ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 129/20

8. aprill 2007 esitatud hagi — Spira versus komisjon

(Kohtuasi T-108/07)

(2007/C 129/36)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Diamanthandel A. Spira BVBA (Antwerpen, Belgia) (esindajad advokaadid: J. Bourgeoise, Y. Van Gerven, F. Louis ja A. Vallery)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada komisjoni 26. jaanuari 2007. aasta otsus nõukogu määruse nr 773/2004 artikli 7 lõike 2 kohta asjas COMP/38.826/B-2 — Spira/De Beers/DTC Supplier of Choise;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja vaidlustab komisjoni 26. jaanuari 2007. aasta otsuse konkurentsiasjas COMP/38.826/B-2 — Spira/De Beers/DTC Supplier of Choise, millega komisjon jättis rahuldamata hageja kaebuse EÜ artiklite 81 ja 82 rikkumise kohta seoses De Beers Group'i kohaldatud Supplier of Choise süsteemiga lihvimata teemandite tootmisel, põhjusel, et hageja kaebuse rahuldamiseks puudub piisav ühenduse huvi.

Hageja väidab, et De Beers — lihvimata teemandite tootja, kes vastavalt hageja väitele tegeles lihvimata teemandite müügiga peamiselt turustusahelas eelneval turul — püüab Supplier of Choise süsteemi abil laiendada oma kontrolli turu üle, et katta terve liin kaevandajast tarbijani, s.o. ka turustusahelas järgnevatel turgudel.

Oma hagi toetuseks esitab hageja kolm väidet.

Esiteks väidab hageja, et komisjon ei pidanud kinni oma kohustusest viia läbi hoolikas ja erapooletu kaebuse uurimine ja uurida hoolikalt ja erapooletult kaebuses toodud konkurentsivastaseid tegevusi.

Teiseks väidab hageja, et komisjon ei kinnitanud piisava ühenduse huvi puudumist kaebuse menetlemisel, pidades silmas seotud ettevõtjate mastaape, konkurentsivastaste tegevuste geograafilist ulatust ja rikkumistega konkurentsile ja siseturule põhjustatud kahjusid.

Kolmandaks ja lõpuks väidab hageja, et komisjon tegi järelduse piisava ühenduse huvi puudumise kohta asjaolude eksliku hindamise põhjal, tehes faktivigu ja rikkudes õigusnormi, kuna:

1) komisjon ei võtnud arvesse De Beers'i piiratud valikulise turustussüsteemi ilmselget avalikult kuulutatud konkurentsivastast eesmärki;

2) komisjon hindas De Beers'i turustussüsteemi konkurentsivastast mõju, ilma et oleks esmalt hinnanud De Beers'i domineerimist ja turujõudu;

3) komisjon ei võtnud arvesse paljusid tõendeid, millele kaebuses tähelepanu juhiti, mis näitavad selle süsteemi loomupäraselt kuritarvitavat ja konkurentsivastast olemust;

4) komisjon hindas ekslikult vahendaja muudetud pädevuse mõjusust, mille De Beers esitas, et lahendada turustussüsteemi rakendamisest tulenevad vastuolud; ja
ET Euroopa Liidu Teataja C 117/22

12. märtsil 2007 esitatud hagi — Hamdi versus Euroopa Liidu Nõukogu

(Kohtuasi T-75/07)

(2007/C 117/35)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Pooled

Hageja: Ahmed Hamdi (Amsterdam, Madalmaad) (esindaja: advokaat M.J.G. Uiterwaal)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Hageja(te) nõuded

— Nõukogu ühine seisukoht 2002/402/ÜVJP (EÜT 2001 L 344, lk 93) võeti hagejat puudutavas osas õigusvastaselt aluseks määrusele 2001/2580/EÜ (EÜT L 344, lk 70), mistõttu ei ole see määrus talle siduv;

— järelikult ei tohi seda määrust hageja suhtes kohaldada;

— 21. detsembri 2006. aasta otsus 2006/1008/EÜ (EÜT L 379, lk 123) tuleb järelikult tühistada;

— mõista kohtukulud välja nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Siseriiklik kohus mõistis hagejale vangistuse pärast seda kui ta oli lugenud tõendatuks, et hageja kuulus terroristlikusse organisatsiooni „Hofstadgroep”. Hageja esitas selle otsuse peale apellatsioonkaebuse.

Nõukogu kandis otsusega 2006/1008/EÜ (1) hageja nende inimeste nimekirja, kellele kohaldatakse määrust nr 2580/2001 (2).

Hagi põhjenduseks täpsustab hageja, et nii otsus kui ka vaidlusalune määrus võeti vastu menetlusnorme rikkudes ja eelkõige ei olnud nad piisavalt põhjendatud. Määruse kohta lisab hageja, et nõukogu ei ole motiveerinud, miks see on ühisturu jaoks vajalik. Otsuse kohta täpsustab hageja, et põhjendatud ei ole, miks nõukogu leidis, et hageja suhtes tuleb kohaldada määrust nr 2580/2001.

Lisaks väidab hageja, et vaidlusaluses otsuse ei ole nimetatud õiguslikku alust. Määrus on vastuolus EÜ asutamislepinguga osas, milles seda hagejale kohaldatakse. Ta lisab, et vaidlustatud määrus ei taga ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni siduvat täitmist. Veelgi enam, hageja ja kolmandate riikide või muude ÜVJP aspektide vahel pole mingit seost, millest tulenevalt ei ole teine sammas hageja juhtumis kohaldatav.

Hageja lisab selle kohta, et EÜ artikkel 308 ei saa olla õige õiguslik alus, kuna ei ole mingit seost ühisturuga. Lisaks ei võimalda vaidlustatud määrus ühegi Euroopa Liidu eesmärgi saavutamist ning EÜ artiklid 60, 301 ja 308 ei ole nende jaoks rahuldavad õiguslikud alused.

Viimasena märgib hageja, et vaidlustatud otsus kahjustab tema põhiõigusi ja eriti õigust omandi puutumatusele ja eraelu puutumatusele nagu need tulenevad Euroopa Inimõiguste Konventsioonist (EIÕK).

(1) Nõukogu 21. detsembri 2006. aasta otsus 2006/1008/EÜ, millega rakendatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 2580/2001 (teatavate isikute ja üksuste vastu suunatud eripiirangute kohta terrorismivastaseks võitluseks) artikli 2 lõiget 3 (ELT L 379, lk 123).

(2) Nõukogu 27. detsembri 2001. aasta määrus (EÜ) 2580/2001, teatavate isikute ja üksuste vastu suunatud eripiirangute kohta terrorismivastaseks võitluseks (EÜT L 344, lk 70).
ET Euroopa Liidu Teataja C 95/43

20. veebruaril 2007 esitatud hagi — Fahas versus nõukogu

(Kohtuasi T-49/07)

(2007/C 95/90)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Sofiane Fahas (Milkendorf, Saksamaa) (esindaja: Rechtsanwalt F. Zillmer)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Hageja nõuded

— Tühistada hagejat puudutavas osas 28. oktoobri 2002. aasta otsus 2002/848/EÜ, millega rakendatakse määruse (EÜ) nr 2580/2001 artikli 2 lõiget 3 ning tühistatakse otsus 2002/460/EÜ, millega nõukogu koostas kaasajastatud nimekirja isikutest, rühmitustest ja üksustest, kelle suhtes rakendatakse seda määrust, ning kõik vahepealsel perioodil Euroopa Liidu Nõukogu tehtud otsused, sh 21. detsembri 2006. aasta otsus 2006/1008/EÜ, mis on tänaseni jõus;

— lugeda hageja suhtes kohaldamatuteks kõik eespool nimetatud otsused, sh 21. detsembri 2006. aasta otsus 2006/1008/EÜ;

— mõista Euroopa Liidu Nõukogult hagejale tekitatud kahju eest hageja kasuks välja hüvitis, mille suurus jääb kohtu otsustada, kuid mis on vähemalt 2 000 eurot;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja palub oma hagiga tühistada otsuse 2006/1008/EÜ (1) ning sellele eelnenud otsused alates otsusest 2002/848/EÜ (2) osas, milles on hageja sõnaselgelt ära nimetatud.

Oma hagi toetuseks väidab hageja eeskätt, et rikutud on tema kaitseõigusi ning tema õigust tõhusale õiguskaitsele. Lisaks on otsus 2006/1008/EÜ põhjendamata ning läheb seega vastuollu EÜ artikliga 253.

(1) Nõukogu 21. detsembri 2006. aasta otsus 2006/1008/EÜ, millega rakendatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 2580/2001 (teatavate isikute ja üksuste vastu suunatud eripiirangute kohta terrorismivastaseks võitluseks) artikli 2 lõiget 3 (ELT L 379, lk 123).

(2) Nõukogu 28. oktoobri 2002. aasta otsus 2002/848/EÜ, millega rakendatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 2580/2001 (teatavate isikute ja üksuste vastu suunatud eripiirangute kohta terrorismivastaseks võitluseks) artikli 2 lõiget 3 ning tühistatakse otsus 2002/460/EÜ (EÜT L 295, lk 12).
ET Euroopa Liidu Teataja C 95/48

20. veebruaril 2007 esitatud hagi — Polimeri Europa versus komisjon

(Kohtuasi T-59/07)

(2007/C 95/97)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hageja: Polimeri Europa S.p.A. (Brindisi, Itaalia) (esindajad: advokaadid M. Siragusa ja F. M. Moretti)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada otsus täies ulatuses või osaliselt koos sellest tulenevate tagajärgedega trahvisummale;

— teise võimalusena trahv tühistada või seda vähendada;

— igal juhul mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon tunnistas 29. novembri 2006. aasta otsuses K(2006) lõplik asjas COMP/F/38.638 — Butadieenkautšuk (BR) ja emulsioon stüreen butadieenkautšuk (ESBR) — (edaspidi “otsus”), et äriühing POLIMERI EUROPA on koos teiste ettevõtjatega rikkunud EÜ artiklit 81 ja Euroopa Majanduspiirkonna lepingu artiklit 53, leppides kokku toodete BR/ESBR sihthindades ning jagades kliente omavahelise konkurentsist loobumise lepingutega ja vahetades tundlikku kaubandusalast teavet.

Oma hagi toetuseks väidab POLIMERI EUROPA kõnealuse meetme vaidlustamiseks esiteks, et menetlusnorme ja tema kaitseõigust on oluliselt rikutud. Hageja toob eelkõige esile, et komisjon: i) on kohaldanud leebema kohtlemise programmi ebaõigesti; ii) on põhjendamatult ja seletamatult andnud teise märgukirja, moonutades niiviisi selle funktsiooni; iii) on omistanud POLIMERI EUROPA-le ainuvastutuse — millest esimest korda mainiti otsuses — asjaolude eest, mis on aset leidnud ajavahemikul, mil mitte POLIMER EUROPA, vaid äriühing Syndial S.p.A juhtis äritegevust; iv) on kehtestanud otsuses turu kindlaksmääramise uue korra, mis erineb varem kasutatust.

Seejärel märgib hageja, et otsus sisaldab järgmisi sisulisi puudusi: i) asjaomase turu kindlaksmääramiseks vajaliku uurimise puudulikkus ning põhistuse ebapiisavus ja vastuolulisus, kuna komisjon on hinnanud BR/ESBR sektoreid koos — võtmata isegi arvesse looduslikku kautšukki — ning määranud turu kindlaks põhjendamatult; ii) POLIMERI EUROPA-le ebaõige vastutuse omistamine asjaolude eest, mis on leidnud aset ajavahemikul, mil mitte tema, vaid teine äriühing juhtis kõnealust tootmist; iii) asjaolude hindamiseks vajaliku uurimise puudulikkus ning põhistuse ebapiisavus ja vastuolulisus; iv) BR turul väidetavalt toimepandud rikkumist puudutavate tõendite puudulik uurimine ning ebapiisav ja vastuoluline põhistus.

Lõpetuseks märgib hageja, et talle määratud trahv on õigusvastane järgmistel põhjustel: i) rikkumise tegeliku mõju hindamise kohustuse rikkumine; ii) ebapiisav põhistus ning võrdse kohtlemise ja proportsionaalsuse põhimõtete rikkumine hoiatuseesmärgil trahvi suurendamisel; iii) rikkumise kestuse ebaõige arvutamine olemasolevate tõendite valguses; iv) väär põhistus ning õiguskindluse ja proportsionaalsuse põhimõtete rikkumine korduva rikkumise instituudi rakendamisel; v) kahtlusaluste kokkulepete ja kooskõlastatud tegevuse elluviimata jätmises seisneva kergendava asjaolu kohaldamata jätmine.
—

tegi ilmse hindamisvea leides, et samadest faktidest piisab, et tõendada Tavorexi seotust, kuid ei piisa selleks, et tõendada teise tootja seotust;
Esimeses, kolmest osast koosnevas väites märgib Dow Chemical Company (edaspidi “TDCC”), et komisjon on rikkunud õigusnormi, kuna ta a) leidis, et TDCC on toime pannud rikkumise, mis tugines eeldusel, et ainuomanduses olev tütarettevõte järgib peamiselt emaettevõtja juhiseid, kontrollimata sealjuures, kas emaettevõtja oli tegelikkuses oma võimu kasutanud; b) määras talle trahvi, pannes ta vastutama tema tütarettevõtjate rikkumiste eest; ja c) jättis TDCC otsuse adressaadiks olemise üle otsustamisel oma kaalutlusõiguse kasutamata.
ET Euroopa Liidu Teataja C 82/52

19. veebruaril 2007. esitatud hagi — Vtesse Networks versus komisjon

(Kohtuasi T-54/07)

(2007/C 82/107)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Vtesse Networks Ltd. (St. Albans, Ühendkuningriik) (esindaja: Barrister H. Mercer,)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada otsuse artikkel 1 osas, milles leiti, et Ühendkuningriigi poolt BT plc-le alates 1995 kuni 2005. aasta lõpuni kohaldatud varamaks ei ole riigiabi EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses;

— mõista Vtesse'i kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja palub tühistada komisjoni 12. oktoobri 2006. aasta otsus 2006/951/EÜ (1), milles tõdeti, et Ühendkuningriigi poolt BT plc-le ja Kingston Communications plc-le aastatel 1995 kuni 2005 kohaldatud varamaks ei ole riigiabi EÜ artikli 87 lõike 1 tähenduses.

Hageja väidab, et komisjon eksis, hinnates ja/või uurides ebasoodsat olukorda, milles hageja BT plc suhtes viibis, kus pakkumine lepingute sõlmimiseks suure mahuga optilisi fiibreid kasutavate klientidega püsiliinide jaemüügiks tehti kõrvuti BT plc-ga.

Hageja väidab, et komisjon rikkus õigusnormi, eriti EÜ artikli 87 lõiget 1, kuna ta ei määratlenud vastavat turgu ja seeläbi ei tuvastanud BT plc ärikursiga saavutatud eelised konkurentsimäära suhtes.

Lisaks väidab hageja, et komisjon tegi ilmse vea, hinnates selle lepingurühma tähtsust ja asjakohasust, milles hageja konkureeris BT plc-ga, ning jättes piisavalt uurimata konkurentsimäära asjaolusid, mille tulemusena komisjon järeldas, et BT plc turuosa oli 12 %, kui hageja väitel oli BT plc asjassepuutuva turuosa suuruseks 78 %.

Lõpuks väidab hageja, et komisjon ei ole hageja ja BT plc vahel tegelikult ilmnenud konkurentsi osas vaidlustatud otsust piisavalt põhjendanud.

(1) Komisjoni 12. oktoobri 2006. aasta otsus Ühendkuningriigi poolt telekommunikatsiooni infrastruktuuri suhtes varamaksu kohaldamise kohta Ühendkuningriigis C 4/2005 (ex NN 57/2004, ex CP 26/2004) (teatavaks tehtud numbri K (2006) 4378 all) (EÜT L 383, lk 70).
—

lisaks sellele ei arvestata vaidlustatud otsuses kapitaliühingute piiratud vastutuse põhimõttega, mis on tuletatav liikmesriikide õiguskordadele ühisest äriõigusest, rahvusvahelisest õigustavast ja ühenduse õigusest endast; selline lähenemine on samas kokkusobimatu kriteeriumidega, mis kehtestati äriühingute õigusjärgluse ja ülemineku korral konkurentsi käsitlevate ühenduse õigusnormide kohaldamise raames. Samuti on vaidlustatud otsus täielikult põhjendamata.
ET Euroopa Liidu Teataja C 82/45

16. veebruaril 2007 esitatud hagi — Shell Petroleum jt. versus Euroopa Ühenduste Komisjon

(Kohtuasi T-38/07)

(2007/C 82/96)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Shell Petroleum NV (Haag, Madalmaad), Shell Nederland BV (Haag, Madalmaad), Shell Nederland Chemie BV (Rotterdam, Madalmaad) (esindajad: T. Snoep ja J. Brockhoff)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hagejate nõuded

SPNV palub Euroopa Kohtul:

— tühistada otsus täielikult osas, milles see on adresseeritud SPNVle;

— teise võimalusena: — tühistada otsuse artikli 2 alapunkt d; või — vähendada määratud trahvi sobival määral; ja

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

SNBV palub Euroopa Kohtul:

— tühistada otsus täielikult osas, milles see on adresseeritud SNBVle;

— teise võimalusena: — tühistada otsuse artikli 2 alapunkt d; või — vähendada määratud trahvi sobival määral; ja

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

SNC palub Euroopa Kohtul:

— tühistada otsuse artikli 2 alapunkt d või vähendada määratud trahvi sobival määral; ja

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad paluvad tühistada komisjoni 29. novembri 2006. aasta otsus nr C(2006) 5700 lõplik asjas nr COMP/F/38.638 — butadieenkummi ja stüreen-butadieenkummi emulsioon, milles komisjon leidis, et hagejad koos teiste ettevõtjatega on rikkunud EÜ artiklit 81 ja Euroopa Majanduspiirkonna Lepingu artiklit 53, kui on leppinud kokku toodete hinnaeesmärkides, klientide jagamises mittekallaletungi lepingutega ning hindu, konkurente ja kliente puudutava teabe vahetamises.

Oma hagiavalduse toetuseks väidavad hagejad, et komisjon on rikkunud EÜ artiklit 81 ja nõukogu määruse nr 1/2003 (1) artiklit 7 ja artikli 23 lõiget 2:

a) omistades rikkumise ka Shell Petroleum NVle ja Shell Nederland BVle, kuigi komisjon teab, et rikkumises osales otseselt vaid Shell Nederland Chemie BV;

b) tõstes hagejatele määratava trahvi põhisummat 50 % võrra sama teo kordamise eest, rikkudes nii proportsionaalsuse ja õiguskindluse põhimõtteid;

c) kohaldades preventsiooni eesmärgil koefitsienti, rikkudes nii võrdse kohtlemise ja proportsionaalsuse põhimõtteid;

d) määrates hagejatele määratava trahvi algsumma rikkudes komisjoni suunised trahvide arvutamise meetodi kohta (2) ja proportsionaalsuse ja võrdse kohtlemise põhimõtteid.

Teise võimalusena viitavad hagejad EÜ artiklis 253 sätestatud põhjendamiskohustuse rikkumisele.

(1) Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003 L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).

(2) Komisjoni 14. jaanuari 1998. aasta teatis pealkirjaga “Suunised määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja estü asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta ”(EÜT 1998 C 9, lk 3; ELT eriväljaanne 08/01, lk 171).
3.

Movimondo esitab 1. detsembri 2006. aasta otsuse tühistamist taotleva hagi põhjendamiseks viis väidet. Esimeses väites viitab ta rikkumisele seoses nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust, artiklitega 93, 96 ja 114 ning esitab vastuväite komisjoni 23. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 2342/2002, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust käsitleva nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 üksikasjalikud rakenduseeskirjad, artiklite 133 ja 175 seaduslikkuse kohta, kuna leiab, et need rikuvad nõukogu 18. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta artiklit 183. Teises väites leiab hageja, et komisjon on hinnanud ekslikult ja ebapiisavalt hageja vastu esitatud süüdistusi ning et lõplikud andmed, mille alusel tehti karistuse määramise otsus, olid puudulikud. Kolmandas väites viitab hageja kaitseõiguse tagamise üldpõhimõtte rikkumisele. Neljandas väites tugineb hageja nende asjaolude kaalutlusveale, millel karistus põhineb ja tegelike süüstavate asjaolude puudumisele. Samal ajal viitab ta proportsionaalsuse põhimõtte rikkumisele ja põhjenduse puudumisele seoses “tegelike, võrdeliste ja hoiatavate ”haldus- ja rahaliste karistustega, nagu seda nõuab finantsmääruse artikkel 114. Viimases, viiendas väites toob hageja välja esmalt seda, et vaidlustatud otsuse aluseks olevad projektid olid kindlaks määramata ja aegumistähtaeg oli möödunud. Samal ajal viitab ta taolist karistust sätestava ühenduse õigusakti puudumisele ning eespool viidatud nõukogu määruse 2988/95 artikli 2 lõike 2 ja artikli 3 lõike 1 rikkumisele. Teiseks toob ta välja eespool viidatud komisjoni määruse 2342/2002 artiklite 175 ja 133 rikkumise.
Neljandaks väitis hageja, et komisjon on teinud faktivea ning rikkunud õigusnormi EÜ artikli 87 lõike 1 kohaldamisel, kui ta leidis, et pankrotimenetlus on soodsam kui maksukokkulepe.
—

riigihanke lepinguid käsitlevate direktiivide rikkumisele, kuna edukaks tunnistamise kriteeriumite hulgast arvati välja “kogemuse kriteerium”. Selles osas väidetakse, et vaatamata sellele, et nimetatud kriteeriumit ei ole kohaldatavates õigusaktides sõnaselgelt nimetatud, lubab ühenduse kohtupraktika selle kasutamist, ja selle kriteeriumi kasutamine ei saa igal juhul endast kujutada ühenduse õigusnormide rasket ja ilmset rikkumist, vaid tegemist on igal juhul vabandatava õigusnormide rikkumisega, mille põhjustas õigusnormi ebaselgus;
ET Euroopa Liidu Teataja C 155/30

7. mail 2007 esitatud hagi — United Technologies versus komisjon

(Kohtuasi T-146/07)

(2007/C 155/57)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: United Technologies Corp. (Hartford, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: advokaat A. Winckler ja solicitor J. Temple Lang)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada või oluliselt vähendada UTC-le otsusega määratud trahvi;

— mõista UTC kõik selle asjaga seotud kulud välja komisjonilt;

— võtta muud meetmed, mida Esimese Astme Kohus peab vajalikuks.

Väited ja peamised argumendid

Hageja palub EÜ artikli 230 alusel tühistada osaliselt komisjoni 21. veebruari 2007. aasta otsuse K(2007) 512 lõplik juhtumis nr COMP/E-1/38.823-PO/Elevators and Escalators), mille alusel hagejale ja teistele ettevõtjatele määrati trahvid osalemise eest neljas üksikus, keerulises ja jätkuvas EÜ artikli 81 lõike 1 rikkumises turgude jagamisega, leppides kokku ja/või nõustudes jaotama pakkumismenetlusi ja lepinguid liftide ja eskalaatorite müügiks, paigaldamiseks, hooldamiseks ja uuendamiseks.

Esiteks väidab hageja oma hagi toetuseks, et komisjon eksis järelduses, et tütarettevõtja aktsiate 100 %-line omamine ise on piisav, et lugeda emaettevõtja vastutavaks. Hageja väidab sellega seoses: 1) määruse nr 1/2003 (1) artikli 23 lõige 2 nõuab tõendeid tahtluse või ettevaatamatuse kohta; 2) emaettevõtja peab tegelikult kontrollima tütarettevõtja kaubanduspoliitikat rikkumise perioodil või olema teadlik tegevusest ja selle lõpetamiseks mitte midagi tegema; ja 3) emaettevõtja vastutus oma tütarettevõtjate konkurentsiõiguse rikkumise eest peab tuginema tegelikule käitumisele, mitte aga võimalusele mõjutada.

Seejärel väidab hageja, et ta on ümber lükanud igasuguse vastutuse presumptsiooni, kuna tema tütarettevõtjad määrasid iseseisvalt oma igapäevase kaubandustegevuse ning vastavad töötajad ei täitnud juhiseid pärast seda, kui hageja oli võtnud kõik mõislikud sammud konkurentsieeskirjadele vastavuse tagamiseks. Lisaks ei märkinud komisjon põhjuseid, miks tema arvates hageja vastutuse presumptsiooni ümber ei lükanud.

Lisaks väidab hageja, et hagejale määratud trahvi suurendamine 70 % võrra tema suuruse tõttu ja hoiatamiseks, on põhjendamatu ja ebaproportsionaalne.

Lõpuks väidab hageja, et komisjon rikkus võrdse kohtlemise põhimõtet, kuna ta luges hageja vastutavaks oma tütarettevõtjate õigusvastase tegevuse eest, kuigi komisjon kohaldas erinevat õiguslikku testi leidmaks, et Mitsubishi Electric Corporation Japan ei olnud oma tütarettevõtja käitumise eest vastutav.

(1) Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).
—

koostööd tegeva tunnistaja tõendite kasutamise õigusvastasus teatise, mis käsitleb kaitset trahvide eest ja trahvide vähendamist kartellide puhul (3), alusel, kuna rikutud on nemo tenetur põhimõtet või ütluste andmisest keeldumise õigust, in dubio pro reo põhimõtet ja proportsionaalsuse põhimõtet ning komisjon on selle eeskirja vastuvõtmisega rikkunud kaalutlusõigust;
ET Euroopa Liidu Teataja C 155/28

26. aprillil 2007 esitatud hagi — Chi Mei Optoelectronics Europe ja Chi Mei Optoelectronics UK versus komisjon

(Kohtuasi T-140/07)

(2007/C 155/54)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Chi Mei Optoelectronics Europe BV (Hoofddorp, Madalmaad), Chi Mei Optoelectronics UK Ltd (Havant, Ühendkuningriik) (esindajad: advokaadid S. Völcker, F. Louis, A. Vallery)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hagejate nõuded

— Tühistada vaidlustatud otsus tervikuna;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad taotlevad komisjoni 15. veebruari 2007. aasta otsuse K(2007)546 tühistamist, milles komisjon kohustas hagejaid nõukogu määruse nr 1/2003 (1) artikli 18 lõike 3 alusel konkreetset teavet ja dokumente juhtumis COMP/F/39309 — õhekelmetransistoride vedelkristallkuvarid, uurimisel oleva tegevuse kohta.

Hagejad väidavad, et vaidlustatud otsus on õigusvastane, kuna komisjonil puudub uurimis- ja täitepädevus kohustada Euroopa Liidus asuvaid tütarettevõtjaid esitama dokumente ja teavet, mis on komisjoni jurisdiktsiooni alla mitte kuuluvate juriidiliste isikute ainuvalduses ja kontrolli all. Nad väidavad seega, et komisjon rikkus õigusnormi, kui ta esitas hagejatele ametliku teabenõude, kohustades neid seega esitama dokumente ja teavet, mis on nende väljaspool Euroopa Liidu territooriumi asuva emaettevõtja ainuvalduses ja kontrolli all.

Eeskätt väidavad hagejad, et vaidlustatud otsus rikub nõukogu määruse nr 1/2003 artikli 18 lõikeid 1 ja 3, kuna selles ei arvestata dokumendi omandi ja kontrolli doktriini ja seega nende sätete paratamatut piiri. Lisaks väidavad hagejad, et vaidlustatud otsus rikub rahvusvahelise õiguse üldpõhimõtteid territoriaalsuse, suveräänsuse, mitte-sekkumise ja riikide võrdsuse kohta, kuna selles väidetavalt kasutatakse täitepädevust väljaspool Euroopa Liitu asuva äriühingu suhtes.

(1) Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003, L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).