ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.

Apellant palus Avaliku Teenistuse Kohtul otsustada, et tema suhtes 18 aasta jooksul aset leidnud tagakiusamist tuleb käsitada ühtse tervikuna ning et see täidab kõik tingimused, mida õiguskirjanduses ja tööõigusalases kohtupraktikas seostatakse töökohal aset leidva ahistamisega (mobbing). Apellant heidab selles osas ette, et dokument pealkirjaga „Töökohal inimväärikuse austamist käsitlev tegevuskava” (milles ei ole töökohal aset leidvat ahistamist isegi mitte defineeritud) on ebapiisav; samuti vaidlustab apellant Avaliku Teenistuse Kohtu otsuse, millega eelkirjeldatud nõue tunnistati vastuvõetamatuks, sest sellega taotletakse põhimõttelisi seisukohavõtte või ettekirjutusi EIP vastu, mis ei ole lubatud. Apellant väidab, et tema esitatud nõuet on moonutatud, sest ta palus esiteks tuvastada osa töötajate poolt tema suhtes toime pandud kuritarvitused, teiseks tuvastada, kas kõnealune tagakiusamine, kui seda käsitleda ühtse tervikuna, vastab töökohal aset leidva ahistamise tunnustele ning kolmandaks otsustada, et EIP kui nende isikute tööandja on selle tegevuse eest vastutav.
ET Euroopa Liidu Teataja C 211/28

12. mail 2011 esitatud hagi — International Engine Intellectual Property Company versus Siseturu Ühtlustamise Amet (PURE POWER)

(Kohtuasi T-248/11)

2011/C 211/60

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: International Engine Intellectual Property Company, LLC (Warrenville, Ühendriigid) (esindajad: advokaadid C. Thomas ja B. Reiter)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 15. veebruari 2011. aasta otsus (asi R 2310/2010-2);

— mõista kohtumenetluse kulud välja kostjalt;

— kui Üldkohus peab vajalikuks pidada kohtuistung, määrata kohtuistungi kuupäev.

Väited ja peamised argumendid

Asjaomane ühenduse kaubamärk: Sõnamärk „PURE POWER” kaupadele klassis 12

Kontrollija otsus: Jätta taotlus rahuldamata.

Apellatsioonikoja otsus: Jätta kaebus rahuldamata.

Väited: nõukogu määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punktide b ja c ning artikli 7 lõike 2 ja kaubamärgiõiguse üldpõhimõtete rikkumine, kuna apellatsioonikoda leidis, et taotletud kaubamärk kirjeldab kaupu, mille jaoks kaubamärgi registreerimist taotleti, ning, et kaubamärgil puudub igasugune eristusvõime.
3.

Kolmas väide käsitleb EL õiguse aluspõhimõtete rikkumist. — Hageja leiab, et vaidlustatud otsuse tegemisel rikuti õiguskindluse põhimõtet ja hageja õiguspäraseid ootusi, mis tulenesid komisjoni 17. jaanuari 2008. aasta määruses (EÜ) nr 33/2008 kehtestatud taotluste uuesti esitamise menetlusest. — Hageja leiab ühtlasi, et vaidlustatud otsus on ebaproportsionaalne, arvestades meetmeid, mille hulgast komisjon võis valiku teha, ja taotletud eesmärkidega võrreldes tekitatud kahju.
ET Euroopa Liidu Teataja C 211/29

23. mail 2011 esitatud hagi — Pangyrus versus Siseturu Ühtlustamise Amet — RSVP Design (COLOURBLIND)

(Kohtuasi T-257/11)

2011/C 211/62

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Pangyrus Ltd (York, Ühendkuningriik) (esindaja: Solicitor S. Clubb)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: RSVP Design Ltd (Renfrewshire, Ühendkuningriik)

Nõuded

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) neljanda apellatsioonikoja 23. märtsi 2011. aasta otsus asjas R 751/2009-4;

— kinnitada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) tühistamisosakonna 12. mai 2009. aasta otsus; ja

— mõista kohtukulud välja hageja kasuks.

Väited ja peamised argumendid

Kehtetuks tunnistamise taotluse esemeks olev registreeritud ühenduse kaubamärk: sõnamärk COLOURBLIND kaupadele ja teenustele klassides 9, 16, 28, 35 ja 41 — ühenduse kaubamärgiregistreering nr 3337979

Ühenduse kaubamärgi omanik: teine menetluspool apellatsioonikojas

Ühenduse kaubamärgi kehtetuks tunnistamist taotlev pool: hageja

Kehtetuks tunnistamise taotluse põhjendus: kehtetuks tunnistamist taotlev pool tugines oma nõudes kahele alusele: nõukogu määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 53 lõike 1 punktile c koostoimes artikli 8 lõikega 4, osutades varasemale registreerimata õigusele, mis on Ühendkuningriigis kaitstud tähise hõivamist (passing-off) puudutavate õigusnormide alusel, ja pahausksusele nõukogu määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 52 lõike 1 punkti b tähenduses.

Tühistamisosakonna otsus: tunnistada ühenduse kaubamärgiregistreering tervikuna kehtetuks

Apellatsioonikoja otsus: tühistada tühistamisosakonna otsus ja jätta kehtetuks tunnistamise taotlus rahuldamata

Väited: hageja leiab, et apellatsioonikoda rikkus õigusnormi, kui jõudis järeldusele, et i) ühenduse kaubamärgi omanik ei toiminud ühenduse kaubamärki kasutades pahauskselt ja ii) hageja ei ole tõendanud, et ta on varasemat tähist enne ühenduse kaubamärgi taotluse esitamise kuupäeva kaubanduses kasutanud.
1.

Esimese väite kohaselt on rikutud põhjendamiskohustust, kuna põhjused, mille alusel hageja nimi on kantud nende isikute ja üksuste loetellu, kellele kohaldatakse piiravaid meetmeid, on stereotüüpsed ning mainitud ei ole ühtegi konkreetset faktilist asjaolu, mis võimaldaks hinnata kõnealuse loetellu kandmise asjakohasust.
2.

Teine väide, et rikutud on olulisi vorminõudeid, kuna puudub korralduskomitee ettekanne, olgugi et seni on kõik liikmesriigile kvootide ületamise eest määratud karistused kehtestatud komisjoni määrusega, millega kaasneb korralduskomitee põhjendatud arvamus.
—

õigusnormi rikkumine, kuna Avaliku Teenistuse Kohus leidis vääralt, et parlament ei ole teinud ilmset kaalutlusviga, kui ta otsustas ühelt poolt, et viimane ei pidanud järgima hindamist ja edutamist puudutavat sisekorda, ja teiselt poolt, et ta võib seaduslikult edutada ametnikke, kellel on hagejast vähem teenetepunkte, tuginedes kaalutlustele, mis eiravad teenete võrdlemise süsteemi vastavalt edutatavate ametnike ja nende, kes määratakse Euroopa Parlamendi kantselei ja peasekretäri otsustega;
1.

Esimene väide on jagatud kolme osasse ning see käsitleb õigusnormi rikkumist selle kindlakstegemisel, milline on mõistlik tähtaeg hagiavalduse esitamiseks Euroopa Investeerimispanga ja selle töötajate vahelises kohtuvaidluses. — Esimeses osas heidavad apellandid Avaliku Teenistuse Kohtule ette, et kohus andis Euroopa Investeerimispanga töötajate hagide tähtaegu puudutavale kohtupraktikale vale tõlgenduse, jättes tegelikult kõrvale mõistliku tähtaja reegli, mis on oma olemuselt paindlik ning mis võimaldab kaaluda konkreetselt asjassepuutuvaid huve, asendades selle rangelt kohaldatava üldise kolmekuulise tähtajaga. — Teises osas väidavad apellandid, et Euroopa Investeerimispanga ja selle töötajate vahelistes vaidluste puhul ei ole kohaldatavates õigusaktides sätestatud mingit tähtaega, samas kui Avaliku Teenistuse Kohus kohaldas kolme kuu ja kümne päeva pikkust tähtaega analoogiliselt ametnike personalieeskirjade artiklis 91 ning kodukorra artikli 100 lõikes 3 sätestatule. — Kolmandas osas toovad apellandid välja proportsionaalsuse põhimõtte ning nende tõhusa kohtuliku kaitse õiguse rikkumise osas, milles Avaliku Teenistuse Kohus tunnistas ebamõistlikuks apellantide järgitud tähtaja, mis erineb ajaliselt vähe viitetähtajast, mida kohaldatakse personalieeskirjadega hõlmatud suhetes.
1.

Esimese väite kohaselt on jäetud tegemata kõik põhjendatud uurimistoimingud, et selgitada võimalikke haldusomavoli juhtumeid hageja toimiku menetlemisel Euroopa Parlamendis. Hageja sõnul on kostja puhul tegemist süülise tegevusega ja seetõttu on rikutud otsuse 94/262/ESTÜ, EÜ, Euratom ombudsmani ülesannete täitmist reguleeriva korra ja üldtingimuste kohta (EÜT L 113, 1994, lk 15; ELT eriväljaanne 01/01, lk 283) artikli 3 lõiget 1.
4.

Neljas väide: hagejad on seisukohal, et nõukogu rikkus põhjendamata või ebaproportsionaalselt nende asjaõigusi ja nende mainega seotud õigusi seetõttu, et: — vara külmutamise meetmetel on ulatuslik ja pikaaegne mõju nende põhiõigustele; — hagejate suhtes nende meetmete kohaldamine ei ole õigustatud; ja — nõukogu ei ole tõendanud, et vara täielik külmutamine on selle eesmärgi saavutamiseks kõige vähem kahjustavam viis, ega ka seda, et hagejatele põhjustatud väga suur kahju on õigustatud ja kohane.
—

Hageja väidab sellega seoses, et peamine põhjus, miks käsitletud maksustamiskorda ei saa lugeda riigiabiks, on see, et kõnealune meede ei ole valikuline. Nimelt eksib komisjon, kui ta leiab, et faktiline valikulisus esineb siseriiklike omandamiste eelistamise ja vähemalt 5 % osaluse nõude tõttu. Hageja arvates jõuab komisjon selle järelduseni, jättes arvestamata analüüsi tüübist ja tegevusvaldkondadest, milles tegutsevad seda korda kohaldanud ettevõtjad.
ET Euroopa Liidu Teataja C 204/25

4. mail 2011 esitatud hagi — Lidl Stiftung versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Lactimilk (BELLRAM)

(Kohtuasi T-237/11)

2011/C 204/46

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Saksamaa) (esindaja: advokaat T. Träger)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Lactimilk, SA (Madrid, Hispaania)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) neljanda apellatsioonikoja 1. märtsi 2011. aasta (asi R 1154/2009-4) otsus;

— mõista kohtukulud välja ühtlustamisametilt.

Väited ja peamised argumendid

Ühenduse kaubamärgi taotleja: hageja.

Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk „BELLRAM” kaupadele klassis 29 — ühenduse kaubamärgi registreerimistaotlus nr 5074281.

Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: teine menetluspool apellatsioonikojas.

Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: Hispaania kujutismärgi „RAM” registreering nr 2414439 kaupadele klassis 29; Hispaania kujutismärgi „Ram” registreering nr 98550 kaupadele klassis 29; Hispaania sõnamärgi „RAM” registreering no 151890 kaupadele klassis 29.

Vastulausete osakonna otsus: rahuldada vastulause.

Apellatsioonikoja otsus: jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

Väited: Hageja põhjendab oma kaebust viie väitega:

Esimeses väites toob hageja esile, et vaidlustatud otsus on vastuolus nõukogu määruse (EÜ) nr 207/2009 (edaspidi „kaubamärgimäärus”) artikli 63 lõikega 2, ja artiklitega 75 ja 76 ning rikub tema õigust olla ära kuulatud, kuna apellatsioonikoda ei andnud pooltele võimalust esitada märkusi apellatsioonikoja kavatsuse kohta asendada vaidlustatud registreering.

Teises väites märgib hageja, et vaidlustatud otsus rikub kaubamärgimääruse artiklit 41 koosmõjus rakendusmääruse eeskirja 15 lõike 2 punktiga f, kuna apellatsioonikoda võttis arvesse kaubad, mida ei olnud vastulauses nõuetekohaselt ja vastulause esitamise tähtaja jooksul kirjeldatud.

Kolmandas väites väidab hageja, et vaidlustatud otsus rikub kaubamärgimääruse artikli 42 lõikeid 2 ja 3 ning artiklit 15, kuna apellatsioonikoda ei hinnanud registreeritud kaupade olemust nõuetekohaselt, talle esitatud tõenditest lähtudes.

Neljandas väites heidab hageja ette, et vaidlustatud otsus rikub kaubamärgimääruse artiklit 76 koosmõjus rakendusmääruse eeskirja 50 lõikega 1 ning eeskirja 19 lõigetega 1 ja 3, kuna apellatsioonikoda eksis, kui ta lähtus sellest, et varasem kaubamärk on eristusvõimeline.

Lõpuks märgib hageja viiendas väites, et vaidlustatud otsus on vastuolus kaubamärgimääruse artikli 8 lõike 1 punktiga b, kuna apellatsioonikoda eksis, kui ta leidis, et kaubad on väga sarnased. Apellatsioonikoda ei võtnud tähiste sarnasuse osas arvesse, et tähised on erinevad või vähesarnased, kuna hispaania keeles on sõna „BELLRAM” olemuselt ühtne. Tähiseid „BELLRAM” ja „RAM” ei saa segi ajada, kuna nendega tähistatud kaupade sarnasus on väike ja tähised on erinevad või vähesarnased.
ET Euroopa Liidu Teataja C 204/27

4. mail 2011 esitatud hagi — L'Oréal versus Siseturu Ühtlustamise Amet — United Global Media Group (MyBeauty)

(Kohtuasi T-240/11)

2011/C 204/48

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: L'Oréal (Pariis, Prantsusmaa) (esindajad: A. von Mühlendahl ja S. Abel)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: United Global Media Group, Inc. (El Segundo, Ameerika Ühendriigid)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) 3. veebruari 2011. aasta otsus asjas R 898/2010-1;

— mõista hageja kohtukulud ja apellatsioonikoja menetluse kulud välja kostjalt; või

— teise võimalusena mõista hageja kohtukulud ja apellatsioonikoja menetluse kulud välja United Global Media Group, Inc., juhul kui ta astub menetlusse Üldkohtus.

Väited ja peamised argumendid

Ühenduse kaubamärgi taotleja: L'Oréal

Asjaomane ühenduse kaubamärk: kujutismärk „MyBeauty TV” kaupadele klassides 3, 35 ja 41 — ühenduse kaubamärgitaotlus nr 6406755

Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: United Global Media Group, Inc.

Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: United Global Media Group, Inc. vastulause tugineb määruse ühenduse kaubamärgi kohta artikli 8 lõikele 4, sest väidetavalt kuulub talle mitu hageja kaubamärgiga sarnast varasemat registreerimata kaubamärki

Vastulausete osakonna otsus: lükata vastulause tagasi. Kulude osas otsustas vastulausete osakond, et kuna vastulause esitaja kaotas vaidluse, siis tuleks temalt välja mõista hageja esinduskulud, kuid kuna hageja ei nimetanud esindajat määruse kaubamärgi kohta artikli 93 tähenduses, siis puudusid tal vastavad kulud.

Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata ja mõista kaebuse esitaja kulud välja vastustajalt

Väited: Hageja väidab, et vaidlustatud otsus tuleb tühistada, kuna see on vastuolus nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 85 lõikega 1. Selle sätte kohaselt kannab menetluse teise poole vältimatud kulud pool, kelle kahjuks on lõppenud vastulausemenetlus. Määruse kaubamärgi kohta artikkel 85 lõige 1 ei piira seda kohustust määruse kaubamärgi kohta artikli 93 lõike 1 tähenduses kutselise esindaja kasutamisega seotud kuludega. Määruse kaubamärgi kohta rakendusmääruse eeskiri 94 ei sisalda samuti nõuet, et nõuda saab üksnes kutselise esindaja kasutamisega seotud kulude hüvitamist. Pigem näeb määruse kaubamärgi kohta rakendusmääruse eeskiri 94 ette hüvitatavate kulude ülempiiri juhuks, kui vaidluse võitnud poolt esindas kutseline esindaja. Kuna määruse kaubamärgi kohta rakendusmääruse eeskirja 94 tuleb tõlgendada nii, et see välistab käesoleva taolisel juhul kulude sissenõudmise, siis on see norm otseselt vastuolus määruse kaubamärgi kohta artikli 85 lõikega 1 ja on seega kehtetu või tuleb jätta kohaldamata.
2.

Teises väites väidavad hagejad, et vaidlustatud otsus rikub määruse nr 1049/2001artikli 4 lõikeid 4 ja 6, kuna komisjon ei ole registreerijatega konsulteerinud, et teha kindlaks kaubanduslik huvi, mis õigustaks dokumentide avaldamata jätmist, ning ta ei ole esitanud piisavalt argumente, mis tõendaksid, et dokumendid tuleks jätta avaldamata.
1.

Esimene väide, milles leitakse, et kostja oli kohustatud teostama direktiivi 2010/77/EL (2) sisemise läbivaatamise, nagu hagejad palusid, kuna see direktiiv ei ole üldiselt kohaldatav, nagu väitis kostja, vaid pigem on tegemist õigusaktiga, mis sisaldab konkreetseid ja individuaalseid otsuseid, mis põhinevad asjaomaste tootjate individuaalsetel taotlustel.
1.

Esimese väite kohaselt määrati vaidlustatud otsuse adressaat vääralt, rikkudes määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 18 lõiget 1, osas, milles see otsus on adresseeritud äriühingule Italmobiliare, kes on pelk finantsvaldusettevõte ning kellel pealegi ei ole täidetud kapitalinõuded, mitte äriühingule Italcementi, kes täidab kontsernis tegev-valdusettevõtja rolli. Lisaks rikkus komisjon võistlevuse ja õiguspärase ootuse põhimõtet osas, milles ta määras vaidlustatud otsuse adressaadiks hageja, samas kui viimane ei olnud käesoleva ajani läbi viidud uurimistoimingutest üldse teadlik. Viimaks väidab hageja, et rikuti diskrimineerimiskeelu põhimõtet, sest Italmobiliare on ainus pelk finantsvaldusettevõte, keda menetlus puudutab.
3.

Kolmanda väite kohaselt on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet. Vaidlustatud määruste eesmärk on tegeleda ELi turul suhkru puudujäägiga, mille on põhjustanud imporditud toor-roosuhkru defitsiit. Samas, selle asemel, et probleemiga tegeleda, lubades vajalikku toor-roosuhkru importi, suurendavad need kodumaise suhkrutootmise võimalusi. Seetõttu on need ilmselgelt sobimatud ja ebaproportsionaalsed.
—

Seejuures väidab ta muu hulgas, et vaidlustatud otsused teinud kojal puudus asja lahendamise pädevus, et tagaseljaotsuse taotlus jäeti õigusvastaselt rahuldamata, et komisjoni tähtaega pikendati õigusvastaselt, et menetlust ei liidetud teiste menetlustega samade poolte vahel, et menetlust ettevalmistavas dokumendis ja vaidlustatud kohtuotsuses kujutati asjaolusid vääralt, et ettekandja oli erapoolik, et rikuti kohtu keelenõudeid ning diskrimineeriti apellanti keele alusel ja jäeti menetlusdokumendid tõlkimata.
—

teise võimalusena ja vaid juhul, kui punktis 1 toodud nõuet ei rahuldata, kinnitada otsuse õigusvastasust ja see tühistada osas, milles sellega kohustatakse abi tagasi nõudma, kuna see on vastuolus õiguspärase ootuse kaitse üldpõhimõttega;
ET Euroopa Liidu Teataja C 232/30

18. mail 2011 esitatud hagi — Austria versus komisjon

(Kohtuasi T-251/11)

2011/C 232/55

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Austria Vabariik (esindaja: C. Pesendorfer)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada komisjoni 8. märtsi 2011. aasta otsus K(2011) 1363 (lõplik), mis puudutab Austria poolt Ökostromgesetz'i (taastuvenergiaseadus) alusel energiamahukatele ettevõtetele antud riigiabi nr C 24/2009;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja põhjendab oma hagi nelja väitega.

1. Esimene väide: ELTL artikli 107 lõike 1 valesti kohaldamine — Tegemist ei ole riigiabiga

Hageja arvates ei kujuta Ökostromgesetzi (BGBL. I nr 114/2008, edaspidi „ÖSG”) § 22 punktiga c energiamahukate ettevõtete suhtes kehtestatud kulude ülempiirid endast riigiabi, kuna seal ei ole kasutatud väljendit „riiklik rahastamine”.

2. Teine väide: ELTL artikli 107 lõike 1 valesti kohaldamine — Meetme valikulisuse puudumine

Hageja arvates ei esine meetme valikulisust ei de iure ega de facto. Isegi kui võtta arvesse asjaolu, et ÖSG § 22 punkt c toob kaasa võrdlussüsteemist kõrvale kaldumise, on hageja arvates see kõrvalekalle õigustatud taastuvenergia tootjatele antava abi süsteemi loogika ja ülesehitusega.

3. Kolmas väide: ELTL artikli 107 lõike 1 valesti kohaldamine — Võimu kuritarvitamine

Juhul kui otsustatakse, et asjaomase meetme puhul on tegu abiga, kuulub see hageja arvates keskkonnakaitseks antavat riigiabi käsitlevate ühenduse suuniste kohaldamisalasse: igal juhul on ÖSG § 22 punkti c alusel teatatud hüvitise ja nimetatud suuniste peatükis 4 nimetatud ühenduse õigusega reguleeritud energiamaksude alandamise kontrollimise vahel analoogia; vähemalt selles osas, et asjaomast hüvitist tuleb lõpuks hinnata analoogsetel alustel. Lisaks asjaomaste suuniste analoogia alusel kohaldamisele on võimalik ka analoogia üldise grupierandi määruse artikliga 25.

4. Neljas väide: Euroopa Komisjon kohtles sarnaseid konkurentsialaseid asjaolusid erinevalt

Hageja arvates tekib küsimus miks käsitleti ilmselgelt erinevalt sarnaseid konkurentsialaseid asjaolusid — selles osas viidatakse ÖSG ja Saksa Erneuerbaren-Energien Gesetz'i (taasuvenergiaseadus) sarnasusele, eelkõige seoses nende majanduslike ja konurentsialaste mõjudega. Hageja arvates ei ole see võrdse kohtlemise aluspõhimõttega kooskõlas.
2.

Teine väide: personalieeskirjade artikli 1 punkti e alapunkti 2 kohaldamisala ja õigusliku mõju õiguslikult vale kindlaksmääramisega on rikutud liidu õigust Teiseks on kohus samuti rikkunud liidu õigust ning puudulikult põhjendanud seda, kui ta personalieeskirjade artikli 1 punkti e alapunkti 2 kohaldamisala tõlgendas valesti organi üldise kohustusena tagada teenistujatele seoses eelkõige tööaja korraldusega vähemalt standardid ELTL artikli 153 alusel vastu võetud direktiivides. Personalieeskirjade 2004. aasta reformi raames sisse viidud artikli 1 punkti e alapunkti 2 eesmärk on aga siiski kõrvaldada lünk personalieeskirjades puuduvate tehniliste normide osas, millega tagatakse teenistujate tervis ja turvalisus institutsioonide asukohas (näiteks tuleohutus, ohtlikud ained, ventilatsioon, ergonoomia jne). Nii võimaldavad personalieeskirjad sellest ajast alates kasutada tehnilisi miinimumstandardeid direktiivides või neid siseriiklikku õigusesse üle võtta. Säte ei tohiks ega peaks aga puudutama eeskirjade vastuvõtja poolt ammendavalt reguleeritud töötingimusi seoses puhkuse üleviimisega ja kasutamata puhkuse hüvitamisega. Kuna Avaliku Teenistuse Kohus jõudis sellele tulemusele, ei ole ta rikkunud mitte ainult personalieeskirjade vastavaid sätteid ja Euroopa Kohtu praktikat, vaid ka õiguskindluse põhimõtet.
ET Euroopa Liidu Teataja C 226/30

17. juunil 2011 esitatud hagi — Kadio Morokro versus nõukogu

(Kohtuasi T-316/11)

2011/C 226/59

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Mathieu Kadio Morokro (Cocody, Côte d’Ivoire) (esindaja: advokaat S. Le Damany)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada nõukogu 6. aprilli 2011. aasta otsus 2011/221/ÜVJP (1) ja nõukogu 6. aprilli 2011. aasta määrus (EL) nr 330/2011 (2) hagejat puudutavas osas,

— mõista kõik kohtukulud välja Euroopa Liidu Nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja väite, et rikutud on põhjendamiskohustust, kuna vaidlustatud otsus ja määrus rikuvad ELTL artiklit 296, mille kohaselt esitatakse Euroopa Liidu institutsioonide õigusaktides nende vastuvõtmise põhjused. Hageja väidab esiteks, et põhjused ei võimalda tal mõista, miks hageja kanti otsuse ja määruse lisas toodud isikute loetellu, kelle suhtes võetakse teatavad piiravad meetmed, ning teiseks, et see puudulik põhjendamine jätab hageja ilma võimalusest vaidlustada tõhusalt tema suhtes kehtestatud piiravad meetmed.

(1) Nõukogu 6. aprilli 2011. aasta otsus 2011/221/ÜVJP, millega muudetakse nõukogu otsust 2010/656/ÜVJP, millega uuendatakse Côte d’Ivoire’i vastu suunatud piiravaid meetmeid (ELT L 93, lk 20).

(2) Nõukogu 6. aprilli 2011. aasta määrus (EL) nr 330/2011, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 560/2005, millega kehtestatakse teatavate isikute ja üksuste vastu suunatud piiravad meetmed seoses olukorraga Côte d’Ivoire’is (ELT L 93, lk 10).