Kohtuasi T-156/04

Électricité de France (EDF)

versus

Euroopa Komisjon

„Riigiabi — EDF-ile Prantsuse ametivõimude poolt antud abi — Otsus, millega tunnistatakse abi ühisturuga kokkusobimatuks ja määratakse selle tagastamine — Abi saaja menetluslikud õigused — Liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamine — Erainvestori kriteerium”

Üldkohtu otsus (kolmas koda), 15. detsember 2009 II ‐ 4508

Kohtuotsuse kokkuvõte

EÜ artikli 88 lõikes 2 sätestatud uurimise staadiumis peab komisjon küsima asjassepuutuvatelt isikutelt selgitusi. Kuigi huvitatud isikud ei saa tugineda kaitseõigustele, on neil õigus olla kaasatud komisjoni poolt läbiviidavasse haldusmenetlusse määral, mis on vaidluse asjaolusid arvestades kohane. Lisaks sellele peab komisjon algatama ametliku uurimismenetluse ja teavitama sellest huvitatud isikuid, kui tal on pärast esialgset uurimist tõsiseid kahtlusi rahalise meetme ühisturuga kokkusobivuse suhtes. Sellest ilmneb, et komisjoni ei saa kohustada esitama nimetatud menetluse algatamise teatises lõplikku analüüsi kõnealuse abi kohta, vaid piisab sellest, kui komisjon määratleb piisavalt oma uurimise raamistiku, et mitte muuta sisutühjaks huvitatud isikute õigust esitada oma märkusi. Lisaks näeb määruse nr 659/1999 (EÜ artikli 88 kohaldamise kohta) artikkel 6 ette, et kui komisjon on otsustanud algatada ametliku uurimismenetluse, võib ta algatamisotsuses esitada asjakohased faktid ja õigusküsimused kokkuvõtlikult ning anda esialgse hinnangu selle kohta, kas käsitletaval riigi poolt võetud meetmel on abi iseloom, ning esitada põhjused, miks on alust kahelda selle kokkusobivuses ühisturuga. Algatamisotsus peab võimaldama huvitatud isikutel tõhusalt osaleda ametlikus uurimismenetluses, mille raames neil peab olema võimalus esitada omapoolsed argumendid. Selle jaoks on piisav, kui huvitatud isikutele on teada põhjendused, millest lähtudes komisjon asus algul seisukohale, et kõnesolev meede võib kujutada endast ühisturuga kokkusobimatut uut riigiabi. (vt punktid 106–110)

Tühistamishagi raames tuleb hinnata ühenduse õigusakti seaduslikkust akti vastuvõtmise kuupäeval olemasoleva teabe alusel. Eelkõige peab komisjoni keerulisi hinnanguid uurima vaid nende asjaolude alusel, mis olid komisjonile teada nende hinnangute tegemise ajal. Selles osas ei saa komisjonile ette heita, et ta ei ole arvesse võtnud teavet, mida oleks võidud talle haldusmenetluses esitada, kuid mida siiski ei esitatud, kuna komisjon ei ole kohustatud omal algatusel ja oletustele tuginedes uurima, milline on see teave, mida talle võidakse esitada. (vt punktid 125 ja 126)

Selleks et siseriiklikku meedet riigiabiks lugeda, ei tule tõendada abi tegelikku mõju liikmesriikidevahelisele kaubandusele ja tegelikku konkurentsimoonutamist, vaid üksnes uurida, kas abi võib mõjutada seda kaubandust ja kahjustada konkurentsi. Komisjon ei ole kohustatud koostama asjassepuutuva turu tegeliku olukorra, abi saanud ettevõtjate turuosa, konkureerivate ettevõtjate seisundi ja liikmesriikidevahelise kaubanduse kohta majandusanalüüsi. Kui liikmesriigi antud abi tugevdab ettevõtja seisundit ühendusesiseses kaubanduses teiste konkureerivate ettevõtjate suhtes, tuleb lugeda, et abi viimaseid mõjutab. Sellega seoses võib asjaolu, et üks majandusharu on ühenduse tasandil liberaliseeritud, anda tunnistust abi tegelikust või võimalikust mõjust konkurentsile ja liikmesriikidevahelisele kaubandusele. Lisaks ei ole vajalik, et abi saav ettevõtja ise osaleks ühendusesiseses kaubanduses. Kui liikmesriik annab ettevõtjale abi, võidakse siseriiklikku tegevust säilitada või suurendada, mille tagajärjel vähenevad teistes liikmesriikides asutatud ettevõtjate võimalused siseneda selle liikmesriigi turule. Lisaks võib sellise ettevõtja tugevdamine, kes kuni selle ajani ei osalenud ühendusesiseses kaubanduses, panna ta olukorda, mis võimaldab tal siseneda teise liikmesriigi turule. (vt punktid 144–148)

Ettevõtja puhul, kelle aktsiakapital kuulub ametivõimudele, tuleb seega eelkõige hinnata, kas sarnastel asjaoludel oleks avalikku sektorit juhtivate asutustega võrreldava suurusega eraõiguslik investor teinud sama suure kapitalisisendi, põhinedes prognoositavatele kasumlikkuse võimalustele ja jättes kõrvale kõik sotsiaalset, regionaal- või sektoripoliitikat käsitlevad kaalutlused. Asjaoluga, et riigi kui aktsionäri käitumist hinnatakse aruka eraõigusliku investori seisukohast, samas kui tavapärase eraõigusliku investori käitumist niimoodi ei hinnata, ei ole rikutud riigi ja selle eraõigusliku investori võrdse kohtlemise põhimõtet, kuna riik aktsionärina ei ole samas olukorras kui eraõiguslik investor. Erinevalt eraõiguslikust investorist, kes saab oma investeeringute rahastamiseks arvestada üksnes omaenda vahenditega, on riigil juurdepääs rahalistele vahenditele, mis tulenevad avaliku võimu teostamisest, eelkõige maksude kogumisest. Seega ainuüksi asjaolu, et riigil on juurdepääs avaliku võimu teostamisest tulenevatele rahalistele vahenditele, ei saa õigustada, et riigi tegutsemist võiks pidada avaliku võimu teostamise hulka kuuluvaks. Sellisel juhul oleks oht, et aruka eraõigusliku investori kriteeriumi kohaldamine aktsionäriks oleva riigi käitumise suhtes muutuks olematuks või vähemalt oleks ebaproportsionaalselt piiratud, sest riigina on tal paratamatult juurdepääs avaliku võimu teostamisest tulenevatele rahalistele vahenditele, eriti maksutuludele. (vt punktid 230–232)