Kohtuasi C-556/10

Euroopa Komisjon

versus

Saksamaa Liitvabariik

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Transport — Ühenduse raudteede arendamine — Direktiiv 91/440/EMÜ — Artikli 6 lõige 3 ja II lisa — Direktiiv 2001/14/EÜ — Artikli 4 lõige 2 ja artikli 14 lõige 2 — Raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja — Sõltumatus organisatsiooniliselt ja otsustusfunktsioonide osas — Valdusühingu struktuur — Direktiiv 2001/14 — Artikli 7 lõige 3 ja artikli 8 lõige 1 — Kasutustasude kindlaksmääramine otseste kulude põhjal — Kasutustasude kehtestamine — Otsesed kulud — Kogukulud — Direktiiv 2001/14 — Artikli 6 lõige 2 — Kulude vähendamisele ergutavate meetmete puudumine — Direktiiv 91/440 — Artikli 10 lõige 7 — Direktiiv 2001/14 — Artikli 30 lõige 4 — Reguleeriv organ — Volitused”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (esimene koda), 28. veebruar 2013

Komisjoni töödokumendil, milles on loetletud kriteeriumid, mille põhjal komisjon kontrollib siseriikliku raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja sõltumatust, nagu seda nõuab direktiiv 2001/14 raudteeinfrastruktuuri läbilaskevõimsuse jaotamise ja raudteeinfrastruktuuri kasutustasude kehtestamise kohta, ja selle sõltumatuse tagamiseks ette nähtud meetmeid, mida ei ole kunagi Euroopa Liidu Teatajas avaldatud, mis avalikustati kolm aastat pärast kõnealuse direktiivi ülevõtmise tähtaja möödumist ja mida ei ole üheski õigusaktis kehtestatud, ei ole õiguslikult siduvat jõudu. Seega ei saa liikmesriigile ette heita, et ta ei ole neid kriteeriume direktiiv 91/440 ühenduse raudteede arendamise kohta ja direktiivi 2001/14 ülevõtvates õigus- ja haldusnormides sätestanud. Neil asjaoludel ei saa kõnealuste kriteeriumide üle võtmata jätmisest üksi järeldada, et siseriiklik raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja ei ole otsustusfunktsioonide osas sõltumatu ettevõtjast, kellesse ta on liidetud ja kes valdusühinguna kontrollib ka raudtee-ettevõtjaid. (vt punktid 35, 58, 62 ja 65)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 66)

Direktiivi 2001/14 raudteeinfrastruktuuri läbilaskevõimsuse jaotamise ja raudteeinfrastruktuuri kasutustasude kehtestamise kohta artikli 4 lõige 1 näeb kasutustasude kehtestamise skeemidega seoses ette pädevuste jaotumise liikmesriikide ja raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja vahel. Nimelt on liikmesriikide ülesanne panna paika kasutustasude kehtestamise raamistik, samal ajal kui kasutustasu kindlaksmääramine ja selle kogumine jääb raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjale. Siiski võib riik lisatasude abil sisse nõuda kõik infrastruktuuri majandamise kulud, kui turg seda võimaldab ning kui see ei välista infrastruktuuride kasutamist turusegmentide kaupa, mis suudavad vähemalt katta kulud, mis kõnealuse rongiliikluse korraldamisega otseselt kaasnevad, ja lisaks kasumimäära. Järgimaks direktiivis 2001/14 seatud eesmärki, kujutab infrastruktuuri kasutustasu endast miinimumi, mis vastab kuludele, mis kõnealuse rongiliikluse korraldamisega otseselt kaasnevad vastavalt direktiivi artikli 7 lõikele 3, ja maksimumi, mis tuleneb raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja kogukuludest, nagu on ette nähtud direktiivi artikli 8 lõikes 1. Otseste kulude ja kogukulude põhimõtted ei ole omavahel asendatavad. Nimelt tohib kõnealuse artikli 8 lõikes 1 ette nähtud skeemi kasutada vaid siis, kui turg seda talub, mistõttu on selle kontrollimiseks vaja läbi viia turu-uuring. Seega tuleneb sellest, et liikmesriik ei riku talle direktiiviga 2001/14 pandud kohustusi asjaolu tõttu, et siseriiklikud õigusnormid ei sätesta kindlalt, kas kohaldada tuleb otseste kulude või kogukulude põhimõtet, vaid lubavad saada tagasi kõik kantud kulud ja jätavad raudteeinfrastruktuuri-ettevõtjale võimaluse teha vahet nii reisijate kaugveoteenuste, reisijate lähiveoteenuste ja kauba raudteeveo põhjal kui ka turusegmentide põhjal nende veoteenuste piires. Direktiiv 2001/14 ei kohusta aga liikmesriike nägema ette kasutustasude kehtestamise üksikasjalikumaid eeskirju. (vt punktid 84, 85, 87 ja 88)

Direktiivi 2001/14 raudteeinfrastruktuuri läbilaskevõimsuse jaotamise ja raudteeinfrastruktuuri kasutustasude kehtestamise kohta artikli 6 lõigetest 2 ja 3 tuleneb, et liikmesriikidel on lubatud ergutusmeetmeid infrastruktuuri käigushoidmise kulude ja kasutustasude taseme vähendamiseks rakendada mitmeaastase kehtivusajaga lepingus või õigusnormides. Seevastu ei ole ette nähtud, et need meetmed peavad olema eraldiseisvad. Lisaks sellele saavad infrastruktuuri käiguhoidmise kulude vähendamisele ergutavad meetmed kaasa tuua vaid kasutustasude taseme languse, sõltumata sellest, kas need on kindlaks määratud direktiivi 2001/14 artikli 7 lõike 3 või artikli 8 lõike 1 alusel (vt punktid 101, 107 ja 110)