Keywords

Summary



Keywords

1. Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtusse pöördumine – Liikmesriigi kohus EÜ artikli 234 tähenduses – Mõiste

(EÜ artikkel 234)

2. Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Töötajad – Vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamine – Direktiiv 89/48 – Mõiste „diplom”

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/19; nõukogu direktiiv 89/48)

3. Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Töötajad – Vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamine – Direktiiv 89/48 – Sobivustest

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/19; nõukogu direktiiv 89/48)

Summary

1. Selle hindamisel, kas eelotsusetaotluse esitanud organ on kohus EÜ artikli 234 tähenduses – küsimus, mis kuulub üksnes liidu õiguse valdkonda –, võtab Euroopa Kohus arvesse järgmisi asjaolusid nende kogumis: organi õiguslik alus, alalisus, otsuste kohustuslikkus, menetluse võistlevus, õigusnormide kohaldamine organi poolt ning tema sõltumatus. Oberste Berufungs- und Disziplinarkommissionil (advokaatide kõrgeim distsiplinaarkomisjon), kelle otsused on teadupärast kohustuslikud, on olemas kõik nõutavad omadused, et teda saaks kvalifitseerida kohtuks EÜ artikli 234 tähenduses.

(vt punktid 22 ja 23)

2. Isikul, kes on vastuvõtvas liikmesriigis omandanud akadeemilise kraadi pärast rohkem kui kolm aastat kestnud keskharidusjärgset koolitust ning kellel on lisaks teises liikmesriigis pärast vähem kui kolm aastat kestnud täiendavat koolitust omandatud samaväärne kraad, mis annab talle selles teises liikmesriigis õiguse asuda tööle reguleeritud kutsealal advokaadina, kellena see isik sobivustestile lubamise taotluse esitamise ajal seal ka töötas, on advokaadi kutsealale kui reguleeritud kutsealale pääsemise osas vastuvõtvas liikmesriigis sobivustesti eduka sooritamise korral õigus tugineda direktiivi 89/48 vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamise üldsüsteemi kohta (muudetud direktiiviga 2001/19) sätetele.

Nimelt on niisugusel isikul „diplom” muudetud direktiivi 89/48 artikli 1 punkti a tähenduses. Eelkõige näitab aga teises liikmesriigis omandatud akadeemiline kraad, millele nimetatud omanik tugineb, et viimane on omandanud täiendava kvalifikatsiooni lisaks vastuvõtvas liikmesriigis saadud haridusele. Seega on õige, et kutsekvalifikatsiooni tõendavat dokumenti ei saa küll samastada „diplomiga” muudetud direktiivi 89/48 tähenduses, kui kvalifikatsioon ei ole osaliselt või tervikuna omandatud selle liikmesriigi haridussüsteemis, kes on kõnealuse haridust tõendava dokumendi väljastanud, kuid see ei ole nii kõnealuse dokumendi puhul. Asjaolu, et see dokument ei tõenda teises liikmesriigis toimunud kolmeaastase koolituse läbimist, ei ole siinkohal pealegi oluline, kuna nimetatud direktiivi artikli 1 punkti a esimeses taandes ei ole nõutud, et keskharidusjärgne koolitus kestusega vähemalt kolm aastat või samaväärse kestusega osalise ajaga kursused oleks läbitud mõnes teises liikmesriigis kui vastuvõttev liikmesriik.

(vt punktid 32–36, resolutsiooni punkt 1)

3. Direktiivi 89/48 vähemalt kolmeaastase kutseõppe läbimisel antavate kõrgharidusdiplomite tunnustamise üldsüsteemi kohta (muudetud direktiiviga 2001/19) tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus see, kui vastuvõtva liikmesriigi pädevad asutused keelduvad isikule, kes on selles liikmesriigis omandanud akadeemilise kraadi pärast rohkem kui kolm aastat kestnud keskharidusjärgset koolitust ning kellel on lisaks teises liikmesriigis pärast vähem kui kolm aastat kestnud täiendavat koolitust omandatud samaväärne kraad, mis annab talle selles teises liikmesriigis õiguse asuda tööle reguleeritud kutsealal advokaadina, kellena see isik seal ka töötas, loa andmisest sooritada advokaadi kutsesobivustest, kui ei ole tõendatud vastuvõtva liikmesriigi õigusnormides nõutud erialase praktika läbimist.

(vt punktid 36, 41, resolutsiooni punkt 2)