ET Euroopa Liidu Teataja C 51/49

19. detsembril 2007 esitatud hagi — Visa Europe ja Visa International Service Association versus komisjon

(Kohtuasi T-461/07)

(2008/C 51/91)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Visa Europe Ltd (London, Ühendkuningriik) ja Visa International Service Association (Wilmington, Ühendriigid) (esindajad: S. Morris, QC, barrister H. Davies, barrister A. Howard, solicitor V. Davies ja solicitor H. Masters)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hagejate nõuded

— Tühistada otsus terves ulatuses; teise võimalusena

— tühistada otsuse artikkel 2 terves ulatuses, või kolmanda võimalusena vähendada nimetatud artiklis sätestatud trahvi nii palju, kui on kohane; ja

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Visa Europe ja Visa International Service Association („Visa”) paluvad oma hagis EÜ artikli 230 alusel tühistada komisjoni 3. oktoobri 2007. aasta otsus K(2007) 4471 (lõplik) EÜ artikli 81 kohase menetluse kohta (juhtum COMP/D1/37860 — Morgan Stanley/Visa International ja Visa Europe), esiteks seoses sedastusega, et Visa rikkus EÜ artiklit 81 ja EMP artiklit 53, kui ta keeldus Morgan Stanley Bank International Limited'i võtmast Visa Europe'i liikmeks enne 22. septembrit 2006 seetõttu, et ta omas ja haldas konkureerivat kaardisüsteemi, ning teiseks seoses hagejatele määratud trahviga summas 10,2 miljonit eurot.

Visa esitab seoses komisjoni sedastusega rikkumise olemasolu kohta kolm väidet. Eelkõige väidab ta, et komisjon rikkus ilmselgelt õigusnormi, kui leidis, et Morgan Stanley Visa liikmeks vastu võtmata jätmine kujutas endast EÜ artikli 81 lõike 1 alla kuuluvat märkimisväärset konkurentsipiirangut, ning leiab, et komisjon ei esitanud oma järelduse kinnitamiseks piisavalt tõendeid.

(a) Esiteks väidavad hagejad, et eespool nimetatud sätte kohaldamisel kasutas komisjon valet õiguslikku ja majanduslikku kriteeriumi, st et oli võimalik „edaspidi konkurentsi suurendada”, ning jõudis seega valele faktilisele ja majanduslikule hinnangule seoses Morgan Stanley vastu võtmata jätmise väidetava mõjuga. Visa väidab, et Morgan Stanley'l ei takistatud asjaomasele turule („Ühendkuningriigi ostuturg”) sisenemast.

(b) Teiseks väidavad hagejad, et komisjon rikkus olulisi menetlusnorme, muutes piirava mõju osas oma seisukohti otsuse tegemisel, andmata Visale võimalust argumentide uuele sõnastusele vastata.

(c) Kolmandaks, isegi, kui Morgan Stanley'l oleks takistatud siseneda Ühendkuningriigi osturule, väidavad hagejad, et puudus piisav konkurentsivastane mõju.

Määratud trahvi osas esitab Visa EÜ artikli 229 alusel järgmised väited:

(a) Vastavalt ühenduse õiguse üldpõhimõtete kohaldamisele juhtumi konkreetsete asjaolude suhtes ja tõelisele ebakindlusele, mis esines seoses Morgan Stanley vastu võtmata jätmise õigusvastasusega, ei oleks komisjon tohtinud Visale üleüldse trahvi määrata. Visa leiab, et määratud trahv ei ole põhjendatud, võttes arvesse, et asjaomasest kokkuleppest oli komisjonile ametlikult teatatud vastavalt määrusele (EMÜ) nr 17/62 (1) ja et õigus määrata trahvi määruse (EÜ) nr 1/2003 (2) alusel tekkis üksnes seetõttu, et komisjoni haldusmenetlus kestis liiga kaua.

(b) Teise võimalusena leiab Visa, et komisjon rikkus õigusnormi ja tegi hindamisvea seoses trahvi tasemega, mida ta võis hagejatele õiguspäraselt määrata. Sel alusel väidab Visa, et 10,2 miljoni euro suurune trahv oli ilmselgelt liigne ja ebaproportsionaalne, kuna see ei arvestanud mõistlikku kahtlust Visa tegevuse õigusvastasuse suhtes.

Lõpuks väidab Visa, et komisjonil oli õigus määrata Visale trahvi üksnes selle ajavahemiku osas, mille kohta oli esitatud tõendeid, et Morgan Stanley'l takistati siseneda Ühendkuningriigi ostuturule. Isegi, kui Visa varasem keeldumine võtta Morgan Stanley vastu Visa liikmeks oleks mõjutanud konkurentsitingimusi asjaomasel turul, ei oleks see saanud toimuda pärast seda ajavahemikku ning seega ei oleks komisjon vastavalt 1998. aasta trahvide arvutamise suunistele pidanud kestuse alusel korrutamistegurit kohaldama.

(1) Nõukogu määrus nr 17: esimene määrus asutamislepingu artiklite 85 ja 86 rakendamise kohta (EÜT 13, lk 204; ELT eriväljaanne 08/01, lk 3).

(2) Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).