ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Ehkki nõukogul on ulatuslik kaalutlusõigus seoses üldiste kriteeriumidega, mida peab piiravate meetmete vastuvõtmisel arvestama, nõuab Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tagatud kohtuliku kontrolli tõhusus, et nende põhjenduste õiguspärasuse kontrollimisel, millel rajaneb otsus kanda või jätta isiku nimi nende isikute loetellu, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid, tagab liidu kohus, et see otsus, mis puudutab seda isikut isiklikult, põhineb piisavalt kindlal faktilisel alusel. See tähendab kõnealuse otsuse aluseks olevas põhjenduste ülevaates kirjeldatud väidetavate asjaolude kontrollimist, mistõttu kohtulik kontroll ei ole piiratud esitatud põhjenduste tõepärasuse abstraktse hindamisega, vaid see käsitleb küsimust, kas need põhjendused või vähemalt üks neist, mida iseenesest peetakse selle otsuse jaoks piisavaks, on piisavalt täpselt ja konkreetselt tõendatud.

ELL artikli 29 tähenduses piiravaid meetmeid puudutav otsus ei võeta vastu vastusena kolmandate riikide ametiasutuste taotlusele, vaid see on autonoomne meede liidu ühise välis‑ ja julgeolekupoliitika eesmärkide saavutamiseks. Liidu pädev asutus peab nimelt vaidlustamise korral tõendama puudutatud isiku vastu kasutatud põhjenduste põhjendatust, mitte puudutatud isik ise ei pea vastupidi tõendama nende põhjenduste alusetust.

Selleks, et kanda isiku nimi nende isikute loetellu, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid, põhjendusega, et kolmanda riigi õiguskaitseorganid tuvastasid, et ta vastutab riigivara omastamises, peab nõukogul olema teave asjaoludest või tegevusest, mida need ametiasutused olid isikule konkreetselt süüks pannud, st piisavalt kindel faktiline alus.

(vt punktid 38, 45 ja 48)
Kui institutsioonil on teatav kaalutlusõigus, on otsustav kriteerium, mis võimaldab asuda seisukohale, et liidu õiguse rikkumine on piisavalt selge, et tekiks liidu lepinguväline vastutus, see, kui institutsioon on ilmselgelt ja oluliselt ületanud oma kaalutlusõiguse piire.

Institutsioonide kaalutlusõiguse ulatuse kindlaks tegemiseks tuleb kõigepealt selgitada välja, millist konkreetset tegevust institutsioonidele määruse nr 384/96 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, määrusega nr 1225/2009 muudetud redaktsioonis, artikli 2 lõike 7 punkti a rakendamisel ette heidetakse. Sellist lähenemist selgitab asjaolu, et teatava õigusnormi rakendamine võib tingida erinevate aktide tegemise, millega seoses ei ole õigusnormi rakendama kohustatud institutsioonil tingimata samasugune kaalutlusruum. Nii on see nimelt õigusnormide puhul, milles nähakse ette teatava väärtuse nagu dumpingumarginaali väljaarvutamisel arvesse võetava normaalväärtuse arvutamise meetod.

Komisjonil on dumpinguvastasel uurimisel kaalutlusruum nii osas, mis puudutab Eurostati statistiliste andmete analüüsi kui ka uurimise jätkamist nimetatud analüüsi põhjal, et otsida kolmanda turumajandusriigina käsitletavat riiki vastavalt määruse nr 384/96 artikli 2 lõike 7 punktile a.

Sellise määruse raames, millega on kehtestatud dumpinguvastane tollimaks, mis on tunnistatud kehtetuks põhjusel, et komisjon eiras hoolsuskohustust, kuna ei jätkanud uurimist, kui ta oleks pidanud seda tegema, on komisjonile ette heidetav käitumine see, et ta ei teinud tõsiseid ja piisavaid jõupingutusi ning hindas selle tulenevalt hoolsuskohustusest tulenevate kohustuste ulatust vääralt. Seda tehes ei eiranud komisjon aga täielikult hoolsuskohustusest tulenevaid kohustusi, kuna ta ei hoidnud uurimisest kõrvale, vaid viis menetluse käigus uurimist läbi omal algatusel, tänu millele sai komisjon teada dumpinguvastase tollimaksuga maksustatud toote kahe kolmandast riigist pärineva tootja olemasolust, kellele ta saatis küsimustikud.

Neil asjaoludel ei saa institutsioonidele ette heita ühtki tegevust või käitumist, millest tekib liidu vastutus, ning liidu lepinguvälist vastutust seega ei teki.

(vt punktid 36, 38, 41–43, 45, 47, 49–52 ja 54–57)
6.

Tühistamishagi — Ese — Otsus, mis põhineb argumentatsiooni mitmele iseseisvale osale, millest iga osa on piisav, et põhjendada otsuse resolutsiooni — Taimesortide kaitse alla võtmise otsus — Väited, et on tehtud viga või on toimunud muu õigusnormi rikkumine, mis mõjutavad üksnes ühte osa argumentatsioonist — Väide, mis ei ole otsuse tühistamiseks tulemuslik (ELTL artikkel 263) (vt punktid 98 ja 99)
Kui liidu institutsioonil või asutusel ei ole kohustust menetlust algatada, vaid neil on kaalutlusõigus, mis välistab üksikisikute õiguse nõuda, et nad asuksid teatavale kindlale seisukohale, ei ole kaebuse esitanud isikutel põhimõtteliselt võimalust esitada liidu kohtusse hagi võimaliku otsuse peale, millega nende kaebuse menetlemine lõpetatakse. Nimelt oleks selline võimalus olemas ainult siis, kui neil isikutel oleks menetlusõigused, mis on sarnased õigustele, mis isikutel võivad olla määruse nr 1/2003 alusel algatatud menetluses, võimaldades neil nõuda, et see institutsioon või asutus neid teavitaks ja neid ära kuulaks.

Mis puudutab üksikisiku kaebust, mis põhineb määruse nr 1093/2010, millega asutatakse Euroopa Järelevalveasutus (Euroopa Pangandusjärelevalve), artikli 17 lõikel 2, mille kohaselt see asutus võib seal sõnaselgelt nimetatud asutuse taotlusel või omal algatusel uurida liidu õiguse võimalikku rikkumist või kohaldamata jätmist, siis sellest sättest tuleneb, et Euroopa Järelevalveasutusel on kaalutlusõigus uurimise algatamise suhtes nii siis, kui talle esitab taotluse üks nimetatud asutus, kui ka siis, kui ta tegutseb omal algatusel. Kuna üksikisikule määruse nr 1093/2010 artikli 17 lõikes 2 sõnaselgelt ei osutata, ei saa teda samastada kaebajatega, kel on menetluslikud tagatised, mille järgimise võib liidu kohtu menetluse kaudu saavutada. Järelikult tuleb üksiksiku hagi, millega palutakse tühistada Euroopa Pangandusjärelevalve otsus keelduda uurimise algatamisest omal algatusel artikli 17 alusel, jätta vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata.

(vt punktid 46–50)
Määruse nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 7 lõike 1 punkti c aluseks olev üldine huvi nõuab, et tähised või märgid, mis võivad kaubanduses tähistada registreerimistaotlusega hõlmatud kauba või teenuse omadusi, peavad olema kõikide jaoks vabalt kasutatavad. See säte takistab märkide või tähiste kasutamise ainuõiguse andmist üheleainsale ettevõtjale põhjusel, et need on kaubamärgina registreeritud, ning kirjeldava mõiste monopoliseerimist teatava ettevõtja poolt muude ettevõtjate, sealhulgas tema konkurentide kahjuks, nii et nende endi kaupade kirjeldamiseks kasutatav sõnavara seega kahaneb.

Üldine või avalik huvi hoida kirjeldavad kaubamärgid kolmandate isikute jaoks vabalt kasutatavana on kindlaks määratud ja seda tuleb eeldada. Sellest tuleneb, et kui taotletav kaubamärk on kirjeldav, piisab, kui apellatsioonikoda nimetatud kirjeldava laadi tuvastab, ilma et ta peaks kontrollima, kas hoolimata kirjeldavast laadist esineb tegelikult avalik huvi hoida taotletav kaubamärk kolmandate isikute jaoks vabalt kasutatavana. Nii tuleb määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti c kohaldamisel asjaomasele sõnamärgile antava tähenduse põhjal üksnes kontrollida, kas asjaomase avalikkuse seisukohalt on tähise ning nende kaupade või teenuste kategooriate vahel, mille jaoks selle registreerimist taotletakse, piisavalt otsene ja konkreetne seos. Siinkohal tasub ka meenutada, et määruse artikli 7 lõike 1 punkti c kohaldamine ei sõltu sellest, kas vabalt kasutatavana hoidmise vajadus on konkreetne, tegelik ja tõsine.

(vt punktid 53 ja 55)
Pakkujate võrdse kohtlemise põhimõte, mille eesmärk on soodustada hankemenetluses osalevate ettevõtjate vahelise terve ja tegeliku konkurentsi arengut, nõuab kõigile pakkujatele pakkumuse koostamisel võrdsete võimaluste tagamist, ning tähendab seega, et kõigi pakkujate esitatud pakkumustele peavad kehtima samad tingimused. Neil peavad seega olema nii pakkumuste ettevalmistamise kui ka hankija poolt pakkumuste hindamise ajal võrdsed võimalused. Too on kohustatud hankemenetluse igas etapis tagama võrdse kohtlemise põhimõtte järgimise ja sellest tulenevalt kõikide pakkujate võrdsed võimalused. Hankija peab selleks kontrollima, kas pakkumused vastavad hanketingimustele ega tohi vastu võtta pakkumust ja allkirjastada lepingut, kui tal on mõistlikult põhjus arvata, et hinnatav või juba vastuvõetud pakkumus ei ole kooskõlas hanketingimustega.

Seoses kindlustusmaaklerist üksikpakkuja poolt pakkumuse esitamisega olgu märgitud, et see seab pakkumuse vastavuse hindamisele erinevad nõudmised nendest, mida kohaldatakse pakkumusele, mille esitab kindlustusettevõtja, kes esineb üksikpakkujana. Sellegipoolest on hankijal mõlemal juhul kohustus olla kindel, et pakkumus vastab hankedokumentide nõuetele. Seega peab hankija suutma sellist ülesannet täita.
ET
Koh tulahend itekogumik
ECLI:EU:T:2015 :842 1TEAVEAVALDAMATAKOHTULAHENDITEKOHTA
Üldkohtu (viies koda) 1 2. novembri 2 0 1 5 . aasta otsus – S ociété de s produits Nestlé vs.Siseturu 
Ühtlustamise Amet – T erapia (ALE T E )
(kohtuasi T-5 4 4 / 1 4 )
Ühenduse kaubamärk — Vastulausemenetlus — Ühenduse sõnamärgi ALETE taotlus — 
Varasem s iseriiklik sõnamärk ALETA — Suhteline kee ldumispõhjus — Segiajamise tõenäosus — 
Määruse (EÜ) nr 207/2009 ar tikli 8 lõike 1 punkt b — Haldusmenetluse pe atamine — Määruse (EÜ) 
nr 2868 /95 ee skirja 20 lõike 7 punkt c
1. Ühenduse k aubamärk — Kaebemenetlus — Apellatsioonikodadele es itatud k aebused — 
Menetluse peatamine — Tingimused ( komisjoni määrus nr 2868 /95, artikli 1 ees kirja 20 lõike 7 
punkt c ja ees kirja 50 lõige 1) (vt punktid 24–27)
2. Ühenduse kaubamärk — Kaebemenetlus — Liidu ko htusse es itatud hagi — Üldkohtu võimalus 
muuta vaidlustatud otsust — Piirid (nõukogu m äärus nr 207/2009 , artikli 65 l õige 3) (vt 
punkt 46)
Ese
Hagi Siseturu Ü htlustamise A meti neljanda a pellatsioonikoja 19. mai 2014 . aasta otsuse (asi 
R 1128 /2013 -4) pe ale, m is kä sitleb T erapia SA j a Société d es produits N estlé SA v ahelist 
vastulausementlust.
Resolutsioon
1. Tühistada S iseturu Ü htlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) neljanda 
apellatsioonikoja 19. mai 2014 . aasta otsus (asi R 1128 /2013 -4).
2. Jätta hagi ülejäänud osas rahuldamata.
3. Jätta Siseturu Ühtlustamise Ameti kulud tema enda ka nda ja mõista temalt välja Société des 
produits Nestlé ko htukulud.
Juhul, kui institutsioon otsustab keelduda andmast võimalust tutvuda dokumendiga, mille väljastamise taotlus on talle esitatud, on ta põhimõtteliselt kohustatud selgitama küsimust, kuidas selle dokumendiga tutvumine võib konkreetselt ja tegelikult kahjustada huve, mida kaitseb määruse nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele artiklis 4 sätestatud erand, millele see institutsioon tugineb. Peale selle peab kahjustamise ohtu olema võimalik mõistlikult ette näha ja see ei tohi olla ainult oletuslik. Erandi kohaldamise õigustamiseks ei piisa ainuüksi asjaolust, et asjaomane dokument puudutab erandiga kaitstud huvi.

Asjaomane institutsioon võib siiski tugineda teatud liiki dokumentidele kohaldatavatele üldistele eeldustele, kuna sama laadi dokumentide avalikustamise taotluste suhtes saab kohaldada sarnaseid üldist laadi kaalutlusi.

Tuginemaks üldisele eeldusele isiku vastu, kes taotleb määruse nr 1049/2001 alusel dokumentidele juurdepääsu, peavad taotletavad dokumendid esiteks kuuluma sama kategooria dokumentide hulka või olema sama liiki. See kriteerium on nii kvalitatiivne kui ka kvantitatiivne – see tähendab asjaolu, et taotletud dokumendid seonduvad ühe ja sama menetlusega – mitte ainult kvantitatiivne kriteerium, see tähendab, mitu dokumenti on asjaomase dokumentidele juurdepääsu taotluse ese.

Teiseks on üldiste eelduste kohaldamine põhiliselt tingitud tungivast vajadusest tagada, et asjaomased menetlused kulgeksid nõuetekohaselt ning et nende eesmärke ei kahjustataks. Nii võib üldise eelduse tunnustamine tugineda asjaolule, et teatavate menetluste puhul takistab juurdepääs dokumentidele menetluste nõuetekohast kulgemist, ja ohule, et see võib menetlusi kahjustada, kuna üldised eeldused lubavad tagada menetluse kulgemise terviklikkuse, piirates kolmandate isikute sekkumist. Liidu institutsioonis toimuvat menetlust – mille tarvis taotletud dokumendid koostati – käsitlevas õigusaktis ette nähtud erinormide kohaldamine on üks kriteeriume, mis võib põhjendada üldise eelduse tunnustamist.

(vt punktid 59, 63, 66, 67 ja 75)
Üldkohtu (esimene koda) 11. detsembri 2015. aasta otsus – Hikari Miso vs. Siseturu Ühtlustamise Amet – Nishimoto Trading (Hikari)

(kohtuasi T‑751/14)

„Ühenduse kaubamärk — Vastulausemenetlus — Ühenduse sõnamärgi Hikari taotlus — Varasem siseriiklik sõnamärk HIKARI — Suhteline keeldumispõhjus — Segiajamise tõenäosus — Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkt b”

1. Ühenduse kaubamärk — Menetlusnormid — Otsuste põhjendav osa — Määruse nr 207/2009 artikli 75 esimene lause — ELTL artikliga 296 identne kohaldamisala (ELTL artikkel 296; nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 75 esimene lause) (vt punkt 15)

2. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause — Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus — Hindamiskriteeriumid (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 21–23 ja 51)

3. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause — Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus — Segiajamise tõenäosuse hindamine — Asjaomase avalikkuse kindlaksmääramine — Avalikkuse tähelepanu aste (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punkt 26)

4. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause — Asjaomaste kaupade sarnasus — Hindamiskriteeriumid (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punkt 38)

5. Ühenduse kaubamärk — Menetlusnormid — Tõendite tõendusjõud — Kollektiivsest veebientsüklopeediast pärit artiklid (vt punkt 43)

6. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause — Asjaomaste kaubamärkide sarnasus — Hindamiskriteeriumid (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punkt 49)

7. Ühenduse kaubamärk — Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine — Suhtelised keeldumispõhjused — Identsete või sarnaste kaupade või teenuste jaoks registreeritud varasema identse või sarnase kaubamärgi omaniku vastulause — Varasema kaubamärgiga segiajamise tõenäosus — Sõnamärk Hikari ja sõnamärgid Hikari (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 8 lõike 1 punkt b) (vt punktid 50 ja 52–56)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti neljanda apellatsioonikoja 8. septembri 2014. aasta otsuse (asi R 2394/2013‑4) peale, mis käsitleb Nishimoto Trading Co. Ltd ja Hikari Miso Co. Ltd vahelist vastulausemenetlust.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
EUROOPA LIIDU ÜLDKOHTU OTSUS (apellatsioonikoda)

15. juuli 2015

Thierry Rouffaud

versus

Euroopa välisteenistus

„Apellatsioonkaebus — Avalik teenistus — Lepinguline abiteenistuja — Lepingu ümberkvalifitseerimine — Kaebuse ja hagi vastavuse põhimõte — Personalieeskirjade artikli 91 lõige 2”

Ese:

Apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu (kolmas koda) 9. aprilli 2014. aasta otsuse peale Rouffaud vs. Euroopa välisteenistus (F‑59/13, EKL AT, EU:F:2014:49) selle kohtuotsuse tühistamise nõudes.

Otsus:

Tühistada Euroopa Liidu Avaliku Teenistuse Kohtu (kolmas koda) 9. aprilli 2014. aasta otsus Rouffaud vs. Euroopa välisteenistus (F‑59/13, EKL AT, EU:F:2014:49). Saata kohtuasi uueks arutamiseks tagasi Avaliku Teenistuse Kohtusse. Otsustada kohtukulude kandmine edaspidi.

Kokkuvõte

Ametnike hagid – Eelnev halduskaebus – Kaebuse ja hagi vastavus – Eseme ja aluse samasus – Väited ja argumendid, mida kaebuses ei esitatud, kuid mis on viimasega vahetult seotud – Vastuvõetavus

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)

Personalieeskirjade artikli 91 lõike 2 tähenduses kaebuse ja sellele järgneva hagi vastavuse reegel nõuab selleks, et väide oleks vastuvõetav, et see oleks liidu kohtule esitatud juba kohtueelses menetluses, nii et ametisse nimetav asutus saaks asjaomase isiku poolt vaidlustatud otsuse peale esitatud väidetega tutvuda. Seda reeglit õigustab kohtueelse menetluse enda eesmärk, milleks on võimalus lahendada ametnike ja administratsiooni vahel tekkinud vaidlused kompromissiga. Sellest tuleneb, et liidu kohtule esitatavad nõuded peavad sisaldama ainult vaidluspunkte, mis tuginevad kaebuses esitatud vaidluspunktidega samale alusele, kuigi tuleb täpsustada, et neid vaidluspunkte võib liidu kohtus edasi arendada väidete ja argumentidega, mida tingimata kaebuses ei esitatud, kuid mis on sellega vahetult seotud.

Järelikult ei tohi nõudeid tõlgendada kitsalt, vaid vastupidi avatud meelel. Sellega seoses on akti sisu vormi suhtes ülimuslik. Seega kaebuses sisalduvate vaidluspunktide ulatuse hindamisel ei piisa, kui piirdutakse üksnes kaebuses kaebuse esitaja esitatud ametliku nõudega.

Selleks et personalieeskirjade artikli 91 lõikes 2 ette nähtud kohtueelne menetlus teeniks oma eesmärki, on lisaks vaja, et administratsioonil oleks võimalus piisavalt täpselt tutvuda asjaomase isiku poolt vaidlustatud otsuse vastu esitatud väidetega. Administratsioonil peab seega olema võimalik piisavalt täpselt teada saada asjaomase isiku etteheiteid või soove, et ta saaks püüda vaidlust kompromissiga lahendada.

(vt punktid 24, 28 ja 32)

Viited:

Euroopa Kohus: kohtuotsus, 29.6.2000, Politi vs. ETF, C‑154/99 P, EKL, EU:C:2000:354, punkt 17.

Üldkohus: kohtuotsused, 25.10.2013, komisjon vs. Moschonaki, T‑476/11 P, EKL AT, EU:T:2013:557, punktid 71–73 ja 76–78 ning seal viidatud kohtupraktika, ning 14.7.1998, Brems vs. nõukogu, T‑219/97, EKL AT, EU:T:1998:165, punkt 45 ja seal viidatud kohtupraktika.
Määruse nr 491/2009 (millega muudetakse määrust nr 1234/2007, millega kehtestatakse põllumajandusturgude ühine korraldus ning mis käsitleb teatavate põllumajandustoodete erisätteid (ühise turukorralduse ühtne määrus)) artikli 118s lõikest 1 nähtub, et määruse nr 1493/1999 veinituru ühise korralduse kohta muu seas artiklite 51 ja 54 kohaselt kaitstud veininimetused võetakse automaatselt viimati nimetatud määruse kohase kaitse alla ning komisjon kannab need määruse nr 491/2009 artiklis 118n sätestatud registrisse“, nimelt andmebaasi E‑Bacchus. Määruse nr 1493/1999 alusel juba kaitstud veininimetuste automaatsest kaitsest tuleneb, et neid veininimetusi ei ole vaja andmebaasi E-Bacchus kanda selleks, et need veininimetused oleksid liidus kaitstud, kuna kanne on üksnes juba olemasoleva kaitse ühest regulatsioonist teise ülekandmise tagajärg, mitte kaitse andmise tingimus.

See „automaatne“ kaitse, juhul kui see põhineb vahetult asjaomasel siseriiklikul õigusaktil, ei tähenda tingimata, et Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) on määruse nr 491/2009 alusel kohustatud selle õigusakti sätteid või sellega ette nähtud kaitse tingimusi järgima. Tegelikult on määruse nr 491/2009 artikli 118m lõigetes 1 ja 2 kasutatud väljendid „kaitstud päritolunimetused“ ja „kaitstud geograafilised tähised“ üksnes sama määruse artiklis 118n kasutatud väljendite kordamine, milles piirdutakse viitega andmebaasis E-Bacchus loetletud päritolunimetustele ja geograafilistele tähistele, sealhulgas neile, mis on kindlaks määratud siseriiklikes õigusnormides, ilma et seal nähtaks ette kõnealuse õigusakti asjaomaste normidega ette nähtud kaitse tingimuste kohaldamine.

Vastavalt ühise põllumajanduspoliitika ühtse reguleeriva keskkonna mõttele ja süsteemile (määruse nr 491/2009 põhjendus 1) on seevastu selle kaitse täpsed tingimused ja ulatus määruse nr 491/2009 kohaldamisala puudutavas osas reguleeritud üksnes selle määruse artikli 118m lõigetes 1 ja 2. See artikkel reguleerib ühtselt ja ammendavalt liidu õigusega kaitstud päritolunimetuste ja kaitstud geograafiliste tähiste nii kaubanduslikul eesmärgil kasutamise lubamist kui ka piiranguid või kasutamise keelamist, mistõttu apellatsioonikojal ei tule kohaldada neid kaitse tingimusi, mis on konkreetselt ette nähtud liikmesriigi asjaomastes õigusnormides, mille alusel tehti päritolunimetuste või geograafiliste tähiste kanded andmebaasi E-Bacchus.

(vt punktid 37, 38 ja 41)
Kui tegemist on nõudega tühistada nõukogu aktid, millega hageja nimi lisatakse selliste isikute loetellu, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid seoses olukorraga Ukrainas, ei saa asjaolu, et need aktid ei ole kohtuotsuse kuulutamisel enam jõus, kuna neid on hageja osas muudetud, võrdsustada algul vastu võetud õigusaktide võimaliku tühistamisega Üldkohtu poolt, kuivõrd nimetatud muudatus ei tähenda nende aktide õigusvastasuse tuvastamist. Hagejal säilib seega põhjendatud huvi tulenevalt asjaolust, et vaidlustatud aktide õigusvastasuse tuvastamine võib olla aluseks seejärel esitatud kahju hüvitamise hagile, et hüvitataks nende õigusaktide kohaldamise ajal nende tõttu tekitatud kahju.

Tühistamishagi korral peab hageja põhjendatud huvi säilima kuni kohtuotsuse kuulutamiseni, kuna vastasel juhul võib otsuse tegemise vajadus ära langeda; see tähendab, et hagi tulemusel peab selle esitanud poolel olema võimalik saada mingit kasu.

Ehkki nõukogul on ulatuslik kaalutlusõigus seoses üldiste kriteeriumidega, mida peab piiravate meetmete vastuvõtmisel arvestama, nõuab Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tagatud kohtuliku kontrolli tõhusus, et nende põhjenduste õiguspärasuse kontrollimisel, millel rajaneb otsus kanda või jätta konkreetse isiku nimi nende isikute loetellu, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid, tagab liidu kohus, et see otsus, mis puudutab seda isikut isiklikult, põhineb piisavalt kindlal faktilisel alusel. See tähendab kõnealuse otsuse aluseks olevas põhjenduste ülevaates kirjeldatud väidetud asjaolude kontrollimist, mistõttu kohtulik kontroll ei ole piiratud esitatud põhjenduste tõepärasuse abstraktse hindamisega, vaid see käsitleb küsimust, kas need põhjendused või vähemalt üks neist, mida iseenesest peetakse selle otsuse põhjendamise jaoks piisavaks, on piisavalt täpselt ja konkreetselt tõendatud.

Isiku nime lisamiseks nende isikute loetellu, kelle suhtes kohaldatakse piiravaid meetmeid, põhjendusel, et on tuvastatud, et ta vastutab riigivara seadusevastase omastamise eest, peab nõukogul olema piisavalt kindel faktiline alus, st teave asjaoludest või tegevusest, mida sellele isikule konkreetselt süüks pannakse.

Pealegi peab liidu pädev asutus vaidlustamise korral tõendama puudutatud isiku vastu kasutatud põhjenduste põhjendatust, mitte puudutatud isik ise ei pea vastupidi tõendama nende põhjenduste alusetust.

(vt punktid 43, 54 ja 56)