ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

tuvastada, et kuna Poola Vabariik: — võimaldas ilma keskkonnamõju hindamata pikendada kuus aastat pruunsöe kaevandamise luba, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 2011/92 (1) artikli 4 lõigetest 1 ja 2 koostoimes selle direktiivi artikli 4 lõigetega 4–6, artikli 5 lõigetega 1 ja 2 ning artiklitega 6, 7, 8 ja 9; — võimaldas jätta asjaomane üldsus kaevandamisloa andmise menetlusest välja, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 2011/92 artikli 6 lõigetest 2–7, artikli 7 lõikest 5, artiklist 8, artiklist 9 ja artikli 11 lõikest 1; — leidis, et keskkonnamõju hindamise otsus on viivitamata täitmisele pööratav, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 2011/92 artikli 11 lõikest 1; — ei lisanud keskkonnamõju hindamise otsusesse võimalikku menetlust, mida tuleks järgida, kui asjaomastele veekogudele ei tehta erandeid direktiivi 2000/60 (2) artikli 4 lõike 5 alusel, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 2000/60 artikli 4 lõike 1 punkti a alapunktist ii ja punkti b alapunktist ii; — ei võimaldanud asjaomasel üldsusel ja Tšehhi Vabariigil osaleda kaevandamisloa 2026. aastani andmise menetluses, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 2011/92 artikli 6 lõigetest 2–7, artikli 7 lõigetest 1, 2 ja 5 ning artiklist 8; — ei avaldanud 2026. aastani kehtivat kaevandamisluba ning ei edastanud seda Tšehhi Vabariigile mõistetavas vormis, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 2011/92 artikli 9 lõigetest 1 ja 2; — ei võimaldanud kohtulikult kontrollida 2026. aastani kehtivat kaevandamisluba, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 2011/92 artikli 11 lõikest 1; — ei avaldanud 2026. aastani kehtivat kaevandamisluba, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 2003/4 (3) artiklist 7; — ei andnud täielikku teavet 2026. aastani kehtiva kaevandamisloa andmise menetluse kohta, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad ELL artikli 4 lõikes 3 ette nähtud lojaalse koostöö põhimõttest; — ei võtnud 2026. aastani kehtiva kaevandamisloa andmisel piisavalt arvesse keskkonnamõju hindamise otsust, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 2011/92 artikli 2 lõikest 1 koostoimes artikli 4 lõikega 1; — ei näinud 2026. aastani kehtiva kaevandamisloa andmisel ette piisavaid keskkonnatingimusi, siis on ta rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 2011/92 artikli 8a lõike 1 punktist b;
2.

Kas komisjoni 27. septembri 2011. aasta määruse (EL) nr 1006/2011, millega muudetakse tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühist tollitariifistikku käsitleva nõukogu määruse (EMÜ) nr 2658/87 I lisa, I lisa esimese osa I jao A-osas sätestatud kaupade kombineeritud nomenklatuuri klassifitseerimise üldreeglite reegli 2 punkti a esimest lauset arvestades võib kombineeritud nomenklatuuri alamrubriik 4418 20 hõlmata ka lõpetamata ukseraame ja -piitasid, uksepaneele ja lävepakke, tingimusel et need on täielike ja valmis ukseraamide, uksepiitade ja lävepakkude põhitunnustega?
2.

Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas olukorras, kus sotsiaalkindlustushüvitise taotlus on ebaõigelt esitatud päritoluliikmesriigile, kuigi see oleks tulnud esitada teisele liikmesriigile, tuleb määruse nr 883/2004 artiklist 81 tulenevat teise liikmesriigi kohustust (nimelt kohustust käsitleda päritoluliikmesriigile esitatud taotlust vastuvõetavana teises liikmesriigis) tõlgendada nii, et see on täiesti sõltumatu kaebaja kohustusest anda oma elukoha kohta õiget teavet määruse nr 883/2004 artikli 76 lõike 4 kohaselt, mistõttu teine liikmesriik peab ebaõigelt päritoluliikmesriigile esitatud taotluse tunnistama artikli 81 mõistes vastuvõetavaks hoolimata sellest, et kaebaja ei ole kooskõlas artikli 76 lõikega 4 esitanud õiget teavet oma elukoha kohta teise liikmesriigi õiguses ette nähtud taotluse esitamise perioodil?
Química del Nalón SA, endise Industrial Química del Nalón SA 3. veebruaril 2021 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda laiendatud koosseisus) 16. detsembri 2020. aasta otsuse peale kohtuasjas T-635/18: Industrial Química del Nalón SA versus komisjon

(Kohtuasi C-73/21 P)

(2021/C 128/35)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Química del Nalón SA, endine Industrial Química del Nalón SA (esindajad: advocaat P. Sellar, avocat K. Van Maldegem, avocate M. Grunchard)

Teised menetlusosalised: Euroopa Komisjon, Hispaania Kuningriik ja Euroopa Kemikaaliamet

Apellandi nõuded

Apellant palub Euroopa Kohtul:

— tühistada vaidlustatud kohtuotsus;

— saata kohtuasi tagasi Üldkohtule uuesti läbivaatamiseks;

— otsustada kohtukulude kandmine edaspidi.

Väited ja peamised argumendid

Esimene väide, mille kohaselt on õiguslikult väär Üldkohtus järeldus, et apellandi argument, et komisjon tegi ilmse vea, ei tähenda tingimata ka seda, et komisjon rikkus hoolsuskohustust.

Teine väide, mille kohaselt kasutas Üldkohus õiguslikult vääralt määruse nr 1272/2008 (1) I lisa punkti 4.1.3.5.5 väidetavat õiguslikku ebaselgust selleks, et lükata tagasi apellandi esitatud õiguslik argument.

Kolmas väide, mille kohaselt Üldkohus ei saanud tugineda järeldusele, et õiguslik raamistik on keerukas, selleks et vabandada välja komisjoni poolt selle arvesse võtmata jätmist, et CTPHT (kõrgtemperatuurne pigi ja kivisöetõrv) ei ole vees lahustuv. Üldkohus asus vastupidisele seisukohale varasemas seotud menetluses (kohtuasi T-689/13 DEP, Bilbaina de Alquitranes SA jt vs. Euroopa Komisjon). Kuna Üldkohus ei ole esitanud mingeid selgitusi vastupidisele järeldusele jõudmise kohta, siis on tema põhjused ebapiisavad ja vastuolulised.

Neljas väide, mille kohaselt kohaldas Üldkohus vääralt tavalise hoolsuskohustuse nõudeid. Asudes seisukohale, et komisjon tegutses nagu iga tavapäraselt hoolas haldusorgan, kasutas Üldkohus ebaõiget ja ebasobivat võrdlusalust, et hinnata komisjoni hoolsust ja tavapärasust.

Viies väide, mille kohaselt Üldkohtu põhjendused on ebapiisavad ja vastuolulised, kuna kohus leidis tõendeid esitamata ja tuginedes üksnes kohtujuristi ettepanekule, et komisjonil võis olla raskusi oma ilmse hindamisvea parandamisega, viidates sellele, nagu oleks komisjoni lähenemine vabandatav.

Kuues väide, mille kohaselt Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta jõudis järeldusele, et komisjoni viga saab vabandada viitega ettevaatuspõhimõttele, kuna väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei saa sellele põhimõttele tugineda aine klassifitseerimisel.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 1272/2008, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist ning millega muudetakse direktiive 67/548/EMÜ ja 1999/45/EÜ ja tunnistatakse need kehtetuks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 1907/2006 (ELT 2008, L 353, lk 1).
SGL Carbon SE 2. veebruaril 2021 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda laiendatud koosseisus) 16. detsembri 2020. aasta otsuse peale kohtuasjas T-639/18: Carbon SE versus komisjon

(Kohtuasi C-65/21 P)

(2021/C 128/32)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: SGL Carbon SE (esindajad: advocaat P. Sellar, avocat K. Van Maldegem, avocate M. Grunchard)

Teised menetlusosalised: Euroopa Komisjon, Hispaania Kuningriik ja Euroopa Kemikaaliamet

Apellandi nõuded

Apellant palub Euroopa Kohtul:

— tühistada vaidlustatud kohtuotsus;

— saata kohtuasi tagasi Üldkohtule uuesti läbivaatamiseks;

— otsustada kohtukulude kandmine edaspidi.

Väited ja peamised argumendid

Esimene väide, mille kohaselt on õiguslikult väär Üldkohtus järeldus, et apellandi argument, et komisjon tegi ilmse vea, ei tähenda tingimata ka seda, et komisjon rikkus hoolsuskohustust.

Teine väide, mille kohaselt kasutas Üldkohus õiguslikult vääralt määruse nr 1272/2008 (1) I lisa punkti 4.1.3.5.5 väidetavat õiguslikku ebaselgust selleks, et lükata tagasi apellandi esitatud õiguslik argument.

Kolmas väide, mille kohaselt Üldkohus ei saanud tugineda järeldusele, et õiguslik raamistik on keerukas, selleks et vabandada välja komisjoni poolt selle arvesse võtmata jätmist, et CTPHT (kõrgtemperatuurne pigi ja kivisöetõrv) ei ole vees lahustuv. Üldkohus asus vastupidisele seisukohale varasemas seotud menetluses (kohtuasi T-689/13 DEP, Bilbaina de Alquitranes SA jt vs. Euroopa Komisjon). Kuna Üldkohus ei ole esitanud mingeid selgitusi vastupidisele järeldusele jõudmise kohta, siis on tema põhjused ebapiisavad ja vastuolulised.

Neljas väide, mille kohaselt kohaldas Üldkohus vääralt tavalise hoolsuskohustuse nõudeid. Asudes seisukohale, et komisjon tegutses nagu iga tavapäraselt hoolas haldusorgan, kasutas Üldkohus ebaõiget ja ebasobivat võrdlusalust, et hinnata komisjoni hoolsust ja tavapärasust.

Viies väide, mille kohaselt Üldkohtu põhjendused on ebapiisavad ja vastuolulised, kuna kohus leidis tõendeid esitamata ja tuginedes üksnes kohtujuristi ettepanekule, et komisjonil võis olla raskusi oma ilmse hindamisvea parandamisega, viidates sellele, nagu oleks komisjoni lähenemine vabandatav.

Kuues väide, mille kohaselt Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta jõudis järeldusele, et komisjoni viga saab vabandada viitega ettevaatuspõhimõttele, kuna väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei saa sellele põhimõttele tugineda aine klassifitseerimisel.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 1272/2008, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist ning millega muudetakse direktiive 67/548/EMÜ ja 1999/45/EÜ ja tunnistatakse need kehtetuks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 1907/2006 (ELT 2008, L 353, lk 1).
Deza a.s.-i 4. veebruaril 2021 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda laiendatud koosseisus) 16. detsembri 2020. aasta otsuse peale kohtuasjas T-638/18: Deza a.s. versus komisjon

(Kohtuasi C-74/21 P)

(2021/C 128/36)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Deza a.s. (esindajad: advocaat P. Sellar, avocat K. Van Maldegem, avocate M. Grunchard)

Teised menetlusosalised: Euroopa Komisjon, Hispaania Kuningriik, Euroopa Kemikaaliamet

Apellandi nõuded

Apellant palub Euroopa Kohtul:

— tühistada vaidlustatud kohtuotsus;

— saata kohtuasi tagasi Üldkohtule uuesti läbivaatamiseks;

— otsustada kohtukulude kandmine edaspidi.

Väited ja peamised argumendid

Esimene väide, mille kohaselt on õiguslikult väär Üldkohtus järeldus, et apellandi argument, et komisjon tegi ilmse vea, ei tähenda tingimata ka seda, et komisjon rikkus hoolsuskohustust.

Teine väide, mille kohaselt kasutas Üldkohus õiguslikult vääralt määruse nr 1272/2008 (1) I lisa punkti 4.1.3.5.5 väidetavat õiguslikku ebaselgust selleks, et lükata tagasi apellandi esitatud õiguslik argument.

Kolmas väide, mille kohaselt Üldkohus ei saanud tugineda järeldusele, et õiguslik raamistik on keerukas, selleks et vabandada välja komisjoni poolt selle arvesse võtmata jätmist, et CTPHT (kõrgtemperatuurne pigi ja kivisöetõrv) ei ole vees lahustuv. Üldkohus asus vastupidisele seisukohale varasemas seotud menetluses (kohtuasi T-689/13 DEP, Bilbaina de Alquitranes SA jt vs. Euroopa Komisjon). Kuna Üldkohus ei ole esitanud mingeid selgitusi vastupidisele järeldusele jõudmise kohta, siis on tema põhjused ebapiisavad ja vastuolulised.

Neljas väide, mille kohaselt kohaldas Üldkohus vääralt tavalise hoolsuskohustuse nõudeid. Asudes seisukohale, et komisjon tegutses nagu iga tavapäraselt hoolas haldusorgan, kasutas Üldkohus ebaõiget ja ebasobivat võrdlusalust, et hinnata komisjoni hoolsust ja tavapärasust.

Viies väide, mille kohaselt Üldkohtu põhjendused on ebapiisavad ja vastuolulised, kuna kohus leidis tõendeid esitamata ja tuginedes üksnes kohtujuristi ettepanekule, et komisjonil võis olla raskusi oma ilmse hindamisvea parandamisega, viidates sellele, nagu oleks komisjoni lähenemine vabandatav.

Kuues väide, mille kohaselt Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta jõudis järeldusele, et komisjoni viga saab vabandada viitega ettevaatuspõhimõttele, kuna väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei saa sellele põhimõttele tugineda aine klassifitseerimisel.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 1272/2008, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist ning millega muudetakse direktiive 67/548/EMÜ ja 1999/45/EÜ ja tunnistatakse need kehtetuks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 1907/2006 (ELT 2008, L 353, lk 1).
Bilbaína de Alquitranes, SA 3. veebruaril 2021 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda laiendatud koosseisus) 16. detsembri 2020. aasta otsuse peale kohtuasjas T-645/18: Bilbaína de Alquitranes SA versus komisjon

(Kohtuasi C-75/21 P)

(2021/C 128/37)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Bilbaína de Alquitranes, SA (esindajad: advocaat P. Sellar, avocat K. Van Maldegem, avocate M. Grunchard)

Teised menetlusosalised: Euroopa Komisjon, Hispaania Kuningriik, Euroopa Kemikaaliamet

Apellandi nõuded

Apellant palub Euroopa Kohtul:

— tühistada vaidlustatud kohtuotsus;

— saata kohtuasi tagasi Üldkohtule uuesti läbivaatamiseks;

— otsustada kohtukulude kandmine edaspidi.

Väited ja peamised argumendid

Esimene väide, mille kohaselt on õiguslikult väär Üldkohtus järeldus, et apellandi argument, et komisjon tegi ilmse vea, ei tähenda tingimata ka seda, et komisjon rikkus hoolsuskohustust.

Teine väide, mille kohaselt kasutas Üldkohus õiguslikult vääralt määruse nr 1272/2008 (1) I lisa punkti 4.1.3.5.5 väidetavat õiguslikku ebaselgust selleks, et lükata tagasi apellandi esitatud õiguslik argument.

Kolmas väide, mille kohaselt Üldkohus ei saanud tugineda järeldusele, et õiguslik raamistik on keerukas, selleks et vabandada välja komisjoni poolt selle arvesse võtmata jätmist, et CTPHT (kõrgtemperatuurne pigi ja kivisöetõrv) ei ole vees lahustuv. Üldkohus asus vastupidisele seisukohale varasemas seotud menetluses (kohtuasi T-689/13 DEP, Bilbaina de Alquitranes SA jt vs. Euroopa Komisjon). Kuna Üldkohus ei ole esitanud mingeid selgitusi vastupidisele järeldusele jõudmise kohta, siis on tema põhjused ebapiisavad ja vastuolulised.

Neljas väide, mille kohaselt kohaldas Üldkohus vääralt tavalise hoolsuskohustuse nõudeid. Asudes seisukohale, et komisjon tegutses nagu iga tavapäraselt hoolas haldusorgan, kasutas Üldkohus ebaõiget ja ebasobivat võrdlusalust, et hinnata komisjoni hoolsust ja tavapärasust.

Viies väide, mille kohaselt Üldkohtu põhjendused on ebapiisavad ja vastuolulised, kuna kohus leidis tõendeid esitamata ja tuginedes üksnes kohtujuristi ettepanekule, et komisjonil võis olla raskusi oma ilmse hindamisvea parandamisega, viidates sellele, nagu oleks komisjoni lähenemine vabandatav.

Kuues väide, mille kohaselt Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta jõudis järeldusele, et komisjoni viga saab vabandada viitega ettevaatuspõhimõttele, kuna väljakujunenud kohtupraktika kohaselt ei saa sellele põhimõttele tugineda aine klassifitseerimisel.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2008. aasta määrus (EÜ) nr 1272/2008, mis käsitleb ainete ja segude klassifitseerimist, märgistamist ja pakendamist ning millega muudetakse direktiive 67/548/EMÜ ja 1999/45/EÜ ja tunnistatakse need kehtetuks ning muudetakse määrust (EÜ) nr 1907/2006 (ELT 2008, L 353, lk 1).
A)

Tuvastada, et: — kuna Kreeka Vabariik on süstemaatiliselt ja püsivalt ületanud PM10–osakeste sisalduse piirtasemeid päevase piirtaseme osas alates aastast 2005 Thessaloniki piirkonnas/linnastus ΕL0004, siis on Kreeka Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 2008/50/EÜ (1) artiklist 13 koostoimes XI lisaga; — kuna Kreeka Vabariik ei ole alates 11. juunist 2010 võtnud vajalikke meetmeid, et tagada PM10–osakeste piirtasemete järgimine Thessaloniki piirkonnas/linnastus ΕL0004, siis on Kreeka Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 2008/50 artikli 23 lõikest 1 (koostoimes nimetatud direktiivi XV lisa A jaoga) ning eelkõige artikli 23 lõike 1 teises lõigus sätestatud kohustust võtta meetmeid nii, et piirtasemete ületamise ajavahemik jääks võimalikult lühikeseks.
3.

Kas harta artiklis 47 sätestatud õigus tõhusale õiguskaitsevahendile lubab koostoimes harta artiklitega 6 ja 53 ning arvestades tagasisaatmisdirektiivi artikli 15 lõike 2 punkti b, vastuvõtmisdirektiivi artikli 9 lõiget 3 ning Dublini määruse artikli 28 lõiget 4, teha järelduse, et kui välismaalane esitab kohtule kinnipidamise kehtetuks tunnistamise ja enda vabastamise taotluse, peab iga astme kohus esitama selle taotluse kohta tehtud otsuses veenvad sisulised põhjendused, juhul kui esitatud kaebus muus osas vastab asjaomases liikmesriigis kehtivatele nõuetele? Kui Euroopa Kohus leiab, et liikmesriigi kohtupraktika, mille kohaselt võib teise ja seega viimase astme kohus piirduda sellega, et teeb otsuse ilma ühtegi sisulist põhjendust esitamata, on – võttes arvesse viisi, kuidas on kõnealune õiguskaitsevahend selles liikmesriigis muus osas sisustatud – liidu õigusega vastuolus, siis kas see tähendab, et arvestades välismaalase haavatavat seisundit, märkimisväärset tähtsust välismaalaste õigusi puudutavates kohtumenetlustes ning järeldust, et kõnealused menetlused näevad välismaalasele – seoses õiguskaitsega erinevalt kõikidest teistest haldusmenetlustest – ette sama vähe menetluslikke tagatisi nagu kinnipidamismenetlus, tuleb varjupaigataotlusi ja välismaalaste õigusi puudutavaid asju teise ja seega viimase astme kohtuna lahendava kohtu sellist pädevust pidada samuti liidu õigusega vastuolus olevaks? Kas eespool sõnastatud küsimustele tuleb harta artikli 24 lõiget 2 arvestades vastata teistmoodi, kui asutuste otsuse välismaalaste õiguste kohta on vaidlustanud välismaalane, kes on alaealine?
Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaaria) 22. veebruaril 2021 – kriminaalmenetlus järgmise isiku suhtes: IR

(Kohtuasi C-105/21)

(2021/C 163/22)

Kohtumenetluse keel: bulgaaria

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Spetsializiran nakazatelen sad

Põhikohtuasja kriminaalmenetluse pool

IR

Eelotsuse küsimused

Kas harta artikliga 6 – koostoimes EIÕK artikli 5 lõike 4, lõike 2 ja lõike 1 punktiga c – ning harta artikliga 47, vaba liikumise õiguse, võrdse kohtlemise põhimõtte ning vastastikuse usalduse põhimõttega on kooskõlas, kui raamotsuse 2002/584 artikli 6 lõike 1 kohane vahistamismääruse teinud õigusasutus ei tee ajal, mil tagaotsitav viibib vahistamismäärust täitva liikmesriigi territooriumil, mingeid jõupingutusi, et tagaotsitavat tema vahi alla võtmise faktilistest ja õiguslikest alustest ning vahistamismääruse vaidlustamise õigusest teavitada?

Kui vastus on jaatav: Kas põhimõte, et liidu õigus on riigisisese õiguse suhtes esimuslik, paneb vahistamismääruse teinud õigusasutusele kohustuse loobuda kõnealusest teavitamisest ning juhul, kui hoolimata teavitamata jätmisest taotleb tagaotsitav riigisisese vahistamismääruse tühistamist, lisaks kohustuse vaadata see taotlus sisuliselt läbi alles pärast tagaotsitava üleandmist?

Millised liidu õiguses ette nähtud õiguslikud meetmed on selliseks teavitamiseks sobivad?
2.

Kas jäiga tähtaja määramine, mille jooksul peavad ilmnema ravi puudumise tagajärjed selleks, et eeldada tervisega seotud takistuste esinemist tagasisaatmisdirektiivist tulenevale tagasipöördumiskohustusele, on kooskõlas harta artikliga 4 koostoimes harta artikliga 1? Kui jäiga tähtaja määramine ei ole vastuolus liidu õigusega, kas liikmesriigil on siis lubatud määrata üldine tähtaeg, mis on ühesugune kõikidele võimalikele haigustele ja kõikidele võimalikele tagajärgedele tervisele?
1.1.

Kas juhul, kui eelmisele küsimusele vastatakse jaatavalt, tuleb nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artiklit 273 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 52 lõiget 1 tõlgendada nii, et viidatud sätetega ei ole vastuolus põhikohtuasjas kõne all olevad riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt võib sama isiku suhtes teo eest, mis seisneb selles, et kauba müügi kohta ei ole väljastatud kassakviitungit, mistõttu on kõnealune müügitehing jäetud registreerimata ega kajastu raamatupidamisarvestuses, kumulatiivselt algatada haldussunnimeetme rakendamiseks haldusmenetluse ja rahalise sanktsiooni määramiseks maksuõigusrikkumise menetluse, kui võtta arvesse seda, et kõnealused õigusnormid ei pane mõlema menetluse algatamise pädevusega asutustele ja kohtutele ühel ajal kohustust tagada proportsionaalsuse põhimõtte tõhus kohaldamine, arvestades kõikide kumuleeritud meetmete kogumi raskuse ja konkreetse rikkumise raskuse suhet?
5. märtsil 2021 esitatud hagi – Euroopa Parlament versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-144/21)

(2021/C 163/27)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Euroopa Parlament (esindajad: L. Visaggio, C. Ionescu Dima, M. Menegatti)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada komisjoni 18. detsembri 2020. aasta rakendusotsuse C(2020) 8797, millega antakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1907/2006 (1) alusel osaline autoriseering kroomtrioksiidi teatud kasutusaladele (Chemservice GmbH jt), artikli 1 lõiked 1 ja 5 ning artiklid 2, 3, 4, 5, 7, 9 ja 10 osas, mis puudutab autoriseeringuid kasutusaladele 2, 4 ja 5 (ja kasutusalale 1 seoses segude töötlemisega kasutusaladele 2, 4 ja 5) numbritega REACH/20/18/0–REACH/20/18/27;

— teise võimalusena tühistada komisjoni 18. detsembri 2020. aasta rakendusotsus C(2020) 8797 tervikuna;

— mõista kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja esitab oma hagi põhjendamiseks ühe väite, mille kohaselt on vaidlustatud otsuse vastuvõtmisel rikutud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 1907/2006 artikli 60 lõigetes 4 ja 7 sätestatud nõudeid, mistõttu tuleks see tühistada osas, mis puudutab autoriseeringu andmist kasutusaladele 2, 4 ja 5 (ja kasutusalale 1 seoses segude töötlemisega kasutusaladele 2, 4 ja 5) numbritega REACH/20/18/0–REACH/20/18/27. Teise võimalusena, kui Euroopa Kohus peaks leidma, et vaidlustatud otsusega antud autoriseeringud kasutusalale 6 numbritega REACH/20/18/28–REACH/20/18/34 on sedavõrd lahutamatult seotud autoriseeringutega teistele kasutusaladele, et autoriseeringud kasutusaladele 2, 4 ja 5 (ja kasutusalale 1 seoses segude töötlemisega kasutusaladele 2, 4 ja 5) ei ole vaidlustatud otsusest eraldatavad, leiab hageja, et otsus tuleks tühistada tervikuna.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta määrus (EÜ) nr 1907/2006, mis käsitleb kemikaalide registreerimist, hindamist, autoriseerimist ja piiramist (REACH) ja millega asutatakse Euroopa Kemikaalide Agentuur ning muudetakse direktiivi 1999/45/EÜ ja tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 793/93, komisjoni määrus (EÜ) nr 1488/94 ning samuti nõukogu direktiiv 76/769/EMÜ ja komisjoni direktiivid 91/155/EMÜ, 93/67/EMÜ, 93/105/EÜ ja 2000/21/EÜ (ELT 2006, L 396, lk 1).
1.

Kas nõukogu 12. juuni 2007. aasta otsuse 2007/533/JSK, mis käsitleb teise põlvkonna Schengeni infosüsteemi (SIS II) loomist, toimimist ja kasutamist, artiklit 39, eelkõige artikli 39 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et see kohustab keelama nende esemete registreerimise, mille kohta on Schengeni infosüsteemi sisestatud hoiatusteade, olenemata sellest, et hoiatusteade ei ole enam asjakohane (sõiduk on leitud; kriminaalmenetlus sõiduki leidmise liikmesriigis on lõpetatud, kuna selles liikmesriigis ei ole toime pandud kuritegu; hoiatusteate sisestanud riiki on teavitatud, kuid riik ei võta meetmeid hoiatusteate kustutamiseks süsteemist)?
1.

a. Kas direktiivi 2004/81 (1) artikli 6 lõiget 1 tuleb – arvestades asjaolu, et Madalmaad jätsid riigisisese õiguse kohaselt kindlaks määramata selle sätte kohaselt tagatud järelemõtlemisaja alguse – tõlgendada nii, et järelemõtlemisaeg hakkab ipso iure kulgema hetkest, mil kolmanda riigi kodanik esitab (teatab) Madalmaade ametiasutustele kaebuse inimkaubanduse kohta? b. Kas direktiivi 2004/81 artikli 6 lõiget 1 tuleb – arvestades asjaolu, et Madalmaad jätsid riigisisese õiguse kohaselt kindlaks määramata selle sätte kohaselt tagatud järelemõtlemisaja kestuse – tõlgendada nii, et järelemõtlemisaeg lõpeb ipso iure siis, kui inimkaubanduse kohta esitatakse kaebus või kui asjaomane kolmanda riigi kodanik avaldab, et ta loobub kaebuse esitamisest?