Ainuüksi asjaolu, et ametikoht võidakse kvalifitseerida siseriikliku õiguse alusel koosseisulisena ning et sellel on asjaomase liikmesriigi avalikku teenistust iseloomustavad teatud omadused, ei oma selles osas tähtsust, vastasel juhul ohustatakse tõsiselt direktiivi 1999/70 ja selle raamkokkuleppe kasulikku mõju ning nende ühetaolist kohaldamist liikmesriikides, mistõttu liikmesriikidel jääks võimalus jätta omal äranägemisel nimetatud ühenduse meetmetega taotletud kaitse alt välja teatud isikute kategooriad. Mitte ainult EÜ artikli 249 kolmandast lõigust, vaid ka direktiivi 1999/70 artikli 2 esimesest lõigust koostoimes selle direktiivi põhjendusega 17 tuleneb, et liikmesriigid on kohustatud tagama ühenduse õigusega ette nähtud tulemuse.

Arvestades ühenduse õiguse üldpõhimõtete hulka kuuluvate võrdse kohtlemise ja mittediskrimineerimise põhimõtete tähtsust, tuleb selles direktiivis ja raamkokkuleppes sisalduvaid sätteid, mille eesmärk on tagada tähtajalistele töötajatele samasugused soodustused, nagu on ette nähtud võrreldavate alaliste töötajate jaoks, välja arvatud juhtudel, kui erinev kohtlemine on õigustatud objektiivsetest põhjustest tulenevalt, tõlgendada laialt, kuna need kujutavad endast olulise tähtsusega ühenduse sotsiaalõigusnorme, mis peavad minimaalsete kaitsenõuetena kõigile töötajatele laienema.

Nii direktiivi 1999/70, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta ja direktiivi lisas oleva raamkokkulepe sõnastusest kui nende ülesehitusest ja eesmärgist tuleneb, et neis sätestatud normid on mõeldud kohaldamiseks ka tähtajalistele töölepingutele ja töösuhetele, mis on sõlmitud riigiasutuste ja teiste avaliku sektori üksustega.

Esiteks on raamkokkuleppe eesmärk kohaldada tähtajalistele töötajatele mittediskrimineerimise põhimõtet, takistamaks seda, et tööandja võiks kasutada sellise iseloomuga töösuhet selleks, et jätta oma töötajad ilma nendest õigustest, mis on alalistel töötajatel. Seda ühenduse sotsiaalõiguse põhimõtet ei saa tõlgendada kitsendavalt.

Direktiivi 1999/70 (milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta) lisas toodud tähtajalist tööd käsitleva raamkokkuleppe klausli 4 punktis 1 sätestatud mõistet „töötingimused” tuleb tõlgendada nii, et see saab olla aluseks nõudele, millega taotletakse tähtajalisele töötajale sellise teenistusaastate eest ette nähtud lisatasu maksmist, mis on siseriikliku õiguse kohaselt ette nähtud üksnes alalistele töötajatele.

Direktiivi 1999/70 (milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta) lisas toodud tähtajalist tööd käsitleva raamkokkuleppe klausli 4 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline tähtajaliste töötajate ja alaliste töötajate erinev kohtlemine, mis on õigustatud üksnes sellel alusel, et see on ette nähtud liikmesriigi seaduse või määrusega või töötajate ametiühingu ja asjaomase tööandja vahel sõlmitud kollektiivlepinguga.

Nimetatud klauslis asuv mõiste „objektiivsed põhjused” nõuab tegelikult, et asjaomane ebavõrdne kohtlemine oleks õigustatud täpsete ja konkreetsete asjaoludega, mis iseloomustavad asjassepuutuvat töötingimust selles konkreetses olukorras, millega seoses see esineb, ning objektiivsete ja läbipaistvate kriteeriumide alusel, mis võimaldaksid kontrollida, kas see ebavõrdne kohtlemine on tingitud tegelikust vajadusest ja kas see on sobiv taotletava eesmärgi saavutamiseks ning selleks vajalik.

(vt punktid 58, 59, resolutsiooni punkt 2)