Kohtuasi C‑344/15

National Roads Authority

versus

The Revenue Commissioners

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Appeal Commissioners)

Eelotsusetaotlus – Ühine käibemaksusüsteem – Direktiiv 2006/112/EÜ – Artikli 13 lõike 1 teine lõik – Teedevõrgu haldamine ja kasutamise võimaldamine teemaksu tasumise eest – Avalik-õigusliku asutuse tegevus, mida ta teostab ametivõimuna – Eraettevõtjate osalemine – Oluline konkurentsi moonutamine – Tegeliku või potentsiaalse konkurentsi esinemine

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (kuues koda), 19. jaanuar 2017

Maksualaste õigusaktide ühtlustamine – Ühine käibemaksusüsteem – Maksukohustuslased – Avalik-õiguslikud asutused – Maksukohustuse kohaldamata jätmine tegevuse puhul, mis kujutab endast tegevust ametivõimudena – Erandid – Maksukohustus olulise konkurentsi moonutamise korral – Ulatus – Teedevõrgu haldamine ja kasutamise võimaldamine teemaksu tasumise eest – Eraettevõtjate osalemine – Välistamine

(Nõukogu direktiiv 2006/112, artikli 2 lõige 1, artikkel 9 ja artikli 13 lõike 1 esimene ja teine lõik)

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 13 lõike 1 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et põhikohtuasjas käsitletavas olukorras ei saa avalik-õiguslikku asutust, kelle tegevus seisneb tee kasutamise võimaldamises teemaksu tasumise eest, pidada konkureerivaks eraettevõtjatega, kes koguvad teistelt tasulistelt teedelt teemakse vastavalt siseriiklikele õigusnormidele asjaomase avalik-õigusliku asutusega sõlmitud lepingu alusel.

Tuleb meenutada, et selle direktiivi artikli 13 lõike 1 teine lõik näeb ette piirangu sama artikli 13 lõike 1 esimeses lõigus ette nähtud reeglile, mille kohaselt avalik-õiguslikke asutusi ei käsitata maksukohustuslasena seoses tegevuse ja tehingutega, mida nad teevad ametivõimuna. Esimesena nimetatud sätte mõte on taastada sama direktiivi artikli 2 lõikes 1 ja artiklis 9 välja toodud üldreegel, mille kohaselt maksustatakse käibemaksuga põhimõtteliselt igasugune majanduslikku laadi tegevus ja seega ei saa viimati nimetatud sätet tõlgendada kitsalt (vt analoogia alusel kohtuotsus, 4.6.2009, SALIX Grundstücks-Vermietungsgesellschaft, C‑102/08, EU:C:2009:345, punktid 67 ja 68). Ometi ei tähenda see, nagu käibemaksudirektiivi artikli 13 lõike 1 teist lõiku tuleks tõlgendada nii, et selle direktiivi artikli 13 lõike 1 esimeses lõigus avalik-õiguslike asutuste puhul, kes tegutsevad ametivõimuna, ette nähtud erand käibemaksuga maksustamisel kaotab oma kasuliku mõju (vt selle kohta kohtuotsused, 20.11.2003, Taksatorringen, C‑8/01, EU:C:2003:621, punktid 61 ja 62, ning 25.3.2010, komisjon vs. Madalmaad, C‑79/09, ei avaldata, EU:C:2010:171, punkt 49).

Nagu nähtub käibemaksudirektiivi artikli 13 lõike 1 teisest lõigust ja seda sätet käsitlevast kohtupraktikast, eeldab selle sätte kohaldamine esiteks, et asjaomane tegevus viiakse läbi kas tegelikus või potentsiaalses konkurentsis tegevusega, mida teostavad eraettevõtjad, ning teiseks, et nende kahe tegevuse erinev käsitamine käibemaksu valdkonnas toob kaasa olulist konkurentsi moonutamist, mille hindamisel tuleb arvesse võtta majanduslikke asjaolusid. Sellest tuleneb, et pelgalt eraettevõtjate osalemine turul, arvestamata faktilisi asjaolusid, objektiivseid tõendeid ja turuanalüüsi, ei saa tõendada tegeliku või potentsiaalse konkurentsi ega olulise konkurentsi moonutamise esinemist.

(vt punktid 36, 37, 43, 44, 51 ja resolutsioon)