ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(teine koda)

24. september 2009

Kohtuasi F‑36/08

Arno Schell

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Avalik teenistus – Ametnikud – Edutamine – Eelispunktide andmine peadirektorite poolt – 2007. aasta edutamine

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, millega A. Schell palub tühistada karjääriarengu aruanne ajavahemiku 1. jaanuar 2006 kuni 31. detsember 2006 kohta ja 2007. aasta edutamise raames eelispunktide andmise küsimuses peadirektorite poolt koostatud ametlikud kavatsused.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Mõista kohtukulud välja hagejalt.

Kokkuvõte

Ametnikud – Hindamine – Karjääriarengu aruanne

(Personalieeskirjad, artiklid 43 ja 45)

Komisjoni poolt vastu võetud personalieeskirjade artikli 43 üldiste rakendussätete artikli 8 lõikest 7 ei saa järeldada, et administratsioonil on kohustus võrrelda hinnatavaid ametnikke nende karjääriarengu aruande koostamiseks. Nimetatud sätet tuleb tõlgendada selle kontekstis. Kõigepealt, kuigi personalieeskirjade artikkel 43 paneb kohustuse hinnata karjääriarengu aruande vormis vähemalt üks kord kahe aasta jooksul iga ametniku pädevust, tulemuslikkust ja tööalast käitumist, ei näe personalieeskirjad ette, et see hindamine on võrdlev, nagu see on personalieeskirjade artikli 45 puhul. Vastupidi, üldiste rakendussätete artikli 8 lõike 5 kohaselt toimub hindamine tulemuslikkuse lahtris igale ametnikule omaseid saavutatavaid eesmärke arvestades. Lisaks kujutab üldiste rakendussätete artikli 8 lõike 7 esimeses lõigus viidatud kontroll endast eeltingimust nimetatud artikli teises lõigus sätestatud konsulteerimisele, mille eesmärk on teostada igas peadirektoraadis järelevalvet selle üle, et teenete hindamine oleks hindamise raames ühetaoline. Eeltoodust tuleneb, et üldiste rakendussätete artikli 8 lõikes 7 sisalduvat viidet teenete võrdlemisele tuleb mõista nii, et tegemist on ühe asjaoluga, mis võimaldab läbi viia hinnangute ühetaolisuse kontrolli, mitte aga see ei tähenda, et karjääriarengu aruandeid saab koostada alles pärast kõikide ametnike teenete võrdlemist.

(vt punktid 37–39 ja 41)

Viited:

Avaliku Teenistuse Kohus: 13. detsember 2007, kohtuasi F‑42/06: Sundholm vs. komisjon (EKL AT 2007, lk I‑A‑1‑0000 ja II‑A‑1‑0000, punkt 31).
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(teine koda)

10. september 2009

Kohtuasi F‑9/08

Eckehard Rosenbaum

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Avalik teenistus – Ametnikud – Ametisse nimetamine – Uue palgaastme ja ‑järgu määramise taotlus – Palgaastme ja ‑järgu määramine – Personalieeskirjade XIII lisa artikli 13 kohaldamisala – Töökogemuse arvessevõtmine – Töölevõtmine konkursi palgaastmele – Personalieeskirjade artikkel 31 – Diskrimineerimiskeelu põhimõte – Töötajate vaba liikumine

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, millega E. Rosenbaum palub eelkõige tühistada komisjoni 13. veebruari 2007. aasta otsus, millega ta määrati palgaastme AD 6 järku 2.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Jätta hageja kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja komisjoni kohtukulud. Jätta kostja toetuseks menetlusse astunud Euroopa Liidu Nõukogu kohtukulud tema enda kanda.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hagi – Ese – Ettekirjutus haldusorganile – Vastuvõetamatus

(EÜ artikkel 233; personalieeskirjad, artikkel 91)

2. Ametnikud – Personalieeskirjad – Määrus, millega muudetakse personalieeskirju – Üleminekusätted uuele karjäärisüsteemile üleminekuks

(Personalieeskirjad, XIII lisa artikli 12 lõige 2 ja artikkel 13)

3. Tühistamishagi – Väited – Ainetu väide – Mõiste

1. Avaliku Teenistuse Kohus ei tohi teha põhimõttelisi otsuseid või ettekirjutusi ühenduse institutsioonile ja seda sõltumata EÜ artiklis 233 sisalduvast üldisest kohustusest, mille kohaselt tühistatud akti võtnud institutsioon peab võtma tühistava kohtuotsuse täitmiseks vajalikke meetmeid.

(vt punkt 21)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 28. oktoober 2004, kohtuasi T‑76/03: Meister vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (EKL AT 2004, lk I‑A‑325 ja II‑1477, punkt 38).

Avaliku Teenistuse Kohus: 16. mai 2006, kohtuasi F‑55/05: Voigt vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑1‑15 ja II‑A‑1‑51, punktid 23 ja 25).

2. Personalieeskirjade XIII lisa sätted ei näe ette, et see lisa ei ole enam tervikuna kohaldatav pärast 30. aprilli 2006. Ainult selle lisa teatud sätete kohaldamine on piiratud ajavahemikuga 1. mai 2004 kuni 30. aprill 2006. Kuna personalieeskirjade XIII lisa artikli 13 osas ei ole tehtud sellist märkust, ei saa asuda seisukohale, et nimetatud säte kuulub selliste sätete gruppi ning et seda kohaldatakse ainult nimetatud ajavahemikul, ning seda isegi arvestades lisa artikli 12 lõiget 2.

(vt punktid 31 ja 32)

3. Kui väide, juhul kui see on põhjendatud, ei saa kaasa tuua vaidlustatud akti tühistamist, tuleb seda väidet pidada ainetuks.

(vt punkt 41)

Viited:

Euroopa Kohus: 21. september 2000, kohtuasi C‑46/98 P: EFMA vs. nõukogu (EKL 2000, lk I‑7079, punktid 37 ja 38).
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(esimene koda)

7. juuli 2009

Kohtuasi F‑54/08

Marjorie Danielle Bernard

versus

Euroopa Politseiamet (Europol)

Avalik teenistus – Europoli töötajad – Teenistuse lõpetamine – Lepingu pikendamata jätmine – Ilmne hindamisviga – Menetlust korraldav meede – Vajaduse äralangemine

Ese: Euroopa Liidu lepingu artiklil K.3 põhineva Euroopa Politseiameti konventsiooni (Europoli konventsioon) artikli 40 lõike 3 ja Europoli personalieeskirjade artikli 93 lõike 1 alusel esitatud hagi, millega M. D. Bernard palub kõigepealt tühistada Europoli direktori 31. juuli 2007. aasta otsus, millega keelduti tema lepingut pikendamast pärast 31. maid 2008 ja Europoli direktori 29. veebruari 2008. aasta otsus, millega jäeti rahuldamata eelnev halduskaebus eespool viidatud 31. juuli 2007. aasta otsuse peale, seejärel edastada katseaja lõpu aruanne 25. veebruarist 2004 ning lõpuks mõista kohtukulud välja Europolilt.

Otsus: Vajadus 25. veebruari 2004. aasta katseaja lõpu aruande edastamise taotluse lahendamiseks on ära langenud. Tühistada Europoli direktori 31. juuli 2007. aasta otsus, millega keelduti hageja lepingu pikendamisest pärast 31. maid 2008. Mõista kohtukulud välja Europolilt.

Kokkuvõte

Ametnikud – Ajutised teenistujad – Töölevõtmine – Tähtajalise lepingu pikendamine – Administratsiooni kaalutlusõigus – Europoli töötajad

(Europoli personalieeskirjad, artikkel 6)

Põhimõtteliselt on administratsioonil lai kaalutlusõigus ajutiste teenistujatega sõlmitud tähtajaliste lepingute pikendamisel ning ühenduste kohtu kontroll peab piirduma sellega, kas on tehtud ilmne viga või võimu kuritarvitatud.

Siiski hetkest, mil administratsioon kehtestas lepingute pikendamise protsessi läbipaistvuse tagamiseks erikorra, on selle korra sisseseadmine kui institutsiooni enesepiirang oma kaalutlusõigusele ning see muutis lepinguliste töötajate esialgset korda, mida iseloomustas tähtajaliste lepingute ebakindlus, tuues sisse teatud tingimustel lepingute pikendamise põhimõtte. Ühenduse institutsiooni otsus, mis on teatavaks tehtud kõikidele töötajatele ning mis täpsustab lepingute pikendamise või pikendamata jätmise valdkonnas kohaldatavaid kriteeriume ja menetlust, kujutab endast sisejuhist ja seda tuleb sellisena pidada soovituslikuks tegevusjuhiseks, mida administratsioon loeb endale siduvaks ning administratsioon ei saa seda järgimata jätta ilma selgitama põhjusi, mis ajendasid seda tegema, kuna on oht rikkuda võrdse kohtlemise põhimõtet.

Kuna Europol kehtestas sisejuhisega erikorra, milles sätestati põhimõte lepingu pikendamisest teatud tingimustel, milleks on teenistuja ametioskused, mida hinnatakse hindamisaruande põhjal ja mis peavad olema vähemalt rahuldavad, siis ilmne hindamisviga on tehtud otsusega, millega keelduti lepingut pikendamast põhjendusel, et teenistuja ametioskused on ebarahuldavad, samas kui ta sai hindamisaruandes kokkuvõttes rahuldavaid hindeid.

(vt punktid 46–48, 50, 51 ja 53)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 1. märts 2005, kohtuasi T‑258/03: Mausolf vs. Europol (EKL AT 2005, lk I‑A‑45 ja II‑189, punktid 23, 25, 26, 47–49).
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(esimene koda)

23. november 2010

Kohtuasi F-75/09

Fritz Harald Wenig

versus

Euroopa Komisjon

Avalik teenistus – Ametnikud – Abitaotlus – Au ja süütuse presumptsiooni riive

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, millega F. H. Wenig palub esiteks tühistada otsused, millega jäeti rahuldamata hageja esitatud abitaotlused, ja teiseks nõue hüvitada nende otsuste väidetava õigusvastasusega tekitatud kahju.

Otsus: Jätta F. Wenig’i hagi rahuldamata. Mõista kohtukulud välja hagejalt.

Kokkuvõte

Ametnikud – Haldusorgani abistamiskohustus – Ulatus

(Personalieeskirjad, artikkel 24)

Personalieeskirjade artikli 24 esimesest lõigust tuleneva administratsiooni abistamiskohustuse kohaselt peab administratsioon teenistuskorda ja rahu häiriva vahejuhtumi korral vastavalt konkreetsetele asjaoludele sekkuma piisavalt jõuliselt ning reageerima kiirelt ja hoolikalt, et teha kindlaks faktilised asjaolud ning põhjusi teades teha sobivad järeldused. Selleks piisab, kui ametnik, kes taotleb oma institutsioonilt abi, esitab esialgsed tõendid sellise rünnaku toimumise kohta, mis tema suhtes väidetavalt on toime pandud. Selliste asjaolude esinemisel peab asjaomane institutsioon võtma sobivaid meetmeid – eelkõige läbi viima uurimise, et tuvastada koostöös kaebajaga kaebuse aluseks olevad faktilised asjaolud.

Abistamiskohustuse tingimus ei ole see, et eelnevalt oleks tuvastatud sellise tegevuse õigusvastasus, mille tõttu ametnik abi palub. Pealegi oleks niisugune tingimus vastuolus abitaotluse enda eesmärgiga neil sagedatel juhtudel, kui taotlus on esitatud kõnealuse tegevuse õigusvastaseks tunnistamiseks läbi kohtumenetluse, kus institutsioon abi osutab.

Kuigi personalieeskirjade artikli 24 esimeses lõigus sätestatud abistamiskohustus on ametnikule oluline personalieeskirjadest tulenev tagatis ning selle tingimus ei ole see, et eelnevalt oleks tuvastatud sellise tegevuse õigusvastasus, mille tõttu ametnik abi palub, peab ametnik lisaks esitama andmeid, mis esmapilgul lubaks arvata, et see tegevus on ametniku vastu suunatud tema staatuse ja ametikohustuste tõttu ning on kohaldatava siseriikliku õiguse kohaselt õigusvastane. Kui ametnikule selliseid nõudeid ei esitatakse, siis oleks administratsioon kohe, kui üks tema ametnikest esitab kaebuse asjaolude tõttu, mis on väidetavalt seotud ametikohustuste täitmisega, kohustatud abistama ametnikku sõltumata asjaoludest, kaebuse tõsidusest ja eduvõimalusest.

Lisaks ei pea administratsioon aitama ametnikku, keda täpsete ja asjakohaste tõendite alusel kahtlustatakse oma ametikohustuste tõsise rikkumises, mille eest võib algatada distsiplinaarmenetluse, isegi kui selline rikkumine on toimunud kolmandate isikute nõuetevastase tegevuse tõttu.

(vt punktid 46–49)

Viited:

Euroopa Kohus: 26. jaanuar 1989, kohtuasi 224/87: Koutchoumoff vs. komisjon (EKL 1989, lk 99, punktid 5 ja 16).

Avaliku Teenistuse Kohus: 16. jaanuar 2007, kohtuasi F-115/05: Vienne jt vs. parlament (EKL AT 2007, lk I-A-1-9 ja II-A-1-47, punkt 51).
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(teine koda)

28. oktoober 2010

Kohtuasi F-92/09

U

versus

Euroopa Parlament

Avalik teenistus – Ametnikud – Teenistusest vabastamise otsus – Hoolitsemiskohustus – Ametialane ebapädevus – Tervislikud põhjused

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, millega hageja palub tühistada parlamendi 6. juuli 2009. aasta otsus, millega ta 1. septembrist 2009 teenistusest vabastati, ning mõista välja esialgu 15 000 euro suurune hüvitis mittevaralise kahju eest, mida ta enda hinnangul kandis.

Otsus: Tühistada Euroopa Parlamendi 6. juuli 2009. aasta otsus, millega vabastati U teenistusest. Ülejäänud osas jätta hagi rahuldamata. Mõista kõik kohtukulud välja parlamendilt.

Kokkuvõte

Ametnik – Ebapädevuse tõttu teenistusest vabastamine – Hoolitsemiskohustus

Hoolitsemiskohustusest tulenevalt peab administratsioon juhul, kui esineb kahtlusi selle kohta, kas ametniku raskustel oma ülesannete täitmisel on meditsiiniline põhjus, tegema kõik vajaliku selle kahtluse kummutamiseks, enne kui võetakse vastu otsus selle ametniku teenistusest vabastamise kohta.

Kõnealune nõue kajastub ka ametnike ametialase ebapädevuse võimalike juhtumite tuvastamise ja lahendamise suhtes kohaldatava parandusmenetluse sise-eeskirjas, sest selles artiklis 8 on ette nähtud, et lõpphindajal tuleb teatavatel tingimustel pöörduda parlamendi meditsiinitalituse poole, kui talle on teada asjaolud, mis viitavad sellele, et ametnikule etteheidetaval käitumisel võib olla meditsiiniline põhjus.

Lisaks on hoolitsemiskohustusest tulenev administratsiooni vastutus oluliselt suurem, kui tegemist on sellise ametniku erilise olukorraga, kelle puhul esineb kahtlusi tema vaimse tervise suhtes ning seetõttu ka tema võime suhtes oma huve adekvaatselt kaitsta.

Juhul, kui ametnik ei ole võimeline enda huve kaitsma ega tajuma oma haiguse olemasolu, võib institutsioonil tekkida kohustus ise tegutseda, ning seda enam, kui asjaomast ametnikku ähvardab teenistusest vabastamine ja ta on seetõttu kaitsetus olukorras. Sellest tulenevalt on administratsiooni ülesanne niisuguses eriolukorras veenda hagejat läbima täiendavat arstlikku läbivaatust, tuginedes eelkõige personalieeskirjade artikli 59 lõike 5 kohasele institutsiooni õigusele nõuda, et tema teenistuses olev arst saaks ametniku läbi vaadata, mis võimaldab institutsioonil saata ametnik omal algatusel puhkusele, kui see on vajalik tema tervisliku seisundi tõttu.

Asjaomase isiku arstlik läbivaatus peab aga leidma aset enne, kui tehakse kavatsetud teenistusest vabastamise otsus, mis võib olla õigustatud, kui läbivaatuse teinud arst on tõepoolest välistanud hagejale etteheidetava käitumise meditsiinilised põhjused.

(vt punktid 65–67, 85 ja 88)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 26. veebruar 2003, kohtuasi T-145/01: Latino vs. komisjon (EKL AT 2003, lk I-A-59 ja II-337, punkt 93).

Avaliku Teenistuse Kohus: 13. detsember 2006, kohtuasi F-17/05: de Brito Sequeira Carvalho vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I-A-1-149 ja II-A-1-577, punkt 72).
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(kolmas koda)

28. oktoober 2010

Kohtuasi F-6/09

Soukaïna Fares

versus

Euroopa Komisjon

Avalik teenistus – Lepingulised töötajad – Palgaastme määramine – Töökogemuse arvessevõtmine

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, millega komisjoni lepinguline töötaja S. Fares palub sisuliselt tühistada teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse otsuse, millega ta määrati lepinguliste töötajate III tegevusüksuse palgaastmele 8, nagu see otsus tuleneb tema 28. märtsi 2008. aasta lepingulise töötaja töölepingust.

Otsus: Tühistada komisjoni otsus, millega hageja määrati lepinguliste töötajate III tegevusüksuse palgaastmele 8, nagu see otsus tuleneb hageja 28. märtsi 2008. aasta lepingulise töötaja töölepingust. Jätta kohtukulud komisjoni kanda.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Lepingulised töötajad – Töölevõtmine – Palgaastme määramine – Töökogemuse arvessevõtmine – Teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutuse kaalutlusõigus – Kohtulik kontroll – Piirid

(Muude teenistujate teenistustingimused, artikli 86 lõige 1)

2. Ametnikud – Lepingulised töötajad – Töölevõtmine – Palgaastme määramine – Töökogemuse arvessevõtmine

(Muude teenistujate teenistustingimused, artikli 86 lõige 1; komisjoni üldised rakendussätted, artikli 7 lõige 3)

1. Kui institutsioon kasutab oma laia kaalutlusõigust töökogemuse tunnustamisel, peab ta järgima kõiki kohaldatavaid sätteid, ilma ilmset hindamisviga tegemata. Sellega seoses peab liidu kohtu kontroll piirduma selle kindlakstegemisega, kas teenistuslepingute sõlmimise pädevusega asutus ei ole rikkunud õigusnormi ning kasutanud oma kaalutlusõigust ilmselgelt valesti.

(vt punktid 39 ja 40)

2. Selleks et teha kindlaks, kas lepingulise töötaja varasemat töökogemust saab võtta arvesse töötaja palgaastme määramisel, tuleb komisjoni lepinguliste töötajate töölevõtmise ja töötamise korra üldiste rakendussätete artikli 7 lõiget 3 mõista nii, et see ei tähenda mitte ainult lepingulise töötaja varasema ametikoha kirjelduse kontrollimist, vaid ka vajadusel töötaja poolt sel ametikohal täidetud ülesannete konkreetset analüüsi ja seda selleks, et määrata kindlaks nende ülesannete tegelikuks täitmiseks vajalik kvalifikatsioon. Teisisõnu, kuigi praktikas piisab enamikel juhtudel ametikirjelduse põhjal selle kindlakstegemisest, kas töökogemust saab lepingulise töötaja palgaastme määramisel arvestada, ei saa komisjon keelduda asjaomase isiku varem täidetud ülesannete konkreetselt analüüsimisest, kui töötaja esitab usutavaid tõendeid, et tema poolt praktikas täidetud ülesanded ei vasta tema ametikoha formaalsele kirjeldusele.

(vt punkt 63)
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(teine koda)

28. oktoober 2010

Kohtuasi F-31/09

Isabelle Noël

versus

Euroopa Liidu Nõukogu

Avalik teenistus – Ametnikud – Palgaastme määramine – Ametnikuks nimetatud kohalikud töötajad – Personalieeskirjade XIII lisa artikkel 10 – Muude teenistujate teenistustingimuste lisa artikkel 3

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, millega I. Noël palub tühistada ametisse nimetava asutuse 13. novembri 2006. aasta otsuse, millega ta nimetati katseajal olevaks ametnikuks palgaastme AST 1 järku 1, osas milles see otsus mõjutab tema teenistuskäiku AST 1–AST 7.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Jätta hageja kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja nõukogu kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnikud – Töölevõtmine – Palgaastme määramine – Sisekonkursi tulemusel ametnikuks nimetatud kohalik töötaja

(Personalieeskirjad, artikkel 31; XIII lisa artikkel 10; muude teenistujate teenistustingimused, lisa artikli 1 lõige 1 ja artikkel 3)

Võrdse kohtlemise põhimõtte rikkumisega ei ole tegemist tingimusel, et eri kategooria ametnike erinev kohtlemine on põhjendatud objektiivse ja mõistliku kriteeriumi alusel ning et need erinevused on proportsionaalsed asjaomase eristamisega taotletava eesmärgi suhtes; seda põhimõtet kohaldatakse analoogia alusel juhul, kui erinevaid olukordi käsitletakse ühtemoodi.

Personalieeskirjade reformi eesmärk oli eelkõige endiste B-, C- ja D-kategooriate liitmine üheks AST tegevusüksuseks. Selleks et võtta arvesse nendesse kategooriatesse töölevõtmise erinevusi, nähti ette, et endiste C- ja D-kategooriate ametnike karjäär piirduks teatud palgaastmetega, milleks olid vastavalt AST 1–7 ja AST 1–5; samas oli asjaomastel ametnikel nendest palgaastmetest kõrgemale edutamiseks olemas võimalus osaleda atesteerimismenetluses. Neid kaalutlusi arvestades on asjaolu, et administratsioon samastab sisekonkursi tulemusel ametnikuks nimetatud kohalikke töötajaid muude teenistujate teenistustingimuste lisa artiklit 3 kohaldades vastavalt nende tööülesannetele endiste C- ja D-kategooria ametnikega selleks, et teha kindlaks, millisele palgaastmele neid nimetada, põhjendatud objektiivse ja mõistliku kriteeriumi alusel, milleks on selle vältimine, et endiste C- või D-kategooria ametnikega samu ülesandeid täitvaid kohalikke töötajaid ei koheldaks paremini kui esimesena nimetatuid. Lisaks järgib ametnikuks saanud kohalike töötajate ja endiste C- või D-kategooriate ametnike ühetaoline kohtlemine proportsionaalsuse nõuet, kuna administratsiooni ülesanne on personalieeskirjade XIII lisa artikli 10 kohaldamiseks määrata kindlaks, milline on igale kohalikule töötajale võrdväärne vana nimestiku kategooria vastavalt nende täidetud ametiülesannetele.

(vt punkt 21)

Viited:

Avaliku Teenistuse Kohus: 19. juuni 2007, kohtuasi F-54/06: Davis jt vs. nõukogu (EKL AT 2007, lk I-A-1-165 ja II-A-1-911, punkt 64 ja seal viidatud kohtupraktika).
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(kolmas koda)

13. aprill 2011

Kohtuasi F-29/09 REV

Giorgio Lebedef ja Trevor Jones

versus

Euroopa Komisjon

Avalik teenistus – Kohtuotsuse teistmine – Uus asjaolu – Puudumine – Vastuvõetamatus

Ese: Hagi, millega G. Lebedef ja T. Jones paluvad Avaliku Teenistuse Kohtu 30. septembri 2010. aasta otsuse kohtuasjas F-29/09: Lebedef ja Jones vs. komisjon teistmist.

Otsus: Jätta teistmisavaldus vastuvõetamatuse tõttu rahuldamata. Jätta kohtukulud hagejate kanda. Jätta komisjoni nõuete toetuseks menetlusse astuja Euroopa Liidu Nõukogu kohtukulud tema enda kanda.

Kokkuvõte

1. Menetlus – Kohtuotsuse teistmine – Avalduse vastuvõetavuse tingimused – Uus asjaolu – Mõiste

(Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 44)

2. Menetlus – Kohtuotsuse teistmine – Avalduse vastuvõetavuse tingimused – Uus asjaolu – Tõendamiskoormis

(Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 44 esimene lõik; Avaliku Teenistuse Kohtu kodukord, artikli 119 lõige 2)

1. Euroopa Kohtu põhikirja artikli 44 esimesest lõigust nähtub, et avalduse kohtuotsuse teistmiseks võib üksnes esitada enne kohtuotsuse kuulutamist aset leidnud sellise seiga teadasaamisel, mis oma olemuselt on otsustav ja mis otsuse langetamise ajal ei olnud Avaliku Teenistuse Kohtule ega teistmist taotlevale poolele teada. Selle sätte teise lõigu kohaselt võib kohus analüüsida asja sisuliselt alles siis, kui ta selgesõnaliselt sedastab uue seiga olemasolu, tunnistab, et selle olemus lubab võtta asja teistmisele, ja kuulutab avalduse selle alusel vastuvõetavaks.

(vt punkt 22)

2. Euroopa Kohtu põhikirja artikli 44 esimese lõigu ja Avaliku Teenistuse Kohtu kodukorra artikli 119 lõike 2 alusel esitatud Avaliku Teenistuse Kohtu otsuse teistmise avalduse raames peab teistmist taotlev pool tõendama, et ta sai teada asjaoludest, mis leidsid aset enne kohtuotsuse kuulutamist ning mis tema arvates põhjendavad kohtuotsuse teistmist, alles pärast kohtuotsuse kuulutamist.

(vt punkt 24)
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(esimene koda)

24. märts 2011

Kohtuasi F-104/09

Diego Canga Fano

versus

Euroopa Liidu Nõukogu

Avalik teenistus – Ametnikud – Edutamine – 2009. aasta edutamine – Edutamata jätmise otsus – Teenete võrdlev hindamine – Ilmne hindamisviga – Tühistamishagi – Kahju hüvitamise nõue

Ese: ELTL artikli 270 alusel, mida Euratomi asutamislepingu artikli 106a alusel kohaldatakse Euratomi asutamislepingule, esitatud hagi, milles D. Canga Fano palub tühistada otsus jätta ta 2009. aasta edutamise raames palgaastmele AD 13 edutamata ja mõista nõukogult tema kasuks välja 200 000 euro suurune summa hagejale väidetavalt tekitatud mittevaralise ja ametialase kahju hüvitamiseks.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Mõista kõik kohtukulud välja hagejalt.

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Edutamine – Teenete võrdlev hindamine – Administratsiooni kaalutlusõigus

(Personalieeskirjad, artikkel 45)

2. Ametnikud – Edutamine – Menetlus

1. Edutamise kandidaatideks olevate ametnike teenete võrdlevaks hindamiseks personalieeskirjade artikli 45 alusel administratsioonile antud ulatuslikku kaalutlusõigust piirab vajadus viia kandidaatide teenete võrdlev hindamine läbi hoolsalt ja erapooletult ning nii, et see oleks teenistuse huvides ja vastavuses võrdse kohtlemise põhimõttega. Praktikas tuleb see hindamine läbi viia võrdsel alusel ning võrreldavatest infoallikatest ja andmetest lähtudes.

Säilitades ametisse nimetava asutuse kaalutlusõiguse kasuliku mõju, on siinjuures viga ilmne juhul, kui see on kergesti äratuntav ja selle saab hõlpsalt tuvastada, võttes arvesse seadusandja poolt edutamisotsustele kehtestatud tingimusi.

(vt punktid 34 ja 35)

Viide:

Esimese Astme Kohus: 15. september 2005, kohtuasi T-132/03: Casini vs. komisjon (punkt 53).

2. Hindamismenetluses kohaldatavad eeskirjad ei näe ette, et hindajad peavad võtma seisukoha küsimuses, kas hinnatav ametnik väärib edutamist. Juhul kui hindajad omal algatusel soovitavad ühe või teise oma üksuse liikme edutamist, väljendavad nad arvamust, mis ei ole ametisse nimetavale asutusele kuidagi siduv, kuna edutamine toimub alles pärast kõikide nende institutsiooni ametnike teenete võrdlevat hindamist, kes on samal palgaastmel edutatavad. Seetõttu ei saa sellised hinnangud olla sama kaalukad kui need, mis tulenevad asjaoludest, mida hindaja on kohustatud hindama. Teiseks on ametisse nimetaval asutusel õigus ametnikku edutada, kui ta leiab, et see on põhjendatud, isegi kui hindamisaruandes edutamist pooldavad märkused puuduvad.

(vt punkt 60)