Keywords

Summary



Keywords

1. Tühistamishagi – Vaidlustatavad aktid – Siduvate õiguslike tagajärgedega aktid

(EÜ artikkel 230)

2. Tühistamishagi – Hagi komisjoni otsuse peale, mis puudutab sekkumatustõendit või määruse nr 17/62 alusel tehtud erandit – Tühistamisotsus – Mõju

(EÜ artikkel 230; nõukogu määrused nr 17/62 ja 1/2003)

3. Konkurents – Keelatud kokkulepped – Ettevõtjate vahelised kokkulepped – Konkurentsi kahjustamine – Hindamiskriteeriumid

(EÜ artikkel 81, lõige 1)

Summary

1. Komisjoni sellise otsusega, mis toob endaga kaasa siduvaid õiguslikke tagajärgi, mille eesmärk on mõjutada ettevõtjatevahelise kokkuleppe selliste poolte huvisid, kes teatasid sellest kokkuleppest, et saada sekkumatustõend või selle andmata jätmisel erand kokkuleppe kehtivuse ajaks, antakse vaid kokkuleppe teatavaid aspekte puudutav sekkumatustõend ning tehakse erand teiste aspektide puhul soovitust lühemaks perioodiks. Järelikult on vastuvõetav neist pooltest ühe hagi, millega taotletakse selle otsuse tühistamist vaid niivõrd, kuivõrd nimetatud otsus toob kaasa selle, et pooltevahelisele kokkuleppele kohaldatakse EÜ artikli 81 lõiget 1 ja Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artikli 53 lõiget 1.

(vt punktid 45 ja 46)

2. Juhul kui tühistatakse otsus sekkumatustõendi andmise või määruse nr 17/62 alusel tehtud erandi kohta, peab komisjon tegema uue otsuse teatatud kokkuleppe sätete kohta, mida see tühistamine mõjutab, ning võtma eelkõige sekkumatustõendi küsimuses seisukoha, lähtudes teatamise kuupäevast ning uurides küsimust määruse nr 17/62 kohaselt. Asjaolu, et vahepeal määrusega nr 1/2003 kaotati teatamise menetlus, ei mõjuta kohtuotsuse, millega rahuldati taotlus tühistada komisjoni selline otsus, täitmist.

(vt punkt 48)

3. Selleks et hinnata kokkuleppe kokkusobivust ühisturuga EÜ artikli 81 lõikes 1 sätestatud keelu seisukohalt, tuleb uurida kokkuleppe sõlmimise majanduslikku ja õiguslikku konteksti ning arvestada asjaolusid, mis puudutavad kokkuleppe eesmärki, selle tagajärgi ning seda, kas see mõjutab ühendusesisest kaubandust, võttes arvesse majanduslikku konteksti, milles ettevõtjad tegutsevad, selles kokkuleppes silmas peetud kaupu ja teenuseid ning samuti asjaomase turu struktuuri ja toimimise tegelikke tingimusi. Selline analüüsimeetod on üldkohaldatav ning ei ole piiratud mõne lepinguliigiga.

Juhul, kui on tunnistatud, et kokkuleppel ei ole konkurentsivastast eesmärki, tuleb uurida kokkuleppe tagajärgi ning selle keelatuks tunnistamiseks tuvastada kõik asjaolud, mis tõendavad, et konkurentsi tegelikult takistati, piirati või kahjustati tuntavalt. Kõnealust konkurentsi tuleb käsitleda lähtuvalt tegelikust kontekstist, milles see vaidlusaluse kokkuleppe puudumisel esineb, ja konkurentsi mõjutamist võib eelkõige kahtluse alla seada juhul, kui kokkulepe näib just vajalik selleks, et ettevõtja pääseks uuele alale, kus ta veel ei tegutse. Eelkõige kokkuleppe puudumisel valitseva konkurentsiolukorra arvesse võtmise seisukohalt ei tähenda taoline analüüsimeetod kokkuleppe konkurentsi toetavate ja konkurentsivastaste mõjude kaalumist ning sel viisil põhjendatuse doktriini ( rule of reason ) kohaldamist, mida ühenduse kohus EÜ artikli 81 lõike 1 raames ei ole teha lubanud.

Tegelikult hõlmab nõutud analüüs EÜ artikli 81 lõike 1 seisukohast sisuliselt seda, et arvesse võetaks kokkuleppe mõju praegusele ja võimalikule konkurentsile ning konkurentsiolukorda kokkuleppe puudumisel, kuna need kaks aspekti on omavahel lahutamatult seotud.

Konkurentsi uurimine kokkuleppe puudumisel näib iseäranis vajalik liberaliseeruvate või tekkivate turgude puhul, nagu kõne all olev kolmanda põlvkonna mobiilsideturg, kus konkurentsi tõhusus võib olla problemaatiline näiteks turgu valitseva seisundiga operaatori olemasolu, turu struktuuri kontsentreeritud olemuse või oluliste sisenemistõkete tõttu.

Seega tuleb komisjoni otsus teatatud kokkuleppe kohta, mis puudutas kolmanda põlvkonna GSM-mobiilside infrastruktuuride jagamist ja riigisisest rändlust, tühistada, kui esiteks puudub otsuses objektiivne analüüs konkurentsiolukorra kohta selle lepingu puudumisel, mis moonutab kokkuleppega konkurentsile avaldatavate tegelike ja võimalike mõjude hindamist, ning kui teiseks ei ole otsuses kõnealuse tekkiva turu kontekstis konkreetselt tõendatud, et rändlust käsitleva kokkuleppe punktid on konkurentsi suhtes piirava mõjuga, vaid see piirdub siinkohal põhimõtetele tuginemisega ja üldiste argumentide esitamisega.

(vt punktid 66–69, 71, 72, 116)