Keywords

Summary



Keywords

1. Õigusaktide ühtlustamine – Tarbijakaitse – Tarbekaupade müük ja garantii – Tarbija õigused – Üleantud kauba lepingule mittevastavus – Kauba lepinguga vastavusse viimine, mis eeldab asendamist

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 1999/44, põhjendus 1 ja artikli 3 lõiked 2 ja 3)

2. Õigusaktide ühtlustamine – Tarbijakaitse – Tarbekaupade müük ja garantii – Tarbija õigused – Üleantud kauba lepingule mittevastavus – Kauba lepinguga vastavusse viimine, mis eeldab asendamist

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 1999/44, artikli 3 lõige 3 ja lõike 5 viimane taane)

Summary

1. Direktiivi 1999/44 tarbekaupade müügi ja nendega seotud garantiide teatavate aspektide kohta artikli 3 lõikeid 2 ja 3 tuleb tõlgendada nii, et kui puudusega tarbekaup, mis enne puuduse ilmnemist paigaldati tarbija poolt heauskselt vastavalt selle laadile ja kasutusotstarbele, viiakse lepinguga vastavusse asendamise teel, siis peab müüja kas ise selle kauba eemaldama kohast, kuhu see paigaldati, ja paigaldama sinna asenduskauba või katma selle eemaldamiseks ja asenduskauba paigaldamiseks vajalikud kulud. Müüjal on see kohustus sõltumata sellest, kas ta kohustus müügilepingu alusel paigaldama algselt ostetud tarbekauba.

Selline tõlgendus vastab selle direktiivi eesmärgile, mis vastavalt selle põhjenduses 1 märgitule seisneb tarbijate kaitstuse kõrge taseme tagamises. Seega on olukorras, kus kumbki lepingu pool ei tegutsenud süüliselt, õigustatud jätta müüja kanda puudusega kauba eemaldamise ja asenduskauba paigaldamise kulud, kuna neid täiendavaid kulusid oleks esiteks võinud vältida, kui müüja oleks kohe täitnud oma lepingulisi kohustusi nõuetekohaselt, ja teiseks on need nüüd vajalikud, et kaup nõuetekohaseks muuta.

Juhul kui müüja ise ei eemalda puudusega kaupa ega paigalda asenduskaupa, siis peab siseriiklik kohus kindlaks määrama, millised on vajalikud kulud viidatud eemaldamise ja paigaldamise jaoks, mille hüvitamist tarbija võib nõuda.

(vt punktid 55, 57, 61, 62 ja resolutsiooni punkt 1)

2. Direktiivi 1999/44 tarbekaupade müügi ja nendega seotud garantiide teatavate aspektide kohta artikli 3 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui siseriiklikud õigusnormid annavad müüjale õiguse keelduda lepingule mittevastava kauba asendamisest – mis on ainuke võimalik parandusmeede – sel alusel, et nende normidega kehtestatud kohustuse tõttu eemaldada see kaup kohast, kuhu see oli paigaldatud, ja paigaldada sinna asenduskaup, tekitab see asendamine talle ebaproportsionaalseid kulusid, võrreldes väärtusega, mis kaubal oleks juhul, kui lepingule mittevastavust ei esineks, ja võrreldes lepingule mittevastavuse olulisusega. Selle sättega ei ole aga vastuolus see, kui tarbija õigust saada hüvitist puudusega kauba eemaldamise ja asenduskauba paigaldamise kulude katteks piiratakse niisuguses olukorras selliselt, et müüja hüvitab kulud proportsionaalses summas.

Analüüsides küsimust, kas tuleb piirata tarbija õigust nende kulude hüvitamisele, peab eelotsusetaotluse esitanud kohus arvesse võtma esiteks väärtust, mis kaubal oleks juhul, kui lepingule mittevastavust ei esineks, lepingule mittevastavuse olulisust, ning teiseks direktiivi eesmärki, milleks on tagada tarbijate kaitstuse kõrge tase.

Lisaks tuleb eeldusel, et nende kulude hüvitamise õigust piiratakse, anda tarbijale võimalus nõuda lepingule mittevastava kauba asendamise asemel hinna asjakohast alandamist või lepingu tühistamist vastavalt direktiivi artikli 3 lõike 5 viimasele taandele, kuna asjaolu, et tarbija saab lasta puudusega kaupa lepinguga vastavusse viia üksnes siis, kui ta kannab osa nendest kuludest, kujutab endast tarbija jaoks märkimisväärseid ebamugavusi.

(vt punktid 76–78 ja resolutsiooni punkt 2)