ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Direktiivi 2003/88 artikli 7 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi kohtupraktika, mis ei anna töötajale, kelle töösuhe on katkenud seetõttu, et tema tööleping on õigusvastaselt üles öeldud ja kes on seejärel tööle ennistatud, vastavalt riigisisesele õigusele pärast tema töölepingu ülesütlemise kohtuotsusega tühistamist, õigust rahalisele hüvitisele töölepingu õigusvastase ülesütlemise ja tööle ennistamise vahelisel ajavahemikul kasutamata jäänud tasustatud põhipuhkuse eest.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 11. juuni 2020. aasta otsus (Bundesgerichtshofi eelotsusetaotlus – Saksamaa) – ratiopharm GmbH versus Novartis Consumer Health GmbH

(Kohtuasi C-786/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Rahvatervise kaitse - Siseturg - Inimtervishoius kasutatavad ravimid - Direktiiv 2001/83/EÜ - Reklaamimine - Artikkel 96 - Retsepti alusel väljastatavate ravimite tasuta näidiste jaotamine ainult ravimite väljakirjutamise õigusega isikutele - Apteekrite väljajätmine jaotamisest - Mittekohaldamine arstiretseptita väljastatavate ravimite tasuta näidiste jaotamisele - Tagajärjed liikmesriikidele)

(2020/C 271/10)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Kostja ja kassatsioonkaebuse esitaja: ratiopharm GmbH

Hageja ja vastustaja kassatsioonimenetluses: Novartis Consumer Health GmbH

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiiviga 2004/27/EÜ, artikli 96 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see säte ei luba ravimitööstusettevõtjatel jaotada apteekritele retseptiravimite tasuta raviminäidiseid. Ilma arstiretseptita väljastatavate ravimite tasuta näidiste jaotamist see säte seevastu ei takista.

(1) ELT C 112, 25.3.2019.
1.

Kuna Ungari võttis vastu 2017. aasta LXXVI seaduse välisabi saavate organisatsioonide läbipaistvuse kohta (a külföldről támogatott szervezetek átláthatóságáról szóló 2017. évi LXXVI. törvény) sätted, millega on kehtestatud registreerimis-, deklareerimis- ja avalikustamiskohustus teatavatele kodanikuühiskonna organisatsioonidele, kes otse või kaudselt saavad kindlat piirmäära ületavat välisabi, ning milles on ette nähtud võimalus määrata neid kohustusi rikkunud organisatsioonidele karistusi, siis on Ungari kehtestanud diskrimineerivaid ja põhjendamatuid piiranguid seoses välismaiste annetustega kodanikuühiskonna organisatsioonidele ning seeläbi rikkunud ELTL artiklist 63 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitest 7, 8 ja 12 tulenevaid kohustusi.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 11. juuni 2020. aasta otsus (Sąd Rejonowy w Słupsku eelotsusetaotlus – Poola) – kriminaalasi järgmise isiku suhtes: JI

(Kohtuasi C-634/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö kriminaalasjades - Raamotsus 2004/757/JSK - Miinimumeeskirjad ebaseadusliku uimastiäri kuriteokoosseisu ja karistuste kohta - Artikli 2 lõike 1 punkt c - Artikli 4 lõike 2 punkt a - Mõiste „suured uimastikogused“ - Euroopa Liidu põhiõiguste harta - Võrdne kohtlemine - Artiklid 20 ja 21 - Kuritegude ja karistuste seaduses sätestatuse põhimõte - Artikkel 49)

(2020/C 271/06)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Rejonowy w Słupsku

Põhikohtuasja kriminaalmenetluse pool

JI

Menetluses osales: Prokuratura Rejonowa w Słupsku

Resolutsioon

Nõukogu 25. oktoobri 2004. aasta raamotsuse 2004/757/JSK, millega kehtestatakse miinimumeeskirjad ebaseadusliku uimastiäri kuriteokoosseisu ja karistuste kohta, artikli 4 lõike 2 punkti a koostoimes selle raamotsuse artikli 2 lõike 1 punktiga c ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 20, 21 ja 49 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus, kui liikmesriik kvalifitseerib narkootiliste või psühhotroopsete ainete märkimisväärses koguses valdamise nii isiklikuks tarbimiseks kui uimastitega kaubitsemise eesmärgil kuriteoks, jättes seejuures mõiste „narkootiliste või psühhotroopsete ainete märkimisväärne kogus“ tõlgenduse riigisisestele kohtutele juhtumipõhiselt hinnata, tingimusel et see tõlgendus on mõistlikult ettenähtav.

(1) ELT C 65, 18.2.2019.
2.

Direktiivi 2006/112 artiklit 33 tuleb tõlgendada nii, et kui ühes liikmesriigis asuva tarnija poolt teises liikmesriigis asuvatele soetajatele müüdud kauba toimetab soetajatele see tarnija soovitatud äriühing, kellega soetajatel on valikuvabadus selle veoteenuse osutamiseks sõlmida leping, tuleb asuda seisukohale, et need kaubad on lähetatud või veetud „tarnija või tema eest tegutseva isiku poolt“, kui nimetatud tarnijal oli ülekaalukas roll nii nende kaupade lähetamise või veo algatamisel kui ka nende peamiste etappide korraldamisel – see on asjaolu, mida tuleb kõiki põhikohtuasja vaidluse asjaolusid arvestades kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.
Euroopa Kohtu (viies koda) 11. juuni 2020. aasta otsus (Tribunal de l’entreprise de Liège’i eelotsusetaotlus – Belgia) – SI, Brompton Bicycle Ltd versus Chedech/Get2Get

(Kohtuasi C-833/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Intellektuaal- ja tööstusomand - Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused - Direktiiv 2001/29/EÜ - Artiklid 2–5 - Kohaldamisala - Tarbeese - Mõiste „teos“ - Teoste kaitsmine autoriõigusega - Tingimused - Kauba kuju, mis on vajalik tehnilise tulemuse saavutamiseks - Kokkupandav jalgratas)

(2020/C 271/12)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal de l’entreprise de Liège

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: SI, Brompton Bicycle Ltd

Kostja: Chedech/Get2Get

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikleid 2–5 tuleb tõlgendada nii, et nendes sätetes ette nähtud autoriõiguse kaitse hõlmab kaupa, mille kuju on vähemalt osaliselt vajalik tehnilise tulemuse saavutamiseks, kui see kaup on algupärane teos, mis tuleneb intellektuaalsest loomingust, kuivõrd sellise kujuga väljendab selle autor oma loomingulist võimet algupäraselt, tehes vabu ja loomingulisi valikuid, mille tulemusel peegeldab see kuju tema isikupära, ning seda peab liikmesriigi kohus kontrollima, võttes arvesse kõiki põhikohtuasjas tähtsust omavaid asjaolusid.

(1) ELT C 82, 4.3.2019.
3.

Direktiivi 2004/38 artiklit 20 tuleb tõlgendada nii, et selles artiklis nimetatud elamisloa omamine on piisav tõend selle kohta, et selle elamisloa omanik on liidu kodaniku pereliige, mistõttu on asjaomasel isikul õigus siseneda liikmesriigi territooriumile, ilma et oleks vaja mingit täiendavat kontrollimist või tõendamist, kuna ta on vabastatud viisanõudest selle direktiivi artikli 5 lõike 2 alusel.
2.

Tühistada komisjoni 15. juuli 2015. aasta otsus C(2015) 4805 final Riigiabi SA.41187 (2015/NN) – Ungari – ravikindlustusmaks tubakatööstuses ning komisjoni 15. juuli 2015. aasta otsus C(2015) 4808 final Riigiabi SA.40018 (2015/C) (ex 2014/NN) – 2014. aasta muudatusettepanek – Ungari toiduahela järelevalvetasu, kuivõrd neis on tehtud korraldus peatada vastavalt tubakatööstuse ettevõtjate ravikindlustusmaksete ning Ungari toiduahela järelevalvetasu progresseeruvate maksumäärade kohaldamine investeeringute korral, nagu need tulenevad 2014. aasta XCIV seadusest tubakatööstuse ettevõtjate ravikindlustusmaksu kohta ning 2008. aasta XLVI seadusest toiduahela ja selle ametliku järelevalve kohta.
Euroopa Kohtu (viies koda) 3. septembri 2020. aasta otsus (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio eelotsusetaotlus – Itaalia) – Vivendi SA versus Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

(Kohtuasi C-719/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Elektrooniline side - Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 11 lõige 2 - Massiteabevahendite vabadus ja mitmekesisus - Asutamisvabadus - ELTL artikkel 49 - Direktiiv 2002/21/EÜ - Artiklid 15 ja 16 - Liikmesriigi õigusnormid, mis keelavad ühes sektoris märkimisväärse turujõuga ettevõtjal saavutada „olulist majanduslikku ulatust“ teises sektoris - Elektroonilise side sektoris ja meediasektoris teenitud tulu arvutamine - Elektroonilise side sektori määratlemine - Piirdumine eelnevalt reguleeritavate turgudega - Sidusettevõtjate tulu arvesse võtmine - Erineva tulukünnise kindlaksmääramine elektroonilise side sektoris tegutsevatele äriühingutele)

(2020/C 378/03)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Vivendi SA

Vastustaja: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

menetluses osales: Mediaset SpA

Resolutsioon

ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille tagajärjel ei ole lubatud teises liikmesriigis registreeritud äriühingul, kelle tulu – kaasa arvatud tulu, mis on saadud kontrollitavate või sidusettevõtjate kaudu – elektroonilise side sektoris, nii nagu see on määratletud kõnealuste riigisiseste sätetega, on suurem kui 40 % selle sektori kogutulust, teenida rohkem kui 10 % tervikliku meediasüsteemi tulust.

(1) ELT C 103, 18.3.2019.
1.

Tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 13. septembri 2018. aasta kohtuotsus Tšehhi Vabariik vs. komisjon (T-627/16, ei avaldata, EU:T:2018:538) osas, milles Üldkohus lükkas selle kohtuotsusega tagasi hagiväite 462 517,83 euro suuruse ühekordse korrektsiooni kohta eelarveaastate 2013–2015 eest, kuivõrd see puudutab riskianalüüsi puudustega seotud põhjendust, ja hagiväite 636 516,20 euro suuruse kindla määraga korrektsiooni kohta eelarveaastate 2011–2014 eest, kuivõrd see puudutab veinisektoris rahastatud investeeringuid käsitlevate ebapiisavate kohapealsete kontrollidega seotud põhjendust.
2.

Määruse 2016/679 artikli 46 lõiget 1 ja artikli 46 lõike 2 punkti c tuleb tõlgendada nii, et nende sätetega nõutavad asjakohased kaitsemeetmed, kohtulikult kaitstavad õigused ja tõhusad õiguskaitsevahendid peavad andmesubjektidele, kelle isikuandmeid edastatakse kolmandasse riiki andmekaitse tüüptingimuste alusel, tagama õiguste kaitse, mille tase on sisuliselt samaväärne sellega, mis on Euroopa Liidus tagatud vastavalt kõnealusele määrusele, tõlgendatuna lähtuvalt Euroopa Liidu põhiõiguste hartast. Selleks et hinnata sellise edastamise korral tagatud kaitse taset, tuleb eelkõige arvesse võtta nii Euroopa Liidus asuva vastutava töötleja või tema volitatud töötleja ja kolmandas riigis asuva isikuandmete vastuvõtja vahel kokku lepitud lepingutingimusi kui ka kolmanda riigi õigussüsteemiga seotud asjakohast teavet, mis puudutab selle riigi ametiasutuste võimalust nõnda edastatavatele isikuandmetele juurde pääseda ja mille hulka kuuluvad eelkõige asjaolud, mis on loetletud kõnealuse määruse artikli 45 lõikes 2.
2.

ELTL artiklit 63 ja sellele järgnevaid artikleid tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis kehtestavad vara ülempiiri selles liikmesriigis asutatud rahvapankadele – mis on asutatud ühistuosakutega piirduva vastutusega ühistuna – pangandustegevusega tegelemiseks ja mille ületamisel tuleb see pank ümber kujundada aktsiaseltsiks, vähendada selle vara alla nimetatud künnise või pank likvideerida, kui need õigusnormid on sobivad nendega taotletavate üldise huvi eesmärkide saavutamise tagamiseks ega lähe kaugemale nende saavutamiseks vajalikust, mida tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.
4)

18. märtsil 1999 sõlmitud raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta, mis on lisatud direktiivile 1999/70, klausli 4 punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed normid, millega ei ole rahukohtunikule nähtud ette õigust 30-päevasele tasustatud põhipuhkusele, nii nagu see on ette nähtud kutselistele kohtunikele, eeldusel, et rahukohtunik kuulub mõiste „tähtajaline töötaja“ alla raamkokkuleppe klausli 2 punkti 1 tähenduses, ja kui ta on võrreldavas olukorras kutselise kohtunikuga, välja arvatud, kui niisugune erinev kohtlemine on põhjendatud nõutud kvalifikatsiooni erinevustega ja nende ülesannete laadiga, mida kõnealustel kohtunikel tuleb täita – seda tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 16. juuli 2020. aasta otsus (Centrale Raad van Beroepi eelotsusetaotlus – Madalmaad) – AFMB Ltd jt versus Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

(Kohtuasi C-610/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Võõrtöötajad - Sotsiaalkindlustus - Kohaldatavad õigusaktid - Määrus (EMÜ) nr 1408/71 - Artikli 14 punkti 2 alapunkt a - Mõiste „isik, kes töötab transpordivahendil ettevõtja juures“ - Määrus (EÜ) nr 883/2004 - Artikli 13 lõike 1 punkt b - Mõiste „tööandja“ - Veoautojuhid, kes tavaliselt töötavad kahes või enamas liikmesriigis või Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni (EFTA) riigis - Veoautojuhid, kes on sõlminud töölepingu ühe ettevõtjaga, kuid on antud nende autojuhtide elukohariigis asuva teise ettevõtja tegelikku alluvusse - „Tööandjaks“ oleva ettevõtja kindlaksmääramine)

(2020/C 297/09)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Centrale Raad van Beroep

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitajad: AFMB Ltd jt

Vastustaja apellatsioonimenetluses: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

Resolutsioon

Nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes (nõukogu 2. detsembri 1996. aasta määrusega (EÜ) nr 118/97 muudetud ja ajakohastatud redaktsioonis, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 631/2004) artikli 14 punkti 2 alapunkti a ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta määrusega (EÜ) nr 465/2012) artikli 13 lõike 1 punkti b alapunkti i tuleb tõlgendada nii, et rahvusvahelisi vedusid tegeva veoautojuhi tööandja nende sätete tähenduses on ettevõtja, kelle tegelikus alluvuses see veoautojuht on, kes on tegelik töötasukulude kandja ja kellel on tegelik voli tema tööleping üles öelda, ja mitte ettevõtja, kellega see veoautojuht on sõlminud töölepingu ja kes on selles lepingus formaalselt määratletud kui selle autojuhi tööandja.

(1) ELT C 455, 17.12.2018.
C 287/3

ET

Euroopa Kohtu (suurkoda) 9. juuli 2020. aasta otsus (Cour d’appel de Paris’ eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – Santen SAS versus Directeur général de l’Institut national de la propriété industrielle

(Kohtuasi C-673/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Inimtervishoius kasutatav ravim - Ravimite täiendava kaitse tunnistus - Määrus (EÜ) nr 469/2009 - Artikli 3 punkt d - Tunnistuse andmise tingimused - Toote esmase ravimi müügiloa saamine - Tuntud toimeaine uueks raviotstarbeliseks kasutuseks antud müügiluba)

(2020/C 287/04)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour d’appel de Paris

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Santen SAS

Vastustaja: Directeur général de l’Institut national de la propriété industrielle

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. mai 2009. aasta määruse (EÜ) nr 469/2009 ravimite täiendava kaitse tunnistuse kohta artikli 3 punkti d tuleb tõlgendada nii, et müügiluba ei saa pidada esmaseks müügiloaks selle sätte tähenduses, kui see puudutab sellise toimeaine või toimeainete kombinatsiooni uut raviotstarbelist kasutust, millele on juba antud müügiluba mõne muu raviotstarbelise kasutuse jaoks.

(1) ELT C 25, 21.1.2019.
3.

Direktiivi 93/13 artikli 3 lõiget 1, artikli 4 lõiget 2 ja artiklit 5 tuleb tõlgendada nii, et läbipaistvuse nõue, mida müüja või teenuste osutaja nende sätete alusel peab täitma, tähendab, et kui ta sõlmib tarbijaga muutuva intressimääraga hüpoteeklaenulepingu, mis sätestab intressi alammäära tingimuse, siis peab ta lepingu sõlmimisel andma tarbijale vajaliku teabe, et viimane mõistaks talle selle intressi alammäära tingimusega loodud mehhanismist tekkivaid majanduslikke tagajärgi, esitades talle eelkõige andmed selle kohta, kuidas on varem kujunenud indeks, mille alusel intressimäära arvutatakse.
C 287/5

ET

Euroopa Kohtu (viies koda) 9. juuli 2020. aasta otsus (Curtea de Apel Timişoara eelotsusetaotlus – Rumeenia) – CT versus Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Caraş-Severin – Serviciul Inspecţie Persoane Fizice, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara – Serviciul Soluţionare Contestaţii 1

(Kohtuasi C-716/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Ühine käibemaksusüsteem - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikli 288 esimese lõigu punkt 4 - Väikeettevõtjate erikord - Väikeettevõtjate erikorra kohaldamise aluseks oleva aastakäibe arvutamise meetod - Mõiste „kinnisasjaga tehtav abitehing“ - Kinnisasja üürileandmine füüsilise isiku poolt, kes tegutseb mitmel alal vabakutselisena)

(2020/C 287/06)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel Timişoara

Põhikohtuasja pooled

Apellant: CT

Vastustajad: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Caraş-Severin – Serviciul Inspecţie Persoane Fizice, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Timişoara – Serviciul Soluţionare Contestaţii 1

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, mida on muudetud nõukogu 22. detsembri 2009. aasta direktiiviga 2009/162/EL, artikli 288 esimese lõigu punkti 4 tuleb tõlgendada nii, et füüsilisest isikust maksukohustuslase puhul, kelle majandustegevus seisneb mitmel alal vabakutselisena tegutsemises ja kinnisasja üürileandmises, ei ole selline üürileandmine „abitehing“ selle sätte tähenduses, kui see tehing tehakse maksukohustuslase tavapärase kutsetegevuse raames.

(1) ELT C 65, 18.2.2019.
2.

Direktiivi 93/13 artikli 2 punkti b, artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 ning võrdväärsuse põhimõtet, tõhususe põhimõtet ja õiguskindluse põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisese õiguse kohtulik tõlgendus, mille kohaselt müüja või teenuse osutaja ja tarbija vahelises lepingus sisalduva ebaõiglase tingimuse alusel alusetult makstud summade tagasinõudmiseks kohtule esitatud hagi suhtes kehtib kolmeaastane aegumistähtaeg, mis hakkab kulgema alates kuupäevast, mil kõnesolev leping on täielikult täidetud, kui eeldatakse, ilma et tuleks kontrollida, et sel kuupäeval tarbija pidi või oleks pidanud olema teadlik kõnesoleva tingimuse ebaõiglusest, või kui teatavatel riigisisestel õigusnormidel rajanevate sarnaste hagide korral hakkab aegumistähtaeg kulgema alles hetkest, mil kohus tuvastab hagi aluse.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. juuli 2002. aasta direktiivi 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv) (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiiviga 2009/136/EÜ), artikli 15 lõiget 1 tuleb lähtuvalt Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitest 7, 8 ja 11 ning artikli 52 lõikest 1 tõlgendada nii, et sellega on vastuolus seadusandlikud meetmed, milles on artikli 15 lõikes 1 nimetatud eesmärkidel ennetava meetmena ette nähtud liiklus- ja asukohaandmete üldine ja vahet tegemata säilitamine. Seevastu ei ole direktiivi 2002/58 (muudetud direktiiviga 2009/136) artikli 15 lõikega 1, tõlgendatuna lähtuvalt põhiõiguste harta artiklitest 7, 8 ja 11 ning artikli 52 lõikest 1, vastuolus seadusandlikud meetmed, mis — võimaldavad riigi julgeoleku kaitse eesmärgil teha elektroonilise side teenuste osutajatele ettekirjutuse säilitada liiklus- ja asukohaandmeid üldiselt ja vahet tegemata olukordades, kus asjaomane liikmesriik seisab silmitsi riigi julgeolekut ähvardava suure ohuga, mis osutub tõeliseks ja vahetuks või ettearvatavaks, kusjuures ettekirjutuse tegemise otsust võib tõhusalt kontrollida kas kohus või sõltumatu haldusasutus – kelle otsus on siduv –, selleks et teha kindlaks, kas esineb üks neist olukordadest ning kas on järgitud tingimusi ja tagatisi, mis peavad olema ette nähtud, ning ettekirjutus peab olema ajaliselt piiratud sellega, mis on tingimata vajalik, kuid seda võib ohu püsimise korral pikendada; — näevad ette riigi julgeoleku kaitsmise, raskete kuritegude vastu võitlemise ja avalikku julgeolekut ähvardava suure ohu ennetamise eesmärgil liiklus- ja asukohaandmete eesmärgipärase säilitamise, mis on objektiivsete ja mittediskrimineerivate asjaolude alusel piiritletud vastavalt andmesubjektide kategooriatele või geograafilise kriteeriumi põhjal ja ajaliselt piiratud tingimata vajalikuga, kuid mida on võimalik pikendada; — näevad ette sideühenduse lähtepunktile omistatud IP-aadresside üldise ja vahet tegemata säilitamise riigi julgeoleku kaitsmise, raskete kuritegude vastu võitlemise ja avalikku julgeolekut ähvardava suure ohu ennetamise eesmärgil ajavahemikuks, mis on piiratud tingimata vajalikuga; — näevad ette riigi julgeoleku kaitsmise, kuritegevuse vastu võitlemise ja avaliku julgeoleku kaitsmise eesmärgil elektroonilise side vahendite kasutajate identiteediga seotud andmete üldise ja vahet tegemata säilitamise ning — võimaldavad raskete kuritegude vastu võitlemise ja seda enam riigi julgeoleku kaitse eesmärgil teha pädeva asutuse otsusega, mille suhtes teostatakse tõhusat kohtulikku kontrolli, elektroonilise side teenuste osutajatele ettekirjutuse nende valduses olevaid liiklus- ja asukohaandmeid kindlaksmääratud ajaks kiiresti säilitada, kui need meetmed tagavad selgete ja täpsete reeglitega, et kõnealuste andmete säilitamisel järgitakse sellega seotud materiaalõiguslikke ja menetluslikke tingimusi ning et andmesubjektidel on tõhusad tagatised kuritarvituste ohu vastu.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 12 lõiget 1 ja artiklit 13 tuleb tõlgendada nii, et kaubamärki, mis on registreeritud ühe kaupade ja nende varuosade kategooria jaoks, tuleb käsitada nii, et seda on artikli 12 lõike 1 tähenduses tegelikult kasutatud kõigi sellesse kategooriasse kuuluvate kaupade ja nende varuosade suhtes, kuigi seda on kasutatud ainult osa nende kaupade jaoks, nagu kallihinnalised luksussportautod, või üksnes osa nende kaupade varuosade ja tarvikute jaoks, välja arvatud kui asjas tähtsust omavatest faktilistest asjaoludest ja tõenditest nähtub, et tarbija, kes soovib samu kaupu osta, tajub neid kõnealuse kaubamärgiregistreeringuga hõlmatud kaubakategooria iseseisva alamkategooria moodustavate kaupadena.
Euroopa Kohtu (viies koda) 28. oktoobri 2020. aasta otsus (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio eelotsusetaotlus – Itaalia) – Pegaso Srl Servizi Fiduciari, Sistemi di Sicurezza Srl, YW versus Poste Tutela SpA

(Kohtuasi C-521/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste riigihankelepingute sõlmimine - Direktiiv 2014/25/EL - Artikkel 13 - Postiteenuste osutamisega seotud tegevused - Võrgustiku sektori hankijad - Avalik-õiguslikud äriühingud - Vastuvõetavus)

(2020/C 433/04)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: Pegaso Srl Servizi Fiduciari, Sistemi di Sicurezza Srl, YW

Vastustaja: Poste Tutela SpA

Menetluses osalesid: Poste Italiane SpA, Services Group

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/25/EL, milles käsitletakse vee-, energeetika-, transpordi- ja postiteenuste sektoris tegutsevate üksuste riigihankeid ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2004/17/EÜ, artikli 13 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see on kohaldatav tegevustele, mis seisnevad postiteenuste pakkujate kontorites majahoidja-, administraatori- ja juurdepääsukontrolli teenuste osutamises, kuna need tegevused on seotud postisektori tegevusega selles mõttes, et aitavad tegelikult sellele tegevusele kaasa ja võimaldavad selle tegevusega selle tavapärastes tingimustes nõuetekohaselt tegeleda.

(1) ELT C 436, 3.12.2018.