Esialgne tõlge

KOHTUJURISTI ETTEPANEK

JULIANE KOKOTT

esitatud 14. juulil 2022( )

Kohtuasi C-176/19 P

Euroopa Komisjon

versus

Servier SAS,

Servier Laboratories Ltd,

Les Laboratoires Servier SAS

Apellatsioonkaebus – Konkurents – Keelatud kokkulepped – Turgu valitseva seisundi kuritarvitamine – Südame-veresoonkonna haiguste raviks kasutatava ravimi perindopriili turg – Originaalravimit tootva patendiomanikust laboratooriumi ja geneerilisi ravimeid tootvate äriühingute vahel patendivaidluste lahendamiseks sõlmitud kompromisskokkulepped – Litsentsilepinguga seotud kompromisskokkulepe – Eesmärgil põhinev konkurentsipiirang – Tagajärjel põhinev konkurentsipiirang – Asjaomase turu määratlemine





Sisukord





I. Sissejuhatus

II. Vaidluse taust

A. Faktilised asjaolud

1. Käesoleva kohtuasjaga seotud ettevõtjad

2. Asjaomane toode ja patendid

a) Servier’ perindopriil

b) Krka perindopriil

3. Perindopriiliga seotud vaidlused ja geneeriliste versioonide turule laskmine

a) Vaidlused Euroopa Patendiametis

b) Vaidlused liikmesriikide kohtutes

4. Servier’ ja Krka vahelised vaidlused ja kokkulepped

B. Vaidlusalune otsus

C. Vaidlustatud kohtuotsus

III. Menetlus Euroopa Kohtus ja poolte nõuded

IV. Hinnang

A. Apellatsioonkaebus

1. ELTL artikkel 101

a) Eesmärgil põhinev konkurentsipiirang (apellatsioonkaebuse esimene kuni kuues väide)

1) Krka kokkulepete eesmärgi analüüs vaidlusaluses otsuses ja vaidlustatud kohtuotsuses

i) Vaidlusalune otsus

ii) Vaidlustatud kohtuotsus

2) Apellatsioonkaebuse väited, mis puudutavad Krka kokkulepete eesmärki

i) Krka poolt Servier’le avaldatav konkurentsisurve (apellatsioonkaebuse esimene väide)

– Väite vastuvõetavus ja tulemuslikkus

– Sisu

– Vahekokkuvõte

ii) Litsents kui stiimul selleks, et Krka nõustuks kompromisskokkuleppest tulenevate piirangutega (apellatsioonkaebuse teine väide)

– Litsents kui vastutasu konkureerimisest hoidumise kohustuse eest

– Litsentsi ajendav mõju

– Krkale litsentsi näol üle kantud väärtuse suurus

– Vahekokkuvõte

iii) Eesmärgil põhineva konkurentsipiirangu mõiste kohaldamine (apellatsioonkaebuse kolmas väide)

– Turgude „kindla“ jagamise puudumine

– Poolte kavatsused ja nende veendumus patendi 947 kehtivuse osas

– Litsentsiga loodud faktiline duopol

– Lupini avaldus

– Tehnosiirde kokkuleppeid käsitlevad 2004. aasta suunised ja määrus nr 772/2004 [ELTL artikli 101 lõike 3] kohaldamise kohta tehnosiirde kokkulepete liikide suhtes

– Vahekokkuvõte

iv) Poolte tahe (apellatsioonkaebuse neljas väide)

– Poolte tahte arvesse võtmine

– Tõendamist puudutavate põhimõtete kohaldamine

– Tõendite usaldusväärsus lähtudes nende koostamise ajast

– Hilisemate avalduste tõendusväärtus

– Vahekokkuvõte

v) Litsentsi konkurentsi soodustava mõju arvesse võtmine (apellatsioonkaebuse viies väide)

vi) Krka üleandmis- ja litsentsileping (apellatsioonkaebuse kuues väide)

3) Kokkuvõte Krka kokkulepete eesmärgi osas

b) Tagajärjel põhinev konkurentsipiirang (apellatsioonkaebuse seitsmes väide)

1) Krka kokkulepete tagajärgede analüüs vaidlusaluses otsuses ja vaidlustatud kohtuotsuses

i) Vaidlusalune otsus

ii) Vaidlustatud kohtuotsus

2) Apellatsioonkaebuse väide, mis puudutab Krka kokkulepete tagajärgi

i) Vastupidisel stsenaariumil põhinev analüüs

ii) Ajahetk, millest lähtudes vastupidisel stsenaariumil põhinev analüüs läbi viia tuleb

iii) Asjaolu, et eristatud ei ole ellu viidud ja ellu viimata kokkuleppeid

3) Ettepanek seoses Krka kokkulepetega

c) Ettepanek ELTL artikli 101 lõike 1 rikkumise osas seoses Krka kokkulepetega

2. ELTL artikkel 102

a) ELTL artiklit 102 puudutavad seisukohad vaidlusaluses otsuses ja vaidlustatud kohtuotsuses

1) Vaidlusalune otsus

2) Vaidlustatud kohtuotsus

b) ELTL artiklit 102 puudutavad apellatsioonkaebuse väited

1) Hinna tähtsus asjaomase lõpptoodete turu määratlemisel (apellatsioonkaebuse kaheksas väide)

i) Hindu puudutavad tegurid asjaomase turu kindlaksmääramisel (apellatsioonkaebuse kaheksanda väite esimene ja teine osa)

ii) Asjaolu, et retsepte välja kirjutavad arstid ei ole hinna suhtes tundlikud (apellatsioonkaebuse kaheksanda väite kolmas ja neljas osa)

iii) Perindopriili geneeriliste versioonide pakutav konkurents (apellatsioonkaebuse kaheksanda väite viies ja kuues osa)

iv) Vahekokkuvõte

2) Ravialase asendatavuse arvesse võtmine asjaomase lõpptoodete turu määratlemisel (apellatsioonkaebuse üheksas väide)

i) Ravialase asendatavuse roll asjaomase lõpptoodete turu määratlemisel (apellatsioonkaebuse üheksanda väite esimene osa)

ii) Teatava hulga tõendite arvesse võtmine või analüüs (apellatsioonkaebuse üheksanda väite teine kuni kuues osa)

iii) Vahekokkuvõte

3) Mõnede esimeses kohtuastmes esitatud lisade vastuvõetavus (apellatsioonkaebuse kümnes väide)

4) Asjasse puutuv tehnoloogiaturg (apellatsioonkaebuse üheteistkümnes väide)

c) Ettepanek ELTL artiklit 102 puudutavate apellatsioonkaebuse väidete kohta

B. Üldkohtule esitatud hagi

V. Kohtukulud

VI. Ettepanek





I. Sissejuhatus

1. Nagu ka paralleelne kohtuasi Servier vs. komisjon (C‑201/19 P), milles ma täna samuti oma ettepaneku esitan, paigutub käesolev kohtuasi samasse ritta kohtuasjadega Generics (UK) jt( ) ning Lundbeck vs. komisjon( ), kus Euroopa Kohus sõnastas kriteeriumid, mis peavad olema täidetud selleks, et ravimipatendi omaniku ja geneeriliste ravimite tootja vahelise vaidluse lahendamiseks sõlmitud kompromisskokkulepe oleks liidu konkurentsiõigusega vastuolus.

2. Käesolev kohtuasi, kohtuasi Servier vs. komisjon ja veel seitse apellatsioonkaebust moodustavad Üldkohtu kaheksa kohtuotsuse( ) peale esitatud üheksast apellatsioonkaebusest koosneva rühma, mille kõigi taustaks on hulk originaalravimite tootja Servier’ ja geneerilisi ravimeid tootvate äriühingute vahel patendivaidluste lahendamiseks sõlmitud kompromisskokkuleppeid.

3. Nagu ka kohtuasjades Generics (UK) jt ning Lundbeck vs. komisjon, sõlmiti need kokkulepped olukorras, kus asjaomase ravimi ehk antud juhul perindopriili toimeaine patent oli juba muutunud üldkasutatavaks, ent Servier’l olid endiselt nii-öelda teisesed patendid mõne selle ravimi tootmisprotsessi peale.

4. Vaidlusaluste kokkulepete tagajärg oli sisuliselt see, et geneerilisi ravimeid tootvad äriühingud, kes soovisid tulla turule selle ravimi geneeriliste versioonidega, võtsid selle eest, et Servier kandis neile üle teatava väärtuse, endale kohustuse turule sisenemist edasi lükata.

5. Vaidlusaluses otsuses( ) leidis komisjon ühelt poolt, et Servier’ poolt Niche/Unichemi, Matrixi, Teva, Krka ja Lupiniga sõlmitud asjaomaste kokkulepete näol oli tegemist eesmärgil ja tagajärjel põhinevate konkurentsipiirangute ja seega ELTL artikli 101 rikkumistega.

6. Teiselt poolt leidis komisjon, et nende kokkulepete sõlmimine koosmõjus muude tegevustega, nagu perindopriili farmatseutilise toimeaine tootmiseks vajalike tehnoloogiate omandamine Servier’ poolt, kujutas endast Servier’ poolset strateegiat, mille eesmärk oli lükata edasi perindopriili geneerilisi versioone tootvate äriühingute sisenemist selle ravimi turule, kus Servier’l oli turgu valitsev seisund. Seetõttu määras komisjon karistuse selle tegevuse kui turgu valitseva seisundi kuritarvitamise eest vastavalt ELTL artiklile 102.

7. Vaidlustatud kohtuotsuses ning teistes asjasse puutuvasse rühma kuuluvates kohtuasjades tehtud kohtuotsustes nõustus Üldkohus komisjoni analüüsiga, et nelja kokkuleppe puhul, mille Servier oli sõlminud Niche/Unichemi, Matrixi, Teva ja Lupiniga, oli tegemist eesmärgil põhineva konkurentsipiiranguga. Üldkohtu sellekohased seisukohad on Servier vaidlustanud kohtuasjas Servier vs. komisjon ning need geneerilisi ravimeid tootvad äriühingud vastavalt neid puudutavate Üldkohtu otsuste peale esitatud apellatsioonkaebustega.

8. Komisjoni vigade tõttu asjaomase turu määratlemisel tühistas Üldkohus aga vaidlusaluse otsuse osas, mis puudutas Servier’ ja Krka vahel sõlmitud kokkulepete kvalifitseerimist eesmärgil ja tagajärjel põhinevaks konkurentsipiiranguks, ning osas, milles tuvastati Servier’-poolne turgu valitseva seisundi kuritarvitamine.

9. Komisjon vaidlustab otsuse osalise tühistamise käesolevas kohtuasjas ning kohtuasjas komisjon vs. Krka (C‑151/19 P). Need kohtuasjad esitavad seni käsitlemata küsimusi, mis puudutavad patendivaidluse lahendamiseks sõlmitud kompromisskokkuleppega samal ajal sõlmitud litsentsilepingu kvalifitseerimist eesmärgil põhinevaks konkurentsipiiranguks, sellise kokkulepete koosluse kvalifitseerimist tagajärjel põhinevaks konkurentsipiiranguks ning asjaomase turu määratlemist farmaatsiasektoris.

II. Vaidluse taust

A. Faktilised asjaolud

10. Üldkohus on vaidluse tausta selgitanud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 1–73 ning käesoleva apellatsioonimenetluse tarvis saab selle kokku võtta järgmiselt.

1. Käesoleva kohtuasjaga seotud ettevõtjad

11. Servier’ kontsern, kuhu kuuluvad eelkõige Prantsusmaal asutatud emaettevõtja Servier SAS, Les Laboratoires Servier SAS ja Servier Laboratories Ltd (edaspidi koos „Servier“), ühendab ravimitööstusettevõtteid üle kogu maailma. Les Laboratoires Servier on Prantsuse ravimitootja, kes on spetsialiseerunud eelkõige südame-veresoonkonna haiguste raviks mõeldud originaalravimite arendamisele.( ) Biogaran on Les Laboratoires Servier’ 100‑protsendiline tütarettevõtja, kes tegeleb geneeriliste ravimitega.( )

12. Ravimitööstuskontsern Krka, mis on registreeritud Sloveenias ja spetsialiseerunud geneeriliste ravimite arendamisele, tootmisele ja turustamisele, koosneb emaettevõtjast Krka Tovarna Zdravil d.d. ning mitmest Sloveenias ja teistes riikides asuvatest tütarettevõtjatest (edaspidi „Krka“).( )

2. Asjaomane toode ja patendid

a) Servier’ perindopriil

13. Servier arendas välja perindopriili, mis on südame-veresoonkonna haiguste ravimiseks kasutatav ravim ja peamiselt mõeldud hüpertensiooni ja südamepuudulikkuse raviks. Perindopriili farmatseutiline toimeaine esineb soola kujul. Algul kasutati soolana erbumiini (või tert-butüülamiini), millel on Servier’ poolt selle sünteesimiseks kasutatud protsessist tulenevalt kristalliline struktuur.( )

14. Perindopriili molekuli puudutava patendiga EP0049658 seotud patenditaotlus esitati Euroopa Patendiametile 29. septembril 1981. Selle patendi kehtivus pidi lõppema 29. septembril 2001, ent mitmes Euroopa Liidu liikmesriigis, sealhulgas Ühendkuningriigis, pikendati patendikaitset kuni 22. juunini 2003.( ) Prantsusmaal pikendati nimetatud patendi patendikaitset kuni 22. märtsini 2005 ning Itaalias kuni 13. veebruarini 2009.( ) Arteriaalse hüpertensiooni raviks mõeldud erbumiinperindopriili (2 ja 4 mg sisaldusega) tablettidele anti Euroopas müügiload aastatel 1988 ja 1989.( )

15. Pärast molekuliga seotud patenditaotluse esitamist esitas Servier Euroopa Patendiametile mitu perindopriili tootmisprotsessiga seotud patenditaotlust. Käesolev menetlus puudutab muu hulgas patente EP0308339, EP0308340 ja EP0308341 (edaspidi vastavalt „patent 339“, „patent 340“ ja „patent 341“, mille patenditaotlused esitati 1988. aastal ja mille kehtivus pidi lõppema 2008. aastal, ning eriti patenti EP1296947 (n-ö „alfa-patent“, edaspidi „patent 947“), mille patenditaotlus esitati 2001. aastal. Patent 947 puudutas erbumiinperindopriili alfa-kristallilist kuju ja selle valmistusviise ning anti välja 4. veebruaril 2004.( )

16. Servier esitas ka riigisisesed patenditaotlused mitmes Euroopa Liidu liikmesriigis, näiteks Bulgaarias, Tšehhi Vabariigis, Eestis, Ungaris, Poolas ja Slovakkias. Patendid anti välja Bulgaarias 16. mail 2006, Ungaris 17. augustil 2006, Tšehhi Vabariigis 23. jaanuaril 2007, Slovakkias 23. aprillil 2007 ja Poolas 24. märtsil 2010. Sisuliselt vastasid need patendid Euroopa Patendiametile esitatud patenditaotlustele.( )

17. Servier hakkas 2002. aastal välja töötama teise põlvkonna perindopriili, mida valmistatakse ühest teisest soolast, arginiinist, mille kohta ta esitas patenditaotluse (EP1354873B) 17. veebruaril 2003. See patent anti välja 17. juulil 2004 ning selle kehtivusaeg lõpeb 17. veebruaril 2023. Arginiinperindopriili hakati liidu turgudel turustama 2006. aastal. See toode on esimese põlvkonna toote bioekvivalentne geneeriline versioon, ent uue soola teistsuguse molekulmassi tõttu müüakse seda teistsuguste annustena.( ) Arginiinperindopriil sai Prantsusmaal müügiloa 2004. aastal ning seejärel lubati seda vastastikuse tunnustamise menetluse tulemusena müüa teistes liikmesriikides.( )

b) Krka perindopriil

18. Krka alustas oma perindopriili väljatöötamist 2003. aastal. Aastatel 2005–2006 sai ta müügiload mitmel liidu turul ning tõi perindopriili turule mitmes Kesk- ja Ida-Euroopa liikmesriigis, sealhulgas Poolas ja Ungaris. Sel ajal valmistas ta kas üksi või koos teiste äriühingutega ette ka selle turule toomist teistes liikmesriikides, sealhulgas Prantsusmaal, Ühendkuningriigis ja Madalmaades.( )

3. Perindopriiliga seotud vaidlused ja geneeriliste versioonide turule laskmine

19. Aastatel 2003–2009 oli Servier üks pool hulgas perindopriiliga seotud vaidlustes nii Euroopa Patendiametis kui ka liikmesriikide kohtutes. Peamiselt oli tegemist esialgse õiguskaitse taotluste ja patendiga 947 seotud menetlustega, mis toimusid erinevates liikmesriikides Servier’ ning rea perindopriili geneerilise versiooni turulelaskmise ettevalmistamisega tegelenud geneerilisi ravimeid tootvate äriühingute vahel.( )

a) Vaidlused Euroopa Patendiametis

20. Kõigepealt esitasid kümme geneerilisi ravimeid tootvat äriühingut, sealhulgas Krka, 2004. aastal Euroopa Patendiametile patendi 947 suhtes vastulause selle tervikuna tühistamiseks, tuginedes uudsuse ja leiutustegevuse puudumisele ning leiutise kirjelduse ebapiisavusele.( )

21. 27. juulil 2006 kinnitas Euroopa Patendiameti vastulausete osakond pärast Servier’ algsesse patendinõudlusse tehtud väikeseid muudatusi patendi 947 kehtivust (edaspidi „Euroopa Patendiameti 27. juuli 2006. aasta otsus“). Üheksa äriühingut esitasid selle otsuse peale kaebuse, ent Krka ja Lupin loobusid kaebusest vastavalt 11. jaanuaril ja 5. veebruaril 2007 pärast kokkulepete sõlmimist Servier’ga. Euroopa Patendiameti tehniline apellatsioonikoda tühistas 6. mai 2009. aasta otsusega Euroopa Patendiameti 27. juuli 2006. aasta otsuse ja patendi 947 (edaspidi „Euroopa Patendiameti 6. mai 2009. aasta otsus“). Servier’ taotlus selle otsuse uuesti läbi vaatamiseks jäeti 19. märtsil 2010 rahuldamata.( )

b) Vaidlused liikmesriikide kohtutes

22. Geneerilisi ravimeid tootvad äriühingud vaidlustasid patendi 947 ka mõnede liikmesriikide kohtutes ning Servier esitas esialgse õiguskaitse taotlusi, mis olid mõnikord edukad.( ) Enamik neist vaidlustest lõppes siiski Servier’ ja geneerilisi ravimeid tootvate äriühingute vaheliste kompromisskokkulepete sõlmimise tõttu enne lõpliku otsuse tegemist patendi 947 kehtivuse kohta.

23. Kaks vaidlust Servier’ ja Apotexi vahel, kellest viimane oli ainus Ühendkuningriigis Servier’ga peetavate vaidluste pooleks olnud geneerilisi ravimeid tootev äriühing, kellega Servier kompromisskokkulepet ei sõlminud, aga ei lõppenud ning päädisid hiljem patendi 947 tühistamisega.

24. Ühelt poolt esitas Servier Apotexi vastu, kes oli „riskantselt“ Ühendkuningriigi turule lasknud ühe perindopriili geneerilise versiooni, Ühendkuningriigi kohtule 1. augustil 2006 patendist 947 tulenevate õiguste rikkumise hagi ning saavutas 8. augustil 2006 esialgse õiguskaitse kohaldamise. Apotexi poolt nimetatud patendi tühistamiseks esitatud vastuhagi alusel tühistati patent 947 6. juulil 2007 ja lõpetati esialgse õiguskaitse kohaldamine ning Apotex tuli turule perindopriili geneerilise versiooniga, mis avas Ühendkuningriigi turu geneerilistele ravimitele. 9. mail 2008 jättis apellatsiooniaste patendi 947 tühistamise kohta tehtud otsuse jõusse.( )

25. Teiselt poolt esitas Apotexi tütarettevõtja Katwijk Farma 13. novembril 2007 Madalmaade kohtule taotluse tühistada patendile 947 vastav Madalmaade patent ning lasi 13. detsembril 2007 turule oma geneerilise perindopriili, kuna Servier’ esitatud esialgse õiguskaitse taotlus jäeti rahuldamata. Madalmaade kohus tühistas 11. juunil 2008 Madalmaade osas patendi 947 ühe samal ajal menetluses olnud hagi alusel, mille oli esitanud Teva filiaal Pharmachemie.( )

26. 2008. aasta mais lasi oma geneerilise perindopriili mitmes liikmesriigis turule üks teine geneeriliste ravimite tootja Sandoz.( )

4. Servier’ ja Krka vahelised vaidlused ja kokkulepped

27. Aastatel 2005–2007 sõlmis Servier kompromisskokkulepped geneerilisi ravimeid tootvate äriühingutega Niche/Unichem, Matrix, Teva, Krka ja Lupin. Käesolev apellatsioonkaebus puudutab kokkuleppeid, mille Servier sõlmis Krkaga.

28. Servier esitas 30. mail 2006 Ungaris taotluse keelata esialgse õiguskaitse korras ühe Krka poolt turule toodud perindopriili geneerilise versiooni turustamine seoses patendist 947 tulenevate õiguste rikkumisega. See taotlus jäeti 13. oktoobril 2006 rahuldamata.( )

29. Ühendkuningriigis esitas Servier 28. juulil 2006 Krka vastu patendist 340 tulenevate õiguste rikkumise hagi. 2. augustil 2006 esitas Servier Krka vastu ka patendist 947 tulenevate õiguste rikkumise hagi ning esialgse õiguskaitse taotluse. Krka esitas 1. septembril 2006 vastuhagi patendi 947 tühistamiseks ja lühimenetluse otsuse (motion of summary judgment) tegemise taotluse. 8. septembril 2006 esitas Krka teise vastuhagi patendi 340 tühistamiseks.

30. 3. oktoobril 2006 rahuldas High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (patents court) (kõrge kohus (Inglismaa ja Wales), lordkantsleri kantselei osakond (patendiasju arutav kolleegium)) Servier’ esialgse õiguskaitse taotluse ning jättis Krka poolt 1. septembril 2006 patendi 947 tühistamiseks esitatud lühimenetluse otsuse (motion of summary judgment) tegemise taotluse rahuldamata, määrates asja läbivaatamiseks üldmenetluses. Pooleliolev kohtuasi lõppes 1. detsembril 2006 pooltevahelise kompromisskokkuleppega ning esialgse õiguskaitse kohaldamine lõpetati.( )

31. Servier ja Krka allkirjastasid 27. oktoobril 2006 kompromisskokkuleppe (edaspidi „Krka kompromisskokkulepe“) ja litsentsilepingu (edaspidi „Krka litsentsileping“), mida täiendati 2. novembril 2006 sõlmitud lepingu lisaga. Lisaks sellele sõlmisid pooled 5. jaanuaril 2007 üleandmis- ja litsentsilepingu (edaspidi „Krka üleandmis- ja litsentsileping“) (edaspidi koos „Krka kokkulepped“).

32. Krka kompromisskokkuleppes oli sätestatud, et patent 947 hõlmab ka sellele vastavaid riigisiseseid patente. Selle kuni patentide 947 ja 340 kehtivuse lõppemise või tühistamiseni kehtiva kompromisskokkuleppe kohaselt kohustus Krka loobuma kõigist patendi 947 vastu esitatud nõuetest kogu maailmas ja patendi 340 vastu esitatud nõuetest Ühendkuningriigis, ning mitte vaidlustama kumbagi neist patentidest tulevikus kogu maailmas. Lisaks ei olnud Krkal ja tema tütarettevõtjatel lubatud patendi 947 kehtivusaja jooksul neis riikides, kus see veel kehtis, välja lasta ega turustada sellest patendist tulenevaid õigusi rikkuvat perindopriili geneerilist versiooni, välja arvatud Servier’ sõnaselgel loal. Samuti ei võinud Krka ilma Servier’ sõnaselge loata ühte patendist 947 tulenevaid õigusi rikkuvat perindopriili geneerilist versiooni tarnida ühelegi kolmandale isikule. Vastutasuks pidi Servier loobuma kogu maailmas Krka vastu käimas olevatest menetlustest, mis puudutasid patentidest 947 ja 340 tulenevate õiguste rikkumist, sealhulgas esialgse õiguskaitse kohaldamise taotlustest.( )

33. Vastavalt Krkaga sõlmitud litsentsilepingule, mille tähtajaks oli patendi 947 kehtivuse aeg, andis Servier Krkale patendist 947 tulenevate õigustega seotud tühistamatu „ainulitsentsi“ kasutada, toota, müüa, müügiks pakkuda, reklaamida ja importida Tšehhi Vabariigis, Lätis, Leedus, Ungaris, Poolas, Sloveenias ja Slovakkias oma tooteid, mis sisaldavad alfa‑kristallilisel kujul erbumiini.

34. Vastutasuks litsentsi eest pidi Krka maksma Servier’le 3% nende toodete netomüügitulust kogu sellel territooriumil. Servier’l oli õigus kasutada neis samades riikides kas otseselt või kaudselt (see tähendab igas riigis ühe oma tütarettevõtja või ühe kolmanda isiku kaudu) patendist 947 tulenevaid õigusi.( )

35. Kokkulepete sõlmimise ajal ei olnud mõnel neist seitsmest turust patendile 947 vastavaid riigisiseseid patente Servier’le veel antud, ent Krka juba turustas seal oma toodet.( )

36. Vastavalt üleandmis- ja litsentsilepingule andis Krka Servier’le üle kaks patenditaotlust, millest üks puudutas perindopriili sünteesimise protsessi (WO 2005 113500) ja teine perindopriili preparaadi valmistamist (WO 2005 094793). Nende patenditaotluste kaitsealasse kuuluvat tehnoloogiat kasutas Krka perindopriili tootmiseks. Krka kohustus kõnealuste patenditaotluste alusel välja antavaid patente mitte vaidlustama. Vastutasuna üleandmise eest maksis Servier Krkale 15 miljonit eurot kummagi kõnealuse taotluse kohta. Servier andis Krkale ka tühistamatu, mitte üle antava ja tasuta ning all-litsentsi andmise õiguseta (välja arvatud oma tütarettevõtjatele) lihtlitsentsi nendest taotlustest ja nende alusel antavatest patentidest tulenevate õiguste kasutamiseks; see litsents ei olnud piiratud ei ajaliselt, ruumiliselt ega lubatud kasutusviiside osas.( )

B. Vaidlusalune otsus

37. Vaidlusaluses otsuses, mis võeti vastu 9. juulil 2014,( ) leidis komisjon, et Servier rikkus ühelt poolt ELTL artiklit 101, osaledes neljas nn vastupidiste maksete tegemist hõlmavas patendivaidluste lahendamiseks sõlmitud kompromisskokkuleppes Niche/Unichemi, Matrixi, Teva ja Lupiniga, ning kolmes ühe ja vältava rikkumise moodustanud kokkuleppes Krkaga.

38. Teiselt poolt leidis komisjon, et Servier rikkus ELTL artiklit 102, töötades välja ja viies eelkõige tehnoloogia omandamise ja nende kompromisskokkulepete kaudu ellu turult väljatõrjumise strateegia, mis hõlmas perindopriili preparaatide turgu Prantsusmaal, Madalmaades, Poolas ja Ühendkuningriigis ning perindopriili farmatseutilise toimeaine tehnoloogia turgu.( )

39. Komisjon leidis, et Servier ja Krka rikkusid ELTL artiklit 101 18/20 liikmesriigis,( ) kus Krka võttis kompromisskokkuleppega kohustuse oma olemasolevate toodetega Servier’le konkurentsi mitte pakkuda, vastutasuks litsentsi eest seitsmes ülejäänud liikmesriigis. Seega oli nende kokkulepete eesmärk liidu turgude omavaheline jagamine nende kahe ettevõtja vahel. Samuti sedastas komisjon, et Krka kokkulepete näol oli tegemist tagajärjel põhineva konkurentsipiiranguga ning hindas seda silmas pidades nende kokkulepete mõju Prantsusmaa, Madalmaade ja Ühendkuningriigi turule.( ) Seitsmes liikmesriigis, mille kohta oli antud litsents, komisjon rikkumist ei tuvastanud.( )

40. Lisaks sellele leidis komisjon, et Servier ja Krka rikkusid ELTL artiklit 101, kuna Krka oli lõpetanud konkureerimise perindopriili tehnoloogia olemasoleva allikana, andes oma tehnoloogia 30 miljoni euro eest üle Servier’le.( )

41. Komisjon määras Servier’le nende ELTL artiklite 101 ja 102 rikkumiste eest trahvid.( )

C. Vaidlustatud kohtuotsus

42. Hagiavaldusega, mis saabus Üldkohtu kantseleisse 21. septembril 2014, esitas Servier hagi vaidlusaluse otsuse tühistamiseks. Üldkohtus astus Servier’ nõuete toetuseks menetlusse Euroopa Ravimitootjate Organisatsioonide Liit (EFPIA).

43. Vaadates kohtuasja läbi laiendatud koosseisus, tühistas Üldkohus vaidlustatud kohtuotsusega 1) vaidlusaluse otsuse artikli 4 (kus tuvastati, et Krkaga kokkulepete sõlmimisega rikkus Servier ELTL artiklit 101), 2) vaidlusaluse otsuse artikli 6 (kus tuvastati, et Servier rikkus ELTL artiklit 102) ning 3) vaidlusaluse otsuse artikli 7 lõike 4 punkti b ja lõike 6 (kus määrati Servier’le nende kahe rikkumise eest trahvid).

44. Teiseks Üldkohus 4) vähendas vaidlusaluse otsuse artikli 7 lõike 2 punktis b osutatud Matrixiga sõlmitud kokkuleppe eest Servier’le määratud trahvisummat. Kolmandaks Üldkohus 5) jättis hagi ülejäänud osas rahuldamata ning neljandaks 6) ja 7) jättis Servier’, komisjoni ja EFPIA kohtukulud nende endi kanda.

III. Menetlus Euroopa Kohtus ja poolte nõuded

45. Komisjon esitas 22. veebruari 2019. aasta dokumendiga vaidlustatud kohtuotsuse peale apellatsioonkaebuse.

46. Samal ajal esitas komisjon apellatsioonkaebuse ka kohtuasjas Krka vs. komisjon tehtud Üldkohtu otsuse peale, samas kui Servier ja teised vaidlusaluse otsuse adressaadid, kes Üldkohtus kaotasid, esitasid apellatsioonkaebused, millega vaidlustasid nende poolt esitatud hagide rahuldamata jätmise.( )

47. 22. mai 2019. aasta dokumendiga taotles Ühendkuningriik luba astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks. Menetlusse astumiseks anti luba Euroopa Kohtu presidendi 16. juuni 2019. aasta otsusega.

48. Komisjon palub Euroopa Kohtul:

– tühistada vaidlustatud kohtuotsuse resolutsiooni punktid 1, 2 ja 3, millega tühistati i) vaidlusaluse otsuse artikkel 4 osas, milles tuvastati Servier’ osalemine kokkulepetes, mille Servier sõlmis äriühinguga Krka; ii) vaidlusaluse otsuse artikli 7 lõike 4 punkt b, millega määrati Servier’le nende kokkulepete sõlmimise eest tasumisele kuuluv trahv, iii) vaidlusaluse otsuse artikkel 6, milles tuvastati, et Servier rikkus ELTL artiklit 102 ning iv) vaidlusaluse otsuse artikli 7 lõige 6, milles määrati Servier’le selle rikkumise tõttu tasumisele kuuluva trahvi summa;

– tühistada vaidlustatud kohtuotsus osas, milles tunnistati hagiavalduse lisad A 286 ja A 287 ning repliigi lisa C 29 vastuvõetavaks (selle kohtuotsuse punktid 1461, 1462 ja 1463);

– teha vaidlusaluse otsuse tühistamiseks Servier’ esitatud hagi suhtes lõplik otsus ning jätta rahuldamata Servier’ taotlus tühistada vaidlusaluse otsuse artikkel 4, artikli 7 lõike 4 punkt b, artikkel 6 ja artikli 7 lõige 6 ning rahuldada komisjoni taotlus tunnistada vastuvõetamatuks Üldkohtule esitatud hagiavalduse lisad A 286 ja A 287 ning Üldkohtule esitatud repliigi lisa C 29 (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 1461–1463);

– mõista kõik käesoleva apellatsioonimenetlusega seotud kohtukulud välja Servier’lt.

49. Ühendkuningriik palub Euroopa Kohtul:

– rahuldada komisjoni nõuded.

50. Servier palub Euroopa Kohtul:

– jätta apellatsioonkaebus tervikuna rahuldamata ja

– mõista kohtukulud välja komisjonilt.

51. EFPIA palub Euroopa Kohtul:

– jätta apellatsioonkaebus rahuldamata ja

– mõista apellatsioonimenetluse ja esimese astme menetlusega seotud kohtkulud välja komisjonilt.

52. Euroopa Kohus tegi 13. septembril 2021 pooltele ettepaneku esitada oma seisukohad kohtuotsuse Generics (UK) jt ning kohtuotsuste Lundbecki kontsern vs. komisjon( ) kohta.

53. Vaidlusalust otsust puudutava kaheksa kohtuotsuse peale esitatud üheksa apellatsioonkaebuse poolte seisukohad ja nende vastused Euroopa Kohtu küsimustele kuulati ära ühisel kohtuistungil, mis toimus 20. ja 21. oktoobril 2021.

IV. Hinnang

A. Apellatsioonkaebus

54. Komisjon põhjendab oma apellatsioonkaebust üheteistkümne väitega, millest seitse esimest puudutavad Üldkohtu põhjendusi, mis on seotud Krka kokkulepete hindamisega lähtudes ELTL artiklist 101 (1), neli viimast aga puudutavad Üldkohtu põhjendusi seoses asjaomase turu määratlemisega ELTL artikli 102 kohaldamisel (2).( )

1. ELTL artikkel 101

55. Apellatsioonkaebuse esimeses kuues väites leiab komisjon, et Üldkohus on rikkunud õigusnorme, leides, et Krka kokkulepete näol ei olnud tegemist eesmärgil põhineva konkurentsipiiranguga (a). Apellatsioonkaebuse seitsmendas väites leiab komisjon, et Üldkohus on samuti rikkunud õigusnormi, leides, et komisjon ei ole tõendanud ka seda, et need kokkulepped kujutasid endast tagajärjel põhinevat konkurentsipiirangut (b).

a) Eesmärgil põhinev konkurentsipiirang (apellatsioonkaebuse esimene kuni kuues väide)

56. Enne kui käsitleda komisjoni apellatsioonkaebuse väiteid, mis puudutavad Krka kokkulepete konkurentsivastase eesmärgi analüüsimist Üldkohtu poolt (2), on kasulik teha kokkuvõte sellest, kuidas analüüsis seda eesmärki vaidlusaluses otsuses komisjon ja vaidlustatud kohtuotsuses Üldkohus (1).

1) Krka kokkulepete eesmärgi analüüs vaidlusaluses otsuses ja vaidlustatud kohtuotsuses

i) Vaidlusalune otsus

57. Vaidlusaluse otsuse 5.5. jaos (vaidlusaluse otsuse põhjendused 1670–1812) on komisjon käsitlenud kolme Servier’ ja Krka vahel sõlmitud kokkulepet ning leidnud, et nende näol on tegemist ühe ja vältava teoga, mille eesmärk oli piirata konkurentsi, jagades nende kahe ettevõtja vahel ära perindopriili turud liidus.( )

58. Ühelt poolt oli komisjoni hinnangul Krka kompromisskokkuleppe ja Krka litsentsilepingu eesmärk jagada liidus Servier’ ja Krka vahel turud järgmiselt: Krka litsentsileping andis Krkale loa jätkata tema ja Servier’ faktilise duopoli raames geneerilise perindopriili turustamist või turule laskmist seitsmes liikmesriigis, mis olid Krka peamised turud. See luba oli vastutasu Krka kompromisskokkuleppest tuleneva Krka kohustuse eest hoiduda Servier’ga konkureerimisest ülejäänud 18/20 liidu turul.( ) Niisiis leidis komisjon, et litsentsilepingu näol oli tegemist Servier’ poolt Krkale pakutud stiimuliga, et viimane kompromisskokkuleppes kokku lepitud piirangutega nõustuks.( )

59. Teisalt sedastas komisjon, et Krka üleandmis- ja litsentsileping, mis sõlmiti kaks kuud pärast Krka kompromisskokkuleppe ja Krka litsentsilepingu sõlmimist, võimaldas tugevdada nende kokkulepetega toimunud turu jagamisest tulenevat Servier’ ja Krka konkurentsipositsiooni, takistades Krkal konkureeriva perindopriili tootmistehnoloogia võõrandamist teistele geneerilisi ravimeid tootvatele äriühingutele. Kuna selle lepingu alusel 30 miljoni euro suuruse summa tasumisel ei olnud mingisugust seost tuluga, mida Servier oleks oodanud või saanud Krka poolt loovutatud tehnoloogia ärilisest kasutamisest, käsitles komisjon seda makset Servier’ ja Krka vahel turu jagamisest saadud tulu jaotamisena.( )

ii) Vaidlustatud kohtuotsus

60. Esiteks märkis Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 255–274, millistel tingimustel peab ta patentide vaidlustamise ja geneeriliste ravimite turustamise keeldusid käsitlevate sätete lisamist patendivaidluste lahendamiseks sõlmitud kompromisskokkulepetesse konkurentsivastaseks. Üldkohtu hinnangul on see nii juhul, kui sellisesse kokkuleppesse vastavate sätete lisamise aluseks ei ole mitte see, et pooled tunnustavad patendi kehtivust ning seda, et asjaomased geneerilised tooted seda patenti rikuvad, vaid patendiomaniku poolt märkimisväärse suurusega ja põhjendamatu vastupidise makse tegemine geneerilisi ravimeid tootvale äriühingule, mis annab viimasele stiimuli neist sätetest tulenevaid kohustusi võtta. Üldkohus tõdes (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 271), et sellise stiimuli olemasolul tuleb kõnealuseid kokkuleppeid vaadelda turult väljatõrjumise kokkulepetena, mille puhul maksavad turule jääjad lahkujatele hüvitist.

61. Teiseks selgitas Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 797–810, et kui tavaline kaubanduskokkulepe on ühitatud vaidlustamis- ja turustamiskeeldusid sisaldava patendivaidluse lahendamiseks sõlmitud kompromisskokkulepetega, tuleb selline lepinguline skeem lugeda konkurentsivastaseks, kui väärtus, mille patendiomanik geneerilisi ravimeid tootvale äriühingule kaubanduskokkuleppe alusel üle annab, ületab viimase poolt selle kokkuleppe kohaselt loovutatud hüve väärtuse. Teisisõnu tuleb selline lepinguline skeem lugeda konkurentsivastaseks, kui kompromisskokkuleppega ühitatud tavaline kaubanduskokkulepe on tegelikult mõeldud selleks, et varjata patendiomaniku poolt geneerilisi ravimeid tootvale äriühingule sellise väärtuse üleandmist, mille eest ei saa ta muud vastusooritust peale selle, et viimane võtab kohustuse konkureerimisest hoiduda.

62. Kolmandaks, käsitledes Servier’ poolt esimeses kohtuastmes esitatud üheksandat väidet, mis puudutas seda, et Krkaga sõlmitud lepingute puhul ei olnud tegemist eesmärgil põhineva konkurentsipiiranguga, hindas Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 943–1032 olukorda, kus omavahel on ühitatud kompromisskkokkulepe ja litsentsileping, millega oli antud juhul tegemist Krka kompromisskokkuleppe ja Krka litsentsilepingu puhul.

63. Üldkohtu hinnangul ei päde sellisel juhul eespool punktis 61 kokkuvõtlikult esitatud põhjendused, mis puudutavad kompromisskokkuleppe ühitamist tavalise kaubanduskokkuleppega. Selle põhjus on asjaolu, et kompromisskokkuleppe ühitamine litsentsilepinguga on kohane viis vaidluse lõpetamiseks, võimaldades geneerilisi ravimeid tootval ettevõtjal turule siseneda ning rahuldades mõlema vaidluse poole soove. Lisaks sellele on turustamis- ja vaidlustamiskeeldude sisaldumine kompromisskokkuleppes õiguspärane, kui selle kokkuleppe aluseks on patendi kehtivuse tunnustamine poolte poolt. Patendi kehtivuse tunnustamine poolte poolt on aga ka litsentsilepingu aluseks, kuna sellel on mõte vaid siis, kui litsentsi tegelikult kasutatakse (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 943–947).

64. Lugemaks tuvastatuks, et kompromisskokkuleppega ühitatud litsentsilepinguga varjatakse tegelikult patendiomaniku poolt geneerilisi ravimeid tootvale äriühingule vastupidise makse tegemist, peaks komisjon seega tõendama, et tasu, mille see äriühing patendiomanikule litsentsilepingu alusel maksis, on ebanormaalselt väike (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 948 ja 952).

65. Pealegi leevendab litsentsilepingu konkurentsi soodustav toime kompromisskokkuleppe turustamis- ja vaidlustamiskeeldude konkurentsi kahjustavat mõju, kuna litsentsileping soodustab geneerilisi ravimeid tootva äriühingu turule sisenemist (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 953–956).

66. Kui poolte vahel on tegelik kohtuvaidlus ning litsentsileping on otseselt seotud selle vaidluse kompromisskokkuleppega lahendamisega, ei ole selle lepingu ühitamine kompromisskokkuleppega niisiis tõsiseltvõetav märk vastupidise makse tegemisest. Niisugusel juhul peab komisjon teiste asjaolude alusel tõendama, et litsentsilepingu näol ei ole tegemist tavalistel turutingimustel tehtud tehinguga ning et sellega varjatakse vastupidise makse tegemist nii, et neid lepinguid koos tuleb käsitada eesmärgil põhineva konkurentsipiiranguna (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 963).

67. Neist kriteeriumidest lähtudes käsitles Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 964–1032 Krka kompromisskokkulepet ja Krka litsentsilepingut, asudes lõpuks seisukohale, et komisjon ei ole tõendanud, et neil kokkulepetel oli konkurentsivastane eesmärk. Selle seisukoha võtmisel tugines Üldkohus eeskätt järgmistele kaalutlustele:

– Käimasolnud patendivaidlused olid tegelikud, mitte fiktiivsed, ning nii Krka kompromisskokkulepe kui ka Krka litsentsileping olid nende vaidlustega seotud (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 965–969).

– Nimetatud kokkulepete sõlmimise ajal olid pooled veendunud patendi 947 kehtivuses, eelkõige tingituna Euroopa Patendiameti 27. juuli 2006. aasta otsusest.( ) Asjaolu, et Krka jätkas pärast kõnealuse otsuse tegemist asjaomase patendi vaidlustamist kohtus ning oma toote turustamist, ei kinnita vastupidist. Nii tegutsedes soovis Krka, olles veendunud patendi kehtivuses, üksnes tugevdada oma positsiooni Servier’ga kompromisskokkuleppe sõlmimiseks peetavatel läbirääkimistel. Seda tõlgendust kinnitab üks Krka hilisem vastus komisjoni teabenõudele (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 970, 971, 999, 1000, 1010, 1011 ja 1026–1028).

– Summa, mille Krka litsentsilepingu alusel Servier’le tasuma pidi, ei olnud ebanormaalselt väike ning komisjon ei tõendanud, et see kokkulepe ei ole käsitatav tavalistel turutingimustel tehtud tehinguna. Komisjon ei ole tõendanud seega stiimuliks oleva vastupidise makse tegemist (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 975–984).

– Servier’ ja Krka duopoli tekkimine seitsmel Krka litsentsilepinguga hõlmatud turul ei olnud selle kokkuleppe tagajärg, vaid tulenes Servier’ ja Krka hilisematest valikutest, mis nimetatud kokkuleppe sõlmise ajal ette nähtavad ei olnud (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 987–991).

– Servier’ ja Krka vahel ei toimunud turu jagamist, kuna Servier’l oli lubatud endiselt tegutseda seitsmel litsentsilepinguga hõlmatud turul (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 1003–1006).

– Neil seitsmel turul oli Krka litsentsilepingul konkurentsi soodustav mõju, kuigi mõnel neist turgudest ei olnud patendile 947 vastavat riigisisest patenti veel antud, mistõttu ei olnud Krka-l sinna sisenemiseks või sinna jäämiseks litsentsi vaja. Litsents oli Krka jaoks siiski kasulik, kuna vältis tulevase vaidlustamise riski juhuks, kui tulevikus neil turgudel Servier’le patendid antakse (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 1007–1009 ja 1027).

– Vaidlusaluste sündmuste asetleidmise ajast pärinevad dokumentaalsed tõendid, mille komisjon esitas tõendamaks, et Krka ei uskunud patendi 947 kehtivusse ning et Servier viis ellu geneerilisi ravimeid tootvate ettevõtjate turult väljatõrjumise strateegiat, on fragmentaarsed, ebamäärased, ei ole veenvad või on vastuolus Krka hilisema vastusega komisjoni teabenõudele (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 1010–1025).

68. Viimaks asus Üldkohus vaidlusaluse kohtuotsuse punktides 1041–1060 seisukohale, et ekslik oli Krka üleandmis- ja litsentsilepingu kvalifitseerimine eesmärgil põhinevaks konkurentsipiiranguks, kuna selle aluseks oli ekslik eeldus turgude jagamise kohta Krka kompromisskokkuleppe ja Krka litsentsilepinguga.

2) Apellatsioonkaebuse väited, mis puudutavad Krka kokkulepete eesmärki

69. Komisjoni hinnangul on Üldkohus eespool punktides 62–68 kokkvõtlikult esitatud põhjendustes rikkunud mitut õigusnormi.

70. Apellatsioonkaebuse esimeses väites väidab komisjon, et Üldkohus on rikkunud õigusnorme, tuginedes Krka kokkulepete eesmärke analüüsides sellele, et Krka väidetavalt tunnustas patendi 947 kehtivust, ent jättes käsitlemata esimeses kohtuastmes esitatud esimese väite, mis puudutas Krka ja Servier’ vahelist potentsiaalset konkurentsi (i).

71. Apellatsioonkaebuse teises väites leiab komisjon, et Üldkohus on oma analüüsis teinud vigu, leides, et litsentsi näol ei olnud tegemist stiimuliga selleks, et Krka nõustuks Krka kompromisskokkuleppest tulenevate piirangutega (ii).

72. Apellatsioonkaebuse kolmandas väites toob komisjon esile, et Üldkohus on vääralt kohaldanud eesmärgil põhineva konkurentsipiirangu mõistet, olles eelkõige asunud seisukohale, et Servier’ ja Krka vahel ei toimunud turgude jagamist, kuna tegemist ei olnud „kindla“ ära jagamisega, moonutanud tõendid, mis puudutavad poolte veendumusi või ka leidnud, et duopol tekkis nende poolte hilisemate valikute, mitte aga kokkulepete tagajärjel (iii).

73. Apellatsioonkaebuse neljandas väites leiab komisjon, et Üldkohus on rikkunud õigusnorme poolte kavatsusi puudutavate dokumentaalsete tõendite hindamisel (iv).

74. Apellatsioonkaebuse viiendas väites väidab komisjon, et Üldkohus on rikkunud õigusnorme, võttes arvesse litsentsi konkurentsi soodustavat mõju (v).

75. Apellatsioonkaebuse kuuendas väites leiab komisjon, et Üldkohus on vaidlustatud kohtuotsuse tegemisel rikkunud õigusnormi, keeldudes tunnistamast, et Krka üleandmis- ja litsentsileping oli konkurentsi kahjustav (vi).

i) Krka poolt Servier’le avaldatav konkurentsisurve (apellatsioonkaebuse esimene väide)

76. Apellatsioonkaebuse esimese väitega väidab komisjon, et Üldkohus on rikkunud mitut õigusnormi ning moonutanud tõendeid, asudes ebapiisavate põhjenduste pinnalt seisukohale, et Krka kokkulepete sõlmimise ajal Krka faktiliselt Servier’le enam konkurentsisurvet ei avaldanud.

– Väite vastuvõetavus ja tulemuslikkus

77. Kõigepealt tuleb tagasi lükata Servier’ vastuväited, mille kohaselt on see apellatsioonkaebuse väide ühtaegu vastuvõetamatu ja tulemusetu.

78. Esiteks, vastupidi Servier’ väidetule on komisjon märkinud täpselt ära, milliseid vaidlustatud kohtuotsuse punkte tema kriitika puudutab.

79. Teiseks ei püüa komisjon, nagu Servier väidab, taotleda Euroopa Kohtult uue hinnangu andmist faktiliste asjaoludele. Komisjon väidab, et Üldkohus ei ole järginud tõendamiskoormist ja tõendite kogumist käsitlevaid liidu õiguse norme ning on tõendeid moonutanud ega ole sellekohaseid selgitusi piisavalt põhjendanud. Sellistele vigadele võib aga Euroopa Kohtule esitatavas apellatsioonkaebuses tugineda. Lisaks sellele puudutab komisjoni kriitika Üldkohtu poolt hinnatud faktiliste asjaolude õiguslikku kvalifitseerimist ning õiguslikke tagajärgi, mida viimane nende pinnalt kohaldas, mis allub apellatsioonkaebuse läbi vaatamisel samuti Euroopa Kohtu kontrollile.( )

80. Kolmandaks ei saa nõustuda ka Servier’ argumentidega, mille kohaselt on see apellatsioonkaebuse väide tulemusetu.

81. Servier’ hinnangul ei saa see, et Üldkohus ei käsitlenud Servier’ ja Krka vahelise potentsiaalse konkurentsi olemasolu, kahtluse alla seada vaidlustatud kohtuotsuse järeldusi, et tegemist ei olnud eesmärgil põhineva konkurentsipiiranguga, ning mis põhinevad muudel asjaoludel kui Krka kvalifitseerimine Servier’ potentsiaalseks konkurendiks.

82. See Servier’ vastuväide osutab vaidlustatud kohtuotsuse punktis 1234 esitatud Üldkohtu põhjendusele, mille kohaselt ei olnud Üldkohtul enam vaja Servier’ ja Krka vahelist potentsiaalset konkurentsi puudutavat väidet käsitleda, kuna leidis tuvastamist, et Krka lepingute näol ei olnud Üldkohtu analüüsi kohaselt tegemist ei eesmärgil ega tagajärjel põhineva konkurentsipiiranguga.

83. Ent vastupidi muljele, mis jääb kõnealusest punktist ja vastupidi sellele, mida leiab Servier, ei ole Üldkohus leidnud, et Krka kokkulepped ei kvalifitseeru eesmärgil põhinevaks konkurentsipiiranguks (ega ka seda, et need ei kvalifitseeru tagajärjel põhinevaks konkurentsipiiranguks( )) sellistel põhjustel, mis ei ole seotud Krka kvalifitseerumisega Servier’ potentsiaalseks konkurendiks.

84. Nagu eespool punktides 60, 63 ja 67 esitatud Üldkohtu arutluskäigu kokkuvõttest ilmneb, ei ole Üldkohus Krka kokkuleppeid eesmärgil põhinevaks konkurentsipiiranguks kvalifitseerinud, tuginedes sellele, et väidetavalt tunnustas Krka patendi 947 kehtivust. Sisuliselt on Üldkohus asunud seisukohale, et vastupidi komisjoni poolt tuvastatule (eespool punkt 58) ei nõustunud Krka kompromisskokkuleppega hõlmatud 18/20 liidu turul Servier’ga konkureerimisest hoiduma mitte seepärast, et Servier pakkus talle litsentsi ülejäänud seitsmel turul, vaid sellepärast, et ta uskus patendi 947 kehtivusse.

85. Üldkohtu hinnangul saab vaidlustamis- ja turustamiskeeldusid sisaldava patendivaidluse lahendamiseks sõlmitud kompromisskokkulepet kvalifitseerida eesmärgil põhinevaks konkurentsipiiranguks vaid siis, kui see kokkulepe ei põhine patendi kehtivuse tunnustamisel poolte poolt, vaid patendiomaniku poolt geneerilisi ravimeid tootvale äriühingule pakutaval stiimulil (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 262–265).

86. Seega asjaolu, et Krka tunnustas väidetavalt patendi 947 kehtivust oli – koos asjaoluga, et litsentsilepingus väljenduval väärtuse ülekandmisel Krkale ei olnud väidetavalt stiimuli tunnuseid( ) – juhtmotiiv, millest Üldkohus Krka kokkulepete konkurentsivastase eesmärgi analüüsimisega seotud arutluskäigus lähtus (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 970, 971, 999, 1000, 1010–1012 ja 1026–1028).

87. Apellatsioonkaebuse esimeses väites väidabki komisjon nimelt, et Üldkohus ei võinud võtta seisukohta, et Krka tunnustas patendi 947 kehtivust, olemata eelnevalt käsitlenud küsimust, kas Krka ja Servier’ vahel esines potentsiaalne konkurents. Toetamaks teesi, et Krka oli Servier’ potentsiaalne konkurent, esitas komisjon väidetavalt tõendid, mille Üldkohus on tähelepanuta jätnud, ent mis tõendavad, et Krka, vastupidi, ei olnud veendunud selle patendi kehtivuses. Lisaks sellele on Üldkohus väidetavalt moonutanud komisjoni esitatud tõendeid, käsitlenud neid valikuliselt ning kujundanud selle pinnalt veendumuse seoses nimetatud patendi väidetava tunnustamisega Krka poolt ja esitanud nende tõendite tõlgendamisel ilmselgelt vääri alternatiivseid selgitusi.

88. Sellest argumentatsioonist ilmneb, et komisjon ei väida mitte üksnes seda, et Üldkohus oleks pidanud hindama, kas Servier’ ja Krka olid Krka kokkulepete sõlmimise ajal potentsiaalsed konkurendid, vaid ka – ja eelkõige – seda, et nende kokkulepete konkurentsivastast eesmärki analüüsides on Üldkohus toimikus olevaid tõendeid hinnanud osaliselt või lausa valikuliselt ning neid tõendeid moonutanud.

89. Pole mingit kahtlust, et selline kriitika on asjasse puutuv hinnangu andmisele Üldkohtu seisukohale, et Krka kokkulepped ei olnud konkurentsivastast laadi, kuna selle pinnalt võib – kui see osutub põhjendatuks – ilmneda, et see seisukoht on väär, ning see võib kaasa tuua vaidlustatud kohtuotsuse tühistamise.( )

90. Sellest järeldub, et vastuvõetamatuse vastuväide, mis puudutab esimese väite tulemusetust, tuleb tagasi lükata.

– Sisu

91. Komisjoni hinnangul on Üldkohus vääralt kohaldanud õigusnorme, leides eelkõige vaidlustatud kohtuotsuse punktides 970, 1026, 1028, 1154 ja 1162, et Krka tunnustas patendi 947 kehtivust ning et tema sammud pärast Euroopa Patendiameti 27. juuli 2006. aasta otsust( ) ei tõenda, et ta oli sellest otsusest hoolimata kindlalt otsustanud jätkata oma pingutusi turule sisenemiseks.

92. Sissejuhatuseks on kasulik märkida, et konkurentsieeskirjade rikkumise esinemise küsimusele saab hinnangu anda vaid siis, kui asjaolusid, millele vaidlustatud otsuses tuginetakse, ei käsitleta eraldivõetuna, vaid kogumis, lähtudes asjaomase kaubaturu tunnustest.( ) ELTL artiklis 263 sätestatud seaduslikkuse kontrolli ulatus hõlmab ELTL artiklite 101 ja 102 kohaldamise menetlusi käsitlevate komisjoni otsuste kõiki elemente, mille põhjaliku kontrollimise Üldkohus tagab nii õiguslikust kui ka faktilisest aspektist, lähtuvalt poolte esitatud väidetest.( )

93. Seejärel on oluline tähele panna, et liidu õiguses on ülekaalus tõendite vaba hindamise põhimõte ja ainus asjasse puutuv kriteerium esitatud tõendite hindamiseks on nende usaldusväärsus.( ) Komisjon peab temal lasuva tõendamiskoormise täitmiseks esitama piisavalt täpsed ja omavahel kokkusobivad tõendid, et tekiks kindel veendumus, et väidetav rikkumine on toime pandud.( )

94. Kõik komisjoni esitatud tõendid ei pea siiski ilmtingimata vastama neile tingimustele rikkumise kõigi tunnuste osas. Piisab, kui kaudsete tõendite kogum, millele institutsioon tugineb, vastab tervikuna hinnatult neile nõuetele.( ) Komisjoni valduses olevaid tõendeid peab saama täiendada nendest tehtavate järeldustega ning konkurentsivastase tegevuse või kokkuleppe olemasolu võib seega tuletada teatud arvu kokkusattumuste ja kaudsete tõendite esinemisest, mis oma kogumis võivad – vastupidise loogilise selgituse puudumisel – olla käsitletavad tõendina konkurentsieeskirjade rikkumise kohta.( )

95. Kui komisjon tugineb eeldusele, et tuvastatud faktiliste asjaolude asetleidmist ei saa seletada muuga kui konkurentsivastase käitumisega, ei saa nõustuda, et rikkumine on tuvastatud, kui asjaomased ettevõtjad esitavad argumentatsiooni, mis näitab komisjoni kindlaks tehtud faktilisi asjaolusid erinevas kontekstis ja võimaldab nii komisjoni poolt rikkumise tuvastamisel faktidele antud selgituse asendada teise, usutavama selgitusega.( )

96. Viimaks on tõendite moonutamisega tegemist siis, kui ilma uusi tõendeid uurimata ilmneb, et olemasolevatele tõenditele antud hinnang on ilmselgelt väär,( ) kuna Üldkohus on ilmselgelt ületanud nende tõendite mõistliku hindamise piire.( )

97. Vastupidi sellele, mida leidis vaidlustatud kohtuotsuse punktis 1016 Üldkohus, ei kuulu kõik need ja eelkõige eespool punktis 94 kokkuvõtlikult kirjeldatud põhimõtted kohaldamisele mitte üksnes siis, kui komisjon peab kokkuleppe või konkurentsivastaste kontaktide olemasolu järeldama osaliste ja hajusate tõendite pinnalt. Need põhimõtted on asjasse puutuvad ka sellises olukorras nagu käesolev, kus komisjon sai tutvuda vaidlusaluste kokkulepete sisuga.( )

98. Sellises olukorras ei ole mõistagi vaja nende kokkulepete sisu järeldamise teel välja selgitada. Vastus küsimusele, kas selle sisu eesmärk oli turu õigusvastane jagamine, nõuab aga järelduste tegemist mitte üksnes nimetatud sisu, vaid ka nende kokkulepete konteksti ning vajaduse korral poolte tahte pinnalt.( ) Selliste kontekstiga seotud asjaolude tõlgendamisel on aga eelviidatud põhimõtted jätkuvalt asjasse puutuvad.

99. Käesoleval juhul on komisjon hinnanud selliseid kontekstiga seotud asjaolusid, et teha kindlaks, kas Krka oli enne Krka kokkulepete sõlmimist Servier’ potentsiaalne konkurent. Seejuures on komisjon vaidlusaluse otsuse põhjendustes 1680–1700 ära märkinud, et Krka oli kaugelt esimene geneeriliste ravimite tootjast konkurent, kes perindopriili tarnimise osas Servier’ konkurentsipositsiooni ohustas, et Servier ja Krka konkureerisid juba siis perindopriili tarnimises Tšehhi Vabariigis, Ungaris, Leedus, Poolas ja Sloveenias, ning et Krka oli potentsiaalne konkurent teistel liidu turgudel, kuna esiteks oli tema toode turule laskmiseks valmis, teiseks ei olnud patentidega seotud takistused ületamatud, kolmandaks oli tal mitme turu puhul teatav hulk koostööpartnereid, ning neljandaks tegi ta pingutusi neile turgudele sisenemiseks.

100. Seoses konkreetsemalt Krka hinnanguga Servier’ patentide kehtivusele on komisjon sedastanud ühelt poolt, et mitu Euroopa Patendiameti 27. juuli 2006. aasta otsusele eelnevast ajast pärit dokumentaalset tõendit kinnitavad, et Krka oli veendunud, et tema tühistamishagi rahuldatakse (vaidlusaluse otsuse põhjendus 1685).

101. Teisalt on komisjon leidnud, et nõustuda ei saa Krka väitega, et Euroopa Patendiameti 27. juuli 2006. aasta otsuse tõttu lõpetas ta erbumiinperindopriili alfa-vormi turustamisele suunatud pingutuste tegemise ning et Krka poolt seejuures esile toodud asjaolud ei olnud veenvad, pidades silmas teatavat hulka tõendeid, mis kinnitasid, et Krka nimetatud otsusega ei nõustunud ja kavatses jätkuvalt oma tootega turule siseneda (vaidlusaluse otsuse põhjendused 1686–1691).

102. Komisjon leiab, et kui Üldkohus oleks arvesse võtnud vaidlusaluses otsuses nimetatud tõendeid ja seal esitatud põhjendusi, mida on kokkuvõtlikult kajastatud eespool punktides 99–101, ei oleks ta saanud asuda vaidlustatud kohtuotsuse punktides 971, 1010, 1011 ja 1017 seisukohale, et Krka tunnustas patendi 947 kehtivust ning kaotas motivatsiooni jätkata pingutuste tegemist turule sisenemiseks pärast Euroopa Patendiameti 27. juuli 2006. aasta otsuse tegemist ja Ühendkuningriigis 3. oktoobril 2006 Krka suhtes esialgse õiguskaitse kohaldamist.( )

103. Üldkohus on piirdunud sellega, et märkinud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 970 ja 1154, et „kompromisskokkuleppe ja litsentsilepingu sõlmimise ajal [olid] olemas kooskõlalised kaudsed tõendid, mis lubasid pooltel arvata, et patent 947 on kehtiv“ ja viidanud seejuures nimetatud kohtuotsuse punktidele 967 ja 968. Neis punktides on ta kokku võtnud mõned faktilised asjaolud seoses patenti 947 puudutanud vastulausemenetlusega Euroopa Patendiametis ning Krka ja Servier’ vaheliste vaidlustega Ühendkuningriigi kohtutes.( )

104. Nende asjaolude hulgast on Üldkohus siiski arvesse võtnud üksnes Euroopa Patendiameti 27. juuli 2006. aasta otsust ning Krka suhtes esialgse õiguskaitse kohaldamist High Court of Justice (England & Wales), Chancery Divisioni (patents court) (kõrge kohus (Inglismaa ja Wales), lordkantsleri kantselei osakond (patendiasju arutav kolleegium)) poolt 3. oktoobril 2006. Seega ei ole ta arvesse võtnud järgmisi asjaolusid, mille komisjon on esile toonud käesolevas apellatsioonkaebuses ja mis on asjasse puutuvad sellest seisukohast, millise hinnangu andis Krka patendi 947 kehtivusele vahetult enne Krka kompromisskokkuleppe ja Krka litsentsilepingu allkirjastamist 27. oktoobril 2006.

– Dokumentaalsetest tõenditest, mis puudutavad Krka hinnangut Euroopa Patendiameti 27. juuli 2006. aasta otsusele, nähtub, et Krka pidas seda otsust „šokeerivaks“, „õudustäratavaks“ ja kallutatuks, et ta ei nõustunud selle põhjendustega ning oli kindlalt otsustanud, et ei lepi sellega (vaidlusaluse otsuse põhjendus 1688).

– Pärast Euroopa Patendiameti 27. juuli 2006. aasta otsuse tegemist ei jätkanud Krka mitte üksnes patendi 947 vaidlustamist Euroopa Patendiametis,( ) vaid esitas 2006. aasta septembris ka patentide 947 ja 340 tühistamiseks vastuhagid ja lühimenetluse otsuse (motion of summary judgment) tegemise taotluse High Court of Justice (England & Wales), Chancery Divisionile (patents court) (kõrge kohus (Inglismaa ja Wales), lordkantsleri kantselei osakond (patendiasju arutav kolleegium)( ) (vaidlusaluse otsuse põhjendused 1687 ja 1688).

– Nimetatud Ühendkuningriigi kohtu poolt selles vaidluses 3. oktoobril 2006. aastal tehtud kohtumäärus, millega kohaldati Servier’ taotlusel Krka vastu esialgset õiguskaitset ning määrati asi läbivaatamiseks üldmenetluses,( ) näitas, et Krkal oli tugev alus patendi 947 vaidlustamiseks (vaidlusaluse otsuse põhjendused 904 ja 1689).

– Krka saavutas 13. oktoobril 2006 Ungaris võidu kohtuasjas, mis puudutas Servier’ esitatud esialgse õiguskaitse taotlust, mis jäeti rahuldamata( ) (vaidlusaluse otsuse põhjendus 1687).

– Teatavast hulgast tõenditest nähtub, et Servier ei pidanud patendi 947 võimalikku kehtetuks tunnistamist marginaalseks riskiks, vaid reaalseks ja konkreetseks võimaluseks (vaidlusaluse otsuse põhjendus 1691).

– Krka märkis komisjonile, et Servier’ hinnangul oli temal Euroopa Patendiameti vastulausemenetluses ja Ühendkuningriigis toimuvas patendi tühistamist puudutavas menetluses üks parimaid ja ammendavamaid tõendeid (vaidlusaluse otsuse põhjendused 912, 1688 ja 1690).

105. Üldkohus ei ole selgitanud ei seda, miks ta neid asjaolusid arvesse ei võtnud ega veel vähem seda, kuidas on kõnealused asjaolud tema hinnangul kooskõlas tõdemusega, et pärast Euroopa Patendiameti 27. juuli 2006. aasta otsust ja Ühendkuningriigi kohtu poolt esialgse õigusekaitse kohaldamist 3. oktoobril 2006 tunnustas Krka väidetavalt patendi kehtivust.

106. Esiteks ei ole Üldkohus osutanud ühelegi asjaolule, mis lükkaks ümber komisjoni väite, et pole ühtki vaadeldavate sündmuste aegset dokumenti, millest nähtuks, et see otsus ja esialgne õiguskaitse muutsid Krka arvamust patendist 947.

107. Komisjon on vaidlusaluse otsuse põhjendustes 1688 ja 1690 möönnud, et pärast Euroopa Patendiameti 27. juuli 2006. aasta otsust ei olnud Krka mõistagi enam oma menetluslikus positsioonis täiesti veendunud ning et see otsus ja Ühendkuningriigis Krka ja Apotexi vastu kohaldatud esialgne õiguskaitse( ) mõjutasid kindlasti Krka hinnangut patendiga seotud olukorrale. Komisjoni analüüsi kohaselt aga oli Krka kaugel sellest, et patendi 947 kehtetuks tunnistamise nõudmisest loobuda, ning tema partnerid toetasid teda. Miski ei välistanud reaalset ja konkreetset võimalust, et Krka saavutab vaidluse sisulisel läbivaatamisel patendi 947 kehtetuks tunnistamise.

108. Nagu komisjon väidab, kinnitavad seda analüüsi eespool punktis 104 osutatud asjaolud, samas kui Üldkohtu vastupidine seisukoht toimikus olevatest tõenditest toetust ei leia.

109. Teiseks on Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktides 1010 ja 1011 tuginenud Krka vastusele komisjoni teabenõudele, mis on ära toodud vaidlusaluse otsuse põhjenduses 913 ja kus Krka kinnitas eelkõige, et „[l]itsentsi omandamine ja vastulausete tagasi võtmine leiti olevat Krka jaoks sel hetkel parim lahendus“ ja et „[k]õigi teiste stsenaariumide korral oleks toote turule toomine saanud toimuda mitte varem kui kahe aasta pärast 2006. aasta juulist arvates, ning isegi pärast seda ei oleks toote turule toomine olnud tagatud (patendi 947 kehtima jäämise risk, alfa-vormist erineva vormi väljaarendamise riskid)“. Üldkohus on sedastanud, et see väljavõte „toetab seisukohta, et Krka pidas turule jäämist või kohest turule sisenemist neis litsentsilepinguga hõlmatud seitsmes liikmesriigis ilma sellise lepinguta patendi 947 tõttu võimatuks“.

110. Omistades nõnda Krka poolt komisjonis toimunud menetluse ajal tehtud avaldusele suurema kaalu kui tõenditele, mis kajastavad Krka veendumusi enne Krka kokkulepete sõlmimist, on Üldkohus aga rikkunud liidu kohtus tõendamist puudutavaid põhimõtteid. Nende põhimõtete kohaselt on hilisematel avaldustel, mis on tehtud seoses komisjonis toimuva menetlusega, väiksem tõendusväärtus kui vaidlusaluse konkurentsivastase tegevuse aegsetel tõenditel ja dokumentidel, mis on koostatud in tempore non suspecto ning asjaomaste faktiliste asjaoludega otseselt seotud.( )

111. Kolmandaks on samast loogikast lähtudes raske mõista, kuidas sai Krka väide, mis esitati komisjoni juurdluse ajal ja millele on osundatud vaidlusaluse otsuse punktis 1738, et Krka kompromisskokkuleppe sõlmimata jätmisega kaasnenud aletrnatiivkulu oleks olnud „3 aasta jooksul enam kui 10 miljonit eurot“ saamata jäänud kasumit“, olla – nagu Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 1000 märkinud on – „täiendav märk sellest, et Krka pidas patenti 947 kehtivaks“. Väidetavalt vastab see kasumile, mida planeeriti seitsmele Krka litsentsilepinguga hõlmatud turule sisenemisel või sinna jäämisel ning seega litsentsi hinnangulisele ärilisele väärtusele.

112. Komisjon on siiski õigesti leidnud, et sellest, et Krka hindas niimoodi litsentsi väärtust komisjonis toimunud menetluse ajal, ei ole võimalik Üldkohtu eeskujul järeldada, et Krka oli kokkulepete sõlmimise ajal seisukohal, et patent 947 on kehtiv. Üldkohus näib selle tõlgenduse tuletavat ideest, et nimetatud Krka avaldus tähendas seda, et ta oli kokkulepete sõlmimise ajal veendunud, et kui ta Servier’lt litsentsi ei saa, siis jääb ta sellest summast ilma, sest ilma sellise litsentsita ei saa ta neile turgudele siseneda või sinna jääda.

113. Ent nagu komisjon märgib, ei ole ühtki märki, mis sellist tõlgendust toetaks ning seevastu on tõsiseid märke, mis näitavad, et Krka oleks litsentsidega hõlmatud turgudele jäänud ka siis, kui kokkuleppeid Servier’ga ei oleks sõlmitud, nagu eelkõige asjaolu, et Krka jätkas oma toote müümist Ungaris pärast Euroopa Patendiameti 27. juuli 2006. aasta otsust ning kaitses end Ungaris edukalt Servier’ esialgse õiguskaitse taotluse vastu (vaidlusaluse otsuse põhjendus 1675).

114. Neljandaks on arusaamatu ka see, miks omistas Üldkohus esmase tähtsuse esialgsele õiguskaitsele, mida kohaldas Servier kasuks Krka vastu Ühendkuningriigi kohus 3. oktoobril 2006, ent ei ole vaidlustatud kohtuotsuse asjaomases osas, kus käsitletakse Krka kokkulepete eesmärki, isegi maininud seda, et 13. oktoobril 2006 jäeti Ungaris samasugune Servier’ poolt Krka vastu esitatud esialgse õiguskaitse taotlus rahuldamata.( )

115. Vaidlustatud kohtuotsuse punktis 1155 ehk osas, kus käsitletakse Krka kokkulepete tagajärgi, on Üldkohus selle argumendi tagasi lükanud, kuna tegemist oli menetlusega, mis ei puudutanud mõnda neist riikidest, kus komisjon oli tuvastanud tagajärjel põhineva konkurentsipiirangu (Prantsusmaa, Madalmaad ja Ühendkuningriik (vt eespool punkt 39)). See argument aga ei ole asjasse puutuv selgitamaks, miks ei mõjutanud Krka kohtus saavutatud edu tema arusaama patendi 947 kehtivusest ning oma positsioonist selle vaidlustamisel, samas kui esialgsel õiguskaitsel, mille Servier sai Krka vastu Ühendkuningriigis, oli Üldkohtu hinnangul Krka arusaamale sedavõrd määrav mõju. Nagu komisjon vaidlusaluse otsuse põhjendustes 1690 ja 1697 näidete varal selgitas, võis edukas vaidlustamine ühes kohtus kaasa tuua rea vaidlustamisi teistes kohtutes. Seda kinnitavad eespool punktides 23–25 kirjeldatud menetlused, mille algatasid Apotex ja tema tütarettevõtjad.

116. Lisaks sellele on eksitav vaidlustatud kohtuotsuse punktis 968 sisalduv Üldkohtu tähelepanek, et 3. oktoobri 2006. aasta kohtumäärusega Ühendkuningriigi kohus „rahuldas […] Servier’ esialgse õiguskaitse kohaldamise taotluse ning jättis Krka poolt 1. septembril 2006 esitatud taotluse rahuldamata“. Selles punktis on Üldkohus maininud üksnes asjaolu, et Krka taotles 1. septembril 2006 esitatud vastuhagiga patendi 947 tühistamist, mistõttu jääb mulje, et 3. oktoobril 2006 jäeti rahuldamata see vastuhagi. Tegelikult see nii siiski ei olnud. Üldkohus on jätnud nimetatud punktis täpsustamata, et Krka esitas 1. septembril 2006 ka lühimenetluse otsuse tegemise taotluse. 3. oktoobri 2006. aasta kohtumäärusega jättis Ühendkuningriigi kohus aga rahuldamata üksnes selle lühimenetluse otsuse tegemise taotluse, kuna ta leidis, et patendivaidlus tuleb üldmenetluses läbi vaadata. Seevastu ei jätnud kohus selles etapis rahuldamata Krka poolt patendi 947 tühistamiseks esitatud vastuhagi, vaid see jäi menetlusse kuni menetluse lõpetamiseni seoses Krka kompromisskokkuleppe sõlmimisega (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 23 ja vaidlusaluse otsuse põhjendused 904 ja 1689). Nagu ka komisjon oma kirjalikes avaldustes ja käesoleva apellatsioonkaebuse arutamiseks toiminud kohtuistungil märkis, soovis kohus patendivaidluse läbi vaadata kiiresti ja määras asja lahendamiseks kiirendatud menetluses, mis pidi algama 21. veebruaril 2007.

117. Viiendaks, nagu komisjon täpsustab, on Üldkohtu tõlgendus, mille kohaselt olid Euroopa Patendiameti 27. juuli 2006. aasta otsus ja Servier’le Ühendkuningriigi kohtu poolt 3. oktoobril 2006 Krka vastu antud esialgne õiguskaitse määrava tähtsusega asjaolud, mis veensid Krkat patendi 947 kehtivuses ning loobuma sõltumatult turule sisenemiseks tehtavatest pingutustest, vastuolus teiste Üldkohtu väidetega.

118. Vaidlustatud kohtuotsuse punktides 366–370 on Üldkohus nimelt selgitanud, et tingituna oma ajutisest laadist ei takistanud selline esialgse õiguskaitse kohaldamine potentsiaalse konkurentsi tekkimist, et isegi sisulised kohtuotsused on kuni edasikaebevõimaluste ammendumiseni ajutised, ning et otsus, mis kinnitab patendi kehtivust, nagu Euroopa Patendiameti 27. juuli 2006. aasta otsus (lisaks sellele, et ka selle sai veel edasi kaevata ning hiljem see pealegi tühistati( )) ei määra kuidagi kindlaks seda, kas patendiomaniku väitel patenti rikkuvad geneerilised tooted tegelikult patendist tulenevaid õigusi rikuvad või mitte.

119. Kuuendaks ei ole veenvad ka alternatiivsed selgitused, mille Üldkohus on esitanud, põhjendamaks seisukohta, et need asjaolud, mida ta oma analüüsis arvesse võttis, ei lükka ümber tõdemust, et Krka tunnustas patendi 947 kehtivust.

120. Üldkohus on vaidlustatud kohtuotsuse punktides 1026 ja 1162 leidnud, et „asjaolu, et Krka jätkas Servier’ patentide vaidlustamist ning oma toote turustamist ka siis, kui Euroopa Patendiameti vastulausete osakond oli patendi nr 947 kehtivust kinnitanud, ei ole niisugune määrav asjaolu, mille pinnalt järeldada, et tegu oli eesmärgil põhineva konkurentsipiiranguga, kuna see, et Krka jätkas Servier’le konkurentsisurve avaldamist, on selgitatav Krka sooviga – hoolimata talle ette nähtavatest vaidlustega seotud riskidest – tugevdada oma positsiooni Servier’ga kompromisskokkuleppeni jõudmiseks peetavatel võimalikel läbirääkimistel“.

121. Komisjon leiab aga õigesti, et sellisele seisukohale asudes on Üldkohus andnud ilmselgelt väära hinnangu faktilisele asjaolule, et pärast Euroopa Patendiameti 27. juuli 2006. aasta otsuse tegemist jätkas Krka patendi 947 vaidlustamist, ega ole arvesse võtnud kõiki eelpool viidatud ja komisjoni poolt tuvastatud asjaolusid ega hinnanud neist lähtudes oma alternatiivse põhjenduse tõenäosust.

122. Pidades silmas aga komisjoni kogutud tõendeid, mida on kokkuvõtlikult kajastatud eespool punktis 104, ei saa kuidagi põhjendatav olla Üldkohtu seisukoht, et Krka oli veendunud patendi 947 kehtivuses ja et ta jätkas selle patendi kehtivuse kohtulikku vaidlustamist üksnes selleks, et saada parem positsioon Servier’ga peetavatel läbirääkimistel, ning Üldkohus ei ole esile toonud midagi, mis seda tõlgendust toetada saaks.

123. Peale selle on Üldkohus, nagu komisjon õigesti märgib, iseendale vastu rääkinud, olles ühelt poolt vaidlustatud kohtuotsuse punktides 963 ja 965–968 selgitanud, et Servier’ ja Krka vahelised vaidlused olid tegelikud, leides aga vaidlustatud kohtuotsuse punktis 1026 samas, et Krka poolt oli nende vaidluste jätkamine puhtalt strateegiline käik parema positsiooni saamiseks Servier’ga kompromisskokkuleppe sõlmimiseks peetavatel läbirääkimistel.

124. Seitsmendaks on Üldkohus ebaveenva selgitusega tagasi lükanud komisjoni vastuväite, mis sisaldus vaidlusaluse otsuse punktides 1747–1756 ja mida komisjon kordas käesolevas apellatsioonkaebuses, ning mille kohaselt ei kajasta Krka kompromisskokkuleppe ja Krka litsentsilepingu sisu ei patentidega seotud positsioone ega riske nende kokkulepetega hõlmatud riikides. Poolas, Tšehhi Vabariigis ja Slovakkias ei olnud patendile 947 vastavat riigisisest patenti antud,( ) ent Servier pidi neis riikides litsentsi andma. Komisjoni hinnangul näitab see, et nende kokkulepete eesmärk ei olnud selle patendi väärtusel põhineva kompromisskokkuleppe saavutamine, vaid turgude omavahel jagamine, lähtudes üksnes poolte majandushuvidest. Seega ei põhinenud kokkulepped „patentidega seotud erinevatel riskidel Krka jaoks, vaid majandusliku huviga seotud piirkondadel, kuna Leedu ja Slovakkia olid Krka võtmetähtsusega turgude hulgas“.

125. Seda vastuväidet ei ole Üldkohus arvesse võtnud ning on seda temaatikat käsitlenud üksnes vaidlustatud kohtuotsuse punktides 1007–1009 ja 1027, kus ta leidis, et neil seitsmel turul oli Krka litsentsilepingul konkurentsi soodustav mõju, olgugi, et mõnedel neist turgudest ei olnud patendile 947 vastavaid riigisiseseid patente veel antud, mistõttu ei olnud Krkal sinna sisenemiseks litsentsi vaja. Üldkohtu hinnangul oli litsents Krkale siiski kasulik, et vältida tulevaste vaidlustega seotud riske, juhul kui Servier’le oleks neil turgudel patendid antud. See argumentatsioon on aga ebapiisav mitte üksnes selleks, et tõendada litsentsi väidetavat konkurentsi soodustavat mõju,( ) vaid ka selleks, et lükata ümber komisjoni tõlgendust, mille kohaselt ei põhinenud Krka kokkulepped poolte arusaamal patentidega seotud riskidest erinevatel asjaomastel turgudel.

126. Kaheksandaks ei saa nõustuda ka Üldkohtu seisukohaga, mis sisaldub sisuliselt vaidlustatud kohtuotsuse punktides 943–947, 963, 965–972, 1030 ja 1157 ning mille kohaselt kinnitab juba Krka litsentsilepingu sõlmimine ise seda, et Krka tunnustas patendi 947 kehtivust.

127. Seda järeldust on Üldkohus põhjendanud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 947, 1030 ja 1157, märkides, et litsentsilepingu sõlmimine, mis on litsentsiaadi seisukohast põhjendatud vaid juhul, kui ta litsentsi ka tegelikult kasutab, põhineb poolte poolt patendi kehtivuse tunnustamisel. Asjaolust, et põhimõtteliselt või üldjuhul põhineb litsentsileping vastava patendi tunnustamisel, tehtud järeldus, et konkreetsel juhul sellise lepingu pooled kõnealuse patendi kehtivust tingimata tunnustavad, näib aga ringtõestusena. Pealegi kahjustaks liidu konkurentsiõiguse rakendamist raskelt see, kui konkurentsivastase kokkuleppe pooled saaksid ELTL artikli 101 kohaldamist vältida pelgalt seeläbi, et valivad oma kokkuleppele mingi teatava vormi.( )

128. Kuna kokkuleppe vorm ei saa olla määrav, tuleb komisjonil ja liidu kohtul – nagu ilmneb ka eespool punktides 92–96 osundatud kohtupraktikast – vastavalt tõendamist käsitlevatele eeskirjadele tugineda asjasse puutuvate, omavahel haakuvate ja veenvate tõendite kogumile, tõendamaks, et konkreetsel juhul tuleb kõnealune kokkulepe kvalifitseerida eesmärgil põhinevaks konkurentsipiiranguks.

129. Vastupidi Üldkohtu poolt vaidlustatud kohtuotsuse punktides 1018, 1019 ja 1025 märgitule nähtub eeltoodud käsitlusest, et komisjon oli tuvastanud sellise asjaolude kogumi tõendamaks, et Krka kompromisskokkuleppe ja Krka litsentsilepingu sõlmimise ajal ei olnud Krka veendunud patendi nr 947 kehtivuses, vaid oli, vastupidi, otsustanud kindlalt jätkata selle vaidlustamist ning püüdis sellest patendist hoolimata turule siseneda või sinna jääda. Üldkohus on nimetatud punktides vääralt leidnud, et komisjoni kogutud tõendid olid fragmentaarsed ja ebamäärased, olemata hinnanud neid tõendeid kogumis ning andes enda poolt valikuliselt uuritud tõenditele ilmselgelt väära hinnangu.

– Vahekokkuvõte

130. Neil asjaoludel on põhjendatud komisjoni seisukoht, et Üldkohus on rikkunud tõendamist ja liidu kohtu poolt selle õiguslikku kontrollimist puudutavaid põhimõtteid. Nagu märgitud, tuleneb neist põhimõtetest, et tõendeid tuleb hinnata kogumis ja vastastikuses seoses ning nende kontroll peab hõlmama ELTL artiklite 101 ja 102 kohaldamise menetlusi käsitlevate komisjoni otsuste kõiki elemente.( )

131. Käesoleval juhul on Üldkohus toimikus olevaid tõendeid hinnanud ilmselgelt valikuliselt, jättes tähelepanuta suure hulga asjasse puutuvaid tõendeid ning andes arvesse võetud tõenditele ebaveenvaid ja toimikuga mitte haakuvaid tõlgendusi. See teistsugune kontekst, milles Üldkohus on püüdnud komisjoni tuvastatud asjaolusid näidata, ei võimalda komisjoni poolt faktidele antud selgitust asendada teise usutava selgitusega.

132. Neist kaalutlustest nähtub, et apellatsioonkaebuse esimese väitega tuleb nõustuda.

133. Pidades silmas seda, kui suure tähtsuse on Üldkohus Krka kokkulepete konkurentsivastase eesmärgi analüüsimisel omistanud (põhjendamatuks osutunud) tõdemusele, et Krka patendi 947 kehtivust tunnustas, toob apellatsioonkaebuse esimese väite põhjendatus üksi kaasa vaidlustatud kohtuotsuse tühistamise osas, milles on leitud, et kõnealuste kokkulepete konkurentsi piirav laad ei ole tõendatud.

134. Eelkõige vaidlustatud kohtuotsuse tühistamise järel Euroopa Kohtu poolt kohtuasja läbivaatamise huvides on siiski kasulik käsitleda ka komisjoni apellatsioonkaebuses esitatud ülejäänud väiteid, mis puudutavad Krka kokkulepete konkurentsivastase eesmärgi käsitlemist Üldkohtu poolt.

ii) Litsents kui stiimul selleks, et Krka nõustuks kompromisskokkuleppest tulenevate piirangutega (apellatsioonkaebuse teine väide)

135. Apellatsioonkaebuse teises väites leiab komisjon, et analüüsides Krka litsentsilepingu kui Krka kompromisskokkuleppes sisalduvate piirangutega nõustumise eest Krkale pakutud stiimuli sisu ja eesmärke, on Üldkohus rikkunud mitut õigusnormi, moonutanud tõendeid ning põhjendanud kohtuotsust ebapiisavalt ja vastuoluliselt.

136. Vaidlusaluse otsuse põhjenduses 1738 ja sellele järgnevates põhjendustes on komisjon leidnud, et litsents, mille Servier Krkale seitsmel Kesk- ja Ida-Euroopa turul andis, oli märkimisväärseks stiimuliks, et Krka nõustuks kompromisskokkuleppes mitte konkureerima Servier’ga 18/20 ülejäänud liidu turul.

137. Komisjoni hinnangul oli litsents märkimisväärne stiimul, et Krka nende piirangutega nõustuks, kuna esiteks puudutas see Krka ajaloolisi turgusid liidus, kus tema kasumimarginaalid olid kõige suuremad, teiseks andis talle kindluse, et Servier ei ohusta teda enam patendist 947 tulenevate õiguste maksma panemisega ning kolmandaks oli tegemist ainulitsentsiga, millega loodi seitsmel asjaomasel turul Servier’ ja Krka faktiline duopol. Seega tekkis Krkal kindlus, et tänu litsentsile on tagatud tema läbimüük ja et tänu piiratud konkurentsisurvele kõnealustel turgudel saab ta suuri kasumeid. Krka hindas saadud eeliste rahaliseks väärtuseks enam kui 10 miljonit eurot (vaidlusaluse otsuse põhjendused 1738–1742).

138. Üldkohus omalt poolt on vaidlustatud kohtuotsuse punktides 948–952 leidnud, et kuna patendi kehtivuse tunnustamisel põhineva litsentsilepingu ühitamine turustamis- ja vaidlustamiskeeldusid sisaldava kompromisskokkuleppega on põhimõtteliselt põhjendatud, ei ole selline ühitamine „tõsiseltvõetav märk“ vastupidise makse tegemisest. Seega näitamaks, et kompromisskokkuleppega ühitatud litsentsilepinguga varjatakse tegelikult patendiomaniku poolt vastupidise makse tegemist geneerilisi ravimeid tootvale äriühingule, peab komisjon tõendama, et tasu, mille kõnealune äriühing nimetatud patendiomanikule selle litsentsilepingu alusel maksis, oli ebanormaalselt madal ning et seda kokkulepet ei sõlmitud seega tavalistel turutingimustel.

139. Vaidlustatud kohtuotsuse punktides 975–984 on Üldkohus leidnud, et käesoleval juhul ei olnud tasu, mille Krka pidi Servier’le Krka litsentsilepingu alusel tasuma, ebanormaalselt madal, ning et komisjon ei ole tõendanud, et selle kokkuleppe näol ei olnud tegemist tavalistel turutingimustel tehtud tehinguga. Üldkohtu hinnangul ei ole komisjon niisiis tõendanud Krka kompromisskokkuleppe ja Krka litsentsilepingu alusel stiimulina käsitatava vastupidise makse tegemist.

140. Sissejuhatuseks on oluline täpsustada, et vastupidi Servier’ seisukohale ei puuduta küsimus, kas Üldkohus on õigesti leidnud, et Krka kompromisskokkuleppest ja Krka litsentsilepingust koosnev lepingute kogum ei kinnita Servier poolt Krkale väärtuse ülekandmist nii, et viimase ainus vastutasu oli kohustus mitte konkureerida, hinnangu andmist faktilistele asjaoludele, mis kuulub – välja arvatud tõendite moonutamise korral – Üldkohtu pädevusse. Vastupidi, see küsimus puudutab õiguslikku kvalifikatsiooni, mille Üldkohus asjasse puutuvatele faktilistele asjaoludele omistas, ja õiguslikke järeldusi, mida viimane nende pinnalt tegi, mis allub apellatsioonimenetluses Euroopa Kohtu kontrollile.( )

141. Nagu Euroopa Kohus on leidnud,( ) on sellised kompromisskokkulepped nagu käesoleval juhul käsitletav, eesmärgil põhinevate konkurentsipiirangutena käsitatavad siis, kui kättesaadavate tõendite kogumist järeldub, et originaalravimite tootja poolt geneeriliste ravimite tootjale rahalise või mitterahalise üle kantud väärtuse positiivne jääk on selgitatav üksnes nende poolte ärihuviga mitte konkureerida võrdsetel alustel. Hindamaks, kas see nii on, tuleb anda hinnang sellele, kas originaalravimite tootja poolt geneeriliste ravimite tootjale üle kantud väärtuse positiivne jääk võib olla põhjendatud võimalike muude vastusooritustega kui konkureerimisest hoidumine. Eitava vastuse korral tuleb kindlaks teha, kas positiivne jääk on piisavalt suur, et tõepoolest ajendada asjaomast geneeriliste ravimite tootjat asjaomasele turule sisenemisest või selle püüdlemisest loobuma.

142. Ent vastupidi sellele, mida leidis Üldkohus vaidlustatud kohtuotsuses, on komisjon vaidlusaluses otsuses tõendanud, et Krka kompromisskokkuleppe ja Krka litsentsilepingu koosluse puhul see nii tõepoolest oli.

143. Nagu komisjon sisuliselt märgib, on Üldkohus seda puudutavas analüüsis teinud kolm viga. Kõigepealt ei ole Üldkohus teinud järeldust, mille ta oleks pidanud tegema lähtudes asjaolust, et litsents, mille Servier Krkale seitsmel Kesk- ja Ida-Euroopa turul andis, oli vastutasu Krka kohustuse eest mitte konkureerida Servier’ga ülejäänud 18/20 liidu turul. Teiseks on Üldkohus keskendunud litsentsitasu määrale ja asjaolule, et see oli kokku lepitud tavalistel turutingimustel, võtmata arvesse Krka kompromisskokkuleppe ja Krka litsentsilepinguga loodud lepingulist skeemi tervikuna, selle eesmärke ja konteksti. Viimaks ei ole Üldkohus nõustunud sellega, et litsents tähendas Servier’ poolt märkimisväärse väärtuse üle kandmist Krkale.

144. Nagu komisjon märgib, tulenevad need vead eelkõige asjaolust, et Üldkohtu analüüs lähtub ettekujutusest, et tegemist on vastava patendi väärtusel põhineva kompromisskokkuleppe ja turutingimustel sõlmitud eraldiseisva litsentsiga. Kaudselt sellele ettekujutusele tuginedes on Üldkohus aga eiranud põhimõtteid, mille järgimise vajadust on vaidlustatud kohtuotsuses ometi kinnitatud ja mille kohaselt tuleb selle kindlaks tegemiseks, kas kokkuleppel on konkurentsivastane eesmärk, pöörata tähelepanu selle tingimuste sisule, eesmärkidele, mida soovitakse saavutada, ning majanduslikule ja õiguslikule kontekstile, millesse see kuulub.( )

– Litsents kui vastutasu konkureerimisest hoidumise kohustuse eest

145. Esiteks sisaldab Üldkohtu analüüs vaidlustatud kohtuotsuse punktis 1029 üht vastuolu. Üldkohus on seal leidnud, et vaidluse all mitte olnud asjaolu, et litsents oli Krka jaoks kompromisskokkuleppes sisalduvate turustamis- ja vaidlustamiskeeldudega nõustumise tingimus (Krka oli märkinud, et „ohverdas“ Lääne-Euroopa turud Kesk- ja Ida-Euroopa turgude nimel (vaidlusaluse otsuse põhjendus 1748)), „ei saa […] tõendada, et litsentsileping ei olnud tavapärastel turutingimustel tehtud tehing“.

146. Kokkulepe, mille kohaselt annab patendiomanik geneerilisi ravimeid tootvale äriühingule litsentsi teatavatel turgudel, ent mille vastutasuks ei ole (või ei ole üksnes) selle geneerilisi ravimeid tootva äriühingu poolt litsentsi eest makstav tasu, vaid selle äriühingu kohustus patendiomanikuga teistel turgudel mitte konkureerida, ei ole aga käsitatav tavalistel turutingimustel sõlmitud tehinguna. Tavalistele turutingimustele ei vasta see, et vastutasuks teatavate turgude jaoks antud litsentsi eest on kohustus hoiduda konkureerimisest teistel turgudel, eelkõige kui selline kokkulepe ei ole põhjendatav erinevustega lähtudes vastavate patentidega seotud olukorrast.

147. Selliseid patendiomaniku poolt geneerilisi ravimeid tootvale äriühingule väärtuse ülekandmist hõlmavaid kokkuleppeid, mis seisnevad ühelt poolt teatavatel turgudel tegutsemiseks litsentsi andmises ja teiselt poolt nimetatud äriühingu kohustuses selle patendiomanikuga teistel turgudel mitte konkureerida, tuleb analüüsida vastavalt Euroopa Kohtu poolt sõnastatud analüüsiskeemile, millele on osutatud eespool punktis 141, et teha kindlaks, kas väärtuse ülekandmisele patendiomaniku poolt geneerilisi ravimeid tootvale äriühingule vastab ka mingisugune muu vastutasu peale viimase kohustuse konkureerimisest hoiduda.

148. Nagu komisjon õigesti leiab, ja vastupidi eelkõige vaidlustatud kohtuotsuse punktides 943, 956, 963 ja 974 märgitule, ei ole mingisugust põhjust sellest analüüsiskeemist käesoleval juhul hälbida seepärast, et sõlmitud kokkulepe on vormi poolest litsents ning et väärtuse ülekandmine toimus mitterahalises vormis ehk nii, et Servier loovutas Krkale oma teatava turuosa litsentsiga hõlmatud turgudel. Nagu eespool punktides 127 ja 128 märgitud, kahjustaks liidu konkurentsiõiguse rakendamist raskelt see, kui konkurentsivastase kokkuleppe pooled saaksid ELTL artikli 101 kohaldamist vältida pelgalt seeläbi, et valivad oma kokkuleppele mingi teatava vormi. Otsustav ei ole mitte kokkuleppe vorm, vaid küsimus, kas kokkuleppe sisust, eesmärkidest ja kontekstist nähtub, et selle eesmärk on konkurentsi piiramine.

149. Seetõttu ei välista vaidlustatud kohtuotsuse punktides 943–948, 953 ja 963–969 esile toodud asjaolud, et Servier’ ja Krka vahelised patente puudutavad vaidlused olid tegelikud ning et litsents oli nende vaidlustega seotud, seda, et selline kokkulepe on laadilt konkurentsivastane, nagu komisjon on vaidlusaluse otsuse põhjenduses 1709 õigesti selgitanud. See on seda enam tõsi, et nagu eespool punktides 124 ja 125 juba näidatud, ei kajasta Krka kompromisskokkuleppe ega Krka litsentsilepingu sisu patentidega seotud positsioone ja riske nende kokkulepetega hõlmatud riikides. Seega ei nähtu, et kompromisskokkulepe ja litsentsileping oleksid peegeldanud vastavate patentidega seotud olukorda puudutavat kompromisskokkulepet.( )

– Litsentsi ajendav mõju

150. Teiseks, kui võrrelda eespool punktides 141 ja 144 nimetatud analüüsiskeemi ja põhimõtetega seda, kuidas on Krka kompromisskokkulepet ja Krka litsentsilepingut analüüsinud Üldkohus, siis näib põhjendatud olevat komisjoni väide, et vaidlustatud kohtuotsuse punktides 963, 973–984 ja 1029 on Üldkohus omistanud liiga suure kaalu küsimusele, kas litsentsi andmine üksi – kui seda vaadata sõltumatult kompromisskokkuleppest – vastas tavalistele turutingimustele ning kas tasumäär oli ebanormaalselt madal.

151. Nagu komisjon õigesti leiab, ei ole kohane analüüsida seda küsimust eraldivõetuna. Põhjus seisneb selles, et kui analüüsida kompromisskokkulepet ja litsentsilepingut koos, siis ilmneb, et litsentsi andmine iseenesest (sõltumata tasumäärast ja küsimusest, kas see vastas tavalistele turutingimustele) kujutas endast vastutasu, mille Servier andis Krkale viimase kohustuse eest mitte konkureerida kompromisskokkuleppega hõlmatud 18/20 Lääne-Euroopa turul. Krka kompromisskokkuleppes ei ole mainitud muid Krka poolt Servier’ kasuks kantud kulusid või talle tehtud vastusooritusi, millega saaks olla selgitatav, miks Servier Krkale litsentsi andis (vaidlusaluse otsuse põhjendused 1706 ja 1735 ning joonealune märkus 2354).

152. Omavahel lahutamatult seotud Krka kompromisskokkuleppe ja Krka litsentsilepingu kontekstist (vaidlusaluse otsuse põhjendused 1701–1704, 1710, 1745 ja 1746), nende kokkulepete eesmärkidest ja poolte kavatsustest, mille on komisjon ära näidanud vaidlusaluse otsuse põhjendustes 1670–1763, nähtuvad tegelikud põhjused ja see, kuidas toimus Servier ja Krka vahel liidu turgude jagamine ning nende kahe ettevõtja duopoli loomine seitsmel litsentsiga hõlmatud turul. Need asjaolud, mida Üldkohus ei ole piisavalt arvesse võtnud, näitavad, et Krkale antud litsents oli vastutasu kompromisskokkuleppes sisaldunud konkureerimisest hoidumise kohustuse eest.

153. Krka oli Servier’ potentsiaalne konkurent, kes oli liidus perindopriili tarnimise osas kõige kaugemale jõudnud ja seda eelkõige Servier’ jaoks maailma mastaabis kõige suurematel turgudel, nagu Prantsusmaa ja Ühendkuningriik. Lisaks sellele konkureeris Krka juba reaalselt mõnel litsentsilepinguga hõlmatud seitsmest turust, mis olid ajalooliselt olnud tema turud ja kus ta oli väga tugevalt esindatud (vaidlusaluse otsuse põhjendused 1673, 1674, 1676, 1681, 1716, 1721, 1738 ja 1740). Ei näi seega tõenäoline, et Krka oleks loobunud kohalolekust neil turgudel ning oma kindlast otsusest püüda uuesti siseneda ka teistele liidu turgudele mingisuguse rahasumma maksmise eest, nagu teised geneerilisi ravimeid tootvad äriühingud, kellega Servier kompromisskokkulepped sõlmis.

154. Nagu mul juba on olnud võimalus näidata, annab väärtuse ülekandmine, mis seisneb patendiomaniku loas tegutseda teataval turul, geneerilisi ravimeid tootvale äriühingule täiendava kasu võrreldes lihtsalt raha ülekandmisega. See kasu seisneb nimelt võimaluses turustada omaenda toodet ning luua endale nii klientuur ja turustuskanalid ning oma kaubamärk.( ) Veelgi olulisem on see „kaubamärgiravimite geneeriliste versioonide“ turul, kus ravimi väljakirjutamisel ei viidata mitte ravimi rahvusvahelisele mittekaubanduslikule nimetusele ehk tema molekulile või toimeainele, vaid ravimi kaubamärgile, mistõttu on geneerilisi ravimeid tootvatel äriühingutel vaja edendada oma kaubamärke. Krka litsentsilepinguga hõlmatud turgudel see aga nõnda oligi (vaidlusaluse otsuse põhjendus 1726).

155. Kuna Krka puhul ei saanud Servier turul tegutsemist täielikult välistada nagu teiste geneerilisi ravimeid tootvate äriühingute puhul, kellega ta kokkulepped sõlmis, pakkus ta Krkale ühte osa tulust, mis tulenes monopolist, mis tekkis, kuna teised geneeriliste ravimite tootjatest potentsiaalsed konkurendid kõrvaldati turult ja välistati turu avamine geneerilistele ravimitele, mille tagajärjeks oleks olnud oluline hinnalangus. Tänu selle riski kõrvaldamisele ja Krka kontrollitud sisenemisele ainult ühele osale turust, said Servier ja Krka säilitada palju kõrgemad hinnad ja palju suuremad marginaalid, kui geneerilistele ravimitele turu avamise korral (vaidlusaluse otsuse põhjendused 1721, 1724, 1728–1730 ja 1819). Nagu komisjon leiab, siis ilma vastukohustuseta hoiduda konkureerimisest litsentsiga mitte hõlmatud turgudel ei oleks Servier’l olnud põhjust anda Krkale litsentsi, mille andmisest ta oli varem keeldunud.

156. Sisenemine ainult ühele osale turust koos kindlusega, et Krka ja Servier jäävad ainsateks ettevõtjateks sel turul ning teisi geneerilisi ravimeid turule ei tule,( ) oli Krka jaoks viimaks eelistatum kui kogu liidus Servier’ positsiooni vaidlustamise jätkamine. Põhjus oli eelkõige selles, et patendivaidluse võitmine ja sõltumatu turule sisenemine oleksid avanud turu kõigile geneerilisi ravimeid tootvatele äriühingutele, mis oleks toonud kaasa drastilise hinnalanguse ja erinevate äriühingute vahelise konkurentsi. Sellepärast on Krka 2005. aasta augusti ja septembri ning 2006. aasta aprilli ettevõttesiseses kirjavahetuses, millele komisjon käesolevas apellatsioonimenetluses viitab ja mida Üldkohus arvesse võtnud ei ole, märgitud, et patendi 947 tühistamine „[avaks] kahjuks turu kõigile“ ning et „tulemuslik vaidlustamine avab tegelikult turu kõigile“ (vaidlusaluse otsuse põhjendused 844, 874, 914, 1759 ja 1763).

157. Viimaks oli Servier’ pakutud võimalus, et Krka saab olla esimene ja ainus geneerilisi ravimeid tootev äriühing, kes ühele osale turust jääb või sinna siseneb, Krka jaoks eelistatav seda enam, et tänu Servier’ga sõlmitud kokkulepetele oli selline turule sisenemine kindel, samas kui vaidluste jätkamine ja plaan siseneda sõltumatult neile turgudele, kus ta veel ei tegutsenud, hõlmas riske ning nõudis investeeringuid ja vahendeid.( ) Asjaolu, et kasu, mille Krka võis litsentsist saada, vastas kasule, mida ta võis loota kolmel kõige suuremal Lääne-Euroopa turul, millest ta loobus, kinnitab seda tõlgendust (vaidlusaluse otsuse põhjendused 1733, 1739–1744, 1748, 1753–1756 ja 1760 ning joonealused märkused 2348 ja 2368).

158. Analüüsides koos Krka kompromisskokkulepet ja Krka litsentsilepingut ning nende konteksti, mille moodustavad eelkõige Servier’ kokkulepped teiste geneerilisi ravimeid tootvate äriühingutega ning Servier’ üldine geneeriliste ravimite vastane strateegia (vt eelkõige vaidlusaluse otsuse põhjendused 4–9, 1819, 2774, 2919, 2929 ja 2932), leiab niisiis kinnitust, et Krka kokkulepped kujutasid endast „[Servier’ ja Krka] ühist tegutsemist turu kontrollimiseks“ ühe Krka 29. septembri 2005. aasta ettevõttesisese elektronkirja tähenduses. Lisaks sellele kavandas Krka Servier’ga patenti 947 puudutava kokkuleppe sõlmimist 2006. aasta aprillis toimunud ettevõttesiseses kirjavahetuses, millele komisjon käesolevas apellatsioonimenetluses viitab (vaidlusaluse otsuse põhjendused 849, 853, 873, 874, 1759, 1760 ja 1763). Ka neid asjaolusid ei ole Üldkohus arvesse võtnud.

159. Sellest järeldub, et komisjon võis vaidlusaluse otsuse põhjenduses 1745 õigusega asuda seisukohale, et kuigi litsents võib olla patendiomaniku jaoks õiguspärane vahend, et anda teistele turul tegutsejatele õigus patendiga kaitstud oskusteabe kasutamiseks, oli Krka litsentsileping problemaatiline, kuna see toimis stiimulina selleks, et saavutada osana turu jagamise kokkuleppest konkurentsi piiramine litsentsiga hõlmamata 18/20 turul. Nende komisjoni poolt esile toodud asjaolude analüüs, mis sisaldub eespool punktides 145–158, näitas, et komisjon tuvastas, et Servier kandis Krka litsentsilepingu raames Krkale üle väärtuse, mis seisnes Servier’ poolt Krkale loovutatud turuosades, ning et see väärtuse ülekandmine oli vastutasu Krka kohustuse eest mitte konkureerida Servier’ga ülejäänud liidu turgudel, mida see litsentsileping ei hõlmanud.

– Krkale litsentsi näol üle kantud väärtuse suurus

160. Sellega seoses on komisjon kolmandaks samuti põhjendatult leidnud, et keskendudes vaidlustatud kohtuotsuse punktides 963, 973–984 ja 1029 sellele, kas Krka litsentsilepingu alusel tasumisele kuulunud tasu oli ebanormaalselt madal või mitte, on Üldkohus jätnud analüüsimata selle, kas Servier’ poolt Krkale selle kokkuleppe raames üle kantud väärtuse netojääk oli piisavalt suur, et ajendada Krkat loobuma sisenemisest või püüdlustest siseneda litsentsiga hõlmamata turgudele.

161. Tuleb märkida, et Krka hindas litsentsi kaubanduslikuks väärtuseks ehk väärtuseks, mis on tema tegutsemisel litsentsiga hõlmatud duopoolsetel turgudel, enam kui 10 miljonit eurot kolme aasta jooksul (vaidlusaluse otsuse põhjendused 1738 ja 3162 ning joonealune märkus 4112). Komisjon leidis, et tegevuskasumi marginaal, mille Servier Krka huvides litsentsilepinguga ohverdas, oli veelgi suurem (vaidlusaluse otsuse põhjendus 1739).

162. Summaks, mille Krka Servier’le litsentsi kasutamise eest tasuma pidi, oli määratud 3% Krka netomüügikäibest litsentsiga hõlmatud turgudel (vaidlusaluse otsuse põhjendus 910). Umbes 30 miljoni euro suuruse käibe juures ulatus tasu suurus nelja-aastase perioodi jooksul umbes 1,1 miljoni euroni (vaidlusaluse otsuse põhjendus 1739 ja joonealune märkus 2350).

163. Neist arvudest nähtub, et Krka litsentsilepingu raames Servier’ poolt Krkale üle kantud väärtuse netojääk ulatus hinnanguliselt vähemalt ligikaudu üheksa miljoni euroni, kui võtta aluseks litsentsi väärtus Krka jaoks, eeldades, et Krka hinnangu kohase 10 miljoni euro suuruse kasumi puhul ei olnud tasudega seotud kulusid veel arvesse võetud. Kui võtta aluseks Servier’ poolt ohverdatud marginaal, mis oli Servier’ kõrgemate hindade tõttu suurem kui Krka kasum (vaidlusaluse otsuse põhjendus 1739), oleks Servier’ poolt litsentsilepingu raames Krkale üle kantud väärtuse netojääk veelgi suurem.

164. Vaidlustatud kohtuotsuse punktides 977–981 leidis Üldkohus, et ei ole tingimata ebatavaline, kui majandustegevuse tulem on oluliselt suurem kui litsentsitasu, et tasu on litsentsisaaja kasumimarginaaliga võrreldes väike ning et tasu arvutatakse litsentsivõtja toote hinna alusel. Lisaks sellele ei olevat tegemist olnud ainulitsentsiga, mistõttu oli see Krkale vähem soodne.

165. Need üldised põhjendused ei luba siiski ümber lükata tõdemust, et konkreetselt käesoleval juhul ei ole need ligi üheksa miljonit eurot (kui lähtuda litsentsi väärtusest Krka jaoks (vt eespool punkt 163)), mille Servier Krkale üle kandis, selgitatavad mitte ühegi muu Krka poolse vastusooritusega peale tema kohustuse mitte konkureerida Servier’ga neil liidu 18/20 turul, mida Krka litsentsileping ei hõlmanud. Üldkohus on küll vaidlustatud kohtuotsuse erinevates kohtades maininud ühelt poolt 3-protsendilist tasumäära (vaidlustatud kohtuotsuse punktid 975, 977, 983 ja 1029) ja teiselt poolt Krka hinnangut, et litsentsi alusel saadav kasum on 10 miljonit eurot (vaidlustatud kohtuotsuse punkt 1000), ent ei ole ilmselgelt neid arve omavahel suhestanud, et teha kindlaks, milline oli Servier’ poolt Krkale üle kantud väärtuse netojääk ning kas see võib olla selgitatav kuidagi teisiti kui sellega, et Krka võttis kompromisskokkuleppes konkureerimisest hoidumise kohustuse.

166. Vastupidi Üldkohtu poolt vaidlustatud kohtuotsuse punktis 983 leitule ei ole seega ümber lükatud tõdemust, et väärtus, mille Servier litsentsilepingu kohaselt Krkale üle kandis, ei saanud olla põhjendatav üksnes lepingu esemeks oleva patendi majandusliku väärtusega seotud kaalutlustega. Üldkohus ei ole ümber lükanud vaidlusaluse otsuse põhjenduses 1739 sisalduvat komisjoni tõdemust, et kui Krka litsentsilepingu läbirääkimisel ei oleks arvesse võetud litsentsiga hõlmamata turgusid puudutavaid lisakaalutusi, oleks mõistliku litsentsi andmisega turul tegutseva patendiomaniku poolt kaasnenud vähemalt selline tasu, mis on lähedane litsentsisaaja poolt endale haaratava müügi tõttu saamata jäävale kasumile.

167. Nagu komisjon õigesti märgib, ei ole Üldkohus oma põhjendustes arvesse võtnud seda, et marginaali näol, mille Servier kaotas, oli tegemist Servier’ poolt Krkale üle kantud netoväärtusega, seda, et asjaolu, et tasu oli väike võrreldes Krka kasumiga litsentsiga hõlmatud riikides, näitab, et litsentsil oli piisavalt suur väärtus, veenmaks Krkat loobuma 18/20 ülejäänud liidu turust, ning et asjaolu, et õiguslikult ei olnud tegemist ainulitsentsiga, ei takistanud Krka ja Servier’ duopoli tekkimist, mis tagas märkimisväärse konkurentsieelise ja kasumi jaotamise( ) (vaidlusaluse otsuse põhjendused 913 ja 1738–1742).

168. Jättes nõuetekohaselt arvesse võtmata Krka kompromisskokkuleppe ja Krka litsentsilepingu eesmärgid kogumis, mis nähtuvad nende kokkulepete kontekstist, mida on kirjeldatud eespool punktides 145–158, ei ole Üldkohus keeldunud üksnes tunnistamast, et Servier’ poolt Krkale litsentsilepingu alusel üle kantud väärtuseks oli marginaal, mille Servier Krka huvides selle lepinguga hõlmatud turgudel ohverdas. Lisaks sellele on Üldkohus keeldunud tunnistamast, et see väärtus tulenes ka asjaolust, et Servier tagas Krkale selle, et viimane sai säilitada oma kõrged hinnad tänu nende kahe ettevõtja loodud duopolile ning turu sulgemisele teiste geneeriliste ravimite tootjatest konkurentidele. Servier’ poolt Krkale ülekantud väärtuseks oli seega ka selle olukorra säilitamine. Servier’ ja Krka kokkulepete kohaselt lubas Krka Servier’l säilitada monopoli litsentsiga hõlmamata turgudel ja vastutasuks jagas Servier monopolist tulenevat tulu Krkaga selle litsentsiga hõlmatud turgudel.

169. Sellest järeldub, et nõustuda tuleb ka etteheidetega, mille komisjon on teinud vaidlustatud kohtuotsuse punktides 992–997 sisalduvatele Üldkohtu põhjendustele.

170. Nimetatud punktides on Üldkohus selgitanud, et ei saa nõustuda komisjoni analüüsiga, mille kohaselt oli Krkale seitsmel Kesk- ja Ida-Euroopa turul antud litsentsi näol tegemist stiimuliga selleks, et Krka võtaks endale kohustuse mitte konkureerida Servier’ga ülejäänud 18/20 liidu turul. Üldkohtu hinnangul tähendaks selle teesiga nõustumine seda, et mida laiem on litsentsi kohaldamisala, seda suurem oleks stiimul ja seda lihtsam oleks niisiis tuvastada eesmärgil põhinevat konkurentsipiirangut. See oleks aga vastuolus asjaoluga, et litsents on olemuselt konkurentsi soodustav. Pealegi tähendanuks komisjoni analüüsiga nõustumine seda, et kompromisskokkuleppe ühitamisel litsentsilepinguga oleks patendiomanikul kohustus anda litsents kogu kompromisskokkuleppega hõlmatud alal. See aga ei oleks kooskõlas tema patendiõigustega.

171. Neist üldistest kaalutlustest ei nähtu, et komisjon oleks Krka kokkulepete analüüsimisel vea teinud. See analüüs keskendub kõnealuste kokkulepete konkreetsetele eesmärkidele ja tingimustele, millest ilmneb, et käesolevatel asjaoludel kujutas Krka litsentsileping endast vastutasu Krka kompromisskokkuleppest tuleneva konkureerimisest hoidumise kohustuse eest. Selle tõdemuse ainus mõju tulevastele lepingutele seisneb selles, et need lepingud on konkurentsivastased, kui nende analüüsist nähtub patendiomaniku poolt geneerilisi ravimeid tootvale potentsiaalsele konkurendile märkimisväärse väärtuse ülekandmine, mis ei ole selgitatav muu kui sellega, et viimane on võtnud kohustuse esimesega mitte konkureerida.

172. Lõpetuseks tuleb seejuures nõustuda ka apellatsioonkaebuse selle väite raames esitatud komisjoni viimase etteheitega, mis puudutab vaidlustatud kohtuotsuse punktis 998 sisalduvat Üldkohtu seisukohta. Selles punktis on Üldkohus asunud seisukohale, et „asümmeetriline“ litsentsileping, nagu käesoleval juhul käsitletav, mis ei hõlma kompromisskokkuleppega hõlmatud territooriumi tervikuna, ei ole piisav stiimul, et geneerilisi ravimeid tootev äriühing nõustuks sellest kompromisskokkuleppest tulenevaid piiranguid järgima. Üldkohtu hinnangul peaks selleks, et sellist kokkulepet saaks käsitada stiimulina, „see pakkuma äriühingule hüvitise loodetud kasumi kindla kaotamise eest, tulenevalt sellest, et ta nõustub kompromisskokkuleppega, mis sisaldab tingimusi, mille kohaselt on tal keelatud turu teatud geograafilistesse osadesse sisenemine“.

173. Seda väites ei ole Üldkohus mitte üksnes teinud sama viga, mida on nimetatud eespool punktis 168, vaid eiranud ka käesoleval juhul kõne all olevate kokkulepete patendialast konteksti, kus turul tegutseva patendiomaniku ning tema geneerilisi ravimeid tootvate ja turule sisenemiseks valmis olevate potentsiaalsete konkurentide vahelist potentsiaalse konkurentsi olukorda iseloomustab eelkõige ebakindlus selles osas, kas patent kehtib ning kas geneerilised ravimid patendist tulenevaid õigusi rikuvad.( )

174. Sellises kontekstis ei ole nõutav, et konkurentsiasutus tõendaks, et kokkulepete puudumise korral oleksid geneerilisi ravimeid tootvad potentsiaalsed konkurendid kindlasti turule sisenenud ja et kokkulepete sõlmimisega loobusid nad kindlast kasumist. Piisab, kui ta tõendab, et kokkulepete puudumisel oleksid neil konkurentidel olnud tegelikud ja konkreetsed võimalused turule sisenemiseks ja seal kasumi teenimiseks.( ) Selleks aga, et niisugused tegelikud ja konkreetsed võimalused realiseeruksid, peavad geneerilisi ravimeid tootvad äriühingud tegema investeeringuid ja pingutusi ning võtma riske. Seega võib viimaste jaoks osutuda äriliselt kasulikumaks loobuda sellekohastest pingutustest, saades vastu teatava osa patendiomaniku monopolitulust.( )

175. Seetõttu on Euroopa Kohus tunnistanud, et pidamaks sellisel juhul nagu käesolevas asjas ülekantud väärtust piisavaks stiimuliks, mis on vastutasuks konkureerimisest hoidumise kohustuse eest, ei ole sugugi nõutav, et üle kantud väärtus oleks tingimata suurem kui kasum, mida geneerilisi ravimeid tootev äriühing oleks saanud, kui ta oleks patenti puudutava menetluse võitnud. Ainsana loeb asjaolu, et need ülekantud väärtused oleksid piisavalt kasulikud, ajendamaks seda äriühingut asjaomasele turule sisenemisest loobuma ja kõnealuse originaalravimite tootjaga võrdsetel alustel mitte konkureerima.( ) Apellatsioonkaebuse käesoleva väite analüüsist ilmneb aga, et komisjon nimelt tõendaski, et käesoleval juhul see nõnda oli.

– Vahekokkuvõte

176. Eeltoodud kaalutlustest tuleneb, et Üldkohus rikkus õigusnorme, keeldudes tunnistamast, et Krka litsentsileping hõlmas Servier’ poolt Krkale väärtuse ülekandmist vastutasuna viimase kohustuse eest mitte konkureerida Servier’ga neil turgudel, mida puudutas Krka kompromisskokkulepe.

177. Seega tuleb nõustuda ka apellatsioonkaebuse teise väitega.

178. Sarnaselt eespool punktides 133 ja 134 apellatsioonkaebuse esimese väite kohta sedastatule, tuleb ka apellatsioonkaebuse teise väite osas täpsustada, et kuigi selle väite põhjendatusega eraldivõetuna on põhjendatav vaidlustatud kohtuotsuse tühistamine osas, mis puudutab Krka kokkulepete kvalifitseerimist eesmärgil põhinevaks konkurentsipiiranguks, on eelkõige Euroopa Kohtu poolt kohtuasja hilisema läbivaatamise huvides kasulik käsitleda ka teisi komisjoni apellatsioonkaebuse väiteid.

iii) Eesmärgil põhineva konkurentsipiirangu mõiste kohaldamine (apellatsioonkaebuse kolmas väide)

179. Komisjoni apellatsioonkaebuse kolmas väide puudutab mitut Üldkohtu poolset õigusnormi rikkumist eesmärgil põhineva konkurentsipiirangu mõiste kohaldamisel.

180. Nagu apellatsioonkaebuse kahe esimese väite puhul, tuleb ka siin kõigepealt täpsustada, et vastupidi Servier’ väidetule ei puuduta etteheited, mille komisjon apellatsioonkaebuse käesoleva väite raames esitanud on, Üldkohtu hinnangut faktilistele asjaoludele, vaid nende asjaolude õiguslikku kvalifitseerimist ja tõendite hindamist puudutavate õigusnormide kohaldamist. Sellise kvalifitseerimise ja nende normide järgimise kontrollimine on apellatsioonkaebuse läbi vaatamisel Euroopa Kohtu pädevuses.( )

– Turgude „kindla“ jagamise puudumine

181. Esiteks väidab komisjon, et Üldkohus on rikkunud õigusnormi, leides vaidlustatud kohtuotsuse punktides 1003–1006, et Krka kokkuleppeid ei saa käsitada turu jagamise kokkulepetena, kuna nendega ei jagatud turgusid Servier’ ja Krka vahel „täielikult“. Seda leidis Üldkohus põhjusel, et Servier’d ei tõrjutud välja neilt seitsmelt Krka litsentsilepinguga hõlmatud turult, kus tema ja Krka konkureerisid.

182. Ent nagu komisjon õigesti leiab, ei takista see asjaolu kuidagi Krka kokkulepete kvalifitseerimist turu jagamise kokkulepeteks. Nagu eespool punktides 141–176 apellatsioonkaebuse teist väidet käsitlevast analüüsist nähtub, on komisjon tõendanud, et Krka kompromisskokkuleppe ja Krka litsentsilepingu eesmärk oli anda Krkale märkimisväärse väärtuse – mis seisnes Krka litsentsilepingus, mis andis talle võimaluse tegutseda riskivabalt seitsmel liidu turul ja jagada seal Servier’ga monopolitulu – ülekandmise teel stiimul hoiduda Servier’ga konkureerimast ülejäänud 18/20 liidu turul.

183. Selline kokkulepe tuleb kvalifitseerida turu jagamiseks, olgugi et Servier’d ei tõrjutud välja neilt seitsmelt turult, mis anti litsentsilepinguga Krkale ja kus loodi Krka kokkulepetega nende kahe ettevõtja faktiline duopol. See on seda enam tõsi, et analüüsi kohaselt ei toimunud liidu turgude jagamine Servier’ ja Krka vahel lähtudes patentidega seotud olukordade erinevusest, vaid tegemist oli erinevate majanduslike huvipiirkondade jagamisega.( )

184. Turgude jagamist puudutava kohtupraktika kohaselt ei ole kokkuleppe selliseks kvalifitseerimiseks nõutav turgude „täielik“ jagamine. Käesolev kohtuasi ilmestabki seda, et turu jagamise kokkuleppeid võib olla mitmesugustes vormides. Seega, nagu komisjon