ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 51/16

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 13. detsembri 2007. aasta otsus (Conseil d'Etat eelotsusetaotlus — Belgia) — United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SPRL, Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutele), Wolu TV ASBL versus Belgia riik

(Kohtuasi C-250/06) (1)

(EÜ artikkel 49 - Teenuste osutamise vabadus - Liikmesriigi õigusnormid, mis kehtestavad kaabellevioperaatoritele teatavate eraõiguslike ringhäälinguorganisatsioonide edastatavate programmide edastamiskohustuse („must carry’) - Piirang - Ülekaalukas üldine huvi - Mitmekesisuse säilitamine kakskeelses piirkonnas)

(2008/C 51/26)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d'Etat

Põhikohtuasja pooled

Hageja: United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SPRL, Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutele), Wolu TV ASBL

Kostja: Belgia riik

Menetluses osalesid: BeTV SA, Tvi SA, Télé Bruxelles ASBL, Belgian Business Television SA, Media ad Infinitum SA, Tv5-Monde

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Conseil d'Etat (Belgia) — EÜ artiklite 49 ja 86 tõlgendamine — Mõiste „eriõigus” — Kaabellevioperaatoritele kehtestatud kohustus edastada teatavate, suuremas osas vastava riigi territooriumil asuvate ringhäälinguorganisatsioonide edastatavaid programme

Resolutiivosa

EÜ artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi sellised õigusnormid nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis kohustavad vastava liikmesriigi territooriumil tegutsevaid kaabellevioperaatoreid edastamiskohustusest tulenevalt edastama vastava liikmesriigi poolt määratud, avaliku võimu ülesandeid täitvate eraõiguslike ringhäälinguorganisatsioonide televisiooniprogramme, tingimusel et need õigusnormid:

— järgivad üldisest huvist tulenevat eesmärki, näiteks eesmärki tagada vastava liikmesriigi kultuuripoliitika raames kõnealusel territooriumil televisiooniprogrammide valiku mitmekesisus, ning

— on nimetatud eesmärgiga proportsionaalsed, mis tähendab, et nende rakendusmeetmed peavad olema läbipaistvad ning tuginema objektiivsetel ja mittediskrimineerivatel kriteeriumitel, mis on eelnevalt teada.

Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab tegema kindlaks, kas need tingimused on täidetud.

(1) ELT C 212, 2.9.2006.
ET Euroopa Liidu Teataja C 51/23

Euroopa Kohtu (teine koda) 13. detsembri 2007. aasta otsus (Bundesgerichtshofi (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — FBTO Schadeverzekeringen NV versus Jack Odenbreit

(Kohtuasi C-463/06) (1)

(Määrus (EÜ) nr 44/2001 - Kohtualluvus kindlustusasjades - Vastutuskindlustus - Kannatanu vahetu nõudeõigus kindlustusandja vastu - Hageja elu- või asukoha kohtualluvuse eeskiri)

(2008/C 51/37)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: FBTO Schadeverzekeringen NV

Kostja: Jack Odenbreit

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Bundesgerichtshof — Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (EÜT L 12, lk 1; ELT eriväljaanne 19/04, lk 42) artikli 9 lõike 1 punkti b ja artikli 11 lõike 2 tõlgendamine — Vastutuskindlustuse puhul kindlustusandja vastu kannatanu elukoha liikmesriigis esitatud hagi — Kindlustuslepingu soodustatud isiku mõiste

Resolutiivosa

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 11 lõikes 2 sisalduvat viidet määruse artikli 9 lõike 1 punktile b tuleb tõlgendada nii, et kannatanu võib nõude esitada vahetult kindlustusandja vastu kannatanu elukoha liikmesriigi kohtule, kui sellised vahetud nõuded on lubatud ja kui kindlustusandja asukoht on liikmesriigis.

(1) ELT C 326, 30.12.2006.
2.

EÜ asutamislepingu artikliga 52 (muudetuna EÜ artikkel 43) koostoimes EÜ asutamislepingu artikliga 58 (nüüd EÜ artikkel 48) on vastuolus ka see, et ettevõtja, kelle asukoht on liikmesriigis, saab valuutakursikahjumi oma jooksvate kuludena maha arvata üksnes siis, kui talle kuuluv püsiv tegevuskoht, mis asub teises liikmesriigis, ei ole üldse saanud maksuvaba kasumit.
ET Euroopa Liidu Teataja C 107/4

Euroopa Kohtu (suurkoda) 11. märtsi 2008. aasta otsus (Verwaltungsgericht Schwerin'i (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Rüdiger Jager versus Amt für Landwirtschaft Bützow

(Kohtuasi C-420/06) (1)

(Ühine põllumajanduspoliitika - Määrused (EÜ) nr 1254/1999 ja (EÜ) nr 1782/2003 - Veise- ja vasikaliha - Teatavate ühenduse toetuskavade ühtne haldus- ja kontrollisüsteem - Määrused (EMÜ) nr 3887/92, (EÜ) nr 2419/2001 ja (EÜ) nr 796/2004 - Loomapidamistoetuse taotlus - Ammlehmatoetus - Eeskirjade eiramine - Toetusetaotlustega hõlmamata veiste identifitseerimist ja registreerimist käsitlevate sätete järgimata jätmine - Määrus (EÜ) nr 1760/2000 - Toetuse saajate hulgast väljaarvamine - Määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 artikli 2 lõige 2 - Kergema karistuse tagasiulatuva kohaldamise põhimõte)

(2008/C 107/06)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Verwaltungsgericht Schwerin

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Rüdiger Jager

Kostja: Amt für Landwirtschaft Bützow

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Verwaltungsgericht Schwerin — Nõukogu 18. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta (EÜT L 312, lk 1; ELT eriväljaanne 01/01, lk 340) artikli 2 lõike 2 tõlgendamine — Loomatoetuse taotluse tagasilükkamine põhjusel, et teada antud loomade arv erines kontrolli käigus tuvastatud loomade arvust enam kui 20 % võrra — Loomatoetusi puudutava hilisema kergema halduskaristuse tagasiulatuvat kohaldamist rakendatakse pärast loomatoetuse kava tühistamist asjaomases liikmesriigis

Resolutiivosa

Nõukogu 18. detsembri 1995. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 2988/95 Euroopa ühenduste finantshuvide kaitse kohta artikli 2 lõike 2 teist lauset tuleb tõlgendada nii, et komisjoni 21. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 796/2004, millega kehtestatakse nõukogu määruses (EÜ) nr 1782/2003 (millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks) ette nähtud nõuetele vastavuse, toetuse ümbersuunamise ning ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi rakendamise üksikasjalikud reeglid, mida on muudetud ja parandatud komisjoni 11. veebruari 2005. aasta määrusega (EÜ, Euratom) nr 239/2005, artiklite 66 ja 67 sätteid ei saa tagasiulatuvalt kohaldada loomapidamistoetuse taotlusele, mis kuulub ajaliselt komisjoni 23. detsembri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 3887/92, millega sätestatakse teatavate ühenduse toetuskavade ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi üksikasjalikud rakenduseeskirjad, mida on muudetud komisjoni 21. detsembri 1999. aasta määrusega (EÜ) nr 2801/1999, kohaldamisalasse, mille artikli 10c alusel arvati taotleja toetuse saajate hulgast välja.

(1) ELT C 326, 30.12.2006.
ET Euroopa Liidu Teataja C 107/2

Euroopa Kohtu (neljas koda) 28. veebruari 2008. aasta otsus (Corte suprema di cassazione (Itaalia) eelotsusetaotlus) — Carboni e derivati Srl versus Ministero dell'Economia e delle Finanze, Riunione Adriatica di Sicurtà SpA

(Kohtuasi C-263/06) (1)

(Ühine kaubanduspoliitika - Dumpinguvastane kaitse - Dumpinguvastane tollimaks - Venemaa päritolu hematiitmalm - Otsus nr 67/94/ESTÜ - Tolliväärtuse kindlaksmääramine muutuva suurusega dumpinguvastase tollimaksu kohaldamiseks - Tehinguväärtus - Erineva hinnaga teostatud järjestikused müügitehingud - Tolli õigus lähtuda sellise müügitehingu hinnast, mis eelnes müügitehingule, mille alusel vormistati tollideklaratsioon)

(2008/C 107/03)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte suprema di cassazione

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Carboni e derivati Srl

Kostja: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Riunione Adriatica di Sicurtà SpA

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Corte suprema di cassazione — Komisjoni 2. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93 millega kehtestatakse rakendussätted nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT L 253, lk 1; ELT eriväljaanne 02/06, lk 3), mida on muudetud määrusega nr 1762/95, artikli 147 tõlgendamine — Dumpinguvastase tollimaksu kohaldamise kindlaksmääramise arvutusbaas — Tolli õigus lähtuda sellise müügitehingu hinnast, mis eelnes müügitehingule, mille alusel vormistati tollideklaratsioon — Venemaa päritolu hematiitmalm

Resolutiivosa

Komisjoni 12. jaanuari 1994. aasta otsuse nr 67/94/ESTÜ ajutise dumpinguvastase tollimaksu kehtestamise kohta ühendusse imporditud Brasiilia, Poola, Venemaa ja Ukraina päritoluga hematiitmalmile artikli 1 lõike 2 kohaselt ei või toll selle otsusega kehtestatud dumpinguvastase tollimaksu kohaldamiseks tolliväärtust kindlaks määrata hinna põhjal, mis tuli tasuda asjaomase kauba eest seoses müügitehinguga, mis eelnes müügitehingule, mille kohta esitati tollideklaratsioon, kui deklareeritud hind vastas importija poolt tegelikult makstud või makstavale hinnale.

Juhul kui toll kahtleb põhjendatult deklareeritud väärtuse tõelevastavuses ja kui need kahtlused osutuvad tõeks pärast seda, kui toll on palunud lisateavet või mistahes täiendavaid dokumente ja on andnud asjaomasele isikule nende kahtluste põhjenduste kohta vastuväidete esitamiseks piisava võimaluse, ilma et oleks võimalik kindlaks määrata tegelikult makstud või makstavat hinda, võib toll vastavalt nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artiklile 31 arvutada tolliväärtuse otsusega nr 67/94 kehtestatud dumpinguvastase tollimaksu kohaldamiseks vastavalt hinnale, milles lepiti kokku sellise varasema müügitehingu käigus, mis on ajaliselt lähim müügitehingule, mille kohta esitati tollideklaratsioon ja mille tõelevastavuses kahtlemiseks puudub tollil igasugune objektiivne põhjus.

(1) ELT C 224, 16.9.2006.
ET Euroopa Liidu Teataja C 92/6

Euroopa Kohtu (neljas koda) 21. veebruari 2008. aasta otsus (Juzgado de lo Social Único de Algecirase (Hispaania) eelotsusetaotlus) — Maira María Robledillo Núñez versus Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

(Kohtuasi C-498/06) (1)

(Sotsiaalpoliitika - Töötajate kaitse tööandja maksejõuetuse korral - Direktiiv 80/987/EMÜ, muudetud direktiiviga 2002/74/EÜ - Artikli 3 esimene lõik ja artikli 10 punkt a - Kohtuvälises lepitusmenetluses kokku lepitud hüvitis ebaseadusliku vallandamise eest - Garantiiasutuste tagatud väljamaksed - Väljamaksmine kohtuotsuse alusel - Võrdsuse ja mittediskrimineerimise põhimõtted)

(2008/C 92/10)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado de lo Social Único de Algeciras

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Maira María Robledillo Núñez

Kostja: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Nõukogu 20. oktoobri 1980. aasta direktiivi 80/987EMÜ töötajate kaitset tööandja maksejõuetuse korral käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 283, lk 23; ELT eriväljaanne 05/01, lk 217), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. septembri 2002. aasta direktiiviga 2002/74/EÜ (EÜT L 270, lk 10; ELT eriväljaanne 05/04, lk 261), artikli 3 tõlgendamine — Garantiiasutuse poolt pakutava garantii ulatus — Hüvitis töösuhte õigusvastase lõpetamise korral — Siseriiklik õigusakt, mis nõuab hüvitise maksmiseks kohtu- või haldusotsust — Võrdsuse ja mittediskrimineerimise põhimõtted

Resolutiivosa

Nõukogu 20. oktoobri 1980. aasta direktiivi 80/987/EMÜ töötajate kaitse kohta tööandja maksejõuetuse korral, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. septembri 2002. aasta direktiiviga 2002/74/EÜ, tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigil on õigus arvata ebaseadusliku vallandamise eest makstavad hüvitised välja selle sätte alusel garantiiasutuse antavast maksetagatisest, kui need on tunnustatud kohtuvälise lepituse kokkuleppega, ja et selline välistamine, mis on objektiivselt põhjendatud, kujutab endast sama direktiivi artikli 10 punkti a tähenduses vajalikku meedet kuritarvituste vältimiseks.

(1) ELT C 56, 10.3.2007.
ET Euroopa Liidu Teataja C 92/5

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 21. veebruari 2008. aasta otsus (Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itaalia) eelotsusetaotlus) — Telecom Italia SpA versus Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Comunicazioni

(Kohtuasi C-296/06) (1)

(Telekommunikatsiooniteenused - Direktiiv 97/13/EÜ - Artiklid 6, 11, 22 ja 25 - Üldlubadele ja üksiklitsentsidele kohaldatavad maksud ja tasud - Ainuõiguse endisele omanikule pandud kohustus - Ajutine säilitamine)

(2008/C 92/07)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Telecom Italia SpA

Kostja: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Ministero delle Comunicazioni

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. aprilli 1997. aasta direktiivi 97/13/EÜ üldlubade ja üksiklitsentside ühise raamistiku kohta elektersideteenuste valdkonnas (EÜT L 117, lk 15) artiklite 11, 22 ja 25 tõlgendamine — Võimalus nõuda direktiiviga lubatuist erinevaid makse ja tasusid

Resolutiivosa

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. aprilli 1997. aasta direktiivi 97/13/EÜ üldlubade ja üksiklitsentside ühise raamistiku kohta telekommunikatsiooniteenuste valdkonnas artiklitega 6, 11, 22 ja 25 on vastuolus see, kui liikmesriik nõuab operaatorilt, kes on üldkasutatavate telekommunikatsiooniteenuste osutamise ainuõiguse endine valdaja ja kes on saanud üldloa, ühe aasta jooksul alates selle direktiivi siseriiklikku õigusesse ülevõtmiseks ette nähtud viimasest kuupäevast, s.o kuni 31. detsembrini 1998, sellise rahalise kohustuse tasumist nagu kõnesolev tasu, mis vastab eelnevalt nõutud ainuõiguse eest makstavale summale.

(1) ELT C 224, 16.9.2006.
2.

Siseriikliku kohtu ülesanne on kindlaks määrata käesolevas kohtuotsuses esitatud tõlgendamiskriteeriumide põhjal, kas käibemaksuga maksustamise seisukohalt võib selliseid tehinguid nagu on kõne all põhikohtuasjas, käsitleda tehingutena, mis on seotud kuritarvitusega kuuenda direktiivi 77/388 mõttes.
2.

Nõukogu 9. veebruari 1976. aasta direktiivi 76/207/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte rakendamise kohta seoses töö saamise, kutseõppe ja edutamisega ning töötingimustega artikli 2 lõikega 1 ja artikli 5 lõikega 1 on vastuolus see, kui vallandatakse naistöötaja, kes põhikohtuasjaga sarnastel asjaoludel on kunstliku viljastamise lõppstaadiumis, see tähendab munasarja punktsiooni ja viljastatud munarakkude selle naistöötaja emakasse viivitamatu siirdamise vahel, tingimusel et on tõendatud, et vallandamise peamiseks põhjuseks oli fakt, et see naine läbis kunstliku viljastamise protsessi
1.

EÜ artikli 88 lõike 3 viimast lauset tuleb tõlgendada selliselt, et liikmesriigi kohus ei pea tegema korraldust selle sätte vastaselt rakendatud abi tagasinõudmiseks, kui komisjon on teinud lõpliku otsuse, millega see abi tunnistatakse ühisturuga kokkusobivaks EÜ artikli 87 tähenduses. Ühenduse õigust kohaldades peab see kohus tegema abi saajale korralduse intresside maksmiseks ajavahemiku eest, mil ebaseaduslikkus kestis. Oma riigi õiguse raames võib liikmesriigi kohus asjast sõltuvalt teha lisaks korralduse ebaseadusliku abi tagasinõudmiseks ka siis, kui selle riigi õiguse kohaselt tuleb abi hiljem uuesti rakendada. Samuti võib liikmesriigi kohtul olla tarvis rahuldada nõuded abimeetme ebaseaduslikkusega tekitatud kahju hüvitamiseks.
ET Euroopa Liidu Teataja C 79/5

Euroopa Kohtu (neljas koda) 14. veebruari 2008. aasta otsus (Tribunal du travail de Bruxelles (Belgia) eelotsusetaotlus) — Sophiane Gysen versus Groupe S-Caisse d'Assurances sociales pour indépendants

(Kohtuasi C-449/06) (1)

(Ametnikud - Töötasu - Personalieeskirjad - Peretoetused - Liikmesriigi peretoetuste summa kindlaksmääramine - Laste järgu kindlaksmääramine - Laps, kelle eest on õigus saada personalieeskirjade järgseid peretoetusi)

(2008/C 79/08)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal du travail de Bruxelles

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Sophiane Gysen

Kostja: Groupe S-Caisse d'Assurances sociales pour indépendants

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Tribunal du travail de Bruxelles — Nõukogu 29. veebruari 1968. aasta määruse (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68 Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjad ja Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimused (EÜT L 56, lk 1; ELT eriväljaanne 01/02, lk 5) artikli 67 tõlgendamine — Peretoetused — Peretoetuste siseriikliku korra, mis jätab soodustatud laste hulgast välja lapsed, kellel on personalieeskirjadest tulenevalt õigus peretoetustele, vastuvõetavus — Siseriiklikus õiguses ametnike personalieeskirjade õiguslik kvalifitseerimine

Resolutiivosa

Nõukogu 29. veebruari 1968. aasta määrus (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjad ja ühenduste muude teenistujate teenistustingimused ning komisjoni ametnike suhtes ajutiselt kohaldatavad erimeetmed (nõukogu 21. juuli 1983. aasta määrusega (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 2074/83 muudetud kujul) on üldkohaldatav ning tervikuna siduv ja vahetult kohaldatav kõikides liikmesriikides. Arvestades selle määruse vahetut kohaldatavust liikmesriikide õiguskordades tuleb laps, kelle eest on õigus saada peretoetusi Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjade alusel, samastada lapsega, kelle eest on õigus saada selliseid toetusi siseriikliku õiguse või asjaomases liikmesriigis kehtiva sotsiaalkindlustusalase rahvusvahelise konventsiooni alusel.

(1) ELT C 326, 30.12.2006.
1.

Kuna Kreeka Vabariik ei ole ettenähtud tähtaja jooksul võtnud vajalikke meetmeid, et tühistada abi, mis on komisjoni 14. septembri 2005. aasta otsusega Kreeka poolt lennufirmadele Olympic Airways ja Olympic Airlines antud riigiabi kohta tunnistatud ebaseaduslikuks ja ühisturuga kokkusobimatuks, ega ole võtnud meetmeid, et abisaajatelt abi tagasi nõuda, on Kreeka vabariik rikkunud nimetatud otsuse artiklitest 2–4 tulenevaid kohustusi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 128/8

Euroopa Kohtu (teine koda) 3. aprilli 2008. aasta otsus (Rechtbank Amsterdam'i (Madalmaad) eelotsusetaotlus) — K. D. Chuck versus Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

(Kohtuasi C-331/06) (1)

(Vanaduskindlustus - Liikmesriigi kodanikust töötaja - Sotsiaalkindlustusmaksed - Erinevad perioodid - Erinevad liikmesriigid - Kindlustusperioodide arvutamine - Pensionitaotlus - Elukoht kolmandas riigis)

(2008/C 128/12)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Rechtbank Amsterdam

Põhikohtuasja pooled

Hageja: K. D. Chuck

Kostja: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Rechtbank Amsterdam — Nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate ja nende pereliikmete suhtes (EÜT L 149, lk 2; ELT eriväljaanne 05/01, lk 35) artikli 48 tõlgendamine — Vanaduskindlustus — Kahes teises liikmesriigis töötanud liikmesriigi kodaniku kindlustusperioodide arvutamine — Elamine kolmandas riigis pensionile mineku hetkel

Resolutiivosa

Nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes, muudetud ja ajakohastatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 631/2004, artikli 48 lõike 2 kohaselt on selle liikmesriigi pädev asutus, kus töötaja, kes on mõne liikmesriigi kodanik, viimati elas, kohustatud selle töötaja vanaduspensioni arvutamisel siis, kui see töötaja elab pensioni maksmise taotluse esitamise ajal kolmandas riigis, võtma teises liikmesriigis töötatud perioode arvesse samadel tingimustel nagu siis, kui see töötaja elaks ikka veel Euroopa Ühenduse territooriumil.

(1) ELT C 281, 18.11.2006.
1.

Hoides jõus siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt peavad Euroopa Liidu ja Euroopa Majanduspiirkonna kodanikud, kes ei tööta või on pensionil, tõendama, et neil on piisavalt elatusvahendeid, on Madalmaade kuningriik rikkunud kohustusi, mis tulenevad nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta direktiivist liikmesriikide töötajate ja nende perekondade liikumis- ja elamispiirangute kaotamise kohta ühenduse piires, nõukogu 28. juuni 1990. aasta direktiivist 90/364/EMÜ elamisõiguse kohta ning nõukogu 28. juuni 1990. aasta direktiivist kutsetegevuse lõpetanud töötajate ja füüsilisest isikust ettevõtjate elamisõiguse kohta.
2.

Direktiivi 2000/78 artikliga 1 koosmõjus artikliga 2 on vastuolus sellised õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mille kohaselt ei saa üleelanud kooselupartner oma partneri surma korral toitjakaotuspensioni, mis oleks samaväärne sellega, mida saab üleelanud abikaasa, olgugi et siseriikliku õiguse kohaselt asetab registreeritud kooselu samast soost isikud kõnesoleva toitjakaotushüvitise puhul abikaasadega samalaadsesse olukorda. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab välja selgitama, kas üleelanud kooselupartner on samalaadses olukorras abikaasaga, kellel on õigus saada Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen'i hallatavas kutsealases pesnionikindlustusskeemis ettenähtud toitjakaotushüvitist.
2.

EÜ artikleid 39 ja 43 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus selline liikmesriigi alamüksuse õigusakt nagu hoolduskindlustust käsitlev Belgia flaamikeelse kogukonna 30. märtsi 1999. aasta dekreet, mida on muudetud Flandria parlamendi 30. aprilli 2004. aasta dekreediga ning millega tagatakse juurdepääs hoolduskindlustusskeemile ja õigus selles ette nähtud hüvitiste saamisele üksnes isikutele, kelle elukoht on territooriumil, mille osas see üksus on pädev tegutsema, ning isikutele, kes tegutsevad sellel territooriumil kutsealaselt, kuid kelle elukoht on mõnes teises liikmesriigis, kuna selline piirang kahjustab teiste liikmesriikide kodanikke ja riigi enda kodanikke, kes on kasutanud õigust vabale liikumisele Euroopa Ühenduses.
3.

Hangete puhul, mida korraldab direktiivi 2004/17 või direktiivi 2004/18 tähenduses avalik-õiguslik isik ja mis puudutavad tegevusi, millega see ostja tegeleb ühes või mitmes direktiivi 2004/17 artikleis 3–7 nimetatud sektoreist, tuleb kohaldada selles direktiivis ette nähtud menetlusi. Kõik ülejäänud hanked, mida see organisatsioon korraldab seoses muude tegevustega, kuuluvad direktiivis 2004/18 ette nähtud menetluste kohaldamisalasse. Mõlemad direktiivid on kohaldatavad sõltumata sellest, kas käsitletakse tegevusi, mida asjaomane organisatsioon viib ellu üldistest huvidest tulenevate vajaduste rahuldamiseks, või tegevusi, millega ta tegeleb vaba konkurentsi tingimustes, ja seda ka siis, kui raamatupidamises on selle organisatsiooni erinevad tegevusharud teineteisest eraldatud, et vältida nende ristfinantseerimist.
1.

Tollivõlga sisse nõudnud liikmesriigi pädevuse kontrollimiseks tuleb eelotsusetaotluse esitanud kohtul määratleda, kas hetkel, kui tuvastati, et sihttolliasutusele ei ole kaubasaadetist esitatud, oli võimalik tuvastada eeskirjade rikkumise või eiramise kohta. Kui see nii on, võimaldavad nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 203 lõige 1 ja artikli 215 lõige 1 määrata tollivõla sissenõudmiseks pädevaks liikmesriigi, kelle territooriumil pandi toime esimene rikkumine või eiramine, mida võib käsitleda tollijärelevalve alt väljaviimisena. Seevastu, kui eeskirjade rikkumise või eiramise kohta ei ole sedasi võimalik tuvastada, on tollivõla sissenõudmiseks komisjoni 2. juuli 1993. aasta määruse (EMÜ) nr 2454/93, millega kehtestatakse rakendussätted määrusele nr 2913/92, artiklite 378 ja 379 kohaselt pädev see liikmesriik, kus asub lähtetolliasutus.