Direktiivi 2000/78, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, tuleb tõlgendada nii, et selle artikli 3 lõike 1 punkti c ja artikli 3 lõike 3 kohaselt koosmõjus direktiivi põhjendusega 13 kuulub selle direktiivi kohaldamisalasse tasu ELTL artikli 157 lõike 2 tähenduses. Koondamistasu, mida makstakse ametnikele, kes on vabastatud teenistusest ametikoha kaotamise tõttu, kujutab endast rahalist tasu, mida ametnik tööandjalt praegu oma töö eest saab ja järelikult on see tasu ELTL artikli 157 lõike 2 tähenduses ning kuulub seega direktiivi 2000/78 kohaldamisalasse.

Kuna see säte lubab liikmesriikidel näha ette erandi vanuse alusel diskrimineerimise keelu põhimõttest, tuleb seda tõlgendada kitsalt. Direktiivi 2000/78 artikli 6 lõike 2 sõnastus ning selle direktiivi üldine ülesehitus ja eesmärk toetavad asjaolu, et seda sätet tuleks kohaldada üksnes ammendavalt loetletud juhtidel.

Direktiivi 2000/78, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, artiklit 2 ja artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt ei maksta ametnikele, kes on jõudnud vanaduspensioni saamiseks vajalikku ikka, juba ainuüksi sellest asjaolust tulenevalt koondamistasu, mis on ette nähtud ametnikele, kelle teenistussuhe on lõpetatud nende ametikoha kaotamise tõttu.

Eesmärk, mis seisneb selles, et tagada nii ametnike olemasolu kui ka nende kaitse ametikoha kaotamise korral, piirates koondamishüvitist saavate ametnike ringi üksnes nende ametnikega, kes vajavad kaitset ja kes järgivad kohustust olla valmis teenistusse asuma, kuulub tööhõivepoliitikat ja tööturgu hõlmavate õigustatud eesmärkide kategooriasse direktiivi 2000/78 artikli 6 lõike 1 tähenduses. Koondamistasu maksmine üksnes nendele ametnikele, kellel ei ole eelkõige õigust saada vanaduspensioni, ei tundu ebamõistlik seadusandja taotletavat eesmärki arvestades ega ilmselgelt asjakohatu õigustatud eesmärkide saavutamiseks. Siiski, siseriiklikud õigusnormid, mis välistavad automaatselt koondamistasu saajate hulgast nii need ametnikud, kes soovivad pensionile minna ja kes hakkavad järelikult tegelikult vanaduspensioni saama, kui ka need ametnikud, kes soovivad jätkata enda tööalast karjääri avalikus teenistuses ka pärast 65. eluaasta täitumist, ainult sel põhjusel, et viimasena nimetatud ametnikud võiksid oma vanusest tulenevalt sellist pensioni saada, läheb kaugemale sellest, mis on vajalik taotletavate eesmärkide saavutamiseks. Nimelt võib see meede kohustada ametnikke, kes sooviksid tööturule jääda, samuti nõustuma vähendatud vanaduspensioniga võrreldes sellega, mida nad oleksid võinud saada teenistuse jätkamisel kõrgema vanuseni.

Lisaks on nende õigusnormidega taotletavaid õigustatud eesmärke võimalik saavutada ka vähem piiravate, kuid samuti asjakohaste meetmetega. Sätted – mis annaksid koondamistasu saamise õiguse üksnes nendele ametnikele, kes on loobunud ajutiselt vanaduspensioni saamise õigusest, et jätkata enda kutsetegevust, nähes seejuures ette juhul, kui nad keelduvad teisel sobival ametikohal teenistusse asumast, kuritarvituse eest karistavad meetmed – võimaldaksid seega tagada, et koondamistasu saaksid üksnes need ametnikud, kes on tegelikult valmis teisel ametikohal teenistusse asuma.

(vt punktid 51, 58, 66, 67, 69, 72, 74 ja resolutsiooni punkt 2)