ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Teine väide, et rikutud on olulisi formaalsusi, hoolsuskohustust ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 41 sätestatud erapooletuse põhimõtet. Hageja väidab, et vaidlustatud otsusest nähtuvalt oli sissenõudmismenetluse alustamise põhjuseks see, et ta ei vastanud võlateatele, meeldetuletusele ega märgukirjale. Kuid selliselt toimides jätab kostja esiteks täpsustamata, et hageja on need vaidlustanud, ja teiseks märkimata, et Belgia kohus on pidanud ennast pädevaks lahendama hagi, mille HB talle seoses kahe lepinguga esitas. Hageja lisab, et kostja on rikkunud ka oma põhjendamiskohustust, kuna ei ole esitanud põhjusi, mis teda käesoleval juhul sellise otsuse tegemiseni viisid. Lõpuks leiab hageja, et komisjon ei ole hoolikalt ja erapooletult uurinud kõiki käesolevas asjas tähtsust omavaid asjaolusid.
1.

Esimene väide, et komisjon on rikkunud ELTL artiklit 101 ega ole piisavalt põhjendanud järeldust, et hagejad osalesid tegevuses, mille eesmärk oli konkurentsi piirata või moonutada. Täpsemalt, — komisjon on rikkunud ELTL artiklit 101, kuna ta ei võtnud piisavalt arvesse asjakohast õiguslikku ja majanduslikku konteksti ega vabastanud end kohustusest tõendada, et vaidlustatud otsuses kirjeldatud tegevus piirab konkurentsi eesmärgipõhiselt; — teise võimalusena on komisjon rikkunud ELTL artiklit 101, kuna leidis, et hetkehinda määravad vestlused piiravad konkurentsi eesmärgipõhiselt; — mis puudutab hetkehinda määravaid vestlusi, siis on komisjon rikkunud õigusnormi, kuna asendas hinnangu selle kohta, kas tegevus piirab konkurentsi eesmärgipõhiselt, hinnanguga selle kohta, kas tegevus jääb seonduva piiranguna ELTL artikli 101 kohaldamisalast väljapoole.
2.

Teine väide, et komisjon on rikkunud õigusnormi ja teinud faktivea, kuna leidis, et hagejad osalesid tervikplaanis ning et hagejate väidetav osalemine oli vältav. — Komisjon ei ole tõendanud, et hagejad osalesid või olid teadlikud sellisest tervikplaanist. — Komisjon ei ole tõendanud, et esimene või teine hageja osales vältavas rikkumises.
C 338/31

ET

7. juulil 2021 esitatud hagi – Confédération nationale du Crédit Mutuel jt versus SRB

(Kohtuasi T-384/21)

(2021/C 338/40)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: Confédération nationale du Crédit Mutuel (Pariis, Prantsusmaa) ja teised 26 hagejat (esindajad: advokaadid A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi ja M. Dalon)

Kostja: Ühtne Kriisilahendusnõukogu

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— ELTL artikli 263 alusel tühistada 14. aprilli 2021. aasta otsus nr SRB/ES/2021/22 ühtse kriisilahendusfondi 2021. aasta ex ante osamaksete arvutamise kohta osas, milles see puudutab hagejaid;

— ELTL artikli 277 alusel jätta kohaldamata ühtse kriisilahenduskorra määruse, rakendusmääruse ja delegeeritud määruse järgmised sätted: — kriisilahenduskorra määruse artikli 69 lõiked 1 ja 2, artikli 70 lõige 1 ja lõike 2 punktid a ja b; — delegeeritud määruse artikli 4 lõige 2, artiklid 6 ja 7 ning I lisa; — rakendusmääruse artikkel 4;

— mõista kõik kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad kaheksa väidet, mis on sisuliselt identsed või sarnased nendega, mis on esitatud kohtuasjas T-383/21: Banque postale vs. SRB.
3.

Kolmas väide, et on rikutud õiguskindluse põhimõtet, kuna esiteks ei saa ühtse kriisilahenduskorra määruse, rakendusmääruse ja delegeeritud määruse alusel arvutatavate ex ante osamaksete suurust aegsasti piisava täpsusega ette näha ja teiseks ei sõltu see niivõrd asutusse enda olukorrast ja riskiprofiilist, vaid pigem tema olukorrast suhetes teiste osamakseid tegevate asutustega. Viimaks leiab hageja, et delegeeritud määruse raames ei oleks komisjon pidanud olema vastutav riskinäitajate kehtestamise eest, kuna neil kriteeriumidel on eriti keskne ja määrav tähtsus osamaksete suuruse kindlaksmääramisel (ELTL artikkel 290).
C 338/35

ET

7. juulil 2021 esitatud hagi – Crédit agricole jt versus SRB

(Kohtuasi T-388/21)

(2021/C 338/44)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: Crédit agricole SA (Montrouge, Prantsusmaa) ja teised 48 hagejat (esindajad: advokaadid A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi ja M. Dalon)

Kostja: Ühtne Kriisilahendusnõukogu

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— ELTL artikli 263 alusel tühistada 14. aprilli 2021. aasta otsus nr SRB/ES/2021/22 ühtse kriisilahendusfondi 2021. aasta ex ante osamaksete arvutamise kohta osas, milles see puudutab hagejaid;

— ELTL artikli 277 alusel jätta kohaldamata ühtse kriisilahenduskorra määruse, rakendusmääruse ja delegeeritud määruse järgmised sätted: — kriisilahenduskorra määruse artikli 69 lõiked 1 ja 2, artikli 70 lõige 1 ja lõike 2 punktid a ja b; — delegeeritud määruse artikli 4 lõige 2, artiklid 6 ja 7 ning I lisa; — rakendusmääruse artikkel 4;

— mõista kõik kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad kaheksa väidet, mis on sisuliselt identsed või sarnased nendega, mis on esitatud kohtuasjas T-383/21: Banque postale vs. SRB.
C 338/35

ET

7. juulil 2021 esitatud hagi – BNP Paribas versus SRB

(Kohtuasi T-397/21)

(2021/C 338/45)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: BNP Paribas (Pariis, Prantsusmaa) (esindajad: advokaadid A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi ja M. Dalon)

Kostja: Ühtne Kriisilahendusnõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— ELTL artikli 263 alusel tühistada 14. aprilli 2021. aasta otsus nr SRB/ES/2021/22 ühtse kriisilahendusfondi 2021. aasta ex ante osamaksete arvutamise kohta osas, milles see puudutab hagejat;

— ELTL artikli 277 alusel jätta kohaldamata ühtse kriisilahenduskorra määruse, rakendusmääruse ja delegeeritud määruse järgmised sätted: — kriisilahenduskorra määruse artikli 69 lõiked 1 ja 2, artikli 70 lõige 1 ja lõike 2 punktid a ja b; — delegeeritud määruse artikli 4 lõige 2, artiklid 6 ja 7 ning I lisa; — rakendusmääruse artikkel 4;

— mõista kõik kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja kaheksa väidet, mis on sisuliselt identsed või sarnased nendega, mis on esitatud kohtuasjas T-383/21: Banque postale vs. SRB.
C 338/34

ET

7. juulil 2021 esitatud hagi – Société générale jt versus SRB

(Kohtuasi T-387/21)

(2021/C 338/43)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: Société générale (Pariis, Prantsusmaa), Crédit du Nord (Lille, Prantsusmaa) ja SG Option Europe (Puteaux, Prantsusmaa) (esindajad: advokaadid A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi ja M. Dalon)

Kostja: Ühtne Kriisilahendusnõukogu

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— ELTL artikli 263 alusel tühistada 14. aprilli 2021. aasta otsus nr SRB/ES/2021/22 ühtse kriisilahendusfondi 2021. aasta ex ante osamaksete arvutamise kohta osas, milles see puudutab hagejaid;

— ELTL artikli 277 alusel jätta kohaldamata ühtse kriisilahenduskorra määruse, rakendusmääruse ja delegeeritud määruse järgmised sätted: — kriisilahenduskorra määruse artikli 69 lõiked 1 ja 2, artikli 70 lõige 1 ja lõike 2 punktid a ja b; — delegeeritud määruse artikli 4 lõige 2, artiklid 6 ja 7 ning I lisa; — rakendusmääruse artikkel 4;

— mõista kõik kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad kaheksa väidet, mis on sisuliselt identsed või sarnased nendega, mis on esitatud kohtuasjas T-383/21: Banque postale vs. SRB.
3.

Kolmas väide, mis on esitatud teise võimalusena, et SRB on rikkunud proportsionaalsuse ja võrdse kohtlemise põhimõtet samadel põhjustel, mis on esitatud teises väites, kuna SRB ei järginud neid põhimõtteid, kui ta kohaldas hagejale delegeeritud määruse nr 2015/63 sätteid neid kohandamata.
C 338/32

ET

7. juulil 2021 esitatud hagi – BPCE jt versus SRB

(Kohtuasi T-385/21)

(2021/C 338/41)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: BPCE (Pariis, Prantsusmaa) ja 44 teist hagejat (esindajad: advokaadid A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi ja M. Dalon)

Kostja: Ühtne Kriisilahendusnõukogu

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— ELTL artikli 263 alusel tühistada 14. aprilli 2021. aasta otsus nr SRB/ES/2021/22 ühtse kriisilahendusfondi 2021. aasta ex ante osamaksete arvutamise kohta osas, milles see puudutab hagejaid;

— ELTL artikli 277 alusel jätta kohaldamata ühtse kriisilahenduskorra määruse, rakendusmääruse ja delegeeritud määruse järgmised sätted: — kriisilahenduskorra määruse artikli 69 lõiked 1 ja 2, artikli 70 lõige 1 ja lõike 2 punktid a ja b; — delegeeritud määruse artikli 4 lõige 2, artiklid 6 ja 7 ning I lisa; — rakendusmääruse artikkel 4;

— mõista kõik kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad kaheksa väidet, mis on sisuliselt identsed või sarnased nendega, mis on esitatud kohtuasjas T-383/21: Banque postale vs. SRB.
1.

Esimene väide, et kostja on teinud ilmse hindamisvea, kuna „vaidlustatud otsuses“ ja „pikendamata jätmise otsuses“ esitatud selgitused ei olnud põhjendatud. Ka väidetakse, et toimikud, millega hageja peamiselt töötas, ei ole muutunud vähem olulisteks ning vastupidiselt sellele, mida väidab kostja, ei ole üksuse vajadus personali järele vähenenud.
C 349/43

ET

5. juulil 2021 esitatud hagi – Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale versus SRB

(Kohtuasi T-392/21)

(2021/C 349/58)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale (Frankfurt am Main, Saksamaa) (esindajad: Rechtsanwälte H. Berger ja M. Weber)

Kostja: Einheitlicher Abwicklungsausschuss (SRB)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Ühtse Kriisilahendusnõukogu 14. aprilli 2021. aasta otsus ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavate 2021. aasta ex ante osamaksete arvutamise kohta (SRB/ES/2021/22) selle otsuse lisadega osas, milles vaidlustatud otsus koos lisaga I, lisaga II ja lisaga III puudutab hagejat;

— mõista kostjalt välja kohtukulud.

Teise võimalusena juhul, kui Üldkohus tuvastab, et vaidlustatud otsust ei ole õiguslikult olemas seetõttu, et kostja ei koostanud seda riigikeeles, ja tühistamishagi on hagi eseme puudumise tõttu vastuvõetamatu, palub hageja

— tuvastada, vaidlustatud otsust ei ole hagejat puudutavas osas õiguslikult olemas;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjendamiseks on esitatud kümme väidet, mis sisuliselt on kohtuasjas T-389/21, Landesbank Baden-Württemberg/SRB, esitatud väidetega identsed või sarnased.
—

Esimene väide, et rikuti põhjendamiskohustust, Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade artiklit 45 ja võrdse kohtlemise põhimõtet. Hageja esitab veel komisjoni 10. mai 2007. aasta otsuse SEC (2007) 605 kõrgemate ametnike edutamise suhtes kohaldatavate põhimõtete ja korra kohta õigusvastasuse vastuväite, kuna eelkõige ei ole selles otsuses ette nähtud, et kabusi vaatab läbi mõni teine organ kui kõrgemate ametnike edutamise nõuandekomitee. Lisaks väidab hageja, et see nõuandekomiteel peaks olema võimalik kaebusi rahuldada ilma, et edutatavate ametnike nimekirja koostamise hetkeks ammendunud edutamiskvoodid teda piiraksid.
C 349/41

ET

5. juulil 2021 esitatud hagi – DZ Bank versus SRB

(Kohtuasi T-390/21)

(2021/C 349/56)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: DZ Bank AG Deutsche Zentral-Genossenschaftsbank, Frankfurt (Saksamaa) (esindajad: advokaadid H. Berger ja M. Weber)

Kostja: Ühtne Kriisilahendusnõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Ühtse Kriisilahendusnõukogu 14. aprilli 2021. aasta otsus ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavate 2021. aasta ex ante osamaksete arvutamise kohta (SRB/ES/2021/22) ja selle lisad osas, milles vaidlustatud otsus ja selle I, II ja II lisa puudutavad hageja osamakset;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Teise võimalusena, juhul kui Üldkohus asub seisukohale, et vaidlustatud otsust ei ole õiguslikult olemas, kuna kostja kasutas valet ametlikku keelt ja tühistamishagi on seetõttu vastuvõetamatu hagi eseme puudumise tõttu, palub hageja Üldkohtul:

— tuvastada, et vaidlustatud otsust hageja suhtes ei ole õiguslikult olemas;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi on põhjendatud kümne väitega, mis on põhilises osas identsed või sarnased kohtuasjas T-389/21 Landesbank Baden-Württemberg vs. SRB esitatud väidetega.
2.

Teine väide: vaidlustatud otsus on vastuolus ELTL artikli 296 lõikest 2 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikli 41 lõikest 1 ja lõike 2 punktist c tuleneva põhjendamiskohustusega, kuna selles on mitu põhjendamislünka, eelkõige kuna kostja on selles mitmel puhul eksinud õiguspärase kaalutlusõiguse kohaldamisel ja kuna selles ei ole esitatud muude asutuste andmeid.
5.

Viies väide: rikutud on ELTL artiklit 49 koosmõjus ELTL artikliga 54, kuna vaidlustatud otsus riivab hageja ettevõtlusvabadust liikmesriigis, kus asub tema põhitegevuskoht, kusjuures see riive on ebaproportsionaalne ja seab hageja halvemasse olukorda kui teised krediidiasutused teistes liikmesriikides.
1.

Esimene väide: vaidlustatud otsus on vastuolus ELTL artikli 296 lõikest 2 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artikli 41 lõikest 1 ja lõike 2 punktist c tuleneva põhjendamiskohustusega, kuna selles on mitu põhjendamislünka, eelkõige kuna kostja on selles mitmel puhul eksinud õiguspärase kaalutlusõiguse kohaldamisel ja kuna selles ei ole esitatud muude asutuste andmeid.
2.

Teine väide on, et on rikutud süütuse presumptsiooni, hea halduse põhimõtet ja proportsionaalsuse põhimõtet.
—

Esimene väide, et on rikutud olulisi menetlusnorme ja puudub põhjendus. Hagejad väidavad, et vaidlustatud otsustes ei ole tõendatud, et kõnealune vaktsiin jääb määruse nr 507/2006 (1) artiklite 2 ja 4 kohaldamisalasse või vastab nende sätete nõuetele. Hagejate sõnul ei vasta kõnealune tingimustega müügiluba ohu olemasolu või puudutatud üldsusele eluohtliku haiguse kvalifikatsioonile. Hagejad lisavad, et nimetatud luba ei saa põhjendada ka riski ja kasu vahelise positiivse suhtega ning samuti ei saa see rahuldada rahuldamata ravialaseid vajadusi. Lõpuks leiavad hagejad, et vaidlusaluse loa kasu rahvatervisele ei saa kaaluda üles riski, mis on seotud asjaoluga, et nõutakse veel täiendavaid andmeid.
1.

Esimene väide, et komisjon tegi faktivea, kui ta selgitas teenindusaegade vabastamise kokkuleppe alusel kehtestatud piiranguid. Hageja väidab, et British Airwaysi ja Flybe limitedi (varem Thyme OPCO Limited) läbi räägitud kokkulepe ei sisalda ühtegi viidet igasugusele vajadusele teenindusaegade ülekandmiseks koos tegevusloa üleandmisega. Hageja väidab, et komisjon – lisades joonealusesse märkusesse 23 teksti „i.e. together with Thyme’s OL“ (st koos Thyme’s OL-iga) – on seega kokkuleppe kokkuvõtte osas ebatäpne.
9. juulil 2021 esitatud hagi – Saksamaa versus komisjon

(Kohtuasi T-409/21)

(2021/C 368/44)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Saksamaa Liitvabariik (esindajad: J. Möller ja R. Kanitz)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Euroopa Komisjoni 3. juuni 2021. aasta otsus riigiabi kohta SA.56826 (2020/N) – Saksamaa – 2020 reform of support for cogeneration ning riigiabi kohta SA.53308 (2019/N) – Saksamaa – Change of support to existing CHP plants (KWKG § 13), osas, milles tuvastatakse, et a) koostoodetud elektri tootmise toetamine uutes ja ajakohastatud suure tõhususega koostootmisjaamades, b) energiatõhusate kütte- ja jahutusvõrkude toetamine, c) kütte- ja jahutussalvestite toetamine, d) koostoodetud elektri toetamine ja tootmine suure tõhususega gaasiga käitavates koostootmiskäitistes kaugkütte sektoris ning e) vähendatud KWKG-tasu vesiniku tootjatele kujutavad KWKG 2020 kohaselt riigiabi;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe väite. Euroopa Komisjon tõlgendas ja kohaldas ELTL artikli 107 lõiget 1 vääralt, kui ta leidis, et ettevõtjad, keda teatatud meede puudutab, said liikmesriigi poolt või riigi ressurssidest abi. Euroopa Komisjon lähtub seejuures esiteks ekslikult sellest, et ainuüksi asjaolu, et tasu on maksu olemusega, tähendab, et saadud vahendid on riigi ressurssidest ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses. Teiseks lähtub Euroopa Komisjon ekslikult sellest, et soojus- ja elektrienergia koostootmise säilitamise, ajakohastamise ja väljaehitamise seaduse 2020 (Kräfte-Wärme-Kopplungsgesetz, KWKG) kohaselt esineva tasu (KWKG-tasu) näol on tegemist maksuga Euroopa Kohtu praktika tähenduses. Kolmandaks leiab Euroopa Komisjon vääralt, et põhivõrguettevõtjate saadud vahendid on riigi kontrolli all ja seega viimase käsutuses.
4.

Neljas väide, et rikutud on määruse nr 1/58 artiklit 3 ja õiguskindluse põhimõtet, mis on liidu õiguse üldpõhimõte, sellega, et vaidlustatud otsuses nr A-001-2021 kasutati ainult inglise keelt. Ilmneb, et vaidlustatud otsust nr A-001-2021 ei koostatud prantsuse keeles ning see on selle keerukuse, pikkuse ja puudulikkuse tõttu hageja jaoks segane ja arusaamatu.
1.

Esimene väide: et vaidlustatud rakendusotsus rikub määruse (EÜ) nr 507/2006 (1) artikli 2 punkte 1 ja 2. Ainuüksi põhjusel, et lastel on SARS-CoV-2 viirusesse nakatumisel oht nullilähedane, ei saa tervetel lastel kasu-riski suhe olla positiivne. Kõnealuse eksperimentaalse geenitehnoloogial põhineva aine kasutamine on seega EL õigusega täiesti vastuolus. Pealegi ei ole WHO ega EL nõuetekohaselt tuvastanud kriisiolukorda, mis oleks ohuks rahvatervisele.
2.

Teine väide, mille kohaselt on otsuses ekslikult leitud, et UniCredit osales ühes ja vältavas rikkumises, mille keskmes oli esmasturg, vaatamata sellele, et UniCrediti kaupleja ei kaubelnud sel turul.
—

tühistada „Decision of the College of the European Public Prosecutor’s Office of 3 May 2021 on the appointment of fifteen european delegated prosecutors of the EPPO in the Italian Republic“, millega nimetati Itaalia Vabariigi määratud Euroopa delegaatprokurörid;
—

tühistada ilma kuupäevata otsus, mille hageja sai kätte 23. aprillil 2021 ja millega kostja jättis rahuldamata hageja taotluse osaleda (edaspidi „osalemistaotlus“) lepingupartnerina Kreekas programmi EUROPE DIRECT tegevustes vastavalt kostja ettepanekule esitada pakkumusi ED-GREECE-2020/SELECTION OF PARTNERS TO CARRY OUT EUROPE DIRECT ACTIVITIES (2021–2025) IN GREECE; ja
—

tuvastada, et määruse (EL) 2017/1001 artikli 7 lõike 1 punktis b ja artikli 7 lõike 1 punktis c nimetatud registreerimisest keeldumise põhjused takistavad taotletud kaubamärgi registreerimist üksnes liikmesriikides, mille ametlik keel on inglise keel, see tähendab Iirimaal ja Maltal;
1.

Esimene väide, et kostja on teinud ilmse kaalutlusvea registreerimistaotluse nr CY/PDO/0005/01243 määrusele nr 1151/2012 (2) vastavuse hindamisel. Väidetakse, et kostja on rikkunud määruse nr 1151/2012 artikleid 10, 49 ja 50 ja on jätnud taotluse registreerida nimetus „Halloumi“ kui KPN (3) piisava põhjalikkusega analüüsimata.
—

tühistada kostja 5. aprilli 2021. aasta otsus riigiabi asjas SA.59913 (2021/N) – France – COVID-19 – Recapitalisation of Air France and the Air France – KLM Holding (1) ja
1.

Esimene väide, et koormuste ümberjaotamise ja vahetuskauba tegemise kulude jagamise metoodika kohaldamisala on ebaseaduslik. Selle kohaldamisala kohaselt sobivad põhimõtteliselt „kõik“ võrguelemendid 220 kilovolti või rohkem kulude jagamiseks saastaja maksab põhimõtte kohaselt vastavalt Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuni 2019. aasta määruse (EL) 2019/943, milles käsitletakse elektrienergia siseturgu (edaspidi „määrus 2019/943“), artikli 16 lõikele 13. See on ebaseaduslik. Kulude jagamise metoodika kohaldamisala peab vastama võimsuse arvutamise menetlusele, mille kohaselt saavad tehniliselt ainult vähemalt 5 % energia edastamise jaotusfaktoriga võrguelemendid (Power Transfer Distribution Factor, PTDF) piirata piiriülest kaubandust ning vajada piiriülese tähtsusega koormuste ümberjaotamist ja vahetuskauba tegemist hõlmavate meetmete võtmist. Vaidlustatud otsus tuleb tühistada, sest see on vastuolus eelkõige määruse 2019/943 artikli 16 lõikega 13 ja komisjoni 24. juuli 2015. aasta määruse (EL) 2015/1222, millega kehtestatakse võimsuse jaotamise ja ülekoormuse juhtimise suunised (edaspidi „määrus 2015/1222“), artikli 74 lõigetega 2 ja 4. Apellatsiooninõukogu arvab vääralt, et selleks, et laiendada kulude jagamist saastaja maksab põhimõtte alusel ka võrguelementidele, mille energia edastamise jaotusfaktor on alla 5 %, on vaja õigusliku alust. Kuid sellist õiguslikku alust ei ole olemas. Lisaks, kui kaasata kõik võrguelemendid kõnealuse metoodika kohaldamisalasse, rikutakse määruse 2015/1222 artiklit 74, sest see tekitab ebaõigeid stiimuleid ja ei ole ühitatav asjasse puutuvate põhivõrguettevõtjate seadusest tulenevate kohustuste ja vastutusega.
2.

Teine väide, et rikutud on a) hageja kaitseõigusi; b) nõukogu määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 27 lõiget 1 ja/või c) komisjoni määruse (EÜ) nr 773/2004/EÜ (2) artikli 10 lõiget 1 ja artikli 11 lõiget 2. — Hageja leiab, et vaidlustatud otsuses põhjendas komisjon oma õigustatud huvi rikkumise tuvastamise õigusliku ja ennetava mõjuga, vaatamata sellele, et see ei olnud hagejale esitatud vastuväide, mille kohta tal oli võimalik tulemuslikult oma seisukohti esitada.
—

tuvastada, et ELi kaubamärk AMICONE nr 11 005 725 ei tekita seoseid kaitstud päritolunimetusega „Amarone della Valpolicella“ määruse (EL) nr 1308/2013 (1) artikli 103 lõike 2 punkti b tähenduses ja et ei esine ka ühtegi muud absoluutset ega suhtelist kehtetuks tunnistamise põhjust, millele Consorzio per la tutela dei vini Valpolicella tugines, ning lugeda see kaubamärk seega kehtivaks;
—

Apellatsioonikoda eksis asudes seisukohale, et hageja möönis oma kirjalikus selgituses kaebuse aluste kohta, et klassi 30 kuuluvad võrreldavad kaubad on identsed;
—

Kostja oleks pidanud vastavalt riskiprofiilile orienteerituse nõudele delegeeritud määruse (EL) 2015/63 artikli 6 lõike 5 esimese lause punkti a ja artikli 6 lõike 6 ning artikli 7 lõike 4 esimese lause punkti 1 a alusel tuletisinstrumentide koguriskipositsiooni hindamisel võtma arvesse, et ükski Deutsche Hypothekenbanki tuletisinstrument ei kuulu tema kauplemistegevuse portfelli ja et need on mõeldud üksnes riskide maandamiseks ning Deutsche Hypothekenbanki keerukusaste on madal ja tal on tugev kriisilahendussuutlikkus.
5.

Viies väide: Kui peaks jõutama järeldusele, et krediidiasutuste ja investeerimisühingute osamaksete läbipaistmatu arvutamine on juba määruse nr 806/2014 (2) artikli 70 lõikes 2 ja direktiivi 2014/59 (3) artikli 103 lõigetes 2 ja 7 ette nähtud, siis on need õigusaktid neljandas väites nimetatud põhjustel õigusvastased ja need tuleb seega tunnistada kohaldamatuks.
6.

Kuues väide, et riskipositsiooni sambas omavahendite ja kõlblike kohustuste miinimumnõuete (Minimum Requirements for own funds and Eligible Liabilities, MREL) arvesse võtmata jätmine on vastuolus delegeeritud määrusega (EL) 2015/633: — Kostja oleks pidanud kooskõlas delegeeritud määruse (EL) 2015/633 artikli 6 lõike 1 punktiga a ja lõike 2 punktiga a arvesse võtma hageja keskmisest kõrgemat MREL-taset 67,6 %, mis on oluliselt suurem kui Ühtse Kriisilahendusnõukogu määratud miinimumtase 8 %.
2.

Teine väide, et on rikutud määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 kolmandat taanet. Sellega seoses väidab hageja, et kostja on rikkunud määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 kolmandat taanet, nagu seda on tõlgendatud kohtupraktikas ja mille kohaselt on huvitatud isikutel, kui OLAFi aruande adressaat kavatseb vastu võtta neile ebasoodsaid õigusakte, õigus asjaomase aruandega tutvuda.
—

Ta väidab selle kohta, et esines piisavalt selge rikkumine, arvestades et otsuse vastuvõtmisel ei olnud komisjonil mingit kaalutlusõigust, kuna ELTL artikli 107 lõige 1 on vahetu õigusmõjuga säte, mis on täpne ja tingimusteta, samuti tegi ta selle otsuse vastuvõtmisel ilmseid hindamisvigu. Komisjon tugines ka ebapiisavatele tõenditele ja tõlgendas vääralt liidu kohtute praktikat, st nii Üldkohtu (kohtuasi Itaalia jt vs. komisjon, T-98/16, T-196/16 ja T-198/16) kui ka Euroopa Kohtu (kohtuasi komisjon vs. Itaalia jt, C-425/19 P) praktikat.