ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 113/49

11. veebruaril 2010 esitatud hagi — Phoenix-Reisen ja DRV versus komisjon

(Kohtuasi T-58/10)

2010/C 113/79

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hagejad: Phoenix-Reisen GmbH (Bonn, Saksamaa) ja Deutscher Reiseverband eV (DRV) (Berliin, Saksamaa) (esindaja: advokaat R. Gerharz)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hagejate nõuded

— tühistada kostja 20. novembri 2009. aasta otsus mitte sekkuda Saksamaa Liitvabariigi poolt pankrotihüvitiste vormis makstavasse riigiabisse, mis tehti teatavaks 11. detsembri 2009. aasta kirjaga;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad vaidlustavad komisjoni 19. novembri 2009. aasta otsuse K(2009) 8707 (lõplik) riigiabi NN 55/2009 — Saksamaa, väidetav riigiabi pankrotihüvitiste kaudu ja selle finantseerimine. Selles otsuses jõudis komisjon järeldusele, et asjaomase meetme puhul ei ole tegemist riigiabiga EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses.

Hagi põhjenduseks väidavad hagejad, et maksejõuetute ettevõtjate toetamist ei saa õigustada direktiiviga 80/987/EMÜ (1), kuna selle eesmärk on üksnes maksejõuetute ettevõtjate töötajate, mitte aga nende ettevõtjate kaitse. Hagejad on seisukohal, et Saksamaa Liitvabariigi õiguspraktikas saavad maksejõuetud ettevõtjad pankrotihüvitistest otsest kasu. Lisaks väidavad hagejad, et teiste ühenduse liikmesriikide eeskujul on võimalik direktiivi 80/987EMÜ üle võtta ka nii, et seejuures ei toetata konkureerivaid ettevõtjaid lubamatult.

(1) Nõukogu 20. oktoobri 1980. aasta direktiiv 80/987/EMÜ töötajate kaitset tööandja maksejõuetuse korral käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 283, lk 23; ELT eriväljaanne 05/01, lk 217).
ET Euroopa Liidu Teataja C 113/73

1. märtsil 2010 esitatud hagi — Prionics versus komisjon ja EFSA

(Kohtuasi T-112/10)

2010/C 113/107

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Prionics AG (esindajad: advokaadid H. Janssen ja M. Franz)

Kostjad: Euroopa Komisjon ja Euroopa Toiduohutusamet (EFSA)

Hageja nõuded

— tühistada EFSA ja komisjoni „Scientific Opinion on Analytical sensitivity of approved TSE rapid tests” osas, milles soovitatakse BSE-seirel hetkel mitte kasutada hageja toodetavat kahte testi, nimelt Prionicsâ-Check LIA-d ning Prionicsâ-Check PrioSTRIP-i;

— mõista kohtukulud välja EFSA-lt ja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja vaidlustab EFSA 10. detsembri 2009. aasta teadusliku arvamuse heakskiidetud BSE-kiirtestide analüütilise tundlikkuse kohta (edaspidi „EFSA arvamus”). Selles arvamuses soovitatakse muu hulgas hinnata vastavate katsete abil uuesti hageja kahe BSE-testisüsteemi (Prionics®-Check LIA ja Prionics®-Check PrioSTRIP) analüütilist tundlikkust.

Oma hagi toetuseks esitab hageja neli väidet.

Esiteks väidab hageja, et rikutud on hea halduse põhimõtet, kuna kostjad on oma soovituse EFSA arvamuses rajanud asjaolude valele hindamisele ning vastuolulistele andmetele.

Oma teises väites leiab hageja, et rikutud on põhimõtet, et menetluses, kus asjaomase isiku suhtes võidakse kohaldada koormavaid meetmeid, tuleb tagada õigus olla ära kuulatud. Lisaks märgib ta sellega seoses, et rikutud on võrdse kohtlemise ja õiguspärase ootuse üldpõhimõtet, kuna vastupidi iseenda avaldatud haldusnormidele ei taganud EFSA enne oma arvamuse avaldamist hageja õigust olla ära kuulatud.

Oma kolmandas väites kinnitab hageja, et rikutud on võrdse kohtlemise ja õiguspärase ootuse üldpõhimõtet, kuna EFSA vastupidi iseenda avaldatud haldusnormidele ei teavitanud oma arvamuses võimalusest vaidlustada seda arvamust.

Viimaks leiab hageja, et rikutud on põhiõigust valida tegevusala ning põhiõigust tegeleda ettevõtlusega, kuna EFSA arvamus avaldati, ilma et oleks kaalutud hagejale tekkivaid kahjulikke tagajärgi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 113/65

17. veebruaril 2010 esitatud hagi — Cindu Chemicals jt versus ECHA

(Kohtuasi T-95/10)

2010/C 113/97

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Cindu Chemicals BV (Uithoorn, Madalmaad), Deza, a.s. (Valašské Merziříčí, Tšehhi Vabariik), Koppers Denmark A/S (Nyborg, Taani), Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Ühendkuningriik) (esindajad: K. Van Maldegem, T. Cana ja solicitor P. Sellar)

Kostja: Euroopa Kemikaaliamet (ECHA)

Hagejate nõuded

— tunnistada hagi vastuvõetavaks ja põhjendatuks;

— tühistada vaidlustatud akt osaliselt, kuivõrd see puudutab antratseenõli, madala antratseenisisaldusega;

— mõista kohtukulud välja ECHA-lt.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad paluvad osaliselt tühistada Euroopa Kemikaaliameti („ECHA”) otsus (ED/68/2009), mis puudutab antratseenõli, madala antratseenisisaldusega (CASi number 90640-82-7) („antratseenõli (madala sisaldusega)”) määratlemist määruse (EÜ) nr 1907/2006 (1) (edaspidi „REACH”) artikli 57 punktides d ja e sätestatud kriteeriumitele vastava ainena, kooskõlas REACH artikliga 59.

Vaidlustatud otsuse alusel, millest hagejatele teatati ECHA pressiteates, kanti aine antratseenõli (madala sisaldusega) nimekirja 14 chemical substances of the Candidate List of Substance of Very High Concern (väga ohtlike ainete kandidaatainete nimekirja 14 keemilist ainet), mis lõpptulemusena kantakse REACH XIV lisasse. Vaidlustatud otsuses toodud põhjendused antratseenõli, madala antratseenisisaldusega määratlemise kohta väga ohtliku ainena on need, et see aine kantserogeenne, mutageenne ja väga bioakumuleeruv aine (vPvB) vastavalt REACH XIII lisas esitatud kriteeriumitele.

Hagejad leiavad, et vaidlustatud akt rikub REACH i kohaselt väga ohtlike ainete määratlemiseks kehtestatud kehtivaid eeskirju, ning esitavad oma hagi toetuseks neli väidet, mis on identsed kohtuasjas T-94/10: Rütgers Germany jt vs. ECHA esitatud väidetega.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006.aasta määrus (EÜ) nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ning millega asutatakse Euroopa Kemikaaliamet, muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93 ja komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direktiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ (ELT 2006 L 396, lk 1).
ET Euroopa Liidu Teataja C 113/66

17. veebruaril 2010 esitatud hagi — Rütgers Germany jt versus ECHA

(Kohtuasi T-96/10)

2010/C 113/98

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Rütgers Germany GmbH (Castrop-Rauxel, Saksamaa), Rütgers Belgium NV (Zelzate, Belgia), Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Tšehhi Vabariik), Koppers Denamrk A/S (Nyborg, Taani), Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Ühendkuningriik) (esindajad: K. Van Maldegem, R. Caba ja solicitor P. Sellar)

Kostja: Euroopa Kemikaaliamet (ECHA)

Hagejate nõuded

— tunnistada hagi vastuvõetavaks ja põhjendatuks;

— tühistada vaidlustatud akt osaliselt, kuivõrd see puudutab antratseenõli, antratseenpastat;

— mõista kohtukulud ECHA-lt.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad paluvad osaliselt tühistada Euroopa Kemikaaliameti („ECHA”) otsus (ED/68/2009), mis puudutab antratseenõli, antratseenpasta (CASi number 90640-81-6) („antratseenõli (pasta)”) määratlemist määruse (EÜ) nr 1907/2006 (1) (edaspidi „REACH”) artikli 57 punktides d ja e sätestatud kriteeriumitele vastava ainena, kooskõlas REACH artikliga 59.

Vaidlustatud otsuse alusel, millest hagejatele teatati ECHA pressiteates, kanti aine antratseenõli (pasta) nimekirja 14 chemical substances of the Candidate List of Substance of Very High Concern (väga ohtlike ainete kandidaatainete nimekirja 14 keemilist ainet), mis lõpptulemusena kantakse REACH XIV lisasse. Vaidlustatud aktis toodud põhjendused antratseenõli (pasta) määratlemise kohta väga ohtliku ainena on need, et see aine kantserogeenne, mutageenne ja samuti püsiv ja väga bioakumuleeruv aine (vPvB) vastavalt REACH XIII lisas esitatud kriteeriumitele.

Hagejad leiavad, et vaidlustatud akt rikub REACH i kohaselt väga ohtlike ainete määratlemiseks kehtestatud kehtivaid eeskirju, ning esitavad oma hagi toetuseks neli väidet, mis on identsed kohtuasjas T-94/10: Rütgers Germany jt vs. ECHA esitatud väidetega.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ning millega asutatakse Euroopa Kemikaaliamet, muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93 ja komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direktiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ (ELT 2006 L 396, lk 1).
—

esimene osa põhineb tõdemusel, et otsusele eelnenud eriti pikk uurimine (15 kuud) iseenesest näitab, kui keerukas see küsimus on ning et on vaja algatada ametlik uurimismenetlus;
ET Euroopa Liidu Teataja C 113/69

3. märtsil 2010 esitatud hagi — Südzucker jt versus komisjon

(Kohtuasi T-102/10)

2010/C 113/102

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hagejad: Südzucker AG Mannheim/Ochsenfurt (Mannheim, Saksamaa), AGRANA Zucker GmbH (Viin, Austria), Südzucker Polska S.A. (Breslau, Poola), Raffinerie Tirlemontoise SA (Brüssel, Belgia), Saint Louis Sucre SA (Pariis, Prantsusmaa) (esindajad: advokaadid H.-J. Prieß ja B. Sachs)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hagejate nõuded

— tunnistada kehtetuks komisjoni 3. novembri 2009. aasta määrus (EÜ) nr 1193/2009, millega muudetakse määruseid (EÜ) nr 1762/2003, (EÜ) nr 1775/2004, (EÜ) nr 1686/2005 ja (EÜ) nr 164/2007 ning millega määratakse kindlaks turustusaastatel 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006 kehtivad toodangumaksud suhkrusektoris;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad mitu väidet.

Esiteks väidavad hagejad, et rikutud on EÜ artiklit 233 (ELTL artikkel 266), kuna komisjon ei ole rakendanud Euroopa Kohtu 8. mai 2008. aasta otsuses liidetud kohtuasjades C-5/06 ja C-23/06–C-36/06: Zuckerfabrik Jülich jt (EKL 2008, lk I-3231) esitatud nõudeid. Selles otsuses määras Euroopa Kohus kindlaks, kuidas tuleb määrata selliseid parameetreid nagu „eksporditav ülejääk” ja „ekspordikohustuste kogusumma” toodangumaksude arvutamisel suhkru turustusaastatel 2002/2003 ja 2005/2006. Hagejad on seisukohal, et komisjon muutis vaidlustatud määruses ka kolmandat parameetrit „toetuste kogusumma”, kuigi selle arvutamine ei olnud kohtuasja Zuckerfabrik Jülich ese.

Teiseks väidavad hagejad, et komisjon rikkus määruse (EÜ) nr 1260/2001 (1) artikli 15 lõike 1 punkti d ning selle määruse mõtet ja eesmärki. Sellega seoses väidavad hagejad muu hulgas, et komisjon lähtus toetuste kogusumma puhul ka eksporditoetustest, mida ei kasutatud ning mida ei maksud. Lisaks toob igakuiste eksportide üldistamine kaasa ebatäpsed arvutused. Hagejad väidavad siinkohal, et kohtuasjas Zuckerfabrik Jülich keelas Euroopa Kohus kogukahjumi kindlaksmääramise suuremas summas kui toetustega seonduvate kulude summa.

Kolmandaks on rikutud tagasiulatuva jõu keeldu, kuna komisjon muutis vaidlustatud määrusega toetuste kogusummat tagasiulatuvalt.

Neljandaks väidavad hagejad, et rikutud on EÜ artiklis 253 (ELTL artikli 296 lõige 2) sätestatud põhjendamiskohustust, kuna komisjon põhjendab vaidlustatud määrust sellega, et ta rakendab kohtuotsust Zuckerfabrik Jülich, eirates hagejate arvates seejuures aga selle otsuse nõudeid.

Viimasena väidavad hagejad punkti „Muud õigusvead” all, et komisjonil ei olnud 3. novembril 2009 enam suhkru turustusaastate 2002/2003 ja 2005/2006 toodangumaksude määruse andmise pädevust, kuna määrus nr 1260/2001, mis oli komisjoni väitel tema tegevuse õiguslik alus, oli määruse andmise hetkel juba kehtetuks tunnistatud. Lisaks väidavad hagejad, et rikutud on EÜ artikli 37 lõiget 2, kuna selle sätte alusel oleks määruse andmisel tulnud valida teistsugune menetlus.

(1) Nõukogu 19. juuni 2001. aasta määrus (EÜ) nr 1260/2001 suhkrusektori turgude ühise korralduse kohta (EÜT L 178, lk 1; ELT eriväljaanne 3/33, lk 17).
ET Euroopa Liidu Teataja C 113/59

15. veebruaril 2010 esitatud hagi — Inter IKEA Systems versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Meteor Controls (GLÄNSA)

(Kohtuasi T-88/10)

2010/C 113/91

Hagiavaldus esitati inglise keeles.

Pooled

Hageja: Inter IKEA Systems (Delft, Madalmaad) (esindaja: J. Gulliksson)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Meteor Controls International Limited (Cooksdown, Iirimaa)

Hageja nõuded

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 1. detsembri 2009. aasta otsus asjas R 529/2009-2;

— mõista Siseturu Ühtlustamise Ametilt välja nii käesoleva menetluse kohtukulud kui ka Siseturu Ühtlustamise Ametis toimunud menetluste kulud.

Väited ja peamised argumendid

Ühenduse kaubamärgi taotleja: hageja

Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk GLÄNSA kaupadele klassis 11

Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: teine menetluspool apellatsioonikojas

Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: sõnamärgi GLANZ ühenduse kaubamärgi registreering kaupadele klassides 6, 9 ja 11

Vastulausete osakonna otsus: lükata kaubamärgi registreerimise taotlus tervikuna tagasi

Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata

Väited: Nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine, kuna asjaomaste kaubamärkide igakülgne hindamine ja võrdlemine, mille apellatsioonikoda läbi viis ei olnud korrektne ning seetõttu järeldas ta vääralt, et need on sarnased ja selles tulenevalt on tõenäoline, et neid võidakse segi ajada.
Neljandaks on rikutud solidaarsuse põhimõtet. Tootjate solidaarsuse põhimõte on üks suhkrusektori turgude ühise korralduse aluspõhimõtteid ja see tähendab, et selle turu rahastamise kulud kannavad kõik tootjad ühiselt ning finantsneutraalsust ei saavutata objektiivsete kriteeriumite alusel mitte üksikute liikmesriikide, vaid kogu liidu tasandil. Üksikute liikmesriikide koefitsientide erinevus tähendab omavolilist, ebaproportsionaalset ja mittesolidaarset suhkruturu rahastamise kulude jagamist.
Esiteks väidavad nad, et komisjonil tekkisid riigiabi ühisturuga kokkusobivuse esialgse uurimismenetluse käigus tõsised raskused ning seega oleks ta pidanud algatama ELTL artikli 108 lõikes 2 ette nähtud ametliku uurimismenetluse. Edasi väidavad nad, et kuna komisjon ei algatanud ametlikku uurimismenetlust, siis jättis ta hagejad ilma õigusest, et nendega konsulteeritakse komisjoni uurimismenetluse käigus. Hagejate väitel on selle puhul tegemist menetlusveaga, millega rikutakse aluslepingut.
—

tühistada Avaliku Teenistuse Kohtu 30. novembri 2009. aasta määrus kohtuasjas F-39/08: Giorgio LEBEDEF (elukoht 4, Neie Wee, L-1670, Senningerberg, Luksemburg, Euroopa Komisjoni ametnik, keda abistab ja esindab advokaat Frédéric FRABETTI, 5, rue Jean Bertels, L-1230 Luksemburg, kohtu advokaat, kelle büroo aadress on kohtudokumentide kättetoimetamise aadress) vs. Euroopa Ühenduste Komisjon (keda esindavad tema esindajad, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis, kostja), mille ese on nõue tühistada 29.5.2007, 20.6.2007, 28.6.2007 ja 6.7.2007 otsused, kaks 26.7.2007 otsust ja 2.8.2007 otsus, mis käsitlevad 32 päeva mahaarvamist hageja puhkuseõigustest 2008. aasta osas;
ET Euroopa Liidu Teataja C 113/76

5. märtsil 2010 esitatud hagi — Acron versus nõukogu

(Kohtuasi T-118/10)

2010/C 113/110

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Acron OAO (esindaja: advokaat B. Evtimov)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Hageja nõuded

— tühistada nõukogu 18. detsembri 2009. aasta rakendusmäärus (EL) nr 1251/2009, millega muudetakse EÜ määrust nr 1911/2006 (1); osas, milles see puudutab hagejat;

— mõista kohtukulud ja käesoleva menetlusega seotud kulud välja nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Oma hagi toetuseks esitab hageja ühe tühistamisväite, mis jaguneb kolme ossa.

Hageja märgib, et liidu institutsioonid rikkusid algmääruse artikleid 1 ja 2, algmääruse (2) artikli 11 lõiget 9, loetuna koos algmääruse artikliga 2, ning tegid rea ilmseid hindamisvigu, mille tagajärjel nad määrasid kunstlikult kõrge arvestusliku normaalväärtuse, ning seega tuvastasid põhjendamatult dumpingu olemasolu.

Tühistamisväite esimeses osas vaidlustab hageja gaasihinna kohandamise aluseks olnud arutluskäigu. Täpsemalt ütleb hageja, et institutsioonid rikkusid õigusnormi ja algmääruse artikleid 2, 3 ja 5, kuna nad ei võtnud arvesse suurt osa tootmiskuludest päritoluriigis ja/või kohaldasid hageja toote normaalväärtuse määramisel metoodikat, mis õigupoolest vastab mitteturumajanduslikule tootmisele.

Teises osas vaidlustab hageja gaasihinna korrigeerimiseks kasutatud meetoodi. Hageja väidab, et olles otsustanud kohandada gaasihinda, rikkus komisjon algmääruse artikli 2 lõiget 5 ja/või tegi ilmse hindamisvea ning ei põhjendanud piisavalt oma seisukohta, korrigeerides gaasihinda hinna põhjal, mida nõutakse Vene gaasi eest Waidhausis (Saksamaa), võtmata seejuures arvesse otsust turgude jaotamise kartelli karistamise kohta seoses Waidhausi kaudu saabuva Vene gaasiga ning jättes maha arvamata Vene gaasile kohaldatava 30 % suuruse eksporditollimaksu, samas kui kohandamine pidi kajastama kohalikke jaotuskulusid.

Kolmandas osas vaidlustab hageja toote arvestusliku normaalväärtuse määramiseks kasutatud kasumimäära. Hageja toob esile, et institutsioonide määratud kasum, mis vaidlustatud määruse põhjenduses lisati tootmiskuludele, et arvestada välja hageja toote normaalväärtus rikub algmääruse artikli 2 lõiget 3 ja artikli 2 lõike 6 punkti c, on ilmselgelt ebamõistlik ning selle puhul on tegemist ilmse hindamisveaga. Lisaks erineb nõnda määratud kasumimäär oluliselt kasumist ja meetodist, mida kasutati esialgses uurimises, mille tulemusel määrati kõnealune tollimaks, rikkudes niiviisi algmääruse artikli 11 lõiget 9.

(1) Nõukogu 18. detsembri 2009. aasta rakendusmäärus (EL) nr 1251/2009, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 1911/2006, millega kehtestatakse muu hulgas Venemaalt pärit uurea ja ammooniumnitraadi lahuste impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks (ELT L 338, lk 5).

(2) Nõukogu 22. detsembri 1995. aasta määrus (EÜ) nr 384/96 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (EÜT 1996, L 56, lk 1; ELT eriväljaanne 11/10, lk 45).
ET Euroopa Liidu Teataja C 134/40

8. märtsil 2010 esitatud hagi — Saksamaa versus komisjon

(Kohtuasi T-114/10)

2010/C 134/69

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Saksamaa Liitvabariik (esindajad: J. Möller, C. Blaschke ja Rechtsanwalt U. Karpenstein)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada komisjoni 23. detsembri 2009. aasta otsus K(2009) 10712, millega vähendati rahalist abi, mis oli eraldatud Euroopa Regionaalarengu Fondist (ERF) ühenduse algatuse IC Interreg II/C programmile „Preventiivne kaitse üleujutuste eest piirkonnas Rhein-Maas” Belgia Kuningriigis, Saksamaa Liitvabariigis, Luxemburgi Suurhertsogiriigis ja Madalmaade Kuningriigis vastavalt komisjoni 18. detsembri 1997. aasta otsusele K(97) 3742 (EFR nr 970010008);

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Vaidlustatud otsusega vähendas komisjon EFR-st ajavahemikul 1. jaanuarist 1994 kuni 31. detsembrini 1999 ühenduse algatuse IC Interreg II/C programmile „Preventiivne kaitse üleujutuste eest piirkonnas Rhein-Maas” Belgia Kuningriigis, Saksamaa Liitvabariigis, Luxemburgi Suurhertsogiriigis ja Madalmaade Kuningriigis antud rahalist abi.

Hagi põhjenduseks esitab hageja kolm väidet.

Esiteks väidab hageja, et määruse (EMÜ) nr 4253/88 (1) artikli 24 lõikes 2 sätestatud finantskorrektsiooni läbiviimise tingimused ei olnud täidetud. Hageja arvates ei anna see säte komisjonile õigust viia läbi haldusvigade ega väidetavalt ebapiisavate haldus- ja kontrollisüsteemide finantskorrektsioone. Lisaks väidab hageja, et isegi kui määruse nr 4253/88 artikkel 24 hõlmaks ka haldusvigu või ebapiisavaid haldus- ja kontrollisüsteeme, ei tuleks finantskorrektsioon ometigi kõne alla. Esiteks võivad komisjoni nimetatud „rikkumised” õigustada finantskorrektsiooni üksnes siis, kui nad avaldaksid või oleksid avaldanud negatiivset mõju liidu eelarvele. Hageja arvates ei pea see komisjoni poolt esiletoodud meetmete puhul paika. Teiseks väidab hageja, et terve rea esiletoodud projektide puhul ei olnud ka sisuliselt tegemist ühenduse õiguse rikkumisega.

Teiseks väidab hageja, et komisjonil ei olnud määruse nr 4253/88 alusel õigust finantskorrektsioonide läbiviimiseks standardmäära ega ekstrapolatsiooni põhjal. Hageja väidab siinkohal, et selle määruse artikli 24 sõnastus lähtub selgelt konkreetsetest juhtudest ja arvudes määratletavatest summadest.

Kolmandaks väidab hageja, et rikutud on proportsionaalsuse põhimõtet ning et riigiülene ekstrapolatsioon on keelatud, kuna selle tulemusel peab üks liikmesriik paratamatult vastutama teise liikmesriigi vigade eest.

(1) Nõukogu 19. detsembri 1988. aasta määrus (EMÜ) nr 4253/88, milles nähakse ette sätted määruse (EMÜ) nr 2052/88 rakendamiseks seoses struktuurifondide tegevuse kooskõlastamisega teiste struktuurifondidega ning Euroopa Investeerimispanga ja muude olemasolevate rahastamisvahendite tegevusega (EÜT L 374, lk 1).
—

nõukogu 19. detsembri 1988. aasta määruse (EMÜ) nr 4253/88 (1) artiklit 24 on rikutud vaidlustatud otsuses kasutatud laiendatud järelduste tegemise meetodi tõttu, kuna viidatud artikkel ei näe ette võimalust teha konkreetsete tegevuste puhul tuvastatud rikkumiste põhjal laiendatud järeldusi kõigi tegevuste kohta, mis kuuluvad ERF rahastatud rakenduskavasse. Hagejaks oleva riigi sõnul puudub vaidlustatud otsuses komisjoni kohaldatud korrektsioonil õiguslik alus, kuna vastavalt Euroopa Kohtu 6. aprilli 2000. aasta otsusele kohtuasjas C-443/97: Hispaania vs. komisjon (2) ei saa komisjoni 15. oktoobri 1997. aasta juhised, mis käsitlevad määruse (EMÜ) nr 4253/88 artikli 24 alusel tehtavaid netomääraga finantskorrektsioone, omada liikmesriikide suhtes õiguslikke tagajärgi; ja kuna nõukogu 19. detsembri 1988. aasta määruse (EMÜ) nr 4253/88 artikkel 24 käsitleb üksnes sellise abi vähendamist, mille uurimisel on tõendatud rikkumine; selle põhimõttega on aga vastuolus laiendatud järelduste alusel korrektsioonide tegemine.