ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Kui tegemist on põllumajandusmaaga (1. küsimus), mida kasutatakse ka põllumajanduslikuks tegevuseks (2. küsimus), siis kas see, et põllumajandusmaad saaks käsitada põllumajandusettevõtte maana (põllumajandusettevõtte põllumajandusmaa määruse (EÜ) nr 1782/2003 artikli 44 lõike 2 tähenduses), eeldab, et a) see on põllumajandusettevõtte käsutuses rendilepingu või muu sarnast liiki ajutise tasulise tehingu alusel? b) Kui vastus sellele küsimusele on eitav, siis kas saab maad käsitada põllumajandusettevõtte maana ka juhul, kui see on antud looduskaitse eesmärkidel piiratud ajaks põllumajandusettevõtte käsutusse teatud viisil kasutamiseks tasuta või ainult kutseühingule tasutud sissemaksete eest? c) Kui vastus sellele küsimusele on jaatav, siis kas saab maad käsitada põllumajandusettevõtte maana ka juhul, kui põllumajandusettevõte on kohustatud sooritama seal teatud tegevusi ja talle makstakse selle eest tasu?
4.

Kui vastus sellele küsimusele on jaatav, siis kas residentide ja mitteresidentide kaudne eristamine on põhjendatud ning kas mitteresidentide juurdepääsu keeld kannabisekohvikutele on sobiv ja proportsionaalne meede takistamaks narkoturismi ja sellega seotud korrarikkumisi?
ET Euroopa Liidu Teataja C 141/32

Eelotsusetaotlus, mille esitas Oberlandesgericht Nürnberg (Saksamaa) 6. aprillil 2009 — Coty Prestige Lancaster Group GmbH versus Simex Trading AG

(Kohtuasi C-127/09)

2009/C 141/55

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht Nürnberg

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Coty Prestige Lancaster Group GmbH

Kostja: Simex Trading AG

Eelotsuse küsimus

Kas tegemist on kaupade turuleviimisega määruse (EÜ) nr 40/94 (1) artikli 13 lõike 1 ja direktiivi 89/104/EMÜ (2) artikli 7 tähenduses, kui parfüümide proovipudelid antakse ilma omandiõiguse üleandmiseta ja müügikeeldu kehtestades üle lepingulistele edasimüüjatele, et viimased saaksid lubada oma potentsiaalsetel klientidel tarvitada kaupade sisu proovimise eesmärgil, kusjuures kaubad on varustatud märkega, et need ei ole ette nähtud müügiks, tootja/kaubamärgi omanik võib lepingus sisalduva tingimuse kohaselt kaubad igal ajal tagasi võtta ning kaupade kujundus on tootja/kaubamärgi omaniku poolt tavapäraselt turule viidavate kaupade kujundusega võrreldes tunduvalt lihtsam?

(1) Nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määrus (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (EÜT L 11, 14.1.1994, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 146).

(2) 21. detsembri 1988. aasta esimene nõukogu direktiiv kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 40, 11.2.1989, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 92).
3.

Komisjon leiab, et selline olukord on teise mobiiltelefoniteenuse pakkuja tegevuse jaoks väga ebasoodne. Kuna ta ei ole oma võrku välja arendanud, saab ta pakkuda lõppkasutajatele täieliku geograafilise katvuse ainult riigisisese rändlusteenuse kaudu, mida haldab ATHK hulgihinnaga. Selle tulemusena sõltub teine operaator praegu riigisisesest rändlusteenusest ATHK hulgimüügi kaudu ligi 20 % ulatuses kogu liikumisest. Kuna teise operaatori enda võrk ei taga täielikku geograafilist katvust, on ta seega sunnitud enda kanda võtma ATHK hulgimüügiga riigisisese rändlusteenuse kasutamisega kaasnevad reaalsed välised kulud ning on sellest teenusest sõltuv.
ET Euroopa Liidu Teataja C 141/28

1. aprillil 2009 esitatud hagi — Euroopa Ühenduste Komisjon versus Belgia Kuningriik

(Kohtuasi C-120/09)

2009/C 141/50

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: M. van Beek ja J.-B. Laignelot)

Kostja: Belgia Kuningriik

Hageja nõuded

— Tuvastada, et kuna Belgia Kuningriik ei ole vallooni õigusesse üle võtnud nõukogu 26. aprilli 1999. aasta direktiivi 1999/31/EÜ prügilate kohta (1) artikli 2 punkte f, j ja k ning III lisa punkti 4 alajaotust C, siis on Belgia Kuningriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi;

— mõista kohtukulud välja Belgia Kuningriigilt.

Väited ja peamised argumendid

Euroopa Komisjon esitab hagi toetuseks kaks väidet.

Esiteks heidab hageja kostjale ette, et viimati nimetatu ei ole Valloonia piirkonna õigusesse üle võtnud mõisteid „maa-alune hoidla”, „prügilagaas” ja „eluaat”, mis on ette nähtud prügilaid käsitleva direktiivi 1999/31/EÜ artikli 2 punktides f, j ja k. Komisjon rõhutab nimetatud mõistete olulisust, kuna tegemist on direktiivi rakendamise seisukohast põhimõttelist tähtsust omavate mõistetega, mis on kasutusel ka muudes selle direktiivi alusel ja selle rakendamiseks vastu võetud õigusnormides.

Teiseks toob hageja välja, et vallooni õiguses ei ole mitte mingil moel reguleeritud see, millisest künnisest alates tuleb asuda seisukohale, et prügila avaldab põhjavee kvaliteedile olulist negatiivset mõju. Direktiivi III lisa punkti 4 alajaotus C, mis näeb ette niisuguste normide kehtestamise, on määrava tähtsusega põhjavee kvaliteedi tõhusa kontrolli ja seega keskkonnakaitse — st kõnealuse direktiivi peamise eesmärgi — tagamise seisukohast.

(1) EÜT L 182, lk 1; ELT eriväljaanne 15/04, lk 228.
6.

Vastab tõele, nagu Itaalia ametiasutused väidavad, et tarbija võib esitada fondile sekkumistaotluse niipea, kui talle saavad teatavaks asjaolud, mis võivad lepingu täitmist takistada. Kuid selle võimaluse kasutamiseks on siiski vaja, et kõnealused asjaolud on teatavaks saanud. Kui jätta kõrvale need juhtumid, mil reisikorraldaja maksujõuetus on seda kuulutava kohtuotsuse tõttu selgelt teada, ei tea tarbija enamikel juhtudel, milline on reisikorraldaja tegelik majanduslik olukord. Seega on loomulik, et ta pöördub esmalt makstud summade tagasisaamiseks ettevõtja poole kirjaga, milleks võib olla märgukiri, ja seejärel esitab maksunõude. Seega võib ministri dekreedi nr 349/1999 artiklis 5 kehtestatud kolmekuuline tähtaeg olla tagatisfondile sekkumistaotluse esitamise ajaks juba ammu möödas, mistõttu tarbija jääb ilma õigusest saada makstud summad tagasi.
1.

Kas tegemist on raske mittepoliitilise kuriteoga või Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni eesmärkide ja põhimõtete rikkumisega nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/83/EÜ miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus, ja antava kaitse sisu kohta (1), artikli 12 lõike 2 punktide b ja c tähenduses, kui taotleja on kuulunud organisatsiooni, mis kasutab terroristlikke meetodeid ja on ära toodud terrorismivastaste erimeetmete rakendamist käsitleva nõukogu ühise seisukoha lisas sisalduvas isikute, rühmituste ja üksuste loendis, ning on nimetatud organisatsiooni relvastatud võitlust aktiivselt toetanud?
1.

Kas nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (1) (edaspidi „kuues direktiiv”) artikli 24 lõike 3 ja artikli 28i sõnastus „ning välismaal asuva maksukohustuslase poolt tehtud kauba- ja teenusetarnete puhul”, — mida on muudetud nõukogu 14. detsembri 1992. aasta direktiivi 92/111/EMÜ, millega muudetakse direktiivi 77/388/EMÜ ja kehtestatakse lihtsustamismeetmed käibemaksu suhtes (2), artikli 1 punktiga 21 —, ja eeskiri, millega see säte on üle võetud liikmesriigi õigusesse, on vastuolus Euroopa Ühenduse asutamislepinguga (edaspidi „EÜ asutamisleping”), eeskätt diskrimineerimise keeluga (EÜ asutamislepingu artikkel 12), asutamisvabadusega (EÜ asutamislepingu artikkel 43 jj), teenuste osutamise vabadusega (EÜ asutamislepingu artikkel 49 jj) või ühenduses tagatud põhiõigustega (ühenduse õiguses sätestatud võrdsuse põhimõttega), kuna see säte näeb ette, et kuuenda direktiivi artikli 24 (väikeettevõtjate eriskeem) lõikes 2 sätestatud maksuvabastust ei anta liidu kodanikele, kelle alaline elukoht ei ole asjaomase liikmesriigi territooriumil, samal ajal kui liidu kodanikud, kelle alaline elukoht on selle liikmesriigi territooriumil, võivad olla sellest maksust vabastatud, juhul kui asjaomane liikmesriik tagab direktiivi kohaselt väikeettevõtjatele maksuvabastuse?
1.

Kas see, kui liikmesriik kehtestab Somaaliast imporditavate banaanide suhtes siseriikliku maksu, mida faktiliselt ei kohaldata kodumaiste banaanide suhtes (kusjuures neid ei toodeta kas üldse või toodetakse väga vähe) ega kohaldata ühegi teise kodumaise puuvilja suhtes, on vastuolus esimese Yaoundé konventsiooni artikliga 14? Kui vastus eelnevale küsimusele on jaatav, siis:
ET Euroopa Liidu Teataja C 129/2

29. jaanuaril 2009 esitatud hagi — Euroopa Ühenduste Komisjon versus Madalmaade Kuningriik

(Kohtuasi C-41/09)

2009/C 129/03

Kohtumenetluse keel: hollandi

Pooled

Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: advokaadid D. Triantafyllou ja W. Roels)

Kostja: Madalmaade Kuningriik

Hageja nõuded

— Tuvastada, et kuna Madalmaade Kuningriik kohaldas vähendatud käibemaksumäära teatavate elusloomade, eeskätt hobuste, kes pole tavaliselt mõeldud toiduainete ja sööda valmistamiseks, tarnele, impordile ja ühendusesisesele omandamisele, siis on Madalmaade Kuningriik rikkunud kuuenda käibemaksudirektiivi (1) artiklist 12 koosmõjus H lisaga ning käibemaksudirektiivi (2) artiklitest 96, 97 ja 98 ning artikli 99 lõikest 1 koosmõjus III lisaga tulenevaid kohustusi.

— mõista kohtukulud välja Madalmaade Kuningriigilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon on seisukohal, et Madalmaade käibemaksuseadus on vastuolus käibemaksudirektiivi artiklitega 96, 97 ja 98 ning artikli 99 lõikega 1 koosmõjus käibemaksudirektiivi III lisaga, kuna see näeb ette vähendatud käibemaksumäära kohaldamise teatavate elusloomade (eeskätt hobused) tarnele ka siis, kui need loomad ei ole mõeldud toiduainete tootmiseks. Komisjon on seisukohal, et elusloomad — eeskätt hobused —, kes ei ole tavaliselt mõeldud toiduainena kasutamiseks, ei kuulu III lisa rühma 1.

Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt tuleb III lisa rühma 1 nagu iga teist sätet vähendatud käibemaksumäärade kohta kitsalt tõlgendada. Lisaks sellele kohaldatakse vähendatud maksumäära direktiivi III lisa rühma 1 sõnastuse kohaselt toiduainetele ja söödale.

(1) Nõukogu 17. mai 1977.aasta kuues direktiiv 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23).

(2) Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiiv 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (ELT L 45, lk 1).
—

Tuvastada, et kuna Madalmaade Kuningriik on nn Euroregioonid vabastanud käibemaksust personali rendileandmise sotsiaalkultuurilises, tervishoiu- ja haridussektoris, selleks et soodustada tööjõu liikumist, on Madalmaade Kuningriik rikkunud käibemaksudirektiivi (1) artikli 2 lõike 1 punktist c, artiklist 13, artikli 24 lõikest 1 ja artiklist 132 tulenevaid kohustusi;
1.

Kas käesolevas kohtuasjas ilmnenud asjaoludel, kus ettevõtja, kes on valdavalt käibemaksust vabastatud, võtab varade väljaostmise asemel kasutusele nende rentimise skeemi, mis hõlmab vahendavat kolmandat isikut, tuleneb varade rentimise skeemist või mõnest selle osast maksusoodustus, mis on vastuolus kuuenda direktiivi eesmärgiga kohtuasjas C-255/02: Halifax plc, Leeds Permanent Development Services Ltd, County Wide Property Investments Ltd vs. CCE (edaspidi „Halifax”) tehtud otsuse punkti 74 tähenduses?
1.

Kas tegemist on raske mittepoliitilise kuriteoga või Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni eesmärkide ja põhimõtete rikkumisega nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/83/EÜ miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus, ja antava kaitse sisu kohta (1), artikli 12 lõike 2 punktide b ja c tähenduses, kui välismaalane on olnud võitlejana ja ametiisikuna — ajutiselt ka juhtorgani liikmena — pikka aega tegev organisatsioonis (käesolevas asjas PKK-s), mis on riigi (käesolevas asjas Türgi) vastu peetud relvastatud võitluses pidevalt kasutanud ka terroristlikke meetodeid ja on ära toodud terrorismivastaste erimeetmete rakendamist käsitleva nõukogu ühise seisukoha lisas sisalduvas isikute, rühmituste ja üksuste loendis, ning välismaalane on kõrgel positsioonil nimetatud organisatsiooni relvastatud võitlust aktiivselt toetanud?
ET Euroopa Liidu Teataja C 153/25

Eelotsusetaotlus, mille esitas Rechtbank van Eerste Aanleg te Dendermonde (Belgia) 22. aprillil 2009 — Kriminaalmenetlus, milles süüdistatavateks on V.W. Lahousse ja Lavichy B.V.B.A.

(Kohtuasi C-142/09)

2009/C 153/45

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Rechtbank van Eerste Aanleg te Dendermonde

Põhikohtuasja pooled

Süüdistatavad : 1. V.W. Lahousse 2. Lavichy B.V.B.A.

Eelotsuse küsimus

Kas direktiivi 2002/24, eelkõige selle artikli 1 lõike 1 punkti d (mille kohaselt direktiivi ei kohaldata sõidukitele, mis on mõeldud kasutamiseks tänavatel või maastikul peetavatel spordivõistlustel) tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigid võivad laiendada selle direktiivi kohaldamist igasugusele maismaatranspordile (s.t kahe- ja kolmerattaliste mootorsõidukite kasutamisele ka väljaspool avalikke teid ja eravaldusi), muutes selle direktiivi kohaldatavaks ilma erandita sõidukitele, mis on mõeldud kasutamiseks tänavatel või maastikul peetavatel spordivõistlustel?
5)

Kas juhul, kui komisjoni otsust tuleb tõlgendada nii, nagu on näidatud punktis 4 esimese võimaluse puhul, on see otsus kooskõlas sellega, kuidas komisjon on asutamislepingu artiklit 87 tõlgendanud samasugustel juhtudel, mis käsitlevad sotsiaalmaksusoodustuste andmist koolitus- ja töölepingute korral, millega on tegemist 11. mai 1999. aasta otsuses 2000/128/EÜ (mille esemeks on Itaalia Vabariigi seadused ja millele 2002. aasta negatiivse otsuse põhjendustes spetsiaalselt viidatakse) ja 13. mai 2003. aasta otsuses 2003/739/EÜ (mille esemeks on Sitsiilia maakonna seadused)?
1)

Kas direktiivi 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eraprojektide keskkonnamõju hindamise kohta (1) artikli 1 lõiget 5 võib tõlgendada nii, et sellega arvatakse selle direktiivi kohaldamisalast välja niisugused õigusaktid nagu Vallooni piirkonna 17. juuli 2008. aasta dekreet teatavate lubade kohta, mille puhul esinevad üldisest huvist tingitud ülekaalukad põhjused, milles piirdutakse sellega, et märgitakse, et „on ilmnenud üldisest huvist tingitud ülekaalukad põhjused” ehituslubade ja keskkonnalubade ning selles loetletud aktide ja töödega seotud ühtsete lubade andmiseks, ning millega „kinnitatakse” load, mille kohta on märgitud, et „on ilmnenud üldisest huvist tingitud ülekaalukad põhjused”?
2.

Kui esimesele küsimusele tuleb vastata jaatavalt, siis kas niisugused õigusnormid nagu need Kreeka siseriikliku õiguse normid — mis reguleerivad käesolevat vaidlust ja mille alusel on ühelt poolt keelatud hilisema ekspordi eesmärgil erinevatest riigi regioonidest teatavasse regiooni sisse tuua, ladustada ja töödelda kuivatatud viinamarju, millest tehakse rosinaid, kusjuures selles kindlaksmääratud regioonis on lubatud üksnes kohapeal toodetavate kuivatatud viinamarjade töötlemine, ja teiselt poolt on võimalik kaitstud päritolunimetuse tunnustamine üksnes rosinate puhul, mis on töödeldud ja pakendatud asjaomases kindlaksmääratud regioonis, kust need pärinevad — on vastuolus EÜ asutamislepingu artikliga 29, mille kohaselt on keelatud kehtestada koguselisi impordipiiranguid või samaväärse toimega meetmeid?
ET Euroopa Liidu Teataja C 153/30

Eelotsusetaotlus, mille esitas Court of Appeal (Ühendkuningriik) 14. mail 2009 — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs versus Axa UK plc

(Kohtuasi C-175/09)

2009/C 153/59

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Appeal

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Her Majesty’s Commissioners of Revenue and Customs

Vastustaja: Axa UK plc

Eelotsuse küsimused

1. Millised tunnused on maksuvabal teenusel, mille „tulemusel […] toimu[b] raha ülekandmine ning sellega kaasne[b] õigusliku ja finantsolukorra muutumine”? Täpsemalt: a) Kas kõnealust maksuvabastust saab kohaldada teenustele, mida muidu ei peaks osutama ükski rahandusasutus, mis 1) debiteerib ühte kontot, 2) krediteerib vastavalt teist kontot või 3) täidab mingit vahepealset ülesannet ülesannete nr 1 ja 2 vahel? b) Kas kõnealust maksuvabastust saab kohaldada teenustele, mis ei sisalda ühe konto debiteerimist ja teise konto vastavat krediteerimist, kuid mida võib — kui [lk 14] selle tulemuseks on rahaülekanne — pidada selle ülekande põhjuseks?

2. Kas ettevõtja (kes ei ole ise pank) osutab SDC kohtuasjas tehtud otsust arvestades artikli 13 B osa punkti d alapunkti 3 kohaselt maksuvaba teenust, kui ülesanded, mida ta kliendi huvides täidab, 1) hõlmavad kliendile kolmanda isiku poolt tasumisele kuuluva raha kasseerimist, käsitlemist ja edasimaksmist; nimelt järgmisi ülesandeid: a) teabe edastamine kolmanda isiku panka, taotledes (otsekorraldussüsteemis) makset kolmanda isiku pangakontolt ettevõtja enda pangakontole selle kolmanda isiku poolt pangale antud püsivolituse alusel; ning seejärel, kui pank selle makse teostab, b) omaenda pangale korralduse andmine raha ülekandmiseks oma kontolt kliendi pangakontole, kuid 2) ei hõlma a) ühe pangakonto debiteerimist, b) teise pangakonto vastavat krediteerimist või c) mingi vahepealse ülesande täitmist ülesannete a ja b vahel?
ET Euroopa Liidu Teataja C 153/24

Eelotsusetaotlus, mille esitas Tribunale di Genova (Itaalia) 17. aprillil 2009 — Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA — Curatore dott. Alberto Fontana versus Presidenza del Consiglio dei Ministri

(Kohtuasi C-140/09)

2009/C 153/44

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale di Genova

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Fallimento Traghetti del Mediterraneo SpA — Curatore dott. Alberto Fontana

Vastustaja: Presidenza del Consiglio dei Ministri

Eelotsuse küsimus

Kas ühenduse õiguse põhimõtetega ja eelkõige asutamislepingu V jaotise (endine IV jaotis) artiklitega 86, 87 ja 88 on kooskõlas niisugune riigiabi käsitlev siseriiklik õigusnorm nagu on toodud seaduses 684/1974, täpsemalt selle artiklis 19, mis näeb ette võimaluse anda riigiabi — isegi kui seda tehakse ainult ettemaksuna — ilma lepinguteta ja määramata eelnevalt kindlaks täpseid ja rangeid kriteeriumeid, millega välditaks seda, et abi andmine avaldab moonutavat mõju konkurentsile, ning kas sellega seoses on asjakohane abi saaja kohustus kohaldada ametiasutuse kehtestatud tariife?
2.

Juhul kui vastus esimesele küsimusele ei ole ilma piiranguteta jaatav: Kas direktiivi 85/337/EMÜ, mida on muudetud direktiiviga 2003/35/EÜ, artikkel 10a näeb ette, et valitsusvälised organisatsioonid, kes taotlevad juurdepääsu sellise liikmesriigi õiguskaitsele, kelle halduskohtumenetluse seadustik seab eeltingimuseks õiguse kahjustatuse, võivad esitada kaebuse seoses selliste projekti heakskiitmise seisukohast määravate keskkonnaalaste õigusnormide rikkumisega, mis põhinevad vahetult ühenduse õigusel või millega võetakse keskkonnaalased ühenduse õigusnormid üle siseriiklikku õigusse, seega seoses ka selliste normide rikkumisega, mille eesmärk on üksnes üldsuse huvide ja mitte vähemalt ka eraõiguslike isikute õigushüvede kaitse? a) Juhul kui vastus teisele küsimusele on põhimõtteliselt jaatav: Kas keskkonnaalased ühenduse õigusnormid peavad vastama teatavatele sisulistele nõuetele, et neid saaks vaidlustada? b) Juhul kui vastus teise küsimuse punktile a on jaatav: Milliste sisuliste nõuetega (nt vahetu õigusmõju, kaitse-eesmärk, seatud eesmärk) on tegemist?
8.

EÜ artikli 87 lõike 1 rikkumine, sest leiti, et riigiabina määratlemise tingimused ei ole täidetud varalise selektiivsuse vaatepunktist. Isegi kui asuda seisukohale, et Gibraltar kujutab endast iseseisvat võrdlusbaasi, mille puhul on täidetud Assooride kohtuotsuses kehtestatud nõuded, rikuti kohtuotsuses EÜ artikli 87 lõiget 1 varalise selektiivsuse uurimisel, sest Esimese Astme Kohus ei võtnud oma analüüsis arvesse seda, et ettevõtte tulumaksu reformiga, mida Gibraltar soovib läbi viia, luuakse maksukord, mille puhul Gibraltari 29 000 äriühingust 28 798 suhtes on võimalik kohaldada maksustamisel nullmäära. Need äriühingud on meetme tõttu äärmiselt soodsas olukorras ning kuna vaidlustatud kohtuotsuses seda ei tunnistata, siis on rikutud EÜ artikli 87 lõiget 1. Lisaks sellele tuvastas komisjon tegelikult ühise maksusüsteemi olemasolu vastupidiselt kohtuotsuses väidetule.
1.

Kas nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (1), artiklit 1, artikli 2 lõiget 1 ja artikli 6 lõiget 1 ja/või ühenduse õiguse üldpõhimõtteid tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus 1. jaanuaril 2001 jõustunud siseriiklik õigusnorm, mille kohaselt võib töötajatega sõlmida tähtajalisi töölepinguid muude eeltingimuste puudumise korral üksnes seetõttu, et töötajad on saanud 58-aastaseks?
3)

Kas juhul, kui vastus esimesele ja teisele küsimusele on jaatav, võimaldavad määruse (EMÜ) nr 3577/92 artiklid 1, 2 ja 4 vastu võtta siseriiklikke õigusnorme, mille kohaselt võivad laevaomanikud kabotaažiteenuseid osutada üksnes konkreetsetel liinidel, mille selles valdkonnas pädev siseriiklik ametiasutus igal aastal kindlaks määrab, ning eelneva haldusloa alusel, mis on välja antud vastavalt loakorrale, millel on järgmised omadused: i) see puudutab ühtviisi kõiki saari teenindavaid liine, ii) pädevatel siseriiklikel ametiasutustel on võimalus nõustuda esitatud laeva liinil käikulaskmise loa taotlusega, tehes oma kaalutlusõigust kasutades või ilma, et ta määraks eelnevalt kindlaks kohaldatavad kriteeriumid, ühepoolselt muudatusi taotluse elementides mis käsitlevad teenuste osutamise sagedust ja katkestamise perioodi ning tasumäärasid?
ET Euroopa Liidu Teataja C 141/22

Eelotsusetaotlus, mille esitas Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Hispaania) 19. märtsil 2009 — Pedro Manuel Roca Álvarez versus Sesa Start España ETT SA

(Kohtuasi C-104/09)

2009/C 141/40

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Pedro Manuel Roca Álvarez

Vastustaja: Sesa Start España ETT SA

Eelotsuse küsimused

Kas siseriiklik seadus (konkreetselt töötajate põhimääruse artikli 37 lõige 4), millega õigus saada lapse rinnaga toitmiseks palgalist puhkust, mis seisneb tööpäeva lühendamises poole tunni võrra või töölt puudumises ühe tunni vältel, mille võib jagada kahte ossa — kusjuures see on vabatahtlik puhkus, mille eest maksab tasu ettevõtja, kuni laps saab üheksa kuu vanuseks — antakse ainult palgatöötajatest emadele, kuid ei anta seevastu palgatöötajatest isadele, rikub võrdse kohtlemise põhimõtet, mis keelab igasuguse soolise diskrimineerimise ning mida on tunnustatud EÜ artiklis 13, nõukogu 9. veebruari 1976. aasta direktiivis 76/207/EMÜ (1) meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega ning töötingimustega ja direktiivis 2002/73 (2), millega muudetakse nõukogu direktiivi 76/207/EMÜ?

(1) EÜT L 39, lk 40; ELT eriväljaanne 05/01, lk 187.

(2) EÜT L 269, lk 25; ELT eriväljaanne 05/04, lk 255.
2)

Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis: Kas direktiiviga 89/48/EMÜ on kooskõlas EuRAGi § 24 tõlgendus, et Austria õigusteaduse diplomi omandamine ja seejärel täiendavate eksamite sooritamine vähem kui kolme aasta jooksul Hispaania ülikoolis, mis andis õiguse kasutada Hispaania akadeemilist kraadi „Licenciado en Derecho”, ei ole piisavad, et lubada taotluse esitajal sooritada sobivustest Austrias vastavalt EuRAGi § 24 lõikele 1, kui siseriiklike õigusnormide (RAO § 2 lõige 2) alusel nõutav erialase töö kogemus on tõendamata, ka sellisel juhul, kui taotluse esitajal on Hispaanias ilma samaväärset kutsealal praktiseerimise nõuet esitamata lubatud kasutada kutsenimetust „abogado” ja ta on seal kõnealusel kutsealal töötanud kolm nädalat enne taotluse esitamist ning maksimaalselt viis kuud enne esimeses astmes otsuse tegemist?