ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (kuues koda) 14. mai 2009. aasta otsus – komisjon vs. Rootsi

(kohtuasi C-322/08)

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Direktiiv 2004/83/EÜ — Ettenähtud tähtaja jooksul üle võtmata jätmine”

Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi — Põhjendatuse kontrollimine Euroopa Kohtu poolt — Arvesse võetav olukord — Olukord põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpul (EÜ artikkel 226) (vt punkt 11)

Ese

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Niisuguste normide ettenähtud tähtaja jooksul vastu võtmata jätmine, mis on vajalikud, et täita nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/83/EÜ miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus, ja antava kaitse sisu kohta (ELT L 304, lk 12; ELT eriväljaanne 19/07, lk 107).

Resolutsioon

1. Kuna Rootsi Kuningriik ei ole jõustanud ettenähtud tähtaja jooksul vajalikke õigus- ja haldusnorme, et täita nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivist 2004/83/EÜ miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus, ja antava kaitse sisu kohta, on Rootsi Kuningriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.

2. Mõista kohtukulud välja Rootsi Kuningriigilt.

Euroopa Kohtu (kuues koda) 14. mai 2009. aasta otsus – komisjon vs. Rootsi

(kohtuasi C-322/08)

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Direktiiv 2004/83/EÜ — Ettenähtud tähtaja jooksul üle võtmata jätmine”

Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi — Põhjendatuse kontrollimine Euroopa Kohtu poolt — Arvesse võetav olukord — Olukord põhjendatud arvamuses määratud tähtaja lõpul (EÜ artikkel 226) (vt punkt 11)

Ese

Liikmesriigi kohustuste rikkumine – Niisuguste normide ettenähtud tähtaja jooksul vastu võtmata jätmine, mis on vajalikud, et täita nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/83/EÜ miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus, ja antava kaitse sisu kohta (ELT L 304, lk 12; ELT eriväljaanne 19/07, lk 107).

Resolutsioon

1. Kuna Rootsi Kuningriik ei ole jõustanud ettenähtud tähtaja jooksul vajalikke õigus- ja haldusnorme, et täita nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivist 2004/83/EÜ miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus, ja antava kaitse sisu kohta, on Rootsi Kuningriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.
Määruse nr 1593/91 (millega rakendatakse määrus nr 719/91 TIR-märkmike ja ATA-märkmike transiididokumentidena kasutamise kohta ühenduses) artikli 2 lõiget 1 koosmõjus tollikonventsiooni TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo kohta artikli 11 lõikega 1 tuleb tõlgendada selliselt, et selle tähtaja järgimata jätmine, mis on ette nähtud TIR-märkmiku valdaja teavitamiseks TIR-märkmiku lõpetamata jätmisest, ei võta pädevalt tolliasutuselt õigust sisse nõuda kõnealuse märkmiku alusel teostatud rahvusvaheliselt veolt tasumisele kuuluvaid tollimakse ja muid makse.

Määruse nr 1593/91 (millega rakendatakse nõukogu määrus nr 719/91 TIR-märkmike ja ATA-märkmike transiididokumentidena kasutamise kohta ühenduses) artikli 2 lõikeid 2 ja 3 koosmõjus tollikonventsiooni TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo kohta artikli 11 lõigetega 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et neis sätestatud tähtaeg kehtib üksnes veo eeskirjadele vastavuse tõendamise, mitte aga eeskirjade rikkumise või eiramise koha tõendamise suhtes. Siseriikliku kohtu ülesanne on siseriikliku tõendite esitamisele kohaldatava õiguse põhimõtete alusel kindlaks teha, kas talle lahendamiseks antud juhul ja kõiki asjaolusid silmas pidades on tõendid eeskirjade rikkumise või eiramise koha kohta esitatud tähtaegselt. Siseriiklik kohus hindab nimetatud tähtaega siiski kooskõlas ühenduse õigusega, võttes eelkõige arvesse esiteks seda, et kõnealune tähtaeg ei oleks liiga pikk, et oleks võimalik tasumisele kuuluvaid summasid õiguslikult ja reaalselt teises liikmesriigis sisse nõuda, ja teiseks seda, et nimetatud tähtaeg ei muudaks TIR-märkmiku valdajal võimatuks eelnimetatud tõendeid reaalselt esitada.

(vt punkt 72 ja resolutsiooni punkt 2)
1.

Kuna Hispaania Kuningriik ei ole vastu võtnud õigus- ja haldusnorme, et täita nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/81/EÜ elamisloa väljaandmise kohta pädevate asutustega koostööd tegevatele kolmandate riikide kodanikele, kes on inimkaubanduse ohvrid või kelle ebaseaduslikule sisserändele on kaasa aidatud, või vähemalt ei ole komisjoni teavitanud nendest siseriiklikest õigusnormidest, mis tagaksid vastavuse nimetatud direktiivile, siis on Hispaania Kuningriik rikkunud selle direktiivist tulenevaid kohustusi.
Kohtuasi C-150/08

Siebrand BV

versus

Staatssecretaris van Financiën

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden)

„Kombineeritud nomenklatuur — Tariifirubriigid 2206 ja 2208 — Kääritatud jook, mis sisaldab destilleeritud alkoholi — Puuviljadest või loodustootest saadud jook — Ainete lisamine — Tagajärjed — Algse joogi maitse, lõhna ja välimuse kaotamine”

Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 7. mai 2009 I ‐ 3943

Kohtuotsuse kokkuvõte

Ühine tollitariifistik – Tariifirubriik – Puuviljadest või loodustootest erinevate ainete lisamisel saadud kääritatud jook, mis sisaldab destilleeritud alkoholi

(Nõukogu määruse nr 2658/87 I lisa rubriigid 2206 ja 2208; komisjoni määrus nr 2587/91)

Algselt määruse nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas toodud kombineeritud nomenklatuuri, mida on muudetud määrusega nr 2587/91, rubriiki 2206 kuulunud kääritatud alkoholi baasil toodetud joogid, millele on lisatud teatud osas destilleeritud alkoholi, vett, suhkrusiirupit, aroome, värvaineid ja osadele neist veel koort, millega nad on kaotanud konkreetsest puuviljast või konkreetsest loodustootest toodetud joogi maitse, lõhna ja/või välimuse, ei kuulu kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 2206, vaid selle rubriiki 2208, kui võtta arvesse esiteks nende olulisi objektiivseid tunnuseid ja omadusi, eelkõige destilleeritud alkoholi sisaldust ja teiseks nende organoleptilisi omadusi ja lõpuks nende tarvitamist alkohoolsete jookidena.

(vt punktid 35–40 ja resolutsioon)
Kohtuasi C-75/08

The Queen, taotluse alusel, mille on esitanud

Christopher Mellor

versus

Secretary of State for Communities and Local Government

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division))

„Direktiiv 85/337/EMÜ — Projektide keskkonnamõju hindamine — Kohustus teha üldsusele teatavaks põhjused, miks on otsustatud, et projekti ei ole vaja hinnata”

Kohtujurist J. Kokott’i ettepanek, esitatud 22. jaanuaril 2009 I ‐ 3801

Euroopa Kohtu otsus (teine koda), 30. aprill 2009 I ‐ 3815

Kohtuotsuse kokkuvõte

Keskkond – Teatavate projektide keskkonnamõju hindamine – Direktiiv 85/337

(Nõukogu direktiiv 85/337, muudetud direktiiviga 2003/35, artikkel 4 ja II lisa)

Direktiivi 85/337 teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta, mida on muudetud direktiiviga 2003/35, artiklit 4 tuleb tõlgendada selliselt, et ei ole nõutav, et otsus ise, millega leitakse, et nimetatud direktiivi II lisas loetletud tööde puhul ei ole keskkonnamõju hindamine vajalik, sisaldaks põhjusi, mille alusel pädev ametiasutus leidis, et keskkonnamõju hindamine ei ole vajalik. Kuid kui huvitatud isik seda taotleb, on pädeval ametiasutusel kohustus huvitatud isikut teavitada põhjusest, millest tulenevalt selline otsus tehti, või teha kättesaadavaks asjakohane teave ja dokumendid.

Olukorras, kus liikmesriigi otsus, millega leitakse, et kõnesoleva direktiivi II lisas loetletud tööde puhul ei ole vajalik nimetatud direktiivi artiklitele 5–10 vastav keskkonnamõju hindamine, viitab põhjustele, millele see otsus tugineb, on nimetatud otsus piisavalt põhjendatud juhul, kui selles sisalduvad põhjused koos huvitatud isikutele juba teatavaks tehtud asjaoludega ja nende taotlusel siseriikliku pädeva ametiasutuse poolt neile edastatud täiendava vajaliku teabega võimaldavad huvitatud isikutel hinnata, kas neil on otstarbekas nimetatud otsuse peale kaebus esitada.

(vt punktid 61, 66 ja resolutsiooni punktid 1 ja 2)
Kohtuasi C-27/08

BIOS Naturprodukte GmbH

versus

Saarland

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesverwaltungsgericht)

„Direktiiv 2001/83/EÜ — Artikli 1 punkti 2 alapunkt b — Mõiste „ravim toime alusel” — Toote kogus — Tavalised kasutustingimused — Oht tervisele — Inimese füsioloogilise talitluse taastamise, parandamise või modifitseerimise võime”

Euroopa Kohtu otsus (viies koda), 30. aprill 2009 I ‐ 3787

Kohtuotsuse kokkuvõte

Õigusaktide ühtlustamine – Inimtervishoius kasutatavad ravimid – Direktiiv 2001/83 – Toote ravimina määratlemine toime alusel – Kriteeriumid

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2001/83, muudetud direktiiviga 2004/27, artikli 1 punkt 2)

Direktiivi 2001/83 inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta (muudetud direktiiviga 2004/27) artikli 1 punkti 2 tuleb tõlgendada nii, et kui jätta kõrvale ained või ainekombinatsioonid, mis on mõeldud meditsiiniliseks diagnoosimiseks, ei ole toode, mille koostisesse kuuluval ainel on teatava annuse kasutamisel füsioloogiline toime, ravim toime alusel, kui selle toimeaine kogust arvestades ohustab ta tavalistes kasutustingimustes tervist, ent ei ole võimeline taastama, parandama või modifitseerima inimese füsioloogilist talitlust.

Toote farmakoloogilised, immunoloogilised või ainevahetuslikud omadused on need tegurid, mille põhjal tuleb selle toote potentsiaalsest toimest lähtudes hinnata, kas direktiivi 2001/83 artikli 1 punkti 2 alapunkti b kohaselt võib inimene seda toodet kasutada või kas talle võib seda manustada füsioloogilise talitluse taastamiseks, parandamiseks või modifitseerimiseks.

Füsioloogilise talitluse taastamise, parandamise või modifitseerimise võimega seotud kriteerium ei tohi siiski viia selleni, et ravimina toime alusel määratletakse tooted, mis avaldavad küll inimorganismile mõju, kuid millel puudub märkimisväärne füsioloogiline toime ning mis ei muuda seega tegelikult organismi toimimise tingimusi. Sellise hindamise käigus tuleb võtta arvesse asjaomase toote tavalisi kasutustingimusi ning siinkohal ei oma tähtsust see, et asjaomasel tootel võib olla infolehel või pakendil märgitud kasutusjuhendist suurema annuse tarvitamisel füsioloogiline toime.

Seda järeldust ei kummuta asjaolu, et asjaomane toode võib tavalistes kasutustingimustes tarbimise korral põhjustada ohtu tervisele. Kui toote kasutamisega kaasneb oht tervisele, ei saa selle alusel väita, et tootel on farmakoloogiline efektiivsus.

(vt punktid 20–25, 27 ja resolutsioon)
1.

Kuna Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik ei ole vastu võtnud kõiki vajalikke õigus- ja haldusnorme, et täita nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/83/EÜ miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus, ja antava kaitse sisu kohta, siis on Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.
Liikmesriigid ei tohi direktiivi 1999/5 raadioseadmete ja telekommunikatsioonivõrgu lõppseadmete ning nende nõuetekohasuse vastastikuse tunnustamise kohta alusel nõuda raadioseadmeid turule viivalt isikult, et too esitaks vastavusdeklaratsiooni, kui seadme tootja, kelle asukoht on teises liikmesriigis, on kinnitanud sellele CE-vastavusmärgise ning koostanud selle toote vastavusdeklaratsiooni. Nimelt sätestab direktiiv 1999/5 CE-märgisega seadmete vastavuseelduse. See märgis näitab nende seadmete vastavust kõikidele selle direktiivi sätetele, sealhulgas nimetatud direktiivis ette nähtud vastavushindamise menetlustele. Järelikult võib CE-märgisega varustatud tooteid viia turule, läbimata eelneva loa andmise menetlust või muid menetlusi, mille eesmärk on suurendada vastavusmärgise kinnitamiseks kohustatud isikute ringi.

(vt punktid 26, 28, 33 ja resolutsiooni punkt 1)
Kohtuasi C-14/08

Roda Golf & Beach Resort SL

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no5 de San Javier)

„Õigusalane koostöö tsiviilasjades — Eelotsusetaotlus — Euroopa Kohtu pädevus — Mõiste „kohtuvaidlus” — Määrus (EÜ) nr 1348/2000 — Kohtuväliste dokumentide kättetoimetamine ja teatavakstegemine väljaspool kohtumenetlust — Notariaalakt”

Kohtujurist D. Ruiz-Jarabo Colomeri ettepanek, esitatud 5. märtsil 2009 I ‐ 5442

Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 25. juuni 2009 I ‐ 5472

Kohtuotsuse kokkuvõte

Kui Euroopa Kohtule on esitatud eelotsusetaotlus EÜ artikli 68 alusel, ei ole tema ülesanne lahendada vaidlust, mis puudutab võimalust – või selle puudumist – kaevata edasi niisugune otsus, mille eelotsusetaotluse esitanud kohus peab põhikohtuasjas tegema, juhul kui eelotsusetaotluse esitanud kohus on eelotsusetaotluses märkinud, et põhikohtuasjas tehtava lahendi seisukohast on ta viimase astme kohus. (vt punktid 24, 28 ja 29)

Kui liikmesriigi kohtu kohtusekretäri, kellele on esitatud taotlus anda kohtu- või kohtuvälised dokumendid kätte määruse nr 1348/2000 alusel, saab pidada haldusfunktsiooni täitjaks, kes ei lahenda samas kohtuvaidlust, ei ole see nii juhtudel, kus kohus lahendab määruskaebust, mis on esitatud selle kohtusekretäri keeldumise peale asjassepuutuvad dokumendid kätte anda. Niisuguse määruskaebuse esemeks on taotlus tühistada nimetatud keeldumine, mis väidetavalt kahjustab taotluse esitanu õigust, nimelt õigust teatavate dokumentide kättetoimetamisele määruses nr 1348/2000 ette nähtud korras. Järelikult lahendab eelotsusetaotluse esitanud kohus kohtuvaidlust ja täidab seega õigustmõistvat funktsiooni. Seda järeldust ei sea kahtluse alla asjaolu, et kohtusekretär kuulub organisatsiooniliselt eelotsusetaotluse esitanud kohtu struktuuri. Nimetatud asjaolu ei mõjuta fakti, et funktsioon, mida eelotsusetaotluse esitanud kohus põhikohtuasja menetluses täitab, on laadilt õigustmõistev, arvestades, et selle menetluse esemeks on nõue tühistada akt, mis väidetavalt kahjustab taotluse esitanu õigusi. (vt punktid 37–40)

Mõiste „kohtuväline dokument” määruse nr 1348/2000 (tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide Euroopa Liidu liikmesriikides kätteandmise kohta) artikli 16 mõttes on ühenduse õigusesse kuuluv mõiste. Amsterdami lepingu eesmärk luua vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala, ning asjaolu, et menetlus, mis võimaldab võtta meetmeid õigusalases koostöös tsiviilasjades, millel on piiriülene toime, viidi EL lepingust üle EÜ asutamislepingusse, annavad tunnistust liikmesriikide tahtest tuua niisugused meetmed ühenduse õiguskorda ning kinnitada seeläbi nende autonoomse tõlgendamise põhimõte. (vt punktid 48 ja 50)
Kohtuasi C-88/08

David Hütter

versus

Technische Universität Graz

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Oberster Gerichtshof)

„Direktiiv 2000/78/EÜ — Võrdne kohtlemine töö saamisel ja kutsealale pääsemisel — Vanuseline diskrimineerimine — Riigi lepinguliste teenistujate palga määramine — Enne 18. eluaasta täitumist omandatud kutsealase kogemuse arvesse võtmata jätmine”

Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 18. juuni 2009 I ‐ 5327

Kohtuotsuse kokkuvõte

Sotsiaalpoliitika – Võrdne kohtlemine töö saamisel ja kutsealale pääsemisel – Direktiiv 2000/78

(Nõukogu direktiiv 2000/78, artiklid 1, 2 ja 6)

Direktiivi 2000/78/EÜ (millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel) artikleid 1, 2 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklikud sätted, mis selleks, et takistada üldhariduse ebasoodsamasse olukorda seadmist võrreldes kutseharidusega ja aidata kaasa kutseharidusega noorte sisenemisele tööturule, välistavad liikmesriigi avalikus teenistuses töötavate lepinguliste teenistujate palgaastmete määramisel selle teenistusaja arvessevõtmise, mis on läbitud enne 18. eluaasta täitumist.

Lisaks, isegi kui selliseid eesmärke pidada sisuliselt direktiivi 2000/78 artikli 6 lõike 1 esimese lõigu kohaselt siseriikliku õigusega objektiivselt ja mõistlikult põhjendatud õigustuseks liikmesriikide poolt sätestatud erinevale kohtlemisele vanuse alusel, ei saa selliseid õigusnorme pidada selle sama sätte tähenduses eesmärkide teostamiseks asjakohaseks. Seoses eesmärgiga, milleks on takistada üldhariduse ebasoodsamasse olukorda seadmist võrreldes kutseharidusega, ei ole töökogemuse omandamise vanuse kriteerium selle teostamiseks asjakohane, see kriteerium kohaldub olenemata sellest, millist tüüpi haridus omandati. Mis puutub eesmärki soodustada kutseõppe läbinud noorte integreerumist tööturule, siis ei ole sellised siseriiklikud õigusnormid, kuivõrd need ei võta arvesse isikute vanust nende töölevõtmise hetkel, asjakohased selleks, et soodustada ühe kategooria töötajate – kes on määratletud tulenevalt nende noorest east – sisenemist tööturule.

(vt punktid 43, 48–51 ja resolutsioon)
Kohtuasi C-173/08

Kloosterboer Services BV

versus

Inspecteur van de Belastingdienst / Douane Rotterdam

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Gerechtshof te Amsterdam)

„Ühine tollitariifistik — Tariifirubriigid — Jahutusradiaatorist ja ventilaatorist koosnevad jahutusseadmed arvutitele — Klassifitseerimine kombineeritud nomenklatuuris”

Euroopa Kohtu otsus (viies koda), 18. juuni 2009 I ‐ 5349

Kohtuotsuse kokkuvõte

Ühine tollitariifistik – Tariifirubriik – Jahutusradiaatorist ja ventilaatorist koosnevad jahutusseadmed arvutitele

(Nõukogu määrus nr 2658/87; komisjoni määrus nr 1789/2003)

Määrust nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta, mida on muudetud määrusega nr 1789/2003, tuleb tõlgendada nii, et niisugused tooted, mis koosnevad jahutusradiaatorist ja ventilaatorist ning mis on mõeldud kasutamiseks vaid arvuti osadena, tuleb klassifitseerida nimetatud määruse I lisas asuva kombineeritud nomenklatuuri alamrubriiki 84733090.

Kuna nimetatud tooted koosnevad kahest eraldi komponendist, nagu jahutusradiaator ja ventilaator, ning kuna kumbki neist alamrubriikidest, millega neid tooteid saab seostada, ei kirjelda tooteid teisest täpsemalt, siis tuleb nende toodete klassifitseerimisel tugineda üldreeglite punkti 3 alapunktile b ja teha kindlaks, milline nende toodete koostisosa määrab toodete põhiomadused. Seda arvestades on komponent, mis neile toodetele nende põhiomaduse annab, mitte ventilaator, vaid jahutusradiaator. Kuna nimetatud toodete peamine funktsioon on imeda ning kõrvaldada protsessorist eralduvat soojust, siis komponent, mis seda teha võimaldab ja mis on spetsiaalselt selleks kavandatud, on jahutusradiaator.

(vt punktid 29–34, 37, 38 ning resolutsioon)
Määruse nr 320/2006, millega luuakse ajutine kava suhkrutööstuse ümberkorraldamiseks ühenduses ning muudetakse määrust nr 1290/2005 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta, artiklit 11 tuleb tõlgendada nii, et ajutise ümberkorraldusmakse arvutamisel võetakse muu hulgas aluseks ettevõtjale eraldatud suhkrukvoodi osa, mis on määruse nr 493/2006, millega kehtestatakse üleminekumeetmed suhkrusektori turgude ühise korralduse reformi raames ning muudetakse määrusi nr 1265/2001 ja nr 314/2002 (muudetud määrusega nr 1542/2006), artikli 3 kohaselt ennetavalt turult kõrvaldatud.

Ainus vabastus määrusega nr 320/2006 kehtestatud ajutise makse tasumisest on vastavalt kõnealuse määruse artikli 11 lõike 1 teisele lõigule ette nähtud kvootide suhtes, millest ettevõtja on määruse artikli 3 lõike 1 kohaselt loobunud.

Esiteks on määruse nr 320/2006 artikli 3 lõikes 1 ette nähtud kvoodist loobumine suhkru ühise turukorralduse reformi raames täiesti eraldiseisev vahend võrreldes määruse nr 318/2006 (suhkrusektori turgude ühise korralduse kohta) artiklis 19 sätestatud turult kõrvaldamise ja määruse nr 493/2006 artiklis 3 sätestatud ennetava turult kõrvaldamisega, millel on teistsugune olemus ja eesmärk. Teiseks, kuna kvoodist loobumine, turult kõrvaldamine ja ennetav turult kõrvaldamine kuuluvad suhkrusektori turgude ühise korralduse reformimiseks võetud meetmete samasse paketti, järeldub sellest, et ühenduse seadusandja ei ole sihilikult kehtestanud määruse nr 320/2006 artiklis 11 vabastust ajutisest maksest turult kõrvaldatud suhkrukoguste suhtes nii, nagu see on ette nähtud kvootide suhtes, millest on loobutud.

(vt punktid 19–21, 25 ja 26, resolutsiooni punkt 1)
1.

Kuna Prantsuse Vabariik võttis vastu ja jättis jõusse uue tsiviilmenetluse seadustiku artikli 1441-1 (muudetud 20. oktoobri 2005. aasta dekreediga nr 2005-1308, mis puudutab 6. juuni 2005. aasta määruse nr 2005-649 (teatavate avalik-õiguslike või eraõiguslike isikute poolt, kelle suhtes ei kohaldata riigihankelepingute seadustikku, sõlmitud hankelepingute kohta) artiklis 4 nimetatud hankijate sõlmitud hankelepinguid) osas, milles see säte näeb ette hankija märgukirjale vastuse esitamiseks kümnepäevase tähtaja, keelates enne selle vastuse esitamist igasuguse lepingueelse menetluse ning ilma, et see tähtaeg peataks tähtaja, mida tuleb järgida edututele pakkujate hankelepingu sõlmimise otsuse teatavakstegemise ja selle hankelepingu sõlmimise vahel, siis on Prantsuse Vabariik rikkunud nõukogu 21. detsembri 1989. aasta direktiivist 89/665/EMÜ riiklike tarne- ja ehitustöölepingute sõlmimise läbivaatamise korra kohaldamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta, muudetud nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiiviga 92/50/EMÜ, ja direktiivist 92/13/EMÜ veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate üksuste hankemenetlusi käsitlevate ühenduse eeskirjade kohaldamisega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta tulenevaid kohustusi.
Kohtuasi C-170/08

H. J. Nijemeisland

versus

Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud College van Beroep voor het bedrijfsleven)

„Ühine põllumajanduspoliitika — Veise- ja vasikaliha — Määrus (EÜ) nr 795/2004 — Artikkel 3a — Teatavate toetuskavade ühtne haldus- ja kontrollsüsteem — Ühtne otsemakse — Võrdlussumma kindlaksmääramine — Vähendamised ja väljaarvamised”

Euroopa Kohtu otsus (viies koda), 11. juuni 2009 I ‐ 5129

Kohtuotsuse kokkuvõte

Põllumajandus – Ühine põllumajanduspoliitika – Teatavate toetuskavade ühtne haldus- ja kontrollsüsteem – Otsemaksete kava

(Nõukogu määrused nr 1254/1999, artikli 23 lõige 1 ja nr 1782/2003, artikli 37 lõige 1; komisjoni määrus nr 795/2004, artikkel 3a)

Määruse nr 795/2004 (millega kehtestatakse nõukogu määruses nr 1782/2003 (millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad talupidajate jaoks) sätestatud ühtse otsemaksete kava üksikasjalikud rakenduseeskirjad, mida on muudetud määrusega nr 1974/2004) artiklit 3a tuleb tõlgendada nii, et määruse nr 1782/2003 artikli 37 lõikes 1 sätestatud arvutamisel ei tule arvesse võtta määruse nr 1254/1999 (veise- ja vasikalihaturu ühise korralduse kohta) alusel tehtud vähendamisi ja väljaarvamisi.

Lisaks sätestab määruse nr 795/2004 artikkel 3a seoses võrdlussumma arvutamisega sõnaselgelt, et tuleks võtta arvesse nende loomade arv, kellele „on või peaks olema antud” otsetoetust. Sellest tuleneb, et määruse nr 1782/2003 artikli 37 lõikes 1 osutatud võrdlussumma arvutamiseks ei ole vaja, et kõne all olev otsetoetus oleks tegelikult põllumajandustootjale makstud. Seejärel tuleneb määruse nr 1254/1999 artikli 23 lõike 1 sõnastusest, et sellise sanktsiooni kohaldamine viib selleni, et tootja jäetakse nimetatud määruse alusel makstava toetuse saajate seast välja, olenemata kõnealuste loomade arvust. Selline sanktsioon ei saa seega mõjutada loomade arvu kindlaksmääramist, mida võetakse arvesse nimetatud võrdlussumma kindlaksmääramisel. Selline tõlgendus on lisaks kooskõlas ühenduse seadusandja tahtega mitte pikendada põllumajandustootjate kahjuks sanktsioone, mis lähevad esialgsest sanktsioonist kaugemale.

(vt punktid 33–36, 47 ja resolutsioon)