Kohtuasi C‑501/14

EL-EM-2001 Ltd

versus

Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatóság

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság)

„Eelotsusetaotlus — Maanteevedu — Määrus (EÜ) nr 561/2006 — Artikli 10 lõige 3 — Artiklid 18 ja 19 — Sõidukijuhile määratud trahv — Veoettevõtja suhtes karistuse täitmiseks võetavad vajalikud meetmed — Sõiduki seismajätmine”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (viies koda) 19. oktoobri 2016. aasta otsus

Transport – Maanteevedu – Sotsiaalõigusnormid – Määrus nr 561/2006 – Siseriiklikud õigusnormid, mis lubavad ettevõtjale kuuluva transpordivahendi seisma jätmist kuni juhile rikkumise eest määratud trahvi tasumiseni – Ettevõtja vastutuse puudumine – Proportsionaalsuse põhimõtte rikkumine

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 561/2006, artikli 19 lõige 1)

Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust nr 561/2006, mis käsitleb teatavate autovedusid käsitlevate sotsiaalõigusnormide ühtlustamist, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis lubavad tagava meetmena veoettevõtjale kuuluva sõiduki seisma jätta olukorras, kus esiteks selle ettevõtja heaks töötav sõidukijuht juhtis seda sõidukit rikkudes määruse nr 3821/85 autovedudel kasutatavate sõidumeerikute kohta sätteid ja teiseks ei olnud siseriiklik pädev asutus võtnud seda ettevõtjat vastutusele, kuna selline tagav meede ei vasta proportsionaalsuse põhimõtte nõuetele.

Kuigi selline tagav meede nagu sõiduki seismajätmine veoettevõtja mõjutamiseks, et tagada tema töötaja poolt toime pandud rikkumise eest kohaldatud karistuse täitmine, on iseenesest liidu õigusega kooskõlas, siis määruse nr 561/2006 artikli 19 lõige 1 paneb siiski liikmesriikidele kohustuse kehtestada selle määruse ja määruse nr 3821/85 rikkumise eest tõhusad, piisavad ja mittediskrimineerivad karistused. Kuna määrus nr 561/2006 ei kehtesta nimelt mingit sõnaselget kriteeriumi selliste karistuste proportsionaalsuse hindamiseks, on liikmesriikide pädevuses valida karistused, mida nad peavad kohaseks, järgides liidu õigust ja selle aluspõhimõtteid ning seega proportsionaalsuse põhimõtet. Nendele nõuetele peavad vastama ka muud karistustega tihedalt seotud meetmed nagu sõiduki seismajätmine, mis tagavad karistuste tõhususe.

Kuigi selline tagav meede nagu sõiduki seismajätmine, mille ainus eesmärk on tagada karistusena määratud trahvi kiire tasumine, on põhimõtteliselt kohane ja tõhus määruses nr 561/2006 ette nähtud töötajate sotsiaaltingimuste ja liiklusohutuse parendamiseks, siis sõiduki seismajätmine, mis kuulub veoettevõtjale, kelle vastutus ei ole haldusmenetluse käigus kindlaks tehtud, läheb kaugemale nende eesmärkide saavutamiseks vajalikust. On olemas ka muud sama tõhusad, kuid omandiõiguse seisukohast vähem piiravad ja liialdamatud meetmed, mille seas on muu hulgas autojuhi juhtimisõiguse peatamine, tühistamine või piiramine kuni trahvi tasumiseni.

Mis puutub kõnealuse meetme tõhususe ja piisavuse nõudesse, mis tuleneb määruse nr 561/2006 artikli 19 lõikest 1 koostoimes sama määruse artikliga 18, siis juhul kui trahv on määratud ainult juhile, olukorras kus ettevõtja vastutust, kes ei olnud haldusmenetluses osaleja, ei tehtud kindlaks ega väljendatud sellekohast kahtlust ja ettevõtja omandis oleva sõiduki seisma jätmine tagava meetmena on suunatud ainult selle ettevõtja vastu, kuigi ta ei ole mingit rikkumist toime pannud, ei ole selline meede juhi suhtes ei hoiatav ega tõhus. Seevastu selline meede, nagu juhtimisõiguse tühistamine, peatamine või piiramine kuni trahvi tasumiseni, oleks hoiatav ja tõhus ning vastaks proportsionaalsuse põhimõtte nõuetele.

(vt punktid 34–38, 44–49 ja resolutsioon)