Kohtuasi T-398/07

Hispaania Kuningriik

versus

Euroopa Komisjon

„Konkurents — Turgu valitseva seisundi kuritarvitamine — Interneti lairibaühenduse Hispaania turg — EÜ artikli 82 rikkumise tuvastamise otsus — Hindade kindlaksmääramine — Hinnakruvi — Lojaalne koostöö — EÜ artikli 82 kohaldamine ultra vires — Õiguskindlus — Õiguspärase ootuse kaitse”

Kohtuotsuse kokkuvõte

Komisjoni poolt EÜ artiklite 81 ja 82 kohaldamise menetlustes tekkivate suhete puhul on rakendusmeetmeid, mis puudutavad EÜ artiklist 10 tulenevat lojaalse koostöö kohustust, mis on komisjonile tema suhetes liikmesriikidega kohustuslik, täpsustatud määruse nr 1/2003 IV peatüki „Koostöö” artiklites 11–16. Need sätted ei kohusta komisjoni konsulteerima riigi reguleerivate asutustega ega anna talle võimalust algatada nendega ühistegevus nende menetluste raames, mille komisjon viib läbi EÜ artiklite 81 ja 82 alusel. (vt punkt 47)

Konkurentsiõigus on sellekohaste sõnaselgete erandite puudumisel kohaldatav reguleeritud sektoritele. Lisaks ei ole konkurentsieeskirjade kohaldamine välistatud juhul, kui asjaomased sektoripõhised õigusnormid jätavad võimaluse konkurentsiks, mida ettevõtjate autonoomne tegevus võib takistada, piirata või kahjustada. Isegi kui oletada, et sektoripõhine regulatsioon tuleneb liidu teisese õiguse aktidest, ei tohi õigusnormide hierarhiat valitsevaid põhimõtteid silmas niisugused aktid igal juhul kalduda kõrvale asutamislepingu sätetest, antud juhul EÜ artiklist 82, välja arvatud juhul, kui asjaomane akt on asutamislepingu mõne sättega lubatud. (vt punktid 50, 55)

Konkurentsieeskirjade järgimise kontrollimisel telekommunikatsiooniturgudel on riigi reguleeriva asutuse eelneval kontrollil ja komisjoni tagantjärgi toimuval kontrollil erinev ese ja eesmärk, kuna asutamislepingus ette nähtud konkurentsieeskirjad täiendavad selles suhtes tagantjärele kontrollimise kaudu liidu seadusandja poolt kõnealuste turgude eelnevaks reguleerimiseks vastu võetud õiguslikku raamistikku. Lisaks annab komisjon oma hinnangu lähtuvalt vastava juhtumi asjaoludest ning teisi juhtumeid käsitlevad otsused saavad olla üksnes näitlikud, kuna erinevatele juhtumitele omased jooned ei ole identsed. Järelikult ei ole faktilised hinnangud, mis komisjon on andnud varasemate juhtumite puhul, mida praegusel juhul ei kinnita sisuliselt miski muu kui viited komisjoni pressiteadetele, ühelt asjalt teisele ülekantavad, kuna neile omased jooned on erinevad. (vt punktid 56 ja 57)

Kuigi liidu kohtud teostavad üldiselt täielikku kontrolli selle üle, kas konkurentsiõiguse teatud sätete kohaldamise tingimused on täidetud või mitte, piirdub keerulisi majanduslikke hinnanguid hõlmavate komisjoni hinnangute kohtulik kontroll tingimata ainult selle kindlakstegemisega, kas menetlusnorme ja põhjendamisreegleid on järgitud ja kas faktilised asjaolud on sisuliselt täpsed ning kas ei ole tehtud ilmset hindamisviga ning kas ei ole kuritarvitatud võimu. Kuivõrd komisjoni otsus tuleneb keerukatest tehnilistest hinnangutest, saab ka neid põhimõtteliselt vaid piiratud ulatuses kohtulikult kontrollida, mis tähendab, et liidu kohus ei saa asendada komisjoni poolt faktilistele asjaoludele antud hinnangut enda omaga. Kui liidu kohus tunnustab komisjoni kaalutlusruumi majanduslikes või tehnilistes küsimustes, ei tähenda see siiski, et liidu kohus peab hoiduma kontrollimast, kuidas komisjon on seda laadi andmeid tõlgendanud. Liidu kohus peab kontrollima nii esitatud tõendite sisulist õigsust, usaldatavust ja sidusust, kui ka seda, kas need tõendid sisaldavad kogu asjakohast teavet, mida keerulise olukorra hindamisel tuleb arvesse võtta, ja kas kõnealused tõendid toetavad järeldusi, mis nende pinnalt on tehtud. (vt punktid 60–62)

Selleks et teha kindlaks, kas turgu valitsevas seisundis olev ettevõtja kuritarvitas oma hinnakujunduse kohaldamisega seda seisundit, tuleb hinnata kõiki asjaolusid ja uurida, kas hinnakujundustegevus teeb võimatuks või piirab ostja võimalust valida oma tarneallikaid, takistab konkurentide pääsemist turule, rakendab kaubanduspartneritele võrdväärsete tehingute puhul erinevaid tingimusi, pannes nad seega ebasoodsasse konkurentsiolukorda, või tugevdab turgu valitsevat seisundit konkurentsi kahjustamisega. Täpsemalt, vertikaalselt integreeritud turgu valitseva ettevõtja hinnakujundustegevus on ebaõiglane, kuna tema hulgitoodete ja jaetoodete hinnavahe tõttu väheneb konkurentide marginaal jaeturul ning see võib endast kujutada EÜ artikli 82 vastast turgu valitseva seisundi kuritarvitamist. Arvestades väljatõrjuvat mõju, mille hinnavahe vähendamine võib turgu valitsevas seisundis oleva ettevõtjaga vähemalt sama tõhusate konkurentide jaoks kaasa tuua, võib see hinnavahe vähendamine igasuguse objektiivse õigustuse puudumisel nimelt iseenesest kujutada kuritarvitust EÜ artikli 82 tähenduses. (vt punktid 66–68)

EÜ artiklis 82 on silmas peetud üksnes konkurentsivastast tegevust, mille algatajad on ettevõtjad ise. Kui ettevõtjatele on konkurentsivastane tegevus siseriiklike õigusnormide alusel kohustuslik või kui need õigusnormid moodustavad õigusliku raamistiku, mis välistavad igasuguse ettevõtjatevahelise konkureerimise võimaluse, ei ole EÜ artikkel 82 kohaldatav. Sellises olukorras ei ole konkurentsipiirangu põhjuseks ettevõtjate sõltumatu tegevus, mis on selle sätte kohaldamise eeldus. EÜ artikkel 82 võib seevastu olla kohaldatav, kui nii nagu praegusel juhul ilmneb, et siseriiklikud õigusnormid jätavad võimaluse konkurentsiks, mida ettevõtjate sõltumatu tegevus võib takistada, piirata või kahjustada. Kui vaatamata nimetatud õigusnormidele on vertikaalselt integreeritud turgu valitseval ettevõtjal tegutsemisruum kas või ainult oma jaehindade muutmiseks, võib üksnes sel põhjusel talle hinnavahe vähendamist süüks panna. (vt punktid 70–72)

Kuritahtliku tarnimisest keeldumise tuvastamiseks vajalikud tingimused ei tarvitse olla kohaldatavad ka sellise käitumise kuritarvitusliku laadi kindlaksmääramisel, mille puhul on tegemist teenuste osutamisele või toodete müügile ebasoodsate tingimuste kohaldamisega või selliste tingimuste kehtestamisega, mille tulemusel ostja huvi kaob. Nimelt võib selline käitumine kujutada endast tarnimisest keeldumisest sõltumatut kuritarvituse vormi. Vastupidisest tõlgendusest tuleneks, et selleks, et turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja tegevust tehingutingimuste kehtestamisega seoses saaks pidada kuritarvituseks, peaksid alati olema täidetud tingimused, mille alusel saab tuvastada lepingu sõlmimisest keeldumise, see aga vähendaks põhjendamatult EÜ artikli 82 kasulikku mõju. (vt punktid 74 ja 75)

Kuna EÜ artikkel 82 keelab turgu valitseva seisundi kuritarvitamise, kuivõrd see võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust, siis vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale puudutab nimetatud artikkel turu puhul, kus turgu valitseva ettevõtja tegutsemise tulemusel on konkurents juba nõrgenenud, turgu valitseva ettevõtja sellist tegevust, mis võib takistada veel turul olemas oleva konkurentsi säilimist või konkurentsi arengut vahenditega, mis erinevad nendest vahenditest, mida kasutatakse ettevõtjate pakkumiste alusel toimivas kaupade või teenuste tavapärases konkurentsis. See mõju ei puuduta tingimata etteheidetava kuritarvitusliku tegevuse konkreetset mõju. EÜ artikli 82 rikkumise kindlakstegemiseks piisab, kui tõendada, et valitsevas seisundis oleva ettevõtja kuritarvituslik tegevus võib konkurentsi piirata, ehk teisisõnu, et sellel on või võib olla niisugune mõju. Seetõttu peab kõnealusel hinnakujundusel olema asjaomasel turul konkurentsivastane mõju, kuid see mõju ei pea olema tingimata konkreetne, vaid piisab sellest, kui tõendada, et konkurentsivastane mõju on turgu valitseva ettevõtjaga vähemalt sama tõhusate konkurentide turult väljatõrjumise näol võimalik. Kuna EÜ artiklit 82 ei kohaldata mitte ainult tegevusele, millega võidakse tarbijale otsest kahju tekitada, vaid ka tegevusele, millega tarbijale tekitatakse kahju tõhusat konkurentsi kahjustades, on turgu valitsevas seisundis ettevõtjal eriline kohustus mitte kahjustada oma tegevusega tõhusat konkurentsi ja mitte moonutada konkurentsi ühisturul. Sellest järeldub, et muu hulgas keelab EÜ artikkel 82 turgu valitsevas seisundis oleval ettevõtjal kasutada hinnakujundust, millel võib olla sama tõhusate olemasolevate või potentsiaalsete konkurentide jaoks väljatõrjuv mõju, st hinnakujundust, mis võib muuta viimatinimetatute jaoks turulepääsu ning teiste lepingupoolte jaoks eri tarneallikate või kaubanduspartnerite vahel valimise raskeks või isegi võimatuks, tugevdades seeläbi turgu valitsevat seisundit, kasutades muid vahendeid kui need, mis põhinevad toodete omaduste konkurentsil. Seda silmas pidades ei saa igasugust hinnakonkurentsi pidada õiguspäraseks. (vt punktid 89, 90, 92, 93)