Kohtuasi T-308/05

Itaalia Vabariik

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

„Struktuurifondid — Kaasfinantseerimine — Määrused (EÜ) nr 1260/1999 ja nr 448/2004 — Liikmesriigi ametiasutuste poolt riigiabi raames või seoses abi andmisega tehtud ettemaksete abikõlblikkuse tingimused — Tõendid toetussummade lõppsaajate poolt vahendite kasutamise kohta — Tühistamishagi — Vaidlustatav akt”

Esimese Astme Kohtu otsus (teine koda), 12. detsember 2007 II - 5096

Kohtuotsuse kokkuvõte

EÜ artiklis 230 ette nähtud tühistamishagi esemeks võivad nende laadist ja vormist olenemata olla kõik institutsioonide võetud meetmed, mille eesmärk on tekitada õiguslikke tagajärgi. Kui komisjonile esitatakse abikava raames maksetaotlus, mis puudutab struktuurifondide osalust, mis on määruse nr 1260/1999, millega nähakse ette üldsätted struktuurifondide kohta, artikli 32 lõike 3 tähenduses vastuvõetav, ei ole komisjonil õigust jääda tegevusetuks. Tingimusel, et eelarvelised vahendid on saadaval, peab komisjon vastavalt nimetatud määruse artikli 32 lõike 1 neljandale lõigule tegema sellele taotlusele vastavad vahemaksed tähtaja jooksul, mis ei ületa kahte kuud taotluse saamisest. Kui komisjon oleks rikkunud seda tegutsemiskohustust, oleks asjassepuutuv liikmesriik pidanud selle vaidlustamiseks esitama tegevusetushagi. Juhul kui tegevusetushagi oleks tunnistatud põhjendatuks, oleks komisjonil EÜ artikli 233 põhjal olnud kohustus võtta vajalikud meetmed kohtuotsuse täitmiseks. Järelikult ei olnud komisjoni kirjal, milles viimati nimetatu teatas liikmesriigile keeldumisest tegutseda seoses maksetaotlustega, mitte mingisuguseid õiguslikke tagajärgi, mida oleks võimalik EÜ artikli 230 alusel esitatud tühistamishagis vaidlustada. (vt punktid 56, 59 ja 62)

Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 44 lõike 1 punktis c on ette nähtud, et hagiavalduses tuleb märkida ülevaade fakti- ja õigusväidetest. Seega peab seal olema selgitatud, milles seisnevad hagi aluseks olevad väited, ning seega ei või hagiavalduses piirduda üksnes väidete abstraktse mainimisega. Pealegi peab selline ülevaade – kasvõi lühike – olema nii selge ja täpne, et võimaldaks kostjal end kaitsta ja Esimese Astme Kohtul hagi lahendada vajadusel ilma täiendavate materjalideta. Õiguskindluse ja korrakohase õigusemõistmise tagamiseks peavad selleks, et hagi, või täpsemalt hagi aluseks olev väide oleks vastuvõetav, hagi aluseks olevad põhilised faktilised ja õiguslikud asjaolud nähtuma ühtselt ja arusaadavalt hagiavaldusest endast. (vt punktid 71 ja 72)

Komisjoni kiri liikmesriigile, milles komisjon palub viimati nimetatul täiendada struktuurifondide osalust puudutavale maksetaotlustele lisatud kuludeklaratsioone, viidates määruse nr 1260/1999, millega nähakse ette üldsätted struktuurifondide kohta, artikli 32 lõike 1 kolmandat lõiku puudutavale selgitavale märkusele, mille kohaselt liikmesriikide asutuste poolt riigiabi raames EÜ artikli 87 tähenduses või seoses abi andmisega tehtud ettemaksed, mille kasutamise kohta lõppsaajate poolt ei ole esitatud tõendeid, ei ole fondidest toetuse saamiseks kõlblikud, ei muuda ühenduse õigusnormide kohaldamisala ning seetõttu ei ole selle puhul tegemist vaidlustatava aktiga EÜ artikli 230 tähenduses. (vt punktid 102 ja 114)

Komisjoni kiri liikmesriigile, millega komisjon keeldub fondidest rahastamast ettemakseid, mille kasutamine lõppsaajate poolt ei ole dokumentaalselt tõendatud, ja mis põhineb selgitaval märkusel määruse nr 1260/1999, millega nähakse ette üldsätted struktuurifondide kohta, artikli 32 lõike 1 kolmanda lõigu kohta, mille kohaselt liikmesriikide asutuste poolt riigiabi raames EÜ artikli 87 tähenduses või seoses abi andmisega tehtud ettemaksed ei ole fondidest toetuse saamiseks kõlblikud, on kooskõlas määruse nr 1260/1999 artikliga 32 ning määruse nr 448/2004 (millega muudetakse määrust nr 1685/2000, millega kehtestatakse määruse nr 1260/1999 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses struktuurifondide kaasfinantseeritavate meetmetega seotud kulutuste abikõlblikkusega) lisa eeskirja 1 punktidega 1 ja 2. (vt punktid 103 ja 148)

Vastavalt EÜ artiklile 274 on Euroopa Liidu üldeelarve rakendamine komisjoni ülesanne. Kuna viimati nimetatud säte ei too välja erinevaid rakendatavaid juhtimisviise, jätkab komisjon selle ülesande täitmist struktuurifondide ühise juhtimise raames. Lisaks tuleneb EÜ artiklitest 10 ja 274, et liikmesriigid peavad struktuurifondide ühise juhtimise raames tegema komisjoniga koostööd, et tagada ühenduse vahendite kasutamine usaldusväärse finantsjuhtimise põhimõtte kohaselt. Eespool nimetatud eeskirjad on ära toodud määruse nr 1260/1999, millega nähakse ette üldsätted struktuurifondide kohta, artikli 38 lõike 1 punktis g, mis puudutab riigiabi finantskontrolli. Kui liikmesriikide juhtimis- ja kontrollsüsteemid on küllaldased ja tagavad „piisava kontrolljälje” määruse nr 438/2001, millega kehtestatakse määruse nr 1260/1999 üksikasjalikud rakenduseeskirjad juhtimis- ja kontrollisüsteemi kohta seoses struktuurifondidest antava abiga, artikli 7 lõike 2 tähenduses, annab deklareeritavate kulude tõendamine asjassepuutuva liikmesriigi poolt komisjonile põhimõtteliselt piisava kindluse selles osas, et ühenduse toetuse saamiseks esitatud taotlused on õiged, nõuetele vastavad ja õigustatud, nagu tuleneb määruse nr 438/2001 artikli 2 lõikest 1. Seevastu juhul, kui komisjon ja liikmesriik tõlgendavad kulutuste abikõlblikkuse tingimusi kehtestavat teksti erinevalt, ei kindlusta siseriiklik juhtimis- ja kontrollsüsteem enam komisjonile, et kõik selle liikmesriigi deklareeritud kulud oleksid abikõlblikud kohaldatavate õigusnormide tähenduses. Seepärast on asjassepuutuval liikmesriigil nende ülesannete täitmise käigus, mis tal lasuvad seoses kulutuste tõendamisega ja ühenduse teiste institutsioonidega tehtava lojaalse koostöö raames, kohustus teha komisjonil võimalikuks tema vastutuse all oleva eelarve rakendamine, edastades komisjonile kogu informatsiooni, mida viimane peab vajalikuks väljamaksete tegemisel kooskõlas määruse nr 1260/1999 artikli 32 lõike 1 kolmanda lõiguga. Teistsugune lahendus takistaks mainitud määruse artikli 38 lõike 1 ja üldisemalt EÜ artiklite 10 ja 274 kasuliku toime saavutamist. (vt punktid 109, 111 ja 112)

Ühenduse õigus peab olema selge ja selle kohaldamine asjaomastele isikutele ettenähtav. Tulenevalt õiguskindluse põhimõttest, mis on üks ühenduse õiguse üldpõhimõtteid, on nõutav, et iga akt, mille eesmärk on luua õiguslikke tagajärgi, saab oma kohustava jõu ühenduse õiguse sättelt, mis peab olema sõnaselgelt ära märgitud selle akti õigusliku alusena ning mis kirjutab ette selle akti õigusliku vormi. Siiski ei ole viite puudumine õigusakti täpsele õiguslikule alusele sisuline viga, kui õiguslikku alust on võimalik kindlaks teha akti muude osade abil. Otsene viide on siiski ilmtingimata vajalik juhul, kui selle puudumise korral jääks täpne õiguslik alus huvitatud isikute ja pädeva ühenduste kohtu jaoks ebaselgeks. (vt punktid 123 ja 124)

Määruse nr 1260/1999, millega nähakse ette üldsätted struktuurifondide kohta, artikli 32 lõike 1 kolmas lõik ja selle määruse rakendamiseeskirjad ei anna komisjonile mingit kaalutlusruumi ettemaksete abikõlblikkuse kindlaksmääramisel. Komisjon, otsustades liikmesriigile saadetud kirjas, et liikmesriikide asutuste poolt tehtud ettemaksed, mille kasutamise kohta lõppsaajate poolt ei ole esitatud tõendeid ja mida see liikmesriik on deklareerinud vahemaksetena, ei ole abikõlblikud fondidest toetuse saamiseks, ei saanud seega tegutseda proportsionaalsuse, võrdse kohtlemise ja õiguskindluse põhimõtteid rikkudes. (vt punkt 150)