Keywords

Summary



Keywords

1. Apellatsioonkaebus – Väited – Esimese Astme Kohtus esitatud väidete ja argumentide pelk kordamine – Vastuvõetamatus – Selle vaidlustamine, kuidas Esimese Astme Kohus on ühenduse õigust tõlgendanud või kohaldanud – Vastuvõetavus

(EÜ artikkel 225; Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 58 esimene lõik; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 112 lõike 1 punkt c)

2. Tühistamishagi – Vaidlustatavad aktid – Mõiste – Siduvate õiguslike tagajärgedega aktid

(EÜ artikkel 230)

3. Ühenduse õigus – Põhimõtted – Õigus tõhusale kohtulikule kaitsele

(EÜ artikkel 235 ja artikli 288 teine lõik)

Summary

1. EÜ artiklist 225, Euroopa Kohtu põhikirja artikli 58 esimesest lõigust ja Euroopa Kohtu kodukorra artikli 112 lõike 1 punktist c tulenevatele põhjendamisnõuetele ei vasta apellatsioonkaebus, mis piirdub Esimese Astme Kohtule esitatud väidete ja argumentide – kaasa arvatud need, mis põhinesid selle kohtu poolt sõnaselgelt tagasi lükatud asjaoludel – kordamise või sõnasõnalise taasesitamisega. Selline apellatsioonkaebus kujutab endast tegelikult vaid nõuet, mille eesmärk on lihtsalt saavutada Esimese Astme Kohtule esitatud hagiavalduse uuesti läbivaatamine, mis aga väljub Euroopa Kohtu pädevuse piirest.

Kui apellatsioonkaebuse esitaja vaidlustab ühenduse õiguse tõlgendamise või kohaldamise Esimese Astme Kohtu poolt, võivad esimeses astmes käsitletud õiguslikud küsimused siiski apellatsioonimenetluses uuesti arutusele tulla. Kui apellatsioonkaebuse esitaja ei suuda oma apellatsioonkaebust Esimese Astme Kohtus juba kasutatud väidete ja argumentidega sel viisil põhjendada, kaotab apellatsioonimenetlus osaliselt oma mõtte.

(vt punktid 49–51)

2. Tühistamishagi saab esitada vaid selliste meetmete peale, mis tekitavad siduvaid õiguslikke tagajärgi hageja huve puudutaval viisil, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus seisundis. Seega jäävad EÜ artiklis 230 ette nähtud kohtuliku kontrolli alt välja mitte üksnes ettevalmistavad aktid, vaid kõik aktid, mis ei tekita õigussubjekti huve puudutavaid siduvaid õiguslikke tagajärgi, näiteks kinnitavad aktid ja puhtalt rakendusaktid, lihtsad soovitused ja arvamused ja põhimõtteliselt ka sisejuhised.

Kuigi asja andmine kohtusse on siduva kohtuotsuse saamiseks vältimatu toiming, ei määra see lõplikult kindlaks vaidluspoolte kohustusi, seda vähem muudab vaidlusalust õiguslikku olukorda kohtusse hagi esitamise otsus kui selline. Oma riigi menetlusnormide kohaldamine kohtuniku poolt on asja kohtusse andmisega paratamatult kaasnev tagajärg ning järelikult ei saa seda pidada hagi esitamise otsuse õiguslikuks tagajärjeks EÜ artikli 230 mõttes.

(vt punktid 54, 55, 58, 61)

3. Kuigi õigussubjektid ei saa esitada tühistamishagi meetmete peale, mis ei tekita siduvaid õiguslikke tagajärgi õigussubjektide huve puudutaval viisil, ei ole neid siiski jäetud ilma võimalusest pöörduda kohtusse, kuna neile jääb võimalus esitada EÜ artiklis 235 ja artikli 288 teises lõigus ette nähtud lepinguvälise vastutuse hagi, juhul kui tegemist on käitumisega, mis võib kaasa tuua ühenduse vastutuse. Niisugune hagi ei kuulu hagejate huve puudutavate siduvate õiguslike tagajärgedega ühenduse aktide kontrollimise süsteemi, vaid seda saab kasutada juhul, kui isik on kandnud kahju institutsiooni õigusvastase käitumise tõttu.

Asjaolu, et apellantidel võib-olla ei õnnestu tõendada ühenduse institutsioonide õigusvastast käitumist, väidetava kahju esinemist või põhjuslikku seost käitumise ja kahju vahel, ei tähenda, et nad oleksid tõhusast kohtulikust kaitsest ilma jäetud.

(vt punktid 79, 82–84)