ET Euroopa Liidu Teataja C 223/22

Massimo Giannini 29. mail 2008. aastal esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu (kolmas koda) 12. märtsi 2008. aasta otsuse peale kohtuasjas T-100/04: Massimo Giannini versus komisjon

(Kohtuasi C-231/08 P)

(2008/C 223/34)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellant: Massimo Giannini (esindajad: advokaadid L. Levi ja C. Ronzi)

Teine menetluspool: Euroopa Ühenduste Komisjon

Apellandi nõuded

— tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 12. märtsi 2008. aasta otsus kohtuasjas T-100/04;

— eelneva tagajärjel rahuldada apellandi poolt esimeses kohtuastmes esitatud nõuded ja seetõttu: — tühistada konkursi COM/A/9/01 konkursikomisjoni otsus (millest hagejale teatati 11. juuni 2003. aasta kirjaga) jätta apellandi nimi kandmata selle konkursi reservnimekirja, ning samuti tühistada, niivõrd kui see on vajalik, otsus (millest hagejale teatati 8. juuli 2003. aasta kirjaga) jätta rahuldamata apellandi taotlus korduseksami läbimiseks, ning tühistada otsus (millest hagejale teatati 2. detsembri 2003. aasta kirjaga) apellandi kaebuse rahuldamata jätmise kohta; — mõista välja kahjuhüvitis varalise kahju eest, mille suuruseks on esiteks vahe pärast ajutise teenistuja lepingu lõppemist saadud töötustoetuse ja palgaastmel A 7/4 oleva ametniku palga vahel, ja teiseks, pärast töötuse perioodi lõppemist, palgaastmel A 7/5 oleva ametniku töötasu summa; ning kahjuhüvitis moraalse kahju eest, mille suuruseks on 1 euro;

— mõista kostjalt välja kõik esimese kohtuastme ja apellatsiooniastme kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Apellant esitab oma apellatsioonkaebuse toetuseks kolm põhilist väidet.

Esimeses väites heidab apellant Esimese Astme Kohtule ette, et viimane rikkus õigust õiglasele kohtupidamisele, ning täpsemalt õigust kohtuasja lahendamisele mõistliku aja jooksul. Esimese Astme Kohtule hagi esitamise hetkest kulus vaidlustatud otsuse tegemiseni neli aastat. Apellandi väitel ei õigustanud sellist kestust ükski erakorraline asjaolu. Selle kohtuasja toimik ei olnud ei eriti paks ega õiguslikult keerukas, ning menetlus oli apellandi jaoks tõesti oluline.

Teises väites toob apellant seejärel välja, et Esimese Astme Kohus rikkus ametnike personalieeskirjade artikleid 4, 27 ja 29 ja kohaldas valesti mõistet „teenistuse huvides” ning eiras hoolitsemiskohustust, mis lasub ühenduse institutsioonidel seoses oma teenistujate ja ametnikega. Apellandi väitel ajas Esimese Astme Kohus selles osas segi ühenduse avalikku teenistusse astumise töölevõtmise reservnimekirja koostamiseks korraldatud avatud konkursi kaudu ja karjääri arengu personalieeskirjades ette nähtud üleviimis- ja edutamismehhanismide abil.

Viimasena, kolmandas väites, toob apellant välja kohtuotsuste põhjendamise kohustuse ja mittediskrimineerimise ning kaitseõiguse tagamise põhimõtete rikkumise Esimese Astme Kohtu poolt ning viimasele hindamiseks esitatud tõendite moonutamise.

Kolmanda väite esimeses osas väidab apellant, et Esimese Astme Kohus rikkus nii mittediskrimineerimise põhimõtet kui põhjendamiskohustust ning tõendite haldamise reegleid, leides et asjaolu, et mõned konkursist osavõtjad olid tuttavad kirjaliku eksami aluseks oleva dokumendi sisuga, ei kujutanud endast mittediskrimineerimise põhimõtte rikkumist, ning nõudmata kostjalt konkreetsete tõendite esitamist selle kohta, et nimetatud asjaolu puhul ei olnud tegemist diskrimineerimisega.

Sama väite teises osas tugineb apellant mittediskrimineerimise põhimõtte rikkumisele ja Esimese Astme Kohtule hindamiseks esitatud tõendite moonutamisele, kuna viimase hinnangul oli konkursikomisjoni koosseis piisavalt stabiilne osavõtjate objektiivse võrdlemise ja hindamise tagamiseks, samas kui toimikumaterjalidest ilmneb vastupidi, et konkursikomisjoni koosseis ei olnud stabiilne ning kostja ei teatanud Esimese Astme Kohtule mitmeid olulisi faktilisi asjaolusid.

Viimaseks tugineb apellant sama väite kolmandas osas uuesti mittediskrimineerimise põhimõtte ja tõendite haldamise reeglite rikkumisele ning samuti kaitseõiguse rikkumisele, mis on seotud Esimese Astme Kohtu järeldustega komisjoniliikmete erapooletuse kohta.