Kohtuasi C‑390/13 P(R)

Euroopa Ravimiamet (EMA)

versus

InterMune UK Ltd jt

„Apellatsioonkaebus — Ajutiste meetmete kohaldamise määrus — Määrus (EÜ) nr 1049/2001 — Juurdepääs institutsioonide dokumentidele — Dokumendid, mida Euroopa Ravimiamet hoiab seoses ravimi müügiloataotlusega — Otsus, millega kolmandal isikul võimaldatakse tutvuda dokumentidega — Üldsusele kättesaadavaks tegemata teave — Tõsine ja korvamatu kahju — Tõend”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu asepresidendi määrus, 28. november 2013

Vt määruse tekst. (vt punkt 36)

Ajutiste meetmete kohaldamise menetluse eesmärk on tagada tulevikus tehtava lõpliku otsuse täieulatuslik toime, vältimaks lünka Euroopa Kohtu tagatud õiguskaitses. Selle eesmärgi saavutamiseks tuleb taotluse kiireloomulisust hinnata selle järgi, kas ajutine meede on vajalik selleks, et hoida ära esialgset õiguskaitset taotleval poolel tõsise ja korvamatu kahju tekkimine. Viimati nimetatud poole ülesanne on tõendada, et ta ei saa oodata põhimenetluse lõpuni, ilma et talle selline kahju tekiks. Kuigi selleks, et tõendada tõsise ja korvamatu kahju olemasolu, ei pea näitama, et kahju tekib täieliku kindlusega, vaid piisab, et see oleks ettenähtav küllaldase tõenäosusega, peab ajutisi meetmeid taotlev pool siiski tõendama asjaolusid, millest tuleneb, et tõsise ja korvamatu kahju tekkimine on tõenäoline. (vt punktid 37 ja 38)

Ei saa nõustuda väitega, mille kohaselt kahju on oma olemuselt korvamatu, kui ta puudutab põhiõiguste sfääri, kuna abstraktsel viisil põhiõiguste rikkumise väitmisest ei piisa, et tõendada, et kahju, mis sellest tekkida võib, on tingimata korvamatu. Tõsi, teatavate põhiõiguste – nagu Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 4 sätestatud piinamise ja ebainimliku või alandava kohtlemise või karistamise keelu – rikkumine võib rikutava õiguse enda olemuse tõttu tekitada iseenesest tõsise ja korvamatu kahju. Siiski tuleb tõdeda, et vastavalt käesoleva määruse punktides 37 ja 38 meenutatud kohtupraktikale peab ajutise meetme kohaldamist taotlev pool alati näitama ja tõendama tema olukorras sellise kahju tõenäolist tekkimist. Seetõttu ei saa niisugust kahju tuvastada eelduse pinnalt, et tutvumistaotluse esemeks olevate dokumentide tsenseeritud versioonist kustutatud teave on ka tegelikult konfidentsiaalne, nagu väidavad dokumentidega tutvumise vastu olevad äriühingud. Ei saa nõustuda sellega, et ainuüksi ELTL artiklis 339, Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (EIÕK) artiklis 8 ja harta artiklis 7 sätestatud põhiõiguse nende äriühingute ametisaladuse kaitsele ning samuti EIÕK artiklis 6 ja harta artiklis 47 sätestatud õiguse tõhusale õiguskaitsevahendile väidetavast rikkumisest piisab, et tõendada tõsise ja korvamatu kahju tekkimise ohtu. Küll aga sõltub see, millisel määral sellise teabe avalikustamine tekitab tõsist ja korvamatut kahju, asjaolude kogumist nagu eelkõige teabe olulisus ametialases ja ärilises plaanis teavet esitava ettevõtja jaoks ja selle kasulikkus ettevõtjate jaoks, kes sellega tutvuda ja seda seejärel kasutada saavad. (vt punktid 40, 42–45)

Varalist kahju ei saa pidada korvamatuks– välja arvatud erakorralistel asjaoludel –, kuna rahalise hüvitise enda eesmärk on üldjuhul taastada kahju kannatanud isiku jaoks kahju tekkimisele eelnev olukord. Selline kahju võib saada korvatud kahju hüvitamise hagi raames. Siiski võib varalise kahju võib lugeda korvamatuks, kui seda kahju, isegi kui see tekib, ei saa arvudes väljendada. Siiski ei saa varalise kahju hüvitamisega seotud ebakindlust võimaliku kahju hüvitamise hagi raames ei saa iseenesest pidada asjaoluks, mis näitaks sellise kahju korvamatust. Samas ei ole ajutiste meetmete kohaldamise menetluse eesmärk asendada sellist kahju hüvitamise hagi, et kõrvaldada see ebakindlus, vaid selle menetluse eesmärk on üksnes tagada tulevase lõpliku otsuse, mis tehakse sisulises menetluses lahendatava hagi suhtes, täielik tõhusus, kusjuures ajutiste meetmete kohaldamise menetlus on sisulise menetluse suhtes teisene menetlus. Olukord on seevastu erinev, kui ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku analüüsi käigus ilmneb selgelt, et võttes arvesse viidatud kahju olemust ja selle tekkimise ettenähtavust, ei saa seda selle tekkimise korral adekvaatselt määratleda ja arvudes väljendada, ja kui praktikas ei saa seda kahju hüvitamise hagi abil korvata. (vt punktid 48–51)