Kohtuasi C‑540/13

Euroopa Parlament

versus

Euroopa Liidu Nõukogu

„Tühistamishagi — Politseikoostöö ja õigusalane koostöö kriminaalasjades — Varasema otsuse kohaldamiskuupäeva kindlaksmääramine — Õigusliku aluse kindlakstegemine — Pärast Lissaboni lepingu jõustumist kohaldatav õiguslik raamistik — Üleminekusätted — Teisesest õigusest tulenev õiguslik alus — Parlamendiga konsulteerimine”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (neljas koda), 16. aprill 2015

Vt otsuse tekst. (vt punkt 9)

Seoses õigusliku alusega, mille põhjal on otsus 2013/392/EL, millega määratakse kindlaks otsuse 2008/633/JSK (mis käsitleb liikmesriikide määratud ametiasutuste ja Europoli juurdepääsu viisainfosüsteemile terroriaktide ja muude raskete kuritegude vältimise, avastamise ja uurimise eesmärkidel) kohaldamise kuupäev, vastu võetud, tuleb märkida, et see otsus ei tugine EL artiklile 34 ja et selle viited osutavad selgelt EL toimimise lepingule ja otsuse 2008/633 artikli 18 lõikele 2. Võttes arvesse otsuse 2013/392 sõnastust, mis peab põhjendamiskohustusega kooskõlas olemiseks põhimõtteliselt mainima õiguslikku alust, millel see otsus rajaneb, ei saa seega asuda seisukohale, et kõnealune otsus põhineb EL artiklil 34. Konkreetsemalt ei oma siinkohal – ka siis, kui pidada seda tõendatuks – tähtsust asjaolu, et EL artikli 34 lõike 2 punkt c oleks olnud sellise meetme nagu otsuse 2013/392 ainuvõimalik õiguslik alus, sest nõukogu sõnaselge valik mainida otsuses 2013/392 mitte eelnimetatud sätet, vaid EL toimimise lepingut ja otsuse 2008/633 artikli 18 lõiget 2, näitab selgelt, et otsus 2013/392 põhineb viimati nimetatud sättel kui sellisel. Sellest järeldub, et EL artikli 34 kehtetuks tunnistamine Lissaboni lepinguga ei võta otsuselt 2013/392 õiguslikku alust. (vt punktid 18, 19, 21 ja 22)

Kuna liidu institutsioonide tahte formuleerumist puudutavad eeskirjad kehtestatakse aluslepingutega, mitte liikmesriikide või institutsioonide endi poolt, siis saavad üksnes aluslepingud anda erijuhtudel institutsioonile pädevuse muuta nendes ette nähtud otsustamismenetlust. Kui tunnustada institutsiooni võimalust kehtestada tuletatud õiguslikke aluseid – kas akti vastuvõtmisel kohaldatava menetluse rangemaks muutmise või lihtsustamise suunas –, tähendaks see talle suurema seadusandliku pädevuse andmist kui see, mis on aluslepingutega ette nähtud. Seda lahendust tuleb kohaldada ka teisese õiguse aktis ette nähtud õiguslike aluste suhtes, mis võimaldavad võtta vastu selle akti rakendusmeetmeid, muutes rangemaks või lihtsustades aluslepingutes nende meetmete vastuvõtmiseks ette nähtud korda. Kuigi vastab tõele, et aluslepingutes on ette nähtud, et parlament ja nõukogu sätestavad teatavad eeskirjad, mida kohaldatakse komisjoni rakendamisvolituste teostamise suhtes, seovad aluslepingutes ette nähtud erieeskirjad rakendusmeetmete vastuvõtmise kohta institutsioone siiski samal moel nagu õigusaktide vastuvõtmise eeskirjad ja seega ei või teisese õiguse aktid nendega vastuollu minna. (vt punktid 32–34)

Võttes arvesse, et liidu akti õiguspärasust tuleb analüüsida selle akti vastuvõtmise ajal olemas olnud faktiliste ja õiguslike asjaolude alusel, tuleb otsuse 2008/633, mis käsitleb liikmesriikide määratud ametiasutuste ja Europoli juurdepääsu viisainfosüsteemile terroriaktide ja muude raskete kuritegude vältimise, avastamise ja uurimise eesmärkidel, artikli 18 lõike 2 seaduslikkuse hindamisel arvestada sätteid, mis käsitlesid selle otsuse vastuvõtmise ajal sellise meetme vastuvõtmist nagu otsus 2013/392, millega määratakse kindlaks otsuse 2008/633 kohaldamise kuupäev, täpsemalt EL artikli 34 lõike 2 punkti c ja EL artikli 39 lõiget 1. Nimetatud sätetest ilmneb, et pärast konsulteerimist parlamendiga võtab nõukogu olenevalt juhtumist kas ühehäälselt või kvalifitseeritud häälteenamusega vastu meetmed, mis on kooskõlas EL lepingu VI jaotise muude eesmärkidega kui need, mis on sätestatud EL artikli 34 lõike 2 punktides a ja b, ning samuti võtab ta vastu meetmed nende otsuste rakendamiseks. Seoses sellega tuleb küll tõdeda, et otsuse 2008/633 artikli 18 lõike 2 sõnastus ei näe nõukogule ette kohustust konsulteerida enne selles sättes ette nähtud meetme vastuvõtmist parlamendiga. Liidu teisese õiguse norme tuleb siiski niivõrd kui võimalik tõlgendada kooskõlas aluslepingute sätetega. Seega, võttes esiteks arvesse, et kohustus tõlgendada teisese õiguse akti kooskõlas esmase õigusega tuleneb tõlgendamise üldpõhimõttest, mille kohaselt tuleb õigusnormi tõlgendada võimaluste piires viisil, mis ei sea kahtluse alla selle õiguspärasust, ja teiseks, et otsuse 2008/633 artikli 18 lõike 2 seaduslikkust tuleb hinnata eeskätt arvestades EL artikli 39 lõiget 1, tuleb kõnealust esimest sätet tõlgendada kooskõlas viimati nimetatuga. Järelikult tuleb otsuse 2008/633 artikli 18 lõiget 2 tõlgendada kooskõlas EL artikli 39 lõikega 1 nii, et see lubab nõukogul võtta vastu akti selle otsuse kohaldamiskuupäeva kindlaksmääramiseks ainult pärast konsulteerimist parlamendiga. Lisaks ei saa EL artikli 39 lõike 1 kehtetuks tunnistamine pärast otsuse 2008/633 artikli 18 lõike 2 vastuvõtmist kaotada kohustust tõlgendada seda sätet kooskõlas EL artikli 39 lõikega 1. (vt punktid 35–40 ja 57)

Seoses küsimusega, kas otsuse 2008/633, mis käsitleb liikmesriikide määratud ametiasutuste ja Europoli juurdepääsu viisainfosüsteemile terroriaktide ja muude raskete kuritegude vältimise, avastamise ja uurimise eesmärkidel, artikli 18 lõige 2 on vastuolus pärast Lissaboni lepingu jõustumist kohaldatavate menetluseeskirjadega, tuleb märkida, et üleminekusätete protokoll (nr 36) sisaldab õigusnorme, mis käsitlevad konkreetselt seda õiguslikku korda, mida pärast Lissaboni lepingu jõustumist kohaldatakse aktide suhtes, mis on enne eelnimetatud kuupäeva EL lepingu alusel vastu võetud. Protokolli artiklis 9 on sätestatud, et selliste õigusaktide õiguslik toime säilib kuni asjaomaste õigusaktide kehtetuks tunnistamise, tühiseks tunnistamise või muutmiseni aluslepingute kohaldamisel. Seda artiklit tuleb tõlgendada arvestades nimetatud protokolli esimest põhjendust, milles täpsustatakse, et on vaja kehtestada üleminekusätted, et korraldada üleminekut enne Lissaboni lepingu jõustumist kohaldatavate aluslepingute institutsioonilistelt sätetelt asjaomases lepingus ette nähtud institutsioonilistele sätetele. Kuna Lissaboni leping muutis oluliselt politseikoostöö ja kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö institutsioonilist raamistikku, tuleb üleminekusätete protokolli artiklit 9 mõista nii, et selle eesmärk on muu hulgas tagada asjaomase koostöö raames vastu võetud õigusaktide tõhusa kohaldamise jätkumine hoolimata selle koostöö institutsioonilise raamistiku muutmisest. Kui nõustuda väitega, et politseikoostöö ja kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö rakendusmeetmete vastuvõtmise erimenetluste kehtetuks tunnistamine Lissaboni lepinguga muudab võimatuks selliste meetmete vastuvõtmise tingimustel, mis on seatud selle koostöö raames vastu võetud üldaktides, enne kui neid akte muudetakse Lissaboni lepinguga kohandamise eesmärgil, siis viiks see just kõnealuste aktide tõhusa rakendamise keerulisemaks muutmiseni või isegi nende rakendamise takistamiseni ning seega kahjustataks aluslepingute koostajate taotletava eesmärgi elluviimist. Pealegi jätaks parlamendi poolt üleminekusätete protokolli artiklile 9 välja pakutud tõlgendus, mille kohaselt tähendab nimetatud artikkel üksnes seda, et politseikoostöö ja kriminaalasjades tehtava õigusalase koostöö valdkonda kuuluvaid õigusakte ei tunnistatud Lissaboni lepingu jõustumise tõttu automaatselt kehtetuks, selle artikli ilma kogu kasulikust mõjust. Seega, enne Lissaboni lepingu jõustumist EL lepingu alusel nõuetekohaselt vastu võetud õigusakti säte, mis kehtestab teiste meetmete vastuvõtmise korra, säilitab oma õigusliku toime, kuni seda ei ole kehtetuks tunnistatud, tühiseks tunnistatud või muudetud ja võimaldab vastavalt selles sättes kindlaks määratud menetlusele neid meetmeid vastu võtta. Neil tingimustel ei tähenda asjaolu, et otsuse 2008/633 artikli 18 lõige 2 võib sellise meetme nagu otsus 2013/392, millega määratakse kindlaks otsuse 2008/633 kohaldamise kuupäev, vastuvõtmise korda võrreldes EL toimimise lepingus selleks ette nähtud menetlusega lihtsustada või rangemaks muuta, et kõnealune säte on teisesest õigusest tulenev ebaseaduslik õiguslik alus, mille kohaldamine tuleks erandina välistada. (vt punktid 41–48)