ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 156/24

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil Constitutionnel (Prantsusmaa) 4. aprillil 2013 — Jeremy F versus peaminister

(Kohtuasi C-168/13)

2013/C 156/38

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil Constitutionnel

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Jeremy F.

Vastustaja: Peaminister

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse nr 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (1) artikleid 27 ja 28 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, kui liikmesriigid näevad ette kaebuse, mille esitamine peatab sellise õigusasutuse otsuse täitmise, kes otsustab 30 päeva jooksul arvates taotluse kättesaamisest, kas anda nõusolek seoses vastutusele võtmise, karistuse määramise või vahistamisega vabadusekaotuse või vabadust piirava julgeolekumeetme täitmiseks süüteo eest, mis on toime pandud enne Euroopa vahistamismääruse alusel üleandmist ja mis on muu süütegu kui see, mille eest ta üle anti, või seoses isiku üleandmisega liikmesriigile, kes ei ole vahistamismäärust täitev liikmesriik, Euroopa vahistamismääruse alusel, mis tehti süüteo eest, mis on toime pandud enne tema üleandmist?

(1) EÜT L 190, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 34.
1.

Kas Euroopa Liidu õigusega on kooskõlas, et finantsteenuseid osutavate ettevõtjate üle järelevalvet teostavate siseriiklike asutuste poolt täitmisele kuuluvad imperatiivsed konfidentsiaalsusnõuded, mis põhinevad liidu õiguse asjaomastel õigusaktidel (käesolevas asjas direktiiv 2004/109/EÜ (1), direktiiv 2006/48/EÜ (2) ja direktiiv 2009/65/EÜ (3)) ja mis on Saksamaa Liitvabariigi siseriiklikusse õigusesse üle võetud Kreditwesengesetz’i (krediidiasutuste seadus) §-ga 9 ja Wertpapierhandelsgesetz’i (väärtpaberituru seadus) §-ga 8, võib jätta järgimata siseriikliku menetlusõigusnormi, konkreetselt Verwaltungsgerichtsordnung’i (halduskohtumenetluse seadustik) § 99 kohaldamise ja tõlgendamisega?
2.

Juhul kui direktiivi artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi kohus võib siseriikliku õiguse sätetest olenemata kontrollida, kas lepingutingimused on ebaõiglased või mitte, kui need ei ole selged ja arusaadavad, kas siis tuleb viimati esitatud nõude all mõista seda, et lepingutingimus peab tarbija jaoks olema iseenesest keeleliselt selge ja arusaadav või peavad lisaks sellele olema selged ja arusaadavad ka lepingutingimuse kohaldamise majanduslikud põhjused ja selle seos lepingu muude tingimustega?
1.

Kas siseriiklik kohus, kellel tuleb teha otsus toetuste tagasinõudmise ja tulevaste toetuste andmisest hoidumise hagis, peab lähtuma sellest, et kõnealused toetused kujutavad endast meetmeid, mida ELTL artikli 108 lõike 3 kolmanda lause kohaselt ei tohi rakendada enne Euroopa Komisjoni (edaspidi „komisjon”) lõpliku otsuse tegemist, kui komisjon on õigusjõustunud otsusega algatanud kõnealuste toetuste suhtes ELTL artikli 108 lõikes 2 ette nähtud riigiabi ametliku uurimismenetluse ja on selle otsuse põhjendustes muu hulgas sisuliselt märkinud, et kõnealused toetused on tõenäoliselt riigiabi?
ET Euroopa Liidu Teataja C 171/17

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Raad van State (Madalmaad) 25. märtsil 2013 — C, teine menetlusosaline: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

(Kohtuasi C-150/13)

2013/C 171/34

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Raad van State

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: C

Teine menetlusosaline: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

Eelotsuse küsimus

Millised piirid seavad nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/83/EÜ (1) miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus, ja antava kaitse sisu kohta, artikkel 4 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta, eelkõige artiklid 3 ja 7 väidetava seksuaalse sättumuse usutavuse kontrolli viisile ja kas need piirid on teiste tagakiusamispõhjuste usutavuse hindamise puhul erinevad ning kui vastus sellele küsimusele on jaatav, siis mil määral?

(1) ELT L 304, lk 12; ELT eriväljaanne 19/07, lk 96.
2.

Kas direktiivi 2003/88/EÜ artikli 7 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et õigus saada tasustatud põhipuhkuse eest töösuhte lõppemise korral rahalist hüvitist on seotud töötaja isikuga, kuuludes ainult töötajale, et töötaja saaks puhata ja kasutada vaba aega, mis on tasustatud põhipuhkuse andmise eesmärk, ka hilisemal perioodil?
1.

Õigusriigi väärtuste kahjustamine seeläbi, et on kehtestatud määrus, mille aluseks on õigus, mille on andnud Euroopa Patendiamet, kelle aktide suhtes ei saa teostada kohtulikku kontrolli.
2.

Kas investeeringut, mida kaebaja kavatseb teha, võib tõlgendada nii, et see on investeering ettevõtte üldise tulemuslikkuse parandamiseks nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 (1) artikli 20 punkti b alapunkti iii ja artikli 28 lõike 1 punkti a tähenduses?
ET Euroopa Liidu Teataja C 171/17

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour administrative d’appel de Versailles (Prantsusmaa) 25. märtsil 2013 — Le Rayon d’Or SARL versus Majandus- ja rahandusminister

(Kohtuasi C-151/13)

2013/C 171/35

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour administrative d’appel de Versailles (Prantsusmaa)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Le Rayon d’Or SARL

Vastustaja: Majandus- ja rahandusminister

Eelotsuse küsimused

Kas kuuenda direktiivi artikli 11 A osa lõike 1 punkti a (1), mis on üle võetud direktiivi 2006/112/EÜ (2) artiklis 73, tuleb tõlgendada nii, et vanurite hooldekodudele haigekassa poolt sotsiaalkindlustusseadustiku artikli L. 174-7 sätete alusel makstav „ravipakett”, mis on käibemaksust vabastatud üldise maksuseadustiku artikli 261 lõike 4 punkti 1 ter sätete alusel, kujutab endast toetust, mis on otseselt seotud niisuguste raviteenuste hinnaga, mida osutatakse elanikele ja mis seetõttu kuuluvad käibemaksu kohaldamisalasse?

(1) Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuues direktiiv 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23).

(2) Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1).
3.

Kui esimesele küsimusele tuleb vastata eitavalt: Kas määruse (EÜ) nr 889/2008 artikli 27 lõike 1 punkti f tuleb tõlgendada nii, et selles nimetatud ainete kasutamine on õigusaktides ette nähtud ka juhtudel, kui teatavat tervisealast väidet on lubatud kasutada ainult selliste toiduainete puhul, mis sisaldavad vähemalt ühte nimetatud ainetest kindlas, niinimetatud märkimisväärses koguses?
4.

Üldkohus leidis vääralt, et põhjendused, mis esitati Bank Saderati suhtes piiravate meetmete võtmiseks, ei olnud paikapidavad, kuna: — ta ei võtnud piisavalt arvesse asjaolu, et tõendid, mis kinnitavad, et Bank Saderat toetab Iraani tuumarelvade leviku alast tegevust, pärinevad konfidentsiaalsetest allikatest; — ta ei võtnud piisavalt arvesse Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni resolutsioonis 1803 (2008) sisalduvat viidet Bank Saderatile seoses Iraani tuumarelvade leviku alast tegevusega; — ta leidis ebaõigesti, et nõukogu pidi esitama üksikasjaliku teabe selle kohta, et Bank Saderat tegeles Iraani tuumarelvade leviku alases tegevuses osalevana määratletud kahe üksuse akreditiividega.
ET Euroopa Liidu Teataja C 171/17

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Raad van State (Madalmaad) 25. märtsil 2013 — B, teine menetlusosaline: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

(Kohtuasi C-149/13)

2013/C 171/33

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Raad van State

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: B

Teine menetlusosaline: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

Eelotsuse küsimus

Millised piirid seavad nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/83/EÜ (1) miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus, ja antava kaitse sisu kohta, artikkel 4 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta, eelkõige artiklid 3 ja 7 väidetava seksuaalse sättumuse usutavuse kontrolli viisile ja kas need piirid on teiste tagakiusamispõhjuste usutavuse hindamise puhul erinevad ning kui vastus sellele küsimusele on jaatav, siis mil määral?

(1) ELT L 304, lk 12, ELT eriväljaanne 19/07, lk 96.
1.

Diskrimineerimiskeelu põhimõtte rikkumine, kehtestades korra, mis on kahjulik isikutele, kelle emakeel ei ole inglise, prantsuse või saksa keel, kuna see kord on kavandatud eesmärgi suhtes ebaproportsionaalne.
3.

Mida tuleb — kui vastus esimesele küsimusele on eitav — mõista kuuenda direktiivi artikli 28b A osa lõike 2 esimeses lauses (lõpus) kasutatud sõna „maksustatud” all: kas ühendusesisese soetamise eest sihtliikmesriigis tasumisele kuuluva käibemaksu äranäitamist seaduses sätestatud käibedeklaratsioonis või — kui seda ei ole ära näidatud — ka olukorra lahendamiseks sihtliikmesriigi maksuhalduri poolt võetud meetmeid? Kas sellele küsimusele vastamisel on oluline, kas asjaomane tehing oli osa tehingute reast, mille eesmärk oli käibemaksust kõrvalehoidumine sihtriigis, ning et maksukohustuslane oli sellest teadlik või oleks pidanud sellest teadlik olema?
ET Euroopa Liidu Teataja C 189/6

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Ühendkuningriik) 17. aprillil 2013 — Sean Ambrose McCarthy, Helena Patricia McCarthy Rodriguez, Natasha Caley McCarthy Rodriguez versus Secretary of State for the Home Department

(Kohtuasi C-202/13)

2013/C 189/12

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: Sean Ambrose McCarthy, Helena Patricia McCarthy Rodriguez, Natasha Caley McCarthy Rodriguez

Vastustaja: Secretary of State for the Home Department

Eelotsuse küsimused

1. Kas direktiivi 2004/38/EÜ (1), mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil (edaspidi „direktiiv”), artikkel 35 lubab liikmesriigil vastu võtta üldkohaldatava meetme, millega keeldutakse tunnustamast direktiivi artikli 5 lõikega 2 antud õigust, lõpetatakse sellise õiguse kehtivus või tühistatakse see õigus, kui kõnealune lõige vabastab viisanõuetest pereliikmed, kes ei ole ELi kodanikud, kuid kellel on vastavalt direktiivi artiklile 10 välja antud elamisluba (edaspidi „elamisloa omajad”)?

2. Kas protokolli nr 20 Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 26 teatavate aspektide kohaldamise kohta Ühendkuningriigi ja Iirimaa suhtes artikkel 1 lubab Ühendkuningriigil nõuda elamisloa omajatelt sissesõiduviisat, mis tuleb hankida enne piirile saabumist?

3. Kui esimesele või teisele küsimusele vastatakse jaatavalt, siis kas Ühendkuningriigi lähenemisviis elamisloa omajatele on käesolevas asjas põhjendatud, võttes arvesse eelotsusetaotluse esitanud kohtu otsuses kokkuvõtlikult esitatud tõendeid?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT L 158, lk 77; ELT eriväljaanne 05/05, lk 46).
2.

Kui esimesele küsimusele tuleb vastata jaatavalt, siis kas paroodia peab vastama järgmistele tingimustele: — see on teataval määral algupärane (originaalne), — täpsemalt sel viisil, et seda ei saa mõistlikult algupärase teose autorile omistada; — selle eesmärk on kellegi või millegi kulul nalja heita või kedagi või midagi pilgata, olenemata sellest, kas kritiseeritakse algupärast teost või mõnd muud asja või isikut; — see sisaldab viidet parodeeritud teose allikale?
—

Tuvastada, et kuna Rootsi ei võtnud meetmeid, mis on vajalikud, et järgida Euroopa Kohtu otsust kohtuasjas C-607/10, on ta jätnud täitmata ELTL artikli 260 lõikest 1 tulenevad kohustused;
1.

Kas otsuse nr 3/80 (1) artikli 6 lõiget 1 tuleb lisaprotokolli (2) artiklit 59 silmas pidades tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline siseriiklik õigusnorm nagu TW (3) artikkel 4a, mille kohaselt lõpeb siseriikliku õiguse alusel määratud täiendava hüvitise maksmine, kui selle hüvitise saajad ei ela enam selle riigi territooriumil, isegi kui need hüvitise saajad said Türgi kodakondsust säilitades vastuvõtva liikmesriigi kodakondsuse?
—

Tühistada komisjoni 13. septembri 2010. aasta otsus C(2010) 6154, millega vähendatakse ühtekuuluvusfondist määratud rahalist abi projektijärkudele pealkirjadega „Madridi, Zaragoza, Barcelona ja Prantsuse piiri vaheline kiirraudtee. Lleida ja Martorelli vaheline lõik (Platvorm). Alalõik IX-A” (CCI No 2001.ES.16.C.PT.005); „Madridi, Zaragoza, Barcelona ja Prantsuse piiri vaheline kiirraudtee. Lleida ja Martorelli vaheline lõik (Platvorm). Alalõik X-B (Avinyonet del Penedés ja Sant Sadurní d'Anoia vahel)” (CCI No 2001.ES.16.C.PT.008); „Madridi, Zaragoza, Barcelona ja Prantsuse piiri vaheline kiirraudtee. Lleida ja Martorelli vaheline lõik (Platvorm). Alalõigud XI-A ja XI-B (Sant Sadurní d’Anoia ja Gelida vahel)” (CCI No 2001.ES.16.C.PT.009) ja „Madridi, Zaragoza, Barcelona ja Prantsuse piiri vaheline kiirraudtee. Lleida ja Martorelli vaheline lõik (Platvorm). Alalõik IX-C” (CCI No 2001.ES.16.C.PT.010);
ET Euroopa Liidu Teataja C 178/4

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaad) 28. märtsil 2013 — Staatssecretaris van Financiën, teine menetlusosaline: X BV

(Kohtuasi C-160/13)

2013/C 178/07

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: Staatssecretaris van Financiën

Teine menetlusosaline: X BV

Eelotsuse küsimus

Kas direktiivi 2006/112 (1) artikli 140 punkte a ja b tuleb tõlgendada nii, et kõnealustes sätetes ettenähtud käibemaksuvabastus ei ole kohaldatav hambaproteeside ühendusesisesele soetamisele? Kas juhul, kui vastus on eitav, sõltub maksuvabastus tingimusest, et hambaproteeside tarnijaks peab olema välisriigis asuv hambaarst või hambatehnik ja/või et hambaproteesid peavad olema tarnitud hambaarstile või hambatehnikule?

(1) Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 347, lk 1).
ET Euroopa Liidu Teataja C 178/5

Hispaania Kuningriigi 15. aprillil 2013 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 31. jaanuari 2013. aasta otsuse peale kohtuasjas T-235/11: Hispaania versus komisjon

(Kohtuasi C-192/13 P)

2013/C 178/09

Kohtumenetluse keel: hispaania

Pooled

Apellant: Hispaania Kuningriik (esindaja: A. Rubio González)

Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

— Rahuldada apellatsioonkaebus ja tühistada Üldkohtu 31. jaanuari 2013. aasta otsus kohtuasjas T-235/11: Hispaania vs. komisjon.

— Tühistada komisjoni 18. veebruari 2011. aasta lõplik otsus K(2011) 1023, millega vähendatakse ühtekuuluvusfondist järgmistele projektijärkudele määratud rahalist abi „Raudteeseadmete tarne ja paigaldus Madridi, Zaragoza, Barcelona ja Prantsuse piiri vahelisel kiirraudteel. Madridi ja Lérida vaheline lõik” (CCI nr 1999.ES.16.CPT.001), „Madridi ja Barcelona vaheline kiirraudtee. Lérida ja Martorelli vaheline lõik (platvorm, esimene etapp)” (CCI nr 2000.ES.16.C.PT.001), „Madridi, Zaragoza, Barcelona ja Prantsuse piiri vaheline kiirraudtee. Raudteejuurdepääs Zaragoza uude rongijaama” (CCI nr 2000.ES.16.C.PT.003), „Madridi, Barcelona ja Prantsuse piiri vaheline kiirraudtee. Lérida ja Martorelli vaheline lõik. Alalõik X-A (Olérdola — Avinyonet del Penedés)” (CCI nr 2001.ES.16.C.PT.007) ja „Uus raudteejuurdepääs Levante kiirraudteele. La Gineta ja Albacete vaheline alalõik (Platvorm)” (CCI nr 2004.ES.16.C.PT.014).

— Mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Õigusnormi rikkumine seoses nõukogu 16. mai 1994. aasta määruse (EÜ) nr 1164/94 (1), millega asutatakse ühtekuuluvusfond, II lisa artikli H lõikes 2 sätestatud tähtaja tagajärgedega. Viidatud tähtaja lõppedes ei ole komisjonil õigust enam võtta mingeid finantskorrektsiooni meetmeid, mistõttu on ta kohustatud teostama makse ja kohaldatud korrektsioon ei ole õiguspärane.

Õigusnormi rikkumine seoses lepingute sõlmimise korra mõistega nõukogu 14. juuni 1993. aasta direktiivi 93/38/EMÜ (2) millega kooskõlastatakse veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate tellijate hankemenetlused, tähenduses. Direktiivi 93/38 artikli 20 lõike 2 punktid e ja f ei ole üldiselt kohaldatavad kõikide hankelepingu muudatuste suhtes, mis on tehtud lepingu täitmise ajal, vaid üksnes sisuliste muudatuste suhtes. Üksnes siis võib asuda seisukohale, et tegemist on sisulise muudatusega, mis kujutab endast uut hankelepingut, kui on täidetud kohtuotsuses Pressetext Nachrichtenagentur (3) kehtestatud tingimused.

(1) EÜT L 130, lk 1; ELT eriväljaanne 14/01, lk 9.

(2) EÜT L 199, lk 84; ELT eriväljaanne 06/02, lk 194.

(3) 19. juuni 2008. aasta otsus kohtuasjas C-454/06: Pressetext Nachrichtenagentur (EKL 2008, lk I-4401).
ET Euroopa Liidu Teataja C 178/6

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Bundesfinanzhof (Saksamaa) 18. aprillil 2013 — Finanzamt Saarlouis versus Heinz Malburg

(Kohtuasi C-204/13)

2013/C 178/11

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesfinanzhof

Põhikohtuasja pooled

Vastustaja ja kassatsioonkaebuse esitaja: Finanzamt Saarlouis

Kaebaja ja vastustaja kassatsioonimenetluses: Heinz Malburg

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (1) artikli 4 lõikeid 1 ja 2 ning artikli 17 lõike 2 punkti a tuleb neutraalse maksustamise põhimõtet arvestades tõlgendada nii, et maksunõustamisega tegeleva seltsingu seltsinglane, kes omandab seltsingult ühe osa kliendibaasist üksnes selleks, et anda see vahetult pärast omandamist majandustegevuse eesmärgil kasutamiseks tasuta üle äsja asutatud uuele maksunõustamisseltsingule, millesse on seltsinglane teinud määrava panuse, võib kõnealuse kliendibaasi omandamisel tasutud käibemaksu sisendkäibemaksuna maha arvata?

(1) Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuues direktiiv 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23).
ET Euroopa Liidu Teataja C 178/4

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Commissione Tributaria Regionale del Veneto — Sede di Mestre-Venezia (Itaalia) 27. märtsil 2013 — SICES jt versus Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia

(Kohtuasi C-155/13)

2013/C 178/06

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Commissione Tributaria Regionale del Veneto — Sede di Mestre-Venezia

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: Società Italiana Commercio e Servizi S.r.l, likvideerimisel, (SICES) jt

Vastustaja: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia

Eelotsuse küsimus

Kas 29. märtsi 2007. aasta määruse (EÜ) nr 341/2007 (1) artiklit 6 tuleb tõlgendada nii, et on tegemist GATT kvoodi alusel teostatava Hiinast pärit küüslaugu tollisoodustusega impordilitsentside õigusvastase võõrandamisega, kui nimetatud litsentside omanik laseb küüslaugu pärast maksmisele kuuluva tolli tasumist turule selle võõrandamise teel teisele ettevõtjale, kellel on impordilitsents ja kellelt ta oli selle küüslaugu enne importimist ostnud?

(1) Komisjoni 29. märtsi 2007. aasta määrus (EÜ) nr 341/2007, millega avatakse kolmandatest riikidest imporditava küüslaugu ja teatavate muude põllumajandustoodete tariifikvoodid ja tagatakse nende haldamine ning kehtestatakse impordilitsentside ja päritolusertifikaatide süsteem (ELT L 90, lk 12).
1.

Kas nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ, ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes (edaspidi „direktiiv 93/13/EMÜ” (1)) sätteid koosmõjus Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 47 ja 38 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid, nagu on käesolevas asjas kõne all, mis ei võimalda tarbijakaitse eesmärgil tegutseval juriidilisel isikul astuda täitemenetlusse niisuguse tarbija kaitseks, kelle vastu toimub tarbijalepingust tuleneva võlanõude sissenõudmise menetlus ja keda ei esinda advokaat?
2.

Kas juhul, kui direktiivi 2006/112 artikli 140 punktides a ja b ettenähtud käibemaksuvabastus (esimeses eelotsuse küsimuses esitatud tingimustel või ilma nende tingimusteta) on kohaldatav hambaproteeside ühendusesisesele soetamisele, on maksuvabastus sellistes liikmesriikides nagu Madalmaad, kes on võtnud üle direktiivi 2006/112 artiklis 132 ettenähtud maksuvabastuse, kohaldatav ka selliste hambaproteeside ühendusesisesele soetamisele, mis on lähetatud liikmesriigist, kes on kasutanud direktiivi 2006/112 artiklis 370 ettenähtud erand- ja üleminekukorda?
1.

Kas niisuguse konkurentsikeelukohustust sisaldava vertikaalkokkuleppe hindamisel, mis juba kehtis […] 31. mail 2000, mis vastab määruses nr 1984/1983 (1) sätestatud tingimustele, kuid ei vasta määruse nr 2790/1999 (2) erandi tingimustele, kuna kokkuleppes osaleva tarnija turuosa ületab 30 % (määruse nr 2790/1999 artikli 3 lõige 1) ja kuna konkurentsikeelukohustuse kestus ületab 5 aastat ning kuna ostja müüb lepingujärgseid kaupu ruumides või territooriumil, mis ei kuulu tarnijale (määruse nr 2790/1999 artikli 5 punkt a): a) tuleb määruse nr 2790/1999 artikli 12 lõiget 2 tõlgendada nii, et alates 1. jaanuarist 2002 ei kuulu kokkuleppe ja täpsemalt konkurentsikeelukohustuse suhtes kohaldamisele nende määruste (nr 1984/1983 ja 2790/1999) erandid ning seda, kas need on kooskõlas EÜ artikli 81 lõikega 1, tuleb analüüsida individuaalselt? b) või tuleb määruse nr 2790/1999 artikli 12 lõiget 2 tõlgendada nii, et kirjeldatud kokkuleppe suhtes tuleb kohaldada konkurentsikeelukohustuse maksimaalset viieaastast tähtaega, mille näeb ette määruse nr 2790/1999 artikli 5 punkt a, nii et kokkuleppe ja täpsemalt konkurentsikeelukohustuse suhtes on alates 1. jaanuarist 2002 kohaldatav uus viieaastane tähtaeg, mis lõpeb 31. detsembril 2006? c) või viimaseks tuleb määruse nr 2790/1999 artikli 12 lõiget 2 tõlgendada nii, et konkurentsikeelukohustust sisaldava kokkuleppe suhtes on alates 1. jaanuarist 2002 kohaldatav uus viieaastane tähtaeg, mis lõpeb 31. detsembril 2006, juhul kui konkurentsikeelukohustuse 1. jaanuari 2002. aasta seisuga järelejäänud kehtivusaeg ei ületa 5 aastat, ent juhul kui konkurentsikeelukohustuse 1. jaanuari 2002. aasta seisuga järelejäänud kehtivusaeg ületab 5 aastat, ei ole see hõlmatud eranditega ning selle kooskõla EÜ artikli 81 lõikega 1 tuleb analüüsida individuaalselt?
2.

Kas direktiivi 2006/112 (2) artikli 143 punkti a ja artikli 140 punkte a ja b tuleb tõlgendada nii, et kõnealustes sätetes ettenähtud käibemaksuvabastused ei ole kohaldatavad hambaproteeside impordile ja ühendusesisesele soetamisele? Kas juhul, kui vastus on eitav, sõltuvad maksuvabastused sellest, kas hambaproteeside tarnijaks on välisriigis asuv hambaarst või hambatehnik ja/või kas hambaproteesid on tarnitud hambaarstile või hambatehnikule?
2.

Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav: a) Kas liidu õiguse üldpõhimõtet, mille kohaselt peab haldusasutus tagama kaitseõigused, tuleb tõlgendada nii, et seda on rikutud, kui isikut, kelle suhtes oli kavas teha ebasoodne otsus, ei kuulatud enne haldusasutuse ebasoodsa otsuse tegemist küll ära, kuid hilisemas haldusõiguslikus (vaide)menetluses, mis toimus enne kaebuse esitamist liikmesriigi kohtule, sai ta siiski võimaluse esitada oma märkused? b) Kas juhul, kui liidu õiguse üldpõhimõtet, mille kohaselt peab haldusasutus tagama kaitseõigused, rikutakse, määratakse rikkumise õiguslikud tagajärjed siseriikliku õiguse alusel?