KOHTUJURISTI ETTEPANEK

YVES BOT

esitatud 4. juunil 2015 ( 1 )

Kohtuasi C‑223/14

Tecom Mican SL,

José Arias Domínguez

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canaria (Hispaania))

„Eelotsusetaotlus — Määrus (EÜ) nr 1393/2007 — Dokumentide kättetoimetamine — Kohtuväline dokument — Määratlus”

1. Kohtuotsuses Roda Golf & Beach Resort ( 2 ) märkis Euroopa Kohus, et „kohtuväline dokument” nõukogu 29. mai 2000. aasta määruse (EÜ) nr 1348/2000 tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide Euroopa Liidu liikmesriikides kätteandmise kohta ( 3 ) artikli 16 tähenduses on liidu õiguse mõiste ( 4 ). Lisaks leidis Euroopa Kohus, et kui dokument on notari koostatud, kujutab see „seega” endast kohtuvälist dokumenti ( 5 ).

2. Käesolevas eelotsusetaotluses on esitatud küsimus, kas määruse (EÜ) nr 1393/2007 ( 6 ) ‐ millega asendati määrus nr 1348/2000 ‐ tähenduses „kohtuvälise dokumendi” mõiste alla võib kuuluda ka lihtkirjalik dokument, ja palub seega Euroopa Kohtul see mõiste määratleda.

3. Taotlus on esitatud seoses teistmisavaldusega, mille esitas Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canariale (Las Palmas de Gran Canaria (Hispaania) esimese astme kohtunik nr 7) Tecom Mican SL ( 7 ) selle kohtu Secretario judicial’i (kohtusekretär) keeldumise peale toimetada äriühingule MAN Diesel & Turbo SE ( 8 ) kätte nõudekiri; keeldumise põhjendus oli, et puhtalt eraõiguslikku dokumenti ei saa lugeda kohtuväliseks dokumendiks.

4. Käesolevas ettepanekus väidan ma esmalt, et määruse nr 1393/2007 artikli 16 tähenduses „kohtuvälise dokumendi” mõiste alla kuuluvad ametiasutuse, ametiisiku või mis tahes muude päritoluliikmesriigi õiguse kohaselt selleks pädevate isikute koostatud või tõestatud dokumendid ning kõik dokumendid, mille kättetoimetamine adressaadile on mingi õiguse teostamiseks, tõendamiseks või kaitsmiseks vajalik.

5. Järgmiseks väidan, et seda, kas niisuguse dokumendi kättetoimetamisel, mis vastab ühele või teisele nendest kriteeriumidest, on piiriülene toime ja kas see on siseturu nõuetekohaseks toimimiseks vajalik, ei ole vaja igal üksikjuhul konkreetse juhu eripäraseid asjaolusid hinnates kontrollida.

6. Viimaks toon välja, et kohtuvälise dokumendi, mis on oma adressaadile juba kätte toimetatud, võib määruses nr 1393/2007 ette nähtud korras uuesti kätte toimetada, isegi kui see toimetati juba esimesel korral määruse kohaselt kätte.

I. Õiguslik raamistik

A. Rahvusvaheline õigus

7. Haagis 15. novembri 1965. aastal sõlmitud tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide välisriikides kätteandmise konventsiooni ( 9 ) artiklis 17 on sätestatud: „Osalisriigi asutustelt või kohtuametnikelt pärinevad kohtuvälised dokumendid võib teises osalisriigis kätteandmiseks edastada konventsiooni sätete kohaselt ja selles näidatud viisil.”

B. Liidu õigus

8. Euroopa Liidu Nõukogu võttis 26. mai 1997. aasta aktiga Euroopa Liidu lepingu artikli K.3 alusel vastu tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuväliste dokumentide Euroopa Liidu liikmesriikides kätteandmise konventsiooni ( 10 ). 1997. aasta konventsiooni artiklis 16 on sätestatud: „Kohtuvälised dokumendid võib teises liikmesriigis kätteandmiseks edastada vastavalt käesoleva konventsiooni sätetele.”

9. Kuigi 1997. aasta konventsioon kunagi ei jõustunud, sest liikmesriikidel jäi see enne Amsterdami lepingu jõustumist ratifitseerimata, mõjutas see suuresti määrust nr 1348/2000.

10. Määruse nr 1348/2000 artiklis 16 korrati 1997. aasta konventsiooni sõnastust järgmiselt: „Kohtuväliseid dokumente võib teises liikmesriigis kätteandmiseks edastada vastavalt käesoleva määruse sätetele.”

11. Selle määruse artikli 17 punkt b nägi ette loetelu koostamise dokumentide kohta, mida võib nimetatud määruse alusel kätte anda.

12. See määrus asendati määrusega nr 1393/2007.

13. Määruse nr 1393/2007 põhjendustes 2 ja 6 on märgitud: „(2) Siseturu nõuetekohaseks toimimiseks tuleb parandada ja kiirendada tsiviil- ja kaubandusasjades kättetoimetatavate kohtu- ja kohtuväliste dokumentide edastamist liikmesriikide vahel. […] (6) Tõhus ning kiire tsiviilkohtumenetlus eeldab, et kohtu- ja kohtuvälised dokumendid edastatakse otse ning kiiresti liikmesriikide poolt määratud kohalikele asutustele. […]”

14. Liikmesriikide määratud kohalike asutuste kohta on selle määruse artiklis 2 sätestatud: „1. Iga liikmesriik määrab ametiisikud, asutused või muud isikud […], kes on pädevad edastama teises liikmesriigis kättetoimetatavaid kohtu- või kohtuväliseid dokumente[ ( 11 )]. 2. Iga liikmesriik määrab ametiisikud, asutused või muud isikud […], kes on pädevad teisest liikmesriigist edastatud kohtu- ja kohtuväliseid dokumente vastu võtma[ ( 12 )]. […]”

15. Nimetatud määruse artikli 23 lõike 1 kohaselt määras Hispaania Kuningriik selleks edastavaks asutuseks Secretario judicial’i.

16. „Muud kohtudokumentide edastamise ja kättetoimetamise viisid” on sätestatud määruse nr 1393/2007 artiklites 12–15.

17. Selle määruse artiklis 16 on sätestatud: „Kohtuväliseid dokumente võib teises liikmesriigis kättetoimetamiseks edastada vastavalt käesoleva määruse sätetele.”

18. See määrus ei näe ette loetelu koostamist dokumentide kohta, mida võib kätte anda.

19. Määruse nr 1393/2007 artikli 20 lõike 1 kohaselt on see määrus muu hulgas ülimuslik Haagi konventsiooni suhtes.

II. Põhikohtuasja asjaolud ja eelotsuse küsimused

20. Tecom, mille asukoht on Hispaanias, ja MAN Diesel, mille asukoht on Saksamaal, sõlmisid 2009. aasta novembris kaubandusagendilepingu, mille MAN Diesel 2012. aastal lõpetas.

21. Lõpetamise järel koostas Tecom nõudekirja, nõudes eelkõige hüvitist lepingulise suhte lõpetamise eest ning tasumisele kuuluvaid, kuid veel tasumata vahendustasusid. Kirjas mainiti võimalust pöörduda kohtusse, kui seda nõuet ei täideta, ning märgiti lisaks, et samasugune kiri, mis oli vormistatud notariaalaktina, oli juba saadetud MAN Dieseli tegevdirektorile.

22. 19. novembril 2013 palus Tecom, et Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canaria Secretario judicial toimetaks selle nõudekirja määruse nr 1393/2007 alusel Amtsgericht Augsburgi (Augsburgi ringkonnakohus, Saksamaa) MAN Dieseli asukohta.

23. Secretario judicial keeldus kirja edastamisest, kuna puudus kohtumenetlus, mille raames oleks vaja kasutada taotletud õigusabitoimingut.

24. Tecom esita selle keeldumise peale vaide, väites, et vastavalt kohtuotsusele Roda Golf & Beach Resort ( 13 ) ei nõua määruse nr 1393/2007 artikkel 16 kohtuväliste dokumentide kättetoimetamiseks, et pooleli oleks kohtumenetlus.

25. Secretario judicial jättis 20. detsembri 2013. aasta kohtumäärusega vaide rahuldamata ja kinnitas vaidlustatud otsust, leides, et ehkki Hispaania Kuningriik ei ole koostanud loetelu, mis täpsustaks määruse nr 1393/2007 artiklis 16 nimetatud dokumentide tüüpi, ei ole võimalik järeldada, et mis tahes eraõiguslikku dokumenti võib selle määruse sätete alusel kätte toimetada. Eelkõige leidis Secretario judicial, et „viidatud määruse esemelisse kohaldamisalasse kuuluvad üksnes need kohtuvälised dokumendid, millel on viidatud tunnused, mis annavad neile ametliku laadi; see tähendab, et need dokumendid tekitavad olemuslikult või oma ametlikkuse tõttu kindlaid õiguslikke tagajärgi”. Mis tahes muu tõlgendus moonutaks tema arvates määruse nr 1393/2007 artiklis 16 nimetatud kohtuvälise dokumendi mõistet, mille tagajärjel muutuksid liikmesriikide kohtud „kullerteenuste” osutajaks, korrates siinkohal sõna-sõnalt väljendit, mida oli kasutanud kohtujurist Ruiz-Jarabo kohtuasjas Roda Golf & Beach Resort (C‑14/08, EU:C:2009:134) tehtud ettepanekus.

26. Tecom esitas selle kohtumääruse peale 2. jaanuaril 2014 teistmisavalduse, väites, et puhteraõiguslikku akti võib lugeda „kohtuväliseks dokumendiks”, mille saab määruse nr 1393/2007 alusel kätte toimetada.

27. Eelotsusetaotluse esitanud kohus meenutas, et kohtuotsuse Roda Golf & Beach Resort ( 14 ) kohaselt on mõiste „kohtuväline dokument” liidu õiguse autonoomne mõiste. Ta leiab siiski, et ta ei saa ühenduse õiguse autonoomset mõistet tõlgendada, kui tal pole midagi, mille põhjal otsustada, mis omadused peavad dokumendil olema, et seda saaks käsitada kohtuvälise dokumendina.

28. Lisaks soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus teada, kas on olemas määruse nr 1393/2007 rakendamise piirangud, esiteks olukorras, kus nõudekiri toimetatakse kätte nii notariaalselt kui ka kohtu vahendusel, ja teiseks seoses määruse kohaldamistingimusega, mis põhineb koostöö piiriülesel toimel ja siseturu nõuetekohasel toimimisel, kui kohtuvälise dokumendi eesmärk on see, et oleks võimalik teostada liikmesriigi või liidu õiguses tunnustatud subjektiivseid õigusi.

29. Neist kaalutlustest lähtudes sõnastas Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canaria järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas „kohtuväliseks dokumendiks” […] määruse nr 1393/2007 artikli 16 tähenduses võib lugeda täiesti eraõiguslikku dokumenti, sõltumata sellest, et seda ei väljastanud ükski kohtuväline asutus või ametiisik? 2. Kui vastus on jaatav, siis kas kohtuväliseks dokumendiks võib lugeda mis tahes eraõiguslikku dokumenti või peavad sellel olema teatud konkreetsed tunnused? 3. Kui eraõiguslikul dokumendil on need tunnused, siis kas liidu kodanik võib taotleda […] määruse nr 1393/2007 artiklis 16 sätestatud korras kättetoimetamist, kui ta on juba teostanud sellise kättetoimetamise muu kohtuvälise ametiisiku – näiteks notari – vahendusel? 4. Kas määruse nr 1393/2007 artikli 16 seisukohalt tuleb arvesse võtta seda, et nimetatud koostööl on piiriülene toime ja see on vajalik siseturu nõuetekohaseks toimimiseks? Millal tuleb järeldada, et koostööl on „piiriülene toime ja see on vajalik siseturu nõuetekohaseks toimimiseks”?”

III. Kohtujuristi analüüs

A. Esimene ja teine küsimus

30. Oma esimese ja teise küsimusega, mida tuleb analüüsida koos, soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas puhtalt eraõiguslikku dokumenti, mida ei ole väljastanud ega tõestanud ametiasutus ega ametiisik, võib käsitada „kohtuvälise dokumendina” määruse nr 1393/2007 artikli 16 tähenduses.

31. Esmalt tuleb märkida, et omadussõna „kohtuväline” ei ole liidu õiguses määratletud, kuigi seda on mitmes esmase õiguse normis kasutatud. ( 15 ) Lisaks võib sellel omadussõnal olla eri tähendusi olenevalt nimisõnast, mida ta laiendab. Nii tuleb nentida, et mõiste „kohtuväline otsus” paneb mõtlema otsustele, mis on tehtud alternatiivseid vaidluste lahendamise meetodeid kasutades, samas kui „kohtuväline dokument” võib viidata laiemale tõlgendusele, väljudes üksnes vaidluste lahendamiseks mõeldud menetluste raamest. Mõiste „kohtuväline” mitmetähenduslikkuse tõttu tuleb mul niisiis keskenduda määruse nr 1393/2007 tähenduses kasutatava mõiste „kohtuväline dokument” analüüsile.

32. Selle mõiste sisu kindlaksmääramiseks tuleb alustuseks meenutada ajalugu.

33. Süsteem, kus dokumendid toimetatakse kätte keskasutuse vahendusel, pärineb Haagi konventsioonist, mille artiklis 17 on ette nähtud, et „[o]salisriigi asutustelt või kohtuametnikelt pärinevad kohtuvälised dokumendid” edastatakse teises osalisriigis kätteandmiseks konventsiooni sätete kohaselt ja selles näidatud viisil. Nagu selgub ettevalmistavatest materjalidest, oli konventsiooni koostajate soov jätta selle kohaldamisalast välja puhteraõiguslikud aktid, kuna ametiasutuse või -isiku sekkumine võimaldab edastatavaid akte sorteerida või kontrollida. ( 16 )

34. See piiramise soov ei leia Haagi kättetoimetamiskonventsiooni toimimise praktilises juhendis ( 17 ) aga täielikku kinnitust. Selles on küll märgitud, et „kohtuvälised dokumendid erinevad kohtudokumentidest selle poolest, et ei ole vahetult mõne protsessiga seotud, ja puhteraõiguslikest aktidest selle poolest, et eeldavad „ametiasutuse või ametiisiku” sekkumist”. ( 18 ) Lisaks on selle juhendi sõnul „mitmesuguseid kohtuväliseid dokumente. Artikli 17 tähenduses kohtuväliste dokumentide hulka kuuluvad seega maksenõuded, üüri- või töölepingu ülesütlemisteated, protestid seoses vekslite ja võlakirjadega, tingimusel et need on väljastanud kohtutäitur”. ( 19 ) Juhendis esineb siiski teataval määral mitmeti mõistetavust, kuna seal jätkatakse, märkides üldisemalt, et „[v]astuväide abielu sõlmimisele, nõusolek lapsendamiseks ja isaduse omaksvõtt kuuluvad samuti sellesse kategooriasse, kuivõrd need eeldavad teatud formaalsuste täitmist” ( 20 ). Veelgi enam – olles maininud, et teatud süsteemides toimetavad eraõiguslikud isikud teatavaid samasuguste õiguslike tagajärgedega kohtuväliseid dokumente ise kätte, märgib juhend, et „kuigi konventsiooniga taheti jätta artikli 17 kohaldamisalast välja eraõiguslikelt isikutelt pärinevad dokumendid [...], soovitas erikomisjon keskasutustel kätte toimetada ka kohtuvälised dokumendid, mis ei pärine ametiasutuselt ega ametiisikult, kui need dokumendid on sellist tüüpi, mis üldjuhul peaks nõudma nende riikide ametivõimu sekkumist” ( 21 ). Peale selle täpsustab juhend, et „[k]indlaksmääramine, kas dokument on kohtudokument või kohtuväline dokument, oleneb edastamist taotleva riigi (päritoluriigi) õigusest” ( 22 ), kuna „selle riigi ametiasutuste ja ametiisikute õigus konkreetset dokumenti koostada määratakse kindlaks selle riigi õiguse kohaselt” ( 23 ), ühtlasi täpsustades, et mõisteid „kohtudokument” ja „kohtuväline dokument” tuleb tõlgendada laialt ( 24 ).

35. Haagi konventsiooni eeskujul sõlmitud 1997. aasta konventsioon erineb Haagi omast selle poolest, et ei piira oma kohaldamisala üksnes ametiasutuste või ametiisikute väljaantud dokumentidega. 1997. aasta konventsiooni seletuskiri ( 25 ) täpsustab selle kohta, et isegi kui kohtuväliste dokumentide täpset määratlust ei ole võimalik anda, „[s]aab nendeks lugeda ametiisiku koostatud dokumendid, näiteks notariaalaktid, või kohtutäituri aktid, liikmesriigi ametiasutuse koostatud dokumendid või dokumendid, mille olemuse ja tähtsuse tõttu on õigustatud nende kätteandmine adressaadile ametlikus korras” ( 26 ).

36. Määruse nr 1348/2000 artiklis 16 on korratud 1997. aasta konventsiooni artikli 16 sõnastust. See määrus tõi aga sisse uuenduse, nähes ette loetelu koostamise dokumentide kohta, mida võib nimetatud määruse alusel kätte anda. Loetelu, mis moodustas komisjoni 25. septembri 2001. aasta otsuses 2001/781/EÜ, millega võetakse vastu vastuvõtvate asutuste teatmik ja sõnastik dokumentide kohta, mida võib kätte anda vastavalt nõukogu määrusele (EÜ) nr 1348/2000, ( 27 ) komisjoni 8. aprilli 2008. aasta otsusega 2008/541EÜ ( 28 ) muudetud redaktsioonis II lisa, sisaldas andmeid, mille liikmesriigid olid määruse nr 1348/2000 artikli 17 punkti b kohaselt edastanud. Sellest lisast ilmneb, et liikmesriigid andsid neile andmetele erineva vormi ja sisu. Osa riike piirdus üldise märkusega, et kohtuvälised dokumendid kuuluvad nende dokumentide hulka, mida võib kätte toimetada. ( 29 ) Teised liikmesriigid piirasid kohtuvälise dokumendi mõiste selgelt ainult dokumentidega, mille on välja andnud ametiasutus või ametiisik. ( 30 ) Kolmandad eelistasid laia määratlust, mis võib hõlmata ka eraõiguslikke dokumente. ( 31 ) Viimaks koostas osa liikmesriike üksikasjaliku loetelu dokumentidest, mida võib nende õiguse kohaselt kätte toimetada, tegemata kohtudokumentidel ja kohtuvälistel dokumentidel vahet. ( 32 )

37. Mis puutub määruse nr 1393/2007 artiklisse 16, siis on see määruse nr 1348/2000 artikliga 16 identselt sõnastatud. Erinevalt viimati nimetatud määrusest ei näe määrus nr 1393/2007 aga ette loetelu koostamist.

38. See ajalooline ekskurss näitab, et liikmesriikides on kohtuvälisest dokumendist kaks eri kontseptsiooni. Üks teeb selle dokumendi liigitamise otsustavaks kriteeriumiks ametiasutuse või ametiisiku sekkumise. Teine jätab dokumendi väljaandja kriteeriumi seevastu kõrvale ja keskendub dokumendi seosele õiguse teostamise või kaitsmisega. See liikmesriikide õigussüsteemide mitmekesisus selgitab kindlasti, miks rahvusvahelised ja ühenduse õigusaktid, mis puudutavad dokumentide kättetoimetamist tsiviil- ja kaubandusasjades, on kohtuvälise dokumendi määratlemisest hoidunud – Haagi konventsiooni erandiga, mille kitsendavat lähenemisviisi hiljem aga nüansseeriti.

39. Et vastata küsimusele, kas puhteraõiguslik dokument võib olla kohtuväline dokument, tuleb väljuda selle dokumendi pelgalt negatiivse – kohtudokumendiga vastandava – määratluse piirest ja määrata täpsemalt kindlaks sellise dokumendi positiivse määratluse elemendid määruse nr 1393/2007 artikli 16 tähenduses.

40. Euroopa Kohtule esitatud kirjalikest seisukohtadest võib leida eri lähenemisviise, mida ma eespool arenguloo ülevaates mainisin.

41. Ühest küljest leiab Hispaania valitsus, et eraõiguslik dokument ei saa olla kohtuväline dokument, kuna see määratlus tuleks vähemalt Hispaanias jätta ametiisikute, notarite ja kinnistusametnike väljastatud dokumentide päralt. Selle seisukoha kinnituseks väidab ta eriti, et määruse nr 1393/2007 eesmärk ei ole mitte tagada kõigi dokumentide edastamine eri liikmesriikides asuvate isikute vahel, vaid üksnes nende dokumentide edastamine, mis tuleb üle anda kohtumenetluse käigus või mis on mõeldud õiguste säilitamiseks võimaliku edaspidise menetluse huvides, millest Hispaania valitsus järeldab, et tegemist peab ikkagi olema ametliku dokumendiga selles mõttes, et selle autori identiteet, väljaandmise kuupäev ja sisu peavad olema tõestatud.

42. Teisest küljest eelistavad Tecom, Saksamaa valitsus, Ungari valitsus ja Euroopa Komisjon laiemat määratlust, mis ei sõltu dokumendi väljaandjast ning seega hõlmab mõningaid eraõiguslikke dokumente. Nii liigitab Saksamaa valitsus kohtuväliste dokumentide kategooriasse eraõiguslikud dokumendid, „kui nende ametlik edastamine võimaldab tagada, teostada või kaitsta nõuet tsiviil- või kaubandusasjas”, samas kui Ungari valitsus teeb ettepaneku liigitada „kohtuvälisteks dokumentideks” kõik eraõiguslikud dokumendid, mis „tuleb saata adressaadile kättetoimetamise menetluse teel vastavalt liikmesriikide või liidu materiaal- või menetlusõigusnormidele, mis on konkreetses tsiviil- või kaubandusasjas kohaldatavad”. Tecom ja komisjon on omalt poolt nõustunud kriteeriumiga, mis on seotud dokumendi laadi ja tähtsusega ja mis on ära toodud 1997. aasta konventsiooni seletuskirjas.

43. Viidates kriteeriumidele, mille sõnastas kohtujurist Ruiz-Jarabo Colomer oma ettepanekus kohtuasjas Roda Golf & Beach Resort ( 33 ), asub Portugali valitsus vahepealsele, mõnevõrra ebamäärasele seisukohale, mille kohaselt võib eraõiguslikku dokumenti lugeda kohtuväliseks dokumendiks, muu hulgas tingimusel, et „sekkunud on ametiasutus või vastu võetud ametlik akt”.

44. Enne oma kontseptsiooni kirjeldamist tuleb mul kõigepealt meenutada, et Euroopa Kohus on juba võtnud seisukoha küsimuses, kas mõiste „kohtuväline dokument” peaks saama autonoomse tõlgenduse. Kui mitu valitsust oli Euroopa Kohtus väitnud, et mõiste „kohtuväline dokument” sisu tuleks kindlaks määrata vastavalt iga liikmesriigi õigusele, siis Euroopa Kohus märkis oma otsuses Roda Golf & Beach Resort ( 34 ), et seda mõistet tuleb käsitada liidu õiguse mõistena, ( 35 ) lähtudes esiteks „liikmesriikide tahtest tuua [meetmed õigusalases koostöös tsiviilasjades, millel on piiriülene toime,] ühenduse õiguskorda ning kinnitada seeläbi nende autonoomse tõlgendamise põhimõte, ( 36 ) ja teiseks määruse vormi valimisest, mis näitab Euroopa Kohtu arvates, „millise tähtsuse omistab ühenduse seadusandja määruse nr 1348/2000 sätete vahetule kohaldatavusele ja nende ühetaolisele kohaldamisele” ( 37 ).

45. Meenutan, et Euroopa Kohus asus samas kohtuotsuses pealegi seisukohale, et kui dokument on notari koostatud, kujutab see „seega” endast kohtuvälist dokumenti. Lisaks tegi ta täiendava täpsustuse, jättes kõrvale argumendi, et kui kohtuvälise dokumendi mõiste tõlgendus on liiga lai, koormaks see siseriiklikke kohtuid ülemäära, arvestades viimati nimetatute käsutuses olevaid ressursse, ning rõhutas, et määrusest nr 1348/2000 tulenevad edastamiskohustused ei jää ilmtingimata siseriiklike kohtute kanda ( 38 ).

46. Need lahendused, mille alus oli määrus nr 1348/2000, saab minu arvates täielikult üle võtta ka nüüd, kus kehtib määrus nr 1393/2007, seda enam, et viimane määrus jättis ära kättetoimetatavate dokumentide loetelu, mis võis panna mõtlema, et liikmesriikidele on kohtuväliste dokumentide kindlaksmääramisel jäetud teatav kaalutlusruum.

47. Euroopa Kohus ei ole siiski nimetanud kriteeriume, mille järgi tuleb hinnata, kas dokument on liidu õiguse tähenduses „kohtuväline dokument” või mitte. Oma ettepanekus kohtuasjas Roda Golf & Beach Resort ( 39 ) soovitas kohtujurist Ruiz-Jarabo Colomer kasutada kolme kriteeriumi, mida ta käsitas kumulatiivselt ning mis põhinesid esiteks akti väljastajal, kes peab olema ametivõim, teiseks dokumendi õiguslikel tagajärgedel, mis peavad olema „konkreetsed ja erinevad”, ning kolmandaks dokumendi ja kohtu vahelise minimaalse seose olemasolul, mida iseloomustab tõsiasi, et dokumenti „[peab saama kasutada] nõude toetamiseks võimalikus kohtumenetluses” ( 40 ).

48. Enne kui neid kriteeriume, mille juurde ma soovitan jääda, lähemalt analüüsida, on minu arvates vaja naasta kohtuvälise dokumendi mõiste kitsama või laiema määratluse probleemide juurde, sest sellest mõistest arusaamise raskused tulenevad minu arvates osaliselt sellest, et neist probleemidest pole täpset ettekujutust.

49. Esiteks tuleb rõhutada, et isegi kui „õigusalast koostööd [ei saa] mõista nii, et see toimub üksnes kohtumenetluse raames” ( 41 ), on kohtuväliste dokumentide edastamise eesmärk sellegipoolest üksnes täiendada põhieesmärki, nimelt kohtudokumentide edastamise parandamist ja kiirendamist, nagu annab tunnistust asjaolu, et kohtuvälistele dokumentidele on määruses nr 1393/2007 pühendatud ainult üks artikkel. Selgitus peitub tõenäoliselt asjaolus, et kohtudokumentide edastamisele kehtivad liikmesriikide õiguses enamasti erilised formaalsused, mis võivad menetlust aeglustada või komplitseerida, eriti siis, kui üleandmine peab toimuma välisriigis ja see seab kahtluse alla selle riigi suveräänsuse, kus dokumendid tuleb üle anda. Liikmesriikide õigusaktide ühtlustamine on seega tõhus vahend, millega nende dokumentide piiriülest edastamist parandada ja kiirendada. Kohtuväliste dokumentide kättetoimetamisele ei kehti liikmesriikide õiguses seevastu tingimata samad eeskirjad, mis kohtudokumentide kättetoimetamisele. Kui nende edastamise vorm on vaba, tundub mulle, et nende allutamine määruses nr 1393/2007 ette nähtud mehhanismidele ei aita midagi hõlbustada ja kiirendada. On aga üks teine eesmärk, nimelt edastamise turvalisus, mis peab tagama nii taotluse esitaja kui ka adressaadi huvide kaitse, ning see eesmärk võib õigustada seda, et neid dokumente võiks edastada määruse nr 1393/2007 kohaselt.

50. Järgmiseks tuleb märkida, et kohtuvälise dokumendi autonoomse määratluse eesmärk ei ole minu arvates leida väikseim ühisnimetaja kõigi liikmesriikide õigustraditsioonide vahel, mille tagajärjel jääksid alles ainult kriteeriumid, mis kõigi liikmesriikide õiguses täpselt kattuvad. Hoopis vastupidi: ma leian, et sellel määratlemisel peab olema üleüldine ambitsioon, kuna eesmärk on pigem see, et kõiki dokumente, mida mingis liikmesriigis kohtuvälise dokumendina tunnustatakse, saaks teistes liikmesriikides takistusteta edastada.

51. Seoses sellega olen kaalunud, ega kohtuvälise dokumendi määratlemise probleemi lahendust ei oleks pidanud leidma põhimõtte rakendamisest, mida võiks sõnastada kui päritoluriigi põhimõtet ja mis seaks vastuvõtva liikmesriigi võimudele kohustuse tagada kõigi dokumentide edastamine, mida tunnustatakse päritoluliikmesriigis kohtuvälise dokumendina. Nii oleks määruse nr 1393/2007 eesmärk tagatud, kuna kõik ühes liikmesriigis „kohtuväliseks” liigitatud dokumendid saaks kogu liidus vabalt ja hõlpsalt liikuda. Kohtuvälise dokumendi mõiste autonoomsuse kinnitamine kohtuotsuses Roda Golf & Beach Resort ( 42 ) paistab aga olevat selle lahenduse kõrvale heitnud, kuna see põhjustaks tõenäoliselt raskusi sellega, et jätaks liikmesriikidele liiga suure kaalutlusruumi.

52. Kokkuvõttes tuleb meil leida määratlus, mis oleks küllalt lai, et hõlmata olemasolevate kontseptsioonide mitmekesisust, ja küllalt täpne, et vältida õiguskindlusetust.

53. Esiteks võtan asutusepõhise kriteeriumi, mis tähendab, et sekkunud on ametivõim – kuid mitte kohus – , kes on volitatud juriidilisi dokumente koostama või tõestama. Selle kriteeriumi asjakohasus tuleneb sellest, et dokumendi koostajast või tõestajast ametivõim teostab edastatavate dokumentide sisu üle kontrolli, mis erineb kontrollist, mida teevad määruse nr 1393/2007 kohaselt edastavad ja vastuvõtvad asutused. Viimati nimetatud kontroll piirdub nimelt selle kindlakstegemisega, kas edastatav dokument kuulub tõepoolest selle määruse kohaldamisalasse ja kas vormilised tingimused, mida määrus edastamiseks nõuab, on täidetud.

54. Ma ei arva, et selle asutusepõhise kriteeriumi kohaldamisala peaks vähendama muude kumulatiivsete nõuete kehtestamine, mis puudutavad eelkõige konkreetseid ja erinevaid õiguslikke tagajärgi, mida see dokument tooks ametivõimu sekkumise tõttu, või asjaolu, et dokumenti kasutatakse nõude toetamiseks võimalikus kohtumenetluses. Otsustades kohtuotsuses Roda Golf & Beach Resort ( 43 ), et kui dokument on notari koostatud, kujutab see „seega” endast kohtuvälist dokumenti, heitis Euroopa Kohus minu arvates selle seisukoha vaikimisi kõrvale.

55. Kas vaja on leida siiski teine kriteerium, mis ei oleks mitte kumulatiivne, vaid alternatiivne ning võimaldaks hõlmata mõistega „kohtuväline dokument” määruse nr 1393/2007 artikli 16 tähenduses dokumente, mille on väljastanud eraõiguslikud isikud ja mille sisu ei ole ametivõim seega eelnevalt tõestanud?

56. Mis sellesse puutub, siis kui mulle ka tundub, et seda, mis kuulub mõiste „kohtuväline dokument” alla, ei ole võimalik kindlaks määrata nii tingimusliku ja halvasti piiritletud kriteeriumi põhjal nagu dokumendi „tähtsuse” kriteerium, mis võib oma subjektiivsusega põhjustada õiguskindlusetust, minnes seega vastuollu dokumentide edastamise parandamise ja kiirendamise eesmärgiga, kaldun ma teisest küljest arvama, et siseturu nõuetekohase toimimise eesmärk õigustab sellise objektiivse kriteeriumi otsinguid, mis võimaldaks laiendada mõistet „kohtuväline dokument” teatud juriidilistele dokumentidele, mis ei ole ametivõimu koostatud või tõestatud.

57. Ometi ei ole lihtne leida eristuspõhimõtet, mis võimaldaks haarata kogu juriidiliste dokumentide mitmekesisust, vastates samas õiguskindluse põhimõtte nõuetele.

58. Võib mõelda sellele, et võtta kriteeriumiks asjaolu, kas dokumendi kättetoimetamisele peavad kehtima teatavad formaalsused. Kui dokumendi kättetoimetamisele kehtivad päritoluliikmesriigi õiguse kohaselt erilised formaalsused, võib selle välisriigis kätte toimetada määruses nr 1393/2007 ette nähtud viisil. Kui aga kättetoimetamise viiside valikuvabadusele piiranguid ei ole, ei saa välisriiki edastamisel määruses sätestatud vahendeid kasutada. See eristuskriteerium ei ole minu arvates siiski rahuldav, kuna see sunniks iga dokumenti ükshaaval hindama, lähtudes päritoluliikmesriigi õigusest, et teha kindlaks, kas kättetoimetamisele kehtivad erilised formaalsused või mitte.

59. Vahest võiks otsitava kriteeriumi siis leida asjaolus, et kättetoimetamine on kõnealuse juriidilise dokumendi toime jaoks vajalik, mis viiks lõppkokkuvõttes vahetegemiseni dokumentidel, millel ei ole õigusmõju, kui neid pole kätte toimetatud, st mille täitmise tingimus on kättetoimetamine isikule, keda dokumendi tagajärjed tõenäoliselt mõjutavad, ja dokumentidel, mille õigusmõju ei sõltu kättetoimetamisest ( 44 ).

60. Selle kriteeriumi kasutuselevõtmine paigutaks siiski kontseptuaalse raskuse kõigest ümber, ilma seda lahendamata, kuna vahetegemine dokumentidel, millel on õigusmõju ainult kättetoimetamise korral, ja dokumentidel, mille mõju kättetoimetamisest ei sõltu, on ise ebakindel. Seega on minu arvates vaja anda selgem juhis, tuginedes kriteeriumile, mis võtab arvesse asjassepuutuva dokumendi adressaadile toimetamise loomulikku ja otsest funktsiooni. Mõistega „kohtuväline dokument” määruse nr 1393/2007 artikli 16 tähenduses tuleks hõlmata kõik dokumendid, mille kättetoimetamine adressaadile on mingi õiguse teostamiseks, tõendamiseks või kaitsmiseks vajalik.

61. Selline laiendamine võiks pakkuda nii nõude esitajale kui ka dokumendi adressaadile suuremat õiguskindlust, eriti tänu võimalusele kasutada edastavate ja dokumentide vastuvõtmiseks pädevate asutuste vahelist üleandmist.

62. Ma ei arva, et pakutud laiendamise tõttu hakataks edastavate asutuste ja vastuvõtvate asutuste vahelist üleandmist rohkem taotlema, mis viiks nende asutuste ülekoormamiseni tööga, nii et nad muutuksid postiasutusteks. Ei maksa nimelt tähelepanuta jätta, et määrusega nr 1393/2007 ette nähtud dokumentide edastamise süsteemis tuleb kulud katta taotluse esitajal ja lisaks on ta kohustatud täitma teatavaid formaalsusi, eriti seoses tõlkimisega.

63. Sellise laiendamise eelis oleks, et niisugused isikud nagu Tecom, kes peavad oma õiguste teostamiseks dokumendi selle adressaadile teatavaks tegema, saaksid täiendavaid tagatisi toimingute puhul, mida komplitseerib asjaolu, et dokument tuleb välisriiki edastada.

64. Neist põhjustest lähtuvalt soovitan vastata Euroopa Kohtul kahele esimesele küsimusele nii, et mõiste „kohtuväline dokument” alla kuuluvad määruse nr 1393/2007 artikli 16 tähenduses ametiasutuse, ametiisiku või mis tahes muude päritoluliikmesriigi õiguse kohaselt selleks pädevate isikute koostatud või tõestatud dokumendid ning kõik dokumendid, mille kättetoimetamine adressaadile on mingi õiguse teostamiseks, tõendamiseks või kaitsmiseks vajalik.

B. Neljas küsimus

65. Kuna neljas küsimus on esimese ja teise küsimusega seotud, analüüsin ma seda enne kolmandat.

66. Nagu selgub eelotsusetaotlusest, tulenevad Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canaria kahtlused, kuidas tõlgendada õigusalase koostöö piiriülese toime ning siseturu nõuetekohase toimimise tingimust, sellest, et kohtuotsuse Roda Golf & Beach Resort ( 45 ) punktis 56 on märgitud, et EÜ artiklis 65 nimetatud õigusalast koostööd võidakse teha nii kohtumenetluses kui ka väljaspool niisugust menetlust, „kui sel koostööl on piiriülene toime ning see on vajalik siseturu nõuetekohaseks toimimiseks” ( 46 ).

67. Seega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas selle kindlakstegemiseks, kas dokument kuulub määruse nr 1393/2007 artikli 16 tähenduses „kohtuvälise dokumendi” mõiste alla, tuleb kontrollida, kas kõnealuse dokumendi kättetoimetamisel on piiriülene toime ja kas see on siseturu nõuetekohaseks toimimiseks vajalik.

68. Selles küsimuses piisab, kui meenutada, et õigusalase koostöö piiriülest toimet ja siseturu nõuetekohase toimimist puudutav tingimus on määruse nr 1393/2007 õiguslik alus.

69. Teleoloogilise ja süstemaatilise tõlgendusmeetodi järgi tuleb seda määrust tõlgendada võttes arvesse eesmärke, mis määrusel sellise õigusliku alusega on.

70. Õigusalase koostöö piiriülese toimega seotud tingimus ei puutu minu arvates siiski asjasse, kui kõne all on määruse nr 1393/2007 kohaldamisala kindlaksmääramine, nimelt selle kohaldamisalasse kuuluvate dokumentide osas, sest olukorrad, mida reguleerib see määrus, mille ese on kohtu- või kohtuvälise dokumendi edastamine ühest liikmesriigist teise, on paratamatult piiriülesed, kuna asjaga on seotud kaks liikmesriiki.

71. See-eest tuleb mõiste „kohtuväline dokument” sisu kindlaksmääramisel arvesse võtta siseturu nõuetekohase toimimise eesmärki. ( 47 ) Ma jagan siiski Saksamaa valitsuse seisukohta, mille kohaselt on siis, kui on kindlaks tehtud, et kõnealune dokument kuulub määruse nr 1393/2007 artikli 16 tähenduses „kohtuväliste dokumentide” kategooriasse, tarbetu igal üksikjuhul eraldi põhjendada, miks on siseturu nõuetekohase toimimise jaoks vaja tagada selle dokumendi kättetoimetamine määruses ette nähtud korras.

72. Niisiis olen seisukohal, et neljandale küsimusele tuleb vastata, et seda, kas kõnealuse dokumendi kättetoimetamisel on piiriülene toime ja kas see on siseturu nõuetekohaseks toimimiseks vajalik, ei ole vaja igal üksikjuhul konkreetse juhu eripäraseid asjaolusid hinnates kontrollida.

C. Kolmas küsimus

73. Oma kolmanda küsimusega soovib eelotsusetaotluse esitanud kohus sisuliselt teada, kas kohtuvälist dokumenti, mis on juba adressaadile kätte toimetatud, võib määruses nr 1393/2007 ette nähtud korras uuesti kätte toimetada.

74. Selle küsimuse vastuses pole minu arvates mingit kahtlust, kui dokumenti ei toimetatud esimesel korral kätte määruses nr 1393/2007 sätestatud korras.

75. Sel juhul on tingimata vaja võimaldada uus kättetoimetamine, mis vastaks neile tingimustele. Põhimõte, mille kohaselt peab dokumentide kättetoimetamine juhtudel, kui kohtu- või kohtuvälise dokumendi adressaat elab välismaal, toimuma määruses nr 1393/2007 ettenähtud viisil, ( 48 ) viitab sellele, et taotluse esitajale on jäetud võimalus dokument selle määruse nõuete kohaselt kätte toimetada.

76. Juhul kui dokument on esimesel korral määruse nr 1393/2007 kohaselt kätte toimetatud, on vastus vähem ilmne. Nagu pakub komisjon, võib põhikohtuasjas sellega tegemist olla, kui nõudekirja kättetoimetamist notariaalaktina võiks käsitada kui otse kättetoimetamist postiteenuseid kasutades, mis on ette nähtud määruse nr 1393/2007 artiklis 14.

77. Oma kohtuotsuses Alder (C‑325/11, EU:C:2012:824) leidis Euroopa Kohus, et määruses nr 1393/2007 ei ole seal ette nähtud edastamisviise tähtsuse järjekorda seatud ( 49 ). Minu arvates on just taotleja ja ainult taotleja ülesanne valida eri vahendite hulgast, mis on tema käsutuses, see, mida ta peab kõige sobivamaks, ja otsustada, kas vajalik on uus edastamine, kui ta on dokumendi korra juba edastanud.

78. Selle kohta tundub mulle, et taotluse esitajal võib olla häid põhjuseid soovida, et dokument, mis on juba kätte toimetatud, uuesti edastataks, ning nende põhjuste asjakohasuse kontrollimine ei ole määruse nr 1393/2007 kohaselt edastavate asutuste ega vastuvõtvate asutuste ülesanne. Näiteks võib juhtuda, et dokumenti ei ole kätte toimetatud tähtaja jooksul, mis on liikmesriigi õiguses selle jaoks ette nähtud.

79. Vastupidine seisukoht, eriti see, kui otstarbekuse kontrollimise tehtaks edastavate ja vastuvõtvate asutuste ülesandeks, seaks neile pealegi vastutuse, mida nad ei pruugi tingimata kanda suuta.

80. Seega leian, et sama dokumenti võib õiguspäraselt mitu korda järjest samal viisil või eri viisidel kätte toimetada ja järelikult tuleb kolmandale küsimusele vastata, et kohtuvälise dokumendi, mis on oma adressaadile juba kätte toimetatud, võib määruses nr 1393/2007 ette nähtud korras uuesti kätte toimetada, isegi kui see toimetati juba esimesel korral selle määruse kohaselt kätte.

IV. Ettepanek

81. Esitatud kaalutlustest lähtuvalt teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Juzgado de Primera Instancia no 7 de Las Palmas de Gran Canaria küsimustele järgmiselt. 1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2007. aasta määruse (EÜ) nr 1393/2007 (kohtu- ja kohtuväliste dokumentide liikmesriikides kättetoimetamise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades („dokumentide kättetoimetamine”), millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1348/2000) artikli 16 tähenduses kohtuvälise dokumendi mõiste alla kuuluvad ametiasutuse, ametiisiku või mis tahes muude päritoluliikmesriigi õiguse kohaselt selleks pädevate isikute koostatud või tõestatud dokumendid ning kõik dokumendid, mille kättetoimetamine adressaadile on mingi õiguse teostamiseks, tõendamiseks või kaitsmiseks vajalik. 2. Seda, kas kõnealuse dokumendi kättetoimetamisel on piiriülene toime ja kas see on siseturu nõuetekohaseks toimimiseks vajalik, ei ole vaja igal üksikjuhul konkreetse juhu eripäraseid asjaolusid hinnates kontrollida. 3. Kohtuvälise dokumendi, mis on oma adressaadile juba kätte toimetatud, võib vastavalt määruses nr 1393/2007 sätestatud tingimustele uuesti kätte toimetada, isegi kui see toimetati juba esimesel korral määruse kohaselt kätte.

( 1 ) Algkeel: prantsuse.

( 2 ) C‑14/08, EU:C:2009:395.

( 3 ) EÜT L 160, lk 37; ELT eriväljaanne 19/01, lk 227.

( 4 ) Selle kohtuotsuse punktid 47 ja 50.

( 5 ) Selle kohtuotsuse punkt 58.

( 6 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. novembri 2007. aasta määrus kohtu- ja kohtuväliste dokumentide liikmesriikides kättetoimetamise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades („dokumentide kättetoimetamine”), millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1348/2000 (ELT L 324, lk 79).

( 7 ) Edaspidi „Tecom”.

( 8 ) Edaspidi „MAN Diesel”.

( 9 ) Edaspidi „Haagi konventsioon”.

( 10 ) EÜT 1997, C 261, lk 2; ELT eriväljaanne 19/01, lk 227, edaspidi „1997. aasta konventsioon”.

( 11 ) Edaspidi „edastavad asutused”.

( 12 ) Edaspidi „vastuvõtvad asutused”.

( 13 ) C‑14/08, EU:C:2009:395.

( 14 ) C‑14/08, EU:C:2009:395.

( 15 ) Vt ELTL artikli 67 lõige 4, kus on sätestatud, et Euroopa Liit hõlbustab õiguskaitse kättesaadavust eelkõige tsiviilasjades tehtud „kohtuotsuste ja kohtuväliste otsuste” vastastikuse tunnustamise põhimõtte kaudu; ELTL artikkel 81, mis näeb ette, et liit arendab õigusalast koostööd piiriülese toimega tsiviilasjades, lähtudes „kohtuotsuste ja kohtuväliste otsuste” vastastikuse tunnustamise põhimõttest ning et Euroopa Parlament ja nõukogu võtavad, eriti kui see on vajalik siseturu nõuetekohaseks toimimiseks, vastu meetmeid, mille eesmärk on tagada „kohtuotsuste ja kohtuväliste otsuste” vastastikune tunnustamine ja täitmine liikmesriikide vahel ning kohtu- ja kohtuväliste dokumentide piiriülene kättetoimetamine, ja protokoll nr 5 Euroopa Investeerimispanga põhikirja kohta, mis näeb oma artikli 11 lõikes 6 ette, et „kohtus ja muudes asjades” esindab panka president või tema eemalejäämise korral asepresident.

( 16 ) Vt „Rapport de la commission spéciale présenté par M. Vasco Taborda Ferreira”, Conférence de La Haye de droit international privé – Actes et documents de la Dixième session – Tome III – Notification, La Haye, 1965, lk 74, mille leheküljel 108 on märgitud, et artikli 17 „eesmärk on anda seoses kohtuväliste dokumentidega isikute käsutusse ettenähtud edastamisviisid, eriti keskasutuse kaudu edastamine”, kuid „konventsiooni saab kohaldada ainult oma pädevuse raames tegutsevatelt osalisriigi asutustelt või ametnikelt pärinevate dokumentide rahvusvaheliseks edastamiseks”. Sellele on veel lisatud, et „[e]sialgne eelnõu ei puuduta eraõiguslike isikute koostatud dokumentide edastamisviisi. Otsustati, et konventsiooni ei tuleks kohaldada, kui dokument ei pärine selliselt ametiasutuselt või -isikult, kes saaks dokumente sorteerida või kontrollida”. Vt ka „Rapport explicatif de M. V. Taborda Ferreira”, op. cit., lk 363, kus on täpsustatud, et „juhul, kui notarit ei loeta tema asukohariigis ametiisikuks, asuti seisukohale, et tema dokumente ei saa konventsiooni mõttes arvesse võtta” (lk 380).

( 17 ) Haagi kättetoimetamiskonventsiooni toimimise praktiline juhend, Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsi alaline büroo, 3. väljaanne, Wilson & Lafleur, Montréal, 2006.

( 18 ) Punkt 67, lk 87.

( 19 ) Idem. Selle juhendi muutmise eelnõu, mille koostas 2014. aasta mais Haagi rahvusvahelise eraõiguse konverentsi alaline büroo, lisab sellesse loetelusse notariaalaktid, kutsed vahendusmenetluse istungile, võlausaldajatelt võlgnikele edastatavad teated, testamendid, teated pärijatele, otsused lastele elatise maksmise kohta ja otsused lahuselu või lahutuse kohta, mille on teinud haldusasutus, kohtutäituri kättetoimetatavad dokumendid ning kohtutäituri poolset täitmist puudutavad aktid ja dokumendid. Muutmise eelnõu on käesoleva ettepaneku koostamise ajal leitav internetiaadressil http://www.hcch.net/upload/wop/2014/2014sc_pd02fr.pdf.

( 20 ) Punkt 67, lk 87 ja 88.

( 21 ) Punkt 70, lk 88 ja 89.

( 22 ) Punkt 68, lk 88.

( 23 ) Idem.

( 24 ) Punkt 70, lk 88.

( 25 ) EÜT 1997, C 261, lk 26.

( 26 ) Vt selle seletuskirja artikli 1 lõike 1 neljas lõik.

( 27 ) EÜT L 298, lk 1; ELT eriväljaanne 19/03, lk 3; ja parandused, EÜT 2002, L 31, lk 88, ja ELT 2003, L 60, lk 3.

( 28 ) ELT L 173, lk 17.

( 29 ) Sellesse kategooriasse kuuluvad Iirimaa („Kõik kohtu- või kohtuvälised dokumendid, mis puudutavad määrusega reguleeritavaid valdkondi”), Itaalia Vabariik („kohtuvälised dokumendid üldiselt”), Luksemburgi Suurhertsogiriik, kes viitas sõnaselgelt enda õigusele („kõik tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuvälised dokumendid, mis on nimetatud Luksemburgi seadustes ja määrustes”), Madalmaade Kuningriik („tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuvälised dokumendid”) ja Rootsi Kuningriik („Dokumendid, mida võib määruse alusel kätte toimetada, on hagiavaldused ja maksekäsumenetluse algatamise avaldused ning muud dokumendid, mida võib või tuleb tsiviil- ja kaubandusasjade kohtu- ja kohtuvälistes menetlustes kätte toimetada”).

( 30 ) Nii on see Belgia Kuningriigi („Kohtusekretäride, prokuratuuri, kohtutäiturite ja notarite väljastatud dokumendid”), Hispaania Kuningriigi („[k]ättetoimetamisele kuuluvad kohtuvälised dokumendid on sellised kohtuvälised dokumendid, mille on välja andnud ametivõim, millel on Hispaania õigusnormide kohaselt dokumentide kättetoimetamise pädevus”) ja Prantsuse Vabariigi puhul („ametiasutuste ja ametiisikute välja antud kohtuvälised dokumendid”).

( 31 ) Tegemist on Saksamaa Liitvabariigiga („Kohtuvälised dokumendid on sellised dokumendid, mis tuleb kätte toimetada õiguse säilitamiseks, teostamiseks või sellest loobumiseks kohtuvälises tsiviil- või kaubandusasjas. Muu hulgas kuuluvad siia [notariaalaktid ja kohtuvälise kokkuleppe dokumendid]”), Austria Vabariigiga („kätte võib [...] toimetada kohtuväliseid dokumente – nimelt väljaspool tsiviilkohtumenetlust tsiviil- või kaubandusasjades õiguste tagamiseks ja nõuete esitamiseks või vastavate õiguste kaitsmiseks mõeldud dokumente”), ja Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigiga („juriidilised dokumendid, mis tuleb kätte toimetada kohtuvälistes tsiviil- või kaubandusasjades”).

( 32 ) Nende liikmesriikide hulka kuuluvad Kreeka Vabariik, kelle loetelu ei paista pealegi hõlmavat midagi peale kohtudokumentide, Portugali Vabariik ja Soome Vabariik.

( 33 ) C‑14/08, EU:C:2009:134.

( 34 ) C‑14/08, EU:C:2009:395.

( 35 ) Punktid 47 ja 50.

( 36 ) Punkt 48.

( 37 ) Punkt 49.

( 38 ) Punkt 59.

( 39 ) C‑14/08, EU:C:2009:134.

( 40 ) Punkt 93.

( 41 ) Kohtuotsus Roda Golf & Beach Resort (C‑14/08, EU:C:2009:395, punkt 56).

( 42 ) C‑14/08, EU:C:2009:395.

( 43 ) Idem.

( 44 ) Selle ühepoolseid juriidilisi dokumente puudutava eristuse kohta vt Flour, J., Aubert, J.‑L., ja Savaux, E., Les obligations – 1. L’acte juridique, 14. väljaanne, Dalloz, Pariis, 2010, lk 465, nr 494.

( 45 ) C‑14/08, EU:C:2009:395.

( 46 ) Kohtujuristi kursiiv.

( 47 ) Vt minu analüüs käesoleva ettepaneku punktis 56.

( 48 ) Vt kohtuotsus Alder (C‑325/11, EU:C:2012:824, punkt 25).

( 49 ) Ibidem (punkt 31).