41

Neil asjaoludel otsustas Symvoulio tis Epikrateias menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas suurlinnastu planeering, kus on kindlaks määratud linnastust suurema piirkonna ruumilise ja linnaplaneerimise üldised eesmärgid, suunised ja programmid ning mis piiritleb oma üldeesmärkidena täpsemalt ümberkaudsete mäemassiivide kaitsmise ja linna laienemise tõkestamise, on või ei ole selline kava, mis annaks pädevale ametiasutusele õiguse jätta niisuguse kava puhul – mis on seaduslike volituste alusel hiljem dekreediga kehtestatud, täiendab eelkirjeldatud planeeringut ning millega asutati ühe eelnimetatud mäemassiivi kaitsealad ja kehtestati seal lubatavad kasutusotstarbed ja tegevused, et täpsustada ja rakendada mäemassiivide kaitsmise ja linna laienemise tõkestamise eesmärke – korraldamata keskkonnamõju [...] hindamise menetlus, mis on ette nähtud direktiivi 2001/42 [...] artiklis 3, nii nagu seda on tõlgendatud [...] otsuse Inter Environnement Bruxelles jt, C‑567/10, EU:C:2012:159, punktis 42? 2. Kui esimesele küsimusele vastatakse jaatavalt, siis kas juhul, kui [...] üht täpsustavat kava kehtestades ei tehtud keskkonnamõju [...] hindamist, mis nagu sai küsimuse punktis 1 mainitud, on direktiiviga 2001/42/EÜ ette nähtud, tuleb selline hindamine teha direktiivi ajalisse kohaldamisalasse kuuluva ja seda kava täpsustava akti kehtestamisel, või ei tule? 3. Kui teisele küsimusele vastatakse eitavalt, siis kas niisugust dekreeti – mis sisaldab kaitsemeetmeid ja NATURA [2000] võrgustikku kuuluvasse liikmesriigi piirkonda jäävatel aladel (näiteks ühenduse tähtsusega aladel või erikaitsealadel) lubatavaid tegevusi ja kasutusotstarbeid puudutavaid sätteid ning ehkki nende sätetega kehtestatakse absoluutse looduskaitse kord, mis lubab ainult tulekaitserajatiste loomist, metsa majandamist ja matkaradu, ei ilmne sätete kehtestamist ettevalmistavatest aktidest siiski, et nende sätete kehtestamisel oleks silmas peetud kõnealuste alade säilimist või konkreetseid keskkonnanäitajaid, mille alusel need alad NATURA [2000] võrgustiku osadeks valiti; kusjuures ühel juhul lubavad needsamad sätted kõnealusel alal nüüdseks juba keelatud kasutusotstarbeid üksnes asjaolu tõttu, et need kasutusotstarbed olid varasema kaitsekorraga kooskõlas – võib pidada kaitsekorralduse kavaks direktiivi 92/43 [...] artikli 6 lõike 3 tähenduses, mille kehtestamise eel keskkonnamõju [...] hindamise kohustust ei eksisteerinud, kui võtta arvesse seda artiklit koosmõjus [...] direktiivi 2001/42 [...] artikli 3 lõike 2 punktiga b [...]? 4. Kui kolmandale küsimusele vastatakse jaatavalt, tekib viimaks küsimus, et kui on kehtestatud ühtset suuremat geograafilist piirkonda puudutav ruumilise planeerimise akt, mis põhimõtteliselt nõuab direktiivi 2001/42 [...] artikli 3 lõike 2 punkti b kohaselt koosmõjus direktiivi 92/43 [...] artikli 6 lõikega 3 keskkonnamõju [...] hindamist, mida aga ei tehtud, ning kui tuvastatakse lisaks, et eelnev keskkonnamõju hindamine oli nõutav üksnes mõne selle piirkonna ala puhul – viimaks kehtestatud õigusnormide tõttu, mis puudutavad lubatud kasutusotstarbeid ja tegevusalasid ega kujuta endast lihtsalt kaitsekorralduse kavasid – kuid enamiku selliste alade puhul mitte, kuna kehtestatud õigusakt on viimati nimetatud alasid puudutavas osas kaitsekorralduse kava, mille keskkonnamõju hindamine ei ole vastavalt direktiivi 2001/42 [...] artikli 3 lõike 2 punktile b koosmõjus direktiivi 92/43 [...] artikli 6 lõikega 3 nõutav, kas siis on direktiivi 2001/42 [...] alusel mõeldav või mitte, et kogu normistik tunnistatakse osaliselt kehtetuks ja sellest tulenevalt tühistatakse õigusakt üksnes osas, mis puudutab alasid, mille keskkonnamõju eelnev hindamine on nõutav – vastavalt uutele selles valdkonnas kehtivatele normidele –, millest omakorda tuleneb pärast osalist tühistamist, et [...] keskkonnamõju hindamine peab puudutama ainult neid alasid, mitte kogu piirkonda?”