18

Neil asjaoludel otsustas Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Leedu kõrgeim kohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas isikute ja teenuste vaba liikumist, mis on sätestatud vastavalt ELTL artiklites 45 ja 56, ettevõtjate võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtteid, mis on sätestatud direktiivi 2004/18 artiklis 2, ning eelnimetatud põhimõtetest tulenevat ettevõtjate vaba ja ausa konkurentsi põhimõtet tuleb (koos või eraldi, kuid nimetatud sätete kohaldamist piiramata) mõista ja tõlgendada nii, et: kui seotud pakkujad, kelle majanduslikud, juhtimisalased, finants- või muud seosed võivad tekitada kahtlusi nende sõltumatuses ja konfidentsiaalse teabe kaitstuses või luua (võimalikud) eeldused nende eelisolukorras olemiseks teiste pakkujatega võrreldes, on otsustanud esitada samas riigihankemenetluses eraldi (sõltumatud) pakkumused, siis on nad igal juhul kohustatud hankijat teavitama kõnealustest omavahelistest seostest, isegi kui hankija seda eraldi ei nõua, olenemata sellest, kas riigihankeid reguleerivad liikmesriigi õigusnormid sätestavad sellise kohustuse või mitte? 2. Kui vastus esimesele küsimusele: a) on jaatav (st et pakkujad peavad igal juhul omavahelistest seostest hankijale teatama), siis kas asjaolust, et seda kohustust konkreetsel juhul ei täidetud või ei täidetud nõuetekohaselt, piisab selleks, et hankija või kontrolliasutus (kohus) võiks tunnistada, et samas riigihankemenetluses eraldi pakkumused esitanud seotud pakkujad ei konkureeri tegelikult teineteisega (fiktiivne konkurents); b) on eitav (st et pakkujatel ei ole mingit lisakohustust – mida ei ole õigusaktides või hanketingimustes sätestatud – omavahelistest seostest teatada), siis kas sidusettevõtjate osalemisega kaasnevat riski ja sellest tingitud tagajärgede riski peab kandma hankija, juhul kui hankija ei märkinud riigihanke dokumentides, et pakkujatel on selline teatamiskohustus? 3. Kas hoolimata esimesele küsimusele antavast vastusest ja võttes arvesse 12. märtsi 2015. aasta kohtuotsust eVigilo (C‑538/13, EU:C:2015:166), tuleb esimeses küsimuses osutatud õigusnorme ning direktiivi 89/665 artikli 1 lõike 1 kolmandat lõiku ja artikli 2 lõike 1 punkti b (koos või eraldi, kuid nimetatud sätete kohaldamist piiramata) käsitada ja tõlgendada nii, et: a) kui hankijale saab riigihankemenetluse käigus mis tahes viisil teatavaks, et teatud pakkujate vahel on olulised seosed (sidemed), peab see hankija, olenemata oma enda hinnangust sellele asjaolule või muudele asjaoludele (näiteks pakkujate tehtud pakkumuste vormilised ja sisulised erinevused, pakkuja avalik kohustumine konkureerida ausalt teiste pakkujatega jms), eraldi pöörduma seotud pakkujate poole ja paluma neil selgitada, kas ja kuidas on nende isiklik olukord kooskõlas pakkujatevahelise vaba ja ausa konkurentsi põhimõttega; b) kui hankijal on see kohustus, aga ta seda ei täida, kas siis on see rikkumine piisav alus selleks, et kohus tunnistaks nimetatud hankija toimimisviisi õigusvastaseks, kuna ta ei ole taganud menetluse läbipaistvust ja objektiivsust ega nõudnud pakkujalt tõendeid või kuna ta ei võtnud omal algatusel vastu otsust võimaliku mõju kohta, mida seotud isikute isiklik olukord võib avaldada hankemenetluse tulemusele? 4. Kas kolmandas küsimuses osutatud õigusnorme ja ELTL artikli 101 lõiget 1 (koos või eraldi, kuid nimetatud sätete kohaldamist piiramata) tuleb 12. märtsi 2015. aasta kohtuotsust eVigilo (C‑538/13, EU:C:2015:166), 21. jaanuari 2016. aasta kohtuotsust Eturas jt (C‑74/14, EU:C:2016:42) ja 21. juuli 2016. aasta kohtuotsust VM Remonts jt (C‑542/14, EU:C:2016:578) arvesse võttes käsitada ja tõlgendada nii, et: a) kui pakkuja (kaebuse esitaja) sai teada, et kahest seotud pakkujast ühe (pakkuja A) poolt riigihankemenetluses esitatud majanduslikult kõige soodsam pakkumus on tagasi lükatud ja et teine pakkuja (pakkuja B) on tunnistatud edukaks, ning võttes arvesse ka muid nimetatud pakkujatega ja nende hankes osalemisega seotud asjaolusid (asjaolu, et pakkujatel A ja B on sama juhatus; et neil on sama emaettevõtja, kes hankes ei osalenud; et pakkujad A ja B ei teatanud omavahelistest seostest hankijale ega andnud selle kohta eraldi lisaselgitusi, muu hulgas põhjusel, et seda neilt ei palutud; et pakkuja A andis oma pakkumuses vastuolulist teavet kavandatud transpordivahendite (prügiveoautod) vastavuse kohta hanke Euro 5 tingimusele; et nimetatud pakkuja, kes tegi majanduslikult kõige soodsama pakkumuse, mis lükati tagasi selles tuvastatud puuduste tõttu, algul hankija otsust ei vaidlustanud ja pärast esitas esimese astme kohtu otsuse peale apellatsioonkaebuse, milles ta konkreetselt (pidas küsitavaks) tema pakkumuse tagasilükkamise õiguspärasust; jne), ilma et hankija oleks kõikide nende asjaolude suhtes mingeid meetmeid võtnud, on see teave iseenesest piisav selleks, et põhjendada väidet, et kontrolliasutus peab tunnistama hankija toimimisviisi õigusvastaseks, kuna viimane ei taganud menetluse läbipaistvust ja objektiivsust ega nõudnud kaebuse esitajalt konkreetseid tõendeid selle kohta, et pakkujad A ja B toimisid ebaausalt; b) pakkuja B pelk vabatahtlik tegeliku osalemise kinnitus, selle pakkuja poolt hankes osalemiseks kvaliteedijuhtimise standardite kohaldamine ning lisaks pakkujate A ja B esitatud pakkumuste vormilised ja sisulised erinevused ei ole piisavad tõendid, et näidata hankijale, et need pakkujad osalevad riigihankemenetluses tegelikult ja ausalt? 5. Kas selliste sidusettevõtjate (kes on mõlemad sama ettevõtja tütarettevõtjad) tegevust, kes osalevad eraldi samas hankemenetluses, mille väärtus ulatub rahvusvahelise hanke väärtuseni, võib juhul, kui hankemenetluse välja kuulutanud hankija asukoht ja hangitavate teenuste osutamise koht ei ole eriti kaugel teisest liikmesriigist (Läti Vabariik), põhimõtteliselt hinnata – võttes muu hulgas arvesse ühe nimetatud ettevõtja esitatud vabatahtlikku kinnitust konkureerida ausalt – ELTL artikli 101 ja selle sätteid tõlgendava Euroopa Kohtu praktika alusel?“