Kohtuasi C-197/09 RX-II

M

versus

Euroopa Ravimiamet

„Kohtuotsuse T-12/08 P uuesti läbivaatamine — Menetlusstaadium lubab teha asja suhtes otsuse — Õiglane kohtulik arutamine — Võistlevuse põhimõte — Mõju ühenduse õiguse ühtsusele või järjepidevusele”

Euroopa Kohtu otsus (kodukorra artiklis 123b ette nähtud erikoda), 24. juuni 2009 (C-197/09 RX) I ‐ 12037

Kohtujurist J. Mazáki seisukoht, esitatud 28. oktoobril 2009 I ‐ 12044

Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 17. detsember 2009) I ‐ 12052

Kohtuotsuse kokkuvõte

Asi ei ole põhimõtteliselt sellises menetlusstaadiumis, mis lubab teha apellatsioonikohtul otsuse Euroopa Kohtu põhikirja artikli 61 esimese lõigu ja sama põhikirja I lisa artikli 13 lõike 1 tähenduses, kui esimeses astmes asja menetlenud kohus on – rahuldades vastuvõetamatuse vastuväite ilma seda põhikohtuasjaga liitmata – jätnud hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata. Teatud tingimustel on apellatsioonimenetluse raames siiski võimalik teha otsus hagi sisu suhtes. See võib ühelt poolt olla nii näiteks juhul, kui vaidlustatud kohtuotsuse või -määruse tühistamine sisaldab paratamatult teatavat lahendust käsitletava hagi sisu osas või teiselt poolt siis, kui tühistamishagi sisuline hindamine põhineb poolte argumentidel, mille pooled on esitanud apellatsioonkaebuse raames pärast esimese kohtuastme argumentatsiooni. Euroopa Kohtu põhikirja I lisa artikli 13 lõige 1, mis reguleerib Esimese Astme Kohtu otsust põhjendatud apellatsioonkaebuse korral, ei ole küll täielikult samasuguse sõnastusega kui nimetatud põhikirja artikli 61 esimene lõik, mis on Euroopa Kohtu suhtes kohaldatav säte. Siiski juhtumil, kus esimeses kohtuastmes on jäetud hagi ekslikult vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata ning vastuvõetamatuse vastuväide on rahuldatud ilma seda põhikohtuasjaga liitmata, tuleb nende sätete kohaldamisel tõlgendada mõistet „menetlusstaadium lubab teha asja suhtes otsuse” ühesuguselt, sõltumata sellest, et erinevalt artikli 13 lõikest 1 annab artikkel 61 Euroopa Kohtule kaalutlusruumi, mis võimaldab tal saata asja, mille suhtes menetlusstaadium lubab teha otsuse, tagasi esimesse kohtuastmesse. Niisugustel erilistel asjaoludel tuleb tuvastada, et asi ei ole sellises menetlusstaadiumis, mis lubaks teha asja suhtes otsuse, ja saata asi tagasi esimesse kohtuastmesse, ilma selles osas mingit kaalutlusõigust kasutamata. (vt punktid 29, 30, 35, 36)

Kaitseõiguste hulka kuulub võistlevuse põhimõte, mis on kohaldatav kõikidele menetlustele, mille tulemusel võib ühenduse institutsioon võtta vastu otsuse, mis puudutab märgatavalt isiku huve. See põhimõte sisaldab endas üldiselt menetluse poolte õigust võtta seisukoht kõigi asjaolude ja dokumentide suhtes, millel kohtuotsus põhineb, vaielda kohtus esitatud tõendite ja märkuste ning kohtu omal algatusel tõstatatud õiguslike väidete üle, millele kohus kavatseb oma otsuses tugineda. Et täita nõudeid, mis on seotud õigusega õiglasele kohtulikule arutamisele, on nimelt oluline, et pooled saaksid võistlevalt vaielda nii faktiliste kui ka õiguslike asjaolude üle, mis on menetluse tulemuse suhtes määravad. Ühenduste kohtud tagavad, et neis toimuvates menetlustes järgitakse võistlevuse põhimõtet ja et nad järgivad seda ka ise. Võistlevuse põhimõttest peab kasu saama iga pool ühenduste kohtus toimuvas menetluses, sõltumata selle isiku õiguslikust seisundist. Järelikult võivad sellele tugineda ka ühenduse institutsioonid, kui nad on niisuguse menetluse pooleks. (vt punktid 40–42)

Kostjale ei saa ette heita seda, et ta vabatahtlikult jättis esimeses kohtuastmes esitamata oma argumendid vaidluse sisu suhtes, piirdudes teadlikult oma kaitses vastuvõetamatuse vastuväite esitamisega. Vastuvõetamatuse vastuväide, mis on sätestatud nii Euroopa Kohtu kodukorra artiklis 91 kui Esimese Astme Kohtu kodukorra artiklis 114 kui menetlusküsimus, võimaldab nimelt menetlusökonoomia kaalutlustel esmalt arutamisel ja hindamisel piirduda küsimusega, kas asjaomane hagi on vastuvõetav. See menetlusküsimus võimaldab seega vältida seda, et poolte avaldused ja kohtu hinnang käsitlevad sisulisi küsimusi, kuigi hagi on vastuvõetamatu. Kui hagi tunnistatakse aga vastuvõetamatuse vastuväite rahuldamata jätmise raames vastuvõetavaks või kui nimetatud vastuväide liidetakse põhikohtuasjaga, siis peab teises faasis järgnema hagi sisuline arutamine. Vastuvõetamatuse vastuväidet reguleerivate õigusnormide mõttega ei oleks kooskõlas see, kui kostjat, kes esitab sellise vastuväite, kohustataks igaks juhuks esitama samal ajal või – kui ta on võitnud esimeses astmes – vastuses apellatsioonkaebusele oma argumendid vaidluse sisu suhtes. (vt punktid 47–51)

Personalieeskirjade artiklist 91 ühenduste kohtule tulenev täielik pädevus paneb talle ülesande lahendada tema menetluses olevad vaidlused lõplikult. See annab kohtule võimaluse – isegi kui sellel eesmärgil ei ole esitatud nõuetekohast taotlust – mõista lisaks tühistamisele omal algatusel kostjalt ametialaste eksimuste eest välja hüvitis mittevaralise kahju hüvitamiseks. Ühenduste kohus ei saa siiski põhimõtteliselt tugineda oma otsuses omal algatusel tõstatatud õigusväitele – isegi kui see on avalikul huvil põhinev väide –, ilma et ta oleks enne kutsunud pooli esitama selle väite kohta oma märkusi. Järelikult ei saa ühenduste kohtutele ühenduse institutsioonide ja nende teenistujate vahelistes rahalistes vaidlustes antud täielikku pädevust käsitada nii, et see annab neile kohtutele õiguse mitte järgida niisuguses vaidluses võistlevuse põhimõttega seotud menetluseeskirju. (vt punktid 55–58)