Keywords

Summary



Keywords

1. Majanduslik ja sotsiaalne ühtekuuluvus – Euroopa Regionaalarengu Fond – Rahalise toetuse vähendamise otsus

(Nõukogu määrus nr 4253/88, artiklid 24–26)

2. Majanduslik ja sotsiaalne ühtekuuluvus – Euroopa Regionaalarengu Fond – Rahalise toetuse vähendamise otsus

(Nõukogu määrus nr 4253/88, artiklid 24–26)

3. Apellatsioonkaebus – Väited – Esimest kordat apellatsioonkaebuse raames esitatud tõendusmaterjal – Vastuvõetamatus

(Euroopa Kohtu kodukord, artikli 42 lõige 2 ja artikkel 118, Üldkohtu kodukord, artikli 66 lõike 1 esimene lõik)

4. Majanduslik ja sotsiaalne ühtekuuluvus – Euroopa Regionaalarengu Fond – Rahalise toetuse vähendamise otsus

(Nõukogu määrus nr 4253/88, artikkel 24)

Summary

1. Määruse nr 4253/88, millega nähakse ette sätted määruse nr 2052/88 rakendamiseks seoses struktuurifondide tegevuse kooskõlastamisega teiste struktuurifondidega ning Euroopa Investeerimispanga ja muude olemasolevate rahastamisvahendite tegevusega, artikli 24 lõige 1 näeb ette, et juhul kui komisjon leiab, et ühenduse abimeetme rakendamine ei õigusta selleks eraldatud abi ei osaliselt ega tervikuna, vaatab komisjon juhtumi asjakohasel viisil läbi ja nõuab liikmesriigilt või liikmesriigi poolt tegevuse rakendamiseks määratud ametiasutustelt märkuste esitamist. Nimetatud määruse artiklid 25 ja 26 sätestavad kõnealuse abi rakendamise järelevalve ja hindamise korra, mida tuleb järgida komisjoni ja liikmesriikide partnerluse raames. Viidatud sätted ja eeskätt artikkel 24 ei sätesta, et komisjon, kes hindab abimeetme rakendamist, et vajadusel muuta abisummat, peaks seejuures ära kuulama abisaajatest ettevõtjad või sellise üldise toetuse haldamise eest vastutava vahendaja.

Niisiis, kuigi menetluses, mis võib viia eraõigusliku isiku huve kahjustava otsuseni, tuleb juhul, kui see on vajalik selleks, et pidada kinni niisugusest aluspõhimõttest nagu kaitseõiguse tagamine, järgida ka niisuguseid menetluseeskirju, mida seadusandja ei ole otsesõnu sätestanud, ei saa sellele põhimõttele tugineda vahendaja, kes peab üldist toetust haldama, et tuletada kohaldatavatest õigusnormidest, nimelt kõnealustest artiklitest 25 ja 26 õiguse olla kõnealuse ühenduse abi õiguspärasuse hindamisel komisjoni poolt ära kuulatud.

Niisiis ei teki komisjonil sellises menetluses, mis võib viia otsuseni vähendada abi, mis oli antud Euroopa Regionaalarengu Fondist üldise toetusena mõne liikmesriigi teatud piirkonnas tegutsevate väikese ja keskmise suurusega ettevõtjate (VKE‑d) suhtes toetusmeetmete rakendamiseks vastavalt määruse nr 4253/88 sätetele abi rakendamise järelevalve ja hindamise kohta, üldisest kaitseõiguste tagamise põhimõttest tulenevat kohustust ära kuulata asjaomased VKE‑d ning iseäranis vahendaja, kes peab üldist toetust haldama.

(vt punktid 85–87, 89)

2. Komisjonile ei tulene määrusega nr 4253/88, millega nähakse ette sätted määruse nr 2052/88 rakendamiseks seoses struktuurifondide tegevuse kooskõlastamisega teiste struktuurifondidega ning Euroopa Investeerimispanga ja muude olemasolevate rahastamisvahendite tegevusega, ettenähtud korrast mingisugust kohustust esitada järelevalvekomitee menetluse käigus vastuväiteid enne abi vähendamise, peatamise ja tühistamise otsuse tegemist.

Kõnealuse meetme eest vastutavad vaid abisaajad ja üldise toetuse korral vahendajad. Seetõttu ei saa asuda seisukohale, et niisugust vastutust välistaks või piiraks asjaolu, et komisjon jättis käsitletaval juhul abi rakendamise käigus ilmnenud eeskirjade eiramistest teatamata. Neil asjaoludel, olgugi et komisjon ei või järelevalve teostamisel piirduda vaid ühenduse abi rakendamist toetava ülesande täitmisega, vaid peab nimetatud määrusega nr 4253/88 loodud koostöökorda arvestades asjassepuutuvate ettevõtjate poolt toime pandud eeskirjade eiramisi avastades juhtima sellele pädevate ametiasutuste tähelepanu, ei mõjuta vaidlusaluse otsuse õiguspärasust asjaolu, et ta käsitletaval juhul seda ei teinud.

(vt punktid 101–103)

3. Tõendite moonutamisega on tegemist juhul, kui ilma uusi tõendeid uurimata on selge, et olemasolevatele tõenditele antud hinnang on ilmselgelt väär. Euroopa Kohtu pädevus on apellatsioonimenetluses piiratud Üldkohtu poolt talle esitatud väidete kohta antud hinnangu uurimisega. Kui ühel poolel lubataks Euroopa Kohtus esitada esimest korda tõend, mida ta ei ole esitanud Üldkohtus, tähendaks see, et tal on õigus Üldkohtus arutatud asjaga võrreldes laiendada kohtuasja ulatust Euroopa Kohtus, kelle pädevus apellatsioonimenetluses on piiratud.

Lisaks otsustab Üldkohus vastavalt kodukorra artikli 66 lõike 1 esimesele lõigule vajalikud menetlustoimingud. Niisiis võib vaid asja sisuliselt lahendav kohus otsustada, kas tema lahendamisel olevas kohtuasjas esitatud materjali on vaja täiendada, ning hinnata tõendeid, välja arvatud juhul, kui tegemist on tõendite ilmselge moonutamisega. Seega ei kujuta endast menetluseeskirjade rikkumist asjaolu, et Üldkohus ei nõudnud ühe dokumendi toimikusse lisamist, kui huvitatud pool ei taotlenud dokumentide esitamist.

(vt punktid 114, 118 ja 119)

4. Määruse nr 4253/88, millega nähakse ette sätted määruse nr 2052/88 rakendamiseks seoses struktuurifondide tegevuse kooskõlastamisega teiste struktuurifondidega ning Euroopa Investeerimispanga ja muude olemasolevate rahastamisvahendite tegevusega, artikkel24 annab komisjonile õiguse vähendada rahalist abi, kui meedet rakendati eeskirju eirates ja see ei õigusta abi tervikuna eraldamist. Nimetatud artikli 24 alusel otsuste tegemisel ei ole komisjon kohustatud nõudma kogu rahalise abi tagastamist, vaid ta peab otsustama, millises summas tuleb abi talle tagastada. Komisjon peab selle õiguse kasutamisel pidama silmas proportsionaalsuse põhimõtet, nii et abi, mille tagastamist ta nõuab, oleks eeskirjade eiramise ulatust arvestades proportsionaalne.

Asjaolu, et meedet rakendati eeskirju eirates abi lõpetamise kuupäevast kinnipidamata jätmise tõttu, mis oli kohaldatavate eeskirjade vale tõlgendamise tagajärg ega tulenenud pettusest, ei õigusta iseenesest seda, et abisummat oleks pidanud vähem vähendama kui komisjon seda tegi. Kui pettus õigustab esialgu eraldatud abisumma vähendamise puhul selle abisumma vähendamist veelgi, siis pettuse puudumine ei saa õigustada selliste toetuste säilitamist, mida ei ole kasutatud kooskõlas kohaldatavate eeskirjadega.

(vt punktid 128, 129, 132–134)