Keywords

Summary



Keywords

1. Apellatsioonkaebus – Väited – Faktiliste asjaolude ebaõige hindamine – Vastuvõetamatus – Tõendite hindamise kontroll Euroopa Kohtus – Välistamine, v.a tõendite moonutamise korral – Tõendite moonutamisele tuginev väide

(EÜ artikli 81 lõige 1 ja EÜ artikkel 225; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 51 esimene lõik; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 112 lõike 1 esimese lõigu punkt c)

2. Konkurents – Kartellikokkulepped – Kooskõlastatud tegevus – Rikkumise tõend – Tõendamiskoormis

(EÜ artikli 81 lõige 1)

3. Apellatsioonkaebus – Väited – Esimest korda apellatsioonkaebuse raames esitatud väide – Vastuvõetamatus

4. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Raskendavad asjaolud – Korduvus – Õiguslik alus

(EÜ artiklid 81 ja 82; nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2)

5. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Raskendavad asjaolud – Korduvus – Mõiste

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03)

6. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Raskendavad asjaolud – Korduvus – Mõiste – Rikkumine, mis on tuvastatud otsusega, mis on kohtulikult kontrollitav – Hõlmamine – Hiljem tühistatud otsus – Tagajärjed

(EÜ artiklid 233 ja 242; nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 2)

7. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Määruse nr 17 artikli 15 lõikega 2 komisjonile antud kaalutlusõigus – Karistuste seaduslikkuse põhimõtte rikkumine – Puudumine

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03)

8. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Hoiatav mõju – Karistatud ettevõtja suuruse ja koguvahendite arvessevõtmine – Asjakohasus

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teatis 98/C 9/03, punkt 1 A)

Summary

1. Kui apellant väidab apellatsioonkaebuses, et Üldkohus on tõendeid moonutanud, peab ta EÜ artikli 225, Euroopa Kohtu põhikirja artikli 51 esimese lõigu ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 112 lõike 1 esimese lõigu punkti c kohaselt täpselt osutama tõenditele, mida kohus on väidetavalt moonutanud, ning hindamisvigadele, mis on tema arvates moonutamise Üldkohtu poolt põhjustanud.

Sellise moonutamisega on tegemist juhul, kui ilma uusi tõendeid uurimata ilmneb, et olemasolevatele tõenditele antud hinnang on ilmselgelt väär.

EÜ artikli 81 lõike 1 kohaldamist käsitlevas kohtuasjas tuleb tõendite moonutamise olemasolu kontrollida lähtuvalt asjaolust, et on tavaline – arvestades, et nii keeld osaleda konkurentsivastastes tegevustes ja kokkulepetes kui ka sanktsioonid, mida rikkujatele võidakse määrata, on üldtuntud –, et toiminguid, mis hõlmavad neid tegevusi ja kokkuleppeid, viiakse läbi salaja, et koosolekud toimuvad salaja ning tihtipeale kolmandas riigis ja et kogu seonduv dokumentatsioon on viidud miinimumini. Isegi kui komisjon avastab selliseid tõendeid, mis otseselt kinnitavad ettevõtjatevahelist ebaseaduslikku seost, nagu näiteks koosoleku protokollid, on need tavaliselt katkendlikud ja korrapäratud, mistõttu on sageli vajalik teatud üksikasju tuletamise teel taastada. Seega peab enamikul juhtudel konkurentsivastase tegevuse või kokkuleppe olemasolu järeldama teatud hulgast kokkusattumustest ja kaudsetest viidetest, mis üheskoos käsitletuna võivad muu ühtse selgituse puudumisel moodustada tõendi konkurentsieeskirjade rikkumise kohta

(vt punktid 16, 17, 22)

2. See pool või asutus, kes väidab, et rikutud on konkurentsinorme, on kohustatud seda ka tõendama, ning see ettevõtja või ettevõtjate ühendus, kes esitab kaitseväite nende normide rikkumise tuvastamise vastu, peab tõendama, et tingimused selle normi kohaldamiseks, millel põhineb kaitseväide, on täidetud, nii et kõnealune asutus peab seega tuginema muudele tõenditele.

Kuigi tõendamiskoormis lasub nende põhimõtete kohaselt kas komisjonil, ettevõtjal või asjaomasel ettevõtjate ühendusel, võivad ühe poole esitatud faktilised asjaolud kohustada teist poolt esitama selgitust või põhjendust, ilma milleta võib järeldada, et tõendamisnormid on täidetud.

(vt punktid 29, 30)

3. Kui poolel oleks õigus esitada esmakordselt Euroopa Kohtus väiteid ja argumente, mida ta ei ole esitanud Üldkohtus, oleks tal õigus Üldkohtus arutatud asjaga võrreldes laiendada kohtuasja ulatust Euroopa Kohtus, kellel on apellatsioonimenetluses piiratud pädevus. Apellatsioonimenetluses piirdub Euroopa Kohtu pädevus seega esimeses kohtuastmes arutatud väidetele ja argumentidele antud õigusliku hinnangu kontrollimisega.

(vt punkt 52)

4. Määruse nr 17 artikli 15 lõige 2 annab komisjonile õiguse määrata ettevõtjatele või ettevõtjate ühendustele trahve EÜ artiklite 81 ja 82 rikkumiste eest. Selle sätte kohaselt tuleb trahvisumma kindlaksmääramisel arvesse võtta asjaomase rikkumise kestust ja raskusastet. Seega on võimalik korduvus nende asjaolude hulgas, mida tuleb asjaomase rikkumise raskusastme hindamisel arvesse võtta. Sellest järeldub, et määruse nr 17 artikli 15 lõige 2 on asjakohane õiguslik alus, et võtta trahvi arvutamisel arvesse korduvust.

Kiites heaks komisjoni tuvastuse, et ettevõtja käitumises esineb korduvus, ja selle korduvuse raskendavaks asjaoluks lugemise, ei riku Üldkohus nulla poena sine lege põhimõtet.

(vt punktid 62–65)

5. Õiguskindluse põhimõtet ei riku asjaolu, et korduvuse arvessevõtmiseks ei ole kehtestatud kindlaksmääratud tähtaega. Kuigi on tõsi, et määrus nr 17 ega komisjoni suunised määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta ei näe ette maksimaalset tähtaega, pärast mida ei saa korduvust arvesse võtta, ei või komisjon trahvi korduvuse alusel suurendada ilma ajalise piiranguta.

Komisjon võib iga kord võtta arvesse asjaolusid, mis kinnitavad ettevõtja kalduvust mitte järgida konkurentsieeskirju, sh näiteks kõnealuste rikkumiste vahelist aega. Lisaks sellele nõuab proportsionaalsuse põhimõte, et ettevõtja kalduvuse mitte järgida konkurentsieeskirju hindamisel tuleb arvesse võtta aega, mis jääb asjaomase rikkumise ja varasema konkurentsieeskirjade rikkumise vahele.

Konkurentsiõiguse valdkonnas komisjoni aktide üle kohtuliku kontrolli teostamise raames võidakse Üldkohtul ja vajadusel Euroopa Kohtul paluda kontrollida, kas komisjon järgis nimetatud põhimõtet, kui ta suurendas määratud trahvi korduvuse alusel ning iseäranis, kas sellisel suurendamisel võeti eelkõige arvesse aega, mis kulus asjaomase rikkumise ja varasema konkurentsieeskirjade rikkumise vahel.

(vt punktid 66–70, 72 ja 73)

6. Komisjoni otsuste kehtivust eeldatakse seni, kuni neid ei ole tühistatud või kehtetuks tunnistatud. Lisaks, nagu otseselt on sätestatud EÜ artiklis 242, ei peata hagi esitamine Euroopa Kohtusse õigusakti toimet. Sellest tuleneb, et isegi kui komisjoni otsus on veel kohtulikult kontrollitav, on sellel endiselt kõik tagajärjed, kui Üldkohus või Euroopa Kohus ei otsusta teisiti.

Väide, et komisjoni konkurentsialase otsuse peale tühistamishagi esitamine peatab selle otsuse rakendamise kohtumenetluse ajal vähemalt tagajärgede osas, mis sellest tulenevad hilisemas otsuses korduvuse tuvastamisele, ei põhine järelikult mitte ühelgi õiguslikul alusel, vaid on hoopis vastuolus eelkõige EÜ artikli 242 sõnastusega.

Lisaks, juhul kui selle väitega nõustuda, oleks rikkumiste toimepanijad ajendatud esitama puhtalt viivitava sisuga hagisid, mille ainus eesmärk on vältida korduvast rikkumisest tulenevaid tagajärgi Üldkohtu ja Euroopa Kohtu menetluste ajal.

Järeldus, mille kohaselt selleks, et komisjon võiks võtta arvesse korduvust, on piisav, kui ettevõtja on eelnevalt sama laadi rikkumise eest süüdi mõistetud, isegi kui asjaomane otsus on veel kohtulikult kontrollitav, on seega õiguslikult põhjendatud.

Seda järeldust ei saa seada kahtluse alla eeldusel, et Euroopa Liidu Kohus tühistab otsuse, mille alusel hilisemas otsuses teise rikkumise eest määratud trahvi suurendati, pärast nimetatud hilisema otsuse vastuvõtmist. Sellises olukorras peab komisjon EÜ artikli 233 kohaselt võtma meetmed Euroopa Kohtu otsuse täitmiseks, muutes vajadusel hilisemat otsust osas, milles see sisaldab trahvi suurendamist korduvuse alusel.

See süsteem on kooskõlas korrakohase õigusemõistmise ja menetlusökonoomia üldpõhimõtetega, kuna esiteks kohustab see asjaomase akti vastu võtnud institutsiooni võtma Euroopa Kohtu otsuse järgimiseks vajalikke meetmeid isegi siis, kui asjaomane ettevõtja ei ole seda taotlenud, ning teiseks takistab see puhtalt viivitava eesmärgiga hagide esitamist.

(vt punktid 81–89)

7. Kuigi määruse nr 17 artikli 15 lõige 2 jätab komisjonile ulatusliku kaalutlusruumi, piirab see siiski selle teostamist, kehtestades objektiivsed kriteeriumid, mida komisjon peab järgima. Esiteks on määrata võidava trahvi summal arvuliselt mõõdetav ja absoluutne ülempiir, mistõttu on konkreetsele ettevõtjale määrata võidava trahvi maksimumsumma ette kindlaks tehtav. Teiseks on komisjoni kaalutlusõigus piiratud käitumisnormidega, mis ta ise on endale kehtestanud teatises, mis käsitleb trahvide määramata jätmist või vähendamist kartellide puhul, ja suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta. Lisaks sellele allub komisjoni tuntud ja ligipääsetav halduspraktika tervenisti liidu kohtu kontrollile, kelle väljakujunenud ja avaldatud kohtupraktika on võimaldanud täpsustada määratlemata mõisteid, mida määruse nr 17 artikli 15 lõige 2 võis sisaldada. Seega võib informeeritud ettevõtja, kes vajadusel kasutab õigusabi, piisavalt täpselt ette näha teatava tegevuse eest määrata võidavate trahvide arvutamise meetodi ja suurusjärgu ning karistuste seaduslikkuse põhimõtet ei riku asjaolu, et ettevõtja ei tea täpselt ette trahvide taset, mida komisjon igal konkreetsel juhul määrab.

(vt punkt 95)

8. Hoiatamise mõiste on üks elementidest, mida tuleb konkurentsieeskirjade rikkumise eest määratava trahvi arvutamisel arvestada. Seost ühelt poolt ettevõtjate suuruse ja koguvahendite ning teiselt poolt trahvi hoiatava mõju tagamise vajaduse vahel ei saa vaidlustada. Seega võib komisjon trahvisumma arvutamisel võtta arvesse just nimelt asjassepuutuva ettevõtja suurust ja majanduslikku võimsust. Näiteks hangib ettevõtja tema „tohutu” kogukäibe tõttu – võrreldes teiste kartelliosalistega – kergemini vajalikud rahalised vahendid oma trahvi maksmiseks, mis õigustab trahvi piisava hoiatava mõju tagamiseks kordaja kasutamist.

Hoiatamise tegurit, mida ettevõtjale määratud trahvi arvutamine võib sisaldada, hinnatakse mitte ainult asjassepuutuva ettevõtja konkreetset olukorda silmas pidades, vaid arvesse võetakse mitut asjaolu. Seega ei ole välistatud, et arvutamise staadium, milles hoiatamise tegurit arvesse võetakse, võib osutuda asjakohaseks seoses nimetatud teguri hindamisel arvesse võetud muude elementidega kui asjaomase ettevõtja suurus ja koguvahendid.

(vt punktid 102–105, 109)