6

Üldkohus võttis vaidluse tausta kokku vaidlustatud kohtumääruse järgmistes punktides: „1 Hageja Claudio Necci töötas lepingulise töötajana 1. juulist 2009 kuni 30. juunini 2011 Euroopa Komisjonis […]. 2 Hageja palus 27. oktoobril 2010 kanda personalieeskirjade [mida on muudetud määrusega nr 723/2004] VIII lisa artikli 11 lõike 2 alusel üle Euroopa Liidu institutsioonide pensioniskeemi (edaspidi „liidu pensioniskeem“) pensioniõigused […], mille ta oli omandanud teenistuse ajal Itaalia ametiasutuses. 3 Hageja lahkus 1. juulil 2011 komisjoni teenistusest ja jäi 64 aasta vanuselt pensionile. 4 Komisjon määras 18. juuli 2011. aasta otsusega kindlaks hageja pensioniõigused. Komisjon lõpetas ka tema kuulumise ühisesse ravikindlustusskeemi, tuginedes muude teenistujate teenistustingimuste artiklile 95, mille kohaselt säilib õigus kuuluda ühise ravikindlustusskeemi sellise lepingulise töötaja puhul, kes on olnud liidu teenistuses kuni pensioniikka jõudmiseni tingimusel, et tema teenistusaeg lepingulise töötajana on kestnud üle kolme aasta. 18. juuli 2011. aasta otsust ei ole vaidlustatud. 5 Itaalia pensionifond teatas 12. veebruaril 2014 komisjonile, et [pensioniõiguste ülekandmise] taotluse esitamise päeval oli hageja pensioniõigustele vastava kapitali kogumaksumus 383570,92 eurot. 6 Komisjoni talitused saatsid 18. märtsi 2014. aasta e-kirjana hagejale teabekirja tema pensioniõigusliku staaži aastate arvu esialgse arvutamise kohta, paludes hagejal teha otsus oma pensioniõiguste ülekandmise kohta. Selles dokumendis, milles viidati muude teenistujate teenistustingimuste artiklile 95, tuletati meelde tingimust, mille kohaselt selleks, et olla liidu institutsioonides kindlustatud haiguste riski vastu, on vaja olla institutsioonides tegelikult töötanud kolmeaastase perioodi vältel, ning juhiti hageja tähelepanu tagajärgedele, mis võivad [tema pensioniõiguste ülekandmisel] olla. 7 Hageja saatis 11. aprillil 2014 individuaalsete maksete haldamise ja maksmise ametile e-kirja, milles ta palus pikendada [pensioniõiguste ülekandmise] otsuse tegemise tähtaega. Ta lisas: „Ma tean, et kaotaksin Itaalia ravikindlustuse ja ma ei oleks kindlustatud komisjoni ühises ravikindlustusskeemis. Paluksin rohkem teavet erakindlustuse kohta“. Tähtaega pikendati kuni 5. maini 2014. 8 Hageja võttis 6. mail 2014 vastu esialgse ettepaneku [oma pensioniõiguste ülekandmise kohta], mille tulemusel tunnustati tema täiendavat pensioniõiguslikku staaži – 16 aastat, 9 kuud ja 17 päeva –, mida võetakse liidu pensioniskeemis arvesse. […] 11 Itaalia pensionifond kandis 14. augustil 2017 hageja riigisiseste pensioniõiguste alusel liidu pensioniskeemi üle 387768,73 eurot. 12 Komisjon tegi 19. septembril 2017 esimese otsuse staažilisa kohta pensioniõigusliku staaži aastate eest, mis tõi kaasa selle, et tunnustati hageja õigust, mille alusel lisandus liidu pensioniskeemi 14 aasta ja 9 päeva pikkune täiendav sissemakseperiood. Hageja 18. detsembril 2017 esitatud kaebuse alusel, millega nõustuti 14. märtsil 2018, tõsteti pensioniõiguslikku staažilisa 16 aastale 9 kuule ja 17 päevale. 13 Pärast pensioniõiguste ülekandmist esitas hageja 18. detsembril 2017 individuaalsete maksete haldamise ja maksmise ametile ühise ravikindlustusskeemiga liitumise taotluse. 14 See taotlus jäeti personalieeskirjade artikli 90 lõike 1 [muudetud määrusega nr 1080/2010] artikli 90 lõike 1 kohaselt 18. aprillil 2018 vaikimisi rahuldamata [see vaikimisi rahuldamata jätmise taotlus on ühtlasi vaidlusalune otsus]. 15 Hageja esitas 18. juulil 2018 personalieeskirjade [määrusega nr 1080/2010 muudetud redaktsiooni] artikli 90 lõike 2 alusel [vaidlusaluse otsuse peale] kaebuse. 16 Kaebus jäeti 19. novembri 2018. aasta otsusega rahuldamata. See otsus põhines asjaolul, et kaebus oli vastuvõetamatu, sest see oleks tulnud esitada 18. juuli 2011. aasta otsuse peale, millega määrati kindlaks hageja pensioniõigused ja milles oli märgitud, et ta ei ole ühises ravikindlustusskeemis kindlustatud.“