Seda järeldust ei sea kahtluse alla ka abisaaja likvideerimine menetluse ajal, kui vaidlustatud otsust ei ole kehtetuks ega tühiseks tunnistatud, mistõttu hagi ese säilib. Lisaks loob vaidlustatud otsus hageja suhtes jätkuvalt õiguslikke tagajärgi, mis pole pelgalt abisaaja likvideerimise tõttu oma kehtivust kaotanud. Pelk asjaolu, et ettevõtja suhtes on käimas pankrotimenetlus – eelkõige siis, kui see menetlus viib ettevõtja likvideerimiseni –, ei sea abi tagastamise põhimõtet kahtluse alla. Sellisel juhul võib varasema olukorra taastamine ja ebaseaduslikult makstud abist tuleneva konkurentsimoonutuse kõrvaldamine toimuda põhimõtteliselt nii, et likvideerimisel oleva ettevõtja passivasse kantakse kõnealuse abi tagastamise kohustus. Seega jääb hagejale vähemalt kohustus tagada, et tema nõuded seoses abisaajale juba antud abi osaga kantakse selle äriühingu passivasse. Küsimus sellest, kas abisaaja võib oma majandustegevust jätkata, ja järelikult kas see, kas hagejal on põhjendatud huvi seda tegevust jätkata, ei oma hageja põhjendatud huvi säilimise seisukohast tähtsust. Kuna hageja võib hagi esitada mitte abisaaja võlausaldajana, vaid avaliku võimu kandjana, kes on vaidlusaluse abi andnud, siis ei oma tähtsust ka asjaolu, et abisaaja võlausaldajana ei ole tal vaidlustatud otsuse tühistamise vastu selle tõttu põhjendatud huvi, et viimase suhtes on algatatud likvideerimine.

Teisalt sõltub ELTL artikli 263 neljandas lõigus nimetatud füüsiliste ja juriidiliste isikute kaebeõigus ka sellest, kas neil on hagi esitamise ajal põhjendatud huvi, mis on hagi esitamise õigusest eraldiseisev vastuvõetavuse tingimus. Nagu ka hagi ese, peab see huvi säilima kuni kohtuotsuse kuulutamiseni, vastasel juhul langeb otsuse tegemise vajadus ära. Selline huvi eeldab, et vaidlustatud akti tühistamine võib iseenesest tekitada õiguslikke tagajärgi ja et hagi tulemusel võib selle esitanud isik saada mingit kasu.

Mis puutub hagi esitamise õigusse, siis riigi poolt antud abi siseturuga kokkusobivuse küsimust käsitleva komisjoni otsuse adressaadiks olevat liikmesriigi struktuuriüksust saab ELTL artikli 263 neljanda lõigu kohaselt otseselt ja isiklikult puudutatuks pidada teatud tingimustel. Ühelt poolt saab seda üksust pidada otseselt puudutatuks, kui vaidlustatud otsusel võivad olla otsesed tagajärjed tema poolt vastu võetud vaidlusaluse abi andmise aktide suhtes ja tema kohustuste suhtes see abi tagasi nõuda, ilma et liikmesriigi ametiasutustel, kellele vaidlustatud otsus teatavaks tehti, oleks selles osas kaalutlusõigust. Teiselt poolt tuleb seda üksust pidada isiklikult puudutatuks, kui ta on vaidlustatud otsuses viidatud akti või aktide andja ning see otsus takistab tal teostada oma pädevust nii, nagu ta vajalikuks peab, mistõttu on tema huvi selle otsuse vaidlustamiseks asjaomase liikmesriigi omast eraldiseisev.

Samas ei saa liikmesriikide ametiasutustele selliselt antud ulatuslik kaalutlusõigus olla piiramatu. Eelkõige ei tohi see ulatuslik kaalutlusõigus ELTL artikli 106 lõike 2 kohaldamisel takistada komisjoni kontrollimast, kas riigiabi andmise keelust võib teha selles sättes ette nähtud erandi. Kaalutlusõiguse teostamisel, mis on komisjonile ELTL artikli 106 lõike 2 rakendamisel antud hindamaks, kas tema poolt riigiabiks tunnistatud riiklik meede on siseturuga kooskõlas, tuleb tal anda keerukaid majanduslikke ja sotsiaalseid hinnanguid. Nii ei või liidu kohus selle pädevuse teostamise kontrollimisel asendada komisjoni hinnangut enda omaga. ELTL artikli 106 lõike 2 kohaldamisel võib liikmesriikide ja komisjoni kaalutlusõigus olla piiratud direktiivide ja otsustega, mida see institutsioon on pädev selle sätte alusel vastu võtma.

Just sellepärast, et institutsioonid teostavad avaliku teenuse kulude hüvitamise kindlaksmääramise üle üksnes piiratud kontrolli, nõuab Altmarki teine tingimus, et institutsioonid peavad saama kontrollida eelnevalt kindlaksmääratud objektiivsete ja läbipaistvate parameetrite olemasolu ja need kriteeriumid peavad olema täpsustatud viisil, mis välistaks liikmesriigi poolt üldise majandushuvi teenuse mõiste kuritarvitamise, mis annab avalik-õiguslikule operaatorile majandusliku eelise. Seega annab see tingimus liikmesriikidele selle tingimuse täitmise praktiliste meetodite osas valikuvabaduse niivõrd, kuivõrd hüvitise arvutamise parameetrite kindlaksmääramise meetodid on objektiivsed ja läbipaistavad. Komisjoni poolt selle kohta antav hinnang peab põhinema selliste konkreetsete õiguslike ja majanduslike tingimuste analüüsil, millest lähtudes hüvitise summa kindlaks määratakse.

Kuigi kohtuotsuses Altmark välja töötatud tingimused on üksteisest teataval määral sõltuvuses, vastab siiski tõele, et need tingimused peavad selleks, et hüvitismeedet ei tunnistataks riigiabiks, olema kõik täidetud eraldi. Võttes arvesse Altmarki tingimuste kumulatiivsust ja autonoomsust, ei ole komisjon kohustatud kõiki tingimusi kontrollima, kui ta tuvastab, et üks neist tingimustest ei ole täidetud ning et järelikult tuleb vaidlusalune meede tunnistada riigiabiks. Samuti juhul, kui komisjonil oli sellisele järeldusele jõudes õigus, siis saa see, et tema hinnangud ühe või mitme muu tingimuse kohta olid valed, põhimõtteliselt tuua kaasa vaidlustatud otsuse tühistamist.

Suuniste raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta punktist 9 tuleneb, on raskustes oleva ettevõtja mõiste objektiivne mõiste, mida tuleb hinnata üksnes arvestades kõnealuse ettevõtja finantsilise ja majandusliku olukorra konkreetseid näitajaid, millest ilmneb, et ta ei suuda peatada kahjumit, mis ametivõimude sekkumiseta viiks lühema või keskmise ajavahemiku jooksul peaaegu kindlasti äriühingu tegevuse lõpetamiseni. Järelikult ei saa selle ettevõtja kahjumi allikas – eelkõige see, mis seondub avaliku teenindamisega – kujutada endast olulist asjaolu selle kindlakstegemisel, kas ettevõtja on raskustes või mitte.

Selleks, et ELTL artikli 106 lõike 2 tingimused oleksid täidetud, on vaja, et vaidlusaluste õiguste või subsiidiumide puudumisel ei ole ettevõtjal võimalik täita talle usaldatud konkreetseid ülesandeid või et nende õiguste või subsiidiumide säilitamine on vajalik, et nende omanik või saaja saaks täita üldist majandushuviga seotud kohustusi, mis on talle pandud, majanduslikult vastuvõetavatel tingimustel. Järelikult on selleks, et nimetatud sättes ette nähtud erand oleks kohaldatav, vaja, et selle ettevõtja majanduslik ja finantsiline olukord nende õiguste või subsiidiumide saamise ajal võimaldaks tal talle pandud avaliku teenindamise kohustust tegelikult täita. Vastupidisel juhul võiks ELTL artikli 106 lõikes 2 ette nähtud erand kaotada oma kasuliku mõju ja seega ka põhjenduse, mistõttu ei saaks vältida ohtu, et liikmesriigid üldist majandushuvi pakkuva teenuse mõistet kuritarvitavad.

Kuid on päästmise ja ümberkorraldamise suuniste tähenduses raskustes oleva ettevõtja olemasolu kui selline pikema või lühema perioodi jooksul ohustatud, mistõttu ei saa teda pidada võimeliseks talle pandud avaliku teenindamise kohustusi adekvaatselt täitma, kuni tema jätkusuutlikkus ei ole tagatud. Neil tingimustel ei saa sellisele raskustes olevale ettevõtjale tema avaliku teenindamise kohustuste täitmisest tuleneva kahjumi katmiseks antud subsiidiumi suhtes kohalda ELTL artikli 106 lõikes 2 ette nähtud erandit, vaid vajaduse korral ainult ELTL artikli 107 lõike 3 punktis c ette nähtud erandit. EÜ artikli 106 lõike 2 kohaldamise tingimustel, mis muu hulgas eeldavad hüvitise täielikku proportsionaalsust avaliku teenindamise kohustusega, ei võimalda see hüvitis ettevõtjal tekkinud raskuste tõttu vastavate kohustuste täitmist tagada. Seevastu võib selline hüvitis aidata asjaomase ettevõtja jätkusuutlikkuse taastada, kui on täidetud ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c kohaldamise tingimused, nagu need on selgitatud päästmise ja ümberkorraldamise suunistes. Nii säilitab viimati nimetatud artiklis ette nähtud erand riigiabikeelust oma kasuliku mõju ja järelikult ka oma põhjenduse.

Samuti ei saa raskustes olevale avaliku teenust osutavale ettevõtjale antud abi käsitada abina, mis on lubatud otsusega 2012/21 ELTL artikli 106 lõike 2 kohaldamise kohta üldist majandushuvi pakkuvaid teenuseid osutavatele ettevõtjatele avalike teenuste eest makstava hüvitisena antava riigiabi suhtes, mis võib oma olemuselt puudutada vaid selliseid avaliku teenuse hüvitisi, mis peaksid vastama ELTL artikli 106 lõikes 2 ette nähtud erandi eesmärkidele. Samadel põhjustel ei ole võrreldavas olukorras otsuse 2012/21 kohaldamisalasse jäävad avaliku teenuse hüvitised ja abi, mis antakse raskustes olevatele avaliku teenuse osutajatele.

(vt punktid 194–196 ja 199)