Keywords

Summary



Keywords

1. Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus

(EÜ artikkel 234)

2. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Ettevõtjatevahelised kokkulepped

(EÜ artikli 81 lõige 1)

3. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Kooskõlastatud tegevus – Mõiste

(EÜ artikli 81 lõige 1)

4. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Konkurentsi kahjustamine

(EÜ artikli 81 lõige 1)

5. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Keeld – Erand – Tingimused

(EÜ artikli 81 lõiked 1 ja 3)

Summary

1. Euroopa Kohtu ja siseriiklike kohtute vahelist funktsioonide jaotust arvestades ei ole EÜ artiklis 234 sätestatud menetluse raames Euroopa Kohtu ülesanne kontrollida, kas eelotsusetaotluse esitamise otsus on tehtud siseriiklikke kohtukorralduse ja menetlusnorme järgides.

EÜ artiklis 234 sätestatud Euroopa Kohtu ja siseriiklike kohtute koostöö raames on vaid siseriiklikul kohtul, kes asja menetleb ja kes vastutab tehtava lahendi eest, pädevus otsustada kohtuasja konkreetseid asjaolusid arvestades, kas kohtuotsuse tegemiseks on vaja eelotsust ning kas Euroopa Kohtule esitatud küsimusel on kohtuasja suhtes tähtsust. Järelikult kui esitatud küsimused puudutavad ühenduse õiguse tõlgendamist, peab Euroopa Kohus üldjuhul otsuse tegema.

Siiski peab Euroopa Kohus oma pädevuse hindamiseks kindlaks tegema need asjaolud, mille tõttu siseriiklik kohus talle eelotsusetaotluse esitas. Koostöö, mis eelotsusemenetluses on esmatähtis, tähendab nimelt seda, et siseriiklik kohus arvestab omalt poolt Euroopa Kohtule usaldatud ülesandega, mis seisneb liikmesriikide õigusemõistmisele kaasaaitamises, mitte aga üldistele või oletuslikele küsimustele nõuandvate arvamuste koostamises.

Siseriikliku kohtu esitatud eelotsusetaotluse saab jätta rahuldamata vaid siis, kui taotletud ühenduse õiguse tõlgendamine ei ole seotud põhikohtuasja tegelike asjaoludega või esemega või kui tegemist on oletusliku probleemiga või kui Euroopa Kohtule ei ole esitatud faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, mis on vajalikud selleks, et vastata tõhusalt küsimustele, mida talle on esitatud.

See ei ole nii juhul, kui lahenduseks kohtuvaidluses, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus peab lahendama, võib olla vajalik kohaldada nii ühenduse kui ka siseriiklikku konkurentsiõigust ning kui oma eelotsusetaotluses viitab siseriiklik kohus sisuliselt, et tagada tuleb ühenduse õiguse ülimuslikkuse nõude järgimine.

(vt punktid 14–17, 20 ja 21)

2. Liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamise EÜ artikli 81 lõikes 1 sätestatud nõude tõlgendamisel ja kohaldamisel tuleb esiteks lähtuda sellest, et konkurentsinormide raames soovitakse selle nõudega kindlaks määrata ühenduse õiguse kohaldumisala võrreldes liikmesriikide asjakohaste normidega. Seetõttu kohaldatakse ühenduse õigust igale kokkuleppele ja tegevusele, mis võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust viisil, mis võib takistada liikmesriikidevahelise ühisturu loomist, nimelt isoleerides siseriiklikke turge või muutes ühisturul konkurentsi struktuuri.

Liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamiseks peab otsusest, kokkuleppest või tegevusest kõigi objektiivsete õiguslike või faktiliste asjaolude põhjal olema piisavalt suure tõenäosusega võimalik järeldada, et see otsus, kokkulepe või tegevus mõjutab või võib mõjutada otseselt või kaudselt liikmesriikidevahelist kaubavahetust, ja seda viisil, mis annab alust arvata, et see võib takistada liikmesriikidevahelise ühisturu loomist. Samuti ei tohi see mõju olla vähetähtis.

Samuti mõjutatakse ühendusesisest kaubavahetust üldjuhul mitme asjaolu koosmõjul, mis eraldi võetuna ei pruugi iseenesest määravad olla. Kontrollides, kas kokkulepe mõjutab selgesti liikmesriikidevahelist kaubandust, tuleb seda uurida selle majanduslikus ja õiguslikus kontekstis.

Esiteks tuleb märkida, et üksnes see, et siseriiklikus kokkuleppes osaleb teiste seas ka teise liikmesriigi ettevõtja, on küll oluline asjaolu kokkuleppe ulatuse hindamiseks, kuid ei ole iseenesest määrav järeldamaks, et liikmesriikidevahelise kaubavahetuse mõjutamise tingimus on täidetud.

Teiseks ainuüksi kokkuleppe eesmärk turustada teatavaid tooteid ühesainsas liikmesriigis ei saa välistada liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamise võimalust. Seega on liikmesriigi kogu territooriumi hõlmava kokkuleppe olemus siseriiklike turgude lõhestatusele kaasaaitav, takistades turgude omavahelist põimumist, mis on EÜ asutamislepingu eesmärk.

Asjaolu, et kokkulepe või tegevus suurendavad liikmesriikidevahelise kaubanduse mahtu, ei välista ka siiski seda, et kõnealune kokkulepe või tegevus võiksid kaubandust mõjutada.

Klientide maksevõimet puudutavate andmete finantseerimisasutuste vahel vahetamise süsteemi puhul peab siseriiklik kohus seega kontrollima, kas kõnealuse siseriikliku turu iseärasusi arvestades on piisavalt tõenäoline, et sellise süsteemi rakendamine mõjutab või võib mõjutada otseselt või kaudselt teiste liikmesriikide ettevõtjate poolt asjaomases liikmesriigis krediidi pakkumist ja kas see mõju ei ole vähetähtis.

Selle käigus tuleb siseriiklikul kohtul arvesse võtta konkurentsitingimuste ootuspärast arengut ning kaubavahetust liikmesriikide vahel. Selles küsimuses peab see kohus arvesse võtma näiteks piiriüleste tegevuste võimalikku arengut ning õiguslike või tehniliste kaubandustõkete vähendamiseks võimalike poliitiliste või seadusandlike algatuste ootuspärast mõju.

(vt punktid 33–39, 43 ja 44)

3. Asutamislepingu konkurentsieeskirjadele on omane, et iga ettevõtja peab otsustama sõltumatult, millisel viisil ta kavatseb ühisturul tegutseda. Sellise sõltumatuse nõudega on vastuolus igasugune ettevõtjate omavaheline otsene või kaudne suhtlemine, millega võidakse mõjutada olemasoleva või võimaliku konkurendi käitumist turul või anda sellisele konkurendile teada seda, kuidas ettevõtja ise on otsustanud või kavatseb hakata turul käituma, kui niisuguse suhtlemise eesmärk või tagajärg on selliste konkurentsitingimuste tekkimine, mis ei vasta kõnealuse turu normaalsetele tingimustele, võttes arvesse kaupade või osutatud teenuste liiki, ettevõtjate tähtsust ja arvu ning nimetatud turu suurust.

Siiski ei võta kõnealune sõltumatuse nõue ettevõtjatelt õigust oma konkurentide tuvastatud või oodatava käitumisega mõistlikult kohanduda.

Seega ei saa klientide maksevõimet puudutavate andmete finantseerimisasutuste vahel vahetamise süsteemi kooskõla ühenduse konkurentsieeskirjadega hinnata abstraktselt. Pigem tuleb seda teha lähtudes asjaomasel turul valitsevatest majanduslikest tingimustest ning kõnealusele süsteemile iseloomulikest omadustest, nagu süsteemi eesmärk, juurdepääsu- ja andmete vahetamisel osalemise tingimused, vahetatavate andmete laad – näiteks avalik või konfidentsiaalne, üldistatud või detailne, ajalooline või praegune –, perioodilisus ja olulisus teenuse osutamise hinna, ulatuse ja tingimuste kindlaksmääramisel.

(vt punktid 52–54)

4. Klientide maksevõimet puudutavate andmete finantseerimisasutuste vahel vahetamise süsteemi, mis vähendab krediidivõtjate makseprobleeme, eesmärk on põhimõtteliselt parandada krediidipakkumise funktsioneerimist. Kui finantseerimisasutused ei suuda nimelt krediidivõtjate makseprobleemide riisiko kohta andmete puudumise tõttu eristada krediidivõtjate hulgast neid, kelle puhul on makseprobleemid kõige tõenäolisemad, suureneb ilmtingimata finantseerimisasutuste kantav makseprobleemide riisiko ning finantseerimisasutused võivad krediidikuludesse hakata kandma kõnealust riisikot kõikide krediidivõtjate, sh kõige madalama maksejõuetuse riisikoga krediidivõtjate suhtes, mistõttu on viimased sunnitud kandma kõrgemaid kulusid võrreldes sellega, kui finantseerimisasutustel oleks võimalik hinnata täpsemalt tagasimaksmise tõenäosust – selliste andmevahetussüsteemide eesmärk on vähendada just niisugust arengut.

Lisaks sellele, et niisugune klientide maksevõimet puudutavate andmete finantseerimisasutuste vahel vahetamise süsteem vähendab finantseerimisasutustel olevate andmete tähtsust oma klientide kohta, näib, et see süsteem võib põhimõtteliselt tõsta krediidivõtjate liikuvust ning hõlbustada uute konkurentide turule tulemist.

Seega tuleb EÜ artikli 81 lõiget 1 tõlgendada nii, et finantseerimisasutuste vahel klientide maksevõime andmete vahetamise süsteemil ei ole põhimõtteliselt nimetatud sätte tähenduses konkurentsipiirangu mõju seni, kuni asjaomane turg või asjaomased turud ei ole tugevasti koondunud, kuni kõnealune süsteem ei võimalda tuvastada võlausaldajaid ning kuni juurdepääsu- ja kasutamistingimused ei ole finantseerimisasutustele õiguslikult ega tegelikult diskrimineerivad.

(vt punktid 55, 56, 61, 72 ja resolutiivosa punkt 1)

5. Juhul kui finantseerimisasutuste vahel klientide maksevõime andmete vahetamise süsteem piirab EÜ artikli 81 lõike 1 tähenduses konkurentsi, on selle artikli lõikes 3 sätestatud erandi kohaldamine allutatud kõnealuses sättes nimetatud neljale kumulatiivsele tingimusele ning siseriiklik kohus peab kontrollima, kas need tingimused on täidetud. Selleks et oleks täidetud tingimus, mille puhul tarbijad saaksid kasust õiglase osa, ei ole põhimõtteliselt vajalik, et iga tarbija saaks kokkuleppest, otsusest või kooskõlastatud tegevusest isiklikult kasu. Seevastu on vajalik, et mõju tarbijatele asjaomastel turgudel oleks tervikuna soodne.

(vt punkt 72 ja resolutiivosa punkt 2)