Kohtuasi T‑577/14

Gascogne Sack Deutschland GmbH

ja

Gascogne

versus

Euroopa Liit, mida esindas Euroopa Liidu Kohus

Lepinguväline vastutus – Hagiavalduse täpsus – Aegumine – Vastuvõetavus – Põhiõiguste harta artikkel 47 – Lahendi tegemise mõistlik aeg – Varaline kahju – Kantud kahju – Intress trahvi tasumata summalt – Pangagarantii kulud – Võimaluse kaotamine – Mittevaraline kahju – Põhjuslik seos

Kokkuvõte – Üldkohtu (kolmas koda laiendatud koosseisus) 10. jaanuari 2017. aasta otsus

Vt otsuse tekst. (vt punkt 25)

Aegumistähtaeg hakkab kulgema siis, kui on täidetud kõik hüvitamiskohustuse eelduseks olevad tingimused, mis on ette nähtud ELTL artikli 340 teises lõigus. Need tingimused ja ühtlasi selle kahju hüvitamise nõuete aegumist käsitlevad normid saavad tugineda üksnes rangelt objektiivsetele kriteeriumidele. Seetõttu ei saa subjektiivset hinnangut, mille annab kahju tegelikkusele isik, kellele see kahju on tekitatud, võtta arvesse liidu lepinguvälise vastutuse hagi aegumise tähtaja alguse kindlaksmääramisel. Mis puudutab kahju hüvitamise nõuet, millega taotletakse niisuguse kahju hüvitamist, mis väidetavalt tekkis lahendi tegemise mõistliku aja võimaliku järgimata jätmise tõttu, siis Euroopa Kohtu põhikirja artikli 46 tähenduses on vastutuse aluseks olev sündmus menetlusnormide rikkumine, mis esineb lahendi tegemise mõistliku ajaga seotud nõuete väidetava liidu kohtu poolse eiramise vormis. Selle hetke kindlaksmääramisel, millest hakatakse arvestama artiklis 46 kindlaks määratud viieaastast aegumistähtaega, tuleb võtta arvesse seda asjaolu. Eelkõige ei saa aegumistähtaega hakata arvestama kuupäevast, mil kahju tekitav asjaolu veel jätkub, ning hetkeks, millest seda tähtaega hakatakse arvestama, tuleb määrata kuupäev, mil kahju tekitav asjaolu on tõesti aset leidnud. Kahju hüvitamise nõude konkreetsel juhtumil, mil nõutakse lahendi tegemise mõistliku aja võimaliku ületamise tõttu väidetavalt kantud kahju hüvitamist, tuleb hetkeks, millest alates hakatakse arvestama Euroopa Kohtu põhikirja artiklis 46 ette nähtud viieaastast aegumistähtaega, juhul kui vaidlusaluse lahendi tegemise aja lõpetas kohtuotsus, pidada kuupäeva, mil see kohtuotsus tehti. Niisugune kuupäev on kindel kuupäev, mis määratakse kindlaks objektiivsete kriteeriumide põhjal. See tagab õiguskindluse põhimõtte järgimise ja võimaldab hagejatel kaitsta oma õigusi. (vt punktid 43–47)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 52 ja 53)

Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 teist lõiku rikutakse menetlusega, millega ületatakse lahendi tegemise mõistlikku aega, mis kujutab endast niisuguse liidu õigusnormi piisavalt selget rikkumist, millega antakse õigusi eraõiguslikele isikutele – sellega oli tegemist kahes konkurentsiasju puudutavas Üldkohtu menetluses, mille kestus ulatus ligi 5 aasta ja 9 kuuni, mida ei õigustanud ükski nende kohtuasjadega seotud asjaolu. Ajavahemikul menetluse kirjaliku osa lõppemisest, mida märgib vasturepliigi esitamine, kuni menetluse suulise osa avamiseni koostatakse poolte argumentide süntees, valmistatakse kohtuasi ette kohtuistungiks, viiakse läbi vaidluste faktiline ja õiguslik analüüs ning valmistutakse menetluse suuliseks osaks. Seega sõltub selle ajavahemiku pikkus eeskätt vaidluse keerukusest ning poolte käitumisest ja menetluslikest küsimustest. Mis puudutab vaidluse keerukust, siis on konkurentsiõiguse komisjonipoolset kohaldamist puudutavad hagid muud liiki kohtuasjadest keerukamad, võttes eelkõige arvesse vaidlustatud otsuse pikkust, kohtutoimiku mahtu ning vajadust viia läbi paljude niisuguste keerukate faktiliste asjaolude detailne hindamine, mis sageli on leidnud aset pika aja jooksul ja olnud suure ruumilise ulatusega. Sellepärast on 15 kuud, mis lahutas menetluse kirjaliku osa lõppu menetluse suulise osa avamisest, konkurentsiõiguse kohaldamist puudutava kohtuasja menetlemisel põhimõtteliselt täiesti sobiv ajavahemik. Sama otsuse peale, mille komisjon on konkurentsiõigust kohaldades teinud, esitatud hagisid on vaja menetleda paralleelselt ka siis, kui neid hagisid ei ole liidetud. See paralleelne käsitlemine on põhjendatud eeskätt nende hagide seotusega ning vajadusega tagada nende analüüsi ja neile hagidele antava vastuse seostatus. Seega võib seotud kohtuasjade paralleelne menetlemine õigustada menetluse kirjaliku osa lõpu ja selle suulise osa avamise vahele jääva ajavahemiku pikendamist ühe kuu võrra täiendava seotud kohtuasja kohta. Kohtuasjade faktiline, õiguslik ja menetluslik keerukus ei õigusta käsitletaval juhul pikemat ajavahemikku, kuna menetluse kirjaliku osa lõpu ja suulise osa avamise vahel ei katkestanud menetlust ega põhjustanud selles viivitusi ühegi menetlust korraldava meetme võtmine Üldkohtu poolt. Mis puudutab poolte käitumist ja menetluslikke küsimusi, siis asjaolu, et hagejad palusid menetluse kirjaliku osa uuesti avamist, ei õigusta 3 aasta ja 8 kuu pikkust aega, mis oli juba möödunud alates vasturepliigi esitamisest. Seega viitab 46‑kuuline ajavahemik menetluse kirjaliku osa lõpu ja suulise osa avamise vahel 20‑kuulisele põhjendamatule tegevusetuseperioodile kummaski kohtuasjas. (vt punktid 61, 64, 66, 67, 69, 70, 74–76 ja 78)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 79 ja 80)

Vastavalt ELTL artikli 299 esimesele lõigule on ELTL artikli 101 kohaldamist käsitlev komisjoni otsus täitedokument, kui see paneb adressaatidele rahalise kohustuse. Lisaks ei sea selle otsuse peale ELTL artikli 263 alusel tühistamishagi esitamine kahtluse alla otsuse täitmisele pööratavust, kuna ELTL artikli 278 kohaselt ei peata hagi esitamine Euroopa Liidu Kohtusse akti toimet. (vt punkt 102)

ELTL artikli 340 teises lõigus sätestatud põhjusliku seose tingimus eeldab seda, et etteheidetav käitumine on kahju tekkimise määrav põhjus. Isegi kui institutsioonid on aidanud kaasa selle kahju tekkimisele, mille eest hüvitist nõutakse, võib see kaasaaitamine olla liiga väike teiste isikute, näiteks hageja vastutuse tõttu. (vt punkt 117)

Kahju, mis seisneb pangagarantii kuludes, mida kandis äriühing, kellele määrati karistus komisjoni otsusega, mille liidu kohus hiljem tühistas, ei tulene otseselt selle otsuse õigusvastasusest, sest see kahju tuleneb selle äriühingu oma otsusest moodustada pangagarantii selleks, et mitte täita trahvi maksmise kohustust vaidlusaluses otsuses määratud tähtaja jooksul. Olukord on teistsugune aga juhul, kui menetlus liidu kohtus ületas lahendi tegemise mõistlikku aega, sest esiteks ei olnud pangagarantii moodustamise ajal lahendi tegemise mõistliku aja ületamine ette ennustatav ja hageja võis õiguspäraselt oodata, et tema hagi menetletakse mõistliku aja jooksul. Teiseks leidis lahendi mõistliku aja ületamine aset pärast hageja esialgset otsust moodustada pangagarantii. Sellest järeldub, et liidu kohtu poolt lahendi tegemise mõistliku aja ületamise ning kahju vahel, mis tekkis hagejale enne kohtuotsuse kuulutamist ja mis seisneb pangagarantii kulude kandmises selle mõistliku aja ületamisele vastaval perioodil, eksisteerib piisavalt otsene põhjuslik seos. Pangagarantii kulude kandmisel pärast kohtuotsuse kuulutamist, mis tegi lõpu lahendi tegemise mõistliku aja ületamisele kõnealuses kohtuasjas, ei ole selle ületamisega piisavalt otsest põhjuslikku seost, sest kulude kandmine on tingitud hageja poolt pärast seda ületamist vastu võetud isiklikust sõltumatust otsusest mitte maksta trahvi ära, mitte taotleda vaidlusaluse otsuse täitmise peatamist ja esitada eespool viidatud kohtuotsuste peale apellatsioonkaebus. (vt punktid 118–120, 130 ja 131)

Liidu kohtutes toimuvat menetlust reguleerivatest eeskirjadest, eelkõige Euroopa Kohtu põhikirja artiklist 21 ja Üldkohtu kodukorra artikli 44 lõikest 1 tuleneb, et põhimõtteliselt määravad kindlaks ja piiritlevad vaidluse pooled ning liidu kohus ei saa teha otsust ultra petita. Seega ei saa liidu kohus hageja nõudest kõrvale kalduda ning otsustada omal algatusel mõista välja hüvitist kahju eest, mida kanti kronoloogiliselt teistsugusel ajavahemikul kui periood, mille vältel hageja oma väidete kohaselt kahju kandis. (vt punktid 136 ja 137)

Nõue mõista välja hüvitis mittevaralise kahju eest, mida kandsid väidetavalt hageja juhid ja töötajad, tuleb jätta vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, sest kohtutoimikust ei ilmne, et hageja juhid ja töötajad oleksid volitanud hagejat esitama kahju hüvitamise nõuet nende nimel. (vt punkt 148)

Kui kahju hüvitamise hagi raames ei esita hageja ühtegi asjaolu, mis tõendaks, et ta kandis mittevaralist kahju, või mis määraks kindlaks selle kahju ulatuse, peab hageja vähemalt tõendama, et etteheidetav käitumine oli oma tõsiduselt selline, et võis niisuguse kahju põhjustada. (vt punkt 151)

Asjaolu, et hageja oli pandud ebakindlasse olukorda, eelkõige küsimuses, kas tema hagi rahuldatakse, on omane igale kohtumenetlusele. Siiski asetab lahendi tegemise mõistliku aja ületamine hageja ebakindlasse olukorda, mis ületab kohtumenetlusega tavaliselt kaasneva ebakindluse. See kestev ebakindel olukord avaldab paratamatult mõju tehtavate otsuste planeerimisele ja äriühingu juhtimisele ning tekitab seega mittevaralist kahju. (vt punktid 155–157)

Võttes arvesse vajadust tagada liidu konkurentsieeskirjade järgimine, ei saa liidu kohus ainuüksi lahendi tegemise mõistliku aja ületamise tõttu lubada, et hageja vaidlustab trahvi põhjendatuse või summa, kui kõik väited, mis on suunatud selle trahvi summa ja sellega karistatava käitumise osas tuvastatu vastu, lükati tagasi. Järelikult ei saa lahendi tegemist mõistliku aja järgimata jätmine sellise hagi läbivaatamisel, mis on esitatud komisjoni otsuse peale, millega määratakse ettevõtjale trahv liidu konkurentsieeskirjade rikkumise eest, kaasa tuua sellises otsuses määratud trahvi täielikku või osalist tühistamist. (vt punktid 161 ja 162)