Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurents – Haldusmenetlus – Komisjoni otsus rikkumise tuvastamise kohta – Komisjonil lasuv kohustus esitada tõend rikkumise ja selle kestuse kohta – Tõendamiskoormise ulatus

(EÜ artikli 81 lõige 1)

2. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise jooksul mitu korda võõrandatud ettevõtja – Mitmed üksteisele järgnevad emaettevõtjad

(Nõukogu määrus nr 1/2003; komisjoni teadaanne 98/C 9/03)

3. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus –Hindamine – Tegeliku majandusliku olukorra arvestamine rikkumise toimepanemise ajal

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 3; komisjoni teadaanne 98/C 9/03)

4. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Kergendavad asjaolud – Ettevõtja passiivne või käsutäitja roll – Hindamiskriteeriumid

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikkel 23; komisjoni teadaanne 98/C 9/03, punkti 3 esimene taane)

5. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Komisjoni kaalutlusõigus – Kohustus tagada, et trahvide summa oleks proportsionaalne asjaomase kauba kogumahuga – Puudumine

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 3)

6. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Ülempiir – Väljaarvutamine – Arvesse võetav käive – Trahv, mis ületab asjaomase toote aastakäibe – Proportsionaalsuse põhimõtte rikkumine – Puudumine

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2)

7. Konkurents – Trahvid – Solidaarvastutus maksmise suhtes – Sellise trahvisumma kindlaksmääramine, mille solidaarselt vastutav ettevõtja peab tasuma – Rikkumise jooksul mitu korda võõrandatud ettevõtja – Mitmed üksteisele järgnevad emaettevõtjad

(Nõukogu määrus nr 1/2003; komisjoni teadaanne 98/C 9/03)

Summary

1. Komisjon peab tõendama mitte ainult kartelli olemasolu, vaid ka selle kestust. Sellega seoses on nõutud, et kui puuduvad tõendid, mis otseselt tõendavad rikkumise kestust, siis esitab komisjon vähemalt tõendid, mis puudutavad ajaliselt piisavalt lähestikku aset leidnud asjaolusid, nii et võib mõistlikult tuvastada, et see rikkumine vältas katkematult kahe täpse kuupäeva vahel.

Olukorras, kus on tuvastatud, et ettevõtja osales rikkumises nii enne kui pärast teatud ajavahemikku, osaledes mitmetel konkurentsivastastel koosolekutel ilma avalikult teatamata, et ta ei loe end seal arutatuga seotuks, võib järeldada, et rikkumine toimus katkematult, kui ettevõtja kutsuti sellel ajavahemikul toimunud konkurentsivastastel koosolekutel osalema, ning et ta mitmel korral vabandas oma puudumise eest.

(vt punktid 41, 42, 46–48)

2. Konkurentsieeskirjade rikkumise eest määratud trahvisummade arvutamisel ei ole iseenesest ebasobiv komisjoni lähenemine, et emaettevõtjale määratakse sama lähtesumma kui tema tütarettevõtjale, kes otseselt kartellikokkuleppes osales, ilma et see lähtesumma oleks jagatud, kui tegemist on mitmete üksteisele järgnevate emaettevõtjatega. Selle arvutusmeetodi kasutamisel on komisjoni eesmärk selle võimaldamine, et emaettevõtjale, keda peetakse rikkumise eest vastutatavaks selle tõttu, et see on talle omistatud, määrataks sama lähtesumma kui see, mis oleks talle määratud juhul, kui ta oleks ise kartellikokkuleppes otseselt osalenud. See on kooskõlas konkurentsipoliitika eesmärgiga ning eelkõige selle poliitika ühe instrumendiga, milleks on trahvid, mille eesmärk on suunata ettevõtjate tegevust konkurentsieeskirjadest kinnipidamisele.

Asjaolu, et üksteisele järgnevatele emaettevõtjatele määratud summade liitmisel saadakse summa, mis ületab nende tütarettevõtjale määratud summat, ei vii iseenesest järelduseni, et komisjoni kohaldatud arvutusmeetod on ilmselgelt ekslik. Võttes arvesse suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta välja toodud metoodika ning karistuste ja sanktsioonide individuaalsuse põhimõtte kohaldamist, on komisjonil seetõttu, et rikkumises osalenud majandusüksuse olemasolu on tuvastatud, õigus pidada sellesse majandusüksusesse kuuluvat või sellele kuulunud ühte juriidilist isikut – olgu siis tegemist emaettevõtja või tütarettevõtjaga – vastutavaks suurema summa maksmise eest kui summa, mida peab tasuma teine juriidiline isik või teised juriidilised isikud, kes moodustavad või moodustasid nimetatud majandusüksuse. Sellest tuleneb, et rikkumise puhul, mille on toime pannud tütarettevõtja, kelle omanikuks on rikkumise ajal olnud järjestikku mitu majandusüksust, ei peeta a priori ebasobivaks seda, et emaettevõtjale määratud summade liitmisel saadakse suurem summa kui tütarettevõtjale määratud summa või liidetud summad.

(vt punktid 74, 76)

3. Konkurentsieeskirjade rikkumise eest määratud trahvisumma arvutamisel peab rikkumise raskuse hindamine tuginema tegelikule majanduslikule olukorrale rikkumise toimepanemise ajal. Sellega seoses on asjakohased tegurid, mida tuleb arvesse võtta, iga ettevõtja suurus ja majanduslik võimsus ning iga ettevõtja poolt toime pandud rikkumise ulatus. Nende aspektide hindamiseks peab tingimata viitama vaatluse all oleva ajavahemiku käibele.

Võrdlusaasta ei pea tingimata olema viimane aasta, mis oli rikkumisele lähim.

Kui trahvide arvutamisel kohaldab komisjon individuaalset lähenemist, mille eesmärk on kohelda otsuse adressaate, kes olid vastutavad ainult emaettevõtjatena, kui rikkumises otseselt osalejaid, siis võrdlusaastaks ei saa ilma teisi asjakohaseid tegureid esitamata olla aasta, mil emaettevõtjast ja tütarettevõtjast moodustatud majandusüksust ei olnud veel olemas.

(vt punktid 91, 93, 95)

4. Suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta punkti 3 esimese taande kohaselt on kergendavaks asjaoluks see, kui ettevõtjal on rikkumise toimepanemises „puhtalt passiivne või käsutäitja roll”, juhul kui see on tõendatud. Passiivne roll eeldab, et asjaomane ettevõtja hoidis „madalat profiili”, mida iseloomustab aktiivse osalemise puudumine konkurentsivastase kokkuleppe või kokkulepete väljatöötamisel.

Tegurite hulgas, mis tõendavad ettevõtja passiivset rolli kartellis, võib arvesse võtta tema märgatavalt ebakorrapärasemat kohtumistel osalemist võrreldes kartellikokkuleppe tavaliste pooltega, tema hilisemat sisenemist rikkumise esemeks olevale turule, sõltumata tema osalemise kestusest, või ka rikkumises osalenud kolmandate ettevõtjate esindajate poolt selle kohta tehtud sõnaselgete avalduste olemasolu.

Pealegi ei tähenda asjaolu, et ühes ja samas kartellis osalevad ettevõtjad võisid olla aktiivsemad kui konkreetne osaleja, automaatselt, et tal oli puhtalt passiivne või käsutäitja roll. Üksnes tema täielikku passiivsust võiks võtta arvesse ning seda peab tõendama selle väite esitanu.

(vt punktid 106–108)

5. Konkurentsieeskirjade rikkumise eest määratava trahvisumma arvutamisel on komisjonil iga trahvi suuruse kindlaksmääramisel kaalutlusõigus ning ta ei ole selles osas kohustatud kohaldama täpset matemaatilist valemit. Määruse nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta artikli 23 lõike 3 kohaselt võetakse trahvisumma määramisel arvesse nii rikkumise raskust kui ka kestust. Lisaks tuleneb trahvisumma reast arvulistest hinnangutest, mis komisjon annab kooskõlas suunistega määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ESTÜ asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta. Selle summa määramine sõltub eelkõige erinevatest asjaoludest, mis on seotud kõnealuse ettevõtja käitumisega, nagu raskendavate või kergendavate asjaolude olemasolu.

Kõnealusest õiguslikust raamistikust ei saa järeldada, et komisjon peab tagama, et sel viisil välja arvutatud ning kartelliosalistele määratud trahvide kogusumma oleks proportsionaalne asjaomase kauba mahuga turul rikkumise teataval aastal, võttes eriti arvesse seda, et rikkumine kestis rohkem kui 20 aastat ja et trahvi suurus sõltub ka asjaomase ettevõtja individuaalse käitumisega seotud muudest asjaoludest.

(vt punktid 141 ja 142)

6. Igal juhul on määruse nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta artikli 23 lõike 2 eesmärk vältida seda, et trahvid oleksid ebaproportsionaalsed. Juhul kui lõplik trahvisumma ei ületa käibest 10% moodustavat ülempiiri, ei saa seda pidada ebaproportsionaalseks selle tõttu, et trahvide kogusumma ületab asjakohase turu kogukäibe, ega ka selle tõttu, et ettevõtja trahv ületab tema asjaomase toote vastava aastakäibe. Käibest 10% moodustavat ülempiiri kohaldatakse ilma, et peaks arvesse võtma kartellikokkuleppes osaleva ettevõtja konkreetset rolli.

Mis puudutab ettevõtja võrdlust selle otsuse adressaatidega, millega viimastele trahve määratakse, siis erinev kohtlemine võib olla otsene tagajärg maksimaalsele piirmäärale, mis on kehtestatud trahvidele määrusega nr 1/2003, mida ilmselt kohaldatakse ainult juhtudel, kui kavatsetud trahvi summa ületab 10% asjaomase ettevõtja käibest. Selline erinev kohtlemine ei kujuta endast võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumist.

(vt punktid 144, 147)

7. Õiguskindluse põhimõte on liidu õiguse üldpõhimõte, mis nõuab eelkõige, et igasugune liidu õigusnorm, eriti kui sellega kehtestatakse või võimaldatakse kehtestada sanktsioone, oleks selge ja täpne, et puudutatud isikud saaksid ühemõtteliselt aru sellest normist tulenevatest õigustest ja kohustustest ja et nad võiksid tegutseda vastavalt olukorrale.

Kui emaettevõtja ja tema tütarettevõtja kujutavad või on endast kujutanud ühte majandusüksust, mis osales kartellikokkuleppes, siis komisjonil on õigus neid panna solidaarselt vastutama konkurentsieeskirjade rikkumise eest.

Juhul kui tütarettevõtja kuulus järjestikku mitmele emaettevõtjale, siis ei välista miski, et komisjon peab tütarettevõtjale määratud trahvi tasumise eest solidaarselt vastutavaks erinevaid emaettevõtjaid. Seevastu otsus, mis annab komisjonile pealegi täieliku vabaduse, kas nõuda trahv sisse ühelt või teiselt juriidiliselt isikult, mida kohaldades võib komisjon seega otsustada, et ta nõuab sisse kogu või osa trahvist tütarettevõtjalt või ühelt või kõikidelt emaettevõtjalt, kes järjestikku tütarettevõtjat kontrollisid, kuni trahv on täielikult tasutud, seab – ilma, et oleks võimalik välja tuua trahvide hoiatava mõju põhjendust – ühelt emaettevõtjalt tegelikult sissenõutud summa sõltuvusse summadest, mis on sisse nõutud teistelt. Kuna need emaettevõtjad ei ole kunagi koos moodustanud majandusüksust, ei teki solidaarset vastutust. Karistuste ja sanktsioonide individuaalsuse põhimõte nõuab, et ühe emaettevõtja poolt tegelikult makstud summa ei ületa tema solidaarse vastutuse määra. Osas, milles otsuses ei täpsustata emaettevõtjatele kuuluvat määra, andes samal ajal komisjonile täieliku vabaduse järjestikuste emaettevõtjate – kes ei moodustanud kunagi koos majandusüksust – solidaarvastutuse rakendamiseks, on see otsus vastuolus komisjoni kohustusega, mis tal õiguskindluse põhimõtte kohaselt on ja mille sisu on anda neile ettevõtjatele võimalus ühemõtteliselt teada trahvi täpne suurus, mida nad peavad tasuma seoses ajavahemikuga, mille ulatuses nad on rikkumise eest tütarettevõtjaga solidaarselt vastutavad. Selline otsus rikub nii õiguskindluse kui ka karistuste ja sanktsioonide individuaalsuse põhimõtet.

(vt punktid 161, 163–167, 169 ja 170)