ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
54

Lisaks tuleneb kodukorra artikli 144 lõikest 10, et kui enne menetlusse astumise avalduse lahendamist lõpetatakse kohtuasjas menetlus, kannavad menetlusse astumise avalduse esitaja ja kohtuasja pooled ise oma kulud, mis on seotud menetlusse astumise avaldusega. Arvestades, et menetlusse astumise avaldustest ei teatatud hagejatele ja komisjonile, mistõttu ei saanud neil kohtukulusid tekkida, tuleb otsustada, et Itaalia Vabariik, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (Itaalia konkurentsi ja turu järelevalve amet), Chamber of Commerce of the United States of America (Ameerika Ühendriikide kaubanduskoda) ja Computer & Communications Industry Association kannavad oma vastavad kohtukulud ise.
32

Samuti ei oma tähtsust hageja väidetud asjaolu, et riigisisestel tolliasutustel ei ole vaidlustatud määruse rakendamisel mingit kaalutlusruumi, kui nad otsustavad kontrolli mitte läbi viia. Peale asjaolu, et sellist väidet võib mõista nii, et sellega tunnustatakse, et teatav rakendamine on riigisiseste ametiasutuste poolt vajalik, tuleb meelde tuletada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt on kaalutlusruumi puudumine kriteerium, mida tuleb kontrollida tuvastamaks, kas tingimus, et akt puudutab hagejat otseselt, on täidetud, mis omakorda on vastavalt ELTL artikli 263 neljanda lõigu sõnastusele eraldiseisev tingimus sellest nõudest, et tegemist on aktiga, mis ei vaja rakendusmeetmeid (vt selle kohta 18. oktoobri 2018. aasta kohtuotsus Internacional de Productos Metálicos vs. komisjon, C‑145/17 P, EU:C:2018:839, punkt 54 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 21. jaanuari 2014. aasta kohtumäärus Bricmate vs. nõukogu, T‑596/11, ei avaldata, EU:T:2014:53, punkt 74 ja seal viidatud kohtupraktika).
6

Mis puudutab R. Howelli, E. Davist ja M. Garcíat, siis Üldkohus sai oma kodukorra artikli 51 lõikes 2 nõutud tõendina General Council of the Bar of England and Walesi (Inglismaa ja Walesi advokatuuri juhatus, Ühendkuningriik) kinnituse, et R. Howell on barrister, Solicitors Regulation Authority (solicitor’ide tegevust reguleeriv asutus, Ühendkuningriik) kinnituse, et E. Davis on solicitor, samuti viimasena nimetatud asutuse kinnituse, et M. García on solicitor, ning Barreau de Paris’ (Pariisi advokatuuri) kinnituse, et M. García on päritolumaa kutsenimetusega (solicitor) Pariisi advokatuuri liige vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiivile 98/5/EÜ, millega hõlbustatakse alalist tegutsemist advokaadi kutsealal muus liikmesriigis kui see, kus omandati kutsekvalifikatsioon (EÜT 1998, L 77, lk 36; ELT eriväljaanne 06/03, lk 83).
48

On tõsi, et 11. juuli 1996. aasta kohtumääruse Gomes de Sá Pereira vs. nõukogu (T‑30/96, EU:T:1996:107) punktides 22–25 on sisuliselt meenutatud kohtupraktikat, mille kohaselt liidu kohtu pädevust lahendada mis tahes vaidlusi liidu ja tema teenistujate vahel tuleb mõista nii, et see ei puuduta mitte ainult vaidlusi, mis on seotud isikutega, kes on ametniku või muu kui kohaliku teenistuja staatuses, vaid ka nende isikute suhtes, kes selleks kandideerivad, ning selles asuti seisukohale, et Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Ameti (EUIPO) apellatsioonikodade liikmete ametisse nimetamist tuleb vaidlustada personalieeskirjades ette nähtud õiguskaitsevahendite kaudu.
Määruse 2016/679 preambulis on põhjenduses 143 märgitud:

„Igal füüsilisel või juriidilisel isikul on õigus esitada Euroopa Kohtule andmekaitsenõukogu otsuste tühistamiseks hagi ELi toimimise lepingu artiklis 263 sätestatud tingimustel. Kui selliste otsuste adressaadiks olevad asjaomased järelevalveasutused soovivad esitada hagi otsuste tühistamiseks, peavad nad tegema seda kooskõlas [ELTL] artikliga 263 kahe kuu jooksul alates sellest, kui otsused neile teatavaks tehti. Kui andmekaitsenõukogu otsused puudutavad otseselt ja isiklikult vastutavat töötlejat, volitatud töötlejat või kaebuse esitajat, võivad nad esitada hagi selliste otsuste tühistamiseks kooskõlas [ELTL] artikliga 263 kahe kuu jooksul alates asjaomaste otsuste avaldamisest andmekaitsenõukogu veebisaidil. Ilma et see piiraks seda [ELTL] artiklist 263 tulenevat õigust, peaks igal füüsilisel või juriidilisel isikul olema õigus pöörduda liikmesriigi pädeva kohtu poole tõhusa õiguskaitsevahendi saamiseks järelevalveasutuse otsuse vastu, millel on selle isiku suhtes õiguslikud tagajärjed. Selline otsus on eelkõige seotud järelevalveasutuse uurimis-, parandus- ja loaandmisvolitustega või kaebuste rahuldamata jätmise või tagasilükkamisega. Õigus tõhusale õiguskaitsevahendile ei hõlma siiski järelevalveasutuste õiguslikult mittesiduvaid meetmeid, näiteks järelevalveasutuse esitatud arvamusi või nõuandeid. Järelevalveasutuse vastu tuleks algatada menetlus selle liikmesriigi kohtus, kus järelevalveasutus asub, ning see tuleks viia läbi kooskõlas asjaomase liikmesriigi menetlusõigusega. Nendel kohtutel peaks olema täielik pädevus, mis peaks hõlmama pädevust vaadata läbi kõik arutatava kohtuasja seisukohast asjakohased faktilised ja õiguslikud asjaolud.

Kui järelevalveasutus jätab kaebuse rahuldamata või lükkab selle tagasi, võib kaebuse esitaja esitada hagi samas liikmesriigis asuvatele kohtutele. Käesoleva määruse kohaldamisega seotud õiguskaitsevahendite osas võivad liikmesriigi kohtud taotleda, või [ELTL] artiklis 267 ette nähtud juhtumil peavad liikmesriigi kohtud taotlema Euroopa Kohtult eelotsust liidu õiguse, sealhulgas käesoleva määruse tõlgendamise küsimuses, kui nad on seisukohal, et kohtuotsuse tegemiseks on vaja sellekohast otsust. Kui järelevalveasutuse otsus, millega rakendatakse andmekaitsenõukogu otsust, vaidlustatakse riiklikus kohtus ja küsimuseks on andmekaitsenõukogu otsuse kehtivus, ei ole kõnealusel riiklikul kohtul õigust kuulutada andmekaitsenõukogu otsust õigustühiseks, vaid ta peab esitama kehtivuse küsimuse Euroopa Kohtule kooskõlas [ELTL] artikliga 267, nii nagu seda on tõlgendanud Euroopa Kohus, juhul kui ta peab otsust õigustühiseks. Riiklik kohus ei saa siiski esitada andmekaitsenõukogu otsuse kehtivust puudutavat küsimust füüsilise või juriidilise isiku taotlusel, kellel oli võimalus esitada hagi kõnealuse otsuse tühistamiseks, eelkõige juhul, kui see otsus teda otseselt ja isiklikult puudutas, kuid [ELTL] artiklis 263 sätestatud ajavahemiku jooksul ta seda ei teinud.“
1.

Peatada Euroopa Komisjoni 14. detsembri 2021. aasta otsuse, mis on vastu võetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. aasta määruse (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele alusel ja mille ese on dokumentidega tutvumise kordustaotlus nr GESTDEM 2021/28, mille eesmärk on tagada Ungari ametiasutuste dokumentidega avalikult tutvumine, osas, milles selle otsusega lubatakse tutvuda nende ametiasutuste dokumentidega.
4.

Ajutiste meetmete kohaldamine – Täitmise peatamine – Kohaldamise tingimused – Fumus boni iuris – Põhimenetluses lahendatava hagi põhjendamiseks esitatud väidete prima facie kontrollimine – Hagi, mis on esitatud piiravate meetmete peale, mis võeti seoses olukorraga Ukrainas – Omandiõiguse ja ettevõtlusvabaduse piiramine – Proportsionaalsuse põhimõtte rikkumine – Esmapilgul puudumine (ELL artikkel 21; nõukogu otsus 2014/145/ÜVJP, mida on muudetud otsustega (ÜVJP) 2022/329 ja (ÜVJP) 2022/528; nõukogu määrus nr 269/2014, mida on muudetud määrusega 2022/330, ja nõukogu määrus 2022/581) (vt punktid 34–38)
4.

Ajutiste meetmete kohaldamine – Täitmise peatamine – Kohaldamise tingimused – Fumus boni iuris – Põhimenetluses lahendatava hagi põhjendamiseks esitatud väidete prima facie kontrollimine – Hagi, mis on esitatud piiravate meetmete peale, mis võeti seoses olukorraga Ukrainas – Omandiõiguse ja ettevõtlusvabaduse piiramine – Proportsionaalsuse põhimõtte rikkumine – Esmapilgul puudumine (ELL artikkel 21; nõukogu otsus 2014/145/ÜVJP, mida on muudetud otsustega (ÜVJP) 2022/329 ja (ÜVJP) 2022/582; nõukogu määrus nr 269/2014, mida on muudetud määrusega 2022/330, ja nõukogu määrus 2022/581) (vt punktid 34–38)
ET Euroopa Liidu Teataja C 217/24

Hagi, mille esitas Gul Ahmed Textile Mills Ltd 28. mail 2004 Euroopa Ühenduste Komisjon vastu

(Kohtuasi T-199/04)

(2004/C 217/44)

Kohtuasja menetluse keel: inglise keel

Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohus on saanud 28. mail 2004 hagi, mille on esitanud Euroopa Liidu Nõukogu vastu Gul Ahmed Textile Mills Ltd (Pakistan), esindaja jurist L. Ruessmann, kes on valinud endale kohtudokumentide kättetoimetamise aadressi Luksemburgis.

Hageja palub esimese astme kohtul:

— tühistada nõukogu 2. märtsi 2004 määruse (EÜ) nr 397/2004, millega kehtestatakse Pakistanist pärit puuvillase voodipesu impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks, (1) artikkel 1 selles osas, mis kehtestab hageja toodangule dumpinguvastase tollimaksu;

— jätta kohtukulud nõukogu kanda.

Õiguslikud alused ja peamised argumendid

Hageja on Pakistani äriühing, kes toodab voodipesu ja ekspordib seda Euroopa Liitu. Tema toodangule on vaidlustatud määrusega kehtestatud dumpinguvastane tollimaks. Oma hagi toetuseks, millega ta palub määruse tühistada, tugineb hageja järgnevatele õiguslikele argumentidele:

— Nõukogu määruse (EÜ) nr 384/96 (2) artikli 5 lõigete 7 ja 9 ning Maailma Kaubandusorganisatsiooni dumpinguvastase lepingu artiklite 5.1 ja 5.2 rikkumine uurimise algatamisel. Hageja väidab, et kaebus, mille alusel uurimine algatati, oli nii esitatud faktide kui ka menetluse algatamist põhjendavas osas selgelt puudulik.

— Ilmne hindamisviga, nõukogu määruse (EÜ) nr 384/96 artikli 2 lõigete 3 ja 5 ning artikli 18 lõike 4 rikkumine ja Maailma Kaubandusorganisatsiooni dumpinguvastase lepingu rikkumine normaalväärtuse kindlaksmääramisel.

— Nõukogu määruse (EÜ) nr 384/96 artikli 2 lõike 10 rikkumine, Maailma Kaubandusorganisatsiooni dumpinguvastase lepingu rikkumine ja EÜ asutamislepingu artiklist 253 tuleneva põhjendamiskohustuse rikkumine selles osas, mis on seotud tagasimaksete korrigeerimisega normaalväärtuse ja ekspordihinna vahe võrdlemisel.

— Ilme hindamisviga, nõukogu määruse (EÜ) nr 384/96 artikli 3 rikkumine ja Maailma Kaubandusorganisatsiooni dumpinguvastase lepingu rikkumine olulise kahju esinemise kindlaks tegemisel ning eeldatava dumpinguhinnaga impordi ja eeldatava kahju vahel põhjusliku seose tuvastamisel.

(1) ELT L 66, 4.3.2004, lk 1

(2) EÜT L 56, 6.3.1996, lk 1
ET Euroopa Liidu Teataja C 273/29

Enviro Tech Europe, Ltd., ja Enviro Tech International, Inc. 16. juuli 2004 hagi Euroopa Ühenduste Komisjoni vastu

(Kohtuasi T-291/04)

(2004/C 273/58)

Kohtuasja menetluse keel: inglise

Enviro Tech Europe, Ltd., asukoht Kingston upon Thames (Ühendkuningriik) ja Enviro Tech International, Inc., asukoht Illinois (USA), esitasid 16. juulil 2004 Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtusse hagi Euroopa Ühenduste Komisjoni vastu. Hageja esindajad on advokaadid C. Mereu ja K. Van Maldegem.

Hageja palub esimese astme kohtul:

I. osaliselt tühistada komisjoni 29. aprilli 2004. aasta direktiiv nr 2004/73/EÜ (ELT L 152, lk 1), kus nimetakse n-propüülbromiidi väga tuleohtlikuks (R11) ja kategooria 2 paljunemisvõimet kahjustava toimega aineks (R60);

II. tunnistada komisjon vastutavaks kahju eest, mida hagejatele on siiani tekitatud ning mida komisjoni ebaseaduslik tegevus, sealhulgas, kuid mitte ainult, hagejate nõudest keeldumine ja sellega seoses vaidlustatud otsuse vastuvõtmine, neile jätkuvalt tekitab, ning hüvitada hagejatele see kahju esialgses summas 350 000 eurot.

III. tunnistada komisjon vastutavaks piisava kindlusega ennustatava tõenäolise kahju eest, isegi kui seda kahju ei saa täpselt hinnata.

IV. jätta kohtukulud komisjoni kanda.

Õiguslikud alused ja peamised argumendid

Hagejad taotlevad komisjoni 29. aprilli 2004. aasta direktiivi nr 2004/73/EÜ, mis puudutab direktiivi 67/548/EMÜ 29. tehnika arenguga kohandamist seoses ohtlike ainete liigitamist, pakendamist ja märgistamist käsitlevate õigusnormide ühtlustamisega, (1) osalist tühistamist, kuivõrd see puudutab n-propüülbromiidi liigitamist.

Käesolevas asjas esitatud õiguslikud alused ja peamised argumendid on sarnased kohtuasjas T-422/03 Enviro Tech Europe ja Enviro Tech International v. komisjon (ELT 2004 C 47, lk 35) esitatutega.

(1) ELT L 152, lk 1.
ET Euroopa Liidu Teataja C 168/12

Hagi, mille esitas 26. aprillil 2004 Gregorio Valero Jordana Euroopa Ühenduste Komisjoni vastu

((Kohtuasi T-161/04))

(2004/C 168/24)

Kohtuasja menetluse keel: hispaania

Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohus on saanud 26. aprillil 2004 hagi Euroopa Ühenduste Komisjoni vastu, mille on esitanud Gregorio Valero Jordana, elukohaga Brüsselis, keda esindab avocat Massimo Merola.

Gregorio Valero Jordana esitab esimese astme kohtule järgmised nõuded:

— tühistada 10. veebruari 2004. a otsus, millega komisjon keeldus hagejale juurdepääsu andmast üldkonkursi A7/A6 COM/A/637 reservnimekirjale ja ametnike palgaastmele A6 ametisse nimetamise üksikotsustele alates 5. oktoobrist 1995;

— jätta kohtukulud Euroopa Ühenduste Komisjoni kanda.

Õiguslikud alused ja peamised argumendid

Käesolevas asjas vaidlustab hageja otsuse, millega kostja keeldus talle andmast juurdepääsu üldkonkursi A7/A6 COM/A/637 reservnimekirjale ning ametnike palgaastmele A6 ametisse nimetamise üksikotsustele alates 5. oktoobrist 1995.

Oma nõuete toetuseks väidab hageja esiteks, et on valesti viidatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 30. mai 2001. a määruse (EÜ) nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele (1) artikli 4 lõike 1 punktis b) toodud erandile. See erand viitab eraelu ja isikupuutumatusele, eelkõige kooskõlas isikuandmete kaitset käsitlevate ühenduse õigusaktidega. Hageja kinnitab sellega seoses, et taotletud dokumentide esitamist ei saa pidada neis dokumentides esinevate isikute eraelu kahjustavaks, kuivõrd ametnikuks olemine ei kuulu isik eraellu.

Muuhulgas ja selles ulatuses, kus euroopa ametnike ametisse nimetamise üksikotsused on avalikud, tuleb arvesse võtta, et on toimunud ka Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2000. a määruse (EÜ) nr 45/2001 üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ühenduse institutsioonides ja asutustes ning selliste andmete vaba liikumise kohta (2) artikli 5 punkti b) rikkumine.

Hageja viitab ühtlasi ka põhjendamiskohustuse ja hea halduse põhimõtte rikkumisele.

(1) EÜT L 145, 31.05.2001, lk 43

(2) EÜT L 8, 12.01.2001, lk 1
ET Euroopa Liidu Teataja C 48/40

21. detsembril 2005 esitatud hagi — Navigazione Libera del Golfo versus Euroopa Ühenduste Komisjon

(Kohtuasi T-444/05)

(2006/C 48/77)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hageja: Navigazione Libera del Golfo (N.L.G.) (Napoli, Itaalia) (esindaja: avvocato Salvatore Ravenna)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada komisjoni 12. oktoobri 2005. aasta otsus, millega keeldutakse andmast juurdepääsu andmetele ja teabele, mis käsitleb avaliku teenuse osutamise kohustuste täitmisega kaasnevaid ülekulusid ja sellega seotud hüvitisi seoses Caremar SpA poolt liinil Napoli Beverello–Capri osatatud teenustega;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Väited ja peamised argumendid on sarnased nendega, mis esitatid kohtuasjas T-109/05: Navigazionel Libera del Golfo v. komisjon (1).

Siiski tuleb täpsustada, et kohtuasjas T-109/05 vaidlustatud otsus tugineb määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõikele 2, käesolevas asjas vaidlustatud otsus tugineb aga nimetatud sätte lõigetele 4 ja 5. Järelikult ei olnud mitte Caremar kui juurdepääsu taotluse esemeks olnud dokumentide/andmete “kolmandast isikust autor”, vaid hoopis Itaalia ametiasutused need, kes kõnealused dokumendid väljastas ja kellel puuduvad igasugused kaubanduslikud huvid.

Teisest küljest leiab hageja, et konsulteerimine on toimunud kunstlikult, kuna liikmesriikidel on ainupädevus, mida täiendab komisjoni suhtes kasutatav vetoõigus.

(1) ELT L 106, 30.4.2005, lk 43.
—

mõista hageja kasuks välja hüvitis koos (i) hilinemisega seotud intressidega tema karjäärile tekitatud kahju eest ning (ii) muu hüvitis seadusliku ja korrapäraselt makstava töötasu vormis, eelkõige kohaldades 1. maist 2004 kehtivate personalieeskirjade XIII lisa artiklis 21 ette nähtud üleminekusätet või teise võimalusena vähendades pensionimakseid võrdse töötasu maksmise põhimõtte alusel. Neid õigusi tuleb hinnata hilisemas staadiumis ning neid on esialgu ja ex aequo et bono põhimõttel hinnatud vähemalt 10 000 eurole aastas;
ET Euroopa Liidu Teataja C 296/26

5. septembril 2005 esitatud hagi — Sorensen v. komisjon

(Kohtuasi T-335/05)

(2005/C 296/57)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Susanne Sorensen (Brüssel, Belgia) (esindajad: advokaadid S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada hageja assistendi ametikohale nimetamise otsus selles osas, milles tema palgaastmeks on määratud B*3, järk 2;

— tühistada otsus, millega kustutati hageja “arvele” lisatud punktid;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja, komisjoni ametniku palgaastmeks määrati algselt C2. Väliskonkursi KOM/B/1/02 (aste B5/B4) eduka läbimise järel nimetati ta 5. augusti 2004. aasta vaidlustatud otsusega ametisse palgaastmesse B*3, järk 2. Oma hagi toetuseks väidab hageja, et on rikutud konkursiteadaannet ning vaba ametikoha teadaannet, kuna neis mõlemas oli ette nähtud, et palgaastmeks määratakse B5 või B4. Ta väidab sellega seoses, et on rikutud personalieeskirjade artikleid 4, 5, 29 ja 31. Tuginedes asjaolule, et mõned sama konkursi võitjad nimetati ametisse enne 1. maid 2004 (personalieeskirjade muudatuste jõustumise kuupäev) palgaastmes B5 või B4, mis vastavad uutele nimetustele B*5 või B*6, väidab hageja samuti, et on rikutud võrdse kohtlemise ja mittediskrimineerimise põhimõtet. Peale selle leiab ta, et on rikutud samuti ametikohal edasijõudmise ja õiguspärase ootuse põhimõtteid, kuna tal oli õiguspärane ootus olla ametisse nimetatud palgaastmes B*5 või B*6. Ta väidab sellega seoses, et personalieeskirjade XIII lisa artikkel 12 on õigusvastane ning rikub õiguskindluse põhimõtet.
ET Euroopa Liidu Teataja C 257/13

29. juulil 2005. aastal esitatud hagi — IPK International — World Tourism Marketing Consultants/Euroopa Ühenduste Komisjon

(Kohtuasi T-297/05)

(2005/C 257/26)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja(d): IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH(München (Saksamaa)) [Esindajad: advokaadid H.-J. Prieβ, M. Niestedt ja C. Pitschas]

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hagejate nõuded

— tühistada komisjoni 13. mai 2005. aasta otsus (nr ENTR/01/Audit/RVDZ/ss D(2005) 11382), millega tühistati 4. augusti 1992. aasta otsus anda hagejale rahalist toetust summas 530 000 eküüd ECODATA-projekti raames (nr 003977/XXIII/A3-S92/DG/ENV8/LD/kz);

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Õiguslikud alused ja peamised argumendid

Komisjon võttis 4. augustil 1992 vastu otsuse anda hagejale rahalist toetust summas 530 000 eküüd Euroopa ökoturismi andmebaasi loomiseks. Kostja tühistas selle otsuse 13. mai 2005. aasta vaidlustatud otsusega.

Hageja märgib, et vaidlustatud otsus on õigusvastane. Hageja väidab hagi põhjenduses, et otsuse tühistamise tingimused ei olnud täidetud, kuna asjaolud, millele komisjon oma otsuse õigustamiseks tugines, ei olnud sisuliselt põhjendatud ning lisaks ei ole enam võimalik rahalise toetuse andmise otsust tühistada möödunud pika ajavahemiku tõttu. Lisaks tõdeb hageja, et vaidlustatud otsusega on rikutud EÜ artiklist 253 tulenevaid hea halduse ning nõuetekohase põhjendatuse põhimõtteid. Lõpuks heidab hageja ette, et on rikutud keeldu võtta uuesti vastu eelnevalt tühistatud otsuseid.
ET Euroopa Liidu Teataja C 229/35

Harald Mische 20. juuli 2005. aasta hagi Euroopa Ühenduste Komisjoni vastu

(Kohtuasi T-288/05)

(2005/C 229/75)

Kohtumenetluse keel: inglise

Harald Mische, elukoht Brüssel (Belgia), esitas 20. juulil 2005 Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtule hagi Euroopa Ühenduste Komisjoni vastu. Hageja esindajad on advokaadid G. Vandersanden ja L. Levi.

Hageja palub Esimese Astme Kohtul:

— tühistada ametisse nimetava asutuse 11. novembri 2004. aasta otsus, millega hageja liigitati tema tööle võtmisel konkurentsi peadirektoraadi nooremjuristi ametikohale palgaastme A*6 teise järku ning ennistada kõik tema õiguspärase ja korralise töötamisega kaasnevad õigused, st määrata hagejale õiguspärane ja korraline palgaaste alates 16. novembrist 2004, mille puhul oleks madalaim palgaastme A7 kolmas järk (alates 1. novembrist 2003) või personalieeskirjade lisa XIII artiklite 1–11 kohaselt sellele vastav palgaaste (A*8 kolmas järk);

— kohustada komisjoni tasuma viivisintresse hageja karjäärile tekitatud kahju eest ja hüvitada õiguspärase ja korralise palgana muu kahju kohaldades eelkõige 1. mail 2004 jõustunud personalieeskirjade lisa XII artiklis 21 sisalduvat üleminekusätet või teise võimalusena vähendada makseid pensionifondi võrdse tasu maksmise põhimõtte alusel. Need õigused tuleb hiljem nõuetekohaselt määrata ning praegu hinnatakse, esialgselt ja ex aequo et bono, vähemalt 10 000 eurot aastas.

— mõista kohtukulud välja Euroopa Ühenduste Komisjonilt.

Õiguslikud alused ja peamised argumendid

Hageja osales 23. mail 2002 avaldatud konkursil PE/96/A. Ta läbis konkursi edukalt ja ta arvati reservi 27. mail 2004. Sel ajal oli hageja tööle asunud komisjonis, algselt ajutise teenistujana palgaastmel A7 ja hiljem abiteenistujana palgaastmel B. Pärast konkurssi 16. novembril 2004 värbas Euroopa Parlament hageja ja ta viidi üle komisjoni. Hageja määrati palgaastmele A*6.

Hageja nendib, et ta nõuab võrdset kohtlemist nende teenistujatega, kes võeti tööle 2003. aasta juunist kuni 2004. aasta aprilli lõpuni. Oma hagi toetuseks väidab hageja, et muudetud personalieeskirjade lisa XIII artikkel 12 on õigusvastane. Hageja sõnul rikub nimetatud säte võrdse kohtlemise ja mittediskrimineerimise põhimõtteid; muudetud personalieeskirjade artiklit 31; muudetud personalieeskirjade artiklit 5 koostoimes võrdse kohtlemise ja mittediskrimineerimise põhimõtetega; ametikoha ja palgaastmete vastavuse põhimõtet; personalieeskirjade artikli 7 lõiget 1; personalieeskirjade lisa I A ning lõpuks ka õiguskindluse, tagasiulatuva jõu puudumise põhimõtteid; hageja õigusi ja õiguspärase ootuse põhimõtet. Lisaks märgib hageja, et nõukogu 22. märtsi 2004. aasta määrus (EÜ, EURATOM) nr 723/2004, millega muudetakse Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirju ja Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimusi, on vastuolus personalieeskirjade artikliga 10.

Samuti heidab hageja ette hea halduse, hoolsuse, läbipaistvuse, hea usu, võrdse kohtlemise ja mittediskrimineerimise põhimõtete rikkumise.