30

Neil asjaoludel otsustas Supreme Court (kõrgeim kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas üldine/üldkehtiv andmete säilitamise kord – isegi kui nii andmete säilitamise kui ka neile juurdepääsu suhtes kohaldatakse rangeid piiranguid – on iseenesest vastuolus direktiivi [2002/58] artikliga 15, nagu seda artiklit on tõlgendatud hartat arvestades? 2. Kas liikmesriigi kohtul on juhul, kui ta hindab seda, kas direktiivi [2006/24] kohaselt rakendatud ja üldist andmete säilitamise korda (mille suhtes kohaldatakse vajalikku säilitamise ja/või juurdepääsu ranget kontrolli) puudutav riigisisene meede tuleb tunnistada vastuolus olevaks, ja eelkõige seda, kas see kord on proportsionaalne, õigus arvestada asjaolu, et teenuseosutajatel on lubatud säilitada andmeid omaenda ärilistel eesmärkidel, ja asjaolu, et andmete säilitamine võib olla vajalik riigi julgeoleku kaalutlustel, mis on direktiivi [2002/58] kohaldamisalast välja jäetud? 3. Milliseid kriteeriume peab liikmesriigi kohus kohaldama, kui ta analüüsib, kas riigisisene säilitatavatele andmetele juurdepääsu meede on Euroopa Liidu õigusega ja eelkõige hartaga kooskõlas, selleks, et hinnata, kas selline juurdepääsukord näeb ette sõltumatu eelkontrolli, mis on nõutav vastavalt Euroopa Kohtu praktikale? Kas liikmesriigi kohus võib sellega seoses võtta hindamisel arvesse, et on olemas kohtulik ex post kontroll või sõltumatu kontroll? 4. Kas liikmesriigi kohus on igal juhul kohustatud tuvastama riigisisese meetme vastuolu direktiivi [2002/58] artikliga 15, kui riigisisene meede näeb ette üldise andmete säilitamise korra kohaldamise raske kuritegevuse vastu võitlemiseks ja kui liikmesriigi kohus on kõigi kättesaadavate tõendite põhjal järeldanud, et selline säilitamine on raske kuritegevuse vastu võitlemise eesmärgi saavutamiseks oluline ja rangelt vajalik? 5. Kui liikmesriigi kohus peab tegema järelduse, et riigisisene meede on vastuolus direktiivi 2002/58 artikliga 15, nagu seda artiklit on tõlgendatud hartat arvestades, siis kas tal on õigus piirata selle tuvastuse mõju ajaliselt, kui ta on veendunud, et selle tegemata jätmine „tekitab kaose ja kahjustab oluliselt avalikke huve“ (kooskõlas käsitlusega, mida on järgitud näiteks kohtuasjas R (National Council for Civil Liberties) vs. Secretary of State for Home Department ja Secretary of State for Foreign Affairs, [2018] EWHC 975, punkt 46)? 6. Kas liikmesriigi kohus, kellel on palutud tuvastada riigisisese õigusakti vastuolu direktiivi 2002/58 artikliga 15 või jätta see riigisisene õigusakt kohaldamata või tuvastada, et selle õigusakti kohaldamine on rikkunud füüsilise isiku õigusi, võib menetluses, mis on algatatud selleks, et hõlbustada tõendite lubatavusega seotud argumendi põhjendamist kriminaalmenetluses, või muul juhul keelduda seda tegemast seoses andmetega, mida säilitatakse vastavalt riigisisesele õigusnormile, mis on vastu võetud kooskõlas ELTL artiklis 288 sätestatud kohustusega võtta direktiivi sätted riigisisesesse õigusesse nõuetekohaselt üle, või piirata niisugust tuvastamist ajaliselt perioodiga, mis järgneb direktiivi 2006/24 Euroopa Kohtu poolsele kehtetuks tunnistamisele [8. aprilli 2014. aasta kohtuotsusega Digital Rights Ireland jt (C‑293/12 ja C‑594/12, EU:C:2014:238)]?“