ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 235/8

Guillermo Cañas 1. juunil 2012 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kolmas koda) 26. märtsi 2012. aasta otsuse peale kohtuasjas T-508/09: Cañas versus komisjon

(Kohtuasi C-269/12 P)

2012/C 235/15

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellant: Guillermo Cañas (esindaja: advokaat Y. Bonnard)

Teised menetlusosalised: Euroopa Komisjon, Maailma Dopinguvastane Agentuur, ATP Tour Inc.

Apellandi nõuded

— tühistada Üldkohtu 26. märtsi 2012. aasta määrus kohtuasjas T-508/09;

— anda Üldkohtule korraldus vaadata läbi Guillermo Cañas’e poolt 22. detsembril 2009 esitatud tühistamishagi;

— jätta vastustajate kõik muud nõuded rahuldamata;

— mõista Guillermo Cañas’e kohtukulud välja vastustajatelt.

Väited ja peamised argumendid

Apellant esitab Üldkohtu määruse vaidlustamiseks kolm väidet.

Esiteks kinnitab apellant, et Üldkohus ei tunnusta ajutiselt turult välja jäetud ettevõtja õigust esitada konkurentsiõiguse rikkumist puudutava kaebuse läbi vaatamata jätmise peale hagi, seades hagi esitamise tingimuseks põhjendatud huvi olemasolu, mis peab väljenduma kasus, mida ettevõtja tühistamishagi menetlemisest otseselt võiks saada. Kaebuse läbivaatamata jätmise otsuse tühistamine ei saa apellandi sõnul iseenesest kunagi tuua apellandile otsest kasu, kuna see võib viia vaid kaebuse läbivaatamiseni, mille tulemus ei ole tagatud.

Teiseks kinnitab apellant, et Üldkohtul ei olnud õigus, kui ta leidis, et tema põhjendatud huvi oli kadunud, kuna ta oli kaebuses viidatud konkurentsivastase tegevuse ohver. Ta leiab, et vaatamata asjaolule, et ta lõpetas oma sportlasekarjääri, on tal endiselt põhjendatud huvi: nimelt huvi, et tühistataks komisjoni otsus jätta tema kaebus läbi vaatamata ning komisjoni otsus selle tegevuse õigusvastasuse kohta, millele kaebuses viidati — need etapid on eeltingimuseks sellele, et ta saaks esitada Maailma Dopinguvastane Agentuuri, ATP Tour Inc. ja Rahvusvahelise Spordiarbitraaži Nõukogu vastu kahju hüvitamise hagi.

Kolmandaks kinnitab apellant, et Üldkohus leidis, et apellandi kaebuse läbivaatamata jätmisel otsusel ei ole mingisugust õiguslikku mõju tema õigusele esitada kahju hüvitamise hagi ettevõtjate vastu, keda ta oma kaebuses nimetas, kuna komisjonis toimuv haldusmenetlus ei saa takistada esitamast hagi pädevatesse tsiviilkohtutesse.

Samas on selles argumendis faktiviga, kuna Spordi Arbitraažikohtu 23. mai 2007. aasta otsuses leiti, et kaebuses viidatud rikkumised ei olnud vastuolus Euroopa konkurentsiõigusega, mistõttu on apellandil ilma komisjoni positiivse otsuseta võimatu kahjuhüvitamise hagi esitada.
Üldkohus rikkus kodukorra artiklit 113, kuna ta ei oleks pidanud sedastama, et menetluse ese oli ära langenud, arvestades asjaolu, et kohtuotsuse tegemise kuupäevaks ei olnud varasemat märki ei olnud uuendatud ning seda, et kaubamärgimääruse (1) artikli 47 lõike 3 kohane täiendav kuuekuuline ajavahemik oli möödunud
ET Euroopa Liidu Teataja C 250/9

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour de cassation (Prantsusmaa) 30. mail 2012 — Frédéric Hay versus Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres

(Kohtuasi C-267/12)

2012/C 250/15

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour de cassation

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Frédéric Hay

Vastustaja: Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres

Eelotsuse küsimus

Kas 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ (1) artikli 2 lõike 2 punkti b tuleb tõlgendada nii, et siseriikliku seadusandja otsus lubada abielu sõlmida vaid erisoolistel isikutel võib endast kujutada õiguspärast, sobivat ja vajalikku eesmärki, millega on põhjendatud kaudne diskrimineerimine, mis on tingitud asjaolust, et kollektiivlepinguga, milles antakse töötasu ja töötingimusi puudutav eelis abielu sõlmivatele töötajatele, välistatakse tingimata selle eelise andmine samasoolistele partneritele, kes on sõlminud tsiviilpartnerluslepingu?

(1) Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiiv 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (EÜT L 303, lk 16, ELT eriväljaanne 05/04, lk 79).
5.

Kui puhkuse- ja jõulutoetuste maksmise peatamine ei ole ainuke võimalik meede, mis on vajalik ja põhiline, et toetada riigi finantsolukorra parandamist tõsises majandus- ja finantskriisis, siis kas selline vähendamine on vastuolus EL põhiõiguste harta artikli 31 lõikes 1 sätestatud õigusega, kuna see ohustab elatustaset ja rahaliste kohustuste täitmist, mida töötajad ja nende perekonnad — kes ei oodanud, et nende aastane sissetulek väheneb kahe kuupalga võrra — on endale võtnud?
1.

Kas direktiivi 2005/29/EÜ (1) artikli 3 lõiget 9 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline säte nagu WMPC (2) artikkel 72, mis — kui seaduses ammendavalt loetletud juhtudest ei tulene teisiti — keelab üldiselt iga tarbijale suunatud seotud pakkumise, kui vähemalt üks osa sellest on finantsteenus?
ET Euroopa Liidu Teataja C 243/8

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d’État (Prantsusmaa) 29. mail 2012 — Association Vent De Colère! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier versus Ministre de l’écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l’Économie, des Finances et de l’Industrie

(Kohtuasi C-262/12)

2012/C 243/14

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d'État

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: Association Vent De Colère! Fédération nationale, Alain Bruguier, Jean-Pierre Le Gorgeu, Marie-Christine Piot, Eric Errec, Didier Wirth, Daniel Steinbach, Sabine Servan-Schreiber, Philippe Rusch, Pierre Recher, Jean-Louis Moret, Didier Jocteur Monrozier.

Vastustajad: Ministre de l’écologie, du développement durable, des transports et du logement, Ministre de l’Économie, des Finances et de l’Industrie.

Eelotsuse küsimus

Kas arvestades Électricité de France’ile ja 8. aprilli 1946. aasta seaduse nr 46-628 artiklis 23 nimetatud riigistamata müüjatele kohustuslikuks tehtud lisakulude täieliku hüvitamise rahastamisviisi muutmist seoses 3. jaanuari 2003. aasta seadusest nr 2003-8 tuleneva kohustusega osta tuuleenergiat kasutavates rajatistes toodetavat elektrienergiat turuhinnast kallimalt tuleb seda mehhanismi nüüdsest käsitleda riigi poolt või riigi ressurssidest antava abina Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikli 87 tähenduses ja selle kohaselt?
ET Euroopa Liidu Teataja C 151/15

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itaalia) 20. veebruaril 2012 — Swm Costruzioni 2 SpA, D.I. Mannocchi Luigino versus Provincia di Fermo

(Kohtuasi C-94/12)

2012/C 151/24

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: Swm Costruzioni 2 SpA, D.I. Mannocchi Luigino

Vastustaja: Provincia di Fermo

Eelotsuse küsimus

Kas direktiivi 2004/18/EÜ (1) artikli 47 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et sellega on põhimõtteliselt vastuolus selline liikmesriigi õigusnorm, nagu Itaalia seadusandliku dekreedi nr 163/2006 artikli 49 lõige 6, millega keelatakse väljaspool erandjuhte tugineda rohkem kui ühe abistava äriühingu pädevusele, sätestades, et „[t]ööde osas võib pakkuja igas kvalifikatsiooni kategoorias tugineda ainult ühe abistava äriühingu pädevusele. Hanketeates võidakse anda luba tugineda rohkemate abistavate äriühingute pädevusele riigihanke suure maksumuse või teenuste erilise laadi tõttu […]”?

(1) ELT L 134, lk 114; ELT eriväljaanne 06/07, lk 132.
ET Euroopa Liidu Teataja C 151/15

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itaalia) 24. veebruaril 2012 — Fastweb SpA vs. Azienda Sanitaria Locale di Alessandria

(Kohtuasi C-100/12)

2012/C 151/25

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Fastweb SpA

Vastustaja: Azienda Sanitaria Locale di Alessandria

Teised menetlusosalised: Telecom Italia S.p.A., Path-net S.p.A.

Eelotsuse küsimus

Kas riigihangete puhul kehtiva poolte võrdsuse põhimõtte, diskrimineerimiskeelu põhimõtte ja konkurentsi kaitse põhimõttega, mida käsitletakse direktiivis 1989/665/EMÜ (1), mida on viimati muudetud direktiiviga 2007/66/EÜ (2), on vastuolus selline pretsedendiõigus, nagu on sätestatud Consiglio di Stato täiskogu 2011. aasta otsuses nr 4, mille kohaselt tuleb vastukaebus, mille eesmärk on kaebuse esitaja õigus kaebust esitada vaidlustada, seades kahtluse alla asjaolu, et tal lubati hankemenetluses osaleda, tingimata läbi vaadata enne kaebuse enda läbivaatamist, sh ka siis, kui kaebuse esitajal on kogu hankemenetluse uuesti korraldamise vastu eesmärgipärane huvi, ning olenemata menetluses osalenud pakkujate arvust, pidades eriti silmas olukorda, kus hankemenetlusse on jäänud ainult kaks pakkujat (st kaebuse esitaja ja vastukaebuse esitaja, kes menetluse võitis), kellest kumbki püüab saavutada teise kõrvalejätmist, kuna kummagi pakkumus ei vasta pakkumuse miinimumtingimustele?

(1) EÜT L 395, lk 33; ELT eriväljaanne 06/01, lk 246.

(2) EÜT L 335, lk 31.
3.

Kui eelmisele küsimusele vastatakse jaatavalt, siis kas sellest järeldub, et soetatud kaubad ja saadud teenused on määratud „tasuta tehinguteks”, kui need ostetakse küll majandustegevuse eesmärgil, kuid nende iseloomust tulenevalt on nende kasutamiseks vajalik anda need maksukohustuslase ettevõttes töötavate töötajate kasutusse?
2.

Kui sealäga on jääde või määratletakse jäätmena asjakohaste kriteeriumide alusel, siis kas on õiguspärane, kui liikmesriik näeb ette, et selle tekitaja — kes ei kasuta sealäga oma maal, vaid müüb seda kolmandatest isikutest maaomanikele nende maal väetisena kasutamiseks — vastutab isiklikult selle eest, et need kasutajad täidavad jäätmete ja/või väetise kontrolli käsitlevaid liidu õigusnorme, tagamaks, et asjaomaste kolmandate isikute poolt sealäga maale laotamisega ei tekiks olulise keskkonnareostuse ohtu?
ET Euroopa Liidu Teataja C 273/5

14. juunil 2012 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Belgia Kuningriik

(Kohtuasi C-296/12)

2012/C 273/07

Kohtumenetluse keel: hollandi

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: R. Lyal ja W. Roels)

Kostja: Belgia Kuningriik

Hageja nõuded

Hageja palub:

— tuvastada, et kuna Belgia Kuningriik on heaks kiitnud ja säilitanud pensionimaksete maksustamise vähendamise osas, mis puudutab üksnes makseid Belgia institutsioonidele ja Belgia fondidele, ei ole Belgia Kuningriik täitnud Euroopa Liidu toimimise lepingust, nimelt selle artiklitest 56 ja 63 tulenevaid kohustusi;

— mõista kohtukulud välja Belgia Kuningriigilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon leiab, et sellega, et maksu ei vähendata maksete puhul teistes liikmesriikides asuvatele institutsioonidele, samas kui Belgias asuvatele institutsioonidele tehtavate maksete puhul maksu vähendatakse, piiratakse teenuste osutamise vabadust nii vastava teenuse saaja kui nende teenuse osutajate osas, kes Belgias ei asu.

Komisjon on samuti arvamusel, et asjaoluga, et maksu ei vähendata individuaalsete või kollektiivsete hoiukontode või elukindlustuslepingu alusel tehtavate osamaksete puhul, kui institutsioonid, kelle juures on hoiukontod avatud või kellele elukindlustusmakseid tehakse, asuvad teises liikmesriigis, samas kui maksu vähendatakse selliste kontode ja osamaksete puhul, mis on seotud Belgias asuvate institutsioonidega, piiratakse kapitali vaba liikumist selles tähenduses, et Belgia hoiukontode omanike või kindlustusvõtjate puhul on pärsitud nende tahe väljaspool Belgiat asuvates institutsioonides avada hoiukontosid või sõlmida elukindlustuslepinguid, kuna niisuguse hoiukonto või elukindlustuslepingu puhul maksu ei vähendata ning see on seega vähem soodne.

Nimetatud piirangud ei ole komisjoni arvates põhjendatud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 258/11

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud High Court of Ireland (Iirimaa) 11. juunil 2012 — Digital Rights Ireland Ltd versus Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Commissioner of the Garda Síochána, Iirimaa ja Attorney General

(Kohtuasi C-293/12)

2012/C 258/18

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Ireland

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Digital Rights Ireland Ltd

Kostjad: Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Commissioner of the Garda Síochána, Iirimaa ja Attorney General

Eelotsuse küsimused

1. Kas hageja õiguste piiramine seoses mobiiltelefoniside kasutamisega, tulenevalt direktiivi 2006/24/EÜ (1) artiklites 3, 4 ja 6 sätestatud nõuetest, on vastuolus ELL artikli 5 lõikega 4, kuna see on ebaproportsionaalne ja ebavajalik või ebasobiv selleks, et saavutada järgimisi õiguspäraseid eesmärke: a) tagada, et teatavad andmed oleksid kättesaadavad raskete kuritegude uurimiseks, avastamiseks ja kohtus menetlemiseks, ja/või b) tagada Euroopa Liidu siseturu nõuetekohane toimimine?

2. Konkreetselt, i) Kas direktiiv 2006/24/EÜ on kooskõlas kodanike õigusega vabalt liikuda ja elada liikmesriikide territooriumil, mis on sätestatud ELTL artiklis 21? ii) Kas direktiiv 2006/24/EÜ on kooskõlas põhiõiguste harta artiklis 7 ning Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK”) artiklis 8 sätestatud õigusega eraelu puutumatusele? iii) Kas direktiiv 2006/24/EÜ on kooskõlas põhiõiguste harta artiklis 8 sätestatud õigusega isikuandmete kaitsele? iv) Kas direktiiv 2006/24/EÜ on kooskõlas põhiõiguste harta artiklis 11 ja EIÕK artiklis 10 sätestatud õigusega sõnavabadusele? v) Kas direktiiv 2006/24/EÜ on kooskõlas põhiõiguste harta artiklis 41 sätestatud õigusega heale haldusele?

3. Millises ulatuses aluslepingud — ja täpsemalt Euroopa Liidu lepingu artikli 4 lõikes 3 sätestatud lojaalse koostöö põhimõte — nõuavad, et siseriiklik kohus uuriks ja hindaks seda, kas direktiivi 2006/24/EÜ siseriiklikud rakendusmeetmed on kooskõlas põhiõiguste hartas, sealhulgas selle artiklis 7 (mis lähtub EIÕK artiklist 8), tagatud kaitsega?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. märtsi 2006. aasta direktiiv 2006/24/EÜ, mis käsitleb üldkasutatavate elektrooniliste sideteenuste või üldkasutatavate sidevõrkude pakkujate tegevusega kaasnevate või nende töödeldud andmete säilitamist ja millega muudetakse direktiivi 2002/58/EÜ (ELT L 105, lk 54).
Komisjoni 12. novembri 2008. aasta otsus riigiabi N510/2008 asjas (Alitalia SpA varade müük): 1. vastuvõetavuse küsimuses on rikutud õigus- ja menetlusnorme. Üldkohus keeldus arutamast Ryanairi komisjoni otsuse põhjendatuse vaidlustamise küsimust ja kvalifitseeris Ryanairi hagi eseme ümber hagiks, mille eesmärk on ainult menetlusõiguste kaitse; 2. rikutud on määruse (EÜ) nr 659/1999 (1) artikleid 4 ja 7. Esialgu teatatud meetmele lisatud kohustused ja järelevalvemehhanismid kujutasid endast muudatusi ja tingimusi, mis lisatakse otsusele vastavalt määruse nr 659/1999 artiklile 7. Apellant leiab, et Üldkohus rikkus õigusnorme, kvalifitseerides kohustused ja järelevalvemehhanismid vääralt kohustuseks; 3. rikutud on määruse nr 659/1999 artiklit 10, kuna Üldkohus ei võtnud komisjoni vastu arvesse seda, et ta ei analüüsinud meetmete kõiki asjaomaseid tunnusjooni oma kontekstis; 4. rikutud on määruse nr 659/1999 artiklit 10. Üldkohus otsustas, et komisjon ei pidanud analüüsima muid valikuid peale Alitalia varade müügi, nagu Itaalia oli teatavaks teinud. Kuna Üldkohus ei kaalunud, kas erainvestor oleks valinud alternatiivse lahenduse, rikkus Üldkohus õigusnorme; 5. turumajandusliku investori põhimõtte muud kohaldamata jätmised; 6. abi tagasimaksja jäeti kindlaks tegemata. Apellant leiab, et Üldkohus rikkus õigusnormi, jättes Alitalia ja CAI vahelise majandusliku järjepidevuse arvesse võtmata.
—

tuvastada, et Ungari Vabariik on rikkunud nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, (edaspidi: „direktiiv”) (1) artiklist 2 ja artikli 6 lõikest 1 tulenevaid kohustusi, kuna ta on vastu võtnud õigusnormid, millega kehtestatakse kohtunike, prokuröride ja notarite teenistussuhte kohustuslik lõpetamine 62. eluaastal, mis viib erineva kohtlemiseni ilma, et see oleks põhjendatud seadusliku eesmärgiga, või vähemalt nii, et see ei ole taotletavate eesmärkide saavutamiseks sobiv ja vajalik;
1.

Kas komisjoni vaidlustamata otsus algatada ELTL artikli 108 lõike 3 teises lauses sätestatud ametlik uurimismenetlus toob kaasa selle, et siseriiklikule kohtule on hagimenetluses, mille esemeks on tasutud maksete tagasinõudmine ja tulevaste maksete tegemisest hoidumine, abi olemuse hindamise osas siduv komisjoni õiguslik hinnang, mis on esitatud uurimismenetluse algatamise otsuses?
1.

Kas Euroopa Liidu Nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/83/EÜ miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus (1), ja antava kaitse sisu kohta artikli 15 punkti c tuleb tõlgendada nii, et see õigusnorm pakub kaitset vaid niisuguses „riigisisese relvastatud kokkupõrke” olukorras, nagu seda tõlgendatakse rahvusvahelises humanitaarõiguses, lähtudes eelkõige 12. augusti 1949. aasta nelja Genfi konventsiooni (mis puudutavad vastavalt haavatud ja haigete sõjaväelaste olukorra parandamist maismaal, haavatud, haigete ja merehädas sõjaväelaste olukorra parandamist (merel), sõjavangide kohtlemist ja tsiviilisikute sõjaaegset kaitset) ühise artiklist 3? ?
ET Euroopa Liidu Teataja C 235/10

Euroopa Liidu Nõukogu 6. juunil 2012 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (neljas koda) 21. märtsi 2012. aasta otsuse peale liidetud kohtuasjades T-439/10 ja T-440/10: Fulmen versus nõukogu

(Kohtuasi C-280/12 P)

2012/C 235/19

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Apellant: Euroopa Liidu Nõukogu (esindajad: M. Bishop ja R. Liudvinaviciute)

Teised menetlusosalised: Fulmen, Fereydoun Mahmoudian, Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

— tühistada Üldkohtu (neljas koda) 21. märtsi 2010. aasta otsus liidetud kohtuasjades T-439/10 ja T-440/10;

— teha vaidluses lõplik otsus ning jätta Fulmen’i ja F. Mahmoudian’i esitatud hagid kõnealuste nõukogu õigusaktide peale rahuldamata;

— mõista nõukogu kohtukulud esimeses astmes ja käesolevas kohtumenetluses välja Fulmen’ilt ja F. Mahmoudian’ilt.

Väited ja peamised argumendid

Nõukogu leiab, et Üldkohtu otsused eespool nimetatud kohtuasjades on rikutud õigusnormi ning Euroopa kohus peab seetõttu selle kohtuotsuse tühistama.

Nõukogu väidab, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kuna ta leidis, et hageja peab esitama tõendid oma põhjenduste toetuseks, mis käsitlevad äriühing Fulmen’i suhtes kehtestatud piiravaid meetmeid, st et see äriühing oli segatud elektriseadmete paigaldamisse Qom/Fordoo (Iraan) tuumajaama.

Sellega seoses leiab nõukogu esiteks, et Üldkohus rikkus õigusnormi, kui leidis, et tõendite ja teabe nõudmist ning tõendamist, et need tõendid pärinevad konfidentsiaalsest allikast, tuleb nõuda liikmesriigilt, kes tegi ettepaneku Fulmen suhtes meetmete võtmiseks. Teiseks väidab nõukogu, et Üldkohus rikkus õigusnormi leides, et ta võib võtta arvesse konfidentsiaalseid andmeid, mida ei ole esitanud asjaomaste poolte advokaadid, kuna Üldkohtu kodukorra artikli 67 lõige 3 ei näe sellist võimalust ette.
2.

Kas direktiivi 2006/112 artikli 2 lõike 1 punktiga c ja artikliga 26 on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mille kohaselt on üüritud või kasutada antud vara parendamises seisneva teenuse tasuta osutamine igal juhul maksustatav? Kas sellele küsimusele vastamisel on põhikohtuasjas kujunenud asjaoludel oluline, et — tasuta teenuse osutaja on kasutanud parendamiseks kasutatud kaupadelt ja teenustelt tasutud käibemaksu mahaarvamise õigust ning selle õiguse kasutamist ei ole tal revisjoni tulemusel tehtud jõustunud maksuotsusega ka keelatud; — äriühing ei ole maksurevisjoni toimumise ajaks veel alustanud kinnistutega maksustatavate tehingute tegemist, ent lepingute kehtivusaeg ei ole veel lõppenud?
ET Euroopa Liidu Teataja C 235/11

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Consiglio di Stato (Itaalia) 6. juunil 2012 — Trento Sviluppo srl, Centrale Adriatica Soc. coop. versus Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (AGCOM)

(Kohtuasi C-281/12)

2012/C 235/20

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitajad: Trento Sviluppo srl, Centrale Adriatica Soc. coop.

Vastustaja: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (AGCOM)

Eelotsuse küsimused

„Kas direktiivi 2005/29/EÜ (1) artikli 6 lõiget 1 tuleb seoses osaga, milles on itaaliakeelses versioonis kasutatud väljendit „e in ogni caso”, mõista nii, et eksitava kauplemisvõtte tuvastamiseks piisab sellest, kui esineb kasvõi üks sama lõike esimeses osas nimetatud teguritest, või on niisuguse kauplemisvõtte tuvastamiseks vaja, et oleks olemas veel üks tegur, nimelt et see kauplemisvõte võib kallutada tarbija tehinguotsust?”

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiiv 2005/29/EÜ, mis käsitleb ettevõtja ja tarbija vaheliste tehingutega seotud ebaausaid kaubandustavasid siseturul ning millega muudetakse nõukogu direktiivi 84/450/EMÜ, Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 97/7/EÜ, 98/27/EÜ ja 2002/65/EÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 2006/2004 (ELT L 149, lk 22).
ET Euroopa Liidu Teataja C 250/10

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Central Administrativo Sul (Portugal) 6. juunil 2012. aastal — Fazenda Pública versus ITELCAR — Automóveis de Aluguer, Lda

(Kohtuasi C-282/12)

2012/C 250/18

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Central Administrativo Sul (Portugal)

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitajad: Fazenda Pública, ITELCAR — Automóveis de Aluguer, Lda

Vastustajad: ITELCAR — Automóveis de Aluguer, Lda, Fazenda Pública

Eelotsuse küsimus

Kas ELTL artiklitega 63 ja 65 (enne EÜ artiklid 56 ja 58) on vastuolus selline liikmesriigi õigusnorm, nagu on ette nähtud Código do imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas’e (ettevõtte tulumaksu seadus) (3. juuli 2001. aasta dekreetseadusest 198/2001 tulenevas sõnastuses, muudetud 30. detsembri 2005. aasta seadusega 60-A/2005 (2006. aasta riigieelarve seadus)) artiklis 61 ja mille kohaselt olukorras, kus Portugali residendist maksukohustuslane on võlgu kolmanda riigi üksusele, kellega ta on seotud Código do imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas’e artikli 58 lõike 4 tähenduses, on välistatud Código do imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas’e artikli 61 lõikes 3 sätestatu alusel ülemääraseks peetavale võlakoormusele vastavate intresside maksukuludena mahaarvamine, kui intressid on kandnud ja tasunud riigi residendist maksukohustuslane samadel asjaoludel, mille esinemisel lubatakse maha arvata intressid, mille on kandnud ja tasunud Portugali residendist maksukohustuslane, kelle puhul tuvastatakse ülemäärane võlakoormus Portugali residendist üksuse ees, kellega ta on seotud?