9

Üldkohus kirjeldas vaidlustatud kohtuotsuse punktides 10–42 vaidluse tausta järgmiselt: „10 Hagejad […] on Hiinas asutatud äriühingud, kes toodavad ja ekspordivad jalatseid. 11 Kombineeritud nomenklatuuri teatud klassidesse kuuluvate Hiinast pärit jalatsite impordile kohaldati kuni 1. jaanuarini 2005 koguselisi piiranguid. 12 Pärast seda, kui Confédération européenne de l’industrie de la chaussure [edaspidi „CEC”] oli 30. mail 2005 esitanud kaebuse, algatas Euroopa Ühenduste Komisjon dumpinguvastase menetluse Hiinast ja Vietnamist pärit nahast pealsetega jalatsite impordi kohta. Selle menetluse algatamise teade avaldati 7. juuli 2005. aasta Euroopa Liidu Teatajas (ELT C 166, lk 14; edaspidi „algatamise teade”). 13 Arvestades kaasatud osapoolte suurt arvu, nähti algatamise teate punkti 5.1 alapunktis a ette võimalus kasutada väljavõttelist uuringut vastavalt algmääruse artiklile 17. 14 Hagejad võtsid komisjoniga ühendust, edastades talle 25. ja 26. juulil 2005 algatamise teate punkti 5.1 alapunkti a punktis i ja alapunktis e nõutud teabe, et neid kaasataks eksportivate tootjate valimisse, mida see institutsioon kavatses koostada algmääruse artikli 17 alusel, ja et neile võimaldataks [turumajanduslik kohtlemine] või vähemalt, et neile kohaldataks individuaalset kohtlemist. 15 Komisjon võttis 23. märtsil 2006 vastu määruse (EÜ) nr 553/2006, millega kehtestatakse teatavate Hiina Rahvavabariigist ja Vietnamist pärit nahast pealsetega jalatsite impordi suhtes ajutised dumpinguvastased tollimaksud (ELT L 98, lk 3, edaspidi „ajutine määrus”). 16 Ajutise määruse põhjenduse 9 kohaselt toimus dumpingu ja kahju uurimine 1. aprillist 2004 kuni 31. märtsini 2005 (edaspidi „uurimisperiood”). Kahju hindamiseks vajalike suundumuste uurimine kestis 1. jaanuarist 2001 kuni 31. märtsini 2005 (edaspidi „vaatlusalune periood”). 17 Arvestades vajadust kehtestada niisuguste Hiina ja Vietnami eksportivate tootjate toodete normaalväärtus, kellele ei pruugita võimaldada turumajanduslikku kohtlemist, toimus kontroll normaalväärtuse kindlaksmääramiseks võrdlusriigi (käesoleval juhul Brasiilia Liitvabariik) andmete alusel kolme Brasiilia ettevõtja ruumides (ajutise määruse põhjendus 8). 18 Ajutise määruse põhjendustest 10, 11, 40 ja 41 ilmneb, et asjaomane toode hõlmab peamiselt sandaale, saapaid, linnajalatseid ja linnakingi, mille pealsed on nahast või komposiitnahast. Lisaks ilmneb ajutise määruse põhjendustest 12–31, et komisjon jättis asjaomase toote määratluse alt välja eritehnoloogiaga spordijalatsid (Special Technology Athletic Footwear, edaspidi „STAF”) ning luges selle alla lastejalatsid. Ajutise määruse põhjenduse 38 kohaselt jäävad kõikide nahkpealsetega jalatsite olulised omadused, kasutusala ja tarbijapoolne tajumine peamiselt samaks, kuigi nad hõlmavad erinevaid tüüpe ja stiile. Sama määruse põhjenduse 39 kohaselt konkureerivad seega kõik need erinevad tüübid ja stiilid otseselt omavahel ja on väga laias ulatuses vastastikku asendatavad. 19 Seega järeldas komisjon ajutise määruse põhjenduses 52, et kõik kõnealustes riikides ja Brasiilias toodetavad ja müüdavad nahast ja komposiitnahast pealsetega jalatsid ning ühenduses toodetavad ja müüdavad jalatsid on sarnased nendega, mida eksporditakse kõnealustest riikidest ühendusse. 20 Dumpingu kindlaksmääramise raames kasutas komisjon väljavõttelist uuringut. Ajutise määruse põhjenduse 55 kohaselt olid nendest Hiina eksportivatest tootjatest, kes olid endast valimisse kaasamise eesmärgil teada andnud, 154 tootjat eksportinud ühendusse uurimisperioodi jooksul. Sama põhjenduse kohaselt arvati need äriühingud algselt koostööd tegevate ettevõtjate hulka ja nendega arvestati valimi moodustamisel. 21 Ajutise määruse põhjendusest 57 ilmneb, et komisjon kaasas valimisse 13 Hiina eksportivat tootjat, kelle eksport moodustas enam kui 20% Hiina ekspordimahust ühendusse. Selle määruse põhjenduse 59 kohaselt arvestati kõnealuse valimi koostamisel järgmisi kriteeriume: esiteks eksportivate tootjate suurus seoses ekspordiga ühendusse ja teiseks eksportivate tootjate suurus seoses omamaise müügiga. Teise kriteeriumi kohta märkis komisjon ajutise määruse põhjenduses 60, et omamaise müügiga seotud andmed suurendasid valimi esindatust, andes teavet vaatlusaluse toote tootmise ja müügiga seonduvate hindade ja kulude kohta asjaomaste riikide siseturul. Ajutise määruse põhjenduse 61 kohaselt moodustas valimisse kaasatud Hiina ettevõtjate eksport 25% uurimisel koostööd tegevate eksportivate ettevõtjate ekspordimahust ühendusse ning 42% nende ettevõtjate omamaisest müügist. Sama põhjenduse kohaselt ei mõjutanud STAF-toodete väljajätmine asjaomase toote määratluse alt oluliselt valimi tüüpilisust. 22 Ajutise määruse põhjenduses 62 on märgitud, et eksportivaid tootjaid, keda lõpuks valimisse ei kaasatud, teavitati, et iga dumpinguvastane tollimaks nende suhtes arvestatakse vastavalt algmääruse artikli 9 lõike 6 sätetele. Komisjon leidis ajutise määruse põhjenduses 64 seoses nende eksportivate tootjate esitatud taotlustega algmääruse artikli 9 lõike 6 ja artikli 17 lõike 3 järgse individuaalse dumpingumarginaali arvutamise kohta, et nende individuaalne kontroll oleks põhjendamatult koormav ning võib takistada kontrollimise õigeaegset lõpetamist. Selles olukorras määrati nende tootjate dumpingumarginaal valimisse kaasatud ettevõtjate kaalutud keskmise dumpingumarginaali alusel (ajutise määruse põhjendused 135 ja 143). 23 Komisjoni saadetud dumpinguvastasele küsimustikule jättis vastamata üks 13-st valimisse kaasatud ettevõtjast (ajutise määruse põhjendus 63). 24 Komisjon märgib ajutise määruse põhjenduses 150 ühenduse tootmisharu määratluse kohta, et kaebuse esitajad moodustasid vaidlusaluse toote puhul 42% kogu ühenduse toodangust. Ajutise määruse põhjenduste 65 ja 151 kohaselt koostas komisjon kümnest ühenduse tootjast valimi nende tootjate tootmismahu ja geograafilise asukoha alusel. Valimisse kaasatud tootjate toodang moodustas 10% kaebuse esitanud tootjate toodangust. Seega leiti, et 814 ühenduse tootjat, kelle nimel kaebus esitati, kujutasid endast „ühenduse tootmisharu” algmääruse artikli 5 lõike 4 tähenduses (ajutise määruse põhjendus 152). 25 Mis puudutab valimisse kaasatud ühenduse tootjaid, siis märkis komisjon, et mõnel neist olid ühenduses ka sellised kliendid, kes said oma toodangut Hiinast ja Vietnamist ning kes said nii sellisest impordist otsest kasu. Seega on need tootjad „vastuolulises olukorras”, sest mõni nende klientidest ei pruugi olla rahul, et nad esitasid kaebuse oletatava dumpingu vastu või toetasid sellist kaebust. Sellised tootjad leidsid seega, et mõni nende klientidest võib „kätte maksta”, sealhulgas lõpetada olemasolevad ärisuhted. Seetõttu rahuldas komisjon valimisse kaasatud ettevõtjate taotlused, et nende isik jääks konfidentsiaalseks (ajutise määruse põhjendus 8). 26 Komisjon leidis ajutise määruse põhjenduses 284 seoses sellega, mis tasemel peaksid ajutised dumpinguvastased meetmed kahju kõrvaldamiseks olema, et ühenduse tootmisharu kasumimarginaal oleks kahjuliku dumpingu puudumisel võinud olla 2% käibest. Sama põhjenduse kohaselt vastab see kõrgeimale kasumlikkuse tasemele, mida ühenduse tootmisharu on uurimisperioodil saavutanud, nimelt 2002. aastal, kui kõnealuste riikide turuosad olid suhteliselt väikesed võrreldes uurimisperioodi aegse tasemega. 27 7. aprilli ja 12. aprilli 2006. aasta kirjades edastas komisjon hagejatele vastavalt algmääruse artikli 14 lõikele 2 ja artikli 20 lõikele 1 ajutise määruse koopia ja dokumendi, mis sisaldas teavet nende oluliste faktide ja kaalutluste kohta, mille alusel ajutised dumpinguvastased tollimaksud kehtestati (edaspidi „vahepealse avalikustamise dokument”). Komisjon kutsus hagejaid üles esitama nende dokumentide kohta oma võimalikke märkusi 8. maiks 2006. 28 Kaks hagejat, Brosmann […] ja Lung Pao […] esitasid 8. mai 2006. aasta kirjades komisjonile oma märkused ajutise määruse ja vahepealse avalikustamise dokumendi kohta. 29 2. juunil 2006 toimus Lung Pao ja komisjoni vahel viimase asukohas kohtumine. 30 Vastavalt algmääruse artikli 20 lõigetele 2–4 edastas komisjon 8. juuli 2006. aasta faksiga hagejatele lõpliku avalikustamise dokumendi oluliste faktide ja kaalutluste kohta, millel põhineb lõplike dumpinguvastaste tollimaksude kehtestamise ettepanek. Komisjon palus hagejatel esitada 17. juuliks 2006 oma kommentaarid lõpliku avalikustamise dokumendi kohta. 31 Komisjon edastas 28. juuli 2006. aasta kirjas hagejatele täiendava lõpliku avalikustamise dokumendi. 32 Kolm hagejat, Brosmann, Seasonable Footwear (Zhongshan) [Ltd], Lung Pao ning Novi Footwear (Far East) Pte Ltd esitasid 17. juuli ja 2. augusti 2006. aasta kirjades komisjonile oma kommentaarid lõpliku avalikustamise dokumendi ja täiendava lõpliku avalikustamise dokumendi kohta. Veel üks hageja, Risen Footwear (HK) Co. [Ltd] esitas 7. augusti 2006. aasta kirjas komisjonile oma kommentaarid täiendava lõpliku avalikustamise dokumendi kohta. 33 Euroopa Liidu Nõukogu võttis 5. oktoobril 2006 vastu [vaidlusaluse] määruse […]. [Selle] määruse kohaselt kehtestas nõukogu lõpliku dumpingvastase tollimaksu Hiinast pärit nahast ja komposiitnahast pealsetega jalatsite impordi suhtes, välja arvatud spordijalatsid, STAF-id, tuhvlid ja muud toajalatsid ning varbakaitsega jalatsid, mis kuulusid kombineeritud nomenklatuuri mitmesse rubriiki ([vaidlusaluse] määruse artikkel 1). Lõplik dumpinguvastane tollimaks, mida kohaldatakse vaba netohinna suhtes ühenduse piiril enne tollimaksu sissenõudmist, on hagejate toodetud jalanõude osas 16,5%. [Vaidlusaluse] määruse artikli 3 kohaselt kehtis see määrus kaks aastat. 34 Asjaomase toote osas kinnitas nõukogu komisjoni hinnanguid (vt eespool punkt 18), mille kohaselt tuleks toote määratlusest välja jätta STAF-jalatsid, samas kui lastejalatsid tuleks sinna kaasata ([vaidlusaluse] määruse põhjendused 19 ja 25). Seevastu jättis nõukogu rahuldamata taotlused jätta asjaomase toote määratlusest välja kuus jalatsitüüpi, sh patenteeritud tehnoloogiaga jalatsid. Selle jalatsikategooriaga seoses märkis nõukogu, et patenteeritud tehnoloogia ei muuda oluliselt omadust, et tegemist on tavakasutusega jalatsiga. Seega konkureerivad need jalatsid ikkagi ühenduses toodetud vaatlusaluse tootega ([vaidlusaluse] määruse põhjendus 37). 35 Hiina tootjate valimi tüüpilisuse osas rõhutas nõukogu [vaidlusaluse] määruse põhjenduses 44, et sellesse kuuluvate ettevõtjate eksport moodustas üle 12% koostööd tegevate ettevõtjate ühendusse toimunud ekspordist. Kuna algmääruse artiklis 17 ei ole ette nähtud tüüpilisuse künnist, siis on koostatud valim selle säte tähenduses tüüpiline. 36 Nõukogu täpsustas ka [vaidlusaluse] määruse põhjenduses 46, et kohaldatud meetod valiti selleks, et tagada valimite maksimaalne võimalik tüüpilisus ja hõlmata tüüpilise omamaise müügiga äriühinguid suurima tüüpilise ekspordimahu kajastamisel. 37 Nõukogu lükkas [vaidlusaluse] määruse põhjendustes 53–59 tagasi ühenduse tootjate valimi osas kõik etteheited selle tüüpilisuse kohta ja kinnitas seega ajutises määruses tehtud komisjoni hinnanguid (vt eespool punkt 24). 38 Nõukogu käsitles [vaidlusaluse] määruse põhjendustes 60–65 küsimusi mitme ettevõtja esitatud turumajandusliku kohtlemise taotluste kohta, mille osas komisjon seisukohta ei võtnud. 39 Nende põhjenduste kohaselt ei rikkunud komisjon algmäärust, kui ta ei vastanud individuaalselt igale talle esitatud sellisele taotlusele. Vastupidi, see on kooskõlas algmääruse artikliga 17. Selles artiklis käsitletud väljavõttelist uuringut kohaldatakse ka olukorras, kui suur hulk puudutatud ettevõtjaid taotleb turumajanduslikku või individuaalset kohtlemist. Käesolevas asjas ei jätnud puudutatud ettevõtjate esitatud taotluste erakordselt suur arv komisjonile muud võimalust, kui uurida üksnes neid taotlusi, mille esitasid valimisse kaasatud ettevõtjad, et seega lepitada toimiku võimalikult individualiseeritud uurimist ja kohustuslike tähtaegade järgimist. See tähendas kõigile valimisse kaasamata ettevõtjatele valimisse kuulunud ettevõtjatele arvutatud kaalutud keskmise dumpingumarginaali kohaldamist. Sellest nähtub, et tagasi tuleb lükata ka haldusmenetluse käigus esitatud etteheited, et dumpingu arvutamine ei olnud tüüpiline. 40 Need kaalutlused kehtivad ka individuaalse kohtlemise taotluste kohta. 41 Ühenduse tootmisharu määratluse kohta märgib nõukogu [vaidlusaluse] määruse põhjenduses 157, et ükski kaebuse esitajatest ei hoidunud uurimisel koostööd tegemast. Täielikud kahjuküsimustikud saadeti üksnes valimisse kuuluvatele ühenduse tootjatele, nagu tuleneb ka väljavõttelise uuringu olemusest ([vaidlusaluse] määruse põhjendus 158). 42 Mis puudutab kahju kõrvaldamiseks vajalikku lõplike tollimaksude määra, siis viitas nõukogu [vaidlusaluse] määruse põhjenduses 292 ühenduse tootmisharu poolt pärast ajutiste tollimaksude kehtestamist esitatud tõenditele, mis näitasid, et ajutises määruses kehtestatud 2% kasumimarginaal (vt eespool punkt 26) tuleb üle vaadata. Selle põhjal tõstis nõukogu seda kasumimarginaali 6%-ni ühenduse tootmisharu käibest, täpsustades, et see tootmisharu saavutas nimetatud kasumimarginaali jalatsite osas, mille suhtes kahjulikku dumpingut ei esinenud.”