EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(esimene koda)

16. juuli 2015

Simona Murariu

versus

Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve (EIOPA)

„Avalik teenistus — EIOPA töötajad — Ajutine teenistuja — Vaba ametikoha teade — Vähemalt kaheksa‑aastase töökogemuse nõue — Sisekandidaat, kes on pärast katseaja läbimist juba kinnitatud ajutise teenistuja ametikohale — Ajutiselt uuele ametikohale määramine, millega kaasneb kõrgem palgaaste — Sisuline viga vaba ametikoha teates — Tööpakkumise tagasivõtmine — Üldiste rakendussätete kohaldatavus — Konsulteerimine personalikomiteega — Õiguspärane ootus”

Ese:

ELTL artikli 270 alusel esitatud hagi, millega S. Murariu palub sisuliselt esiteks tühistada 24. Veebruari 2014. aasta otsus, millega tema arvates Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve (EIOPA) tegevdirektor võttis tagasi oma 7. novembri 2013. aasta otsuse, millega ta ajutiselt nimetati vaba ametikoha teates nimetatud ametikohale, ja tühistada 24. juuli 2014. aasta otsuse, millega jäeti tema kaebus rahuldamata, ning teiseks nõue hüvitada väidetavalt tekitatud varaline ja mittevaraline kahju.

Otsus:

Tühistada Euroopa Kindlustus- ja Tööandjapensionide Järelevalve 24. veebruari 2014. aasta otsus osas, milles: sellega lükati lepingulises suhtes omandatud õigusi ja lepingutingimusi rikkudes tagasiulatuvalt tagasi S. Murariu kandidatuur tööandjapensionide vanemeksperdi ametikohale („senior expert on personal pensions”) ja võeti vaikimisi tagasi S. Murariule 17. juulil 2013 ajutiseks töötamiseks tehtud tööpakkumine, mille ta oli juba vastu võtnud; S. Murariule ei makstud ajutise töötamise ajal 16. septembrist 2013 kuni 24. veebruarini 2014 palgaastmele AD 8 vastavat töötasu. Jätta tühistamisnõuded ülejäänud osas rahuldamata. Mõista Euroopa Kindlustus‑ ja Tööandjapensionide Järelevalvelt S. Murariu kasuks välja 16. septembri 2013 ja 24. veebruari 2014 vahelisel ajal tekkinud varaline kahju palgaastmetel AD 6 ja AD 8 makstava töötasu erinevusele vastavas summas, millele lisandub alates 16. septembrist 2013 viivitusintress, mida arvutatakse Euroopa Keskpanga poolt põhiliste refinantseerimistehingute jaoks kehtestatud määras, millele lisandub kaks protsenti. Jätta kahju hüvitamise nõuded ülejäänud osas rahuldamata. Jätta Euroopa Kindlustus‑ ja Tööandjapensionide Järelevalve kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja S. Murariu kohtukulud.

Kokkuvõte

Personalieeskirjade artikli 110 tähenduses üldiste rakendussätete vastuvõtmisel tähendab asjaolu, et liidu asutuse juhatuse eesistuja kinnitab allkirjaga üldiste rakendussätete ühe redaktsiooni teksti, üksnes seda, et need üldised rakendussätted kinnitatakse juhatuse vastuvõetud aktina. See ei tähenda siiski, et need üldised rakendussätted oleks vastu võtnud eesistuja iseseisvalt. (vt punkt 69)

Õiguskindluse põhimõte nõuab, et administratsioon peab võimaldama asjaomastel isikutel täpselt teada neil olevate kohustuste ja õiguste ulatust. Seejärel nõuab õiguskindluse põhimõte, et töötajate õigusi ja kohustusi kindlakstegev norm tuleb avaldada kohasel viisil administratsiooni poolt kindlaks määratud eeskirjade alusel ja vastavas vormis. Mis puudutab eriti ajutiste töötajate töölevõtmise norme, siis institutsiooni või ameti teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutus peab nii täpselt kui võimalik vaba ametikoha teates märkima ametikoha täitmiseks nõutavad tingimused selleks, et isikutel oleks võimalik hinnata, kas nad saavad kandideerida. Muidugi ei pea teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutus kordama kõiki personalieeskirjades sõnaselgelt sätestatud tingimusi, kuna eeldatakse, et kandidaadid on nendest teadlikud, kuid vaba ametikoha teade kaotaks oma mõtte – milleks on teavitada kandidaate tingimustest, mida nad ametikohale asumiseks peavad täitma ‐, kui administratsioon võiks kandidatuuri tagasi lükata põhjusel, mida sõnaselgelt selles teates või personalieeskirjades ei ole märgitud, või mida ei ole varem avaldatud nii, et kandidaadil oleks sellega võimalik tutvuda või et see oleks talle teada. Siiski on institutsioonil või ametil põhimõtteliselt võimalus, isegi kohustus selleks, et tagada võrdse kohtlemise põhimõtte järgimine erinevate valikumenetluste läbiviimisel sama palgaastme ametikohtade jaoks, jätta välja kandidaat sellisele tingimusele vastamata jätmise tõttu, mis teate koostamise sisulise vea tõttu ei ole vaba ametikoha teates iseenesest nende tingimuste hulgas, kuid mis ilmneb selgelt ja üheselt mõistetavalt personalieeskirjade ja muude teenistujate teenistustingimuste üldistest rakendussätetest, mille on vastu võtnud institutsioon või amet ning mis on sobival viisil avaldatud ning mis seega on teada tavapäraselt hoolsale kandidaadile, kes on asjaomase institutsiooni või ameti töötaja. Sellega seoses jätab personalieeskirjade artikli 110 lõige 3 administratsioonile ulatusliku kaalutlusõiguse personalieeskirjade artiklis 110 viidatud teabe edastamise meetodi valikul. (vt punktid 73‑76) Viited: Euroopa Kohus: kohtuotsused, 30.10.1974, Grassi vs. nõukogu, 188/73, EU:C:1974:112, punkt 40; 25.11.1976, Küster vs. parlament, 123/75, EU:C:1976:162, punkt 7; 21.6.2007, ROM-projecten, C‑158/06, EU:C:2007:370, punkt 25; 11.12.2007, Skoma-Lux, C‑161/06, EU:C:2007:773, punkt 28, ja 10.3.2009, Heinrich, C‑345/06, EU:C:2009:140, punkt 44. Esimese Astme Kohus: kohtuotsus, 2.10.1996, Vecchi vs. komisjon, T‑356/94, EU:T:1996:136, punkt 50. Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsused, 30.11.2009, Wenig vs. komisjon, F‑80/08, EU:F:2009:160, punkt 90; 14.4.2011, Šimonis vs. komisjonn, F‑113/07, EU:F:2011:44, punktid 73 ja 74, ning 15.10.2014, Moschonaki vs. komisjon, F‑55/10 RENV, EU:F:2014:235, punktid 41 ja 42.

Kuigi personalieeskirjade artikli 110 üldisi rakendussätteid ei saa amet vastu võtta ilma komisjoni nõusolekuta, mis annab seega viimasele teatud järelevalve pädevuse, on seevastu ette nähtud üksnes konsulteerimine personalikomiteega ehk tegemist on otsuse tegemises osalemise tagasihoidliku viisiga, mis ei too mingil juhul kaasa administratsiooni kohustust arvestada personalikomiteega konsulteerimise käigus esitatud seisukohtadega. Seda arvestades peab administratsioon täitma seda kohustust iga kord, kui personalikomiteega konsulteerimine võib vastuvõtmisele kuuluva akti sisu mõjutada, kuna vastasel korral kahjustataks konsulteerimise kohustuse kasulikku mõju. Personalieeskirjade artikli 110 eespool viidatud sätted ei kehtesta ameti poolt üldiste rakendussätete vastuvõtmise menetluse etappide ajalist järjestust, eriti seoses sellega, kas ameti personalikomitee võib või tuleb ära kuulata enne või pärast komisjoni antud nõusolekut. Selles suhtes tuleb märkida, et kuna ametile ametlikult antud pädevus võtta vastu üldisi rakendussätteid sõltub komisjoni nõusolekust, nii et tegelikult on nii ametil kui ka komisjonil selles valdkonnas otsustuspädevus. Seega ameti personalikomiteega võib konsulteerida enne üldiste rakendussätete projekti heakskiitmist komisjoni poolt, niivõrd kui hiljem ameti poolt ametlikult vastu võetud redaktsioon ei erine oluliselt – komisjoni taotlusel tehtud muudatuste tõttu – personalikomiteele esialgu esitatud redaktsioonist. Nii on amet kohustatud personalikomiteega uuesti konsulteerima enne üldiste rakendussätete vastuvõtmist üksnes siis, kui ta otsustab kiita heaks komisjoni nõutud sellised muudatused tema esialgsesse ettepanekusse, mis oluliselt mõjutavad selle ettepaneku ülesehitust. Selline kohustus on seevastu välistatud üksikute ja piiratud mõjuga muudatuste puhul, kusjuures tuleb meenutada, et muudatuse olulisust tuleb hinnata sõltuvalt muudetavate sätete esemest ja kohast vastuvõtmiseks esitatud sätete kogumis, mitte aga sõltuvalt individuaalsetest tagajärgedest, mida need sätted võivad tuua kaasa asjassepuutuvatele ametnikele või teenistujatele. (vt punktid 86–88) Viited: Euroopa Kohus: kohtuotsus, 22.12.2008, Centeno Mediavilla jt vs. komisjon, C‑443/07 P, EU:C:2008:767, punkt 52. Esimese Astme Kohus: kohtuotsus, 20.11.2003, Cerafogli ja Poloni vs. EKP, T‑63/02, EU:T:2003:308, punkt 23 ja seal viidatud kohtupraktika.

Kuigi õiguspärase ootuse kaitse põhimõte võib piirata administratsiooni õigust tunnistada tagasiulatuvalt kehtetuks õigusvastane akt juhul, kui selle adressaat võis loota, akt on õiguspärane, ei ole see tingimus täidetud niisuguste objektiivsete asjaolude esinemise korral, mille alusel oleks asjaomane isik pidanud kõnealusest rikkumisest teada saama, ehk asjaolude korral, mis võivad akti õiguspärasuse kaheldavaks muuta. Seega ei saa asjaomane isik loota, et kehtetuks tunnistatud akt on õiguspärane, eriti juhul, kui kõnealusel aktil puudub õiguslik alus või see on vastu võetud kohaldatavaid õigusnorme ilmselgelt rikkudes. (vt punkt 98) Viide: Euroopa Liidu Üldkohus: kohtuotsus, 12.5.2010, Bui Van vs. komisjon, T‑491/08 P, EU:T:2010:191, punkt 44 ja seal viidatud kohtupraktika.

Ajutise töötaja ja asjaomase institutsiooni või ameti töösuhte alus on teenistusleping. Seega mis puudutab võimalust lõpetada lepinguline suhe, kui see on tekkinud poolte tahtest tulenevalt, siis teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutus ei tegutse ühepoolselt ametisse nimetava asutuse moodi, vaid talle on siduvad tema ja teenistuja vahelised asjakohased lepingutingimused ning igal juhul tuleb järgida muude teenistujate teenistustingimusi, eriti nende artikleid 14 ja 47. Nimelt kuigi üksi muude teenistujate teenistustingimuste säte ei keela, et teenistustingimuste sõlmimise pädevusega asutus piirab teenistujatele soodsamate lepingutingimustega nende teenistujate huvides oma pädevust, mis tuleneb teenistustingimuste artiklist 47, öelda üles kehtivalt sõlmitud töölepinguid, ei saa ta siiski ühepoolselt taganeda oma lepingulisest suhtest asjaomase teenistujaga, välja arvatud teenistustingimustes ette nähtud juhud. Kandidaadile ajutise töötajana teenistusse võtmiseks tehtud tööpakkumine on kindlasti lihtsalt pelk kavatsus ja seetõttu ettevalmistav akt, mis ei tekita õigusi, ja selle saab võtta tagasi näiteks siis, kui teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutus tuvastab pärast tööpakkumise tegemist, et asjaomane isik ei vasta muude teenistujate teenistustingimuste, vaba ametikoha teate või asutusesiseste sätetega ette nähtud töölevõtmise ühele tingimusele. Olukord on siiski teine, kui tööpakkumine võeti vastu, see on saanud teoks teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse otsusega ja uut lepingulist suhet on faktiliselt juba asutud täitma. Nimelt on sellisel juhul lepingusse astuvate poolte tahte väljendus tekitanud uusi lepingulisi kohustusi, mis piiravad teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse pädevust tegutseda ühepoolselt, välja arvatud muude teenistujate teenistustingimustes sõnaselgelt ette nähtud juhud, nagu selle artikkel 47, ning igal juhul pädevust tegutseda tagasiulatuvalt. (vt punktid 101 ja 103) Viited: Euroopa Kohus: kohtuotsused, 18.10.1977, Schertzer vs. parlament, 25/68, EU:C:1977:158, punkt 40, ja 19.6.1992, V vs. parlament, C‑18/91 P, EU:C:1992:269, punkt 39. Esimese Astme Kohus: kohtuotsused, 30.11.1994, Düchs vs. komisjon, T‑558/93, EU:T:1994:279, punkt 43, ja 7.7.2004, Schmitt vs. AER, T‑175/03, EU:T:2004:214, punkt 53. Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsus, 23.10.2012, Eklund vs. komisjon, F‑57/11, EU:F:2012:145, punkt 66, ja kohtumäärus, 10.7.2014, Mészáros vs. komisjon, F‑22/13, EU:F:2014:189, punkt 73.

Liidu amet võib oma sisesätetes ette näha, et tema juures täidetava ametikoha kandidaat, kes on juba kinnitatud teenistusse ajutise teenistujana madalamale palgaastmele kui see, mis on asjaomasel ametikohal, võib olla kohustatud – sarnaselt väljaspool seda ametit oleva kandidaadiga, kes peab asjaomasel ametikohal läbima katseaja muude teenistujate teenistustingimuste artikli 14 tähenduses – läbima uut moodi kuuekuulise katseaja, mille tulemustest sõltub tema lõplikult kinnitamine uutesse ametikohustustesse ja määramine uuele kõrgemale palgaastmele tema lepingu lisa vormis, mis näeb ette alaliselt üleviimise asjaomasele ametikohale. Sarnane tõlgendus –, mis tuleneb muude teenistujate teenistustingimuste artikli 14 analoogia alusel kohaldamisest ajutisele töötajale, keda ei ole äsja tööle võetud institutsiooni või ameti poolt, vaid kel on teenistustingimuste artikli 14 alusel läbitud katseaja tulemusel institutsioonis või ametis juba tähtajaline või tähtajatu leping – võimaldab samuti jätta karistamata ajutised töötajad, kes on juba kinnitatud ametisse, kuna sõltuvalt olukorrast võib amet olla sunnitud eelistama nende kandidaatide töölevõtmist, kelle soorituste hindamist võib ta katseaja lõpus nõuda – käesoleval juhul teenistustingimiste artikli 14 tingimustel – just nimelt nende ametisiseste kandidaatide kahjuks, kelle jaoks uus katseaeg ei ole mõeldav. Nimelt ei ilmne teenistustingimuste artiklite 10 ja 14 sõnastusest või ülesehitusest, et nendega oleks vastuolus see, et administratsioon saab nõuda asjaomaselt teenistujalt uue katseaja läbimist teenistustingimuste artikli 14 tähenduses või ükskõik millise katseaja läbimist selle uue ametisse nimetamise vajaduse korral. Järelikult võib teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutus siis, kui ta võtab ühele oma teistest ametikohtadest tööle ühe oma ametisse kinnitatud ajutise töötaja tähtajalise või tähtajatu lepinguga oma varasematesse ülesannetesse teenistustingimuste artikli 14 tähenduses katseaja lõpus, otsustada vabastada asjaomase isiku uue katseaja läbimisest, kui ta leiab, et ta jätkab ajutise töötajana oma töösuhet oma tööandjaga ja seda isegi siis, kui töösuhte jätkumisega kaasneb palgaastme tõus või täidetavate kohustuste ulatuse suurenemine ja kui äsja täidetud ametikohaga seotud vaba ametikoha teade näeb ette üksnes tähtajalise töölevõtmise. Vastupidisel juhul, kui uus tööleping sama teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutusega on hõlmatud ametikoha teise kategooriaga või sellega toimub karjääri katkemine sellisel ajutisel töötajal, kes on juba kinnitatud teenistustingimuste artikli 14 kohase katseaja tulemusel; kui tööleping tähendab näiteks olulist muudatust asjaomase töötaja täidetavate ülesannete olemuses või ka kahe palgaastme erinevust, siis teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutus võib oma kaalutlusõigust teostades ja teenistusüksuste tööd korraldades otsustada leida teenistustingimuste artikli 14 suhtes, et asjaomase töötaja teenistusleping, sealhulgas varasema lepingu lisa, puudutab erinevat ametikohta, mis tähendab, et asjaomane isik sarnaselt institutsiooni või ameti välistele kandidaatidele – nagu teiste institutsioonide või ametite ajutised töötajad või ka liidu heaks mittetöötavad isikud – tõendab tööalaseid oskusi, mis on piisavad uuteks ametiülesanneteks, mis sellega õigustab kinnitamist nendesse ametiülesannetesse ning varasemast kõrgemale palgaastmele määramist. (vt punktid 130–133)