Ühelt poolt peab määruse nr 2245/2002, millega rakendatakse nõukogu määrus nr 6/2002 ühenduse disainilahenduse kohta, artikli 28 lõike 1 punkti b alapunkti v kohaselt aga juhul, kui disainilahenduse kehtetuks tunnistamise nõude aluseks on asjaolu, et disainilahendus ei vasta määruse nr 6/2002 artiklis 5 või 6 osutatud nõuetele, kehtetuks tunnistamise taotlus sisaldama viidet varasematele disainilahendustele ja nende reproduktsioone, kui kõnealused varasemad disainilahendused võivad osutuda takistuseks registreeritud ühenduse disainilahenduse uudsusele või eristatavusele, ning dokumente, mis tõendavad selliste varasemate disainilahenduste olemasolu.

Teiselt poolt nähtub osas, mis puudutab määruse nr 6/2002 artiklil 25 põhinevat kehtetuks tunnistamise taotlust, selle määruse artikli 52 lõigetest 1 ja 2 ning artikli 53 lõigetest 1 ja 2, et määruse artikli 25 lõike 1 punktis b sätestatud kehtetuse aluse esinemise kohta peavad tõendeid esitama mitte Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet või Üldkohus, vaid hageja, kes sellele alusele tugineb.

Seega, kui kehtetuks tunnistamise taotleja tugineb määruse nr 6/2002 artikli 25 lõike 1 punktis b ette nähtud kehtetuse alusele, peab ta esitama tõendid selle kohta, et vaidlustatud disainilahendus ei vasta kõnealuse määruse artiklites 4–9 ette nähtud tingimustele.

Mis puutub lisaks väitesse, et rikutud on määruse nr 6/2002 artiklit 5, siis tuleb lisada, et sisaldades nõuet, mille kohaselt saab teatavat disainilahendust lugeda uudseks, „kui identset disainilahendust ei ole tehtud avalikkusele kättesaadavaks“, tähendab see säte, et disainilahenduse uudsuse hindamisel tuleb aluseks võtta üks või mitu konkreetset disainilahendust, mis on kõikide varem avalikustatud disainilahenduste hulgas eristatavad, konkreetsed ja tuvastatavad.

Olgu siinkohal meenutatud, et määruse artikli 3 punkti a kohaselt on disainilahendus „toote või selle osa välimus, mis tuleneb eelkõige toote enese ja/või selle kaunistuste joonte, piirjoonte, värvide, kuju, struktuuri ja/või materjali omadustest. Sellest tulenevalt on väliskujundus määrusega nr 6/2002 ette nähtud süsteemi raames disainilahenduse määrav element.

Seetõttu on disainilahenduse omaduse nähtavuse asjaolu selle kaitse oluline tingimus. Nii on määruse nr 6/2002 põhjenduses 12 märgitud, et disainilahenduste kaitset ei tohiks laiendada neile koostisosadele, mis ei ole toote tavapärase kasutuse käigus nähtavad, ega selliste osade omadustele, mis ei ole pärast osa monteerimist nähtavad, ning need omadused tuleb jätta disainilahenduse teiste omaduste kaitsekõlblikkuse hindamisel

Eelnimetatud kaalutlustest nähtub, on oluline, et EUIPO talitustel on varasema disainilahenduse kujutis, mis peab võimaldab vaadelda selle toote välimust, milles disainilahendus sisaldub, ning varasemat disainilahendust täpselt ja kindlalt kindlaks teha, et vastavalt määruse nr 6/2002 artiklitele 5–7 hinnata vaidlustatud disainilahenduse uudsust ja eristatavust ning sellest lähtuvalt asjaomaseid disainilahendusi omavahel võrrelda. Selleks et kontrollida, kas vaidlustatud disainilahendusel tõepoolest puudub uudsus ja eristatavus, on vaja aluseks võtta varasem disainilahendus täpsel ja konkreetsel kujul.

Seega lasub kehtetuks tunnistamise taotluse esitajal kohustus esitada EUIPO‑le vajalikud andmed ja eelkõige identifitseerida täpselt ja konkreetselt see disainilahendus, mis väidetavalt on varasem, ning esitada vastav reproduktsioon, et tõendada, et vaidlustatud disainilahenduse registreering ei ole õiguspärane.

(vt punktid 58–65)