Keywords

Summary



Keywords

1. Apellatsioonkaebus – Väited – Üldkohtus esitatud väidete ja argumentide pelk kordamine – Vastuvõetamatus – Selle vaidlustamine, kuidas Üldkohus on ühenduse õigust tõlgendanud või kohaldanud – Vastuvõetavus

(EÜ artikkel 225; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõige; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 112 lõike 1 punkt c)

2. Apellatsioonkaebus – Väited – Esimest korda apellatsioonkaebuse raames esitatud väide – Vastuvõetamatus

(Euroopa Kohtu kodukorra artikli 113 lõige 2)

3. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Komisjoni õigus esitada hagi – Kaalutlusõiguse teostamine

(EÜ artiklid 81, 82 ja 226)

4. Konkurents – Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Hinnakruvi efekt – Telekommunikatsioonivõrgule juurdepääsu teenused, mida osutab ettevõtja, kellele kuulub ainus kättesaadav infrastruktuur – Komisjoni otsus, milles tuvastatakse kuritarvitamine vaatamata sellele, et tariifid on heaks kiitnud riigi reguleeriv asutus – Rikkumise süüks panemine

(EÜ artiklid 81 ja 82)

5. Apellatsioonkaebus – Väited – Ebapiisav põhjendamine – Vastuvõetavus

(Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõige)

6. Konkurents – Ühenduse eeskirjad – Rikkumised – Tahtlus või hooletus – Mõiste – Hinnakruvi efekt, mis tuleb kliendiliinile juurdepääsu võimaldavate võrguteenuste turul monopoolses seisundis ja jaeteenuste turul peaaegu monopoolses seisundis oleva ettevõtja tariifidest

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõike 2 esimene lõige)

7. Institutsioonide aktid – Põhjendamiskohustus – Ese – Ulatus

(EÜ artikkel 253)

8. Konkurents – Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Hinnakruvi efekt – Telekommunikatsioonivõrgule juurdepääsu teenused, mida osutab ettevõtja, kellele kuulub ainus kättesaadav infrastruktuur – Konkurentidele kohaldatavate hindade ja jaehindade negatiivne või ebapiisav vahe

(EÜ artikkel 82)

9. Konkurents – Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Hinnakruvi efekt – Mõiste

(EÜ artikkel 82)

10. Konkurents – Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Hinnakruvi efekt – Telekommunikatsioonivõrgule juurdepääsu teenused, mida osutab ettevõtja, kellele kuulub ainus kättesaadav infrastruktuur – Hinnakruvi efekti arvutamine konkurentide suhtes

(EÜ artikkel 82)

11. Konkurents – Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Hinnakruvi efekt – Võrdsed võimalused – Puudumine – Muudest telekommunikatsiooniteenustest saadava tulu arvessevõtmine – Välistamine

(EÜ artikkel 82)

12. Konkurents – Turgu valitsev seisund – Kuritarvitamine – Mõiste – Konkurentsi piirava mõjuga tegevus

(EÜ artikkel 82)

13. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Raske rikkumine – Hinnakruvi efekt, mis tuleb monopoolses seisundis oleva ettevõtja tariifidest – Kergendavad asjaolud

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkti1 A teine lõik)

14. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Komisjoni pädevus – Varasema praktika muutmine – Diskrimineerimiskeelu põhimõtte rikkumine – Puudumine

(Nõukogu määrus nr 17)

Summary

1. EÜ artiklist 225, Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 esimesest lõigust ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 112 lõike 1 punktist c tuleneb, et apellatsioonkaebuses tuleb näidata täpselt selle kohtuotsuse kritiseeritavad osad, mille tühistamist nõutakse, samuti seda nõuet konkreetselt toetavad õiguslikud argumendid. Apellatsioonkaebus ei vasta nimetatud nõudele, kui see, sisaldamata argumentatsiooni, mis identifitseeriks konkreetselt õigusnormi rikkumise, millel vaidlustatud kohtuotsus põhineb, piirdub Üldkohtus juba esitatud väidete ja argumentide kordamisega. Selline apellatsioonkaebus kujutab tegelikkuses endast taotlust Üldkohtu otsus pelgalt uuesti läbi vaadata, mis ei ole Euroopa Kohtu pädevuses.

Kui apellant vaidlustab ühenduse õiguse tõlgendamise või kohaldamise Üldkohtu poolt, võivad esimeses astmes käsitletud õiguslikud küsimused siiski apellatsioonimenetluses uuesti arutusele tulla. Kui apellant ei saaks oma apellatsioonkaebust Üldkohtus juba esitatud väidete ja argumentidega põhjendada, kaotaks apellatsioonimenetlus osaliselt oma mõtte.

(vt punktid 24, 25)

2. Apellatsioonkaebuses ei või muuta Üldkohtu menetluses olnud hagi eset. Euroopa Kohtu pädevus apellatsioonimenetluses on piiratud Üldkohtus arutatud väidetele antud õigusliku hinnangu kontrollimisega. Pool ei saa seega esitada esmakordselt Euroopa Kohtus väidet, mida ta ei ole esitanud Üldkohtus, kuna see võimaldaks tal Üldkohtus arutatud asjaga võrreldes laiendada kohtuasja ulatust Euroopa Kohtus, kellel on apellatsioonimenetluses piiratud pädevus.

(vt punktid 34, 42, 49)

3. Iga liikmesriik on kohustatud võtma kõik vajalikud üld- või erimeetmed, et tagada liidu õigusest tulenevate kohustuste täitmine riigi reguleerivate asutuste poolt. EÜ artiklid 81 ja 82 koostoimes EÜ artikliga 10 näevad liikmesriikidele ette kohustuse hoiduda võtmast või jõus hoidmast meetmeid, k.a seadusandlikke või haldusmeetmeid, mis võiksid välistada ettevõtjatele kohaldatavate konkurentsieeskirjade kasuliku mõju.

Mis puudutab komisjoni võimalust esitada liikmesriigi vastu kohustuste rikkumise hagi, siis kuna vaidlustatud kohtuotsus, mille peale on käesolev apellatsioonkaebus esitatud, puudutab üksnes komisjoni poolt apellatsioonkaebuse esitanud äriühingu suhtes EÜ artikli 82 alusel vastu võetud otsuse õiguspärasust, peab Euroopa Kohus nimetatud apellatsioonkaebuse raames piirduma selle kontrollimisega, kas apellatsioonkaebuse toetuseks esitatud etteheidetest võib ilmneda, et Üldkohus on niisuguse otsuse õiguspärasuse kontrollimisel rikkunud õigusnorme, ja seda sõltumata asjaolust, kas komisjon oleks saanud samal ajal või alternatiivina teha kõnealuse liikmesriigi suhtes otsuse liidu õiguse rikkumise kohta.

Seega, isegi kui ei saa välistada, et siseriiklikud ametiasutused rikkusid liidu õigust ja isegi kui komisjon oleks võinud selle alusel liikmesriigi suhtes EÜ artikli 226 alusel liikmesriigi kohustuste rikkumise menetlust alustada, ei saa sellised võimalikud olukorrad apellatsioonkaebuse staadiumis tähtsust omada. Komisjonil on EÜ artikliga 226 kehtestatud korra kohaselt liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi esitamisel kaalutlusõigus ning liidu kohtutel puudub pädevus hinnata selle õiguse kasutamise otstarbekust.

(vt punktid 45–47)

4. Kui ettevõtjatele on konkurentsivastane tegevus siseriiklike õigusnormide alusel kohustuslik või kui need õigusnormid moodustavad õigusliku raamistiku, mis välistavad igasuguse ettevõtjatevahelise konkureerimise võimaluse, ei ole EÜ artiklid 81 ja 82 kohaldatavad. Sellises olukorras ei ole konkurentsipiirangu põhjuseks ettevõtjate autonoomne tegevus, mis on nende sätete eeldus.

Seevastu võivad EÜ artiklid 81 ja 82 olla kohaldatavad, kui ilmneb, et siseriiklikud õigusnormid jätavad võimaluse konkurentsiks, mida ettevõtjate autonoomne tegevus võib takistada, piirata või kahjustada. Euroopa Kohus on üksnes piiratud ulatuses nõustunud võimalusega teatav konkurentsivastane tegevus EÜ artiklite 81 ja 82 kohaldamisalast välja jätta põhjusel, et see on kõnealustele ettevõtjatele kehtivate siseriiklike õigusnormide alusel kohustuslik või et need õigusnormid välistavad igasuguse ettevõtjatevahelise konkureerimise võimaluse. Kui siseriiklik seadus piirdub sellega, et õhutab ettevõtjaid autonoomsele konkurentsivastasele tegevusele või lihtsustab sellist tegevust, siis on EÜ artiklid 81 ja 82 kõnealuste ettevõtjate suhtes kohaldatavad. Nimelt lasub turgu valitsevas seisundis olevatel ettevõtjatel eriline kohustus mitte kahjustada oma tegevusega tõhusat konkurentsi ja mitte moonutada konkurentsi ühisturul.

Sellega seoses ei saa pelk asjaolu, et niisuguse riigi reguleeriva asutuse nagu telekommunikatsiooni- ja postiteenuseid reguleeriv asutus sekkumistega õhutati telekommunikatsioonisektoris turgu valitsevat ettevõtjat hoidma jõus hinnapraktikat, mis viis vähemalt sama tõhusate konkurentide suhtes hinnakruvini, ei saa iseenesest kuidagi kõrvaldada tema vastutust EÜ artikli 82 alusel.

Kuna ettevõtjal oli vaatamata sellistele sekkumistele tegutsemisruum abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste jaehindade muutmiseks, siis on hinnakruvi talle süüks pandav. Niisuguse tegevuse süülisus, mis seisnes selle tegutsemisruumi kasutamata jätmises, ei saa kahtluse alla seada järeldust, mille kohaselt oli apellandil selle vastuvõtmiseks tegutsemisruum, vaid seda saab võtta arvesse ainult selle kindlakstegemisel, kas tegevus kujutab endast rikkumist, ning trahvide suuruse kindlaksmääramise staadiumis.

(vt punktid 80–85, 88 ja 89)

5. Küsimus, kas Üldkohtu otsuse põhjendused on piisavad, kujutab endast õiguslikku küsimust, mida võib sellisena apellatsioonkaebuses tõstatada.

(vt punkt 123)

6. Mis puudutab küsimust, kas konkurentsieeskirjade rikkumised pandi toime hooletusest või tahtlikult ja kas nende eest võib seetõttu määrata trahvi vastavalt määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 esimesele lõigule, siis see tingimus on täidetud, kui ettevõtjale ei saanud olla teadmata tema tegevuse konkurentsivastasus, olenemata sellest, kas ta oli teadlik sellest, et ta rikub asutamislepingu konkurentsieeskirju.

Nii on see telekommunikatsioonisektoris tegutseva ettevõtja puhul, kellele ei saanud esiteks olla teadmata, et tal oli vaatamata telekommunikatsiooni- ja postiteenuseid reguleeriva asutuse loaotsustele tegelik tegutsemisruum abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste jaehindade kehtestamiseks, ja teiseks, et hinnakruvi efekt tõi tema monopoolset seisundit kliendiliinile juurdepääsuteenuste hulgiturul ja sisuliselt monopoolset seisundit abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste jaeturul arvestades kaasa tõsiseid konkurentsipiiranguid.

(vt punktid 124 ja 125)

7. EÜ artiklis 253 ette nähtud põhjendamiskohustus on oluline vorminõue, mida tuleb eristada põhistava osa sisulise põhjendatuse küsimusest, mis on vaidlusaluse akti sisulise õiguspärasuse küsimus. Seda silmas pidades peavad EÜ artikliga 253 nõutud põhjendused vastama asjassepuutuva akti olemusele ning nendest peab selgelt ja üheselt nähtuma akti vastu võtnud institutsiooni arutluskäik, mis võimaldab huvitatud isikutel võetud meetme põhjuseid mõista ja pädeval kohtul kontrolli teostada.

Põhjendamise nõude hindamisel tuleb arvesse võtta juhtumi asjaolusid, eelkõige akti sisu, põhjenduste olemust ning huvi, mis võib olla akti adressaatidel või teistel isikutel, keda akt otseselt ja isiklikult puudutab, selgituste saamiseks. Ei ole nõutud, et põhjenduses oleks täpsustatud kõiki asjassepuutuvaid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, kuna akti põhjenduste vastavust EÜ artikli 253 nõuetele ei tule hinnata mitte ainult akti sõnastust, vaid ka selle konteksti ja kõiki asjaomast valdkonda reguleerivaid õigusnorme silmas pidades.

(vt punktid 130 ja 131)

8. EÜ artikli 82 teise lõigu punkt c keelab sõnaselgelt turgu valitseval ettevõtjal kehtestada otseselt või kaudselt ebaõiglasi hindu ning muu hulgas kohaldada hinnapraktikat, millel võib olla temaga sama tõhusate olemasolevate või potentsiaalsete konkurentide jaoks väljatõrjuv mõju, st praktika, mis võib muuta viimati nimetatute jaoks turulepääsu ning teiste lepingupoolte jaoks eri tarneallikate või kaubanduspartnerite vahel valimise raskeks või isegi võimatuks, tugevdades seeläbi turgu valitsevat seisundit, kasutades muid vahendeid kui need, mis põhinevad toodete omaduste konkurentsil. Seda silmas pidades ei saa igasugust hinnakonkurentsi pidada õiguspäraseks.

Kuna telekommunikatsioonisektoris turgu valitsevas seisundis oleval ettevõtjal on tegutsemisruum temaga vähemalt sama tõhusate konkurentide suhtes tekkinud hinnakruvi efekti vähendamiseks või selle kõrvaldamiseks abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste jaehindade muutmise teel, siis arvestades väljatõrjuvat mõju, mille hinnakruvi efekt võib nimetatud konkurentide jaoks kaasa tuua, võib see iseenesest kujutada kuritarvitust EÜ artikli 82 tähenduses.

EÜ artikli 82 eesmärk on kaitsta tarbijat moonutamata konkurentsi abil. Selles küsimuses ei oma tähtsust see, et turgu valitsevas seisundis olev ettevõtja peab kuritarvituse kõrvaldamiseks oma hindu tõstma.

Kõnealune hinnakruvi efekt toob seeläbi, et vähendab turul, s.o abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste turul veelgi eksisteerivat konkurentsitaset, mis on juba just nimelt kõnealuse ettevõtja kohaloleku tõttu nõrgenenud, ja tugevdab viimati nimetatu valitsevat seisundit sellel turul, kaasa ka selle, et tarbijad kannavad kahju tulenevalt nende valikuvõimaluste piiramisest ja seega võimaluse piiramisest, et pikaajalises plaanis vähendatakse jaehindu tänu konkurentsile, mida pakuvad nimetatud turul temaga vähemalt sama tõhusad konkurendid.

Üldkohus ei ole mingil viisil kohustatud tuvastama seda, et kliendiliinile juurdepääsu võimaldavate võrguteenuste hulgihinnad või abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste jaehinnad olid iseenesest kuritarvituslikud vastavalt seetõttu, et need on ülemäärased või turuhinnast madalamad.

(vt punktid 172, 177, 180–183)

9. Selle hindamiseks, kas turgu valitsevas seisundis oleva ettevõtja hinnapraktika võib EÜ artiklit 82 rikkudes konkurendi kõrvaldada, tuleb aluseks võtta kriteerium, mis tugineb turgu valitseva ettevõtja enda kuludele ja strateegiale. Sellega seoses ei tohi turgu valitsev ettevõtja turult kõrvaldada ettevõtjaid, kes on võib-olla sama tõhusad kui ta ise, ent kes oma väiksemate finantsvahendite tõttu ei suuda taluda nende vastu suunatud konkurentsi.

Olukorras, kus turgu valitseva ettevõtja hinnapraktika kuritarvitav laad tuleneb selle väljatõrjuvast mõjust tema konkurentide jaoks, tuleb selle kuritarvitusliku laadi analüüsimisel aluseks võtta üksnes turgu valitseva ettevõtja hinnad ja kulud. Nimelt võimaldab niisugune kriteerium kontrollida, kas telekommunikatsioonisektoris valitsevas seisundis olev ettevõtja ise oleks olnud v õimeline pakkuma oma jaeteenuseid abonentidele muul viisil kui kahjumiga, kui ta oleks eelnevalt olnud kohustatud maksma omaenda kliendiliinile juurdepääsu võimaldavate võrguteenuste hulgihindasid. Järelikult on see kriteerium sobiv selleks, et kindlaks määrata, kas turgu valitseva ettevõtja hinnapraktika toob konkurentide suhtes hinnakruvi efekti kaudu kaasa väljatõrjuva mõju.

Niisugune lähenemisviis on veelgi põhjendatum seetõttu, et see on kooskõlas ka õiguskindluse üldpõhimõttega, sest turgu valitseva ettevõtja kulude arvessevõtmine võimaldab viimasel, arvestades erilist vastutust, mis tal EÜ artikli 82 alusel lasub, hinnata oma tegevuse õiguspärasust. Nimelt on turgu valitsevale ettevõtjale teada omaenda kulud ja tariifid, samas kui üldjuhul ei ole talle teada tema konkurentide kulud ja tariifid.

Neid järeldusi ei saa kahtluse alla seada asjaoluga, mille kohaselt kehtivad konkurentide suhtes abonentidele osutatavate telekommunikatsiooniteenuste pakkumisel leebemad õiguslikud ja materiaalsed tingimused. Nimelt ei saa niisugune asjaolu, eeldades, et see on tõendatud, mõjutada asjaolu, et turgu valitsev ettevõtja ei saa kohaldada hinnapraktikat, mis võib asjaomaselt turult välja tõrjuda temaga vähemalt sama tõhusad konkurendid, ega asjaolu, et niisugune ettevõtja peab tema erilist kohustust EÜ artikli 82 alusel arvestades olema võimeline ise kindlaks tegema, kas tema hinnapraktika on selle sättega kooskõlas.

(vt punktid 198–203)

10. Isegi kui abonendi seisukohast võivad juurdepääsu- ja kõneteenused tegelikult moodustada terviku, on komisjonil õigus uurida hinnakruvi efekti olemasolu ainult juurdepääsuteenuste tasandil, jättes hõlmamata kõneteenused, arvestades hindade ümberkujundamise ja võrdsete võimaluste põhimõtteid.

Sellega seoses ei riku Üldkohus ühtegi õigusnormi, kui ta võtab arvesse niisugust põhimõtet, mis tuleneb telekommunikatsioonisektorit puudutavast regulatsioonist, et uurida seda, kas EÜ artikli 82 kohaldamine komisjoni poolt turgu valitseva ettevõtja kuritarvitusliku hinnapraktika suhtes oli põhjendatud. Nimelt, kuivõrd telekommunikatsioonisektorit puudutav regulatsioon määratleb selle suhtes kohaldatava õigusliku raamistiku ja aitab selliselt kindlaks määrata konkurentsitingimused, milles turgu valitsev ettevõtja asjaomastel turgudel oma tegevusi läbi viib, kujutab see asjakohast elementi EÜ artikli 82 kohaldamiseks selle ettevõtja tegevuse suhtes, olgu see siis asjaomaste turgude määratlemiseks, niisuguse tegevuse kuritarvitava laadi hindamiseks või siis trahvi suuruse kindlakstegemiseks.

Seda järeldust ei muuda asjaolu, et hindade ümberkujundamise põhimõte on kohaldatav vaid turgu valitseva ettevõtja, mitte tema konkurentide suhtes, kuna Üldkohus tugines kõnealuse turgu valitseva ettevõtja hinnapraktika kuritarvitava laadi kindlaksmääramiseks EÜ artikli 82 alusel vastavalt sama tõhusa konkurendi kriteeriumile turgu valitsevas seisundis oleva ettevõtja olukorrale ja kuludele.

Järelikult, kuna Üldkohus tõdes, et telekommunikatsioonisektorit käsitlevas regulatsioonis ette nähtud hindade tasakaalustamine pidi tähendama eelkõige kauge- ja rahvusvaheliste kõnede tariifide langust ning igakuise abonemenditasu ja kohalike kõnede tariifide tõusu, võis ta sellest õiguspäraselt järeldada, et juurdepääsuteenuste jaehindade ja kõneteenuste jaehindade eraldi arvesse võtmine turgu valitseva ettevõtja hinnapraktika kuritarvitava laadi kindlakstegemiseks sisaldub hindade ümberkujundamise põhimõttes.

(vt punktid 221, 223–226)

11. Moonutamata konkurentsi saab tagada vaid juhul, kui on kindlustatud erinevate ettevõtjate vahelised võrdsed võimalused.

See eeldab, et telekommunikatsioonisektoris turgu valitsevas seisundis olev ettevõtja ja temaga vähemalt sama tõhusad konkurendid oleks abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste jaeturul võrdses olukorras. See tingimus ei ole täidetud juhul, kui turgu valitsevale ettevõtjale makstavaid kliendiliinile juurdepääsu võimaldavate võrguteenuste hulgihindasid on võimalik kajastada abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste jaehindades vaid siis, kui viimati nimetatuid pakutakse kahjumiga.

Nimelt kuna esiteks on abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste jaeturg eraldiseisev turg ja kuna teiseks on kliendiliinile juurdepääsu võimaldavad võrguteenused temaga vähemalt sama tõhusate konkurentide jaoks hädavajalikud, et hakata sellel turul tõhusalt konkureerima niisuguse ettevõtjaga, kellel on seal turgu valitsev seisund, mis tuleneb suures osas seaduslikust monopolist, mis tal oli enne telekommunikatsioonisektori liberaliseerimist, siis eeldab moonutamata konkurentsi rakendamine seda, et see turgu valitsev ettevõtja ei saa sellel jaeturul kohaldatava hinnapraktikaga kehtestada kohe sellel temaga vähemalt sama tõhusate konkurentide suhtes ebasoodsat konkurentsiolukorda, mis võib takistada või piirata nende juurdepääsu sellele turule või nende tegevuse arengut sellel turul.

Nii on see eelkõige siis, kui muude telekommunikatsiooniteenuste võimalik osutamine abonentidele turgu valitseva ettevõtja püsivõrgu kaudu eeldab ka viimaselt kliendiliinile juurdepääsu võimaldavate võrguteenuste ostmist, sest see ebasoodus konkurentsiolukord abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste jaeturul kajastub tingimata muude telekommunikatsiooniteenuste turgudel. Viimane asjaolu ei tähenda siiski seda, et nendest muudest telekommunikatsiooniteenustest tulenevat tulu tuleb arvesse võtta selle uurimisel, kas vähemalt sama tõhusad konkurendid kui turgu valitsev ettevõtja on abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste jaeturu konkurentsitingimustes ebavõrdses olukorras. Nimelt kuuluvad need muud telekommunikatsiooniteenused eraldi turule võrreldes viimati nimetatud turuga.

Seega tuleb tõdeda, et turgu valitseva ettevõtja hinnapraktika abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste jaeturul asetavad kohe vähemalt sama tõhusad konkurendid võrreldes turgu valitseva ettevõtjaga ebavõrdsesse olukorda sellel turul, mis viib juurdepääsuteenuste osas nende konkurentide suhtes hinnakruvi efektini.

(vt punktid 230, 233–236 ja 240)

12. Kuna EÜ artikkel 82 keelab turgu valitseva seisundi kuritarvitamise turul, kuivõrd see võib mõjutada liikmesriikidevahelist kaubandust, siis puudutab nimetatud artikkel turgu valitsevas seisundis oleva ettevõtja tegevust, mis takistab veel turul olemas oleva konkurentsi säilimist või selle konkurentsi arengut vahenditega, mis erinevad nendest vahenditest, mida kasutatakse kaupade või teenuste tavapärases konkurentsis, mis rajaneb ettevõtjate sooritustel. Sellest tuleneb, et turgu valitseva ettevõtja hinnapraktika, mis viib temaga vähemalt sama tõhusate konkurentide suhtes hinnakruvi efektini, kujutab endast kuritarvitust EÜ artikli 82 tähenduses vaid siis, kui tõendatud on konkurentsivastane mõju.

Konkurentsivastane mõju, mida komisjon peab tõendama seoses telekommunikatsioonisektoris turgu valitseva ettevõtja hinnapraktikaga, mis viib temaga vähemalt sama tõhusate konkurentide suhtes hinnakruvi efektini, puudutab võimalikke takistusi, mida kõnealune hinnapraktika võis luua abonentidele osutatavate juurdepääsuteenuste jaeturul pakkumise arengule ja sellest tulenevalt konkurentsitasemele sellel turul. Niisugune hinnapraktika kujutab endast kuritarvitust EÜ artikli 82 tähenduses, kuna tuues turgu valitseva ettevõtjaga vähemalt sama tõhusate konkurentide jaoks hinnakruvi efekti kujul kaasa väljatõrjuva mõju, võib kõnealune hinnapraktika muuta raskemaks või isegi võimatuks nende konkurentide tuleku asjassepuutuvale turule ja tugevdada niisiis turgu valitseva ettevõtja seisundit sellel turul, kahjustades tarbijate huve.

Kui turgu valitsev ettevõtja rakendab tegelikkuses hinnapraktikat, mis viib tema vähemalt sama tõhusate konkurentide suhtes hinnakruvi efektini ja mille eesmärk on konkurendid asjassepuutuvalt turult välja tõrjuda, siis ei saa asjaolu, et kavandatud tulemust lõppkokkuvõttes ei saavutatud, välistada kvalifitseerimist kuritarvituseks EÜ artikli 82 tähenduses. Siiski ei saa vähimagi mõju puudumisel konkurentide konkurentsiolukorrale niisugust hinnapraktikat kvalifitseerida väljatõrjuvaks tegevuseks, kui nende viimaste sisenemist asjassepuutuvale turule ei ole selle tegevusega mingil moel raskendatud.

(vt punktid 251–254)

13. Komisjonil on trahvide arvutamise meetodi puhul ulatuslik kaalutlusõigus. See meetod, mis on sätestatud suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta, sisaldab erinevaid paindlikkust tagavaid elemente, mis võimaldavad komisjonil teostada oma kaalutlusõigust kooskõlas nende sätetega. Euroopa Kohus peab kontrollima, kas Üldkohus on komisjoni kaalutlusõiguse teostamist õigesti hinnanud.

Liidu konkurentsiõiguse rikkumiste raskusaste tuleb kindlaks määrata seoses mitme asjaoluga, nagu konkreetse juhtumi eripärased tehiolud, selle kontekst ja trahvide hoiatav mõju, kusjuures kohustuslikult arvesse võetavatest tingimustest ei ole kehtestatud siduvat või ammendavat loetelu. Rikkumiste raskusastme hindamise asjaoludena võetakse arvesse asjaomase ettevõtja käitumist, selle ettevõtja rolli kõnealuse tegevuse rakendamisel, tegevusest saada võidavat kasumit, ettevõtja suurust ja asjaomaste kaupade väärtust ning ohtu, mida seda tüüpi rikkumised liidu eesmärkidele kujutavad.

(vt punktid 271–274)

14. Asjaolu, et komisjon on varem kohaldanud teatava suurusega trahve teatavat liiki rikkumistele, ei saa võtta temalt võimalust seda taset määruses nr 17 märgitud piirides tõsta, kui see on vajalik liidu konkurentsipoliitika elluviimise tagamiseks. Liidu konkurentsieeskirjade tõhus kohaldamine nõuab, et komisjon saaks igal hetkel kohandada trahvide taset vastavalt selle poliitika vajadustele.

(vt punkt 294)