Keywords

Summary



Keywords

1. Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus – Konkurentsieeskirju kohaldav otsus

(EÜ artiklid 81 ja 253)

2. Konkurents – Ühenduse eeskirjad – Rikkumised – Süüks panemine – Emaettevõtja ja tütarettevõtjad – Majandusüksus – Hindamiskriteeriumid

(EÜ artikkel 81)

3. Konkurents – Kartellikokkulepped – Tõend – Ettevõtja töötajate avaldused, mis on tehtud ainult selle ettevõtja huvides

(EÜ artikkel 81)

4. Konkurents – Haldusmenetlus – Kaitseõiguste tagamine – Juurdepääs toimikule – Ulatus – Asjaolu, et avaldamata jäeti andmed, millele komisjon tugines ettevõtja vastutuse kinnitamisel – Mõju vastutuse tuvastamise õiguspärasusele – Puudumine

(EÜ artikli 81 lõige 1)

Summary

1. Juhul kui EÜ artikli 81 kohaldamise otsus puudutab mitut adressaati ja tekitab probleemi rikkumise süükspanemise seisukohast, peab see sisaldama piisavaid põhjendusi iga adressaadi suhtes, eriti nende suhtes, kes vastavalt otsusele peavad rikkumise eest vastutama. Nii peab otsus rikkumise eest solidaarselt vastutavaks peetava emaettevõtja suhtes sisaldama üksikasjalikku ülevaadet põhjendustest, mis õigustavad rikkumise sellele äriühingule süükspanemist.

Komisjon ei ole siiski kohustatud seisukohta võtma huvitatud isikute esitatud kõigi argumentide osas, vaid ta võib piirduda otsuse ülesehituse seisukohast olulise tähtsusega asjaolude ja õiguslike kaalutluste esitamisega.

(vt punktid 45 ja 59)

2. Tütarettevõtja tegevuse võib emaettevõtjale süüks panna eelkõige siis, kui tütarettevõtja – olgugi, et tal on eraldi õigusvõime – ei määra oma tegevust turul kindlaks iseseisvalt, vaid rakendab enamjaolt talle emaettevõtja poolt antud juhiseid ning seda eelkõige majanduslike, organisatsiooniliste ja õiguslike sidemete tõttu, mis neid kahte õigussubjekti seovad. Niisuguses olukorras kuuluvad emaettevõtja ja tema tütarettevõtja nimelt samasse majandusüksusesse ning moodustavad seega üheainsa ettevõtja EÜ artikli 81 tähenduses.

Konkreetsel juhul, kui emaettevõtja osalus liidu konkurentsieeskirjade rikkumise toime pannud tütarettevõtja aktsia- või osakapitalis on 100%, võib see emaettevõtja esiteks avaldada oma tütarettevõtja tegevusele otsustavat mõju ning teiseks esineb eeldus, et kõnealune emaettevõtja avaldab tegelikult oma tütarettevõtja tegevusele otsustavat mõju.

Neil asjaoludel piisab sellest, kui komisjon tõendab, et tütarettevõtja 100‑protsendiline osalus kuulub emaettevõtjale, selleks et eeldada, et viimane avaldab tütarettevõtja kaubanduspoliitikale otsustavat mõju. Komisjonil on seejärel võimalik pidada emaettevõtjat asjaomase rikkumise eest vastutavaks, välja arvatud juhul, kui emaettevõtja, kelle kohustus on see eeldus ümber lükata, esitab piisavad tõendid selle kohta, et tema tütarettevõtja tegutseb turul iseseisvalt. Selles suhtes ei piisa pelgast esmapilgul usutavast tõendist selle eelduse ümberlükkamiseks.

Niisiis, kui emaettevõtja esitab tõendite kogumi, mis võib tõendada tema tütarettevõtja iseseisvust, näidates, et viimane ei rakenda enamjaolt talle emaettevõtja poolt antud juhiseid ning tegutseb järelikult turul iseseisvalt, ei saa komisjon talle tütarettevõtja tegevust süüks panna, välja arvatud juhul, kui ta lükkab selle vastupidise tõendi ümber.

Selleks et hinnata, kas tütarettevõtja määrab oma tegevuse turul kindlaks iseseisvalt, tuleb arvesse võtta kogu asjakohast teavet majanduslike, organisatsiooniliste ja õiguslike sidemete kohta, mis seda tütarettevõtjat emaettevõtjaga seovad ja mis võivad sõltuvalt olukorrast erineda ning mida seega ei saa ammendavalt loetleda. Seda hinnangut ei tohi piirata ainult aspektidega, mis puudutavad tütarettevõtja kaubanduspoliitikat selle kitsas tähenduses, näiteks turustusstrateegia või hinnapoliitikaga. Otsustava mõju avaldamise eeldust ei saa ümber lükata pelgalt tõendamisega, et tütarettevõtja juhib ise neid kaubanduspoliitika konkreetseid aspekte, selleks juhiseid saamata. Sellest järeldub, et tütarettevõtja iseseisvust ei saa tõendada pelgalt sellega, et ta juhib rikkumisega seotud toodete turustamise poliitika konkreetseid aspekte iseseisvalt. Samuti arvestades, et tütarettevõtja iseseisvust ei hinnata üksnes ettevõtja igapäevase juhtimise aspektist, ei piisa tütarettevõtja iseseisvuse tõendamiseks asjaolust, et tütarettevõtja ei rakendanud emaettevõtja kasuks asjaomasel turul spetsiifilist teavitamispoliitikat.

Asjaolu, et emaettevõtja tegevusala võimaldab järeldada, et tema näol oli tegemist valdusühinguga, mille põhikirjajärgne roll oli hallata oma osalusi teiste äriühingute osa- või aktsiakapitalis, ei ole pealegi üksi piisav kõnealuse eelduse ümberlükkamiseks.

Ettevõtja igapäevase juhtimisega seotud töötajate kattumise puudumine ei anna samuti tunnistust tema tütarettevõtja iseseisvusest, kuna selle iseseisvuse hindamisel ei peeta silmas ainuüksi ettevõtja kaubanduspoliitikat selle kitsas tähenduses.

Seevastu asjaomaste äriühingute nõukogudesse kuuluvate isikute samasus on asjakohane teave tütarettevõtja iseseisvuse puudumise kohta. Sama kehtib ühe asjaomase isiku otsese osalemise kohta õigusvastastes kontaktides. Emaettevõtja töötaja osalemine salajastel koosolekutel võib nimelt olla asjaolu, mis tõendab, et ta oli teadlik tütarettevõtja osalemisest rikkumises ja oli seega konkurentsivastasesse tegevusse aktiivselt kaasatud, ning seega võib kõnealust asjaolu seda enam käsitada tõendina tütarettevõtjale avaldatava otsustava mõju kohta.

(vt punktid 96–100, 104–106, 108, 109, 117, 118, 130, 143 ja 145)

3. See, et konkurentsi valdkonnas juhtumipõhiselt omistatakse koostöötaotluse raames tehtud avaldustele oluline tõenduslik väärtus, tuleneb kaalutlusest, mille kohaselt on tegemist rikkumise ülestunnistamisega ja seega üldjuhul avaldustega, mis lähevad avaldaja huvidega vastuollu. Seega, kui ettevõtja töötajate avaldused on tehtud ainult selle ettevõtja huvides, ei saa neile omistada eriti suurt tõenduslikku väärtust, mis oleks võrreldav koostöötaotluse esitanud ettevõtjate teatud avalduste tõendusliku väärtusega, kuna need avaldused ei kuulu samasse konteksti kui koostöötaotlus.

(vt punktid 156 ja 157)

4. Kuna hagejal ei olnud konkurentsieeskirjade rikkumist puudutavas haldusmenetluses võimalust esitada märkusi andmete kohta, millele komisjon tugines tema solidaarvastutuse tuvastamise kinnitamisel, tuleb need andmed tõendite hulgast välja arvata. Siiski on kaitseõiguste rikkumise osas hageja veel kohustatud tõendama, et tulemus, milleni komisjon oma otsuses jõudis, oleks olnud teistsugune, kui avaldamata jäetud andmed oleks tulnud arvestamata jätta.

Mis puudutab tõendeid, millele komisjon tugines üksnes muude tõendite kinnitamiseks, siis see, et need tuleb tõendite hulgast välja arvata, ei mõjuta hageja vastutuse tuvastamise õiguspärasust, kui see vastutus ilmneb õiguslikult piisavalt muudest komisjoni otsuses esitatud kaalutlustest.

(vt punktid 162–166)