Asjasse puutuvatel isikutel ELTL artikli 108 lõike 2 mõttes on siiski õigus olla haldusmenetlusse kaasatud määral, mis on juhtumi asjaolusid arvestades sobiv. Nii peab ametliku uurimismenetluse algatamise otsus võimaldama asjasse puutuvatel isikutel tõhusalt selles menetluses osaleda ning selle käigus esitada oma argumendid. Selle jaoks on piisav, kui nendele isikutele on teada põhjendused, millest lähtudes komisjon asus algul seisukohale, et kõnesolev meede võib kujutada endast uut, siseturuga kokkusobimatut riigiabi.

Nimetatud harta eesmärk ei ole muuta EL toimimise lepinguga kehtestatud riigiabi kontrolli laadi ega anda kolmandatele isikutele kontrolliõigust, mida ELTL artikkel 108 ette ei näe. Ent kui asjasse puutuvatele isikutele antaks riigiabi kontrolli menetluses õigus tutvuda komisjoni haldustoimiku dokumentidega, seataks ELTL artiklis 108 sätestatud riigiabi kontrolli süsteem ohtu. Samuti tähendaks komisjoni kohustus teavitada eelnevalt abisaajaid asjaoludest, millele ta kavatseb oma lõplikus otsuses tugineda, et tekib võistlev vaidlus, nagu tekib liikmesriigiga, kes abi andis, kuigi abisaajatel on abi saajana menetluses peamiselt teabeallika roll.

Euroopa Komisjon ei riku Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 41 lõigetes 1 ja 2 ette nähtud hea halduse põhimõtet ega abisaajatest ettevõtjate kaitseõigusi, kui ta võtab vastu otsuse, millega ta tunnistab selle abi siseturuga kokkusobimatuks ja kohustab see tagasi nõudma, ilma et ta oleks andnud nimetatud abisaajatele õigust toimikuga tutvuda ja neid eelnevalt teavitanud faktidest ja kaalutlustest, millele ta kavatseb oma otsuses tugineda. Nimelt riigiabi kontrolli menetluses ei saa abisaajad tugineda tõelistele kaitseõigustele.

ELTL artikli 107 lõikest 1 tulenevat valikulisuse nõuet tuleb selgelt eristada samal ajal toimuvast majandusliku eelise tuvastamisest selles mõttes, et kui komisjon on tuvastanud asjaomasest meetmest otseselt või kaudselt tuleneva eelise olemasolu laiemas tähenduses, peab ta veel tõendama, et see eelis on suunatud konkreetselt ühele või mitmele ettevõtjale. Eelkõige tuleb komisjonil selleks näidata, et meede põhjustab selliste ettevõtjate erinevat kohtlemist, kes on taotletava eesmärgi seisukohast võrreldavas olukorras. Selleks peab eelis olema antud valikuliselt ning võimaldama asetada teatavad ettevõtjad soodsamasse olukorda kui teised.

Valikulisuse nõue on siiski erinev olenevalt sellest, kas meede on kavandatud üldist abikavana või individuaalse abina. Viimasel juhul võimaldab majandusliku eelise tuvastamine põhimõtteliselt eeldada, et see on valikuline. Seevastu üldise abikava analüüsimisel tuleb kindlaks teha, kas asjaomane meede, mille puhul küll tuvastatakse, et see annab üldise ulatusega eelise, annab seda ainult teatavatele ettevõtjatele või teatavatele tegevussektoritele.

Sellest tuleneb, et lennujaamateenuste lepingud ja turundusteenuste lepingud, mille on sõlminud lennujaama käitav avaliku sektori asutus ning lennuettevõtja ja tema tütarettevõtja, on valikulised, kuna nende tingimused on konkreetselt läbi räägitud nende lepingu poolte vahel ning need annavad lennuettevõtjale ja tema tütarettevõtjale teatud eelise.

Puudub vajadus kontrollida, kas asjasse puutuvad lepingud annavad nimetatud lennuettevõtjale ja tema tütarettevõtjale eeliseid võrreldes teiste ettevõtjatega, kes on temaga faktiliselt ja õiguslikult võrreldavas olukorras. Nimelt põhineb kriteerium, mille kohaselt võrreldakse abisaajat teiste ettevõtjatega, kes on meetmega taotletavat eesmärki arvestades temaga faktiliselt ja õiguslikult võrreldavas olukorras, potentsiaalselt üldkohaldatava rakendusmeetmete valikulisuse hindamisel ja on sellega põhjendatav. See kriteerium ei ole seetõttu kasutatav juhul, kui hinnatakse niisuguse ühekordse meetme valikulisust, mis puudutab vaid ühte ettevõtjat ja millega soovitakse muuta teatavaid talle omaseid konkurentsipiiranguid.

(vt punktid 162–169)