35

Nendel asjaoludel otsustas Juzgado de Primera Instancia no 17 de Palma de Mallorca (Palma de Mallorca esimese astme kohus nr 17) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 arvestades on lubatud leevendada tagasitäitmiskohustust, mis tuleneb niisuguse lepingutingimuse, millega jäetakse kõik hüpoteegiga tagatud laenu vormistamise, uuendamise või lõpetamisega seotud kulud laenusaaja kanda, tühisuse tuvastamisest selle ebaõigluse tõttu? 2. Kas direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 arvestades võib liikmesriigi kohtupraktikat, milles on sedastatud, et pärast niisuguse lepingutingimuse, millega jäetakse kõik hüpoteegiga tagatud laenu vormistamise, uuendamise või lõpetamisega seotud kulud laenusaaja kanda, tühisuse tuvastamist tuleb notari‑ ja halduskulud laenuandja ja laenusaaja vahel pooleks jagada, pidada ebaõiglase lepingutingimuse tühisuse tuvastamise kohtulikuks kohandamiseks, mis on seega vastuolus selles artiklis sätestatud põhimõttega, mille kohaselt ei ole ebaõiglased lepingutingimused tarbijale siduvad? 3. Kas direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 arvestades võib liikmesriigi kohtupraktikat, mille kohaselt pärast niisuguse lepingutingimuse, millega jäetakse kõik hüpoteegiga tagatud laenu vormistamise, uuendamise või lõpetamisega seotud kulud laenusaaja kanda, tühisuse tuvastamist tuleb laenusaaja kanda jätta ka lepingu vormistamisest tulenevad kinnisasja hindamise kulud ja hüpoteegi seadmise maks, pidada põhimõtte, mille kohaselt ei ole tühiseks tunnistatud ebaõiglane lepingutingimus tarbijale siduv, rikkumiseks, ja kas direktiivi 93/13 artikli 3 lõikega 2 on vastuolus panna laenusaajale tõendamiskoormis, et tal ei lubatud kinnisasja hindamist ise korraldada? 4. Kas direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 arvestades on [selle direktiiviga] vastuolus liikmesriigi kohtupraktika, mille kohaselt pärast niisuguse lepingutingimuse, millega jäetakse kõik hüpoteegiga tagatud laenu vormistamise, uuendamise või lõpetamisega seotud kulud laenusaaja kanda, tühisuse tuvastamist võib selle lepingutingimuse mõju laenusaaja jaoks laenulepingu muutmisel või hüpoteegi kustutamisel jätkuda, selles mõttes, et niisuguse muutmise või hüpoteegi kustutamise kulud peab endiselt kandma laenusaaja, ja kas nende kulude jätmine laenusaaja kanda kujutab endast põhimõtte, mille kohaselt ei ole tühiseks tunnistatud ebaõiglane lepingutingimus tarbijale siduv, rikkumist? 5. Kas direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget l koostoimes direktiivi artikli 7 lõikega 1 arvestades on liikmesriigi kohtupraktika, mis välistab osaliselt niisuguse lepingutingimuse, millega jäetakse kõik hüpoteegiga tagatud laenu vormistamise, uuendamise või lõpetamisega seotud kulud laenusaaja kanda, ebaõigluse tõttu tühisuse tuvastamisega kaasneva tagasitäitmiskohustuse, vastuolus direktiivi 93/13 artikli 7 lõikes 1 sätestatud hoiatava mõjuga teenuste osutajale? 6. Kas arvestades Euroopa Kohtu praktikas sedastatud põhimõtet, et tühiseid lepingutingimusi ei tohi kohandada, ja arvestades direktiivi 93/13 artiklis 6 sätestatud mittesiduvuse põhimõtet, võib nende põhimõtetega olla vastuolus liikmesriigi kohtupraktika, millega leevendatakse pärast niisuguse lepingutingimuse, millega jäetakse kõik hüpoteegiga tagatud laenu vormistamise, uuendamise või lõpetamisega seotud kulud laenusaaja kanda, tühisuse tuvastamisega kaasnevat tagasitäitmiskohustust? 7. Kas direktiivi 93/13 artikli 3 lõikeid 1 ja 2 arvestades võib liikmesriigi kohtupraktika, milles on sedastatud, et niinimetatud lepingutasu tingimus läbib automaatselt läbipaistvuskontrolli, mistõttu ettevõtja ei pea tõendama, et selle lepingutingimuse kohta on antud enne teavet ja selles on eraldi kokku lepitud, kujutada endast direktiivi 93/13 artikli 3 lõikes 2 sätestatud tõendamiskoormise ümberpööramise põhimõtte rikkumist? 8. Kas direktiivi 93/13 artikliga 3 ja Euroopa Kohtu praktikaga on vastuolus see, et liikmesriigi kohtupraktika kohaselt peab tarbija per se teadma, et krediidiasutustel on tavaks nõuda lepingutasu? Seega ei ole vaja, et laenuandja peaks esitama mingeid tõendeid selleks, et tõendada, et lepingutingimuses on eraldi kokku lepitud, või kas, vastupidi, laenuandja peab igal juhul tõendama, et selles lepingutingimuses on eraldi kokku lepitud? 9. Kas direktiivi 93/13 artikleid 3 ja 4 ning Euroopa Kohtu praktikat arvestades võib olla selle direktiiviga vastuolus liikmesriigi kohtupraktika, milles on sedastatud, et niinimetatud lepingutasu tingimust ei saa direktiivi 93/13 artikli 4 lõike 2 kohaselt ebaõigluse seisukohast analüüsida, kuna see puudutab lepingu põhiobjekti mõistet, või tuleb, vastupidi, mõista, et selline lepingutasu ei ole osa lepingu hinnast, vaid kujutab endast lisatasu, ning seega peab olema liikmesriigi kohtul võimalik kontrollida selle tingimuse läbipaistvust või sisu, et hinnata selle ebaõiglast laadi riigisisese õiguse kohaselt? 10. Eeldades, et niinimetatud lepingutasu tingimust tuleb pidada laenulepingu põhiobjektiks ning arvestades direktiivi 93/13 artikli 4 lõiget 2, (mida ei ole LCGCga Hispaania õiguskorda üle võetud), siis kas direktiivi 93/13 artikliga 8 on vastuolus see, et Hispaania kohus toob põhjenduseks ja kohaldab nimetatud artikli 4 lõiget 2, kui seda sätet ei ole Hispaania õiguskorda üle võetud seadusandja tahtel, kes soovis täielikku kaitset kõikide lepingutingimuste suhtes, mida võib müüja või teenuste osutaja tarbijalepingusse lisada, kaasa arvatud tingimuste suhtes, mis puudutavad lepingu põhiobjekti, ja seda ka siis, kui need on kirjutatud selgelt ja arusaadavalt? 11. Kas direktiivi 93/13 artikli 3 lõiget 1 arvestades niinimetatud lepingutasu tingimus, kui selles ei ole eraldi kokku lepitud ja finantsasutus ei tõenda, et see vastab tegelikult osutatud teenustele ja kantud kuludele, põhjustab lepingupoolte õiguste ja kohustuste olulise tasakaalustamatuse, ning liikmesriigi kohus peab seetõttu tuvastama selle tingimuse tühisuse? 12. Kas direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 koostoimes direktiivi artikli 7 lõikega 1 arvestades peab menetluses, milles tarbija esitab nõude tuvastada müüja või teenuste osutajaga sõlmitud lepingusse lisatud tingimuste tühisus nende ebaõiglase laadi tõttu, ning saavutab selle, et kohus tuvastab nende tingimuste tühisuse nende ebaõigluse tõttu, tulenevalt ebaõiglaste lepingutingimuste mittesiduvuse põhimõttest ning müüja või teenuste osutaja jaoks hoiatava mõju põhimõttest mõistma kohtukulud välja müüjalt või teenuste osutajalt, olenemata konkreetsetest tagastatavatest summadest, mis kohtuotsusega välja mõistetakse, arvestades lisaks, et lepingutingimuse tühisuse tuvastamine nõue on põhinõue ning summade tagastamine nõue üksnes sellega seotud lisanõue? 13. Kas direktiivis 93/13 (artikli 6 lõige 1 ja artikli 7 lõige 1) ette nähtud ebaõiglaste lepingutingimuste mittesiduvuse põhimõtet ja hoiatava mõju põhimõtet arvestades võib tarbija ja müüja või teenuste osutaja vahel sõlmitud lepingusse lisatud ebaõiglase lepingutingimuse tühisuse tuvastamisega kaasnevat tagasitäitmiskohustust ajaliselt piirata, lugedes summa tagasinõudmise nõude aegunuks, kuigi absoluutse tühisuse tuvastamise hagi liikmesriigi õiguse kohaselt ei aegu?“