7

Täidetavas kohtuotsuses sõnastas Euroopa Kohus järgmised hinnangud: „52. […] Itaalia Vabariiki [tuleb] kohustada perioodiliselt tasuma summa, mis arvutatakse alussumma korrutamise teel selle ebaseadusliku abi protsendimääraga, mida ei ole veel tagasi nõutud või mille tagasinõudmist ei ole tõendatud, võrreldes selle kogusummaga, mida käesoleva kohtuotsuse kuulutamise kuupäevaks ei ole veel tagasi nõutud […] 53. [… K]aristusmakse arvutamisel võib kõnealuse abi tagasinõudmist seetõttu arvesse võtta üksnes tingimusel, et komisjoni on sellest teavitatud ja tal on olnud võimalik hinnata talle selle kohta esitatud tõendite piisavust […] 54. Seetõttu tuleb karistusmakse tasumise perioodilisus määrata kindlaks poolaasta põhjal, selleks et võimaldada komisjonil hinnata tagasinõudmise toimingute seisu kõnealuse perioodi lõpuks saavutatud olukorda silmas pidades, andes kostjaks olevale liikmesriigile samas vajaliku aja, selleks et koguda kokku ja edastada komisjonile tõendid alusetult makstud summade tagasinõudmise kohta käsitletaval perioodil. 55. Sellest tulenevalt määratakse karistusmakse poolaasta põhjal ja selle suuruse arvutamisel korrutatakse alussumma selle ebaseadusliku abi protsendimääraga, mida käsitletava perioodi lõpuks ei ole veel tagasi nõutud või mille tagasinõudmist ei ole tõendatud, võrreldes selle kogusummaga, mida käesoleva kohtuotsuse kuulutamise kuupäevaks ei ole veel tagasi nõutud. […] 67. […] Euroopa Kohus [leiab], et käesoleval juhul on sobiv määrata karistusmakse, mille alussumma poolaasta kohta on 30 miljonit eurot. 68. Sellest lähtuvalt tuleb kohustada Itaalia Vabariiki maksma komisjoni kontole „Euroopa Liidu omavahendid“ karistusmakse, mille summa vastab korrutisele, mis saadakse 30 miljoni euro suuruse alussumma korrutamisel selle ühisturuga kokkusobimatu ebaseadusliku abi protsendimääraga, mida ei ole asjaomase perioodi lõpuks veel tagasi nõutud või mille tagasinõudmist ei ole tõendatud ning mis arvutatakse suhestatuna selle kogusummaga, mida käesoleva kohtuotsuse kuulutamise kuupäevaks ei ole veel tagasi nõutud, kusjuures karistusmakse tuleb tasuda iga poolaasta kohta, millega hilinetakse [liikmesriigi kohustuse rikkumist tuvastava] kohtuotsuse [(EU:C:2004:207)] täitmiseks vajalike meetmete rakendamisega, alates käesolevast kohtuotsusest kuni nimetatud kohtuotsuse [(EU:C:2004:207)] täitmiseni. […] 69. Tuleb meenutada, et […] asjaomase liikmesriigi ülesanne [on] esitada komisjonile otseseid ja usaldusväärseid tõendeid [tagasinõudmise] otsuse […] täitmise ja asjaomase ebaseadusliku abi summade tegeliku tagasinõudmise kohta. […] 72. Mis puudutab olukorda, kus asjaomane abi tuleb tagasi nõuda maksejõuetutelt äriühingutelt või äriühingutelt, kelle suhtes on algatatud pankrotimenetlus, mille eesmärk on vara müümine ja nõuete rahuldamine, siis tuleb meenutada, et vastavalt väljakujunenud kohtupraktikale ei mõjuta tagasinõudmiskohustust asjaolu, et äriühingud on raskustes või pankrotis […]. 73. Väljakujunenud kohtupraktikast nähtub, et varasema olukorra taastamise ja ebaseaduslikult antud abist tuleneva konkurentsimoonutuse kõrvaldamise võib üldjuhul saavutada asjaomase abi tagastamisega seotud nõude kandmisega võlanimekirja […]. 74. Käesolevas asjas peab Itaalia Vabariik karistusmakse arvutamise jaoks esitama komisjonile tõendid asjaomaste nõuete registreerimise kohta pankrotimenetluses. Kui tal ei ole võimalik seda teha, on liikmesriigi ülesanne esitada mis tahes dokumendid, mis võivad tõendada, et ta on üles näidanud kogu vajalikku hoolsust. Täpsemalt juhul, kui nõude registreerimise taotlus on jäetud rahuldamata, peab ta esitama tõendid selle kohta, et ta algatas selle keeldumise vaidlustamiseks siseriikliku õiguse alusel menetluse. 75. Sellest lähtuvalt ja vastupidi komisjoni väidetele ei saa Itaalia Vabariiki käesolevas asjas karistusmakse arvutamise jaoks seoses maksejõuetute või pankrotis olevate äriühingutega kohustada esitama tõendeid mitte ainult nõuete pankrotipessa esitamise kohta, vaid ka nende äriühingute vara müümise kohta turutingimustel. Nagu liikmesriik õigesti väidab, ei saa selleks, et rahuldada komisjoni nõue tasuda käesoleva kohtuotsuse alusel tasumisele kuuluvad karistusmaksed, arvesse võtta summasid, mida ei ole pankrotis olevatelt äriühingutelt veel tagasi saadud, kuid mille tagasisaamiseks on liikmesriik üles näidanud kogu vajalikku hoolsust. Vastasel juhul ei oleks karistusmakse enam kohane ja tuvastatud rikkumisega proportsionaalne […], kuna Itaalia Vabariigile pandaks rahaline kohustus, mis tuleneb pankrotimenetluse laadist endast ja selle menetluse lühendamatust kestusest ning mille suhtes ei ole liikmesriigil otsest mõju.“