ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, artikleid 1, 2 ja 6 koosmõjus Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 21 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus sellised tagasiulatuvalt jõustunud riigisisesed õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis vanuse alusel diskrimineerimise lõpetamiseks näevad ette teenistuses olevate ametnike üleviimise uude palga- ja kõrgemale palgaastmele tõusmise süsteemi, milles määratakse nende esimene palgaaste uues süsteemis kindlaks viimase palgasumma põhjal, mida nad said vana süsteemi alusel.
3.

ELTL artiklit 45 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2011. aasta määruse (EL) nr 492/2011 töötajate liikumisvabaduse kohta liidu piires artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt võetakse lepingulise teenistuja palgastaaži kindlaksmääramisel varasemad teenistusperioodid, mis on täitunud teenistussuhtes Euroopa Majanduspiirkonna liikmesriigi, Türgi Vabariigi või Šveitsi Konföderatsiooni kohaliku omavalitsuse üksuse või omavalitsusüksuste liiduga, liidu institutsiooniga või valitsusvälise organisatsiooniga, mille liige on Austria Vabariik, või muu sarnase üksusega, arvesse täies ulatuses, kuid mis tahes muu varasem teenistusperiood võetakse arvesse ainult kuni 10 aasta ulatuses, niivõrd kui see teenistusperiood on asjakohane.
2.

See, et toetuse saaja, kellele nagu põhikohtuasjaski maksti toetust investeeringuga seotud tegevuseks, mida Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfond (EAFRD) määruses nr 1698/2005 ette nähtud Leader-telje raames kaasfinantseeris, üüris selle toetuse eest soetatud eseme kolmandale isikule, kes kasutab seda samaks tegevuseks, millega pidi tegelema ka toetuse saaja, võib olla käsitatav olulise muutusena kaasfinantseeritud investeeringuga seotud tegevuses selle määruse artikli 72 lõike 1 tähenduses, ja eelotsusetaotluse esitanud kohtul tuleb seda kontrollida kõigi asjasse puutuvate faktiliste ja õiguslike asjaolude alusel, arvestades selle sätte punktides a ja b ette nähtud alternatiivseid tingimusi. Selleks et järeldada, et esineb mõnele ettevõtjale või avalik-õiguslikule organile antud alusetu eelis selle määruse artikli 72 lõike 1 punkti a tähenduses, tuleb liikmesriigi pädeval asutusel kindlaks teha, milles täpselt alusetu eelis seisneb, ning liikmesriigi pädev kohus peab saama seda kontrollida. Küsimus, kas faktilisi ja õiguslikke asjaolusid arvestades oleks või ei oleks toetuse tegelik kasutaja toetust saanud, kui ta oleks ise toetustaotluse esitanud, on küll asjakohane, kuid viidatud artikli 72 lõike 1 punkti a kohaldamise seisukohast ei ole sel määravat tähtsust.
C 230/6

ET

Euroopa Kohtu (teine koda) 8. mai 2019. aasta otsus (Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu eelotsusetaotlus — Poola) — Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach versus Szef Krajowej Administracji Skarbowej

(kohtuasi C-566/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Ühine käibemaksusüsteem - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikli 168 punkt a - Sisendkäibemaksu mahaarvamine - Käibemaksu neutraalsuse põhimõte - Maksukohustuslane, kes tegeleb nii majandustegevusega kui mittemajandusliku tegevusega - Kaubad ja teenused, mis soetati nii käibemaksuga maksustavate kui ka käibemaksu kohaldamisalast välja jäävate tehingute tegemiseks - Jaotamiskriteeriumide puudumine liikmesriigi õigusnormides - Maksu õiguspärasuse põhimõte)

(2019/C 230/07)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach

Vastustaja: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 168 punkti a tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi praktika, mille kohaselt on maksukohustuslasel õigus maha arvata kogu sisendkäibemaks sellistelt kaupadelt ja teenustelt, mille viimane soetas nii käibemaksuga maksustatud majandustegevuse kui ka sellise mittemajandusliku tegevuse tarbeks, mis ei kuulu käibemaksu kohaldamisalasse, kuna kohaldatavate maksuõigusnormide hulgas puuduvad erinormid jaotamise kriteeriumide ja meetodite kohta, mis võimaldaksid maksukohustuslasel kindlaks määrata sisendkäibemaksu selle osa, mis tuleb lugeda seotuks vastavalt tema majandustegevusega ja tema mittemajandusliku tegevusega.

(1) ELT C 13, 15.1.2018.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 8. mai 2019. aasta otsus (Corte di Appello di Trento eelotsusetaotlus — Itaalia) — Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca — MIUR versus Fabio Rossato, Conservatorio di Musica F.A. Bonporti

(kohtuasi C-494/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Sotsiaalpoliitika - Tähtajaline töö - Avaliku sektori tööandjaga sõlmitud lepingud - Meetmed tähtajaliste töölepingute kasutamise kuritarvitamise karistamiseks - Töösuhte muutmine tähtajatuks töösuhteks - Muutmise tagasiulatuva jõu piiramine - Rahalise hüvitise mittemaksmine)

(2019/C 230/06)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte di Appello di Trento

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca — MIUR

Vastustajad: Fabio Rossato, Conservatorio di Musica F.A. Bonporti

Resolutsioon

Nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivile 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta, lisatud 18. märtsil 1999 sõlmitud raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta klausli 5 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis sellisena nagu liikmesriigi kõrgeimad kohtud on neid kohaldanud, välistavad avaliku sektori õpetajate puhul, kelle tähtajaline töösuhe on muudetud tähtajatuks töösuhteks piiratud tagasiulatuva jõuga, õiguse saada järjestikuste tähtajaliste töölepingute kasutamise kuritarvitamise eest rahalist hüvitist, juhul kui niisugune töösuhte muutmine ei ole ebakindel, ettenägematu ega juhuslik ning kui järjestikuste tähtajaliste töölepingute alusel omandatud tööstaaži arvessevõtmise piiramine on sellise kuritarvitamise karistamiseks proportsionaalne meede — asjaolu, mida peab hindama eelotsusetaotluse esitanud kohus.

(1) ELT C 374, 6.11.2017.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 7. mai 2019. aasta otsus (Symvoulio tis Epikrateiase eelotsusetaotlus — Kreeka) — Monachos Eirinaios, kata kosmon Antonios Giakoumakis tou Emmanouil versus Dikigorikos Syllogos Athinon

(kohtuasi C-431/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 98/5/EÜ - Õigus tegutseda advokaadi kutsealal - Munk, kes on omandanud advokaadi kutsekvalifikatsiooni muus liikmesriigis kui vastuvõttev liikmesriik - Artikli 3 lõige 2 - Vastuvõtva liikmesriigi pädevas asutuses registreerimise tingimus - Tunnistus päritoluliikmesriigi pädevas asutuses registreerimise kohta - Registreerimisest keeldumine - Kutse-eetika nõuded - Mungaks olemise kokkusobimatus advokaadi kutsealal tegutsemisega)

(2019/C 230/04)

Kohtumenetluse keel: kreeka

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Symvoulio tis Epikrateias

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Monachos Eirinaios, kata kosmon Antonios Giakoumakis tou Emmanouil

Vastustaja: Dikigorikos Syllogos Athinon

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. veebruari 1998. aasta direktiivi 98/5/EÜ, millega hõlbustatakse alalist tegutsemist advokaadi kutsealal muus liikmesriigis kui see, kus omandati kutsekvalifikatsioon, artikli 3 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis keelavad advokaadil, kes on munk ja kes on advokaadina kantud päritoluliikmesriigi pädeva asutuse registrisse, registreeruda vastuvõtva liikmesriigi pädevas asutuses, et tegutseda selles liikmesriigis päritolumaa kutsenimetuse all, keelates seda põhjusel, et nende õigusnormide kohaselt ei ole advokaadi kutsealal tegutsemine ühildatav mungaks olemisega.

(1) ELT C 309, 18.9.2017.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 8. mai 2019. aasta otsus (Hoge Raad der Nederlandeni eelotsusetaotlus — Madalmaad) — SF versus Inspecteur van de Belastingdienst

(kohtuasi C-631/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus - Määrus (EÜ) nr 883/2004 - Artikli 11 lõike 3 punkt e - Liikmesriigi kodanik, kes töötab meremehena kolmanda riigi lipu all sõitval laeval - Töötaja elukohajärgsest liikmesriigist erinevas liikmesriigis asutatud tööandja - Kohaldatava õiguse kindlaksmääramine)

(2019/C 230/10)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: SF

Vastustaja: Inspecteur van de Belastingdienst

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta määrusega (EL) nr 465/2012, artikli 11 lõike 3 punkti e tuleb tõlgendada nii, et selline olukord, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kus isik, kes töötab meremehena liikmesriigis asutatud tööandja jaoks kolmanda riigi lipu all väljaspool Euroopa Liidu territooriumi sõitval laeval, on säilitanud oma elukoha päritoluliikmesriigis, kuulub viidatud sätte kohaldamisalasse, mistõttu kohaldatav liikmesriigi õigus on selle isiku elukohajärgse liikmesriigi õigus.

(1) ELT C 63, 19.2.2018.
1.

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas, mida on muudetud nõukogu 7. mai 2002. aasta direktiiviga 2002/38/EÜ, artikli 9 lõike 2 punkti c esimest taanet ja nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 52 punkti a tuleb tõlgendada nii, et sellise kompleksteenuse osutamine, nagu on arutusel põhikohtuasjas ja mis seisneb veebikaameraga filmitud ja interneti kaudu otse edastatavate interaktiivsete erootiliste esituste pakkumises, on „meelelahutustegevus“ nimetatud sätete tähenduses, mille „tegeliku osutamise kohaks“ nende sätete tähenduses tuleb pidada kohta, kus on teenuseosutaja asukoht või püsiv tegevuskoht, kust ta teenust osutab, või asukoha või püsiva tegevuskoha puudumisel kohta, kus on tema alaline või peamine elukoht.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 2. mai 2019. aasta otsus (Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourgi eelotsusetaotlus — Luksemburg) — Pillar Securitisation Sàrl versus Hildur Arnadottir

(kohtuasi C-694/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tsiviil- ja kaubandusasjade kohtualluvus ja neid käsitlevate kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine - Lugano II konventsioon - Artikkel 15 - Tarbijaleping - Seos direktiiviga 2008/48/EÜ - Tarbijakrediidileping - Artiklid 2 ja 3 - Mõisted „tarbija“ ja „tehingud, mille suhtes kohaldatakse direktiivi“ - Krediidi maksimumsumma - Tähtsusetus Lugano II konventsiooni artikli 15 seisukohast)

(2019/C 220/06)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Pillar Securitisation Sàrl

Vastustaja: Hildur Arnadottir

Resolutsioon

30. oktoobril 2007 allkirjastatud tsiviil- ja kaubandusasjade kohtualluvuse ning neid käsitlevate kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise konventsiooni, mis on ühenduse nimel heaks kiidetud nõukogu 27. novembri 2008. aasta otsusega 2009/430/EÜ, artiklit 15 tuleb tõlgendada nii, et selgitamaks välja, kas teatav krediidileping on krediidileping, mille on sõlminud „tarbija“ nimetatud artikli 15 tähenduses, ei tule kindlaks teha, kas see kuulub Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta direktiivi 2008/48/EÜ, mis käsitleb tarbijakrediidilepinguid ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 87/102/EMÜ, kohaldamisalasse selles mõttes, et asjaomase krediidi kogusumma ei ületa selle direktiivi artikli 2 lõike 2 punktis c sätestatud ülempiiri, ja seejuures ei oma tähtsust tõik, et direktiivi riigisisesesse õigusesse ülevõtvates sätetes ei ole ette nähtud kõrgem ülempiir.

(1) ELT C 63, 19.2.2018.
3.

Piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepaneliku ja aruka keskmise tarbija mõistet, kelle arusaamast peab liikmesriigi kohus lähtuma selleks, et kindlaks määrata, kas on tegemist „seoste tekitamisega“ määruse nr 510/2006 artikli 13 lõike 1 punkti b tähenduses, tuleb käsitada nii, et see puudutab Euroopa tarbijaid, sealhulgas selle liikmesriigi tarbijaid, kus on valmistatud toode, mis tekitab seoseid kaitstud nimetusega või millega see nimetus on geograafiliselt seotud, ja kus seda toodet peamiselt tarbitakse.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 2. mai 2019. aasta otsus (Gerechtshof’s-Hertogenboschi eelotsusetaotlus — Madalmaad) — A-Fonds versus Inspecteur van de Belastingdienst

(kohtuasi C-598/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Olemasolev abi ja uus abi - Mõiste „uus abi“ - Dividendimaksu tagastamine - Kord, mis laieneb asjakohasest liikmesriigist väljaspool asuvatele juriidilistele isikutele - Kapitali vaba liikumine - Liikmesriikide kohtute kohustused)

(2019/C 220/03)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Gerechtshof’s-Hertogenbosch

Põhikohtuasja pooled

Hageja: A-Fonds

Kostja: Inspecteur van de Belastingdienst

Resolutsioon

ELTL artikleid 107 ja 108 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi kohus ei saa hinnata, kas niisugune asukoha nõue nagu see, mida käsitletakse põhikohtuasjas, on kooskõlas EÜ artikli 56 lõikega 1 (hiljem ELTL artikli 63 lõige 1), kui asjasse puutuv dividendimaksu tagastamise kord on käsitatav abikavana.

(1) ELT C 22, 22.1.2018.
3.

Sellistel asjaoludel nagu põhikohtuasjas ei või liikmesriigi kohus kasutada riigisisest sätet, mis lubab säilitada tühistatud õigusakti teatavad tagajärjed, et ajutiselt säilitada teatavate riigisiseste sätete, mille ta on tunnistanud direktiiviga 2006/112 kokkusobimatuks, toime kuni nende sätete direktiiviga kooskõlla viimiseni, selleks et esiteks piirata tühistamise tagasiulatuvast mõjust tuleneva õigusliku ebakindlusega seotud riske ja teiseks, et ära hoida nimetatud direktiiviga vastuolus oleva riigisisese korra kohaldamist, mis kehtis enne nimetatud sätteid.
2.

Liidu õiguse esimuse põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et see ei pane liikmesriigi kohtule kohustust jätta kohaldamata riigisisese õiguse norm, mis on vastuolus sellise raamotsuse sättega, nagu on põhikohtuasjas käsitletavad raamotsused, mille õiguslik toime säilitatakse vastavalt aluslepingutele lisatud protokolli (nr 36) üleminekusätete kohta artiklile 9, sest neil raamotsuse sätetel puudub vahetu õigusmõju. Liikmesriikide ametiasutustel, sealhulgas kohtutel, tuleb siiski tõlgendada riigisisest õigust võimalikult suures ulatuses kooskõlas asjasse puutuva raamotsusega nii, et see võimaldaks tagada raamotsuse eesmärgile vastava tulemuse.
1.

ELL artikli 4 lõiget 3 ja ELL artikli 19 lõike 1 teist lõiku koostoimes ELTL artikli 288 kolmanda lõiguga ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. mai 2008. aasta direktiivi 2008/50/EÜ välisõhu kvaliteedi ja Euroopa õhu puhtamaks muutmise kohta artikleid 6 ja 7 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi kohtul, kellele on esitanud sellekohase taotluse isikud, keda otseselt puudutab kõnealuse direktiivi artikli 13 lõikes 1 ette nähtud piirtasemete ületamine, tuleb kontrollida, kas konkreetses piirkonnas asuvad proovivõtukohad on paigaldatud vastavalt sama direktiivi III lisa B jao punkti 1 alapunktis a sätestatud kriteeriumidele, ja kui see nii ei ole, siis võtta pädeva riigisisese ametiasutuse suhtes kõik vajalikud meetmed, näiteks — juhul kui see on ette nähtud riigisiseses õiguses — teha ettekirjutus, et proovivõtukohad valitaks nimetatud kriteeriume järgides.
—

kuna Kreeka Vabariik kehtestas akadeemiliste kvalifikatsioonide tunnustamise menetlusele tunnistuste sisu puudutavad lisanõuded ja korvamismeetmed, hindamata eelnevalt olulisi erinevusi võrreldes riigisisese koolitusega, ning kuna ta jättis jõusse diskrimineerivad õigusnormid, mis kohustavad vahendaja kvalifikatsiooni akrediteerimise taotlejaid — kui neil on välisriigist või tunnustatud välisriigi koolitusasutuse poolt Kreekas läbiviidud koolituse tulemusel välja antud akrediteerimistunnistus — tõendama, et nad on vähemalt kolm korda osalenud vahendusmenetluses, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. septembri 2005. aasta direktiivi 2005/36/EÜ kutsekvalifikatsioonide tunnustamise kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. novembri 2013. aasta direktiiviga 2013/55/EL, artiklitest 13 ja 14, artikli 50 lõikest 1 ning VII lisast.
2.

Komisjoni 27. aprilli 2011. aasta otsuse 2011/278/EL, millega määratakse kindlaks kogu liitu hõlmavad üleminekueeskirjad direktiivi 2003/87 artikli 10a kohaste tasuta saastekvootide ühtlustatud eraldamiseks artikli 3 punkti c tuleb tõlgendada nii, et kuivõrd sellist käitist, nagu on kõne all põhikohtuasjas, tuleb pidada „elektritootjaks“ direktiivi 2003/87 artikli 3 punkti u tähenduses, siis ei ole sellel käitisel õigust saada tasuta saastekvoote direktiivi I lisas nimetud tegevusega „kütuste põletamine käitistes, mille summaarne nimisoojusvõimsus on üle 20 MW“ seoses toodetud soojusenergia eest, kui soojusenergiat kasutatakse muu tegevuse jaoks kui elektritootmine, sest selline käitis ei vasta direktiivi artikli 10a lõigetes 4 ja 8 sätestatud tingimustele.
1.

Mitteresidendist tütarettevõtja kahjumi lõplikkuse hindamisel 13. detsembri 2005. aasta kohtuotsuse Marks & Spencer (C-446/03, EU:C:2005:763) punkti 55 tähenduses ei ole määrav asjaolu, et liikmesriik, kus asub tütarettevõtja, ei luba ühinemise korral ühe äriühingu kahjumit teisele maksukohustuslasele üle kanda, samas kui sellise võimaluse näeb residentidest äriühingute ühinemise korral ette liikmesriik, kus asub emaettevõtja, välja arvatud juhul, kui emaettevõtja tõendab, et seda kahjumit ei saa kasutada nii, et seda saaks arvesse võtta kolmanda isiku tulevaste maksustamisperioodide osas, millega võib muu hulgas tegemist olla võõrandamise korral.
1.

Kuna Saksamaa Liitvabariik on sõiduautode puhul sisse viinud taristutasu ja samal ajal ette näinud, et Saksamaal registreeritud sõiduki omanik vabastatakse mootorsõidukimaksust vähemalt makstud taristutasu summa ulatuses, on Saksamaa Liitvabariik rikkunud ELTL artiklitest 18, 34, 56 ja 92 tulenevaid kohustusi.
2.

Mitteresidendist tütarettevõtja kahjumi lõplikkuse hindamisel 13. detsembri 2005. aasta kohtuotsuse Marks & Spencer (C-446/03, EU:C:2005:763) punkti 55 tähenduses ei ole määrav asjaolu, et liikmesriik, kus asub tütarettevõtja, ei luba likvideerimise aastal ühe äriühingu kahjumit teisele maksukohustuslasele üle kanda, välja arvatud juhul, kui emaettevõtja tõendab, et seda kahjumit ei saa kasutada nii, et seda saaks arvesse võtta kolmanda isiku tulevaste maksustamisperioodide osas, millega võib muu hulgas tegemist olla võõrandamise korral.
Euroopa Kohtu (viies koda) 23. mai 2019. aasta otsus (Verwaltungsgerichtshofi eelotsusetaotlus — Austria) — Mohammed Bilali versus Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

(kohtuasi C-720/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala - Varjupaigapoliitika - Täiendav kaitse - Direktiiv 2011/95/EL - Artikkel 19 - Täiendava kaitse seisundi tühistamine - Haldusasutuse eksimus faktilistes asjaoludes)

(2019/C 263/10)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Verwaltungsgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: Mohammed Bilali

Vastustaja kassatsioonimenetluses: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiivi 2011/95/EL, mis käsitleb nõudeid, millele kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad vastama, et kvalifitseeruda rahvusvahelise kaitse saajaks, ning nõudeid pagulaste või täiendava kaitse saamise kriteeriumidele vastavate isikute ühetaolisele seisundile ja antava kaitse sisule, artikli 19 lõiget 1 tuleb koostoimes selle direktiivi artikliga 16 tõlgendada nii, et liikmesriik peab tühistama täiendava kaitse seisundi, kui ta on andnud selle seisundi ilma, et tingimused selle andmiseks oleksid täidetud, tuginedes asjaoludele, mis on hiljem osutunud valeks, ja kuigi asjaomasele isikule ei saa ette heita, et ta oleks liikmesriiki selles osas eksitusse viinud.

(1) ELT C 104, 19.3.2018.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 13. juuni 2019. aasta otsus (Areios Pagose eelotsusetaotlus — Kreeka) — Ellinika Nafpigeia AE versus Panagiotis Anagnostopoulos jt

(kohtuasi C-664/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Sotsiaalpoliitika - Direktiiv 2001/23/EÜ - Kohaldamisala - Ettevõtte osa üleminek - Töötajate õiguste kaitse - Mõiste „üleminek“ - Mõiste „majandusüksus“ - Emaettevõtja majandustegevuse ühe osa võõrandamine äsja loodud tütarettevõtjale - Identiteet - Sõltumatus - Majandustegevuse jätkamine - Majandustegevuse jätkamise stabiilsuse kriteerium - Kolmandatelt isikutelt tootmistegurite hankimine - Üle antud üksuse likvideerimise kavatsus)

(2019/C 263/08)

Kohtumenetluse keel: kreeka

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Areios Pagos

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Ellinika Nafpigeia AE

Kostjad: Panagiotis Anagnostopoulos jt

menetluses osalesid: Syllogos Ergazomenon Nafpigeion Skaramagka, I TRIAINA, Panellinia Omospondia Ergatoÿpallilon Metallou (POEM), Geniki Synomospondia Ergaton Ellados (GSEE)

Resolutsioon

Nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiivi 2001/23/EÜ ettevõtjate, ettevõtete või nende osade üleminekul töötajate õigusi kaitsvate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, eriti selle artikli 1 lõike 1 punkte a ja b tuleb tõlgendada nii, et seda direktiivi kohaldatakse tootmisüksuse ülemineku suhtes esiteks olukorras, kus võõrandaja, omandaja või mõlemad koos tegutsevad selleks, et omandaja jätkaks võõrandaja majandustegevust, kuid ka selleks, et omandaja hiljem likvideerimise teel lõpetada, ning teiseks olukorras, kus asjaomane üksus ei ole täiesti sõltumatu, kuna ta ei suuda ilma kolmandatelt isikutelt tootmistegureid hankimata oma majanduslikku eesmärki saavutada, tingimusel — mille täitmist peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus —, et esiteks on järgitud liidu õiguse üldpõhimõtet, mille kohaselt ei tohi võõrandaja ja omandaja üritada saada pettuse või kuritarvituse teel kasu eelistest, mis neile direktiivist 2001/23 tuleneda võivad, ning teiseks, et asjaomasel üksusel on piisavad tagatised selleks, et kolmanda isiku tootmistegurid oleksid talle kättesaadavad, nii et ta ei pea sõltuma viimase ühepoolsetest majanduslikest otsustest.

(1) ELT C 32, 29.1.2018.
Euroopa Kohtu (viies koda) 12. juuni 2019. aasta otsus (Svea hovrätti eelotsusetaotlus — Rootsi) — Patent-och registreringsverket versus Mats Hansson

(kohtuasi C-705/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Kaubamärgid - Direktiiv 2008/95/EÜ - Artikli 4 lõike 1 punkt b - Segiajamise tõenäosus - Tervikmulje - Reservatsiooniga registreeritud varasem kaubamärk - Sellise reservatsiooni mõju varasema kaubamärgi kaitse ulatusele)

(2019/C 263/09)

Kohtumenetluse keel: rootsi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Svea hovrätt

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Patent-och registreringsverket

Vastustaja: Mats Hansson

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 4 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisene õigusnorm, milles on nähtud ette võimalus teha reservatsioon, mille tulemusel jäetakse mitmeosalise kaubamärgi element, mida reservatsioon puudutab, välja nende tegurite igakülgsest analüüsist, mis on asjakohased segiajamise tõenäosuse tuvastamise seisukohast selle sätte tähenduses, või omistatakse sellele elemendile algusest peale ja püsivalt piiratud kaal vastavas analüüsis.

(1) ELT C 83, 5.3.2018.