96.

Kõikide eelnevate kaalutluste põhjal teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Fővárosi Törvényszéki (Pealinna kohus, Ungari) esitatud küsimustele järgmiselt: „1. Direktiivi 2002/21/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja ‑teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta artikli 4 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et: – selle sätte tähenduses ei takista „elektroonilisi sideteenuseid pakkuva ettevõtja“ staatuse tunnustamist ettevõtjale, kes täidab direktiivi 2002/20/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja ‑teenustega seotud lubade andmise kohta artikli 3 lõike 2 esimeses lauses sätestatud üldloale kehtestatud tingimused, liikmesriigis, kus asub kõnealuse otsuse teinud riigi reguleeriv asutus, esiteks asjaolu, et ettevõtja ei tegutse veel nimetatud liikmesriigi turul ega ole seal registreeritud viidatud artikli 3 lõike 2 teise lause kohaselt, ning teiseks asjaolu, et ta ei paku hetkel elektroonilisi sideteenuseid, kuid seda tingimusel, et ta tõendab tegelikku kavatsust ning taristu ja tehnoloogia seisukohast mitte üksnes hüpoteetilist võimalust siseneda asjaomases liikmesriigis nende teenuste turule. Viidatud „elektroonilisi sideteenuseid pakkuva ettevõtja“ staatust võib tunnustada ka juriidilisele isikule, kes vaatamata sellele, et ta ei tegele otseselt elektrooniliste sideteenuste pakkumise tegevusega, kujutab endast sellise kontserni valdusühingut, kes neid teenuseid osutab; – selleks, et elektroonilisi sidevõrke või –teenuseid pakkuval ettevõtjal oleks õigus esitada selle sätte tähenduses kaebus riigi reguleeriva asutuse otsuse peale, peab see ettevõtja tõendama, et sellise otsuse sisu võib otseselt kahjustada õigusi, mis tal on tulenevalt liidu õiguskorrast, eelkõige elektrooniliste sideteenuste valdkonna direktiividest. Kui selline kahju ei pea olema tingimata kindel ja tegelik, peab see siiski saama tekkida mõistliku tõenäosusega. Ettevõtja, kes vastab direktiivi 2002/21 artikli 4 lõikes 1 sätestatud mõistele „elektroonilisi sideteenuseid pakkuv ettevõtja“ ja kes on esitanud pakkumuse, et osaleda sageduste kasutusõiguste andmise valikumenetluses, võib end pidada selle sätte tähenduses enampakkumismenetluse tulemusi kinnitava otsuse „mõjuvälja jäävaks“. See ettevõtja ei kaota „mõjuvälja jääva“ isiku staatust ainult asjaolu tõttu, et ta kõrvaldati viidatud menetlusest põhjusel, et ta ei täitnud osalemisnõuet, mille kohaselt ei tohi kandidaat olla süüdi mõistetud konkurentsireeglite rikkumises teatava ajavahemiku jooksul, mis eelneb enampakkumismenetluse algatamisele. – üksusel, kes esitab oma kandidatuuri riigi reguleeriva asutuse poolt direktiivi 2002/20 artikli 7 alusel korraldatud enampakkumismenetluses sageduste kasutusõiguste andmiseks, on õigus esitada kaebus otsuste peale, mille riigi reguleeriv asutus tegi menetluse raames, nii juhul, kui tegemist on otsustega, mille adressaat üksus on, kui ka otsuste puhul, mille otsene adressaat ta ei ole, juhul, kui on täidetud direktiivi 2002/21 artikli 4 lõikes 1 ette nähtud tingimused. Viidatud menetlusest kõrvaldatud ettevõtja õigus esitada kaebus sageduste andmise lõpliku otsuse peale ei sõltu sellest, kas kõrvaldamisotsus on omandanud seadusjõu või mitte, kui ilmneb, et ettevõtja täidab viidatud artikli 4 lõikes 1 ette nähtud tingimused. 2. Direktiivi 2002/20 artikli 7 kohaselt riigi reguleeriva asutuse poolt läbiviidava enampakkumismenetlusega ja selle ametiasutuse otsusega, millega kinnitatakse kõnealuse menetluse tulemused, taotletakse tõhusa ja moonutamata konkurentsi eesmärki“.