Kohtuasi C‑127/13 P

Guido Strack

versus

Euroopa Komisjon

„Apellatsioonkaebus — Õigus olla ära kuulatud — Seadusega ette kindlaksmääratud kohtusse pöördumise õigus — Institutsioonide dokumentidega tutvumine — Osaline keeldumine võimaldamast apellandil nimetatud dokumentidega tutvuda — Esialgne keeldumisotsus — Vaikimisi keeldumisotsuse tegemine — Vaikimisi tehtud keeldumisotsuse asendamine sõnaselgete otsustega — Põhjendatud huvi pärast sõnaselgete otsuste vastuvõtmist — Dokumentidega tutvumise võimaldamise suhtes kehtivad erandid — Hea halduse huvide tagamine — Isikuandmete ja ärihuvide kaitse”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (teine koda), 2. oktoober 2014

Euroopa Liidu institutsioonid – Dokumentidele üldsuse juurdepääsu õigus – Määrus nr 1049/2001 – Dokumendiga tutvumise võimaldamisest keeldumine põhjendusel, et dokumenti ei ole olemas või see ei ole institutsiooni valduses – Asjaolu, mis ei too endaga kaasa määruse kohaldamatust – Institutsiooni kohustus koostada taotletud dokument – Puudumine

Vt otsuse tekst. (vt punktid 24 ja 88–90)

Määrus nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele ei näe ette võimalust kalduda kõrvale määruse artiklites 7 ja 8 sätestatud tähtaegadest, sest need tähtajad määravad selle, kuidas kulgeb institutsioonide dokumentidega tutvumise menetlus, mille eesmärk on võimaldada dokumentidega tutvumise taotluste kiiret ja lihtsat lahendamist. Kui taotlus käsitleb väga pikka dokumenti või väga paljusid dokumente, on määruse artikli 8 lõikes 1 sätestatud tähtaega lubatud erandjuhul vaid pikendada 15 tööpäeva võrra. Kuigi määruse artikli 6 lõige 3 näeb sellisel juhul ette võimaluse, et institutsioon püüab koos isikuga, kes taotleb institutsiooni dokumentidega tutvumist, leida õiglase lahenduse, saab selline lahendus puudutada üksnes taotletud dokumentide sisu või arvu. Hea halduse huvides võib institutsioon erandlikel asjaoludel keelduda teatud dokumentidega tutvumise võimaldamisest, põhjendusel et dokumentide avaldamisega kaasnev töömaht oleks tutvumistaotluse eesmärkidega võrreldes ebaproportsionaalne. Proportsionaalsuse põhimõttele tuginemine ei anna siiski võimalust muuta määruse nr 1049/2001 sätestatud tähtaegu, riivamata seejuures õiguskindlust. (vt punktid 25, 26 ja 28)

Määrusega nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele kehtestatud korra raames ei too asjaolu, et dokumenti, millega tutvumist taotletakse, ei ole olemas, või et dokument ei ole institutsiooni valduses, endaga kaasa määruse kohaldamatust. Vastavalt määruse nr 1049/2001 artikli 8 lõigetele 1 ja 3 võib administratsioonilt taotletud dokumentidega tutvumise võimaldamisest keeldumise vaidlustada kohtus, sõltumata põhjendusest, millele viidates keelduti tutvumise võimaldamisest, mistõttu ei mõjuta puudutatud isikute kaebeõigust see, kui dokumentidega tutvumise võimaldamisest keeldutakse mõnel määruse nr 1049/2001 artiklis 4 toodud põhjusel või kui väidetakse, et taotletud dokumenti ei ole olemas. Igasugune muu lahendus muudaks liidu kohtul võimatuks kontrollida institutsioonide dokumentidega tutvumise võimaldamisest keeldumise otsuse põhjendatust, kuna institutsiooni kinnitus, et dokumenti ei ole olemas, oleks kohtuliku kontrolli vältimiseks piisav. Vastupidi – institutsioon peab taotlejale vastama ja vajadusel põhjendama oma keeldumist kohtus. Seevastu ei saa ei määruse nr 1049/2001 artikkel 11 ega määruse artikli 6 lõikes 2 ette nähtud abistamiskohustus kohustada institutsiooni koostama dokumenti, mida talt taotletakse, kuid mida ei ole olemas. (vt punktid 39–42 ja 46)

Määrus nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele ei seo määruse artiklist 11 tulenevat registri loomise kohustust otseselt dokumentidega tutvumise õigusega, mis on sätestatud artikli 2 lõikes 1, mistõttu ei ole dokumentidega tutvumise taotlusega võimalik tagada registreerimiskohustuse täitmist. (vt punkt 44)

Üldkohus kehtestab kodukorra artikli 12 kohaselt kriteeriumid, mille alusel jaotatakse kohtuasjad kodade vahel, ning see otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teatajas. Kuna see otsus võimaldab Üldkohtu presidendil teha erandi kohtuasjade kodade vahel jaotamisest ettenähtud järjekorras, tagamaks töökoormuse tasakaalustatud jaotust, ja kuna selle erandi kohaldamine ei ole piiratud hagiavalduse esitamise hetkega, ei välista miski kohtuasja teisele kojale määramist mõnel muul hetkel. Niisugune tõlgendus on eriti oluline seetõttu, et kui töökoormuse tasakaalustatud jaotuse tagamiseks määratakse kohtuasi korrakohase õigusemõistmise huvides teisele kojale, on selle eesmärgiks kohtuasja menetlemine mõistliku aja jooksul kooskõlas Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 teise lõiguga. Kui arvestada veel seda, et sarnaselt kohtuasja algse määramisega ei anna kohtuasja algsest kohtukoosseisule erinevale koosseisule määramine pooltele õigust väljendada sellise kohtukorraldusmeetme kohta eelnevalt oma seisukohta, siis on alusetu argument, et on rikutud õigust olla ära kuulatud enne hagiavalduse uuesti määramist. (vt punktid 50–53)

Kui puuduvad tõendid selle kohta, et Üldkohtu menetluse liiga pikk kestus on mõjutanud vaidluse tulemust, ei too lahendi tegemise mõistliku aja järgimata jätmine endaga kaasa kõnesoleva kohtuotsuse tühistamist. (vt punkt 62)

Kui menetluse väidetavalt ülemäära pika kestusega seoses esitatakse kahju hüvitamise nõue, peab sellise hüvitamisnõude üle otsustama Üldkohus, kellel on selleks pädevus ELTL artikli 256 lõike 1 alusel, ning ta peab seda tegema erinevas kooseisus kui see, mis lahedas selle menetluse aluseks olevat vaidlust, mille kestust kritiseeritakse. (vt punkt 64)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 70, 101, 102, 106, 107, 111 ja 115)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 73, 74, 76–78 ja 136)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 79)

Määruse nr 1049/2001 üldsuse juurdepääsu kohta Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni dokumentidele alusel esitatud taotluse järel edastatud dokumendist kustutatud nimede süstemaatiliselt koodiga asendamise kohustus tähendaks eriti ränka ja tarbetut halduskoormust. Institutsioonid võivad pärast dokumentidega tutvumist taotleva isiku huvide ja tutvumistaotluse menetlemisega kaasneva töömahu vahelise tasakaalu leidmist tugineda hea halduse huvile. (vt punkt 113)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 119)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 128, 130 ja 131)

Liidu kohus ei saa üldjuhul teha liidu institutsioonile ettekirjutusi, ilma et ta sekkuks haldusvõimu pädevusse. Üldkohtul on vastavalt ELTL artiklile 264 võimalik vaid vaidlustatud akt tühistada. Samuti ei näe ELTL artikkel 266 ette võimalust teha institutsioonidele ettekirjutusi. Seda tõdemust ei kummuta Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklil 47 põhinevad argumendid, sest nimetatud artikli eesmärgiks ei ole muuta aluslepingutes ette nähtud kohtuliku kontrolli süsteemi. (vt punktid 145–147)