ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 300/6

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 20. juuli 2017. aasta otsus (Oberster Gerichtshof'i eelotsusetaotlus – Austria) – Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft – KABEG versus Mutuelles du Mans assurances – MMA IARD SA

(Kohtuasi C-340/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EÜ) nr 44/2001 - Artikli 9 lõige 1 - Artikli 11 lõige 2 - Kohtualluvus kindlustusasjade puhul - Kannatanu otsehagi kindlustusandja vastu - Hagi, mille on esitanud kannatanu tööandjaks olev avalik-õiguslik asutus, kellele on seaduse alusel üle läinud tema töötaja õigused õnnetuses osalenud sõiduki kindlustusandja vastu - Üleminek))

(2017/C 300/07)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberster Gerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft – KABEG

Kostja: Mutuelles du Mans assurances – MMA IARD SA

Resolutsioon

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 9 lõike 1 punkti b tuleb koostoimes sama määruse artikli 11 lõikega 2 tõlgendada nii, et ühes liikmesriigis asuv tööandja, kes jätkas enda töötajale, kes puudus töölt liiklusõnnetusse sattumise tagajärjel, töötasu maksmist ja kellele on üle läinud töötaja õigused, mis on viimasel teises liikmesriigis asuva äriühingu vastu, kelle juures on kindlustatud liiklusõnnetuses osalenud sõiduki tsiviilvastutus, võib „kahju kannatanud poolena“ viimasena nimetatud sätte tähenduses pöörduda selle kindlustusandja vastu esimesena nimetatud riigi kohtusse, kui selline otsehagi on lubatud.

(1) ELT C 305, 22.8.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 300/6

Euroopa Kohtu (kümnes koda) 20. juuli 2017. aasta otsus (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismase eelotsusetaotlus – Leedu) – „Gelvora“ UAB versus Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

(Kohtuasi C-357/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Ebaausad kaubandustavad - Direktiiv 2005/29/EÜ - Kohaldamisala - Inkassofirma - Tarbijakrediit - Nõude loovutamine - Äriühingu ja võlgniku vahelise õigussuhte laad - Artikli 2 punkt c - Mõiste „toode“ - Sissenõudmistoimingud, mis viiakse läbi samal ajal kohtutäituri toimingutega))

(2017/C 300/08)

Kohtumenetluse keel: leedu

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja:„Gelvora“ UAB

Vastustaja: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiivi 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ebaausate kaubandustavade direktiiv), tuleb tõlgendada nii, et inkassofirma ja tarbijakrediidilepingut mittetäitva võlgniku, kelle võlg on loovutatud nimetatud äriühingule, vaheline õigussuhe kuulub selle direktiivi kohaldamisalasse. Mõiste „toode“ nimetatud direktiivi artikli 2 punkti c tähenduses hõlmab toiminguid, mida selline äriühing teeb võla sissenõudmiseks. Selles osas ei oma tähtsust asjaolu, kas võlg on tuvastatud kohtuotsusega ning kas see kohtuotsus on saadetud kohtutäiturile täitmiseks.

(1) ELT C 335, 12.9.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 300/5

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 20. juuli 2017. aasta otsus (Consiglio di Stato eelotsusetaotlus – Itaalia) – Marco Tronchetti Provera SpA jt versus Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

(Kohtuasi C-206/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Äriühinguõigus - Direktiiv 2004/25/EÜ - Ülevõtmispakkumised - Artikli 5 lõike 4 teine lõik - Võimalus muuta pakkumise hinda selgelt määratletud tingimustel ja kriteeriumide kohaselt - Liikmesriigi õigusnormid, mis lubavad järelevalveasutusel suurendada ülevõtmispakkumisel pakutavat ostuhinda sobingu korral pakkumise tegija või temaga kooskõlas tegutsevate isikute ja ühe või mitme müüja vahel))

(2017/C 300/06)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Marco Tronchetti Provera SpA, Antares European Fund Limited, Antares European Fund II Limited, Antares European Fund LP, Luca Orsini Baroni, UniCredit SpA, Camfin SpA

Kostja: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

menetluses osalesid: Camfin SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA, Antares European Fund Limited, Antares European Fund II Limited, Antares European Fund LP, Luca Orsini Baroni, Marco Tronchetti Provera & C. SpA, UniCredit SpA

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/25/EÜ ülevõtmispakkumiste kohta artikli 5 lõike 4 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid nagu need, mida käsitletakse põhikohtuasjas, mis lubavad sobingu korral liikmesriigi järelevalveasutusel tõsta ÜVP hinda, täpsustamata konkreetset tegevust, mida see mõiste hõlmab, kui selle mõiste tõlgenduse saab riigisiseses õiguses tunnustatud tõlgendusmeetodite abil piisavalt selgelt, täpselt ja ootuspäraselt tuletada nendest õigusnormidest.

(1) ELT C 251, 11.7.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 293/9

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 13. juuli 2017. aasta otsus (Tribunal Superior de Justicia del País Vasco eelotsusetaotlus – Hispaania) – E versus Subdelegación del Gobierno en Álava

(Kohtuasi C-193/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Liidu kodakondsus - Õigus vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil - Direktiiv 2004/38/EÜ - Artikli 27 lõike 2 teine lõik - Sisenemis- ja elamisõigusele avaliku korra, avaliku julgeoleku või rahvatervise huvides kehtestatud piirang - Avaliku korra või avaliku julgeoleku huvides väljasaatmine - Käitumine, mis kujutab endast tõelist, vahetut ja piisavalt tõsist ohtu mõnele ühiskonna põhihuvile - Tõeline ja vahetu oht - Mõiste - Liidu kodanik, kes elab vastuvõtvas liikmesriigis, kus ta kannab vangistust alaealiste suhtes toime pandud korduvate seksuaalse kuritarvitamise süütegude eest))

(2017/C 293/11)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: E

Vastustaja: Subdelegación del Gobierno en Álava

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ (mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ) artikli 27 lõike 2 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et asjaolu, et isik kannab väljasaatmisotsuse tegemise hetkel vangistust ilma väljavaateta lähitulevikus vabaneda, ei välista seda, et tema käitumine olenevalt olukorrast võib kujutada endast tõelist ja vahetut ohtu, mis kahjustab vastuvõtva liikmesriigi ühiskonna mõnda põhihuvi.

(1) ELT C 251, 11.7.2016.
2.

Direktiivi 2004/35 artiklit 16 ja ELTL artiklit 193 tuleb tõlgendada nii, et kui põhikohtuasja olukord kuulub direktiivi 2004/35 kohaldamisalasse, ei ole nende artiklitega vastuolus niisugused kõnealused õigusnormid nagu põhikohtuasjas, mis näevad ette, et selliste kinnisasjade omanikud, millel on toimunud ebaseaduslik saastamine, mitte üksnes ei vastuta solidaarselt koos kinnisasja kasutanud ettevõtjatega, vaid lisaks võib pädev siseriiklik asutus neile ka trahvi määrata, tingimusel et sellised õigusnormid on tugevdatud kaitse eesmärgi saavutamiseks sobivad ning et trahvisumma kindlaksmääramise meetod ei lähe selle eesmärgi saavutamiseks vajalikust kaugemale, mida kontrollida on liikmesriigi kohtu ülesanne.
2.

Nõukogu 12. detsembri 2001. aasta määruse (EÜ) nr 6/2002 ühenduse disainilahenduse kohta artiklit 82 tuleb tõlgendada nii, et selle määruse artikli 81 punktis b viidatud hagid tuvastamaks, et õigusi ei ole rikutud, tuleb juhul, kui kostja alaline asukoht on Euroopa Liidu liikmesriigis, esitada ühenduse disainilahenduste kohtutele selles liikmesriigis, välja arvatud kohtualluvuse kokkuleppe esinemise korral vastavalt määruse nr 44/2011 artiklile 23 või artiklile 24 ja tingimusel, et ei esine nendes määrustes ette nähtud olukorda, kus sama asja on pädevad lahendama eri kohtud või kus menetlused on seotud.
1.

Kuna Hispaania Vabariik ei olnud kuupäevaks, mil lõppes Euroopa Komisjoni märgukirjaga määratud tähtaeg, see on 20. septembriks 2015, võtnud kõiki vajalikke meetmeid kohtuasjas komisjon vs. Hispaania (C-576/13, ei avaldata, EU:C:2014:2430) 11. detsembril 2014. aastal tehtud kohtuotsuse täitmiseks, siis on ta rikkunud ELTL artikli 260 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.
2.

Direktiivi 2004/18 artikli 47 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui hanketeates on nõutud panga väljastatud sellise õiendi esitamist, mille kohaselt võtab viimatinimetatu kohustuse anda laenu hanketeates määratud summa ulatuses ja tagada, et see summa on pakkuja käsutuses kogu riigihankelepingu täitmise kestel, võib asjaolu, et pangad, kelle poole pakkuja pöördus, asusid seisukohale, et neil ei ole võimalik väljastada pakkujale niivõrd konkreetselt sõnastatud kinnitust, kujutada endast „mõjuvat põhjust“ selle artikli tähenduses, mis annab asjaomasel juhul sellele pakkujale õiguse tõendada oma majanduslikku ja finantsseisundit hankija poolt sobivaks peetud muude dokumentidega, tingimusel et sellel pakkujal oli objektiivselt võimatu esitada hankija nõutud asjaomaseid andmeid, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
ET Euroopa Liidu Teataja C 293/10

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 13. juuli 2017. aasta otsus (Højesteret’i eelotsusetaotlus – Taani) – Assens Havn versus Navigators Management (UK) Limited

(Kohtuasi C-368/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EÜ) nr 44/2001 - Kohtualluvus kindlustusasjade puhul - Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad ette, et teatud tingimustel on isikul, kellele kahju tekitati, õigus hagi esitada otse õnnetuse põhjustanud isiku kindlustusandja vastu - Kindlustusandja ja kahju põhjustaja vaheline kohtualluvuskokkulepe))

(2017/C 293/13)

Kohtumenetluse keel: taani

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Højesteret

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Assens Havn

Vastustaja: Navigators Management (UK) Limited

Resolutsioon

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 13 punkti 5 koostoimes selle määruse artikli 14 punkti 2 alapunktiga a tuleb tõlgendada nii, et kahju kannatanud isikule, kellel on õigus esitada hagi otse talle kahju tekitanud isiku kindlustusandja vastu, ei ole siduv kohtualluvuse kokkulepe, mis on sõlmitud viidatud kindlustusandja ja kahju tekitanud isiku vahel.

(1) ELT C 314, 29.8.2016.
1.

Nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiivile 97/81/EÜ Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt sõlmitud osalist tööaega käsitleva raamkokkuleppe kohta (muudetud redaktsioonis) lisatud 6. juuni 1997. aasta osalist tööaega käsitleva raamkokkuleppe klausli 4 punkte 1 ja 2 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta direktiivi 2006/54/EÜ meeste ja naiste võrdsete võimaluste ja võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta tööhõive ja elukutse küsimustes artiklit 4 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt tehakse tööandjapensioni suuruse arvutamisel vahet töötasul, mis on riiklikku pensionikindlustusskeemi tehtavate sissemaksete aluseks olevast ülemmäärast väiksem, ja töötasul, mis on sellest ülemmäärast suurem, ning mille kohaselt ei arvutata osalise tööajaga töötamise eest saadud töötasu puhul kõigepealt välja asjaomase täistööajaga töötamise eest makstavat töötasu, ei tehta kindlaks töötasu seda osa, mis on asjaomasest ülemmäärast suurem, ja seda osa, mis on sellest ülemmäärast väiksem, ega kanta saadud suhet üle osalise tööajaga töötamisest tulenevale vähendatud töötasule.
ET Euroopa Liidu Teataja C 293/7

Euroopa Kohtu (viies koda) 13. juuli 2017. aasta otsus (Cour d’appel de Mons’i eelotsusetaotlus – Belgia) – Christian Ferenschild versus JPC Motor SA

(Kohtuasi C-133/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Tarbekaupade müük ja nendega seotud garantii - Direktiiv 1999/44/EÜ - Artikli 5 lõige 1 - Müüja vastutuse aeg - Aegumistähtaeg - Artikli 7 lõike 1 teine lõik - Kasutatud kaubad - Müüja vastutuse piiramine kokkuleppe alusel))

(2017/C 293/09)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour d’appel de Mons

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Christian Ferenschild

Vastustaja: JPC Motor SA

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. mai 1999. aasta direktiivi 1999/44/EÜ tarbekaupade müügi ja nendega seotud garantiide teatavate aspektide kohta artikli 5 lõiget 1 ja artikli 7 lõike 1 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mille kohaselt on lubatud, et tarbija nõude aegumistähtaeg on lühem kui kaks aastat alates kauba üleandmisest, kui liikmesriik on kasutanud direktiivi teisena nimetatud sättes ette nähtud võimalust ning kui müüja ja tarbija on kasutatud kauba puhul kokku leppinud müüja vastutuse ajas, mis on lühem kui kaks aastat, nimelt üks aasta.

(1) ELT C 191, 30.5.2016.
ET Euroopa Liidu Teataja C 293/6

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 13. juuli 2017. aasta otsus (Najvyšší súd Slovenskej republiky eelotsusetaotlus – Slovaki Vabariik) – Radosław Szoja versus Sociálna poisťovňa

(Kohtuasi C-89/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamine - Võõrtöötajad - Isik, kes on töötaja ühe liikmesriigi territooriumil ja füüsilisest isikust ettevõtja teise liikmesriigi territooriumil - Kohaldatava õiguse kindlaksmääramine - Määrus (EÜ) nr 883/2004 - Artikli 13 lõige 3 - Määrus (EÜ) nr 987/2009 - Artikli 14 lõige 5b - Artikkel 16 - Halduskomisjoni otsuste mõju sotsiaalkindlustusskeemide koordineerimisele - Vastuvõetamatus))

(2017/C 293/07)

Kohtumenetluse keel: slovaki

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Najvyšší súd Slovenskej republiky

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Radosław Szoja

Kostja: Sociálna poisťovňa

menetluses osales: WEBUNG, s.r.o.

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise kohta, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta määrusega (EL) nr 465/2012, artikli 13 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et määrates kindlaks siseriiklikud õigusnormid, mis on selle sätte alusel kohaldatavad niisugusele isikule nagu põhikohtuasja kaebaja, kes tavaliselt töötab ja on tegev füüsilisest isikust ettevõtjana erinevates liikmesriikides, tuleb arvesse võtta Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 987/2009, milles sätestatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 rakendamise kord, muudetud määrusega nr 465/2012, artikli 14 lõikes 5b ja artiklis 16 sätestatud nõudeid.

(1) ELT C 175, 17.5.2016.
2.

Määruse nr 1008/2008 artikli 22 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus see, kui nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes üle võtva liikmesriigi õigusnormi kohaldamine viib tüüptingimustes sisalduva sellise tingimuse tühistamiseni, mis võimaldab nõuda eraldi kindlasummalist töötlustasu klientidelt, kes ei ole ilmunud lennule või kes on oma broneeringu tühistanud.
2.

Määruse nr 800/2008 artikli 1 lõike 7 punkti c tõlgendada nii, et asjaolu, et ettevõtja suhtes on siseriikliku õiguse kohaselt maksejõuetusmenetluse kohaldamise tingimused täidetud, on piisav, et ettevõtjale ei saa selle määruse alusel riigiabi anda, või juhul kui talle on juba abi antud, siis selle tuvastamiseks, et ta nimetatud määruse kohaselt abi ei saa, juhul kui need tingimused olid täidetud talle abi andmise kuupäeval. Seevastu abi, mis on ettevõtjale antud kooskõlas määruse nr 800/2008 ja eelkõige määruse artikli 1 lõikes 6 esitatud negatiivse tingimusega, ei saa tühistada üksnes sel põhjusel, et ettevõtja suhtes kohaldatakse maksejõuetusmenetlust pärast kuupäeva, mil talle abi anti.
2.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 3 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada selliselt, et tähisel „la Milla de Oro“, mis viitab teatava kauba või teenuse omadusele, mis seisneb asjaolus, et selle kauba või teenuse pakkumine konkreetses kohas on ulatuslik ning kaup või teenused ise on selles kohas suure väärtuse ja kõrge kvaliteediga, võivad mitte olla omadused, mille kasutamist kaubamärgis saaks lugeda kehtetuse aluseks selle sätte tähenduses.
ET Euroopa Liidu Teataja C 374/5

Euroopa Kohtu (kuues koda) 7. septembri 2017. aasta otsus (Conseil d’État’ eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – Eqiom SAS, varem Holcim France SAS, Enka SA versus Ministre des Finances et des Comptes publics

(Kohtuasi C-6/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Otsene maksustamine - Asutamisvabadus - Kapitali vaba liikumine - Maksu kinnipidamine - Direktiiv 90/435/EMÜ - Artikli 1 lõige 2 - Artikli 5 lõige 1 - Maksuvabastus - Dividendid, mida residendist tütarettevõtja maksab mitteresidendist emaettevõtjale, milles otsene või kaudne osalus kuulub kolmandate riikide residentidele - Eeldamine - Maksupettus ning maksustamise vältimine ja kuritarvitamine))

(2017/C 374/06)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d'État

Põhikohtuasja pooled

Kassaatorid: Eqiom SAS, varem Holcim France SAS, ja Enka SA

Vastustaja: Ministre des Finances et des Comptes publics

Resolutsioon

Esiteks nõukogu 23. juuli 1990. aasta direktiivi 90/435/EMÜ eri liikmesriikide ema- ja tütarettevõtjate suhtes kohaldatava ühise maksustamissüsteemi kohta, mida on muudetud nõukogu 22. detsembri 2003. aasta direktiiviga 2003/123/EÜ, artikli 1 lõiget 2 ning teiseks ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus sellised liikmesriigi maksuõigusnormid, nagu käsitletakse põhikohtuasjas ning mis seavad selle direktiivi artikli 5 lõikes 1 ette nähtud maksusoodustuse – nimelt mitteresidendist emaettevõtjale residendist tütarettevõtja poolt jaotatud kasumi vabastamise kinnipeetavast maksust, kui emaettevõtjat kontrollib otseselt või kaudselt üks või mitu kolmanda riigi residenti – saamise tingimuseks selle, et emaettevõtja tõendab, et osaluste jada põhieesmärk või üks põhieesmärkidest ei ole selle maksuvabastuse saamine.

(1) ELT C 106, 21.3.2016.
1.

Vanemapuhkuse kohta sõlmitud muudetud raamkokkuleppe, mis on lisatud nõukogu 8. märtsi 2010. aasta direktiivile 2010/18/EL, millega rakendatakse Euroopa Tööstuse ja Tööandjate Keskliitude Ühenduse, Euroopa Käsitööga Tegelevate Väikeste ja Keskmise Suurusega Ettevõtete Keskliidu, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt vanemapuhkuse kohta sõlmitud muudetud raamkokkulepet ja tunnistatakse kehtetuks direktiiv 96/34/EÜ, klausli 5 punkte 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mille kohaselt on avaliku teenistuse juhtivale ametikohale lõpliku edutamise eelduseks tingimus, et valitud kandidaat läbib sel ametikohal edukalt eelneva kaheaastase katseaja, ja mille kohaselt niisuguses olukorras, kus kandidaat oli suurema osa katseajast ja on ka edaspidi vanemapuhkusel, lõpeb katseaeg seaduse alusel selle kaheaastase perioodi lõppemisel ilma pikendamise võimaluseta, nii et puudutatud isik viiakse seetõttu vanemapuhkuselt tagasi tulles tema eelmisele, nii staatuse kui ka palga poolest madalama tasemega ametikohale, mis tal oli enne katseaja algust. Kõnealuse klausli rikkumist ei saa põhjendada katseaja eesmärgiga, mis seisneb isiku juhtival ametikohal töötamise sobivuse hindamise võimaldamises.
ET Euroopa Liidu Teataja C 338/2

Euroopa Kohtu (kuues koda) 20. juuli 2017. aasta otsus (Supremo Tribunal de Justiça eelotsusetaotlus – Portugal) – Fidelidade-Companhia de Seguros SA versus Caisse Suisse de Compensation, Fundo de Garantia Automóvel, Sandra Cristina Crystello Pinto Moreira Pereira, Sandra Manuela Teixeira Gomes Seemann, Catarina Ferreira Seemann, José Batista Pereira, Teresa Rosa Teixeira

(Kohtuasi C-287/16) (1)

((Eelotsusetaotlus - Mootorsõiduki valdaja vastutuskindlustus - Direktiiv 72/166/EMÜ - Artikli 3 lõige 1 - Teine direktiiv 84/5/EMÜ - Artikli 2 lõige 1 - Kindlustusleping, mis on sõlmitud valeandmete alusel, mis puudutavad sõiduki omanikku ja selle peamise juhi isikut - Kindlustusvõtja - Majandusliku huvi puudumine kõnealust lepingut sõlmida - Absoluutselt tühine kindlustusleping - Mõju õnnetuses kannatanud kolmandatele isikutele))

(2017/C 338/02)

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Supremo Tribunal de Justiça

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Fidelidade-Companhia de Seguros SA

Kostjad: Caisse Suisse de Compensation, Fundo de Garantia Automóvel, Sandra Cristina Crystello Pinto Moreira Pereira, Sandra Manuela Teixeira Gomes Seemann, Catarina Ferreira Seemann, José Batista Pereira, Teresa Rosa Teixeira

Resolutsioon

Nõukogu 24. aprill 1972. aasta direktiivi 72/166/EMÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 3 lõiget 1 ja nõukogu 30. detsembri 1983. aasta teise direktiivi 84/5/EMÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 2 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille tagajärjel saab sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas õnnetuses kannatanud kolmandate isikute vastu tugineda mootorsõidukite tsiviilvastutuskindlustuse lepingu tühisusele, mis tulenes kindlustusvõtja algselt esitatud valeandmetest kõnealuse sõiduki omaniku ja peamise juhi kohta, või asjaolust, et isik, kelle arvel või nimel kindlustusleping sõlmiti, ei omanud majanduslikku huvi nimetatud lepingu sõlmimise vastu.

(1) ELT C 326, 6.9.2016.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määruse (EL) nr 604/2013, millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku esitatud rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest, artiklit 12, koostoimes selle määruse artikli 2 punktiga m, tuleb tõlgendada nii, et asjaolu, et sellise esimese liikmesriigi ametiasutused, kuhu on saabunud erakordselt suur hulk kolmandate riikide kodanikke, kes soovivad läbida selle liikmesriigi territooriumi, et esitada rahvusvahelise kaitse taotlus mõnes teises liikmesriigis, lubavad oma riigi territooriumile siseneda kodanikel, kes ei vasta selles esimeses liikmesriigis põhimõtteliselt nõutavatele sisenemise tingimustele, ei saa pidada „viisaks“ nimetatud artikli 12 tähenduses.
3.

Määruse nr 604/2013 artikli 20 lõiget 2 tuleb tõlgendada selliselt, et rahvusvahelise kaitse taotlus loetakse esitatuks siis, kui kirjalik dokument, mille koostas ametiasutus ja mis tõendab, et kolmanda riigi kodanik on soovinud rahvusvahelist kaitset, laekub sellest määrusest tulenevate kohustuste täitmise eest vastutavale asutusele ja olenevalt olukorrast ka siis, kui nimetatud asutusele laekub ainult selle dokumendi põhisisu, kuid mitte dokument ise või selle dokumendi koopia.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määruse (EL) nr 604/2013, millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku esitatud rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest, artikli 27 lõiget 1, koostoimes määruse põhjendusega 19, tuleb tõlgendada nii, et rahvusvahelise kaitse taotleja võib tema suhtes tehtud üleandmisotsuse vaidlustamisel tugineda väitele, et nimetatud määruse artikli 13 lõikes 1 sätestatud liikmesriigi piiri ebaseadusliku ületamisega seonduva vastutuse kriteeriumi on vääralt kohaldatud.