Kohtuasi C-215/06

Euroopa Ühenduste Komisjon

versus

Iirimaa

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Direktiivi 85/337/EMÜ kohaldamisalasse kuuluvate projektide keskkonnamõju hindamata jätmine — Tagantjärele seadustamine”

Euroopa Kohtu otsus (teine koda), 3. juuli 2008 I - 4915

Kohtuotsuse kokkuvõte

Kuna direktiivi 85/337 teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta, muudetud direktiiviga 97/11, artikli 1 lõikes 2 kasutatud pärast pädeva asutuse otsust arendajale projekti teostamiseks õiguse andmist puudutav sõnastus on ühemõtteline, siis tuleb nimetatud direktiivi artikli 2 lõiget 1 tingimata mõista nii, et kui taotleja ei ole nõutavat luba taotlenud ega saanud ning ei ole eelnevalt läbi viinud keskkonnamõju hindamist, kui see on nõutav, siis ei saa ta alustada kõnealuse projektiga seotud töid, eiramata seejuures nimetatud direktiivi nõudeid. See analüüs kehtib kõigi projektide suhtes, mis kuuluvad selle direktiivi kohaldamisalasse ja seda olenemata sellest, kas nad kuuluvad täpsemalt nimetatud direktiivi I lisa kohaldamisalasse ja nende suhtes tuleb sellest nähtuvalt direktiivi artikli 2 lõike 1 ja artikli 4 lõike 1 kohaselt süstemaatiliselt läbi viia keskkonnamõju hindamine, või nimetatud direktiivi II lisa kohaldamisalasse ja nende suhtes tuleb sellest tulenevalt direktiivi artikli 4 lõike 2 kohaselt läbi viia keskkonnamõju hindamine üksnes siis, kui nende puhul tuvastatakse liikmesriikide kehtestatud künniste või tingimuste ja/või üksikjuhtumite uurimise alusel, et nad võivad oluliselt keskkonda mõjutada. Nimetatud artikli 2 lõike 1 selline grammatiline analüüs vastab lisaks nimetatud direktiivi eesmärgile, mida on eeskätt meenutatud direktiivi 97/11 põhjenduses 5, mille kohaselt „hindamiskohustuslikelt töödelt tuleks nõuda teostusluba [ja] hindamine peaks toimuma enne loa andmist”. (vt punktid 50–53)

Direktiivist 85/337 teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta, muudetud direktiiviga 97/11, tulenevaid kohustusi rikub liikmesriik, kes omistab seadustamise loale, mida kasutatakse isegi ilma, et tõendatud erandlikud asjaolud seda õigustaksid, tagantjärele samasuguse mõju, kui tööde või planeeringu teostamisele eelnevalt taotletud planeerimisloale, samas kui nimetatud direktiivi artikli 2 lõike 1 ja artikli 4 lõigete 1 ja 2 kohaselt tuleb välja selgitada projektid, mille puhul on nõutav keskkonnamõju hindamine, ning enne loa andmist ja seega vältimatult enne nende teostamist, tuleb nende suhtes esitada loataotlus ning läbi viia keskkonnamõju hindamine. Ühenduse õigus ei saa küll takistada seda, et kohaldatavad siseriiklikud õigusnormid lubavad teatud juhtudel seadustada ühenduse õigusega vastuolus olevaid toiminguid või akte, kuid selline võimalus peaks olema allutatud tingimusele, et seeläbi ei anta huvitatud isikutele võimalust hiilida kõrvale ühenduse eeskirjade täitmisest või olla vabastatud nende täitmisest ning et selline võimalus on rakendatav vaid erandkorras. Selline tagantjärele seadustamise kord ei õhuta arendajaid kontrollima, kas kavandatav projekt vastab selle direktiivi artikli 2 lõikes 1 sätestatud tingimustele, ning sellest tulenevalt sooritama toiminguid, mis on vajalikud selleks, et nimetatud projekte eelnevalt hinnata ja selgitada välja nende mõju keskkonnale. Kuid vastavalt direktiivi 85/337 põhjendusele 1 on vajalik, et otsustamisel võtab pädev asutus keskkonnale avaldatavat mõju arvesse kogu tehnilise kavandamise ja otsustamise võimalikult varajases etapis, kusjuures eesmärk on pigem reostuse või saaste tekkimise takistamine nende tekkekohas, kui pingutus nende mõju hilisemaks kõrvaldamiseks. (vt punktid 57, 58 ja 61)

Direktiivi 85/337 teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta artiklitest 2, 4 ja 5–10 tulenevaid kohustusi rikub liikmesriik, kes ei ole võtnud kõiki vajalikke meetmeid tagamaks, et enne tuuleelektrijaama ehitamise kahe esimese faasiga seonduvate lubade andmist oleks läbi viidud keskkonnamõju hindamine vastavalt direktiivi 85/337 artiklitele 5–10 ning on loataotlustele lisanud üksnes keskkonnamõju deklaratsiooni, mis direktiivi nõuetele ei vasta. Selles osas, kuigi tuuleelektrijaamu ei ole nimetatud direktiivi 85/337 I ega II lisas, hõlmasid nimetatud kaks esimest faasi mitme töö teostamist, sh turba ja muude kui metalli sisaldavate ja energiat andvate mineraalainete kaevandamist ning teede ehitamist; neid töid on nimetatud II lisas, täpsemalt vastavalt selle lisa punkti 2 alapunktides a ja c ning punkti 10 alapunktis d. Kuid asjaolu, et nimetatud direktiivi II lisa kohaldamisalasse kuuluvad eespool märgitud projektid on tuuleelektrijaama ehitamise projektiga tervikuna võrreldes täiendavat laadi, ei tähenda seda, et ainuüksi sellest asjaolust tulenevalt võis järeldada, et need projektid ei võinud omada olulist keskkonnamõju. Direktiivi 85/337 nõuetele vastava keskkonnamõju hindamise läbiviimise eesmärk on täpsustada projekti otsene ja kaudne mõju sellistele teguritele nagu loomastik ja taimestik, pinnas ja vesi ning nimetatud tegurite vastastikune mõju, ning kirjeldada ja hinnata neid sobival viisil. (vt punktid 96, 101, 104, 105 ja 112 ning resolutsioon)