Keywords

Summary



Keywords

1. Õigusalane koostöö tsiviilasjades – Kohtualluvus ja kohtuotsuste täitmine tsiviil- ja kaubandusasjades – Määrus nr 44/2001 – Suhted konkreetset valdkonda käsitlevate konventsioonidega – Rahvusvaheline kaupade autoveolepingu konventsioon

(Nõukogu määrus nr 44/2001, põhjendused 6, 11, 12 ja 15–17 ning artikkel 71)

2. Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Piirid – Rahvusvaheline konventsioon, mis ei ole ühendusele siduv – Rahvusvaheline kaupade autoveolepingu konventsioon

(ELTL artikkel 267; nõukogu määrus nr 44/2001, artikkel 71)

Summary

1. Määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artiklit 71 tuleb tõlgendada nii, et sellised konkreetset valdkonda puudutava konventsiooniga ette nähtud kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist reguleerivad eeskirjad – nagu 19. mail 1956 Genfis alla kirjutatud rahvusvahelise kaupade autoveolepingu konventsiooni (muudetud Genfis 5. juulil 1978 allkirjastatud protokolliga) artikli 31 lõikes 2 sisalduv pooleliolevaid kohtuasju käsitlev eeskiri ning selle konventsiooni artikli 31 lõikes 3 sätestatud eeskiri kohtuotsuste täidetavuse kohta – on kohaldatavad tingimusel, et need on hästi etteaimatavad, aitavad kaasa korrakohasele õigusemõistmisele ja võimaldavad nii palju kui võimalik vähendada samaaegsete menetluste toimumist ning et nendega on vähemalt sama soodsatel tingimustel kui need, mis on ette nähtud nimetatud määruses, tagatud tsiviil- ja kaubandusasjades tehtud kohtuotsuste vaba liikumine ning vastastikuse usalduse olemasolu õigusemõistmise suhtes Euroopa Liidus ( favor executionis ).

Tõepoolest, kuigi määruse nr 44/2001 artikkel 71 näeb ette, et konkreetse valdkonna erijoonte tõttu kuuluvad kohaldamisele erikonventsioonide sätted, ei või selline kohaldamine kahjustada Euroopa Liidu raames tsiviil- ja kaubandusasjades tehtava õigusalase koostöö aluseks olevaid põhimõtteid, mille järgimine on vajalik siseturu nõuetekohaseks toimimiseks, mis on määruse nr 44/2001 eesmärk. Kõnealuse määruse artiklil 71 ei saa nimelt olla ulatust, mis läheb vastuollu põhimõtetega, mis on aluseks õigusaktile, kuhu see kuulub. Seega ei või selle määrusega hõlmatud valdkonnas – kaupade maanteevedu – viia erikonventsiooni – milleks on CMR – kohaldamine tulemusteni, mis on siseturu nõuetekohase toimimise seisukohalt vähem soodsad kui need, mida annaks mainitud määruse sätete kohaldamine.

(vt punktid 48–51, 56, resolutsiooni punkt 1)

2. Euroopa Kohtul ei ole pädevust 19. mail 1956 Genfis alla kirjutatud rahvusvahelise kaupade autoveolepingu konventsiooni (CMR) (muudetud Genfis 5. juulil 1978 allkirjastatud protokolliga) artikli 31 tõlgendamiseks. Vaid juhul, kui liit on üle võtnud pädevuse, mis tuleneb niisugusest rahvusvahelisest konventsioonist, mida liit ise ei ole sõlminud, ja mis kuulus reguleeritavas valdkonnas varem liikmesriikidele, ning sellest tulenevalt on selle konventsiooni sätted liidule siduvad, on Euroopa Kohtul pädevus niisuguse konventsiooni tõlgendamiseks. Sellegipoolest ei saa väita, et CMR-iga ette nähtud kohtualluvust ning kohtuotsuste tunnustamist ja täitmist reguleerivad eeskirjad oleksid liidule siduvad. Vastupidi sellele nähtub määruse nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 71 tõlgendusest, et neid eeskirju võib liidusiseselt kohaldada vaid juhul, kui sellega järgitakse kõnesoleva määruse aluseks olevaid põhimõtteid.

(vt punktid 62 ja 63, resolutsiooni punkt 2)