ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Esimene väide, et vaidlustatud otsuse tegemisel ei järgitud olulisi menetlusnorme. — Otsuses ei ole piisavalt põhjendatud, miks keelata või lubada ainult osaliselt tutvuda dokumentidega, arvestades, et puudub seos Euroopa Kohtus pooleli oleva menetluse, millele tugineti (liidetud kohtuasjad C-350/17: Mobit (1) ja C-351/17: Autolinee Toscane (2)), ja dokumentidega tutvumise taotluse vahel. — Piisav põhjendus on oluline menetlusnorm ja Euroopa Komisjon on kohustatud seda alati järgima. — Piisava põhjenduse puudumine tähendab, et vaidlustatud otsus on vastuolus ELTL artikli 296 teise lõiguga ja järelikult tuleb see ELTL artikli 264 esimese lõigu alusel tühistada.
—

Neljandaks on väidetud, et isegi kui turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja kriteerium on kohaldatav, ei ole komisjon seda õigesti kohaldanud. See kriteerium saab põhineda üksnes andmetel, mis on tuvastatud seoses konkreetse kasutaja tegevusega. Nimetatud kriteeriumiga on kokkusobimatu kasutada keskmisi näitajaid, mis on saadud teistelt arvutustes osalevatelt omavalitsustelt ja lisaks jätta tähelepanuta reovee infrastruktuurile ja puhastusjaamade laiendamisele tehtavate kulutuste näol puhastusjaamade kantavad märkimisväärsed kapitalikulud ühendamaks suuri abisaavaid ettevõtjaid omavalitsusele kuuluva puhastusjaamaga.
3.

Kolmas väide, et on rikutud hageja põhiõigusi, rikkudes nimelt ELTL artiklit 67, ELL artiklit 6, otsuse 2015/443 artiklit 3 ning põhiõiguste harta artikleid 6, 7, 8, 15, 27, 31, 41, 42, 47, 48 ja 49. See väide jaguneb kolmeks osaks: — esimese osa kohaselt on rikutud õigust vabadusele, eraelule, isikuandmete kaitsele ja õigust oma kutsealal vabalt töötada; — teise osa kohaselt on rikutud õigust heale haldusele, läbipaistvusele, õigust dokumentidega tutvuda ja õigust tõhusale õiguskaitsevahendile, samuti on rikutud süütuse presumptsiooni ja kaitseõigusi; — kolmanda osa kohaselt on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet ja põhiõiguste harta artiklit 49.
3.

Kolmas väide puudutab mõiste „valikulisus“ rikkumist ELTL artikli 107 seisukohast, kuna võetud meetmed on valikulised. See väide jaguneb kolme ossa: — esimene osa käsitleb argumenti, et OPCAd ei saa kohelda diskrimineerivalt erinevaid koolitusi, mis rahuldavad sama vajadust ja mis on Prantsuse riigi poolt kõik ühte moodi tunnustatud; — teine osa puudutab argumenti, et Prantsuse riigi sekkumised viib OPCAd eksitusse koolituste sisu osas, mis vastavad seaduslikele nõuetele ja mille hüvitamist saab nõuda; — kolmas osa käsitleb argumenti, et kahe koolitussüsteemi (CACES® ja PCE®) diskrimineerivat kohtlemist ei õigusta võrdlusel aluseks võetava süsteemi laad ega üdine ülesehitus.
2.

Teine väide, et tehtud on ilmseid hindamisvigu — Hageja väidab, et seoses asjaoluga, et kostja ei järginud tema kaitseõiguseid, tegi ta ka mitu ilmset hindamisviga.
—

sellest tulenevalt mõista välja vastavad summad alates nõudes esitatud kuupäevadest koos viivitusintressiga (EKP määr + 2 punkti). Kohus peaks leidma, et parandusmaksed, mis ei puuduta kuud, mille jooksul need tehti, tuleks maksustada nii, nagu seda oleks tehtud siis, kui need oleks tehtud õigel ajal vastavalt määrusele (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 260/68; (1)
—

Esimene väide, et on rikutud Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade VII lisa artikli 3 lõiget 1 ja ravikulude hüvitamise üldisi rakendussätteid ning kostja poolt tõlgenduse muutmisega on rikutud omandatud õigusi, õiguspärast ootust, õiguskindlust ja hea halduse põhimõtet.
—

rahuldada käesolev hagi ning võtta vastu argumendid ja dokumendid (sh need, mis on esitatud käesoleva hagi lisana, ja need, mille hageja esitas vastulausete osakonna ja apellatsioonikoja menetluses);
1.

Esimene väide, et kostja rikkus Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade artiklit 45. Vaidlustatud otsuses on tehtud mõningaid ilmseid hindamisvigu; peale selle ei olnud otsus piisavalt põhjendatud ja sellega ei olnud tõendatud, et hageja teenete hindamine toimus võrdse kohtlemise põhimõtet järgides.
19. septembril 2018 esitatud hagi – Sensient Colors Europe versus komisjon

(Kohtuasi T-556/18)

(2018/C 399/69)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Sensient Colors Europe GmbH (Geesthacht, Saksamaa) (esindajad: advokaadid M. Hagenmeyer, D. Zechmeister ja W. Berlit)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada kostja 31. juuli 2018. aasta otsus (DG Sante/E2/RP/amf(2018)4523972), millega tunnistati kehtetuks taotlus lubada liidus turule uus toit ja uuendada liidu loetelu kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2015/2283 (1) artikliga 9 (asja nr NF 2018/0355) ning lõpetati taotluse läbivaatamise menetlus, ja

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhineb ainsal väitel, milles hageja leiab, et rikutud on komisjoni rakendusmääruse (EL) 2017/2469 (2) artikli 6 lõikeid 1 ja 5 ning määruse 2015/2283 artikli 10 lõiget 1 koostoimes lõikega 3 ning artikli 11 lõiget 1 koostoimes artikli 12 lõikega 2.

Sellega seoses märgib hageja muu hulgas, et kostja on valesti leidnud, et taotluse esemeks olev värviekstrakt, mis põhineb clitoria ternatea kuivatatud õitel, ei kuulu määruse 2015/2283 kohaldamisalasse ning on toidu lisaaine määruse nr 1333/2008 artikli 3 lõike 2 punkti a tähenduses.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2015. aasta määrus (EL) 2015/2283, mis käsitleb uuendtoitu, millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EL) nr 1169/2011 ning tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 258/97 ja komisjoni määrus (EÜ) nr 1852/2001 (ELT L 327, 11.12.2015, lk 1).

(2) Komisjoni 20. detsembri 2017. aasta rakendusmäärus (EL) 2017/2469, millega kehtestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2015/2283 artiklis 10 osutatud taotluste haldus- ja teadusnõuded (ELT L 2017, L 351, lk 64).
—

ELTL artikli 265 alusel tuvastada, et komisjon on rikkunud komisjoni määruse (EL) nr 389/2013 (1) artikli 52 lõiget 2, kuna komisjon on jätnud pärast Saksamaa Liitvabariigilt 8. veebruaril 2018 teate saamist andmata põhihaldajale korralduse teha ELi tehingulogis hoitavas riiklikus eraldustabelis hageja käitise kohta (EU-ID DE000000000000060) vastavad muudatused;
2.

Teine väide, et on rikutud õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet. Isegi kui käesolevas asjas on rikutud määruse nr 809/2014 (millega siinkohal ei ole tegemist), oli Tšehhi Vabariigil õigus õiguspärasele ootusele, et tema kontrollisüsteem oli kooskõlas ELi õigusega, tuginedes komisjoni järeldustele pärast eelmist auditit, milles komisjon nõustus sellega, et kohapeal läbiviidud kontrollimised olid kooskõlas ELi õigusega.
1.

Esimene väide, et vaidlustatud otsus on õigusvastane, kuna sellega on rikutud õigusnormi. — Sellega seoses väidab hageja, et nõukogu ei ole tõendanud, et hageja toetab tahtlikult Iraani tuumarelva leviku tõkestamise seisukohast tundlikke tuumaenergiaalaseid tegevusi, mis väidetavalt on õiguslik alus hageja kandmiseks määruse nr 267/2012 IX lisasse. — Peale selle väidab hageja, et sellega, et nõukogu ei esitanud hagejale kinnitavaid tõendeid, on rikutud tõhusa kohtuliku kaitse põhimõtet.
1.

Esimene väide, et vaidlustatud otsuses on vääralt hinnatud õigusnorme ja ilmselgelt vääralt hinnatud asjaolusid. — Euroopa Komisjon on vääralt hinnanud asjaolusid, kui jõudis järeldusele, et hagejale (Tšehhi Vabariiki puudutavas osas) ette heidetavat konkurentsivastast tegutsemist käsitles Tsehhi Vabariigi konkurentsiamet, ning hinnanud juhtumi puhul vääralt õigusnorme, kui leidis, et tingimused määruse nr 1/2003 artikli 13 kohaldamiseks olid (Tšehhi Vabariiki puudutavas osas) täidetud. — Euroopa Komisjon ei analüüsinud põhjalikult kõiki hageja poolt talle teatatud faktilisi ja õiguslikke asjaolusid ning sel põhjusel hindas asjaolusid vääralt, kui jõudis järeldusele, et hageja kirjalikud märkused ei vii kaebusele teistsuguse hinnangu andmiseni ning et ELTL artikli 101 rikkumise tuvastamise tõenäosus näib olevat madal, ning andis juhtumile väära õigusliku hinnangu, kui leidis, et määruse nr 773/2004 artikli 7 lõike 2 kohaldamise tingimused olid täidetud.
5.

Viies väide, et need rikkumised põhjustasid hagejatele kahju, sest kui neid ei oleks toime pandud, oleksid hagejad võinud saada tulu 2012. aasta novembris sõlmitud lepingutest, mis tähendab, et nüüd tuleb hagejad kahju hüvitamisega seada olukorda, milles nad oleks, kui õigusvastast otsust ei oleks tehtud, ja käesolev hagi on ainus võimalus tagada, et neile asjakohane hüvitis makstakse.
1.

Esimene väide, et kostja ilmselgelt eksis ainete D4, D5 ja D6 bioakumuleeruvate omaduste (B) ja ainete D5 ning D6 toksiliste omaduste (T) hindamisel, ületas oma pädevust ja rikkus määruse nr 1907/2006 artiklit 59: — tuginedes liikmesriikide komitee ja riskianalüüsi komitee arvamustele, jättes olemasolevale teabele endapoolse hinnangu andmata ja seega võttes kõnealustes arvamustes sisalduvad vead üle; — järeldades, et ained D4, D5 ja D6 vastavad XIII lisas toodud väga püsiva ja väga bioakumuleeruva aine kriteeriumidele, kuigi püsivus (P) ja bioakumuleeruvus (B) ei olnud samas osas tuvastatud; — jättes arvesse võtmata ainete D4, D5 ja D6 eripära (nende „hübriidse“ laadi), kui ta kohaldas XIII lisas ette nähtud bioakumulatsiooni kriteeriume; — järeldades, et ained D4 ja D5 on bioakumuleeruvad (B/vB), kuigi tõendid, millel tugineti, seda ei kinnitanud; — jättes hindamata uued tõendid ainete D4 ja D5 bioakumulatsiooni (B/vB) kohta, mis said talle teatavaks pärast liikmesriikide komitee ja riskianalüüsi komitee arvamusi; — jättes arvesse võtmata olulised andmed, kui järeldas, et aine D6 on bioakumuleeruv (vB); — jättes arvestamata andmed aine D5 enese toksilisuse kohta ja identifitseeris aine D5 hoopis püsivaks, bioakumuleeruvaks ja toksiliseks, lähtudes aine D4 olemasolust kui lisandist, ja identifitseerides aine D5 püsivaks, bioakumuleeruvaks ja toksiliseks ilma aine D4 sisalduse konkreetsete piirmääradeta, millega liikmesriikide komisjon oli nõustunud; — jättes arvestamata andmed aine D6 enese toksilisuse kohta ja identifitseeris aine D6 hoopis püsivaks, bioakumuleeruvaks ja toksiliseks, lähtudes aine D4 olemasolust kui lisandist, ja identifitseerides aine D6 püsivaks, bioakumuleeruvaks ja toksiliseks ilma aine D4 sisalduse konkreetsete piirmääradeta, millega liikmesriikide komisjon oli nõustunud.
2.

Ajutiste teenistujate tähtajaliste lepingute pikendamise suuniste (edaspidi „suunised“) rikkumine; hea halduse põhimõtte, diskrimineerimiskeelu ja võrdse kohtlemise põhimõtete rikkumine; samuti põhimõtte rikkumine, et ajutise teenistuja lepingu lõpetamisel Euroopa Liidu muude teenistujate teenistustingimuste artikli 2 punkti f alusel on vaja nimetada seda põhjendav alus („iusta causa“); ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 30 (edaspidi „harta“), nõukogu direktiivi 1999/70/EÜ (1), raamkokkuleppe (eelkõige selle artikli 1b ja artikli 5 punkti 1) ning ILO-konventsiooni nr 158 artikli 4 rikkumine Hageja on seisukohal, et tema lepingus sisalduvat „ülesütlemisklauslit“ ei oleks tohtinud pärast suuniste vastuvõtmist enam kohaldada, sest pärast suuniste vastuvõtmist kujutavad need endast ajutiste teenistujate lepingute pikendamisel EUIPO kehtivat tegutsemisjuhist ja seega välistavad „ülesütlemisklausli“ kohaldamise. Peale selle väidab hageja, et selleks, et lepingut lõpetada, peab põhjendav alus olema vastavuses ametikoha eelarvelise olemusega.
—

rikutud on Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõiget 4 koosmõjus MarkenG § 15 lõikega 2, kuna nõustuti, et tegemist on segiajamise tõenäosusega;
—

rikutud on määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõiget 4 koosmõjus MarkenG § 15 lõikega 2, kuna nõustuti, et tegemist on segiajamise tõenäosusega;
1.

Esimene väide, et ametisse nimetav asutus rikkus Euroopa Liidu ametnike personalieeskirju (edaspidi „personalieeskirjad“), kuna ta esiteks tugines hageja edutamata jätmisel eelnevalt määratud karistusele, kuigi see karistus oli juba hageja teenistuskäiku mõjutanud seeläbi, et tema palgajärku oli alandatud. Teiseks tehti vaidlustatud otsus põhjusel, et nimetatud karistus on seotud käitumisega teenistuses, kuigi 2016. aasta karistuse määramise otsuses oli märgitud, et karistusega hõlmatud asjaolud ei olnud kuidagi seotud hageja teenistusülesannete või -kohustustega.
1.

Esimene väide, et rikutud on määruse (EL) nr 1306/2013 (2) artikli 52 lõiget 1, kuna asjaolude ebaõige tuvastamise ja eksliku tõlgendamise tõttu on kohaldatud finantskorrektsiooni, kuigi Poola Vabariik tegi ülekanded kooskõlas liidu õigusnormidega. — Poola Vabariik leiab, et summad, mida liit vaidlustatud otsuse alusel ei rahasta, on kulunud kooskõlas tubakasektoris eritoetuse sisseviimist reguleerivate õigusnormidega – nimelt määrus nr 73/2009 (3), määrus nr 1120/2009 (4) ja määrus nr 1122/2009 (5). Poola ametivõimude poolt toetuse sisseviimise viis vastab nii liikmesriigi õigusnormidele kui ka komisjoni esitatud niinimetatud tegevusprogrammile, mis viidi Poolas sisse eritoetuse raames määruse nr 73/2009 artikli 68 alusel. — Tootjate juures kohapeal läbi viidud kontrolle puudutava etteheite kohta väidab Poola Vabariik vastu, et tootjale ei tulene ei liidu õigusest ega liikmesriigi õigusest kohustust kogu toodetud tubakas tarnida esmasele töötlejale. Kohapeal läbi viidavate kontrollide Poola süsteem võimaldas täies ulatuses tõhusalt kontrollida, kas täidetud on kõik toetuskõlblikkuse tingimused. — Kogumiskohtades kohapeal läbi viidud kontrolle puudutava etteheite kohta väidab Poola Vabariik vastu, et nende kontrollidega tagati täies ulatuses nende kvaliteedinõuete kontrollimine, millele peab vastama toetuskõlblik toortubakas, sealhulgas eelkõige nõuded niiskusesisaldusele ning liiva ja jääkide sisaldusele. — Etteheite kohta, et puudub spetsiaalne vähenduste ja väljaarvamiste süsteem, väidab Poola Vabariik vastu, et Poola karistuste süsteem tubakasektori eritoetuste valdkonnas oli täielikult kooskõlas määruse nr 73/2009 artikli 21 lõikega 1. Konkreetselt oli see süsteem väga piirav ning välistas igasuguse võimaluse, et liidu eelarvele tekib finantskahju.
—

Sellega seoses väidab hageja, et nõukogu on teinud ilmse hindamisvea hageja ülesannete ja rolli osas ega esitanud oma väidete põhjendamiseks konkreetsete ja üksteist toetavate tõendite kogumit. Lisaks väidab hageja, et nõukogu ei ole tõendeid nõuetekohaselt hinnanud, või et igal juhul on selline hinnang olnud väär.
—

Vaidlustatud otsuse sisu osas heidavad hagejad ette eelkõige, et: i) universaalteenuse kohustuse hüvitis ei ole siseturuga kokkusobiv; ii) riigi tagatised ei ole olemasolev riigiabi; iii) käibemaksuvabastus on omistatav riigile; iv) kulude ekslik jagamine on seotud riigi vahendite ülekandmisega ning on omistatav riigile, ja v) 23. veebruari 2017. aasta on omistatav riigile ning annab Post Danmarkile majandusliku eelise.
—

Esimene väide, et on rikutud Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade VII lisa artikli 3 lõiget 1 ja ravikulude hüvitamise üldisi rakendussätteid, kuna kostja poolt tõlgenduse muutmisega on rikutud omandatud õigusi, õiguspärast ootust, õiguskindlust ja hea halduse põhimõtet.
—

mõista tekitatud mittevaralise kahju hüvitamiseks komisjonilt välja hüvitis summas, mis ex aequo et bono hinnatuna on 5 000 eurot;
—

määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 53 lõike 2 punktide c ja d rikkumine seoses hageja autoriõigusega kujutisele, mis on esitatud pakendil „Djili“ ja millel on sinisel taustal kujutatud punased tähed ja papagoi kuju; ning seoses hageja õigusega kasutada kaubamärki teatavate kaupade jaoks Euroopa Kohtu otsuse Celine (C-17/06) tähenduses.
C 408/62

ET

25. septembril 2018 esitatud hagi – Hickies versus EUIPO (Kingapaela kuju)

(Kohtuasi T-573/18)

(2018/C 408/80)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Hickies, Inc. (New York, New York, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: solicitor I. Fowler ja advokaat J. Schmitt)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusalune kaubamärk: ELi ruumilise kaubamärgi taotlus (kingapaela kuju) – registreerimistaotlus nr 16 952 962

Vaidlustatud otsus: EUIPO viienda apellatsioonikoja 28. juuni 2018. aasta otsus asjas R 2693/2017-5

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus osas, millega jäeti rahuldamata hageja kaebus seoses kaupadega „kingapaelad; plastist jalatsikaunistused; kingakaunistused; rõivamanused, õmblustarbed ja dekoratiivsed tekstiilmanused; kingapandlad; kingahaagid“;

— mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väide
3.

Kolmas väide, et komisjon tegi õigusnormide ja asjaolude hindamisel ilmse vea, kuna ta jõudis järeldusele, et on tõenäoline, et liidu tööstusharu saab taas kahju, kui lõpetada dumpinguvastased meetmed Hiina Rahvavabariigist pärit viinhappe vastu, kuna esiteks ei põhine kohaldatud meetod positiivsel tõendil, vaid pigem põhjendamata mehaanilistel eeldustel ja oletustel, ning teiseks jäetakse selle meetodiga täielikult arvesse võtmast tegevust, mis oli Hangzhou Bioking’il, mis on Hiina Rahvavabariigi suurtootja ja Hiina Rahvavabariigi suurim viinhappe ELi eksportija, kelle suhtes ei ole ELi dumpinguvastaseid makse kohaldatud alates 20. aprillist 2012. Lisaks leiab hageja, et komisjon ei võtnud arvesse loodusliku viinhappe tootmise mõju kliimamuutustele, rikkudes sellega määruse (EL) nr 2016/1036 artikli 11 lõiget 3 ja artikli 3 lõiget 1 ning dumpinguvastase lepingu artikli 11 lõiget 3 ja artikli 3 lõiget 1.
1.

Esimene väide, et komisjon on vääralt kasutanud oma pädevust, otsustades, et Euroopa Liit ei rahasta teatavaid kulusid. — Kohaldades otsuses 2018/873 märgitud korrektsioone, kasutas komisjon oma pädevust vääralt, rikkudes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse nr 1306/2013 artiklit 52, ning õiguspärase ootuse ja õiguskindluse põhimõtteid. — Vaidlustatud otsus rikub määruse nr 1306/2013 artiklit 52, kuna pärast Rumeenia asutustega toimunud arutelu kiitsid liidu institutsioonid otsusega heaks maaelu arengu riikliku programmi 2007-2013 (PNSR) muudatuse, väljendades oma nõusolekut PNSRis ette nähtud meetmetega, sealhulgas meetoditega, mis puudutasid makseid seoses allmeetmetega 1a, 3a, 5a, 3b ja 4b meetme 215 raames – Maksed seoses loomade heaoluga. PNSRi muutmise heakskiitmise otsus tähendab õiguslikult siduva kohustuse võtmist ja viib maksete tegemiseni liidu eelarvest. — Rumeenia asutused tegid väljamaksed komisjoni heakskiidul. Seda arvestades on korrektsiooni kohaldamise otsus õigusvastane. — Rumeenia on seisukohal, et vaidlustatud otsuses on rikutud õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet, sest komisjoni otsus PNSRi muudatus heaks kiita tekitas Rumeenia asutustele ja maksete saajatele õiguspärase ootuse, et komisjoni heaks kiidetud arvutusmeetod on õiguspärane. See põhimõte eeldab, et komisjon kohaldab muu hulgas allmeetmete 3a, 5a, 3b ja 4b suhtes korrektsiooni alates 19. septembrist 2015, nagu see liidu institutsioon oli toiminud allmeetme 1a suhtes kohaldatud korrektsiooni puhul. — Lisaks leiab Rumeenia, et see liidu institutsioon pidi samast põhimõttest lähtuma ka pärast 19. septembrit 2015 tehtud maksete puhul, sest sel ajal ei saanud enam uus PNSRi muudatus aset leida. — Rumeenia leiab, et vaidlustatud otsus rikub õiguskindluse põhimõtet, sest komisjoni seisukoht arvutusmeetodite õiguspärasuse osas on vastuoluline. Nimelt tuvastas komisjon vaidlustatud otsuses puudused niisuguste maksete tegemisel, mis olid välja arvutatud tema poolt varem heaks kiidetud meetodi kohaselt. Lisaks, kuigi Rumeenia asutused palusid sellelt liidu institutsioonilt selgitusi võimaluse kohta parandada vigu, mis oli tehtud hüvitismaksete tegemisel, arvestades, et PNSRi ei saanud enam pärast 19. septembrit 2015 muuta, ei väljendanud komisjon selle kohta oma arvamust.
2.

Teine väide, et vaidlustatud otsuse kohaselt toetusest ilmajätmine on õigusvastane, kuna vastavalt lojaalse koostöö, proportsionaalsuse, õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtetele oleks tulnud andmata jäetud toetuste summat kas vähendada või toetusest ilmajätmist üldse mitte kohaldada. Hageja arvates on toetusest ilmajätmine õigusvastane, kuna lojaalse koostöö põhimõtte, proportsionaalsuse põhimõtte, õiguskindluse põhimõtte ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte kohaselt oleks tulnud andmata jäetud toetuste summat kas vähendada või toetusest ilmajätmist üldse mitte kohaldada, võttes arvesse, et kohaldatavad liikmesriigi õigusnormid ei ole vaidlustatud liikmesriigi õigusnormidele ja praktikale hinnangu andmiseks piisavalt selged ja võimaldavad neid tõlgendada selliselt, nagu neid on tõlgendanud Ungari, ning kuna komisjonile oli see tõlgendus juba varem teada ja ta ei esitanud selle suhtes vastuväiteid.
2.

Teine väide, et rikutud on ELTL artiklit 107, sest komisjon ei ole tõendanud, et Engie oleks mingisuguse eelise saanud.
7.

Seitsmes väide, et komisjon on rikkunud pädevuse jaotust liikmesriikide ja liidu vahel ning kuritarvitanud võimu, mis on talle antud riigiabi valdkonnas, et sekkuda üldmeetmetesse, mis kuuluvad otsese maksustamise valdkonna riikliku poliitika alla.
1.

Esimene väide, et on rikutud Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade VII lisa artikli 3 lõiget 1 ja ravikulude hüvitamise üldisi rakendussätteid ning kostja poolt tõlgenduse muutmisega on rikutud omandatud õigusi, õiguspärast ootust, õiguskindlust ja hea halduse põhimõtet.
1.

Esimene väide, et Euroopa Komisjon liigitas kulud valesti. — Hageja väidab, et Euroopa Komisjon liigitas kulud lepingu sätteid rikkudes ebaõigesti otsesteks või kaudseteks ja/või abikõlbmatuteks kuludeks, tuginedes sealjuures oma audiitorite raportile, ja nõudes, et hageja maksaks tagasi projektide DIEGO ja SEED rakendamise raames saadud rahastuse.
18. septembril 2018 esitatud hagi – Medrobotics versus EUIPO (See More. Reach More. Treat More.)

(Kohtuasi T-555/18)

(2018/C 427/118)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Medrobotics Corp. (Raynham, Massachusetts, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: advokaadid B. Bittner ja U. Heinrich)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärgi See More. Reach More. Treat More. taotlus – registreerimistaotlus nr 17 205 055

Vaidlustatud otsus: EUIPO teise apellatsioonikoja 18. juuli 2018. aasta otsus asjas R 463/2018-2

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väide
4.

Neljas väide, et administratsioon on rikkunud hoolitsemiskohustust, kuna esiteks ei tasakaalustanud ta hageja huve teenistuse huvidega, täpsemalt asjaoluga, et hageja on parlamendi heaks töötanud ligi 30 aastat, tal on oma vahetute ülemustega suurepärased suhted ja tema kohta on koostatud väga head hindamisaruanded, ja teiseks kahjustas see otsus, mis jõudis kiiresti meediasse, tema isiksust ja mainet.
1.

Esimene väide, et on tehtud ilmselge hindamisviga ja vaidlustatud otsust on ebapiisavalt põhjendatud, mille tõttu leiti, et Euroopa Liidul puudub huvi menetlust jätkata. Hageja väidab, et komisjon ei esitanud lõplikku hinnangut ei turgu valitseva seisundi kuritarvitamise tingimuste ega seitsme vaidlustatud toimingu liigi kohta. Kui komisjon hindas kaebuses esitatud väidet, milles heideti ette, et turgu valitsev ettevõtja kujundab hindu ebaõiglaselt, tugines komisjon oma otsuses kriitikavabalt selle ettevõtja argumentidele, ilma et oleks arvesse võtnud hageja argumente ja analüüsinud probleemi isegi lihtsustatult. Turgu valitseva ettevõtja poolt „kontramärgi“ loomise eesmärk oli üksnes see, et takistada konkurentidel turule tulla või takistada turu arengut, ning selle ettevõtja kasutatud investeeringusoodustused on valikulised, välistavad ja diskrimineerivad, nii et tegemist on ELTL artikli 102 rikkumisega. Tõendid näitavad selgelt, et turgu valitsev ettevõtja sõlmis ELTL artiklit 102 rikkudes ainuõiguslikke lepinguid ja selle väljaselgitamine ei nõua suuri rahalisi vahendeid, vaid komisjonile esitatud teabe ja tõendite kontrollimist.
1.

Esimese võimalusena esitatud esimese väide kohaselt on rikutud Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade VII lisa artikli 4 lõike 1 punkti a – mida on tõlgendatud 21. juuni 2007. aasta kohtuotsuses komisjon vs. Hosman-Chevalier (C-424/05 P, EU:C:2007:367) –, kuna periood, mil ta elas Belgias arvestusperioodi jooksul diplomaadi staatuses on samastatav „teisele riigile või rahvusvahelisele organisatsioonile tehtud tööst tuleneva“ olukorraga.