriigis (1) filiaali asutamisega teise liikmesriigi õigusele alluva teatud liiki äriühingu poolt, artikliga 1 on vastuolus õigusnormid, mille kohaselt liikmesriigis ei kustutata äriregistrist teises liikmesriigis asuva äriühingu filiaali põhjusel, et kõnealust filiaali ei ole likvideeritud sellise menetluse käigus, nagu see on ette nähtud riigis asuva osaühingu likvideerimiseks, samas kui selles riigis asuva äriühingu filiaali registrist kustutamiseks ei ole niisuguse menetluse läbiviimine vajalik? Seejuures kantakse riigis asuva äriühingu puhul filiaal vaid riigis asuvaid äriühinguid puudutavasse registrisse ning nimetatud äriühing on kohustatud esitama konsolideeritud majandusaasta aruande, mis hõlmab emaettevõtjat ja selle filiaale, samas kui välisriigis asuva äriühingu filiaal kantakse äriregistrisse ning see filiaal esitab registrile vaid filiaali majandusaasta aruande.

(1) ELT L 395, lk 36.
1.

Kas määruse (EÜ) nr 44/2001 (1) artikli 34 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et kõnealune tunnustamata jätmise alus on kohaldatav ka olukorras, kus liikmesriigi kohtu otsus on liidu õigusega ilmselgelt vastuolus ja liikmesriigi kohus on selle vastuolu olemasolu tunnistanud?
C 71/3

ET

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Verwaltungsgerichtshofs (Austria) 19. novembril 2013 — F.E. Familienprivatstiftung Eisenstadt

(Kohtuasi C-589/13)

(2014/C 71/05)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Verwaltungsgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: F.E. Familienprivatstiftung Eisenstadt

Vastustaja: Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Wien

Eelotsuse küsimus

Kas EÜ asutamislepingu artiklit 56 (nüüd ELTL artikkel 63) tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus Austria sihtasutuse kapitalitulu ja osaluste võõrandamisest saadava tulu maksustamise kord, mis Austrias ühekordse maksustamise tagamise eesmärgil näeb ette sihtasutuse maksustamise „esialgse tulumaksuga” ainult juhul, kui topeltmaksustamise vältimise lepingu alusel on sihtasutuse tehtud väljamakse saaja vabastatud kohustusest tasuda väljamaksetelt üldjuhul kinnipeetavat maksu kapitalitulult?
a)

Kas patendiga kaitstud toimeaine kasutamise õiguse andmine kolmandale isikule oleneb sellest, kas geneeriliste ravimite tootja kasutab kolmanda isiku kättesaadavaks tehtud toimeainet tõepoolest ainult ettenähtud uuringuteks või katseteks direktiivi 2001/83/EÜ artikli 10 lõike 6 tähenduses? Kas patendikaitse on sellisel juhul välistatud ka siis, kui kolmandale isikule ei ole kauba saaja kavatsus kasutada toimeainet üksnes viidatud uuringuteks või katseteks teada ja ta ei ole ka püüdnud seda välja selgitada? Või on patendiga kaitstud toimeaine kasutamise õiguse andmisel kolmandale isikule määrav vaid see, et kättesaadavaks tegemise toimingu sooritamise ajal võib kolmas isik kõigi asjaolude põhjal (näiteks kauba saajaks oleva ettevõtja suunitlus, kättesaadavaks tehtud toimeaine väike kogus, kõnealusele toimeainele antud patendikaitse kehtivuse peatne lõppemine, kogemuste põhjal antav hinnang kauba saaja usaldusväärsusele) õigustatult lähtuda eeldusest, et kauba saajaks olev geneeriliste ravimite tootja kasutab kättesaadavaks tehtud toimeainet ainult ravimi turuleviimise loa taotlemiseks vajalikes uuringutes või katsetes?
5.

Viimaks, kui tõlgendada Itaalia Vabariigi halduskohtumenetluse süsteemi nii, et Euroopa Liidu Kohtule eelotsusetaotluse esitamine – või ka lihtsalt kohtuasja lahendamine, kui see sõltub otseselt selliste Euroopa Liidu õiguse põhimõtete kohaldamisest, mida Euroopa Liidu Kohus on juba käsitlenud – jääb üksnes täiskogu otsustada, siis ega see tõlgendus ei ole lisaks vastuolule mõistliku menetlustähtaja põhimõtte ja riigihankeid puudutavate kaebuste kiire esitamise põhimõttega vastuolus ka nõudega, et kõigi liikmesriikide kõik kohtud kohaldaks Euroopa Liidu õigust täielikult ja kiiresti ning kooskõlas selle Euroopa Kohtus välja selgitatud õige ja siduva tõlgendusega, mille üks eesmärk on see, et „kasuliku mõju” põhimõtet ja põhimõtet, et Euroopa Liidu õigus on liikmesriikide õiguse (mitte ainult materiaal-, vaid ka menetlusõiguse) suhtes (käesoleval juhul Itaalia Vabariigi Codice del processo amministrativo artikli 99 lõike 3 suhtes) ülimuslik, kohaldataks võimalikult laialt?
ET Euroopa Liidu Teataja C 93/19

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal do Comércio de Lisboa (Portugal) 16. detsembril 2013 — Portugali riik versus Massa Insolvente do Banco Privado Português SA, likvideerimisel

(Kohtuasi C-667/13)

2014/C 93/31

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal do Comércio de Lisboa

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Portugali riik

Kostja: Massa Insolvente do Banco Privado Português SA, likvideerimisel

Eelotsuse küsimused

1. Kas otsus (1) on kehtetu põhjenduste puudumise tõttu: a) kuna ei ole esitatud põhjust, miks Portugali riigi antud garantii kahjustab liikmesriikidevahelist kaubandust; b) kuna ei ole selgitatud põhjust, miks garantii vormis antud abi, mis esmalt loeti ELTL artikli 107 lõike 3 alla kuuluvaks, tunnistati hiljem ühisturuga kokkusobimatuks?

2. Kas otsus on kehtetu vastuolu tõttu selle põhjenduste ja resolutsiooni vahel seoses hetkega, alates millest peeti [abi] ebaseaduslikuks: 5. detsembrist 2008 või 5. juunist 2009?

3. Kas otsus on vastuolus ELTL artikli 107 lõikes 1 sätestatuga, kuna antud abi ei kahjustanud liikmesriikidevahelist kaubandust, võttes eelkõige arvesse laenu eesmärki ja selle tegelikku kasutust ning asjaolu, et abisaaja ei tegutse alates 1. detsembrist 2008?

4. Kas otsus on vastuolus ELTL artikli 107 lõikes 3 sätestatuga, kuna abi oli mõeldud mõne liikmesriigi majanduses tõsise häire kõrvaldamiseks ja on seetõttu ühisturuga kokkusobiv?

5. Kas määruse nr 65[9]/1999 (2) [artikli 14] lõigetega 1 ja 2 on vastuolus konkreetsel juhul tagastamisele kuuluva summa vähendamine, kui sama õigusnorm on diskrimineerimiseta kohaldatav maksejõuetu äriühingu kõikide võlausaldajate suhtes?

(1) Komisjoni 20. juuli 2010. aasta otsus 2011/346/EL riigiabi kohta C 33/09 (ex NN 57/09, CP 191/09), mida Portugal on andnud riigigarantiina ettevõtjale BPP (teatavaks tehtud numbri K(2010) 4932 all) EMPs kohaldatav tekst (ELT L 159, lk 95).

(2) Nõukogu 22. märtsi 1999. aasta määrus (EÜ) nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad EÜ asutamislepingu artikli 93 kohaldamiseks (praegune artikkel 88) (EÜT L 83, lk 1; ELT eriväljaanne 08/01, lk 339).
—

tuvastada, et Itaalia Vabariik on rikkunud ELTL artikli 260 lõikest 1 tulenevaid kohustusi, kuna ta ei ole võtnud kõiki vajalikke meetmeid Euroopa Liidu Kohtu 4. märtsi 2010. aasta otsuse kohtuasjas C-297/08: komisjon vs. Itaalia — millega Euroopa Kohus tuvastas, et kuna Itaalia Vabariik ei ole võtnud Campania piirkonnas kõiki vajalikke meetmeid, et tagada jäätmete taaskasutus ja kõrvaldamine ilma inimeste tervist ohtu seadmata ja keskkonda kahjustamata, täpsemalt jättes loomata sobiva ja ühtse jäätmekõrvaldamisrajatiste võrgustiku, on ta rikkunud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2006. aasta direktiivi 2006/12/EÜ (1) jäätmete kohta artiklitest 4 ja 5 tulenevaid kohustusi — täitmise tagamiseks;
ET Euroopa Liidu Teataja C 85/16

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d'État (Prantsusmaa) 22. oktoobril 2013 — Les Laboratoires Servier SA versus Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances

(Kohtuasi C-691/13)

2014/C 85/28

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d'État

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: Les Laboratoires Servier SA

Vastustajad: Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/105/EMÜ, mis käsitleb inimtervishoius kasutatavate ravimite hinnakujundust reguleerivate meetmete läbipaistvust ja nende hõlmamist siseriiklike tervisekindlustussüsteemidega (1), artikli 6 punkt 2 kohustab põhjendama otsuseid kanda ravim või pikendada ravimi kandmist sellesse ravimite loetellu, mis annab õiguse selle ravimi hüvitamisele haigekassade poolt ning milles kas piiratakse esitatud taotlusega võrreldes terapeutilisi näidustusi, mis annavad õiguse hüvitamisele, või siis kehtestatakse sellele hüvitamisele tingimusi, mis on eelkõige seotud retseptide kirjutajate kvalifikatsiooni, raviorganisatsiooni või patsientide jälgimisega, või antakse õigus hüvitamisele haigekassade poolt ükskõik missugusel muul viisil ainult ühele osale patsientidest, kellele võidakse see ravim välja kirjutada, või antakse see õigus ainult teatavatel tingimustel?

(1) EÜT L 40, lk 8.
ET Euroopa Liidu Teataja C 85/14

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Landgericht Frankfurt am Main (Saksamaa) 20. detsembril 2013 — Condor Flugdienst GmbH versus Andreas Plakolm

(Kohtuasi C-680/13)

2014/C 85/26

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landgericht Frankfurt am Main

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Condor Flugdienst GmbH

Vastustaja apellatsioonimenetluses: Andreas Plakolm

Eelotsuse küsimus

Kas määruse (EÜ) nr 261/2004 (1) artikli 2 punktis l määratletud mõistet „tühistamine” tuleb tõlgendada nii, et sellises olukorras nagu käesolevas menetluses puudutab see ka juhtumit, mil lend väljub küll algse lennu numbri all, kuid see ei toimu vahemaandumiseta (non-stop) lennuna nagu algselt plaanitud, vaid enne väljelendu kavandatud vahemaandumisega ning seda teostatakse teise lennukiga ja teise lennuettevõtja poolt allhankena tehtava tellimuslennuna (subcharter)?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrus (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (ELT L 46, lk 1; ELT eriväljaanne 07/08, lk 10).
4.

Kas määruse (EÜ) nr 261/2004 artikli 5 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et lennuettevõtjate puhul, kes teostavad oma lende nn rotatsioonisüsteemis, tuleb eeldada, et nad ei transpordi või transpordivad hiljem reisijaid, kelle lend on erakorralise asjaolu tõttu juba oluliselt hilinenud, et vältida järgnevate lendude hilinemist?
ET Euroopa Liidu Teataja C 85/13

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Curtea de Apel Suceava (Rumeenia) 16. detsembril 2013 — Casa Județeană de Pensii Botoșani versus Evangeli Paraskevopoulou

(Kohtuasi C-668/13)

2014/C 85/23

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel Suceava

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Casa Județeană de Pensii Botoșani

Kostja: Evangeli Paraskevopoulou

Eelotsuse küsimus

Kas määruse (EMÜ) nr 1408/71 artikli 7 lõike 2 punkti c (1) tuleb tõlgendada nii, et selle kohaldamisalasse jääb kahe liikmesriigi vahel enne selle määruse jõustumist sõlmitud leping, mille kohaselt on nad kokku leppinud, et ühe liikmesriigi kohustus seoses sotsiaalkindlustushüvitistega lõpeb nende teise liikmesriigi kodanike suhtes, kes on olnud esimeses liikmesriigis pagulasseisundis ning on tagasi pöördunud teise liikmesriiki, mille eest on esimene liikmesriik tasunud kindlaksmääratud summa pensionide maksmiseks ja selle perioodi katteks, mille eest esimeses liikmesriigis tasuti sotsiaalkindlustusmakseid?

(1) Nõukogu 14. juuni 1971. aasta määrus (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes (EÜT L 149, lk 2; ELT eriväljaanne 05/01, lk 35).
1.

Kas nõukogu 27. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2201/2003 (1), mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000 (edaspidi „Brüsseli IIa määrus”), artikli 12 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et see on kohtualluvuse aluseks vanema hooldusõiguse asjades ka siis, kui ühtegi seotud (st „lõikes 1 nimetamata”) menetlust ei ole pooleli? Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis:
—

tuvastada, et kuna Kreeka Vabariik ei ole ettenähtud tähtaja jooksul võtnud kõiki vajalikke meetmeid, et nõuda tagasi Salonicco, Mont Parnés’i ja Corfù kasiinodele ebaseaduslikult antud riigiabi, ning kuna ta ei ole komisjonile nõuetekohaselt teatavaks teinud igalt ebaseadusliku riigiabi saajalt tagasinõutavat täpset summat (põhiosa ja intressid) ega teisi nimetatud otsuse täitmiseks võetud meetmeid, siis on ta igal juhul rikkunud Euroopa Liidu toimimise lepingust ja Euroopa Komisjoni 24. mai 2011. aasta otsusest (1) tulenevaid kohustusi;
—

tuvastada, et Poola Vabariik kohaldab ebaproportsionaalset meedet, mis on vastuolus Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivi 2009/73/EÜ, mis käsitleb maagaasi siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/55/EÜ, (1) artikli 3 lõikega 2 ning et Poola Vabariik rikub sellega seoses selle direktiivi artikli 3 lõikest 1 koosmõjus artikli 3 lõikega 2 tulenevaid kohustusi, kuna tegemist on riigi ajaliselt piiramatu sekkumisega sel moel, et energiaettevõtjad on kohustatud maagaasi tarnete puhul kohaldama energiaturgu reguleeriva asutuse juhataja heakskiidetud hindu, kusjuures Poola õigus ei kohusta riigi haldusasutusi regulaarselt kontrollima nende hindade kohaldamise vajalikkust ja viisi gaasisektoris, võttes arvesse selle sektori arengutaset (i), ning neid hindu kohaldatakse määratlemata hulga kasutajate suhtes ilma et eristataks kliente ning isikute olukorda konkreetsete gruppide raames (ii);