Kohtuasi C-424/07

Euroopa Komisjon

versus

Saksamaa Liitvabariik

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Elektrooniline side — Direktiiv 2002/19/EÜ — Direktiiv 2002/21/EÜ — Direktiiv 2002/22/EÜ — Võrgud ja teenused — Siseriiklikud õigusnormid — Uued turud”

Kohtujurist M. Poiares Maduro ettepanek, esitatud 23. aprillil 2009 I ‐ 11434

Euroopa Kohtu otsus (neljas koda), 3. detsember 2009 I ‐ 11449

Kohtuotsuse kokkuvõte

Õigusaktide ühtlustamine – Elektroonilised sidevõrgud ja -teenused – Õiguslik raamistik – Direktiivid 2002/19, 2002/21 ja 2002/22

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/19, artikli 8 lõige 4, direktiiv 2002/21, artiklid 6 ja 7, artikli 8 lõiked 1 ja 2, artikli 15 lõige 3 ja artikkel 16 ning direktiiv 2002/22, artikli 17 lõige 2)

Liikmesriik, kes kehtestab õigusnormid, mis piiravad riigi reguleeriva asutuse kaalutlusõigust ega vasta direktiivi 2002/21 artiklites 6 ja 7 sätestatud konsulteerimis- ja konsolideerimiskorrale, rikub direktiivi 2002/19 (elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta) artikli 8 lõikest 4, direktiivi 2002/21 (elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta) artiklitest 6 ja 7, artikli 8 lõigetest 1 ja 2, artikli 15 lõikest 3 ja artiklist 16 ning direktiivi 2002/22 (universaalteenuste ning kasutajate õiguste kohta elektrooniliste sidevõrkude ja -teenuste puhul) artikli 17 lõikest 2 tulenevaid kohustusi.

Riigi reguleerivatel asutustel on oma ülesannete täitmisel ulatuslik pädevus, et elektroonilise side turu reguleerimise vajadust igas olukorras juhtumipõhiselt hinnata. Direktiivi 2002/21 artikli 15, eriti selle lõike 3 kohaselt on riigi reguleerivad asutused kohustatud määratlema tihedas koostöös komisjoniga asjaomased turud kõnealuses sektoris. Sama direktiivi artikli 16 kohaselt analüüsivad riigi reguleerivad asutused seejärel nõnda määratletud turgusid ning otsustavad, kas need turud tegutsevad konkurentsinõuete kohaselt. Kui see nii ei ole, kehtestab asjassepuutuv riigi reguleeriv asutus sellel turul märkimisväärse turujõuga ettevõtjatele regulatiivsed eelkohustused. Need artiklid puudutavad kogu elektroonilise side sektorit ega jäta oma kohaldamisalast välja uusi turge ega ühtegi muud turgu.

Siseriiklik säte, mis näeb sõnaselgelt ette, et uusi turge ei pea reguleerima, välja arvatud juhul, kui teatavad asjaolud, nagu püsiva konkurentsi puudumine turul, osutavad vajadusele neid turge reguleerida, sekkub riigi reguleerivale asutusele antud ulatuslikku pädevusse, takistades tal võtta igale üksikjuhtumile kohaseid meetmeid, ega ole seega direktiivi 2002/21 artikliga 16 kooskõlas. Riigi reguleeriva asutuse kaalutlusõiguse piiramine niisuguse sätte alusel mõjutab ka paratamatult selle asutuse pädevust turgu määratleda. Riigi reguleeriv asutus ei pea vastavalt osutatud direktiivi artikli 15 lõikele 3 asjaomaseid turge enam määratlema osas, milles komisjoni soovituse (elektroonilise side sektori asjaomaste toote- ja teenuseturgude kohta, mis vastavalt direktiivile 2002/21 vajavad eelnevat reguleerimist) lisas identifitseeritud turud on siseriiklikus õiguses sätestatud uue turu määratlusega juba hõlmatud.

Lisaks tuleneb direktiivi 2002/19 artikli 8 lõikest 4 ja direktiivi 2002/22 artikli 17 lõikest 2, et osutatud artiklite kohaselt kehtestatud kohustused lähtuvad täheldatud probleemi olemusest ning on direktiivi 2002/21 artiklis 8 sätestatud eesmärke silmas pidades proportsionaalsed ja põhjendatud ning et riigi reguleerivad asutused on kohustatud edendama osutatud artiklis 8 mainitud reguleerimise eesmärke ja seega kaaluma neid eesmärke reguleerimist vajavate asjaomaste turgude määratlemisel ja analüüsimisel. Siseriiklik säte, mis uue turu reguleerimise vajaduse analüüsimisel riigi reguleeriva asutuse poolt eelistab neist vaid ühte eesmärki, nagu eesmärk edendada tulemuslikku investeerimist infrastruktuuridesse ja toetada uuendusi, rikub direktiivi 2002/19 artikli 8 lõiget 4, direktiivi 2002/21 artikli 8 lõikeid 1 ja 2 ning direktiivi 2002/22 artikli 17 lõiget 2 ning piirab osutatud direktiivide vastaselt riigi reguleeriva asutuse kaalutlusõigust.

Direktiivi 2002/21 artikliga 16 on vastuolus ka siseriiklik säte, mis kehtestab reguleerimist vajavate asjaomaste turgude analüüsimiseks osutatud direktiivis ette nähtud tingimustega võrreldes piiravamad tingimused, nagu selline siseriiklik säte, mis näeb ette kriteeriumi selleks, et uue turu suhtes saaks erandjuhtudel kohaldada eelnevat reguleerimist, kui on oht, et püsivat konkurentsi arengut pikaajaliselt takistatakse.

Siseriiklik säte, mis kehtestab uute turgude reguleerimata jätmise põhimõtte, piirab riigi reguleeriva asutuse kaalutlusõigust kohaldada uute turgude suhtes turu määratlemist ja turuanalüüsi. Eelöeldu tähendab paratamatult seda, et teatavatel asjaoludel ei peeta kinni direktiivi 2002/21 artiklites 6 ja 7 sätestatud korrast, millele viitavad turu määratlemise ja turuanalüüsiga seoses osutatud direktiivi artikli 15 lõige 3 ja artikli 16 lõige 6.

(vt punktid 55, 56, 61, 64, 66, 78, 82, 83, 86, 90, 91, 93, 94, 98, 99, 105, 106, 108 ja resolutsioon)