ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 313/39

30. septembril 2008 esitatud hagi — GEMA versus komisjon

(Kohtuasi T-410/08)

(2008/C 313/70)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA) (Berliin, Saksamaa) (esindajad: advokaadid R. Bechtold ja I. Brinker)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada hagejat puudutavas osas EÜ artikli 231 lõike 1 alusel komisjoni 16. juuli 2008. aasta otsuse artikkel 3, artikli 4 lõige 2 ning — osas, mis puudutab artiklit 3 — artikli 4 lõige 3;

— Euroopa Ühenduste Kohtu kodukorra artikli 87 § 2 kohaselt mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagiavaldus puudutab komisjoni 16. juuli 2008. aasta otsust asjas COMP/C2/38.698-CISAC, milles komisjon tunnistas EÜ artikliga 81 ja EMP lepingu artikliga 53 kokkusobimatuks kooskõlastatud tegevuse seoses muusika autoriõiguste andmisega International Confederation of Societies of Authors and Composers (Autorite ja Heliloojate Ühingute Rahvusvaheline Konföderatsioon — „CISAC”) liikmeteks olevate kollektiivse esindamise organisatsioonide vahel üksteisele. Hageja vaidlustab artiklis 3 esitatud etteheite kooskõlastatud käitumise kohta ning otsuse artikli 4 lõikest 2 ning lõikest 3 tuleneva kohustuse rikkumise lõpetamiseks.

Ta esitab hagis neli väidet.

Esiteks leiab hageja, et komisjoni otsus ei vasta määruse (EÜ) nr 1/2003 (1) artikli 7 nõuetele. Otsus on vastuolus seaduslikkuse põhimõttega, kuna sellest ei selgu, millised käitumisviisid on keelatud, samuti on otsus vastuoluline ning vastuolus komisjoni muu praktikaga. Lisaks heidab hageja ette proportsionaalsuse põhimõtte rikkumist ning kaalutlusõiguse piiride ületamist, kuna komisjon järgis otsuse tegemisel asjassepuutumatuid kaalutlusi, mis ei oma tähtsust konkurentsiõiguslikust aspektist, ületades sellega enda pädevust.

Teiseks leiab hageja, et komisjon rikkus oluliselt menetlusnormi, põhjendades oma otsust vastuolus EÜ artiklist 253 tulenevate kohustustega puudulikult.

Kolmandaks rikub otsus ilmselt õigusnormi ja teeb hindamisvea, kuna komisjon järeldas kooskõlastatud tegevuse olemasolu üksnes turustruktuurist ning pani hagejale vääralt tõendamiskoormise, mida viimasel seaduse järgi ei ole.

Neljandaks lähtub komisjon vääralt EÜ artikli 81 rikkumisest, jättes tunnustamata, et üksnes siseriigi territooriumil kehtivad ja vastavalt CISAC tüüplepingule CISAC-i liikmete vahel sõlmitud vastastikused lepingud on olulised ning vajalikud rahvusvaheliseks kollektiivseks õiguste kasutamiseks ning väljendavad autoriõiguses üldiselt tunnustatud territoriaalsuse põhimõtet ega kujuta endast seetõttu konkurentsipiirangut EÜ artikli 81 mõttes.

(1) Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).
—

rahuldada hagi ja osaliselt tühistada komisjoni 11. juuni 2008. aasta otsus 2008/445/EÜ, millega määratakse iga liikmesriigi kohta kindlaks tagasiulatuva ümberkorraldusabi summad kasvatajatele ja ettevõtjatele, kes on rakendanud ümberkorralduskava turustusaastatel 2006/2007 ja 2007/2008 ühenduse suhkrutööstuse ümberkorraldamise ajutise kava raames (teatavaks tehtud numbri K(2008) 2557 all) (1), täpsemalt osa, mis puudutab Portugalile antud ümberkorraldusabi summat kasvatajatele ja ettevõtjatele, kes on rakendanud ümberkorralduskava turustusaastatel 2006/2007 ja 2007/2008;
ET Euroopa Liidu Teataja C 313/50

29. septembril 2008 esitatud hagi — FIFA versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Ferrero (GERMANY 2006)

(Kohtuasi T-445/08)

(2008/C 313/89)

Hagiavaldus esitati inglise keeles

Pooled

Hageja: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Zürich, Šveits) (esindajad: D. Alexander, QC, barrister A. Barav, advokaadid R. Buchel ja C. Rassmann)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Saksamaa)

Hageja nõuded

— Tühistada täielikult või osaliselt Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 30. juuni 2008. aasta otsus asjas R 1467/2005-1 ning

— mõista kohtukulud välja ühtlustamisametilt.

Väited ja peamised argumendid

Kehtetuks tunnistamise taotluse esemeks olev registreeritud ühenduse kaubamärk: Sõnamärk GERMANY 2006 kaupadele ja teenustele klassides 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 ja 42 — ühenduse kaubamärgi registreering nr 2 153 005

Ühenduse kaubamärgi omanik: Hageja

Ühenduse kaubamärgi kehtetuks tunnistamist taotlev pool: Teine menetluspool apellatsioonikojas

Tühistamisosakonna otsus: Lükata kehtetuks tunnistamise taotlus tagasi

Apellatsioonikoja otsus: Tühistada tühistamisosakonna otsus

Väited: 1) Nõukogu määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 73 ja artikli 74 lõike 1 rikkumine seeläbi, et apellatsioonikoda rajas oma otsuse suures osas nõukogu määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punktile c, millele ei tuginenud teine menetluspool apellatsioonikojas ega ka tühistamisosakond; 2) teise võimalusena nõukogu määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti c rikkumine seeläbi, et apellatsioonikoda ei käsitlenud kehtetuks tunnistamise taotluse esemeks olevat registreeritud ühenduse kaubamärki tervikuna keskmise tarbija seisukohast ega kohaldanud asjakohaseid õigusnorme, mis puudutavad taotluse esemeks olevate kaupade ja/või teenuste kirjeldamist; 3) nõukogu määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumine seeläbi, et apellatsioonikoda tegi vea, kui ta leidis, et registreeritud ühenduse kaubamärgil, mille kehtetuks tunnistamist taotletakse, puudub vajalik eristusvõime; 4) nõukogu määruse (EÜ) nr 40/94 artikli 7 lõike 3 ja artikli 51 lõike 2 rikkumine seeläbi, et apellatsioonikoda tegi vea, kui ta leidis, et registreeritud ühenduse kaubamärk, mille kehtetuks tunnistamist taotletakse, ei ole omandanud eristusvõimet klassi 41 kuuluvate teenuste ja kõikide turustatavate kaupade osas.
ET Euroopa Liidu Teataja C 313/48

3. oktoobril 2008 esitatud hagi — Tokita Management Service versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Eminent Food (TOMATOBERRY)

(Kohtuasi T-435/08)

(2008/C 313/86)

Hagiavaldus esitati inglise keeles

Pooled

Hageja: Tokita Management Service Corp. (Saitama, Jaapan) (esindajad: solicitor P. Brownlow, solicitor N. Jenkins ja barrister A. Bryson)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Eminent Food BV (Bussum, Madalmaad)

Hageja nõuded

— Tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) neljanda apellatsioonikoja 18. juuli 2008. aasta otsus (asi R 1219/2007-4) ja

— mõista kohtukulud välja ühtlustamisametilt.

Väited ja peamised argumendid

Ühenduse kaubamärgi taotleja: Hageja

Asjaomane ühenduse kaubamärk: Sõnamärk „TOMATOBERRY” kaupadele klassis 31 — taotlus nr 3 797 909

Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: Teine menetluspool apellatsioonikojas

Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: Kujutismärgi „Tomberry” kaupadele ja teenustele klassides 31, 35 ja 44 kui ühenduse kaubamärgi registreering nr 3 344 711

Vastulausete osakonna otsus: Rahuldada vastulause täies ulatuses

Apellatsioonikoja otsus: Jätta kaebus rahuldamata

Väited: Nõukogu määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine seeläbi, et apellatsioonikoda tegi vea, kui ta leidis, et asjaomased kaubamärgid on visuaalselt ja kontseptuaalselt väga sarnased; nõukogu määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti a ja/või artikli 73 ja/või artikli 74 lõike 1 rikkumine seeläbi, et apellatsioonikoda tegi vea, kui ta leidis, et vastulausete osakonna järeldus, et vastulause tuleb nõukogu määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 1 punkti a alusel rahuldada, on õige.
ET Euroopa Liidu Teataja C 313/42

29. septembril 2008 esitatud hagi — SAZAS versus komisjon

(Kohtuasi T-420/08)

(2008/C 313/77)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Združenje skladateljev, avtorjev in založnikov za zaščito avtorskih pravic Slonenije (Trzin, Sloveenia) (esindaja: M. Favart)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada komisjoni 16. juuli 2008. aasta otsuse seoses EÜ artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 alusel algatatud menetlusega (juhtum COMP/C2/38.698 — CISAC) artikkel 3; ja

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja palub EÜ artikli 230 alusel tühistada komisjoni 16. juuli 2008. aasta otsuse seoses EÜ artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 alusel algatatud menetlusega (juhtum COMP/C2/38.698 — CISAC) artikli 3, millega tunnistati, et EMÜ CISAC-i (1) liikmed, sh hageja, osalesid kooskõlastatud tegevuses „kuna kooskõlastasid vastastikuse esindamise volituste andmise territoriaalsel põhimõttel nii, et litsentsi kohaldamisala on piiratud iga kollektiivse esindamise organisatsiooni liikme territooriumiga”.

Peamised väited ja argumendid on sarnased või vastavad kohtuasjas T-413/08 esitatud väidetele ja argumentidele.

(1) Viitab Autorite ja Heliloojate Ühingute Rahvusvahelisele Konföderatsioonile (CISAC).
ET Euroopa Liidu Teataja C 313/52

2. oktoobril 2008 esitatud hagi — Stim versus komisjon

(Kohtuasi T-451/08)

(2008/C 313/93)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (Stim) u.p.a. (Stockholm, Rootsi) (esindajad: solicitor C. Thomas ja advokaat N. Pourbaix)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada artikkel 3 ja artikli 4 lõige 2 ning artikli 4 lõige 3 selles osas, milles viidatakse komisjoni 16. juuli 2008. aasta otsuse artiklile 3 seoses EÜ artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 alusel algatatud menetlusega (juhtum COMP/C2/38.698 — CISAC);

— mõista hageja kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja palub tühistada osaliselt komisjoni 16. juuli 2008. aasta otsus seoses EÜ artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 alusel algatatud menetlusega (juhtum COMP/C2/38.698 — CISAC), eelkõige selle artikkel 3, millega tunnistati, et EMÜ CISAC-i (1) liikmed osalesid kooskõlastatud tegevuses ning rikkusid seega EÜ artiklit 81 ja EMP lepingu artiklit 53, kuna kooskõlastasid vastastikuse esindamise volituste andmise territoriaalsel põhimõttel nii, et litsentsi kohaldamisala on piiratud iga kollektiivse esindamise organisatsiooni liikme territooriumiga.

Hageja esitas oma nõuete toetuseks järgmised väited:

Hageja väitel rikub vaidlustatud otsus EÜ artikli 151 lõiget 4, kuna komisjon ei võtnud piisavalt arvesse erinevaid kultuuriaspekte Euroopas, nõudes väidetava kooskõlastatud tegevuse lõpetamist seoses EMÜ kollektiivse esindamise organisatsioonide poolt teistele EMÜ kollektiivse esindamise organisatsioonidele antud vastastikuse esindamise volituste andmisega territoriaalsel põhimõttel oma repertuaari edastamiseks satelliidi-, kaabel- ja internetilevi kaudu. Lisaks väidab hageja, et kõnealune otsus kahjustab kultuuride mitmekesisust Euroopas, kuna kultuuriliselt vähem atraktiivsete muusikateoste autoritel puudub sellisel juhul neile olemasoleva süsteemiga tagatud kindlustunne, et nende muusikateosed litsentseeritakse ja nad saavad oma teoste esitamise eest tasu kõikide territooriumite piires, kus nende muusikateost võidakse esitada.

Hageja väidab veel, et komisjon oleks pidanud arvesse võtma asjaolu, et tuvastatud konkurentsipiirang on fiktiivne või kõige enam väheoluline. Hageja väite kohaselt ei esine antud juhul konkurentsi piiramist EÜ artikli 81 lõike 1 tähenduses. Seega leiab hageja, et nimetatud õigusnormi kohaldades rikkus komisjon õigusnormi või tegi ilmselge hindamisvea. Lõpuks väidab hageja, et komisjon oleks võinud EÜ artikli 81 lõike 3 alusel teha kõnealuse kooskõlastatud tegevuse suhtes õiguspärase erandi. Seda tegemata jättes kahjustas komisjon põhjendamatult kultuuride mitmekesisust Euroopas.

(1) Autorite ja Heliloojate Ühingute Rahvusvaheline Konföderatsioon.
ET Euroopa Liidu Teataja C 327/28

Euroopa Ühenduste Komisjoni 10. septembril 2008 esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Ühenduste Avaliku Teenistuse Kohtu 8. juuli 2008. aasta otsuse peale kohtuasjas F-76/07: Birkhoff versus komisjon

(Kohtuasi T-377/08 P)

(2008/C 327/54)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: J. Currall ja B. Eggers)

Teine menetluspool: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Saksamaa)

Hageja nõuded

— Tühistada Euroopa Ühenduste Avaliku Teenistuse Kohtu 8. juuli 2008. aasta otsus kohtuasjas F-76/07: Birkhoff versus komisjon;

— mõista nii Avaliku Teenistuse Kohtu kui ka apellatsiooniastme kohtukulud välja hagejalt.

Väited ja peamised argumendid

Apellatsioonkaebus on esitatud Euroopa Ühenduste Avaliku Teenistuse Kohtu 8. juuli 2008. aasta otsuse peale kohtuasjas F-76/07, millega tühistati puuduva vajaduse põhjendusel arveldusbüroo otsus kulude katmiseks uue ratastooli soetamiseks kahe aasta möödudes eelmise ratastooli soetamist.

Apellant leiab oma apellatsioonkaebuse esimese põhjendusena, et otsus määrab kehtivat ühenduse õigust rikkudes institutsioonide arstide ning arstide komiteede kaalutlusruumi nii, et selle järgi on kaalutlusõigus üksnes sõltumatutel arstidel.

Teiseks võtab see otsus igasuguse tähenduse praktikas arstide komiteede poolt antavatelt arvamustelt kulude vajaduse kohta, määrates, et see organ tegutseb üksnes nõuandvalt ning tema arvamusi ei avaldata. See on vastuolus väljakujunenud kohtupraktikaga ühenduse ametnikele ravikindlustuse tagamise ühtsete normide kohta, mida on viimati muudetud 22. märtsil 2004. Lisaks oleks neid arvamusi kulude vajalikkuse kohta võimalik vaidlustada.

Lisaks heidab apellant ette asjaolude moonutamist, see tähendab, nii asjaolude kui vaidluse eseme väära õiguslikku kvalifitseerimist ning otsuse põhjendamiskohustuse rikkumist, kuna oluline osa arveldusbüroo otsusest kuulutati olematuks.
3.

Isegi kui eeldada, et käesoleval juhul võib kohaldada määrust nr 1605/2002, on vaidlustatud otsus tühine, kuna see võeti vastu vastuolus nimetatud määruses sätestatud tasaarveldamise eeskirjadega, või konkreetsemalt vastuolus komisjoni 23. detsembri 2002. aasta määrusega (EÜ, Euratom) nr 2342/2002 (2), millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 rakenduseeskirjad ja tasaarvelduse kord.
ET Euroopa Liidu Teataja C 327/30

15. oktoobril 2008 esitatud hagi — Freistaat Sachsen ja Land Sachsen-Anhalt versus komisjon

(Kohtuasi T-396/08)

(2008/C 327/56)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Freistaat Sachsen und Land Sachsen-Anhalt (esindajad: advokaadid T. Müller-Ibold ja T. Graft)

Kostja: Euroopa Ühenduste Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada komisjoni 2. juuli 2008. aasta otsuse K (2008) 3178 (lõplik) riigiabimenetluse C 18/2007 kohta artikli 1 lõige 1;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolev tühistamishagi puudutab komisjoni 2. juuli 2008. aasta otsust K (2008) 3178 (lõplik) riigiabimenetluse C 18/2007 kohta osas, milles sellega tunnistatakse ühisturuga kokkusobimatuks suurem osa teatatud koolitusabist, mida Freistaat Sachsen ja Land Sachsen-Anhalt kavatsevad anda ekspress- ja kiirkullerteenuste ettevõtjale DHL.

Freistaat Sachsen ja Land Sachsen-Anhalt põhjendavad oma hagi järgmise väidetega:

Esiteks väidavad hagejad, et komisjon jättis teatatud koolitusabist suurema osa ühisturuga kokkusobivaks tunnistamata, kuna asjaomaste koolitusmeetmete elluviimiseks ei ole koolitusabi „vajalik”. Viies käesoleval juhul teatatud abi heakskiitmise eeldusena läbi üldise vajalikkuse hindamise jättis komisjon arvesse võtmata määruse (EÜ) nr 68/2001 (1) siduvat mõju ja rikkus võrdse kohtlemise ja õiguspärase ootuse põhimõtet. Määrusest tulenevad hindamiskriteeriumid on siduvad ka riigiabi osas, mis ületab teatamiskohustusest vabastava sätte kohaldamise läve.

Teiseks on komisjoni algatus seada teatatud koolitusabi heakskiitmine sõltuvusse selle vajalikkusest, õiguslikult ekslik ka seetõttu, et sellega jäetakse õigusvastaselt arvesse võtmata teatatud koolitusabiga toetatud koolitusmeetmete positiivne väline mõju turule. Sedalaadi välisest mõjust turule piisab, et põhjendada teatatud koolitusabi kokkusobivust ühisturuga.

Kolmandaks ei ole komisjonil õigus, kui ta järeldas, et abi asukohavalikul ei ole ergutavat mõju. Tegelikult on koolitusabi vajalik kuna see oli DHL-i jaoks otsustav põhjus, kui ta valis asukohaks Lepzig/Halle ning DHL ei oleks seal muidu koolitusteenuseid osutanud. Lisaks ei ole asjakohane komisjoni väide, et samalaadsed koolituskulud oleks tekkinud ka mõnes muus asukohas.

Neljandaks ei ole komisjon hinnates vajalikkust lähtunud asjakohastest kriteeriumitest. Eelkõige on komisjon tuginenud subjektiivsetele kriteeriumidele, mis ületavad objektiivse vajalikkuse. Lisaks sellele on komisjon lähtunud oma hinnangu kujundamisel sellistest koolitusmeetmeid puudutavatest õigusnormidest, mis seavad oluliselt halvemasse olukorda liikmesriigid, kus koolituse sisu on seadusega reguleeritud.

Viiendaks ei ole vaidlustatud otsus piisavalt põhjendatud.

(1) Komisjoni 12. jaanuari 2001. aasta määrus (EÜ) nr 68/2001, mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist koolitusabi suhtes (EÜT 2001, L 10, lk 20; ELT eriväljaanne 08/02, lk 128).
—

tühistada komisjoni 16. juunil 2008. aasta otsus (juhtum COMP/C2/38.698 — CISAC), kuivõrd i) selle otsuse artiklis 3 leiti, et hageja on süüdi EÜ artikli 81 ja EMP lepingu artikli 53 rikkumises, kuna ta kooskõlastas territoriaalseid piiranguid nii, et sellega piirati litsentsi ulatust iga kollektiivse esindamise organisatsiooni riigi territooriumiga, ja ii) sellest tulenevalt kohustatakse teda selle otsuse artiklis 4.2 rikkumist lõpetama kahekümne päeva jooksul alates otsusest teatamise kuupäevast ning teavitama komisjoni sama tähtaja jooksul kõikidest selleks võetud meetmetest;
ET Euroopa Liidu Teataja C 327/40

23. oktoobril 2008 esitatud hagi — komisjon versus Eugrit ja Cirese

(Kohtuasi T-470/08)

(2008/C 327/70)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: advokaat M. Moretto, A. M. Rouchaud-Joët ja N. Bambara)

Kostjad: Associazione dei giuristi italiani per le Comunità europee — Eurgit (Rooma, Itaalia), Vania Cirese (Rooma, Itaalia)

Hageja nõuded

— Mõista EURGIT-ilt ja Vania Cireselt solidaarselt välja põhivõlg 7 412 eurot koos Belgia õigusele vastava intressiga, arvestades alates 11. novembrist 2002 kuni võlasumma täieliku tasumiseni;

— mõista kohtukulud välja EURGIT-ilt ja Vania Cireselt solidaarselt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon esitas EÜ artikli 238 alusel käesoleva hagi selleks, et EURGIT-ilt ja solidaarvastuse alusel Vania Cireselt mõistetaks välja 7 412 eurot koos sellele lisanduva intressiga. Nimetatud summa võrdub ettemaksuga, mille hageja tegi EURGIT-ile projekti nr 97/GR/098 realiseerimiseks, mida finantseeriti õigusala töötajate toetus- ja vahetusprogrammi GROTIUS raames.

Komisjon on seisukohal, et „abisaaja avalduse” punkti 7 kohaselt võtab abisaaja endale kohustuse, et juhul, kui kulude aruandes ei ole saadud finantsabi kasutamist põhjendatud, maksab ta juba saadud summad komisjon nõudel talle tagasi.

Kuna EURGIT ei põhjendatud ettenähtud tähtajal selle summa kasutamist, mille komisjon oli ettemaksuna maksnud, siis pole mingisugust kahtlust selles, et kostjal ning tema nimel ja arvel tegutseval isikul on kohustus ettemaks tagastada.
—

vaidlustatud otsus rikub õigusnormi, kuna esiteks ei ole tuvastatud, et hageja poolt avaliku esitamise õiguste lepingutesse lisatud territoriaalsed piirangud Interneti, satelliidi ja kaabli kaudu tehtud ülekannetele on teiste EMP lepingu liikmesriikide kollektiivse esitamise organisatsioonidega kooskõlastatud tegevuse tulemus, ja teiseks need territoriaalsed piirangud ei piira konkurentsi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 327/37

6. oktoobril 2008 esitatud hagi — EuroChem MCC versus nõukogu

(Kohtuasi T-459/08)

(2008/C 327/66)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: EuroChem Mineral and Chemical Company OAO (EuroChem MCC) (Moskva, Venemaa) (esindajad: advokaadid P. Vander Schueren ja B. Evtimov)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Hageja nõuded

— Tühistada nõukogu 8. juuli 2008. aasta määrus (EÜ) nr 661/2008, millega kehtestatakse pärast määruse (EÜ) nr 384/96 artikli 11 lõike 2 kohast aegumise läbivaatamist ja artikli 11 lõike 3 kohast osalist vahepealset läbivaatamist lõplik dumpinguvastane tollimaks Venemaalt pärit ammooniumnitraadi impordi suhtes (1), kuna sellega kehtestatakse hageja, tema tootmisettevõtete ja sidusettevõtete suhtes vaidlustatud määruse põhjenduse 23 punktides a ja c ja artikli 1.2 punktis a ja artikli 2.2 punktis a sätestatud dumpinguvastased meetmed;

— mõista kohtukulud ja käesoleva menetlusega seotud kulud välja nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Oma hagide toetuseks esitavad hagejad kaks tühistamisväidet. Teine tühistamisväide koosneb kolmest väitest.

Esiteks väidavad hagejad, et nõukogu ja komisjon rikkusid algmääruse (2) artikli 11 lõiget 3 ja/või rikkusid olulist menetlusnormi, keeldudes omal initsiatiivil algatamast kahju ja kahjumarginaalide arvutamise vahepealset läbivaatamist paralleelselt aegumise läbivaatamisega ning tegi seega ilmse vea kahju jätkumise tõenäosuse hindamisel seoses aegumise läbivaatamisega.

Teiseks väidavad hagejad, et nõukogu ja komisjon on osalise vahepealse läbivaatamise käigus hageja suhtes vääralt arvutanud normaalväärtuse, mille tulemusel on normaalväärtus kunstlikult suur; vääralt võrrelnud normaalväärtust ekspordihinnaga ja seetõttu valesti arvutanud dumpingumäära, rikkudes sellega algmääruse artikleid 1 ja 2, ning seega teinud mitmeid hindamisvigu ning rikkunud ühenduse õiguse aluspõhimõtteid.

Konkreetsemalt väidavad hagejad, et nõukogu ja komisjon rikkunud õigusnormi ja algmääruse artikli 2 lõiget 3 ja 5 ning andnud neile algmääruse artiklite 1 ja 2 tähenduses väära õigusliku hinnangu, kui nad suurt osa hagejate tootmiskuludest ebausaldusväärsuse tõttu ei arvestanud ja/või kasutasid hagejate suhtes normaalväärtuse määramisel tegelikult mitteturumajanduse metoodikat.

Veel väidavad hagejad, et otsustades gaasikulusid korrigeerida, rikkus komisjon artikli 2 lõike 5 teist lauset ja/või tegi ilmse hindamisvea ega esitanud põhjendusi, kui ta korrigeeris gaasikulusid ühendusesisese gaasihinna alusel Saksamaal Waidhausis ega teinud korrigeeritud summa suhtes edasisi mahaarvamisi.

Lõpuks väidavad hagejad, et nõukogu ja komisjon rikkusid algmääruse artikli 2 lõiget 10 ja tegid asjaolude hindamisel ilmselge hindamisvea, arvates hageja ekspordihinnast maha esimese sõltumatu müügitehingu summa, sidusettevõtete üldised kulud ja halduskulud ning vahendustasu, mis moodustavad üldse osa hageja majandusüksusest ja integreeritud müügi osakonnast.

(1) EÜT L 185, lk 1.

(2) Nõukogu 22. detsembri 1995. aasta määrus (EÜ) nr 384/96 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (EÜT L 56, lk 1; ELT eriväljaanne 11/10, l 45).