Keywords

Summary



Keywords

1. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Vaidlusese – Kindlaksmääramine kohtueelses menetluses

(EÜ artiklid 226 ja 228)

2. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Rahatrahvid

(EÜ artikli 228 lõige 2)

3. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Rahatrahvid – Trahv

(EÜ artikli 228 lõige 2)

4. Liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi – Liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastav Euroopa Kohtu otsus – Kohtuotsuse täitmise kohustuse rikkumine – Rahatrahvid – Trahv

(EÜ artikli 228 lõige 2)

Summary

1. Nagu nähtub Euroopa Kohtu praktikast, ei saa nõue, mille kohaselt EÜ artikli 226 alusel esitatud hagi ese on piiratud selles sättes ette nähtud kohtueelse menetlusega, minna nii kaugele, et eeldada, et põhjendatud arvamuse resolutiivosa ja haginõuded kattuksid üks-üheselt, kui vaidluse eset ei ole laiendatud ega muudetud, vaid vastupidi – lihtsalt piiratud. Kui kohtueelse menetluse ajal on õigusakte muudetud, võib hagi puudutada siseriiklikke õigusnorme, mis ei ole põhjendatud arvamuses osutatud õigusnormidega identsed. Miski ei välista, et sama kehtib juhul, kui selline õigusaktide muutmine toimus pärast hagi esitamist, ning et etteheide, mille juurde komisjon nimetatud õigusakti muutmise suhtes jäi, on igal juhul hõlmatud Euroopa Kohtu otsuse täies ulatuses täitmata jätmisest tuleneva etteheitega. Seega on komisjonil lubatud piirata selle kohustuse rikkumise ulatust, mille tuvastamist ta EÜ artikli 228 alusel taotleb, et võtta arvesse kohtuotsuse osaliseks täitmiseks võetud meetmeid, mis on vastu võetud Euroopa Kohtu teise menetluse ajal.

(vt punktid 35, 37 ja 38)

2. EÜ artikli 228 lõikes 2 ette nähtud menetluse eesmärk on motiveerida rikkumise toime pannud liikmesriiki rikkumise tuvastanud kohtuotsust täitma ja tagada selle kaudu ühenduse õiguse tõhus rakendamine selle riigi poolt. Nimetatud sättes ette nähtud meetmed – põhisumma ja trahv – taotlevad mõlemad sama eesmärki. Trahvi ja/või põhisumma määramise eesmärk ei ole mitte asjaomase liikmesriigi põhjustatud mis tahes kahju hüvitamine, vaid selle liikmesriigi suhtes majandusliku sunnivahendi kasutamine, mis motiveerib teda tuvastatud rikkumist lõpetama. Seega tuleb rahalised karistused määrata lähtuvalt veenmise määrast, mis on vajalik selleks, et kõnealune liikmesriik oma käitumist muudaks.

(vt punktid 59 ja 60)

3. Kui tegemist on liikmesriigile trahvi määramisega selleks, et teda karistada liikmesriigi kohustuste rikkumist tuvastava kohtuotsuse täitmata jätmise eest, tuleb Euroopa Kohtul kaalutlusõigust teostades määrata trahv kindlaks selliselt, et see oleks ühelt poolt asjaoludele vastav ning teiselt poolt tuvastatud rikkumise suhtes ja asjaomase liikmesriigi maksevõime suhtes proportsionaalne. Selles suhtes tuleb ühenduse õiguse ühetaoliseks ja tõhusaks kohaldamiseks tagada trahvile sunniiseloom, arvestades selliseid kriteeriume nagu rikkumise kestus, raskusaste ja kõnealuse liikmesriigi maksevõime. Nende kriteeriumide kohaldamiseks tuleb arvesse võtta eelkõige täitmata jätmise tagajärgi era- ja avalikele huvidele ning kõnealuse liikmesriigi kohustuste täitmisele suunamise edasilükkamatut vajadust.

(vt punktid 61 ja 62)

4. Rikkumise kestuse kriteeriumiga seotud koefitsiendi peab lõpuks kindlaks määrama lähtuvalt hetkest, mil Euroopa Kohus hindab asjaolusid, mitte hetkest, mil komisjon kohtusse pöördub, ja seda tuleb teha skaala alusel, mis ei ole piiratud komisjoni pakutud skaalaga vahemikus 1–3.

(vt punkt 71)