ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 9. juuli 2009. aasta määrus – Wierer vs. Land Baden-Württemberg

(kohtuasi C‑445/08)

Kodukorra artikli 104 lõike 3 esimene lõik – Juhiluba – Direktiiv 91/439/EMÜ – Siseriikliku juhiloa äravõtmine joobes juhtimise tõttu – Vastuvõtvas liikmesriigis uue juhiloa saamiseks vajaliku meditsiinilis-psühholoogilise kontrolli tõendi esitamata jätmine – Teises liikmesriigis väljastatud juhiluba – Elukohatingimuse kontrollimine vastuvõtva liikmesriigi poolt – Võimalus tugineda teabele, mille on esitanud juhiloa omanik koostöökohustuse alusel, mis lasub tal vastuvõtva liikmesriigi siseriikliku õiguse kohaselt – Võimalus kontroll läbi viia juhiloa väljastanud liikmesriigis

Transport – Maanteevedu – Juhiluba – Direktiiv 91/439 (nõukogu direktiiv 91/439, muudetud määrusega nr 1882/2003, artikli 1 lõige 2, artikli 7 lõige 1 ja artikli 8 lõiked 2 ja 4) (vt punktid 59–63 ja resolutsioon)

Ese

Eelotsusetaotlus – Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg – Nõukogu 29. juuli 1991. aasta direktiivi 91/439/EMÜ juhilubade kohta (EÜT L 237, lk 1; ELT eriväljaanne 07/01, lk 317) artikli 9 tõlgendamine – Teises liikmesriigis väljastatud juhiloa tunnustamast keeldumine elukoha tingimuse rikkumise tõttu –Selleks et kontrollida, kas elukoha tingimus oli juhiloa väljastamise hetkel täidetud, on vastuvõtval liikmesriigil võimalik tugineda teabele, mille juhiloa omanik ise on esitanud haldus- ja kohtumenetluses tal lasuva koostöökohustuse alusel, või vajaduse korral viia kontroll läbi juhiloa väljastanud liikmesriigis – Juhiloa omanik, kellelt on siseriiklik juhiluba joobes juhtimise tõttu ära võetud ning kes ei saa esitada oma elukohaliikmesriigis uue juhiloa saamiseks vajalikku meditsiinilis-psühholoogilise kontrolli tõendit.

Resolutsioon

Nõukogu 29. juuli 1991. aasta direktiivi 91/439/EMÜ juhilubade kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. septembri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1882/2003) artikli 1 lõiget 2, artikli 7 lõiget 1 ning artikli 8 lõikeid 2 ja 4 tuleb tõlgendada nii, et nende sätetega on vastuolus see, kui liikmesriik keeldub oma territooriumil tunnustamast isiku juhtimisõigust, mis tuleneb hiljem teise liikmesriigi poolt antud juhiloast, kui varem on vastuvõtvas liikmesriigis sellelt isikult joobes juhtimise tõttu juhiluba ära võetud ning kui see uus juhiluba on antud väljaspool uue juhiloa väljastamise keeluaega, kui selgub:

– selgituste ja teabe alusel, mis selle juhiloa omanik on andnud haldus- või kohtumenetluses vastuvõtva liikmesriigi siseriiklikust õigusest talle tuleneva koostöökohustuse täitmise raames, et selle juhiloa väljastanud liikmesriik ei ole järginud elukoha tingimust,

või

– et teave, mis saadi loa väljastanud liikmesriigis vastuvõtva liikmesriigi ametivõimude ja kohtu läbi viidud uurimise käigus, ei ole viimati nimetatud riigilt saadud vaieldamatu teave, mis tõendaks, et juhiloa omaniku peamine elukoht ei olnud selle riigi territooriumil viimase poolt juhiloa väljastamise ajal.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 20. mai 2009. aasta määrus – Seaport Investment vs. Department of the Environment for Northern Ireland

(kohtuasi C‑454/08)

Eelotsusetaotlus – Vastuvõetamatus

Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Küsimused, mis on esitatud faktilist ja õiguslikku konteksti piisavalt täpsustamata – Küsimused, mis esitati tarvilikku vastust välistavas kontekstis – Ilmselge vastuvõetamatus (EÜ artikkel 234) (vt punktid 8–10)

Ese

Eelotsusetaotlus – Court of Appeal in Northern Ireland – Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. juuni 2001. aasta direktiivi 2001/42/EÜ teatavate kavade ja programmide keskkonnamõju hindamise kohta (EÜT L 197, lk 30; ELT eriväljaanne 15/06, lk 157) artikli 6 lõike 2, artikli 6 lõike 3 ja artikli 6 lõike 4 tõlgendamine – Asutuste määramine, kellega tuleb konsulteerida ja keda kavade või programmide rakendamisega kaasnev keskkonnamõju tõenäoliselt puudutab – Avalikkuse ja asutuste teavitamise ning nendega konsulteerimise üksikasjalik kord.

Resolutsioon
19

Lebensmittelinstitut Braunschweig (Braunschweigi toiduaineinstituut), mis on Niedersächsisches Landesamt für Verbraucherschutz und Lebensmittelsicherheiti (Alam-Saksi liidumaa tarbijakaitse ja toiduohutuse amet) haldusalas ja kus põhikohtuasjas asjassepuutuvat proovi analüüsiti, tegi kindlaks, et proovi lehmapiima sisaldus on 21% (±2%). Avastamispiir on 3%. Selle tulemusena ta leidis, et eespool viidatud nimetus on LFGB § 11 lõike 1 punkti 1 tähenduses eksitav ja vaidlustas nimetuse.
1.

18. märtsil 1999. aastal sõlmitud tähtajalist tööd käsitleva raamkokkuleppe – mis on ära toodud nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivi 1999/70/EÜ (milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta) lisas – klausli 5 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus järjestikuste tähtajaliste töölepingute kasutamine, kui see toimub ainuüksi põhjusel, et see on ette nähtud liikmesriigi üldkohaldatavate õigusnormidega. Vastupidi – mõiste „objektiivsed alused” selle klausli mõttes nõuab, et niisugust spetsiifilist laadi töösuhteid – nagu siseriiklikes õigusnormides ettenähtud – kasutataks vaid juhul, kui seda õigustavad asjassepuutuva töö ning töötamise tingimustega seotud konkreetsed asjaolud.
Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (teine koda) 25. juuni 2008. aasta määruse peale kohtuasjas T‑185/08: VDH Projektentwicklung ja Edeka Rhein‑Ruhr

vs.

komisjon, millega Esimese Astme Kohus lükkas ilmse vastuvõetamatuse tõttu tagasi tegevusetushagi, milles paluti tuvastada komisjoni tegevusetus, mis seisnes väidetavalt selles, et viimane ei rakendanud ehitustööde kontsessiooni ning töövõtulepingu sõlmimisel kohe direktiivi 89/665/EMÜ artiklis 3 ette nähtud heastamismeedet ega teavitanud Saksamaa Liitvabariiki sama direktiivi artikli 3 lõike 2 kohaselt – Füüsiliste ja juriidiliste isikute tegevusetushagi – Nõue, et hagejal on tegevusetushagiga vaidlustatud aktiga otsene puutumus.
Ajutiste meetmete kohaldamine – Nõue kohaldada ajutisi meetmeid, millega taotletakse esiteks, et peatataks komisjoni 18. septembri 2007. aasta kirja kohaldamine, milles apellandile teatati, et komisjon ei saa astuda Saksamaa kohtumenetlusse apellandi toetuseks, ning teiseks, et makstaks ajutist hüvitist.
91

Tegelikult märkis Esimese Astme Kohus üksnes seda, et määruse nr 40/94 artikli 51 lõigete 1 ja 2 vastavad reguleerimisalad on erinevad. Lõige 1 ei luba tunnistada kehtetuks kaubamärki, mis on kasutamisega omandanud eristusvõime enne registreerimistaotluse esitamist, kuna sellise kaubamärgi registreerimisel ei ole rikutud asjaomase määruse artikli 7 sätteid. Sama artikli lõige 2 käsitleb aga üksnes neid kaubamärke, mis on muutunud eristusvõimeliseks registreerimise järel toimunud kasutamise tagajärjel, olgugi et need registreeriti kõnealuse määruse artikli 7 lõike 1 punkte b–d rikkudes ning olgugi, et need oleks seetõttu pidanud kehtetuks tunnistama.
EUROOPA KOHTU MÄÄRUS (viies koda)

23. oktoober 2009

Liidetud kohtuasjad C‑561/08 P ja C‑4/09 P

Euroopa Ühenduste Komisjon

versus

Gerasimos Potamianos

ja

Gerasimos Potamianos

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Apellatsioonkaebus – Avalik teenistus – Ajutine teenistuja – Tähtajalise lepingu pikendamata jätmine – Isikut kahjustav meede

Ese: Euroopa Ühenduste Komisjoni esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 15. oktoobri 2008. aasta otsuse peale kohtuasjas T‑160/04: Potamianos vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus veel avaldamata), millega nimetatud kohus lükkas tagasi komisjoni väite, et G. Potamianose hagi on vastuvõetamatu, sest see esitati hilinenult. G. Potamianose apellatsioonkaebus eespool viidatud kohtuotsuse peale, millega Esimese Astme Kohus jättis rahuldamata tema hagi, milles ta nõudis, et tühistataks teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse otsus jätta tema ajutise teenistuja leping pikendamata.

Otsus: Jätta apellatsioonkaebused rahuldamata. Pooled kannavad ise oma kohtukulud.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hagi – Isikut kahjustav meede – Teatis, millega antakse ajutisele teenistujale teada, et tema lepingut ei pikendata – Lepingust eraldiseisev otsus – Hõlmamine

(Personalieeskirjad, artikli 90 lõige 1)

2. Apellatsioonkaebus – Väited – Esimese Astme Kohtus esitatud väidete ja argumentide pelk kordamine – Õigusnormi väidetava rikkumise määratlemata jätmine – Vastuvõetamatus

(EÜ artikli 225 lõige 1; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58esimene lõik; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 112 lõike 1punkt c)
Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (kuues koda) 3. novembri 2008. aasta määruse peale kohtuasjas T‑196/08: Srinivasan

vs.

Euroopa Ombudsman, millega Esimese Astme Kohus jättis rahuldamata hagi, millega paluti tühistada ombudsmani otsus lõpetada menetlus hageja kaebuse osas, milles hageja palus tuvastada, et komisjon ei olnud nõuetekohaselt käsitlenud tema kaebust, et Iiri ametiasutused on väidetavalt rikkunud nõukogu 10. septembri 1984. aasta direktiivi 84/450/EMÜ, mis käsitleb eksitava reklaamiga seotud liikmesriikide õigus- ja haldusnormide ühtlustamist (EÜT L 250, lk 1; ELT eriväljaanne 15/01, lk 227).
53

Impordi- või eksporditollimaksu tagasimaksmine või vähendamine, mida võidakse teha ainult teatavatel tingimustel ja konkreetselt ette nähtud juhtudel, on erand tavapärasest impordi- ja ekspordikorrast ning järelikult tuleb niisugust tagasimaksmist või vähendamist reguleerivaid sätteid tõlgendada kitsalt. Kuna „heausksus” on impordi- või eksporditollimaksude tagasimaksmise või vähendamise taotlemisel sine qua non tingimus, tähendab see, et antud mõistet tuleb tõlgendada selliselt, et tagasimaksmise või vähendamise juhtude arv on piiratud (vt selle kohta 11. novembri 1999. aasta otsus kohtuasjas C-48/98: Söhl & Söhlke, EKL 1999, lk I-7877, punkt 52, ja . aasta otsus kohtuasjas C-38/07 P: Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading vs. komisjon, EKL 2008, lk I-8599, punkt 60).
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 29. septembri 2011. aasta määrus – Grisoli vs. Regione Lombardia

(kohtuasi C‑315/08)

Kodukorra artikli 104, lõike 3 esimene lõik – ELTL artikkel 49 – Asutamisvabadus – Rahvatervis – Apteegid – Lähedus – Elanikkonna ravimitega varustamine – Tegevusluba – Apteekide territoriaalne jaotus – Apteekidevaheline minimaalne vahemaa

Asutamisvabadus – Piirangud – Liikmesriigi õigusnormid, mis nõuavad konkreetses piirkonnas uute apteekide avamiseks eelnevat haldusluba – Loa saamise tingimused, mis on seotud elanike tihedusega ja apteekidevahelise minimaalse kaugusega – Vastuvõetavus – Tingimused – Kontrollimine siseriikliku kohtu poolt (ELTL artikkel 49) (vt punktid 21–38 ja resolutsioon)

Ese

Eelotsusetaotlus – Consiglio di Stato – EÜ artiklite 152 ja 153 tõlgendamine – Uute apteekide avamine – Siseriiklikud õigusnormid, mis piiravad uue apteegi avamise võimalust elanike arvust lähtuvalt ning määravad kindlaks uue apteegi avamiseks loa saamise tingimused

Resolutsioon

ELTL artikliga 49 ei ole vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid nagu põhikohtuasjas, mis seavad piirangud uute apteekide asutamisele, nähes ette, et

– omavalitsustes, kus elanike arv on alla 4000 võib olla ainult üks apteek, ja

– omavalitsustes, kus on elanikke üle 4000 on uue apteegi asutamise tingimusteks, et oleks saavutatud vähemalt 50% apteegi avamiseks nõutavast elanike arvust ning et esineks minimaalne kaugus olemasolevatest apteekidest,
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 6. oktoobri 2010. aasta määrus – Sáez Sánchez ja Rueda Vargas vs. Junta de Andalucia jt

(kohtuasi C‑563/08)

Kodukorra artikli 104 lõike 3 esimene lõik – ELTL artikkel 49 – Asutamisvabadus – Rahvatervis – Apteegid – Lähestikku asumine – Elanikkonna varustamine ravimitega – Tegevusluba – Apteekide territoriaalne jaotatus – Demograafilise tiheduse kriteeriumil põhinevate piirangute kehtestamine – Apteekidevaheline minimaalne vahemaa

Asutamisvabadus – Piirangud – Siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt peab teatavas piirkonnas uute apteekide avamiseks olema ametiasutuse luba (ELTL artikkel 49) (vt punktid 14–34 ja resolutsioon)

Ese

Eelotsusetaotlus – Juzgado de lo Contencioso-Administrativo nº2 de Granada – EÜ artikli 43 tõlgendamine – Regulatsioon, mis näeb ette tingimused uute apteekide avamiseks – Elanike arvust ja vajadusest säilitada apteekidevaheline minimaalne vahemaa tulenevad piirangud.

Resolutsioon

ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole põhimõtteliselt vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis kehtestavad piirangud uute apteekide tegevuslubade väljastamisele, nähes ette, et:

– igas ravimimüügi piirkonnas võib põhimõtteliselt iga 2800 elaniku kohta asutada ühe apteegi;

– täiendava apteegi võib asutada alles selle künnise ületamisel ja enam kui 2000 elaniku kohta; ning

– iga apteegi puhul tuleb kinni pidada minimaalsest vahemaast teiste olemasolevate apteekidega, milleks on üldreeglina 250 meetrit.

Niisugused liikmesriigi õigusnormid on ELTL artikliga 49 siiski vastuolus osas, milles 2800 elaniku ja 250-meetrise vahemaa üldreeglid takistavad kõigil demograafiliste eritunnustega geograafilistel aladel asjakohase apteegiteenuse osutamiseks piisava arvu apteekide asutamist; seda, kas see on nii, tuleb kontrollida liikmesriigi kohtul.
19

Lisaks ei viita miski kohtutoimikus sellele, et käesolevas asjas oleks käimas Amtsgerichtis vaidlus Amiraike ja võimaliku kostja vahel. Vastupidi, eelotsusetaotluse sissejuhatavas osas on märgitud, et tegemist on üksnes äriõigust puudutava „kohtuasjaga”, mitte „õigusvaidlusega”. Kohtuotsuse sissejuhatavas osas on nimetatud üksnes AeroCC nimi ja aadress. Lisaks ei maini eelotsusetaotluse asjaolude kirjeldus ühtegi isikut ega institutsiooni, kes vaidleks vastu Amiraike taotlusele, mis on seotud AeroCC-ga, kelle enamusosanik on Amiraike.
Euroopa Kohtu (viies koda) 5. veebruari 2010. aasta määrus – Molter vs. Saksamaa

(kohtuasi C-361/09 P)

„Apellatsioonkaebus — Füüsilise või juriidilise isiku esitatud hagi liikmesriigi vastu — Üldkohtu ilmne pädevuse puudumine”

Menetlus — Füüsilise või juriidilise isiku esitatud hagi, mille eesmärk on tuvastada, et liikmesriik on rikkunud ühenduse õigust — Ühenduse kohtu ilmne pädevuse puudumine — Vastuvõetamatus (EÜ artikkel 225 jj; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 51; Euroopa Kohtu kodukord, artikkel 119) (vt punktid 4–6)

Ese

Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (kaheksas koda) 12. augusti 2009. aasta määruse peale kohtuasjas T-141/09: Molter vs. Saksamaa, millega Üldkohus jättis ilmselge ebapädevuse tõttu läbi vaatamata hagi, millega sooviti eelotsust seoses ühenduse õiguse tõlgendamisega mittediskrimineerimise küsimuses, ja teise võimalusena nõuti niisuguse väidetava kahju hüvitamist, mis on tekkinud seetõttu, et Saksa kohtud on rikkunud kohustust esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotlus.

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja H. Molterilt.

Euroopa Kohtu (viies koda) 5. veebruari 2010. aasta määrus – Molter vs. Saksamaa

(kohtuasi C-361/09 P)

„Apellatsioonkaebus — Füüsilise või juriidilise isiku esitatud hagi liikmesriigi vastu — Üldkohtu ilmne pädevuse puudumine”

Menetlus — Füüsilise või juriidilise isiku esitatud hagi, mille eesmärk on tuvastada, et liikmesriik on rikkunud ühenduse õigust — Ühenduse kohtu ilmne pädevuse puudumine — Vastuvõetamatus (EÜ artikkel 225 jj; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 51; Euroopa Kohtu kodukord, artikkel 119) (vt punktid 4–6)

Ese

Apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (kaheksas koda) 12. augusti 2009. aasta määruse peale kohtuasjas T-141/09: Molter vs. Saksamaa, millega Üldkohus jättis ilmselge ebapädevuse tõttu läbi vaatamata hagi, millega sooviti eelotsust seoses ühenduse õiguse tõlgendamisega mittediskrimineerimise küsimuses, ja teise võimalusena nõuti niisuguse väidetava kahju hüvitamist, mis on tekkinud seetõttu, et Saksa kohtud on rikkunud kohustust esitada Euroopa Kohtule eelotsusetaotlus.

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
Keywords

Summary



Keywords

1. Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Keeldumispõhjuste eraldi hindamine iga registreerimistaotluses nimetatud kauba või teenuse suhtes – Registreerimisest keeldumise põhjendamise kohustus – Ulatus

(Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 7 lõiked 1 ja 73)

2. Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Erinevate keeldumispõhjuste eraldi hindamine – Määruse nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktides b–d sätestatud keeldumispõhjuste kohaldamisalade kattumine

(Nõukogu määrus nr 40/94, artikli 7 lõige 1)

Summary

1. Määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 7 lõikes 1 loetletud absoluutsete keeldumispõhjuste kontrollimine peab esiteks puudutama iga kaupa või teenust, mille jaoks kaubamärki soovitakse registreerida, ja teiseks peab otsus, millega pädev asutus kaubamärgi registreerimisest keeldub, olema põhimõtteliselt põhjendatud iga sellise kauba või teenuse osas.

Sellegipoolest, kui sama keeldumispõhjus esitatakse kaupade või teenuste kategooria või rühma kohta, võib pädev ametiasutus piirduda üldise põhjendusega, mis hõlmab kõiki asjaomaseid kaupu või teenuseid. Muu hulgas ei või selle pädevale ametiasutusele antud võimalusega rikkuda põhinõuet, et kõigile otsustele, millega keeldutakse andmast ühenduse õiguses tunnustatud õigust, tuleb kohaldada selle õiguse tõhusa kaitse tagamise eesmärgil kohtulikku kontrolli ja et see kontroll peab hõlmama põhjenduste õiguspärasust

Esiteks hõlmab see võimalus vaid kaupu ja teenuseid, mille vahel on piisavalt otsene ja konkreetne seos, selleks et need moodustaksid kõnealuste kaupade või teenuste piisavalt homogeense kategooria või rühma. Teiseks ei ole niisuguse homogeensuse tuvastamiseks piisav üksnes asjaolu, et kõnealused kaubad või teenused kuuluvad Nizza kokkuleppe samasse klassi, sest mainitud klassidesse kuuluvad sageli väga erinevad kaubad või teenused, mille vahel ei ole tingimata piisavalt otsest ja konkreetset seost.

(vt punktid 37–40)

2. Kuigi määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punktides b–d osutatud kaubamärgi registreerimisest keeldumise absoluutsete põhjuste vastavad kohaldamisalad teatud määral kattuvad, on kõik selle määruse artikli 7 lõikes 1 nimetatud keeldumispõhjused siiski teineteisest sõltumatud ning vajavad eraldi hindamist.

Absoluutsete keeldumispõhjuste kohaldamisalade kattumine tähendab, et kaupade või teenuste omadusi kirjeldaval sõnamärgil võib sel põhjusel puududa eristusvõime nende samade kaupade või teenuste suhtes, ilma et see piiraks siiski teiste põhjuste kohaldamist, mis võivad õigustada selle eristusvõime puudumist.

(vt punktid 50, 52)
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 13. jaanuari 2010. aasta määrus – Calestani ja Lunardi vs. Agenzia delle Entrate – Ufficio di Parma

(liidetud kohtuasjad C-292/09 ja C-293/09)

„Eelotsusetaotlus — Ilmselge vastuvõetamatus”

1. Eelotsuse küsimused — Euroopa Kohtu pädevus — Piirid — Siseriikliku kohtu pädevus — Vaidluse asjaolude tuvastamine ja hindamine — Eelotsuse küsimuse vajalikkus ja tõstatatud küsimuste asjakohasus — Siseriikliku kohtu hinnang (EÜ artikkel 234) (vt punktid 18 ja 19)

2. Eelotsuse küsimused — Vastuvõetavus — Küsimused, mis on esitatud ilma piisavalt täpse faktilise ja õigusliku raamistiku kirjelduseta (EÜ artikkel 234; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23) (vt punktid 20–29)

Ese

Eelotsusetaotlus – Commissione tributaria provinciale di Parma – Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 13 B osa punkti c tõlgendamine – Sellise kauba tarnimise maksust vabastamine, mida kasutatakse täielikult maksust vabastatud tegevuseks või mille puhul ei võinud käibemaksu maha arvata – Siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt on see maksust vabastamine välistatud.

Resolutsioon

Commissione tributaria provinciale di Parma (Itaalia) 9. ja 17. juuni 2009. aasta otsustega esitatud eelotsusetaotlused on ilmselgelt vastuvõetamatud.

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 13. jaanuari 2010. aasta määrus – Calestani ja Lunardi vs. Agenzia delle Entrate – Ufficio di Parma

(liidetud kohtuasjad C-292/09 ja C-293/09)

„Eelotsusetaotlus — Ilmselge vastuvõetamatus”

1. Eelotsuse küsimused — Euroopa Kohtu pädevus — Piirid — Siseriikliku kohtu pädevus — Vaidluse asjaolude tuvastamine ja hindamine — Eelotsuse küsimuse vajalikkus ja tõstatatud küsimuste asjakohasus — Siseriikliku kohtu hinnang (EÜ artikkel 234) (vt punktid 18 ja 19)

2. Eelotsuse küsimused — Vastuvõetavus — Küsimused, mis on esitatud ilma piisavalt täpse faktilise ja õigusliku raamistiku kirjelduseta (EÜ artikkel 234; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23) (vt punktid 20–29)

Ese

Eelotsusetaotlus – Commissione tributaria provinciale di Parma – Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 13 B osa punkti c tõlgendamine – Sellise kauba tarnimise maksust vabastamine, mida kasutatakse täielikult maksust vabastatud tegevuseks või mille puhul ei võinud käibemaksu maha arvata – Siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt on see maksust vabastamine välistatud.

Resolutsioon

Commissione tributaria provinciale di Parma (Itaalia) 9. ja 17. juuni 2009. aasta otsustega esitatud eelotsusetaotlused on ilmselgelt vastuvõetamatud.
Kohtuasi C-112/09 P

Sociedad General de Autores y Editores (SGAE)

versus

Euroopa Komisjon

„Apellatsioonkaebus — Tühistamishagi — Hagi esitamise tähtaeg — Vastuvõetamatus tähtaja möödalaskmise tõttu — Mõiste „vabandatav eksimus” — Ilmselgelt põhjendamatu apellatsioonkaebus”

Euroopa Kohtu määrus (kaheksas koda), 14. jaanuar 2010 I ‐ 353

Kohtumääruse kokkuvõte

Menetlus – Hagi esitamise tähtaeg – Aegumine – Vabandatav eksimus – Mõiste – Ulatus

Hagi esitamise tähtaega puudutavate ühenduse õigusnormide kohaselt saab vabandatav eksimus, mis õigustab neist õigusnormidest kõrvalekaldumist, esineda üksnes sellistel erakorralistel asjaoludel, mil asjaomane institutsioon on toiminud viisil, mis iseenesest või olulisel määral eksitab heauskset isikut, kes tõendab, et on üles näidanud tavapäraselt informeeritud ettevõtjale kohast hoolsust. Asjaomane institutsioon on see, kes on vastu võtnud hagi esemeks oleva akti. Vabandatav eksimus võib tuleneda ka kohtu enda tegevusest, kui viimane eksitab isikut.

Mis puudutab Üldkohtule hagi esitamise tähtaegu, siis kuna Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 101 lõike 1 punktide a ja b sõnastus on selge ning arusaadav ega kätke erilisi tõlgendusraskusi, puudub tavapäraselt informeeritud ettevõtjal selle sätte kohaldamiseks igasugune vajadus lähtuda mõne teise institutsiooni antud tõlgendusest muule sarnasele sättele nagu määruse nr 1182/71, millega määratakse kindlaks ajavahemike, kuupäevade ja tähtaegade suhtes kohaldatavad eeskirjad, artikkel 3.

Lisaks, kuna seisukoha andmine hagi esitamise tähtaja arvutamise kohta ei kuulu Üldkohtu kantselei ametniku ülesannete hulka ega tema pädevusalasse, ei saa hageja väita, et ta näitas üles tavapäraselt informeeritud ettevõtjalt nõutavat hoolsust, paludes Üldkohtu kantseleilt oma tähtaegade arvutamise täpsuse kohta kinnitust.

(vt punktid 20, 22, 24, 27, 29)