See sõna viitab nimelt üksnes erandlikele olukordadele, milles kolmandale isikule süüks pandava tegevuse eriliste tunnuste tõttu ja eelkõige asjaolu tõttu, et kolmandal isikul on võimatu jätkata ELi kaubamärgiga seotud õigusi rikkuvaid või neid rikkuda võivaid toiminguid, mida talle süüks pannakse, ei ole ELi kaubamärkide kohus kohustatud tegema korraldust, millega keelatakse kolmandal isikul selliseid toiminguid jätkata, kuigi kaubamärgiomanik on vastava nõude esitanud.

Sellega seoses tuleb märkida, et määruse nr 207/2009 artikli 101 lõikest 3 nähtub, et kui määruses ei ole sätestatud teisiti, kohaldab ELi kaubamärkide kohus samu menetlusnorme, mida kohaldataks kohtu asukohaliikmesriigi siseriikliku kaubamärgiga seonduva sama liiki hagi puhul.

Määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 102 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus olukord, kus teatud siseriiklike menetlusõiguse põhimõtete kohaselt jätab ELi kaubamärkide kohus seetõttu, et asjaomase kaubamärgi omanik ei ole sellele kohtule esitanud vastavat nõuet, tegemata korralduse, millega keelatakse kolmandal isikul ELi kaubamärgiga seotud õigusi rikkuvaid toiminguid jätkata.

Määruse nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta artikli 9 lõike 3 teist lauset tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus olukord, kus ELi kaubamärgi omanik võib nõuda hüvitist kolmanda isiku toimingute eest, mis on tehtud enne kaubamärgi registreerimise taotluse avaldamist. Seoses kolmanda isiku toimingutega ajavahemikus, mis on selle kaubamärgi registreerimise taotluse avaldamisest hilisem, kuid kaubamärgi registreerimise avaldamisest varasem, on selles sättes sisalduv mõiste „mõistlik kompensatsioon“ käsitatav selle kasu tagastamisena, mille kolmandad isikud on tegelikult saanud asjaomase kaubamärgi kasutamisest kõnealuses ajavahemikus. Seevastu välistab mõiste „mõistlik kompensatsioon“ kaubamärgi omanikul tekkida võinud ulatuslikuma kahju hüvitamise, mis võib olenevalt olukorrast hõlmata ka mittevaralist kahju.

Kuivõrd määruse nr 207/2009 artikli 9 lõike 3 teine lause sisaldab rangelt piiritletud erandit reeglist, mille kohaselt ELi kaubamärgile ei saa tugineda enne selle registreerimise avaldamist, ei saa selle sätte alusel nõuda mingit hüvitist seoses toimingutega, mis on tehtud enne kaubamärgi registreerimise taotluse avaldamist.

Pealegi, kuivõrd määruse nr 207/2009 artikli 9 lõike 3 teise lause eesmärk on siduda kaubamärgiga tingimuslikke õigusi alates kaubamärgi registreerimise taotluse avaldamisest ehk juba enne selle registreerimise avaldamist, peab selle sätte tähenduses „mõistlik kompensatsioon“ olema kitsama ulatusega kui kahjuhüvitis, mida võib nõuda ELi kaubamärgi omanik ELi kaubamärgiga seotud õigusi rikkuvate toimingute korral, mis on tehtud pärast kaubamärgi registreerimise avaldamist, ning mille eesmärk on üldjuhul tagada tegelikult tekkinud kahju täielik hüvitamine, mis võib olenevalt olukorrast hõlmata ka mittevaralise kahju hüvitamist.

Määruse nr 207/2009 artikli 9 lõike 3 teise lause tähenduses „mõistliku kompensatsiooni“ kindlaksmääramisel tuleb seega lähtuda kasumi sissenõudmise kriteeriumist ja jätta kompensatsioonist välja kaubamärgi omanikul kaubamärgi kasutamise tõttu tekkida võinud ulatuslikuma kahju hüvitamine, mis võib hõlmata ka mittevaralist kahju.

Kasumi sissenõudmise kriteerium, mille kohaselt tuleb tagastada kasu, mille kolmandad isikud on alusetult saanud asjaomase kaubamärgi kasutamisest määruse nr 207/2009 artikli 9 lõike 3 teises lauses nimetatud ajavahemikus, seondub nimelt kõnealuse sätte eesmärgiga, milleks on takistada kolmandatel isikutel saada alusetult kasu kaubamärgi registreerimise taotlusele omasest majanduslikust väärtusest, kui nad pidid sellest taotlusest teadma selle avaldamise tõttu.

(vt punktid 44, 56–59 ja resolutsiooni punkt 2)