ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (viies koda) 11. novembri 2021. aasta otsus (Tribunal Supremo eelotsusetaotlus – Hispaania) – Ferimet SL versus Administración General del Estado

(Kohtuasi C-281/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikkel 168 - Mahaarvamisõigus - Artikkel 199 - Pöördmaksustamise kord - Neutraalse maksustamise põhimõte - Mahaarvamisõiguse materiaalõiguslikud tingimused - Tarnija maksukohustuslase staatus - Tõendamiskoormis - Pettus - Kuritarvitus - Arve, millele on märgitud fiktiivne tarnija)

(2022/C 11/11)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Supremo

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Ferimet SL

Vastustaja: Administración General del Estado

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, tuleb koostoimes neutraalse maksustamise põhimõttega tõlgendada nii, et tuleb keelduda lubamast maksukohustuslasel maha arvata talle tarnitud kauba soetamisega seotud käibemaksu, kui maksukohustuslane on arvele, mille ta ise on pöördmaksustamise korra kohaldamise raames selle tehingu kohta väljastanud, teadlikult märkinud fiktiivse tarnija, kui maksukohustuslase esitatud faktilisi asjaolusid ja tõendeid arvestades puuduvad andmed, mis on vajalikud kontrollimaks, kas tegelik tarnija oli maksukohustuslane, või kui on õiguslikult piisavalt tõendatud, et maksukohustuslane pani toime käibemaksupettuse või teadis või oleks pidanud teadma, et tehing, mille alusel mahaarvamisõigust taotletakse, oli seotud pettusega.

(1) ELT C 320, 28.9.2020.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 9. novembri 2021. aasta otsus (Bundesverwaltungsgerichti eelotsusetaotlus – Saksamaa) – LW versus Bundesrepublik Deutschland

(Kohtuasi C-91/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Ühine varjupaiga- ja täiendava kaitse poliitika - Nõuded, millele kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad vastama, et kvalifitseeruda rahvusvahelise kaitse saajaks - Direktiiv 2011/95/EL - Artiklid 3 ja 23 - Soodsamad normid, mille liikmesriigid võivad säilitada või kehtestada varjupaiga või täiendava kaitse saamise õiguse laiendamiseks rahvusvahelise kaitse saaja pereliikmetele - Pagulasseisundi andmine lapsevanema seisundist tuletatud õigusena tema alaealisele lapsele - Perekonna ühtsuse säilitamine - Lapse parimad huvid)

(2022/C 11/07)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesverwaltungsgericht

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: LW

Vastustaja: Bundesrepublik Deutschland

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiivi 2011/95/EL, mis käsitleb nõudeid, millele kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad vastama, et kvalifitseeruda rahvusvahelise kaitse saajaks, ning nõudeid pagulaste või täiendava kaitse saamise kriteeriumidele vastavate isikute ühetaolisele seisundile ja antava kaitse sisule, artiklit 3 ja artikli 23 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, kui soodsamate riigisiseste sätete kohaselt annab liikmesriik tuletatud õigusena ja perekonna ühtsuse säilitamise eesmärgil pagulasseisundi sellise kolmanda riigi kodaniku alaealisele lapsele, kellele selline seisund on antud selle direktiiviga kehtestatud korra alusel, sealhulgas juhul kui laps on sündinud selle liikmesriigi territooriumil ja tal on teise vanema kaudu muu kolmanda riigi kodakondsus, kus ei ähvarda teda tagakiusamine, seda tingimusel, et lapse suhtes ei kehti selle direktiivi artikli 12 lõikes 2 toodud välistamise alus ja tal ei ole oma kodakondsusest või muust tema isiklikku õiguslikku seisundit iseloomustavast tegurist tulenevalt õigust paremale kohtlemisele selles liikmesriigis võrreldes sellega, mis talle saaks osaks pagulasseisundi saamisega. Seejuures ei ole oluline, kas lapsel ja tema vanematel on võimalik ja neilt võib mõistlikult eeldada elama asumist viimati nimetatud kolmandasse riiki.

(1) ELT C 209, 22.6.2020.
2.

Direktiivi 2006/112 artikli 90 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kui on sõlmitud osamaksetena tasumise kokkulepe, ei saa ühe osamakse mittetasumist enne selle sissenõutavaks muutumist pidada hinna mittetasumiseks selle sätte tähenduses ja see ei saa kaasa tuua maksustatava väärtuse vähendamist.
2.

Direktiivi 93/13 artikli 1 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et direktiivi artikli 1 lõikes 2 nimetatud tingimused on selle direktiivi reguleerimisalast välja jäetud, isegi kui nimetatud sätet ei ole liikmesriigi õiguskorda ametlikult üle võetud, ning sellisel juhul ei saa liikmesriigi kohtud asuda seisukohale, et nimetatud artikli 1 lõige 2 on liikmesriigi õigusesse üle võetud kaudselt, võttes üle selle direktiivi artikli 3 lõike 1 ja artikli 4 lõike 1.
2.

Määruse nr 261/2004 artikli 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et lennuettevõtjat võib kvalifitseerida reisija suhtes tegutsevaks lennuettevõtjaks selle sätte tähenduses, kui reisija on sõlminud reisikorraldajaga lepingu konkreetseks lennuks, mida teostab see lennuettevõtja, ilma et nimetatud lennuettevõtja oleks kinnitanud lennuaegu või et reisikorraldaja oleks teinud sellele reisijale broneeringu sama lennuettevõtja juures.
3.

Määrust nr 2271/96 (muudetud määrusega nr 37/2014 ja delegeeritud määrusega 2018/1100), eriti selle artikleid 5 ja 9 tuleb Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 16 ja artikli 52 lõiget 1 silmas pidades tõlgendada nii, et muudetud määrusega ei ole vastuolus see, kui tuvastatakse, et muudetud määruse artiklis 11 nimetatud isiku poolt lepingute ülesütlemine lisas nimetatud seadustel põhinevate nõuete või keeldude täitmiseks, ilma et tal oleks muudetud määruse artikli 5 teise lõigu tähenduses luba, on tühine, tingimusel et tühisuse tuvastamine ei too sellele isikule kaasa ebaproportsionaalseid tagajärgi muudetud määruse nr 2271/96 nende eesmärkide seisukohast, milleks on kaitsta kehtivat õiguskorda ja Euroopa Liidu huve üldiselt. Proportsionaalsuse kontrollimisel tuleb kaaluda taotletavaid eesmärke, mida teenib muudetud määruse artikli 5 esimeses lõigus ette nähtud keeldu eirava ülesütlemise tühisuse tuvastamine, ja tõenäosust, et puudutatud isikul võib tekkida majanduslik kahju, ning kahju ulatust juhul, kui see isik ei saa lõpetada oma ärisuhteid isikuga, kes on kantud nende isikute loetellu, kelle suhtes kohaldatakse selle muudetud määruse lisas nimetatud seadustest tulenevaid teiseseid sanktsioone.
2.

ELTL artikleid 63 ja 65 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus pärandimaksu suuruse arvutamist reguleerivad liikmesriigi õigusnormid, mis näevad selles liikmesriigis asuvate kinnisasjade omandamise korral ette, et kui pärandaja surma ajal ei ole pärandaja ega pärija elukoht või harilik viibimiskoht selles liikmesriigis, siis ei ole sundosadest tulenevad kohustused pärandvara väärtusest pärandil lasuvate kohustustena mahaarvatavad, samas kui need kohustused võib täielikult maha arvata olukorras, kus vähemalt ühe eespool nimetatud isiku elukoht või harilik viibimiskoht on sel kuupäeval selles liikmesriigis.
C 84/19

ET

Euroopa Kohtu (kümnes koda) 21. detsembri 2021. aasta otsus (Městský soud v Praze eelotsusetaotlus – Tšehhi Vabariik) – Vítkovice Steel a.s. versus Ministerstvo životního prostředí

(Kohtuasi C-524/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikutega kauplemise süsteem - Direktiiv 2003/87/EÜ - Artikli 11 lõige 3 - Otsus 2011/278/EL - Artikli 3 punkt b ja artikli 10 lõike 2 punkt a - Tootepõhise võrdlusaluse käitiseosa - Otsus 2013/448/EL - Kehtivus - Käitis, milles kasutatakse hapnikkonverterit - Kuummetall - Eraldiseisvast käitisest pärit sisend - Lubatud heitkoguse ühikute eraldamisest keeldumine - Vastuvõetavus - Tühistamishagi esitamata jätmine põhikohtuasja kaebaja poolt)

(2022/C 84/22)

Kohtumenetluse keel: tšehhi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Městský soud v Praze

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Vítkovice Steel a.s.

Kostja: Ministerstvo životního prostředí

Resolutsioon

Komisjoni 5. septembri 2013. aasta otsuse 2013/448/EL, milles käsitletakse riiklikke rakendusmeetmeid kasvuhoonegaaside lubatud heitkoguse ühikute tasuta eraldamiseks üleminekuperioodil kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/87/EÜ artikli 11 lõikega 3, artikli 1 lõiget 1 ja lõike 2 kolmandat lõiku tuleb tõlgendada nii, et nende kohaselt ei või põhikohtuasjas kõne all olevale käitisele Tšehhi Vabariigi uue taotluse alusel tasuta eraldada lubatud heitkoguse ühikuid „kuummetalli“ tootepõhise võrdlusaluse põhjal, isegi kui heitkoguste topeltarvestus ja lubatud heitkoguse ühikute topelteraldamine on välistatud.

(1) ELT C 443, 21.12.2020.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 16. detsembri 2021. aasta otsus (Curtea de Apel Constanţa eelotsusetaotlus – Rumeenia) – Euro Delta Danube Srl versus Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Tulcea

(Kohtuasi C-225/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Põllumajandus - Ühine põllumajanduspoliitika - Delegeeritud määrus (EL) nr 640/2014 - Pindalatoetuse kava - Ühtne pindalatoetus - Toetuskõlblikkuse kriteeriumid - Põllumajandusmaa kontsessiooni leping - Selle maa kasutusotstarbe muutmine ilma kontsessiooniandja nõusolekuta - Vesiviljeluseks ette nähtud maa-ala kasutamine põllumajanduslikul otstarbel - Erinevus deklareeritud pindala ja kindlaks määratud pindala vahel - Üledeklareerimine - Halduskaristus)

(2022/C 84/12)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel Constanţa

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Euro Delta Danube Srl

Vastustaja: Agenţia de Plăţi şi Intervenţie pentru Agricultură – Centrul Judeţean Tulcea

Resolutsioon

Komisjoni 11. märtsi 2014. aasta delegeeritud määruse (EL) nr 640/2014, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1306/2013 ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi osas, otsetoetuste, maaelu arengu toetuse ja nõuetele vastavuse süsteemiga seoses kohaldatavatest maksetest keeldumise ja nende tühistamise tingimuste osas ning kõnealuste toetuste ja süsteemiga seotud halduskaristuste osas, komisjoni 4. mai 2016. aasta delegeeritud määrusega (EL) 2016/1393 muudetud redaktsioonis, artikli 2 lõike 1 punkti 23 ning artikli 19 lõikeid 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et need näevad ühtse pindalatoetuse kava raames ette põllumajandustoetuse taotlejale halduskaristuste määramise üledeklareerimise eest põhjusel, et ta kasutab põllumajanduslikul otstarbel maa-ala, mis on talle kontsessiooniga antud vesiviljeluseks, ilma et kontsessiooniandja oleks andnud vastava ala kasutusotstarbe muutmiseks nõusolekut, juhul kui toetuse taotleja on sellel maa-alal põllumajandusliku tegevuse korraldamisel piisavalt sõltumatu.

(1) ELT C 297, 7.9.2020.
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 9. detsembri 2021. aasta otsus (Nejvyšší správní soudi eelotsusetaotlus – Tšehhi Vabariik) – Kemwater ProChemie s. r. o. versus Odvolací finanční ředitelství

(Kohtuasi C-154/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikkel 168 - Sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus - Mahaarvamisõiguse materiaalõiguslikud tingimused - Teenuseosutaja maksukohustuslase staatus - Tõendamiskoormis - Mahaarvamisõiguse andmisest keeldumine, kui teenuse tegelikku osutajat ei ole tuvastatud - Tingimused)

(2022/C 73/02)

Kohtumenetluse keel: tšehhi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Nejvyšší správní soud

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Kemwater ProChemie s. r. o.

Vastustaja: Odvolací finanční ředitelství

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, tuleb tõlgendada nii, et sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse andmisest tuleb keelduda, ilma et maksuhaldur peaks tõendama, et maksukohustuslane pani toime käibemaksupettuse või et ta teadis või oleks pidanud teadma, et tehing, millele mahaarvamisõiguse saamiseks tugineti, oli seotud niisuguse maksudest kõrvalehoidumisega kui olukorras, kus asjaomaste kaupade tegelik tarnija või teenuste tegelik osutaja ei ole tuvastatud, ei tõenda kõnealune maksukohustuslane, et see kaupade tarnija või teenuste osutaja oli maksukohustuslane, kui faktilisi asjaolusid arvestades ja maksukohustuslase esitatud tõenditest hoolimata puuduvad andmed, mis on vajalikud selle kontrollimiseks, kas tegelik tarnija on maksukohustuslane.

(1) ELT C 209, 22.6.2020.
1.

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 22 punkti 5 tuleb tõlgendada nii, et hagi alusetu rikastumisega saadu tagasinõudmiseks ei ole hõlmatud selles sättes ette nähtud erandliku kohtualluvusega, isegi kui hagi on esitatud seetõttu, et möödus tähtaeg, mille jooksul sai sundtäitmise menetluses alusetult üle antud summa tagastamist nõuda sama kohtuliku täitemenetluse raames.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 9. detsembri 2021. aasta otsus (County Court at Birkenheadi eelotsusetaotlus – Ühendkuningriik) – BT versus Seguros Catalana Occidente, EB

(Kohtuasi C-708/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviil- ja kaubandusasjades - Määrus (EL) nr 1215/2012 - Kohtualluvus ning kohtuotsuste tunnustamine ja täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades - Kohtualluvus kindlustusasjades - Nõue hüvitada liikmesriigis elukohta omavale isikule teises liikmesriigis üüritud eluruumis toimunud õnnetusjuhtumi tagajärjel tekitatud kahju - Kahjustatud isiku nõue esiteks kindlustusandja ja teiseks selle eluruumi omanikust kindlustatu vastu - Määruse artikli 13 lõike 3 kohaldatavus)

(2022/C 73/07)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

County Court at Birkenhead

Põhikohtuasja pooled

Hageja: BT

Kostjad: Seguros Catalana Occidente, EB

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 13 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et kui kahjustatud isik esitab otsehagi kindlustusandja vastu vastavalt selle artikli 13 lõikele 2, ei saa selle isiku alalise elukoha liikmesriigi kohus otsustada, et nimetatud artikli 13 lõike 3 alusel on tal ühtlasi ka pädevus teha otsus hüvitisnõude kohta, mille kahjustatud isik on esitanud seotud nõudena sellise kindlustusvõtja või kindlustatu vastu, kelle alaline elukoht on teises liikmesriigis ja keda kindlustusandja ei ole kaasanud.

(1) ELT C 110, 29.3.2021.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 25. novembri 2021. aasta otsus (Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie eelotsusetaotlus – Poola) – Delfarma Sp. z o.o. versus Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

(Kohtuasi C-488/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - ELTL artiklid 34 ja 36 - Kaupade vaba liikumine - Koguselise piiranguga samaväärse toimega meede - Inimtervishoius kasutatavad ravimid - Ravimite paralleelimport - Liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette paralleelimpordiloa kehtivuse automaatse lõppemise ühe aasta möödudes originaalravimi müügiloa kehtivuse lõppemisest - Inimeste tervise ja elu kaitse - Proportsionaalsus - Direktiiv 2001/83/EÜ - Ravimiohutuse järelevalve)

(2022/C 51/16)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Delfarma sp. z o.o.

Kostjad: Prezes Urzędu Rejestracji Produktów Leczniczych, Wyrobów Medycznych i Produktów Biobójczych

Resolutsioon

ELTL artikleid 34 ja 36 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette ravimi paralleelimpordiloa kehtivuse automaatse lõppemise ühe aasta möödumisel originaalravimi müügiloa kehtivuse lõppemisest, ilma et hinnataks võimalikku ohtu inimeste tervisele ja elule. Asjaoluga, et paralleelimportijal ei ole kohustust esitada perioodilisi ohutusaruandeid, ei saa põhjendada sellise otsuse vastuvõtmist.

(1) ELT C 19, 18.1.2021.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. juuli 2002. aasta direktiivi 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv) (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiiviga 2009/136/EÜ), artikli 13 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et meiliteenuse kasutaja sisendkastis reklaamsõnumite kuvamine tegeliku e-kirjaga sarnasel kujul ja samas kohas on „elektronposti kasutamine otseturunduseks“ ning asjaolu, et nende sõnumite adressaadid on kindlaks määratud juhuslikkuse alusel või see, kui suur on kasutajale pandud koormus, ei oma siinkohal mõju, kusjuures selline kasutamine on lubatud vaid tingimusel, et kasutajat on niisuguse reklaami levitamise viisist, eelkõige selle levitamisest saadud isiklike e-kirjade loendis teavitatud ning ta on konkreetselt ja kõiki asjaolusid teades väljendanud oma nõusolekut selliste reklaamsõnumite saamiseks.
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 2. detsembri 2021. aasta otsus (Oberlandesgericht Müncheni eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Vodafone Kabel Deutschland GmbH versus Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

(Kohtuasi C-484/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tarbijakaitse - Direktiiv (EL) 2015/2366 - Makseteenused - Artikli 62 lõige 4 - Kohaldatavad tasud - Artikli 107 lõige 1 - Täielik ühtlustamine - Artikli 115 lõiked 1 ja 2 - Ülevõtmine ja kohaldamine - Kaabeltelevisiooni ja internetiühenduse abonemendid - Tähtajatud lepingud, mis on sõlmitud enne selle direktiivi ülevõtmise kuupäeva - Tasud, mida kohaldatakse pärast seda kuupäeva tehtud otsekorralduseta maksetele)

(2022/C 51/15)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht München

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Vodafone Kabel Deutschland GmbH

Kostja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2015. aasta direktiivi (EL) 2015/2366, mis käsitleb makseteenuseid siseturul ning millega muudetakse direktiive 2002/65/EÜ, 2009/110/EÜ, 2013/36/EL ja määrust (EL) nr 1093/2010 ning tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2007/64/EÜ, artikli 62 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid või praktika, mille kohaselt kehtib tarbijatega sõlmitud tähtajatute lepingute puhul keeld võtta tasu selle artikli 62 lõikes 4 nimetatud makseinstrumentide ja makseteenuste kasutamise eest ainult sellistele maksetehingutele, mida tehakse pärast 13. jaanuari 2018 sõlmitud lepingute alusel, nii et need tasud jäävad kehtima maksetehingutele, mida pärast seda kuupäeva tehakse tähtajatute lepingute alusel, mis sõlmiti enne sama kuupäeva.

(1) ELT C 433, 14.12.2020.
4.

ELTL artikleid 45 ja 48 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, kui liikmesriik lõpetab üldiselt perehüvitiste maksmise, mida ta maksis seni arenguabitöötajatele, kes võtavad oma pereliikmed kaasa kolmandasse riiki, kuhu nad on lähetatud, tingimusel, et ühelt poolt kohaldatakse selle õiguse kaotamist ilma selle liikmesriigi ja teiste liikmesriikide kodanikest õigustatud isikute vahel vahet tegemata, ja et teiselt poolt ei kujuta see õiguse kaotamine kõnealuste arenguabitöötajate erinevat kohtlemist mitte vastavalt sellele, kas nad on või ei ole enne või pärast seda kasutanud oma vaba liikumise õigust, vaid tulenevalt sellest, kas nende lapsed elavad koos nendega liikmesriigis või kolmandas riigis.
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 25. novembri 2021. aasta otsus (Veszprémi Törvényszéki eelotsusetaotlus – Ungari) – Amper Metal Kft. versus Nemzeti Adó-és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Kohtuasi C-334/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Ühine käibemaksusüsteem - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikkel 2 - Käibemaksuga maksustatav tehing - Mõiste - Artikli 168 punkt a ja artikkel 176 - Sisendkäibemaksu mahaarvamise õigus - Keeldumine - Maksuhalduri poolt liiga kalliks ja tarbetuks tunnistatud reklaamiteenused - Maksukohustuslase saadud positiivse käibe puudumine)

(2022/C 51/13)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Veszprémi Törvényszék

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Amper Metal Kft.

Vastustaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 168 punkti a tuleb tõlgendada nii, et maksukohustuslane võib reklaamiteenuste eest tasutud sisendkäibemaksu maha arvata, kui sellise teenuse osutamise puhul on tegemist käibemaksuga maksustatava tehinguga direktiivi 2006/112 artikli 2 tähenduses ja kui sellel on otsene ja vahetu seos maksukohustuslase ühe või mitme maksustatava müügitehinguga või majandustegevusega tervikuna neid üldkulusid arvestades, ilma et oleks vaja arvesse võtta asjaolu, et selliste teenuste eest nõutud hind on liikmesriigi maksuhalduri määratletud kontrollväärtusega võrreldes ülemäära kõrge või et need teenused ei toonud kaasa maksukohustuslase käibe suurenemist.

(1) ELT C 423, 7.12.2020.
C 51/10

ET

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 25. novembri 2021. aasta otsus (Cour d’appel de Paris’ eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – IB versus FA

(Kohtuasi C-289/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EÜ) nr 2201/2003 - Abielu lahutamise avalduse kohtualluvus - Artikli 3 lõike 1 punkt a - Mõiste „avalduse esitaja alaline elukoht“)

(2022/C 51/12)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour d’appel de Paris

Põhikohtuasja pooled

Hageja: IB

Kostja: FA

Resolutsioon

Nõukogu 27. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2201/2003, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist kohtuasjades, mis on seotud abieluasjade ja vanemliku vastutusega, ning millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1347/2000, artikli 3 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et abikaasal, kes jagab oma elu kahe liikmesriigi vahel, saab olla alaline elukoht ainult ühes neist liikmesriikidest, mistõttu kuulub abielu lahutamise avalduse lahendamine ainult selle liikmesriigi kohtute kohtualluvusse, mille territooriumil see alaline elukoht asub.

(1) ELT C 297, 7.9.2020.
2.

Nõukogu 25. juuli 1978. aasta neljanda direktiivi 78/660/EMÜ, mis põhineb [ELTL artikli 50 lõike 2 punktil g] ja käsitleb teatavat liiki äriühingute raamatupidamise aastaaruandeid, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. juuni 2003. aasta direktiiviga 2003/51/EÜ, artikli 2 lõiget 3 ja artiklit 31 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi maksuhalduri selline praktika, millega vaidlustatakse äriühingu raamatupidamiskirjed põhjendusel, et need kalduvad kõrvale selle liikmesriigi õigusnormides ette nähtud ammendavuse ja sõltumatuse põhimõtetest, kuigi kõiki muid neis õigusnormides ette nähtud arvestuspõhimõtteid on järgitud, kui see kõrvalekaldumine ei kujuta endast erandlikku kõrvalekaldumist, mida on vaja õige ja erapooletu ülevaate põhimõtte järgimise tagamiseks ja mis on avaldatud raamatupidamisaruannete lisades koos selle põhjenduse ning hinnanguga selle mõju kohta varale, kohustustele, finantsseisundile ning kasumile või kahjumile.