ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Esimene väide, et pakutud tõendite vastuvõetamatuse vastuväite hindamisel on õigusnormi rikutud; — Faktide moonutamine, põhjenduse puudumine, erapooletuse nõude rikkumine ja õiguse õiglasele kohtupidamisele rikkumine (Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 47 teine lõik), nemo potest venire contra factum proprium (keegi ei saa omaenda käitumise või tegude vastu tegutseda) põhimõtte rikkumine ja faktide moonutamine seoses uute tõendite väidetava hilise pakkumisega; — Jäeti tunnistamata see, et on rikutud läbipaistvuse kohustust ja parlamendi lojaalset koostööd kohtu suhtes; — Ilmne hindamisviga seoses sobivate kandidaatide nimekirja numbri EUR/A/151/98 muutmisega numbriks EUR/A/151.
1.

Esimene väide: direktiivi 2014/59/EL (1) artikli 103 lõigete 2 ja 7 ning määruse (EL) nr 806/2014 (2) artikli 70 lõike 2 rikkumine Hageja väidab, et kostja otsus tema aastase sissemakse kohta on õigusvastane, kuna makse vähendamisel on arvesse võetud üksnes tema arendustegevust, mitte aga arenduse kõrvaltegevust. Seetõttu on hageja aastane kriisifondi sissemakse sissemakseaastal 1. jaanuarist31. detsembrini 2016 liiga suur.
—

Viies väide, milles leitakse, et seoses Hutchisoni poolt pakutud kohustustele, mis puudutavad probleeme Ühendkuningriigi mobiilsideteenuste jae- ja hulgimüügiturgudel, hinnangu andmisega on rikutud õigusnorme, tehtud on ilmseid hindamisvigu, esitamata on jäetud põhjendused ja rikutud on olulisi menetlusnorme. Eelkõige oli komisjon ekslikult vastu väljapakutud kohustustele, väites et nende kohustuste täitmine on ebakindel; komisjon on teinud ilmselge hindamisvea, kaaludes pakutud kohustuste alusel uute ja tugevamate konkurentide võimet tõhusalt konkureerida; samuti tegi komisjon hindamisvea oma hinnangus pakutud kohustuste üldise sobivuse suhtes otsuses väidetud konkurentsi kadumise tasakaalustamiseks.
—

muuta vaidlustatud otsus nii, et kaubamärgi 6715627 DaToMo puhul ei lisata eespool nimetatud otsuse kohaselt klassi 42 kuuluvate kaupade ja teenuste nimekirja kuuluvate teenuste osas piirangut „all the aforementioned for the enterprise mobility management (EMM)“;
C 364/16

ET

25. juulil 2016 esitatud hagi – Omnicom International Holdings versus EUIPO – eBay (dA/tA/bA/y)

(Kohtuasi T-393/16)

(2016/C 364/12)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Omnicom International Holdings, Inc. (New York, New York, Ühendriigid) (esindaja: solicitor D. Farnsworth)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: eBay, Inc. (San Jose, California, Ühendriigid)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: hageja

Vaidlusalune kaubamärk: sõnalisi osi „dA/tA/bA/y“ sisaldav kujutismärk – ELi kaubamärgi taotlus nr 12 354 015

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO esimese apellatsioonikoja 17. mai 2016. aasta otsus asjas R 872/2015-1

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista hageja kohtukulud välja EUIPO-lt ja jätta EUIPO kohtukulud tema enda kanda.

Väide
2.

Teine väide, et on rikutud määruse nr 1/58 artikleid 1 ja 6, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 22, ametnike personalieeskirjade artikli 1d lõikeid 1 ja 6, artiklit 27, artikli 28 punkti f ning II lisa artiklit 1, sest teise keele valikut on alusetult piiratud nii, et see saab olla ainult kas inglise, prantsuse või saksa keel, ning on välistatud muud Euroopa Liidu ametlikud keeled.
ET Euroopa Liidu Teataja C 383/22

30. augustil 2016 esitatud hagi – Colgate-Palmolive versus EUIPO (AROMASENSATIONS)

(Kohtuasi T-479/16)

(2016/C 383/31)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: advokaadid M. Zintler, A. Stolz)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusalune kaubamärk: sõnalist osa „AROMASENSATIONS“ sisaldav kujutismärk – registreerimistaotlus nr 14 198 824

Vaidlustatud otsus: EUIPO teise apellatsioonikoja 6. juuni 2016. aasta otsus asjas R 2482/2015-2

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus osas, milles jäeti kaebus rahuldamata osas, milles see tugines artikli 7 lõike 1 punktile b;

— mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väited

— Määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumine;
—

Lisaks väidab hageja, et komisjon on oma otsuses ekslikult leidnud, et teatava dokumendiga tutvumist võib andmekaitse põhjustel mitte võimaldada, ilma et seda dokumenti või selle sisu oleks otsuses täpsemalt kirjeldatud ning seda otsust piisavalt põhjendatud.
2.

Teine väide, et rikutud on ELTL artikli 15 lõiget 3 koosmõjus määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 2 lõikega 1 Lisaks väidab hageja, et kuna kostja ei lubanud tal tutvuda kõigi dokumentidega, mille kostja oli koostanud nõukogu loodud käitumisjuhendi töörühma (äriühingute maksustamine) kohta, siis on rikutud tema õigust tutvuda nende dokumentidega, mis on tagatud eespool nimetatud sätetega. Seoses sellega väidab hageja, et määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 lõikes 3 ja lõike 1 punkti a neljandas taandes ette nähtud erandid läbipaistvuskohustusest ei ole antud juhul kohaldatavad. Peale selle esines huvide kaalumisel ja põhjenduste esitamisel puudusi ning dokumentide avaldamine oleks teeninud ülekaalukaid üldisi huve.
2.

Teine väide, et rikuti ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c, kuna komisjon ei kohaldanud nõuetekohaselt vaidlustatud otsuse punktis 135 sätestatud hindamiskriteeriume, samas kui — esiteks, mis puudutab meetmete asjakohasust ja vajalikkust, oleks komisjon pidanud neid meetmeid konkreetselt hindama ja uurima, kas leidus muid, sihipärasemaid instrumente; — teiseks oleks komisjon pidanud tegema järelduse, et stimuleeriv mõju puudub, kuna KN on õiguslikult kohustatud LNG Terminali arendama; — kolmandaks oleks komisjon pidanud hindama, kas subsideeritud LNG Terminali suurus oli proportsionaalne taotletava eesmärgi saavutamiseks ega tekitanud liigset tootmisvõimsust.
ET Euroopa Liidu Teataja C 371/19

3. augustil 2016 esitatud hagi – AEIM ja Kazenas versus komisjon

(Kohtuasi T-436/16)

(2016/C 371/21)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hagejad: L’application électronique industrielle moderne (AEIM) (Algrange, Prantsusmaa), Philippe Kazenas (Luxembourg, Luksemburg) (esindaja: advokaat B. Wizel)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— mõista kostjalt hageja kasuks välja 536 912 eurot, mis vastab rahalisele kahjule, mida ta kandis pöördumatute investeeringute tõttu seoses visiitidega enne hankelepingute sõlmimist, mis toimus õigusvastaselt;

— mõista kostjalt hageja kasuks välja saamata jäänud tulu 2 092 650 eurot seoses hankelepingutega, millele ta oleks võinud olla õigus, kui need oleks sõlmitud õiglaselt ja korruptsioonivabalt;

— mõista kostjalt hageja kasuks välja hüvitis 85 000 eurot advokaaditasude eest, mida ta oli kohustatud maksma enda kaitsmiseks ja Euroopa ametniku korruptsiooni tõttu;

— mõista kostjalt hageja kasuks välja 150 000 eurot mittevaralise kahju eest;

— mõista kostjalt hageja kasuks välja intress kõikidele nendelt summadelt alates detsembrist 2005, mis on rikkumisperioodi lõpp;

— mõista kostjalt välja hüvitis käesoleva kohtuastme menetlusega seotud advokaadikulude eest summas 75 000 eurot ja

— mõista kostjalt välja viivis alates tehtava kohtuotsuse kuulutamise kuupäevast;

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad viitavad Euroopa Komisjoni ametniku õigusvastasele tegevusele hankelepingute sõlmimisel, kes tekitas neile otseses seoses selle tegevusega suurt kahju, mille hüvitamist nad nõuavad.

Nad on seega seisukohal, et täidetud on Euroopa Liidu lepinguvälise kahju tekkimise kolm tingimust, see tähendab institutsiooni või tema töötaja õigusvastane tegevus, tegelik kahju ning põhjuslik seos selle töötaja tegevuse ja viidatud kahju vahel.

Käesolevas asjas väidavad nad, et Euroopa ametniku korruptsioon hankelepingute sõlmimisel on võrdse kohtlemise ja läbipaistvuse põhimõtete piisavalt selge rikkumine, mida hankija hankemenetlustes kõikide pakkujate suhtes peab järgima.

Hageja leiavad, et kõnealuste hankelepingute õigusvastane sõlmimine tekitas tegeliku kahju äriühingule AEIM, kellega sõlmiti lepingud vaid ohtlikuks peetavates riikides, mida kaks äraostvat pakkujat ei tahtnud, ning kui kõik lepingud oleks sõlmitud korruptsioonivabalt, oleks need olnud õigus saada nimetatud äriühingul, kuna ta tegi ainsana ausa pakkumuse.

Nad tuginevad komisjoni hea halduse põhimõttele, mille järgimisel käesolevas asjas esines olulisi puudusi, ning õiguspärase ootuse kaitse põhimõttele, mis laieneb kõigile ettevõtjatele, kellel institutsioon on tekitanud põhjendatud ootused.

Hageja leiavad, et lisaks rahalisele kahjule on neile tekitatud ka mittevaralist kahju, mis tekkis eelkõige maine kahjustamisest ja kohustusest kaitsta end süüdistuste eest, mis osutusid ebaõigeks ja väljamõelduks.
4.

Neljas väide, et seoses küsimusega, kui kaua hageja eeldatavasti väidetavas rikkumises osales, on rikutud ja vääralt kohaldatud ELTL artiklit 101 ja EMP lepingu artiklit 53, põhjendus on puudulik ning on tehtud uurimisvead, mistõttu on rikutud määruse nr 1/2003 (1) artikli 23 lõiget 2, artikli 25 lõikeid 1 ja 5) ja õiguskindluse põhimõtet, sest komisjon määras hagejale rahatrahvi vaatamata aegumisele. — Pomentonile vaidlustatud otsuses omistatud väidetavas rikkumises eeldatava osalemise lõppkuupäev ei saa hageja sõnul kindlasti mitte kokku langeda komisjoni määratletud kuupäevaga; heal juhul saab selleks olla tunduvalt varasem kuupäev, mistõttu tuleb asuda seisukohale, et komisjoni trahvi määramise õigus on aegunud.
1.

Esimese väite kohaselt on komisjon rikkunud õigusnormi, kuna analüüsis Brussels South Charleroi Airport (BSCA) poolt hagejale makstud tasusid ELTL artiklist 107 lähtuvalt, olgugi et investeerimisotsused ja lennujaama infrastruktuuri ehitamise ning BSCA kasutusse andmise otsused tehti enne 12. detsembri 2000. aasta otsust kohtuasjas Aéroports de Paris vs. komisjon (T-128/98, EU:T:2000:290), mille Euroopa Kohus jättis muutmata 24. oktoobri 2002. aasta otsusega Aéroports de Paris vs. komisjon (C-82/01 P, EU:C:2002:617).
1.

Hageja väidab, et komisjoni kehtestatud kindla määraga korrektsioon rikub nõukogu 21. juuni 2005. aasta määruse (EÜ) nr 1290/2005 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise kohta (ELT 2005, L 209, lk 1) artiklit 31 ja 1997. aasta juhiseid (dokument VI/5330/97) seoses tingimustega, mis tuleb täita, et kohaldada 25 % või 10 % korrektsiooni. Selle rikkumisega on komisjon ületanud oma kaalutlusõigust ja rikkunud proportsionaalsuse ja õiguskindluse põhimõtteid. — Esiteks leiavad Hispaania ametiasutused, et kindla määraga korrektsioonid rikuvad nõukogu määruse (EÜ) nr 1290/2005 artikli 31 lõiget 2 koostoimes 1997. aasta juhistega ja proportsionaalsuse põhimõttega, kuna komisjonil puudusid tõsised ja mõistlikud tõendid järeldamaks, et tuleb kohaldada 25 % suurust kindla määraga korrektsiooni aastatel 2009–2013 puiskarjamaade kohta, välja arvatud viie autonoomse piirkonna puiskarjamaad 2009. aastal, kuivõrd selles järeldatakse, et tuleb kohaldada komisjoni artikli 73a lõiget 2a 21. aprilli 2004. aasta määrusest (EÜ) nr 796/2004, millega kehtestatakse nõukogu määruses (EÜ) nr 1782/2003 (millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks) ette nähtud nõuetele vastavuse, toetuse ümbersuunamise ning ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi rakendamise üksikasjalikud reeglid (ELT 2004, L 141, lk 18; ELT eriväljaanne 03/44, lk 243). Samuti vaidlevad Hispaania ametiasutused vastu sellele, et komisjon kohaldas 10 % suurust kindla määraga korrektsiooni aastatel 2009–2013 põõsastega karjamaade ja aastal 2009 dehesa-tüüpi puiskarjamaade kohta. — Teiseks leiavad ametiasutused, et vaidlustatud otsus rikub määruse (EÜ) nr 1290/2005 artiklit 31 seoses proportsionaalsuse ja õiguskindluse põhimõtetega, kuna ei võetud arvesse määruse (EÜ) nr 796/2004 artikli 73a lõiget 2a koostoimes nõukogu 19. jaanuari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 73/2009 (millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames põllumajandustootjate suhtes kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks, muudetakse määruseid (EÜ) nr 1290/2005, (EÜ) nr 247/2006, (EÜ) nr 378/2007 ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1782/2003) artikliga 137.
2.

Teine väide, milles leitakse, et rikutud on nõukogu 19. jaanuari 2009. aasta määruse (EÜ) nr 73/2009, millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames põllumajandustootjate suhtes kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks, muudetakse määruseid (EÜ) nr 1290/2005, (EÜ) nr 247/2006, (EÜ) nr 378/2007 ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 1782/2003 (ELT 2009, L 30, lk 16), artiklit 24 ja komisjoni 30. novembri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1122/2009, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 73/2009 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses põllumajandustootjate otsetoetuskavade alusel makstavate toetuste nõuetele vastavusega, ümbersuunamisega ning ühtse haldus- ja kontrollisüsteemiga ning määruse (EÜ) nr 1234/2007 üksikasjalikud rakenduseeskirjad seoses veinisektori toetuskavade alusel makstavate toetuste nõuetele vastavusega (ELT 2009, L 316, lk 65) artikli 54 [lõike 1] punkti c teist lõiku ja artiklit 71.
ET Euroopa Liidu Teataja C 392/47

2. septembril 2016 esitatud hagi – Remag Metallhandel ja Jaschinsky versus komisjon

(Kohtuasi T-631/16)

(2016/C 392/62)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Remag Metallhandel GmbH (Steyr, Austria) ja Werner Jaschinsky (St. Ulrich bei Steyr, Austria) (esindaja: advokaat M. Lux)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Arvestades OLAF-i nõuet, et liikmesriikide ametiasutused nõuaksid kooskõlas nõukogu 2. märtsi 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 398/2004, millega Hiina Rahvavabariigist pärit räni impordi suhtes kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks (ELT 2004 L 66; ELT eriväljaanne 11/50, lk 40), ja nõukogu 25. mai 2010. aasta rakendusmäärusega (EL) nr 467/2010, millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit räni impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks sellisena, nagu seda on laiendatud Korea Vabariigist lähetatud räni impordile olenemata sellest, kas päritolumaana on deklareeritud Korea Vabariik või mitte (ELT 2010 L 131), dumpinguvastase tollimaksu sisse kõigilt Taiwanist EL-i imporditud räni impordi saadetistelt, vaatamata sellele, et OLAF ei esitanud piisavaid tõendeid selle kohta, et Remagi poolt Taiwanist imporditud räni on Hiina päritolu, paluvad hagejad Euroopa Kohtul:

— mõista kostjalt hagejate kasuks välja hagiavalduses täpsustatud kahjuhüvitis koos 8 %-lise aastase viivisega, ja

— mõista Euroopa Kohtu menetluse kulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja viis väidet.

1. Esimene väide, et kohustades liikmesriike nõudma dumpinguvastase tollimaksu sisse enne seda, kui uurimine oli kaupade päritolu kinnitanud, vältimaks väidetavalt võlgnetava tollimaksu aegumist, õhutas OLAF liikmesriikide ametiasutusi rikkuma ühenduse tolliseadustiku artikli 220 lõiget 1 ja artikli 221 lõiget 1.

2. Teine väide põhineb asjaolul, et kuna OLAF ei võtnud sissenõudmiskohustust ette nähes arvesse seda, et räni ümberlaadimine Hiinas ei tõenda selle Hinna päritolu, siis eiras ta hea halduse põhimõtet ja kohustust oma väiteid põhjendada.

3. Kolmas väide, et OLAF eiras väitega, et kogu räni eksport Taiwanist puudutas Hiina päritolu kaupa, mittesooduspäritoluga seonduvat tõnedamiskohustust.

4. Neljas väide, et OLAF eiras Euroopa Kohtu tõlgendatud päritolureegleid, kui ta väitis, et Taiwanis läbi viidud töötlemine oli Taiwani päritolu andmiseks ebapiisav, võtmata arvesse töödeldud räni kasutamist.
2.

Teine väide, et vaidlustatud aktidel on nende sisulist õiguspärasust mõjutavad puudused. See väide jaguneb üheksasse ossa. — Esimene osa, mille kohaselt ei esine neid tegusid, mida vaidlustatud aktide põhjendamiseks ette heidetakse. — Teine osa, mille kohaselt rikuti vaidlustatud otsuste vastuvõtmisega tõendamist ja tõendamiskoormist puudutavaid üldiseid õiguseeskirju ja põhimõtteid. — Kolmas osa, mille kohaselt rikub peasekretäri otsus alusetult saadu tagasimaksmise kohta proportsionaalsuse põhimõtet. Nõutud summat ei ole üksikasjalikult põhjendatud ning samuti ei ole põhjendatud selle arvutamise meetodit. — Neljas väide, et vaidlustatud aktidega rikutakse Euroopa Parlamendi kohalike assistentide poliitilisi õigusi. — Viies väide, et vaidlustatud aktidega on kuritarvitatud võimu, kuna peasekretär omistas endale finantsküsimuses sunniõiguse, mida tal ei ole, et piirata tegutsemisruumi saadikul, kelle puhul on avalikult ja kindlalt teada, et peasekretär ei jaga viimase ideid ja poliitilist programmi. — Kuues osa, et vaidlustatud aktid on diskrimineerivad ja neist nähtub kavatsus kahjustada hageja poliitilist tegevust, mistõttu esineb fumus persecutionis. — Seitsmes osa, et vaidlustatud aktid kahjustavad hageja kui Euroopa saadiku sõltumatust. — Kaheksas osa, et vaidlustatud aktidega on rikutud via electa põhimõtet ja sellega tekib OLAF-i erapoolikuse küsimus, kuivõrd viimati nimetatu teostab uurimisi kõikide nende Euroopa Parlamendi prantsuse saadikute suhtes, kes valiti Front National’i nimekirjast. — Üheksas osa, et vaidlustatud aktidega on rikutud õiguse üldpõhimõtet, et kriminaalmenetluse ajal ei jätkata tsiviilmenetlust (le pénal tient le civil en l’état), kuna alusetult makstud summade tagasinõudmise menetlus tuleks peatada kuni teiste menetluste, eelkõige Prantsusmaal toimuva menetluse lõppemiseni, ja rikutud on non bis in idem põhimõtet.
—

Teine väide, milles leitakse, et võrdlussüsteemi kirjeldamisel on tehtud faktiviga, selle süsteemi analüüsimisel on tehtud ilmne hindamisviga ja ELTL artikli 107 lõike 1 ning määruse nr 2015/1589 artikli 1 punkti a kohaldamisel on rikutud õigusnormi.
—

teise võimalusena juhul, kui Üldkohus ei ole täiesti veendunud hageja esitatud õigus- ja faktiväidete asjakohasuses ja tõelevastavuses, siis hea õigusmõistmise huvides ja võttes arvesse vaieldamatut seost vaidlustatud otsuse aluseks olevate väidetavate asjaolude ja nende asjaolude vahel, mis on Euroopa Parlamendi presidendi kriminaaluurimise esemeks: — peatada menetlus kuni Prantsuse kohus, kelle menetluses on Euroopa Parlamendi presidendi algatatud uurimine, on teinud lõpliku, seadusjõu omandanud lahendi; — selle tulemusel määrata, et vaidlustatud otsuse täitmine tuleb kuni menetluse lõpuni peatada.
6.

Kuues väide, et rikutud on õiguskindluse ja õiguspärase ootuse põhimõtteid ning kohaldatud on norme, mida ei ole olemas, või on norme kohaldatud tagasiulatuvalt.
ET Euroopa Liidu Teataja C 383/17

Elia Fernández Gonzálezi 14. augustil 2016 esitatud apellatsioonkaebus Avaliku Teenistuse Kohtu 14. juuni 2016. aasta otsuse peale kohtuasjas F-121/15, Fernández González versus komisjon

(Kohtuasi T-455/16 P)

(2016/C 383/24)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Elia Fernández González (Brüssel, Belgia) (esindajad: advokaadid M. Casado García-Hirschfeld ja É. Boigelot)

Teine menetluspool: Euroopa Komisjon

Nõuded

Apellatsioonkaebuse esitaja palub Üldkohtul:

— tühistada Avaliku Teenistuse Kohtu (ainukohtunik) 14. juuni 2016. aasta otsus kohtuasjas F-121/15, Elia Fernandez Gonzalez vs. Euroopa Komisjon;

— mõista kõik kohtukulud, sealhulgas Avaliku Teenistuse Kohtu menetluses kantud kulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja esitab hagi põhjendamiseks üheainsa väite, et vaidlustatud kohtuotsuses on moonutatud faktilisi asjaolusid ja tehtud ilmseid hindamisvigu, mis on viinud ebaõige õigusliku põhjenduseni. Hageja vaidlustab konkreetsemalt kohtuotsuse punktid 29–31 ja punktid 36–39.
ET Euroopa Liidu Teataja C 383/14

18. juulil 2016 esitatud hagi – Basicmed Enterprises jt versus nõukogu jt

(Kohtuasi T-379/16)

(2016/C 383/20)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Basicmed Enterprises Ltd (Limassol, Küpros) ja 19 teist (esindajad: barrister P. Tridimas, advokaadid K. Kakoulli, P. Panayides ja C. Pericleous)

Kostjad: Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon, Euroopa Keskpank, Eurogrupp, Euroopa Liit

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— mõista kostjatelt hagejate kasuks välja summad, mis on välja toodud hagiavalduse lisas esitatud graafikus, millele lisanduvad intressid alates 16. märtsist 2013 kuni Euroopa Kohtu otsuse tegemiseni, ja

— mõista kohtukulud välja kostjatelt.

Teise võimalusena paluvad hagejad Euroopa Kohtul:

— sedastada, et Euroopa Liidul ja/või kostjateks olevatel institutsioonidel on tekkinud lepinguväline vastutus;

— määrata kindlaks kord, mille alusel tuleks kindlaks teha hüvitatav kahju, mida hagejad tegelikult kandsid, ja

— mõista kohtukulud välja kostjatelt.

Väited ja peamised argumendid

Hagejad nõuavad ELTL artikli 268, artikli 340 lõike 2 ja artikli 340 lõike 3 alusel, millega reguleeritakse ELi ja EKP lepinguvälist vastutust, hüvitist kahju eest, mida tekitati hagejate hoiuste väärtuste vähenemisega tulenevalt kostjate poolt Küprose Vabariigi suhtes vastu võetud kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise kavast.

Hagejad leiavad, et Küprose Vabariigi poolt võetud kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise meetmed olid mõeldud üksnes selleks, et rakendada kostjate võetud meetmeid, ning need kiideti kostjate poolt ka heaks. Hagejad leiavad, et kohustuste ja nõudeõiguste teisendamise kava puhul on tegemist tõsise rikkumisega ning oma hagi põhjenduseks esitavad nad neli väidet.

1. Esimene väide, et rikuti õigust omandile, mis on kaitstud ELi põhiõiguste harta artikli 17 lõikega 1 ja Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni protokolli nr 1 artikliga 1.

2. Teine väide, et rikuti proportsionaalsuse põhimõtet.

3. Kolmas väide, et rikuti õiguspärase ootuse põhimõtet.
—

komisjon ei ole tõendanud, et rahvusvahelisi suhteid käsitlev erand on käesolevas asjas kohaldatav. Täpsemalt ei ole ta selgitanud, kuidas liidu õigust analüüsivate puhtalt õiguslike dokumentide avalikustamine saaks iseenesest paljastada Euroopa Liidu strateegilisi eesmärke läbirääkimiste ajal või nõrgendaks komisjoni läbirääkimispositsiooni. Komisjon on seotud õigusriigi põhimõttega ega saa kokku leppida rahvusvahelisi lepinguid, mis rikuvad liidu õigust. Hageja väidab veel, et määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 1 punktile a (ja teistele eranditele) ei saa tugineda „in perpetuum“ ehk niikaua, kuni komisjon peab kuskil läbirääkimisi muude rahvusvaheliste kokkulepete üle. Lisaks on komisjon jätnud mainimata põhjused, mille tõttu võiks taotletud dokumentide avalikustamine konkreetselt ja tegelikult riivata üldisi huve seoses rahvusvaheliste suhetega.
1.

Esimene väide, milles leitakse, et tehtud on hindamisvigu: vaidlustatud otsuse põhjenduste 8, 9 ja 10 kohaselt keelustati isoproturoon, kuna (i) selle kasutamisel võib põhjavette sattuda metaboliite, (ii) see on ohtlik lindudele, metsloomadele ja veeorganismidele ning (iii) on tehtud ettepanek klassifitseerida isoproturoon 2. kategooria reproduktiivtoksilise ainena. Kõik kaalutlused, millel vaidlustatud otsus põhineb, on siiski menetluslikult ja sisuliselt vigased ja need ei arvesta hagejate poolt esitatud andmeid.
—

tuvastada, et delegeeritud määruse (EL) nr 2015/63 artikli 5 lõike 1 punkt f, mille alusel vaidlustatud otsused vastu võeti, on vastuolus võrdse kohtlemise, proportsionaalsuse ning õiguskindluse põhimõtetega, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste hartas;