ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Direktiivi 2011/16 (muudetud direktiiviga 2014/107) artikli 1 lõiget 1 ja artiklit 5 tuleb tõlgendada nii, et otsust, millega liikmesriigi pädev asutus kohustab teabe valdajat väljastama talle teabe, et rahuldada teise liikmesriigi pädevalt asutuselt saadud teabevahetustaotlus, tuleb koos selle taotlusega pidada hõlmavaks sellist teavet, mis eeldatavasti ei ole ilmselgelt ebaoluline, kuna selles on näidatud asjaomase teabe valdaja isik, maksumaksja, kelle suhtes on algatatud uurimine, millest tingituna on esitatud teabevahetustaotlus, ja selle taotlusega hõlmatud ajavahemik, ning kuna see käsitleb lepinguid, arveid ja makseid, mis ei ole küll täpselt määratletud, kuid mis on piiritletud kriteeriumidega, mis lähtuvad esiteks asjaolust, et need on kas sõlminud, koostanud või teinud teabe valdaja, teiseks asjaolust, et need on tehtud uurimisega hõlmatud ajavahemikul, ja kolmandaks nende seosest nimetatud maksumaksjaga.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 6. oktoobri 2020. aasta otsus (Tribunal Superior de Justicia del País Vasco eelotsusetaotlus – Hispaania) – Vodafone España SAU versus Diputación Foral de Gipuzkoa

(Kohtuasi C-443/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Elektroonilise side võrgud ja teenused - Direktiiv 2002/20/EÜ - Artikkel 13 - Tasu raadiosageduste kasutusõiguste eest - Liikmesriigi sektoripõhised õigusnormid, mis kehtestavad tasu üldkasutatava raadiosageduse eraldamise eest - Liikmesriigi õigusnormid, millega kohustatakse tasuma avaliku hüve kasutamiseks antava halduskontsessiooni eest varaliste õiguste ülemineku maksu)

(2020/C 414/09)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Vodafone España SAU

Vastustaja apellatsioonimenetluses: Diputación Foral de Gipuzkoa

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 7. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/20/EÜ elektrooniliste sidevõrkude ja -teenustega seotud lubade andmise kohta (loadirektiiv) (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiiviga 2009/140/EÜ) artiklit 13 tuleb tõlgendada nii, et selle artikliga ei ole vastuolus see, kui liikmesriik, kelle õigusnormides on ette nähtud, et raadiosageduste kasutusõiguse eest tuleb maksta üldkasutatava raadiosageduse eraldamise tasu, maksustab selle valdkonna halduskontsessioonide andmise ühtlasi varaliste õiguste ülemineku maksuga, mis on üldkohaldatav riigivara kasutamiseks antavate halduskontsessioonide suhtes tulenevalt seda maksu reguleerivatest provintsi õigusnormidest, mis ei ole eriomased elektroonilise side sektorile, juhul kui kohustus seda maksu tasuda tekib raadiosageduste kasutusõiguste saamisel, ja eeldusel, et see tasu ja maks koos võetuna vastavad kõnealuses artiklis loetletud tingimustele ja eelkõige tingimusele, et vastutasuna raadiosageduste kasutusõiguse eest nõutav summa on proportsionaalne – seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

(1) ELT C 328, 30.9.2019.
C 414/8

ET

Euroopa Kohtu (viies koda) 8. oktoobri 2020. aasta otsus (College van Beroep voor het bedrijfsleveni eelotsusetaotlus – Madalmaad) – Crown Van Gelder BV versus Autoriteit Consument en Markt

(Kohtuasi C-360/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Elektrienergia siseturg - Direktiiv 2009/72/EÜ - Artikkel 37 - Reguleeriva asutuse kohustused ja volitused - Vaidluste kohtuväline lahendamine - Mõiste „isik, kellel on kaebusi“ - Kaebus, mille lõpptarbija on esitanud põhivõrguettevõtja vastu, kelle võrku selle tarbija rajatis ei ole otse ühendatud - Selles võrgus tekkinud rike - Lepingulise suhte puudumine selle tarbija ja nimetatud võrguettevõtja vahel - Kaebuse vastuvõetavus)

(2020/C 414/08)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

College van Beroep voor het bedrijfsleven

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Crown Van Gelder BV

Vastustaja: Autoriteit Consument en Markt

Menetluses osales: TenneT TSO BV

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivi 2009/72/EÜ, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/54/EÜ, artikli 37 lõiget 11 tuleb tõlgendada nii, et reguleeriv asutus ei või jätta rahuldamata kaebust, mille lõpptarbija esitas põhivõrguettevõtja vastu selles võrgus toimunud rikke tõttu, põhjusel, et lõpptarbija rajatis ei ole ühendatud otse nimetatud põhivõrku, vaid üksnes jaotusvõrku, mida see põhivõrk varustab.

(1) ELT C 270, 12.8.2019.
—

sõltumatu eksperdi poolt selliste hooldusvajaduse hinnangute koostamine hoolduskindlustuskassa meditsiiniteenistuse nimel, mida viimane kasutab selleks, et kindlaks määrata, millistele hoolekande ja sotsiaalkindlustusega seotud teenustele on tema kindlustatutel õigus, kujutab endast otseselt hoolekande ja sotsiaalkindlustusega seotud teenuste osutamist, kui see on tingimata vajalik sellesse valdkonda kuuluvate tehingute teostamiseks;
Euroopa Kohtu (esimene koda) 8. oktoobri 2020. aasta otsus (Court of Appeali eelotsusetaotlus – Ühendkuningriik) – United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited versus Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Kohtuasi C-235/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikli 135 lõike 1 punkt a - Kindlustustehingute maksuvabastus - Investeerimishaldurite poolt pensionifondi valitsejale pensionifondide haldamise teenuse osutamine - Mis tahes kahjuhüvitise välistamine - Tööandja pensioniskeem - Liikmesriigi maksustamispraktika - Kindlustustegevuse elluviimine - Tegevusluba omavad üksused - Sellist tegevusluba mitte omavad üksused - Mõiste „kindlustustegevus“)

(2020/C 414/05)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Appeal

Põhikohtuasja pooled

Apellandid: United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited

Vastustaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 135 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et investeeringute haldamise teenuseid, mida osutatakse tööandja pensioniskeemi alusel, välistades igasuguse kahjuhüvitise, ei või kvalifitseerida kindlustustehinguteks selle sätte tähenduses ega seega kohaldada nimetatud sättes selliste tehingute puhul ette nähtud käibemaksuvabastust.

(1) ELT C 172, 20.5.2019.
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 8. oktoobri 2020. aasta otsus (Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstoleni eelotsusetaotlus – Rootsi) – Aktiebolaget Östgötatrafiken versus Patent-och registreringsverket

(Kohtuasi C-456/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Kaubamärgid - Direktiiv 2008/95/EÜ - Artikli 3 lõike 1 punkt b - Tähised, mis võivad moodustada kaubamärgi - Eristusvõime - Teenuse osutamise vahendi tähistamiseks kasutatava värvilistest motiividest koosneva teenustähise registreerimise taotlus - Sellise tähise eristusvõime hindamine - Kriteeriumid)

(2020/C 414/10)

Kohtumenetluse keel: rootsi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Svea hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Aktiebolaget Östgötatrafiken

Teine menetlusosaline: Patent-och registreringsverket

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta direktiivi 2008/95/EÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 3 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et sellise värvilistest motiividest koosneva tähise eristusvõimet, mille registreerimist kaubamärgina taotletakse ja mis on mõeldud üksnes selleks, et süstemaatiliselt katta konkreetsel viisil suur osa veoteenuse osutamiseks kasutatavate vahendite pinnast, tuleb hinnata, võttes arvesse seda, kuidas asjaomane avalikkus tajub seda tähist nendel vahenditel, ilma et oleks vaja analüüsida seda, kas see tähis erineb oluliselt asjaomase majandussektori normist või tavast.

(1) ELT C 280, 19.8.2019.
Euroopa Kohtu (teine koda) 11. novembri 2020. aasta otsus (Tribunalul Bucureşti eelotsusetaotlus – Rumeenia) – Orange România SA versus Autoritatea Naţională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal (ANSPDCP)

(Kohtuasi C-61/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 95/46/EÜ - Artikli 2 punkt h ja artikli 7 punkt a - Määrus (EL) 2016/679 - Artikli 4 punkt 11 ja artikli 6 lõike 1 punkt a - Isikuandmete töötlemine ja eraelu puutumatuse kaitse - Isikut tõendavate dokumentide koopiate kogumine ja säilitamine mobiilside teenuste pakkuja poolt - Mõiste „andmesubjekti nõusolek“ - Vabatahtlik, konkreetne ja teadlik tahteavaldus - Nõusoleku andmine märkeruudu abil - Lepingu allkirjastamine andmesubjekti poolt - Tõendamiskohustus)

(2021/C 19/04)

Kohtumenetluse keel: rumeenia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunalul Bucureşti

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Orange România SA

Vastustaja: Autoritatea Naţională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal (ANSPDCP)

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta artikli 2 punkti h ja artikli 7 punkti a ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta määruse (EL) 2016/679 füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (isikuandmete kaitse üldmäärus) artikli 4 punkti 11 ja artikli 6 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et vastutav töötleja peab tõendama, et andmesubjekt on aktiivse tegevusega väljendanud nõusolekut tema kohta käivate isikuandmete töötlemiseks ja et andmesubjekti on arusaadaval ja lihtsasti kättesaadaval kujul ning selges ja lihtsas keeles enne teavitatud kõikidest selle töötlemisega seotud asjaoludest, nii et tal oli võimalik hõlpsasti kindlaks määrata nõusoleku tagajärjed, mistõttu on tagatud, et see nõusolek anti kõiki asjaolusid teades. Telekommunikatsiooniteenuste osutamise lepinguga, milles on tingimus, mille kohaselt andmesubjekti on teavitatud ja ta on nõustunud, et tema isikut tõendava dokumendi koopia kogutakse ja säilitatakse isiku tuvastamise eesmärgil, ei saa tõendada, et see isik on andnud selleks kogumiseks ja säilitamiseks nõuetekohase nõusoleku nimetatud sätete tähenduses, kui

— vastutav töötleja on sellele tingimusele viitava märkeruudu täitnud enne lepingu allkirjastamist, või kui

— lepingu tingimused võivad andmesubjekti eksitada selles, kas tal on võimalik sõlmida leping ka juhul, kui ta keeldub nõustumast teda puudutavate andmete töötlemisega, või kui

— vastutav töötleja on sobimatult mõjutanud valikuvabadust olla sellise kogumise ja säilitamise vastu, nõudes, et andmesubjekt, kes keeldub nõusolekut andmast, täidaks keeldumise dokumenteerimiseks täiendava formulari.

(1) ELT C 164, 13.5.2019.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2015. aasta direktiivi (EL) 2015/2366 makseteenuste kohta siseturul, direktiivide 2002/65/EÜ, 2009/110/EÜ ning 2013/36/EL ja määruse (EL) nr 1093/2010 muutmise ning direktiivi 2007/64/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta artikli 52 punkti 6 alapunkti a koostoimes artikli 54 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et see reguleerib teavet ja tingimusi, mida tuleb esitada makseteenuste pakkujal, kes soovib oma teenuste kasutajaga kokku leppida nende vahel sõlmitud raamlepingu muudatust puudutavas vaikimisi nõusolekus vastavalt nendes sätetes ette nähtud korrale, kuid ei määra kindlaks piiranguid seoses kasutaja staatusega või lepingutingimuste liigiga, mis võivad olla niisuguse kokkuleppe ese, ilma et see mõjutaks – kui kasutaja on tarbija – võimalust kontrollida, kas need klauslid on ebaõiglased nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes sätete kohaselt.
C 19/6

ET

Euroopa Kohtu (esimene koda) 11. novembri 2020. aasta otsus (Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona eelotsusetaotlus – Hispaania) – UQ versus Marclean Technologies, S.L.U.

(Kohtuasi C-300/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Sotsiaalpoliitika - Kollektiivne koondamine - Direktiiv 98/59/EÜ - Artikli 1 lõike 1 esimese lõigu punkt a - Mõiste „kollektiivne koondamine“ - Koondamiste arvu määramise meetod - Ajavahemik, mida tuleb arvestada)

(2021/C 19/06)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

Põhikohtuasja pooled

Hageja: UQ

Kostja: Marclean Technologies, S.L.U.

menetluses osalesid: Ministerio Fiscal, Fondo de Garantía Salarial

Resolutsioon

Nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiivi 98/59/EÜ kollektiivseid koondamisi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 1 lõike 1 esimese lõigu punkti a tuleb tõlgendada nii, et hindamaks, kas vaidlustatud individuaalne töölepingu ülesütlemine on osa kollektiivsest koondamisest, tuleb kollektiivse koondamise toimumise tuvastamiseks sättes ette nähtud ajavahemiku määramisel võtta arvesse mis tahes 30 või 90 päeva pikkust järjestikust ajavahemikku, mille vältel öeldi see individuaalne tööleping üles ja mille jooksul tööandja koondas suurima arv töötajaid ühel või mitmel põhjusel, mis ei ole seotud konkreetse töötaja isikuga sama sätte tähenduses.

(1) ELT C 295, 2.9.2019.
2.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2011. aasta direktiivi 2011/24/EL patsiendiõiguste kohaldamise kohta piiriüleses tervishoius artikli 8 lõiget 5 ja lõike 6 punkti d koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 21 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui patsiendi kindlustajaliikmesriik keeldub andmast patsiendile nimetatud direktiivi artikli 8 lõikes 1 ette nähtud luba, kui selles liikmesriigis on saadaval haiglaravi, mille meditsiiniline efektiivsus on väljaspool kahtlust, kuid kasutatav ravimeetod ei vasta selle patsiendi usulistele veendumustele, välja arvatud juhul, kui selline keeldumine on objektiivselt põhjendatav õiguspärase eesmärgiga säilitada ravivõimsus või meditsiiniline pädevus ning see on nimetatud eesmärgi saavutamiseks sobiv ja vajalik vahend – asjaolu, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
Põhik ohtuasja pooled
Apellant: BY
Vastustaja: CX
Resolutsioon
Euroopa Parlamendi ja nõuk ogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autor iõiguse ja selleg a kaasnevate õiguste 
teatavat e aspektide ühtlustamise kohta infoühisk onnas artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et selles sättes kasutatud 
mõiste „üldsusele edastamine“ ei hõlma kaitstud teose elektroonilist esitamist kohtule tõendina eraõiguslike isikute vahelises 
kohtuvaidluses. 
(1) ELT C 327, 4.11.2019.
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 22. oktoobr i 2020. aast a otsus – Silv er Plastics GmbH & Co. KG, 
Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG versus Euroopa Komisjon
(Kohtu asi C-702/19 P) (1)
(Apellatsioonkaebu s – Konkur ents – Keelatud kokkulepe – Jaemüügiks mõeldud toiduainete pakendamise 
turg – ELTL artikli 101 rikkumise tuvastamise otsus – Määr us (EÜ) nr 1/2003 – Artikkel 23 – Euroopa 
inimõiguste konv entsiooni artikkel 6 – Põhiõigus õigl asele kohtulikule arutamisele – Poolte võrdsuse 
põhimõte – Õigus „vastandamisele“ – Tunnistajate ärakuulamine – Põhjendamine – Üks ja vältav 
rikkumine – Trahvi ülempiir)
(2020/C 433/17)
Kohtumenetluse keel: saksa
Pooled
Apellandid: Silver Plastics GmbH & Co. KG (esinda jad: Rech tsanw älte M. Wir tz ja S. Möller), Johannes Reifenhäuser Holding 
GmbH & Co. KG (esindaja: Rechtsanw alt C. Karbaum)
Teine menetlusosaline: Euroopa Komisjon (esinda jad: G. Meessen, I. Zaloguin ja L. Wildpanner)
Resolutsioon
1.Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.
2.Jätta Silver Plastics GmbH & Co. KG ja Johannes Reif enhäuser Holding GmbH & Co. KG kohtukulud nende endi kanda ja 
mõista neilt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud.
(1) ELT C 383, 11.11.2019.
Eelotsuset aotlus, mille on esitanud Sąd Okręgo wy w Gorzo wie Wielk opolskim (Poola) 3. oktoobr il 
2018 – Prokuratura Rejono wa w Słubicach versus BQ
(Kohtuasi C-623/18)
(2020/C 433/18)
Kohtumenetluse keel: poola
Eelotsuset aotluse esita nud kohus
Sąd Okręgowy w Gorzo wie Wielk opolskim14.12.2020 ET Euroopa Liidu Teata ja C 433/15
2.

Määruse nr 1407/2013 artikleid 3 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriikidel ei ole kohustust lubada abi taotlevatel ettevõtjatel oma abitaotlust muuta enne abi andmist, et mitte ületada kolme eelarveaasta pikkuse ajavahemiku jooksul 200 000 euro suurust ülemmäära, mis on ette nähtud määruse nr 1407/2013 artikli 3 lõikes 2. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne on hinnata õiguslikke tagajärgi, mis kaasnevad sellega, et ettevõtjatel ei ole õigust selliseid muudatusi teha, kusjuures tuleb täpsustada, et neid saab teha üksnes enne vähese tähtsusega abi andmise kuupäeva.
4.

Direktiivi 1999/62, mida on muudetud direktiiviga 2006/38, koostoimes 26. septembri 2000. aasta kohtuotsuse komisjon vs. Austria (C-205/98, EU:C:2000:493) punktiga 138 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui liiga kõrget teemaksumäära põhjendatakse tagantjärele kohtumenetluses esitatud infrastruktuurikulude uue arvutusega.
2.

Direktiivi 2006/126 artikli 11 lõike 4 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et see lubab liikmesriigil keelduda juhiluba, mis on saadud selle direktiivi artikli 11 lõike 1 kohase väljavahetamise kaudu, tunnustamast põhjusel, et see liikmesriik oli väljavahetatava juhiloa omajalt enne juhiloa väljavahetamist juhtimisõiguse ära võtnud.
1.

Nõukogu 28. märtsi 1983. aasta direktiivi 83/189/EMÜ, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest teatamise kord (muudetud nõukogu 22. märtsi 1988. aasta direktiiviga 88/182/EMÜ), artikli 1 punkti 5 tuleb tõlgendada nii, et riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et hasartmängude korraldamise õigus on ainult riigil ja seda õigust saavad kasutada üksnes asjasse puutuva liikmesriigi valitsuselt vastava kontsessiooni saanud aktsiaseltsi vormis asutatud ettevõtjad, ning mis kehtestavad selle tegevusega tegelemise tingimused ja piirkonnad, ei kujuta endast „tehnilisi eeskirju“ selle sätte tähenduses.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 15. oktoobri 2020. aasta otsus (Naczelny Sąd Administracyjny eelotsusetaotlus – Poola) – E. Sp. z o.o. Sp. k. versus Minister Finansów

(Kohtuasi C-335/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Ühine käibemaksusüsteem - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikkel 90 - Käibemaksuga maksustatava väärtuse vähendamine - Hinna täielik või osaline tasumata jätmine - Riigisiseste õigusnormidega kehtestatud tingimused vähendamisõiguse kasutamiseks - Tingimus, mille kohaselt võlgniku suhtes ei või olla algatatud pankroti- või likvideerimismenetlust - Tingimus, mille kohaselt võlausaldaja ja võlgnik peavad olema käibemaksukohustuslased)

(2020/C 423/10)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Naczelny Sąd Administracyjny

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: E. Sp. z o.o. Sp. k.

Vastustaja: Minister Finansów

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artiklit 90 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt on käibemaksuga maksustatava väärtuse vähendamine seatud sõltuvusse tingimusest, et kauba tarnimise või teenuse osutamise päeva ja selle maksuvähenduse kasutamiseks maksudeklaratsiooni paranduse esitamisele eelneva päeva seisuga peab võlgnik olema registreeritud käibemaksukohustuslasena ning tema suhtes ei või olla algatatud pankroti- ega likvideerimismenetlust ning selle maksuvähenduse kasutamiseks maksudeklaratsiooni paranduse esitamisele eelneva päeva seisuga peab võlausaldaja ise endiselt olema registreeritud käibemaksukohustuslasena.

(1) ELT C 280, 19.8.2019.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 21. oktoobri 2020. aasta otsus (Amtsgericht Potsdami eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Möbel Kraft GmbH & Co. KG versus ML

(Kohtuasi C-529/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tarbijakaitse - Direktiiv 2011/83/EL - Artikli 16 punkt c - Taganemisõigus - Erandid - Kaup, mis on valmistatud tarbija nõuete järgi või mis on selgelt kohandatud konkreetse tarbija vajadustele - Kaup, mille valmistamist ettevõtja on alustanud)

(2020/C 423/13)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Amtsgericht Potsdam

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Möbel Kraft GmbH & Co. KG

Kostja: ML

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta direktiivi 2011/83/EL tarbija õiguste kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/44/EÜ ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 85/577/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/7/EÜ, artikli 16 punkti c tuleb tõlgendada nii, et selles sättes ette nähtud erandile taganemisõigusest võib tugineda tarbija vastu, kes on sõlminud väljaspool äriruume lepingu sellise kauba ostmiseks, mis tuleb valmistada tema nõuete järgi, sõltumata sellest, kas kaupleja on selle kauba valmistamist alustanud.

(1) ELT C 348, 14.11.2019.
2.

Direktiivi 2008/94/EÜ artikli 1 lõiget 1 ja artiklit 3 tuleb tõlgendada nii, et hüvitist, mida tööandja peab maksma üleelanud omastele mittevaralise kahju eest, mis on tekkinud töötaja tööõnnetuses hukkumise tagajärjel, saab käsitada selle direktiivi artikli 1 lõike 1 tähenduses „töötaja nõudena, mis tekib töölepingust või töösuhtest“, ainult siis, kui see on hõlmatud mõistega „töötasu“, nii nagu viimane on määratletud riigisiseses õiguses; kas see nii on, selle peab välja selgitama liikmesriigi kohus.
1.

Mõiste „vahistamismäärust täitev õigusasutus“ nõukogu 13. juuni 2002. aasta raamotsuse 2002/584/JSK Euroopa vahistamismääruse ja liikmesriikidevahelise üleandmiskorra kohta (muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK) artikli 6 lõike 2 tähenduses on liidu õiguse autonoomne mõiste, mida tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab liikmesriigi ametivõime, kes ei ole tingimata kohtunikud või kohtud, kuid kes osalevad selle liikmesriigi kriminaalmenetlustes õigusemõistmises, tegutsevad Euroopa vahistamismääruse täitmisest tulenevate ülesannete täitmisel sõltumatult ja täidavad oma ülesandeid menetluses, mis järgib tõhusa kohtuliku kaitse nõudeid.
C 35/11

ET

Euroopa Kohtu (viies koda) 25. novembri 2020. aasta otsus (Corte suprema di cassazione eelotsusetaotlus – Itaalia) – Istituto nazionale della previdenza sociale versus WS

(Kohtuasi C-302/19) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 2011/98/EL - Kolmandatest riikidest pärit ühtse loaga töötajate õigused - Artikkel 12 - Õigus võrdsele kohtlemisele - Sotsiaalkindlustus - Liikmesriigi õigusnormid, mis jätavad perehüvitise saamise õiguse kindlaksmääramisel välja ühtse loa omaniku pereliikmed, kes ei ela selles liikmesriigis)

(2021/C 35/13)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte suprema di cassazione

Põhikohtuasja pooled

Kassaator: Istituto nazionale della previdenza sociale

Vastustaja: WS

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2011. aasta direktiivi 2011/98/EL kolmandate riikide kodanikele liikmesriigis elamist ja töötamist võimaldava ühtse loa taotlemise ühtse menetluse ning liikmesriigis seaduslikult elavate kolmandatest riikidest pärit töötajate ühiste õiguste kohta artikli 12 lõike 1 punkti e tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt sotsiaalkindlustushüvitise saamise õiguse kindlaksmääramisel ei võeta arvesse selle direktiivi artikli 2 punkti c tähenduses ühtse loa omaniku pereliikmeid, kes elavad mitte selle liikmesriigi territooriumil, vaid kolmandas riigis, samas kui nimetatud liikmesriigi kodaniku pereliikmeid, kes elavad kolmandas riigis, võetakse arvesse.

(1) ELT C 288, 26.8.2019.
4.

Direktiivi 2011/95 artikli 9 lõike 2 punkti e ja artikli 9 lõiget 3 nende sätete koostoimes tuleb tõlgendada nii, et seose olemasolu direktiivi artikli 2 punktis d ja artiklis 10 nimetatud põhjuste ning sõjaväeteenistusest keeldumise eest direktiivi artikli 9 lõike 2 punktis e osutatud süüdimõistmise või karistamise vahel ei tohi lugeda tõendatuks ainuüksi asjaolu tõttu, et süüdimõistmine või karistamine on selle keeldumisega seotud. Esineb siiski tugev eeldus, et sõjaväeteenistusest keeldumine direktiivi artikli 9 lõike 2 punktis e täpsustatud tingimustel on seotud ühega direktiivi artiklis 10 nimetatud viiest põhjusest. Liikmesriigi pädevate ametiasutuste ülesanne on kõiki asjasse puutuvaid asjaolusid arvesse võttes kontrollida, kas see seos on usutav.