Koh tulahend ite kogumik  
EUROOPA KOHTU OTSUS (kaheksas koda) 
3. juuni 2021 * 
Eelotsusetaotlus – Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Määrus (EL) nr 1215 /2012 –  
Liikme sriigi kohtute rahvusvahelise kohtualluvuse kindlakstegemine – Artikli 5 lõige 1 –  
Liikme sriigi kodanikust töötaja – Leping selle liikme sriigi konsulaaresindusega muus liikme sriigis –  
Töötaja ülesanded – Avaliku võimu teostamise puudumine  
Kohtuasjas C-280/20, 
mille ese on ELTL artikli 267 alusel Sofiyski Rayonen sadi (Sofia rajoonikohus, Bulgaaria ) 27. mai 
2020 . aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 25. juunil 2020 , 
menetluses 
ZN 
versus 
Generalno konsulstvo na Republika Bulgaria v grad Valencia, Kralstvo Ispania, 
EUROOPA KOHUS (kaheksas koda), 
koosseisus: koja president N. Wahl, kohtunikud F. Biltgen ja J. Passer (ettekandja), 
kohtujurist: M. Campos Sánchez-Bordona, 
kohtusektetär: A. Calot Escobar, 
arvestades kirjalikku menetlust, 
arvestades seisukohti, mille esitasid: 
– Bulgaaria valitsus, esindajad: M. Georgieva ja L. Zaharieva, 
– Tšehhi valitsus, esindajad: M. Smolek, J. Vláčil ja I. Gavrilova, 
– Euroopa Komisjon, esindajad: M. Heller ja G. Koleva, 
arvestades pärast kohtujuristi ärakuulamist tehtud otsust lahendada kohtuasi ilma kohtujuristi 
ettepanekuta, 
on teinud järgmise 
* Kohtumenetluse keel: bulgaaria . 
ET 
ECLI:EU:C:2021 :443 1 
KOHTUOTSUS 3.6.2021 – KOHTUASI C-280/20  
GENERALNO KONSULSTVO NA REPUBLIKA BULGARIA  
otsuse 
1 Eelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 
2012 . aasta määruse (EL) nr 1215 /2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta 
tsiviil- ja kaubandusasjades (ELT 2012 , L 351, lk 1) artikli 5 lõiget 1, lähtudes sama määruse 
põhjendusest 3. 
2 Taotlus on esitatud ZNi ja Generalno konsulstvo na Republika Bulgaria v grad Valensia, Kralstvo 
Ispania (Bulgaaria Vabariigi peakonsulaat Valencias (Hispaania); edaspidi „peakonsulaat“) vahelises 
kohtuvaidluses seoses nõudega maksta kasutamata jäänud tasustatud põhipuhkuse eest hüvitist. 
Õiguslik raamistik 
Liidu õigus 
3 Määruse nr 1215 /2012 põhjendustes 3–5 ja 15 on märgitud: 
„(3) [Euroopa] Liit on seadnud eesmärgiks säilitada ning arendada vabadusel, turvalisusel ja õigusel 
rajanevat ala, lihtsustades muu hulgas õiguskaitse kättesaada vust eelkõige tsiviilasjades tehtud 
kohtuotsuste ja kohtuväliste otsuste vastastikuse tunnustamise põhimõtte kaudu. Sellise ala 
järkjärguliseks loomiseks peab liit võtma eelkõige siseturu nõuetekohaseks toimimiseks vajalikud 
meetmed seoses õigusalase koostööga piiriülese toimega tsiviilasjades. 
(4) Teatavad erinevused kohtualluvust ja kohtuotsuste täitmist käsitlevates siseriiklikes eeskirjades 
takistavad siseturu häireteta toimimist. Olulised on sätted, millega ühtlustatakse kollisiooninormid 
kohtualluvuse kohta tsiviil- ja kaubandusasjades ning tagatakse, et liikme sriigis tehtud kohtuotsuste 
vastastikune tunnustamine ja täitmine oleks kiire ja lihtne. 
(5) Niisugused sätted kuuluvad õigusalase koostöö valdkonda tsiviilasjades Euroopa Liidu toimimise 
lepingu (ELi toimimise leping) artikli 81 tähenduses. 
[…] 
(15) Kohtualluvuse eeskirjad peaksid olema hästi prognoositavad ning lähtuma põhimõttest, et 
tavaliselt on kohtualluvus seotud kostja alalise elukohaga. Seepärast peaks alati olema tagatud 
kohtualluvus kostja elukoha alusel, välja arvatud teatavatel täpselt määratletud juhtudel, kui 
vaidluse sisu või poolte autonoo mia eeldab teistsugust seost. Selleks et ühiseeskirjad oleksid 
läbipaistvamad ja et vältida vastuolulist kohtualluvust, peab juriidilise isiku alaline asukoht olema 
autonoo mselt kindlaks määratud.“ 
4 Määruse artikli 1 lõikes 1 on sätestatud: 
„1. Käesolevat määrust kohaldatakse tsiviil- ja kaubandusasjade suhtes igat liiki kohtutes. Eelkõige ei 
kohaldata seda maksu-, tolli- ja haldusasjade suhtes ega riigi vastutuse suhtes tegevuse või 
tegevusetuse eest riigivõimu teostamisel (acta iure imperii). 
[…]“. 
5 Määruse artikli 5 lõikes 1 on ette nähtud: 
„Isikute vastu, kelle alaline elukoht on liikme sriigis, võib hagi esitada teise liikme sriigi kohtusse üksnes 
käesoleva peatüki 2.–7. jaos sätestatud korras.“ 
ECLI:EU:C:2021 :443 2 
KOHTUOTSUS 3.6.2021 – KOHTUASI C-280/20  
GENERALNO KONSULSTVO NA REPUBLIKA BULGARIA  
6 Määruse artikli 7 lõige 1 on sõnastatud järgmiselt: 
„Isiku vastu, kelle alaline elukoht on liikme sriigis, võib esitada hagi teises liikme sriigis: 
1. a) lepinguid puudutavates asjades selle paiga kohtusse, kus tuli täita asjaomane kohustus; 
b) kui ei ole kokku lepitud teisiti, käsitatakse käesoleva sätte kohaldamisel asjaomase kohustuse 
täitmise kohana: 
– müügi puhul kohta liikme sriigis, kus lepingu kohaselt kaubad üle anti või kus need oleks 
tulnud üle anda, 
– teenuste osutamise puhul kohta liikme sriigis, kus lepingu kohaselt teenuseid osutati või kus 
neid oleks tulnud osutada;  
c) kui alapunkt b ei kohaldu, kohaldatakse alapunkti a“.  
7 Määruse 5. jaos on reguleeritud kohtualluvus töölepingute puhul. Määruse samasse jakku kuuluvas 
artiklis 20 on sätestatud: 
„1. Töölepinguid puudutavates asjades määratakse kohtualluvus kindlaks käesoleva jao kohaselt, ilma 
et see piiraks artikli 6 ja artikli 7 punkti 5 ning tööandja vastu algatatud kohtumenetluse puhul 
artikli 8 punkti 1 kohaldamist. 
2. Kui töötaja sõlmib töölepingu tööandjaga, kelle alaline elukoht ei ole liikme sriigis, kuid kellel on 
filiaal, esindus või muu üksus mõnes liikme sriigis, loetakse see liikme sriik nimetatud filiaali, esinduse 
või muu üksuse tegevusest tulenevate vaidluste puhul tööandja alaliseks elukohaks.“ 
8 Määruse artiklis 21, mis kuulub samuti sellesse jakku, on sätestatud: 
„1. Tööandja vastu, kelle alaline elukoht on liikme sriigis, võib esitada hagi kas: 
a) selle liikme sriigi kohtutesse, kus on tema alaline elukoht, või 
b) teises liikme sriigis: 
i) selle paiga kohtutesse, kus või kust kohast töötaja tavaliselt töötab, või selle paiga kohtutesse, 
kus ta viimati töötas, või 
ii) kui töötaja ei tööta või ei töötanud tavaliselt ainult ühes riigis, siis selle paiga kohtutesse, kus 
asub või asus töötaja tööle võtnud ettevõte. 
2. Tööandja vastu, kelle alaline elukoht ei ole üheski liikme sriigis, võib hagi esitada liikme sriigi 
kohtusse vastavalt lõike 1 punktile b.“ 
Bulgaaria õigus 
Tööseadustik 
9 Tööseadustiku (Kodeks na truda) artiklis 362 on sätestatud: 
„[…] Bulgaaria kodakondsusega ja välismaal töötavate töötajate ning välismaal tegutsevate Bulgaaria 
tööandjate vahelised töövaidlused alluvad Sofia pädevale kohtule, ja kui töötaja on kostja, siis töötaja 
elukoha pädevale kohtule riigis.“ 
ECLI:EU:C:2021 :443 3 
KOHTUOTSUS 3.6.2021 – KOHTUASI C-280/20  
GENERALNO KONSULSTVO NA REPUBLIKA BULGARIA  
Diplomaatilise teenistuse seadus 
10 Diplomaatilise teenistuse seaduse (Zakon za diplomaticheskata sluzhba) artiklis 21 on sätestatud: 
„(1) […] Bulgaaria Vabariigi välisesindus on Ministerstvo na vanshnite raboti (välisministeerium) 
territoriaalne struktuuriüksus, mis tagab diplomaatilise ja/või konsulaartegevuse teises riigis või 
rahvusvahelistes valitsusorganisatsioonides. 
(2) Välisesindused on: 
1. saatkonn ad; 
2. alalised esindused ja alalised delegatsioonid rahvusvaheliste valitsusorganisatsioonide juures; 
3. peakonsulaadid , konsulaadid , asekonsulaadid ja konsulaaresindused; 
4. diplomaatilised bürood ja kontaktbürood; 
5. erimissioonid erimissioonide konventsiooni tähenduses, mille on vastu võtnud ÜRO Peaassamblee 
8. detsembril 1969 […]. 
(3) Välisesindused avab, nende liigi määrab kindlaks ja sulgeb ministrite nõukogu välisministri 
ettepanekul.“ 
11 Diplomaatilise teenistuse seaduse artiklis 22 on ette nähtud: 
„(1) Välisesindus koosneb juhist, diplomaatilisest personalist, haldus- ja abitöötajatest ja koduabilistest 
18. aprillil 1961 Viinis sõlmitud diplomaatiliste suhete Viini konventsiooni […], 24. aprillil 1963 Viinis 
sõlmitud konsulaarsuhete Viini konventsiooni […] ja erimissioonide konventsiooni tähenduses. 
(2) Välisesinduses võib seada sisse büroosid vastavalt nende liigile, funktsioonidele ja koosseisule. 
[…]“. 
12 Selle seaduse artikkel 80 on sõnastatud järgmiselt: 
„Välisesinduse juht võib sõlmida töölepingu kohaliku elanikuga välisministri kirjalikul loal, mis on 
antud põhjendatud aruande alusel.“ 
Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus 
13 ZN on Bulgaaria kodanik, kelle elukoht on Sofias ja kellel on luba viibida Hispaanias, kus ta 
teenuseosutajana osutab peakonsulaadi tegevusega seotud teenuseid. 
14 ZN esitas 30. aprillil 2019 Bulgaaria s peakonsulaadi vastu hagi, milles ta nõudis esiteks oma töösuhte 
tunnustamist ja teiseks hüvitise maksmist kasutamata jäänud tasustatud põhipuhkuse ehk 
120 kasutamata puhkusepäeva eest, mis vastab 30 päevale aastas ajavahemikus 2. jaanuarist 2013 kuni 
29. juunini 2017 . 
15 ZN väidab, et sel ajavahemikul osutas ta teenuseid seoses dokumentide vastuvõtmisega konsulaadis 
Bulgaaria kodanike kohta avatud toimikutesse ning nende toimikute haldamisega kuue järjestikuse 
lepingu alusel, mis olid sõlmitud peakonsulaadiga. 
ECLI:EU:C:2021 :443 4 
KOHTUOTSUS 3.6.2021 – KOHTUASI C-280/20  
GENERALNO KONSULSTVO NA REPUBLIKA BULGARIA  
16 ZN väidab, et diplomaatilise teenistuse seaduse kohaselt võivad Bulgaaria Vabariigi esindused võtta 
isikuid tööle üksnes töölepingu alusel, milles vormistatakse tööandja ja töötaja vaheline suhe. Ta 
täpsustab sellega seoses, et sõlmitud lepingud vastavad Bulgaaria õiguses töölepingu sisu puudutavatele 
nõuetele. 
17 Peakonsulaat omakorda vaidlustab Bulgaaria kohtute kohtualluvuse põhikohtuasja lahendamisel ja 
tugineb Hispaania kohtute kohtualluvusele ZNi töökoha järgsete kohtutena. 
18 Eelotsusetaotluse esitanud kohus kahtleb piiriülese mõju olemasolus, sest põhikohtuasi puudutab 
Bulgaaria töötajat ja Bulgaaria tööandjat ning nende õigussuhe on Bulgaaria Vabariigiga tihedalt 
seotud. 
19 Lisaks märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et Bulgaaria õiguses on otsesõnu sätestatud, et 
välisriigis asuva Bulgaaria tööandja ja välisriigis töötava Bulgaaria kodaniku vaheliste lepingute puhul 
saavad võimalikke kohtuvaidlusi lahendada üksnes Bulgaaria kohtud. Kuna peakonsulaat on Bulgaaria 
riigiorgani allüksus, mis asub teises liikme sriigis, ja kuna selle tegevus on põhimõtteliselt seotud 
Bulgaaria kodanike teenindamisega, siis ei ole määrus nr 1215 /2012 seetõttu kohaldatav teatava 
liikme sriigi kodanike ja sama liikme sriigi teises liikme sriigis asuvate konsulaaresinduste vahelistele 
kohtuvaidlustele. 
20 Nendel asjaoludel otsustas Sofiyski Rayonen sad (Sofia rajoonikohus, Bulgaaria ) menetluse peatada ja 
esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse: 
„Kas määruse (EL) nr 1215 /2012 artikli 5 lõiget 1 tuleb selle määruse põhjendusest 3 lähtudes 
tõlgendada nii, et nimetatud määrus on kohaldatav liikme sriigi kohtu rahvusvahelise kohtualluvuse 
kindlaksmääramiseks selle liikme sriigi töötaja ja sama liikme sriigi teises liikme sriigis asuva 
konsulaarteenistuse vahelise vaidluse puhul? Või tuleb neid sätteid tõlgendada nii, et niisugune vaidlus 
tuleb lahendada vastavalt poolte ühise kodakondsuse järgse liikme sriigi kohtualluvust reguleerivatele 
riigisisesele sätetele?“ 
Eelotsuse küsimuse analüüs 
21 Eelotsusetaotluse esitanud kohus palub oma küsimusega sisuliselt selgitada, kas määruse nr 1215 /2012 
artikli 5 lõiget 1 tuleb selle määruse põhjendusest 3 lähtuvalt tõlgendada nii, et see on kohaldatav 
liikme sriigi kohtute rahvusvahelise kohtualluvuse kindlaksmääramiseks liikme sriigi töötaja ning selle 
liikme sriigi teise liikme sriigi territooriumil asuva konsulaarasutuse vahelise vaidluse lahendamisel. 
22 Vastamaks eelotsuse küsimusele määruse nr 1215 /2012 artikli 5 lõike 1 kohta koostoimes nimetatud 
määruse põhjendusega 3, tuleb kindlaks määrata, kas määrus nr 1215 /2012 on kohaldatav 
põhikohtuasja aluseks olnud olukorra suhtes. 
23 Sellega seoses tuleb esiteks analüüsida, kas põhikohtuasi kuulub määruse nr 1215 /2012 
kohaldamisalasse kui „tsiviil- ja kaubandusasi“ selle määruse artikli 1 lõike 1 tähenduses. 
24 Kuna määrusega nr 1215 /2012 asendati nõukogu 22. detsembri 2000 . aasta määrus (EÜ) nr 44/2001 
kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT 2001 , L 12, lk 1; ELT 
eriväljaanne 26/04, lk 42), siis kehtib Euroopa Kohtu tõlgendus viimasena nimetatud määruse sätete 
kohta ka määruse nr 1215 /2012 suhtes, kui liidu nende kahe õigusakti sätteid võib pidada 
„samaväärseks“ (16. novembri 2016 . aasta kohtuotsus Schmidt, C-417/15, EU:C:2016 :881, punkt 26 ja 
seal viidatud kohtupraktika). 
ECLI:EU:C:2021 :443 5 
KOHTUOTSUS 3.6.2021 – KOHTUASI C-280/20  
GENERALNO KONSULSTVO NA REPUBLIKA BULGARIA  
25 Sellega seoses tuleb märkida, et määruse nr 44/2001 artikli 1 lõike 1 esimese lause kohaselt 
kohaldatakse seda määrust tsiviil- ja kaubandusasjade suhtes. Mõistele „tsiviil- ja kaubandusasjad“ 
antud tõlgenduse tulemusena on teatavad kohtulahendid vaidluse poolte vaheliste õigussuhete või 
vaidluseseme olemuslike tunnuste tõttu jäetud kõnealuse määruse kohaldamisalast välja (vt eelkõige 
28. aprilli 2009 . aasta kohtuotsus Apostolides, C-420/07, EU:C:2009 :271, punkt 42 ja seal viidatud 
kohtupraktika). 
26 Nii on Euroopa Kohus leidnud, et kuigi teatavad ametiasutuse ja eraõigusliku isiku vahelised vaidlused 
võivad kuuluda määruse nr 1215 /2012 kohaldamisalasse, ei ole see nii juhul, kui ametiasutus teostab 
avalikku võimu. Nimelt, kui üks vaidluspool teostab avalikku võimu, siis on välistatud selle vaidluse 
käsitamine tsiviil- ja kaubandusasjana määruse nr 1215 /2012 artikli 1 lõike 1 tähenduses, kuna see 
pool teostab laiemaid volitusi kui need, mis tulenevad eraõiguslike isikute vahelistele suhetele 
kohaldatavatest normidest (vt 28. veebruari 2019 . aasta kohtuotsus Gradbeništvo Korana, C-579/17, 
EU:C:2019 :162, punkt 49 ja seal viidatud kohtupraktika). 
27 Mis puudutab liikme sriigis asuva kolmanda riigi saatkonn a ja selle töötajate vahelist vaidlust, siis on 
Euroopa Kohus otsustanud, et nagu nähtub 18. aprillil 1961 Viinis sõlmitud diplomaatiliste suhete 
Viini konventsiooni artiklist 3, on saatkonn a ülesanded peamiselt akrediteeritud riigi esindamine, riigi 
huvide kaitsmine ning suhete edendamine asukohariigiga. Saatkond nagu igasugune avalik-õiguslik isik 
võib oma ülesannete täitmisel tegutseda iure gestionis ja omandada tsiviilõigusi ja -kohustusi, seda 
eelkõige eraõiguslike lepingute sõlmimise tulemusena. Sellega on tegemist juhul, kui ta sõlmib 
töölepingu isikuga, kes ei täida avaliku võimu teostamisega seotud ülesandeid (19. juuli 2012 . aasta 
kohtuotsus Mahamdia, C-154/11, EU:C:2012 :491, punkt 49). 
28 Nii on see a fortiori ka juhul, kui tegemist on vaidlusega peakonsulaadi ja isiku vahel, kes osutab seal 
iseseisvalt teenuseid, mis on seotud dokumentide vastuvõtmisega Bulgaaria kodanike kohta 
konsulaadis avatud toimikutesse ning nende toimikute haldamisega – teenused, mis ei kuulu avaliku 
võimu teostamise alla ja millega ei ole võimalik sekkuda Bulgaaria Vabariigi julgeolekuhuvidesse (vt 
selle kohta 19. juuli 2012 . aasta kohtuotsus Mahamdia, C-154/11, EU:C:2012 :491, punkt 56). 
29 Järelikult võib sellisest lepingust tulenev vaidlus, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kuuluda tsiviil-või 
kaubandusasjana määruse nr 1215 /2012 kohaldamisalasse. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne 
on siiski kindlaks teha, kas see on nii, arvestades kõiki põhikohtuasja asjaolusid. 
30 Teiseks, mis puudutab välismaist elementi, mille olemasolust sõltub nimetatud määruse kohaldatavus, 
siis tuleb märkida, et kuigi määruse nr 1215 /2012 põhjendustes 3 ja 26 on kasutatud mõistet 
„piiriülesed vaidlused“, ei sisalda nimetatud määrus selle mõiste kohta mingit määratlust. 
31 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006 . aasta määruse (EÜ) nr 1896 /2006 , millega luuakse 
Euroopa maksekäsumenetlus (ELT 2006 , L 399, lk 1), artikli 3 lõikes 1 on aga võrdväärne mõiste 
„piiriülene juhtum“ määratletud kui juhtum, mille korral vähemalt ühe poole alaline elu-või asukoht 
või peamine elukoht on muus liikme sriigis kui selles, kus asub asja menetlev kohus (7. mai 2020 . aasta 
kohtuotsus Parking ja Interplastics, Parking ja Interplastics, C-267/19 ja C-323/19, EU:C:2020 :351, 
punkt 33). 
32 Kuna mõlemad määrused kuuluvad õigusalase koostöö valdkonda piiriülese toimega tsiviilasjades, on 
vaja liidu seadusandja poolt nendes kasutatud võrdväärseid mõisteid ühtviisi tõlgendada (7. mai 
2020 . aasta kohtuotsus Parking ja Interplastics, C-267/19 ja C-323/19, EU:C:2020 :351, punkt 35). 
33 Euroopa Kohus on kõnealuse artikli 3 lõike 1 alusel otsustanud, et juhul, kui maksekäsumenetluses 
hagi esitanud isiku asukoht on muus liikme sriigis kui see, kus asub asja menetlev kohus, on vaidlus 
piiriülene ja kuulub seega määruse nr 1896 /2006 kohaldamisalasse (7. mai 2020 . aasta kohtuotsus 
Parking ja Interplastics, C-267/19 ja C-323/19, EU:C:2020 :351, punkt 34 ning seal viidatud 
kohtupraktika). 
ECLI:EU:C:2021 :443 6 
KOHTUOTSUS 3.6.2021 – KOHTUASI C-280/20  
GENERALNO KONSULSTVO NA REPUBLIKA BULGARIA  
34 Sellega seoses tuleb saatkonn a poolt riigi nimel töölepingute sõlmimise kohta märkida, et saatkonn a 
puhul on tegemist „üksusega“ määruse nr 44/2001 artikli 18 lõike 2 tähenduses, kui nende töötajate, 
kellega ta on töölepingud sõlminud, ülesanded on seotud saatkonn a haldustegevusega asukohariigis 
(19. juuli 2012 . aasta kohtuotsus Mahamdia, C-154/11, EU:C:2012 :491, punkt 52). 
35 See järeldus kehtib a fortiori siis, kui töölepingut ei sõlmi saatkond, vaid peakonsultaat, kui on täidetud 
19. juuli 2012 . aasta kohtuotsuse Mahamdia (C-154/11, EU:C:2012 :491) punktis 48 loetletud 
tingimused. 
36 Analoogia alusel tuleb asuda seisukohale, et peakonsulaat on määruse nr 1215 /2012 tähenduses 
„üksus“, kuna see vastab Euroopa Kohtu praktikas sõnastatud kriteeriumidele. Täpsemini on 
peakonsulaat välisministeeriumi territoriaalse struktuurina väljapoolt kestvalt tajutav asjaomase 
ministeeriumi laiendusena. Peakonsulaat esindab asukohariigis ministeeriumi; seda juhib peakonsul ja 
peakonsulaat on võimeline iseseisvalt võtma tsiviilõiguslikke õigusi ja kohustusi. Järelikult võib 
konsulaati käsitada tegevuskeskme na vastavalt 19. juuli 2012 . aasta kohtuotsuse Mahamdia (C-154/11, 
EU:C:2012 :491) punktides 49 ja 50 märgitule. 
37 Sellest tuleneb, et kui konsulaat kujutab endast teatava liikme sriigi „üksust“ teises liikme sriigis, siis 
tuleb ühe vaidluspoole alaliseks asu-või elukohaks pidada muud liikme sriiki kui see, kus asub asja 
menetlev kohus. 
38 Sellega seoses tuleb märkida, et põhikohtuasjas kõne all olevad teenuste osutamise lepingud sõlmiti 
Hispaanias ja nende lepingutega pandud kohustused täideti samas liikme sriigis. 
39 Eeltoodut arvestades tuleb järeldada , et põhikohtuasja vaidlusel on piiriülene toime. 
40 Kuna eelotsuse küsimus piirdub määruse nr 1215 /2012 kohaldamisega ega puuduta Bulgaaria või 
Hispaania kohtute kohtualluvuse kindlaksmääramist käesolevas asjas, tuleb eelotsusetaotluse esitanud 
kohtul teha järeldused Bulgaaria tööseadustiku artikli 362 kohaldamise suhtes. 
41 Neil asjaoludel tuleb esitatud küsimusele vastata, et määruse nr 1215 /2012 artikli 5 lõiget 1 tuleb selle 
määruse põhjendusest 3 lähtudes tõlgendada nii, et see on kohaldatav liikme sriigi kohtute 
rahvusvahelise kohtualluvuse kindlaksmääramiseks liikme sriigi töötaja, kes ei täida avaliku võimu 
teostamisega seotud ülesandeid, ning selle liikme sriigi teise liikme sriigi territooriumil asuva 
konsulaarasutuse vahelise vaidluse lahendamisel. 
Kohtukulud 
42 Kuna põhikohtuasja poolte jaoks on käesolev menetlus eelotsusetaotluse esitanud kohtus pooleli oleva 
asja üks staadium, otsustab kohtukulude jaotuse liikme sriigi kohus. Euroopa Kohtule seisukohtade 
esitamisega seotud kulusid, välja arvatud poolte kohtukulud, ei hüvitata. 
Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (kaheksas koda) otsustab: 
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 1 2. detsembri 2 0 1 2 . aasta määruse (EL) nr 1 2 1 5 / 2 0 1 2  
kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil-ja kaubandusasjades 
artikli 5 lõiget 1 tuleb selle määruse põhjendusest 3 lähtudes tõlgendada nii, et see on 
kohaldatav liikmesriigi kohtute rah vusvahelise kohtualluvuse kindlaksmääramiseks liikmesriigi 
töötaja, kes ei täida avaliku võimu teostamisega seotud ülesandeid, ning selle liikmesriigi teise 
liikmesriigi ter ritooriumil asuva konsulaarasutuse vahelise vaidluse lahendamisel. 
Allkirjad 
ECLI:EU:C:2021 :443 7