ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
9.

Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Kongo Demokraatliku Vabariigi vastu suunatud piiravad meetmed – Kohaldamisala – Isikud, kes on seotud sellise tegevuse kavandamise, juhtimise või toimepanemisega, mis kujutab endast inimõiguste rasket rikkumist või kuritarvitamist – Mõiste – Isikud, kes on need teod toime pannud minevikus, sõltumata sellest, et puuduvad tõendid nende seotuse või osalemise kohta nendes tegudes praegu – Kaasaarvamine (Nõukogu otsus 2010/788/ÜVJP, mida on muudetud otsusega (ÜVJP) 2016/2231 ja (ÜVJP) 2019/2109, artikli 3 lõike 2 punkt b ja II lisa; nõukogu määrus nr 1183/2005, artikli 2b lõike 1 punkt b ja 2019/2101, lisa) (vt punkt 172)
3.

Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Piiravad meetmed seoses olukorraga Ukrainas – Rahaliste vahendite külmutamise otsus – Võtmine või kehtima jätmine kolmanda riigi ametiasutuse poolt riigivara seadusvastase omastamise või ametiseisundi kuritarvitamisega seoses läbi viidud kohtumenetluse alusel – Tingimused – Kaitseõigusi ja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele järgides tehtud riigisisene otsus – Liidu pädeva asutuse kohustus tuvastada vaidlustamise korral asjaomaste isikute või üksuste vastu kasutatud põhjuste paikapidavus – Nõukogu kohustus kontrollida, et neid õigusi on järgitud – Rikkumine (Otsus 2014/119/ÜVJP, mida on muudetud otsusega (ÜVJP) 2020/373, lisa; nõukogu määrus nr 208/2014, I lisa ja määrus 2020/370) (vt punktid 90, 92–101, 103–108 ja 131)
2.

Riigiabi – Kaebuste läbivaatamine – Komisjoni kohustused – Esialgse uurimise etapp – Kohustus lõpetada see etapp otsusega – Ulatus – Otsus, milles tuvastatakse, et kõnealune meede on laadilt olemasolev abi – Otsus, millega vaikimisi keeldutakse ametliku uurimismenetluse algatamisest – Kohtulik kontroll – Piirid (ELTL artikli 108 lõiked 1 ja 2; nõukogu määruse 2015/1589 artikli 4 lõiked 2‑4 ja artikli 15 lõige 1) (vt punktid 31‐34)
7.

Ametnikud – Institutsioonide lepinguväline vastutus – Tingimused – Kahju – Mittevaraline kahju, mis on seotud ebakindla ja murettekitava olukorraga, mille administratsiooni õigusvastane käitumine on tekitatud – Hageja mõistlik hoolsuskohustus, et vältida kahju tekkimist või selle ulatust piirata (ELTL artikkel 340) (vt punkt 95)
3.

Ühine välis- ja julgeolekupoliitika – Piiravad meetmed seoses olukorraga Ukrainas – Rahaliste vahendite külmutamise otsus – Võtmine või kehtima jätmine kolmanda riigi ametiasutuse poolt riigivara seadusvastase omastamise või ametiseisundi kuritarvitamisega seoses läbi viidud kohtumenetluse alusel – Tingimused – Kaitseõigusi ja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele järgides tehtud riigisisene otsus – Liidu pädeva asutuse kohustus tuvastada vaidlustamise korral asjaomaste isikute või üksuste vastu kasutatud põhjuste paikapidavus – Nõukogu kohustus kontrollida, et neid õigusi on järgitud – Rikkumine (Otsus 2014/119/ÜVJP, mida on muudetud otsusega (ÜVJP) 2020/373, lisa; nõukogu määrus nr 208/2014, I lisa ja määrus 2020/370) (vt punktid 86, 88–97, 99–105 ja 126)
Üldkohtu (üheksas koda) 6. juuli 2022. aasta otsus –

Aerospinning Master Franchising vs. EUIPO – Mad Dogg Athletics (SPINNING)

(kohtuasi T‑246/20) ( 1 )

Euroopa Liidu kaubamärk – Tühistamismenetlus – Euroopa Liidu sõnamärk SPINNING – Kaubamärk, mis on kaubanduses muutunud selle kauba või teenuse üldnimetuseks, mille jaoks see on registreeritud – Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b (nüüd määruse (EL) 2017/1001 artikli 8 lõike 1 punkt b) – Asjaomane avalikkus

1. Euroopa Liidu kaubamärk – Loobumine, tühisus ja kehtetuks tunnistamine – Tühistamise põhjused – Kaubamärk, mis on omaniku tegevuse või tegevusetuse tõttu muutunud kaubanduses üldnimetuseks – Tingimused (Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 51 lõike 1 punkt b) (vt punktid 31–33 ja 83)

2. Euroopa Liidu kaubamärk – Loobumine, tühisus ja kehtetuks tunnistamine – Tühistamise põhjused – Kaubamärk, mis on omaniku tegevuse või tegevusetuse tõttu muutunud kaubanduses üldnimetuseks – Hinnang vastavalt sellele, kuidas asjaomane avalikkus kaubamärki tajub (Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 51 lõike 1 punkt b) (vt punktid 34–38)

3. Euroopa Liidu kaubamärk – Loobumine, tühisus ja kehtetuks tunnistamine – Tühistamise põhjused – Kaubamärk, mis on omaniku tegevuse või tegevusetuse tõttu muutunud kaubanduses üldnimetuseks – Sõnamärk SPINNING (Nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 51 lõike 1 punkt b) (vt punktid 39, 44, 47, 50, 53, 54, 60, 75–77, 84 ja 85)

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Aerospinning Master Franchising s. r. o.‑lt.

( 1 ) ELT C 215, 29.6.2020.
9.

Euroopa Liit – Institutsioonide aktide seaduslikkuse kohtulik kontroll – Piiravad meetmed seoses olukorraga Liibüas – Kontrolli ulatus – Piiratud kontroll üldnormide üle – Piiravate meetmete vastuvõtmise kriteeriumid – Tegevus, mis ohustab rahu, Stabiilsust või julgeolekut Liibüas – Ulatus – Õiguskindluse põhimõtte austamine, mis nõuab, et õigusnormid oleksid selged, täpsed ja tagajärgede suhtes ettenähtavad (Nõukogu otsused (ÜVJP) 2015/1333, artikli 8 lõike 2 punkt c ja artikli 9 lõike 2 punkt c ning II ja IV lisa, (ÜVJP) 2020/1483 ja (ÜVJP) 2021/1251; nõukogu määruse 2016/44, artikli 6 lõige 2 ja III lisa, 2020/1481 ja 2021/1241) (vt punktid 144–149)
5.

Riigiabi – Keeld – Erandid – Siseturuga kokkusobiv abi – Loodusõnnetuste või erakorraliste sündmuste tekitatud kahju korvamiseks antav abi – Kitsas tõlgendamine – Vajadus, et abisumma ja kahjusumma oleksid omavahel vastavuses – Abi, mis on antud erakorralises olukorras, et tulla toime selliste erakorraliste sündmustega, mida liidu esindajad on tunnustanud – Mõju puudumine [ELTL artikli 107 lõike 2 punkt b) (vt punktid 71-79)
50

Lisaks ei saa jätta tähelepanuta ajalist aspekti, mis on kõnealuse abikava eesmärgi lahutamatu osa. Kuigi on tõsi, et hageja aitas enne selle kava vastuvõtmist selgelt kaasa Rootsi lennuühendustele, isegi kui see panus oli kokkuvõttes küllaltki väike, sest tema turuosa Rootsiga seotud reisijate õhuveos on ligikaudu 5%, siis tuleb esile tuua, et avalike vahendite andmine ELTL artikli 107 lõike 3 punkti b raames eeldab, et abi, mille annab asjaomane liikmesriik, kes on küll suurtes raskustes, suudab kõrvaldada häired riigi majanduses, mis eeldab, et tervikuna võetakse arvesse nende lennuettevõtjate olukorda, kes tõenäoliselt on võimelised taastama selle majanduse ning eelkõige kaasa aitama Rootsi lennuühendustele, mis kinnitab, et selle riigi territooriumiga püsiva seose kriteerium on täiesti sobiv. Pidades silmas, et vahendid, mille asjaomane liikmesriik võib anda, ei ole lõputud ja peavad seega vastama prioriteetidele, ei saa tähelepanuta jätta, et see liikmesriik pidi arvesse võtma lennuettevõtjaid, kes on küll väiksemad kui hageja ja veavad seetõttu vähem reisijaid ning kellel on väiksem käive, kuid kes keskenduvad Rootsi territooriumi sisesele teenindamisele, mis on veelgi elulisem küsimus, arvestades Rootsi territooriumi isepära ja pandeemiale omast erakorralist perioodi. Vastupidi sellele, mida väidab hageja, ei ole seega proportsionaalsuse põhimõttega vastuolus kõnealuse abikava eesmärki silmas pidades see, kui lennuettevõtjatel, kelle turuosa on väiksem kui hageja turuosa Rootsiga seotud reisijate õhuveo üldisel turul, on võimalik selle abikava alusel abi saada, eriti kui need lennuettevõtjad on selle riigi lennuühenduste seisukohast erilise tähtsusega, nagu lennuettevõtjad, kes on väiksemad kui hageja ja teevad lende, millel on spetsiifiline eesmärk, näiteks meditsiiniline eesmärk või hädaolukord, nagu on rõhutatud vaidlustatud otsuse punktis 15.
77

Teisena märgib hageja, et komisjon rikkus ka oma kohustust esitada asjakohased põhjendused. Nimelt on vaidlustatud otsuses tunnistatud, et maksusid, mille suhtes näeb abi ette tasumise peatamise, on samuti kohustatud tasuma lennuettevõtjad, kelle liidu lennutegevusloa on väljastanud mõni teine liikmesriik, kuid vaidlustatud otsuses on märgitud, et see asjaolu ei mõjuta abi mittediskrimineerivat laadi, kuna meetme selge eesmärk on hüvitada kahju, mis tekkis Prantsuse Vabariigi väljastatud lennutegevusluba omavatele lennuettevõtjatele. See on aga vastuoluline, sest see tähendaks kinnitamist, et abi ei ole diskrimineeriv, kuna selle peamine eesmärk on diskrimineerida. Lisaks on vaidlustatud otsuse joonealuses märkuses nr 23 toodud viide pretsedendile, mis tuleneb komisjoni 12. märtsi 2002. aasta otsusest asjas N 854/2001 – Ühendkuningriik – Lennuettevõtjatele õhuruumi sulgemise tõttu antav abi, üksnes ebaõnnestunud katse leida õiguslik alus sellele, mis on algusest peale põhimõtteliselt vigane põhjendus. Seega on komisjoni põhjendus kas puudulik, tautoloogiline või vastuoluline. Vastuolu, mis esineb kinnitatud eesmärkide – nimelt COVID‑19 pandeemia põhjustatud kahju hüvitamine ja lennundussektori struktuuri säilitamine nendele lennuettevõtjatele, kelle liidu lennutegevusluba on välja antud Prantsusmaal – ning nende eesmärkide saavutamiseks kasutatud ebaproportsionaalsete ja vastutöötavate meetmete, nimelt diskrimineeriva abi andmise vahel, ei võimalda hageja arvates ei huvitatud isikutel ega Üldkohtul mõista, milline oli kõnealuse riigiabi meetme eesmärk peale selle, et välistada abikavast abi andmine nendele lennuettevõtjatele, kellel on liidu lennutegevusluba, mille on väljastanud muud liikmesriigid kui Prantsuse Vabariik.
93

Seoses järgmiseks eeluurimiskohtuniku 1. märtsi 2017. aasta ja 5. oktoobri 2018. aasta otsustega, mis käsitlevad erakorralise tagaseljauurimise algatamist, ja 8. veebruari 2017. aasta otsusega, millega võeti ennetav meede eelvangistuse näol, tuleb märkida, et need tehti tükk aega enne vaidlustatud aktide vastuvõtmist. Sellest tuleneb, et need ei ole piisavad tõendamaks, et Ukraina õiguskaitseasutuse otsus, millele nõukogu soovib tugineda selleks, et jätta 2020. aasta märtsi ja 2021. aasta märtsi vahelisel ajavahemikul hageja suhtes kehtima kõnealused piiravad meetmed, võeti vastu hageja kaitseõigusi ja õigust tõhusale kohtulikule kaitsele järgides. Pealegi on Üldkohtul olnud juba võimalus teha otsus nii eeluurimiskohtuniku 1. märtsi 2017. aasta otsuse kui ka 5. oktoobri 2018. aasta otsuse kohta kohtuasjas, milles tehti 25. juuni 2020. aasta kohtuotsus Klymenko vs. nõukogu (T‑295/19, EU:T:2020:287, punktid 78–88 ja 91), mida nõukogu ei ole vaidlustanud, ja kus kohus asus seisukohale, et need ei tõendanud, et hageja kõnealuseid õigusi oleks asjaomaste menetluste raames järgitud.
60

Niisiis ei saa nõuda, et esialgne advokaat pöörduks arsti poole samal õhtul, kui ta haigestub, ja seda, et ta hangiks selle juhtumi kohta arstitõendi. Arvestades kõnealuse haigestumise sümptomite laadi, on nimelt täiesti mõistetav, et esialgne advokaat eelistas naasta taksot kasutades otsekohe koju, nagu ta oma ausõnalises ütluses on selgitanud. Lisaks tuleb märkida, et kuna enamikul sellise haigestumise juhtudest taastub inimese tervis iseenesest küllaltki kiiresti, ilma et ravi vaja oleks, ei ole üllatav, et asjaomane advokaat ei pidanud vajalikuks minna hiljem arstlikule läbivaatusele.
41

Seega tuleb kontrollida, kas vaidlusalune disainilahendus on vastuolus varasema disainilahendusega selles mõttes, et mõlemad jätavad asjatundlikule kasutajale sama üldmulje, arvestades autori vabadusastet vaidlustatud disainilahenduse väljatöötamisel, ning see kontroll toimub neljaetapilise analüüsi käigus. Selle analüüsi raames tehakse esiteks kindlaks nende toodete tööstusharu, milles või mille jaoks disainilahendust kasutatakse, teiseks tehakse lähtuvalt toodete otstarbest kindlaks nende asjatundlik kasutaja ja seda kasutajat silmas pidades tehakse kindlaks see, mil määral on ta kursis asjaomaste toodete varasemate kunstiliste lahendustega ja kui tähelepanelik ta on sarnaste ja erinevate aspektide suhtes disainilahenduste võrdlemisel, kolmandaks tehakse kindlaks autori vabadusaste disainilahenduse väljatöötamisel, mille mõju eristatavusele on pöördvõrdeline, ning neljandaks tehakse seda arvesse võttes kindlaks tulemus, mis saadakse, kui võimaluse korral vahetult võrreldakse üldmuljeid, mis jäävad asjatundlikule kasutajale eraldi võetuna vaidlustatud disainilahendusest ja avalikkusele kättesaadavaks tehtud varasematest disainilahendustest (vt 13. juuni 2019. aasta kohtuotsus Visi/one vs. EUIPO – EasyFix (Sõidukitele mõeldud sildihoidja), T‑74/18, EU:T:2019:417, punkt 66 ja seal viidatud kohtupraktika).
114

Lisaks, kuigi vaidlustatud otsuse punktis 3 on küll mainitud, et Rootsi ametiasutuste soovitus vältida mittehädavajalikku reisimist oli kohaldatav „vähemalt 15. juunini 2020“, tuleb märkida, et meetme eesmärk, mida on mainitud otsuse punktis 9, on hüvitada osaliselt SASi kahju, mis tulenes tema lendude tühistamisest ja lennuplaani muutmisest pärast reisipiirangute kehtestamist COVID‑19 pandeemia olukorras, ilma et need piirangud oleksid täpselt kindlaks tehtud. Järelikult ei ilmne vaidlustatud otsusest, et SASi kantud kahju ei võiks tuleneda ka piirangutest, mis on endiselt kohaldatavad või võidakse kehtestada pärast Rootsi ametiasutuste soovituse kehtetuks tunnistamist, mille kohta nähtub otsuse punkti 3 sõnastusest selgelt, et see võib olla endiselt kohaldatav pärast 15. juunit 2020. Järelikult tuleb märkida, et selles, kui asuda samal ajal seisukohale, et SASi kantud kahju tulenes COVID‑19 pandeemia olukorras kehtestatud liikumispiirangutest, ja et kahju võis realiseeruda pärast 15. juunit 2020 kuni 2021. aastani, ei olnud vastuolu.
82

Isegi kui kõnealuse meetmega kehtestatud erinev kohtlemine, kuna sellest saab kasu ainult Finnair, võib olla samastatav diskrimineerimisega, nagu väidab hageja, tuleb seda täpsustust arvestades kontrollida, kas see on põhjendatud õiguspärase eesmärgiga ning kas see on selle eesmärgi saavutamiseks vajalik, sobiv ja proportsionaalne. Samamoodi, kuivõrd hageja viitab ELTL artikli 18 esimesele lõigule, tuleb märkida, et selle sätte kohaselt on aluslepingute kohaldamisalas keelatud igasugune diskrimineerimine kodakondsuse alusel, „ilma et see piiraks aluslepingutes sisalduvate erisätete kohaldamist“. Seega tuleb kontrollida, kas selline erinev kohtlemine on lubatud ELTL artikli 107 lõike 3 punkti b alusel, mis on vaidlustatud otsuse õiguslik alus. See analüüs eeldab ühelt poolt, et kõnealuse meetme eesmärk vastab viimati nimetatud sätte nõuetele, ja teiselt poolt, et kõnealuse meetme kohaldamise viis, st käesoleval juhul asjaolu, et sellest sai kasu ainult Finnair, võimaldab selle eesmärgi saavutamist ega lähe kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik.
100

Lisaks, kuigi vaidlustatud otsuse punktis 3 on küll spetsiaalselt mainitud 2020. aasta aprillis ja mais Taani Kuningriigi, Rootsi Kuningriigi ja Norra Kuningriigi kehtestatud reisipiirangud ja antud soovitusi, siis esiteks tuleb märkida, et meetme eesmärk, mida on mainitud otsuse punktis 5, on hüvitada osaliselt SASi kahju, mis tulenes tema lendude tühistamisest ja lennuplaani muutmisest pärast reisipiirangute kehtestamist COVID‑19 pandeemia olukorras, ilma et need piirangud oleksid täpselt kindlaks tehtud. Järelikult ei ilmne vaidlustatud otsusest, et SASi kantud kahju piirdus kahjuga, mis tulenes otsuse punktis 3 mainitud piirangutest, mitte võimalikest piirangutest, mis oleks samuti võidud kehtestada COVID‑19 pandeemia olukorras pärast otsuse vastuvõtmist. Teiseks tuleb nentida, et vaidlustatud otsuses ei ole välistatud, et otsuse punktis 3 mainitud piirangud võivad vastavalt eespool punktis 31 meenutatud komisjoni prognoosidele lennuliiklusele mõju avaldada isegi pärast nende kehtetuks tunnistamist. Järelikult tuleb märkida, et selles, kui asuda samal ajal seisukohale, et SASi kantud kahju tulenes COVID‑19 pandeemia olukorras kehtestatud liikumispiirangutest ja et kahju võis realiseeruda kuni 2021. aastani, ei olnud vastuolu.
51

Teisena, eeldades, et vaidlustatud otsuse põhjendust 43 tuleb tõlgendada nii, et selle aluseks on kaudne eeldus, et abisaaja ja tema aktsionärid kuulusid samasse kontserni (vt eespool punkt 42), erinevalt seega sellest, mida kinnitas komisjon kostja vastuses ja kohtuistungil, tuleb tõdeda, et komisjon ei ole piisavalt selgitanud, miks ta leidis, et suuniste punktis 22 ette nähtud teine ja kolmas tingimus, mida on meenutatud eespool punktis 38, olid täidetud. Nimelt piirdus komisjon sellega seoses vaidlustatud otsuse põhjenduses 43 üksnes kinnitustega, et abisaaja raskused olid ettevõtjasisesed ning et „need ei tulene kulude omavolilisest paigutusest tema aktsionäride või muude tütarettevõtjate kasuks“ ja et raskused on „nii tõsised, et tema kontrollivad aktsionärid või muud aktsionärid ei saa nendest ise üle“, põhjendamata neid kinnitusi siiski mingilgi viisil.
68

Komisjon ei saa sellega seoses tugineda 25. juuni 1998. aasta kohtuotsusele British Airways jt vs. komisjon (T‑371/94 ja T‑394/94, EU:T:1998:140). Nimelt, kohtuasjas, milles see otsus tehti, oli komisjon abi lubamisele seadnud tingimusi, mille eesmärk oli välistada, et osa Air France’ile antud abist kantakse otseselt või kaudselt üle sama kontserni mõnele teisele äriühingule. Üldkohus leidis kohtuotsuse punktides 313 ja 314, et need loa andmise tingimused on piisav ja sobiv vahend tagamaks, et Air France on ainus abisaaja. Seevastu käesolevas kohtuasjas näib, et selliseid loa andmise tingimusi ei esine ning vaidlustatud otsus ei sisalda selle kohta mingit teavet.
122

Mis puudutab täpsemalt vaidlustatud otsuse põhjendust seoses sellega, et ettevõtjad, kes ei ole asutatud Hispaanias, jäeti abi saajate hulgast välja, siis tuleb meenutada, et Euroopa Kohtul on juba olnud võimalus otsustada, et põhjendamiskohustus piirdub põhimõtteliselt põhjustega, miks kõnealune ettevõtjate kategooria saab kasu konkreetsest meetmest, kuid ei tähenda, et tuleks põhjendada kõigi teiste selliste ettevõtjate väljajätmist, kes ei ole võrreldavas olukorras. Kuna on võimalik, et selliste ettevõtjate kategooriate arv, kes abi ei saa, on piiramatu, ei saa komisjonilt nõuda, et ta esitaks neist igaühe kohta eraldi põhjendused (vt selle kohta 15. aprilli 2008. aasta kohtuotsus Nuova Agricast, C‑390/06, EU:C:2008:224, punkt 81). Kuna käesoleval juhul on tegemist abikavaga, mis on mõeldud kohaldamiseks liikmesriigi majandusele tervikuna, mistõttu nende ettevõtjate arv, kes selle kava aluse abi ei saa, võib potentsiaalselt olla piiramatu, ei lähe komisjoni põhjendamiskohustus nii kaugele, et tal tuleb uurida, kas kõik või mõned selliselt välja jäetud ettevõtjad on võrreldavas olukorras abisaajatega, ning kui see on nii, siis põhjendada kõigi nende ettevõtjate väljajätmist.
52

Nimelt ilmneb asjaomaste disainilahenduste võrdlusest, et need hõlmavad lampe, mille mõlema lambikuppel on ümar ja jalg on sirge. Mis puutub nende kahe lambi alusesse, siis on neile ühine ringjas kuju ja see, et need on lambikuplist laiemad.
29

Käesolevas asjas on vaieldamatu, et hageja ja Condori – kes on abisaaja – vahel on konkurentsisuhe. Nimelt väitis hageja, ilma et talle vastu vaieldaks, et ta on teenindanud Saksamaa lennuliine üle 20 aasta, et ta vedas 2019. aastal lähtekohaga Saksamaalt või sihtkohaga sellesse riiki 19 miljonit reisijat ning et talle kuulus Saksa turust ligikaudu 9%, mille arvestuses oli ta suuruselt teine lennuettevõtja Saksamaal. Hageja rõhutas samuti, et tema 2020. aasta suveks koostatud lennugraafik, mis pandi paika enne COVID‑19 pandeemia puhkemist, hõlmas 265 liini, mille lähtekohtadeks oli 14 Saksa lennujaama. Lisaks tuvastas komisjon vaidlustatud otsuse punktis 15, et hageja teenindas ka teatavaid Condori teenindatavaid sihtkohti ning et need lennuettevõtjad konkureerivad omavahel „ainult istekohtade“, see tähendab otse eraklientidele müüdavate istekohtade müügi osas. Hageja on seega asjasse puutuv isik, kes on huvitatud, et ELTL artikli 108 lõikest 2 tulenevate menetlusõiguste kaitse oleks tema puhul tagatud.
51

Isegi kui seda ei ole sõnaselgelt mainitud, on kaubandustava kriteeriumi vastandatud kaupade või teenuste sarnasuse hindamisel juba arvesse võetud. Nii on näiteks arvesse võetud asjaolu, et vastandatud kaupu ja teenuseid turustati tihti koos, järeldades selle põhjal, et need kaubad ja teenused on sarnased (4. juuni 2015. aasta kohtuotsus Yoo Holdings vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Eckes-Granini Group (YOO), T‑562/14, ei avaldata, EU:T:2015:363, punkt 27). Ta rõhutas samuti, et on oluline hinnata, kas tarbijate silmis on levinud praktika, et vastandatud kaupu turustatakse sama kaubamärgi all, mis tähendab tavapäraselt seda, et suur hulk vastavaid tootjaid või turustajaid on samad (9. juuli 2015. aasta kohtuotsus Nanu-Nana Joachim Hoepp vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Vincci Hoteles (NANU), T‑89/11, ei avaldata, EU:T:2015:479, punkt 35, ja 10. oktoobri 2018. aasta kohtuotsus Cuervo y Sobrinos 1882 vs. EUIPO – A. Salgado Nespereira (Cuervo y Sobrinos LA HABANA 1882), T‑374/17, ei avaldata, EU:T:2018:669, punkt 41; vt ka 13. veebruari 2020. aasta kohtuotsus Delta-Sport vs. EUIPO – Delta Enterprise (DELTA SPORT), T‑387/18, ei avaldata, EU:T:2020:65, punktid 59 ja 60 ning seal viidatud kohtupraktika).
106

Oma väidetes tugineb hageja lihtsalt viitele „kokkuleppekirjale“, see tähendab 2017. aasta novembri ja detsembri kirjavahetusele, mis puudutas litsentsilepingu pikendamist. Sellega seoses tuleb märkida, et hageja viidatud kirjavahetus leidis aset pärast 13. oktoobri 2017. aasta kohtuotsust, millega pankrot välja kuulutati. Igal juhul nähtub toimikust, et likvideerija lükkas hageja väited tagasi, kinnitades, et Spring Holdingsi 24. novembril 2017 esitatud litsentsilepingu pikendamise ettepanek oli „puhtalt ajutine ja esialgne ning välistas ilmselgelt hagid kaubamärkide väidetava üleandmise vastu“, mille hulgas oli asjaomane kaubamärk. Nagu on selgelt märgitud likvideerija taotluses saada luba selle pikendamisega nõustumiseks, oli luba „ilma mõjuta kõigile hagidele, mis on esitatud selleks, et teha kindlaks, kas kaubamärkide loovutamine oli õiguspärane ja vastas mõistlikule hinnale, ning selgitada objekti kohta välja kõik muud asjaolud“. Lisaks vaidlustas likvideerija apellatsioonikojas selle e‑kirja õigsuse, mille ta nimetatud ettepanekule väidetavalt vastuseks saatis ja millele hageja tugines, ning väitis, et hageja ei ole tõendanud, et likvideerija oleks sellele ettepanekule kunagi alla kirjutanud. Seega ei tõenda need asjaolud, et likvideerija oli 13. oktoobri 2017 seisuga teadlik väidetavast 26. juuni 2014 loovutamislepingust.
69

See arutluskäik on kooskõlas kohtupraktikaga, mille kohaselt isegi juhul, kui keskmine tarbija tajub kaubamärki tavaliselt tervikuna ega uuri selle erinevaid detaile, identifitseerib ta sõnalist tähist tajudes selle sõnalisi osasid, millel on tema jaoks konkreetne tähendus või mis on sarnased sõnadega, mida ta teab (vt selle kohta 6. oktoobri 2004. aasta kohtuotsus Vitakraft‑Werke Wührmann vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Krafft (VITAKRAFT), T‑356/02, EU:T:2004:292, punkt 51; 13. veebruari 2007. aasta kohtuotsus RESPICUR, T‑256/04, EU:T:2007:46, punkt 57, ja 19. septembri 2012. aasta kohtuotsus TeamBank vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Fercredit Servizi Finanziari (f@ir Credit), T‑220/11, ei avaldata, EU:T:2012:444, punkt 38). See, et koolibri mõiste ei ole taotletavate kaubamärkidega hõlmatud kaupade ja teenustega seotud, ei ole tähtis, arvestades asjaolu, et need kaubamärgid sarnanevad saksakeelse sõnaga „kolibri“, mida teab suur osa Saksa asjaomasest avalikkusest.
48

On tõsi, et vaidlustatud otsuse punktist 28 tuleneb, et „suurema alkoholisisaldusega jooke“ võib „segada veega […], et kustutada janu või varustada organismi veega“. Apellatsioonikoda leiab siiski, et „[a]sjaolu, et vesi on otseselt loodusest saadav toode, ja see, et alkoholjooke valmistatakse töötlemise teel, ei tähenda, et avalikkus ei võiks arvata, et nende kaubanduslik päritolu on sama või et nende vahel on majanduslik seos“. Tuleb tõdeda, et sedasi argumenteerides ning võttes arvesse vaidlustatud otsuse punktis 19 esile toodud üksikasju, nimelt asjaolu, et apellatsioonikoda kavatses kohaldada eelkõige täiendavuse kriteeriumi sellisena, nagu see nähtub kohtupraktikast, oli apellatsioonikoja eesmärk vaidlustatud otsuse punktis 28 tõendada, et tulenevalt võimalusest segada varasema kaubamärgiga tähistatavaid alkoholjooke (v.a õlu) taotletava kaubamärgiga hõlmatud mineraalveega, on need kaubad üksteist täiendavad, nii et need on „vähesel määral sarnased“ (vt vaidlustatud otsuse punkt 29).