ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kui liidu konkurentsieeskirjade kohaldamise otsus puudutab mitut adressaati ja rikkumise süükspanemise küsimust, peab see sisaldama piisavaid põhjendusi iga adressaadi kohta, eriti nende kohta, keda vastavalt sellele otsusele rikkumise eest rahaliselt karistatakse. Nii peab põhimõtteliselt otsus oma tütarettevõtja rikkumise eest vastutavaks peetava emaettevõtja suhtes sisaldama üksikasjalikku ülevaadet põhjendustest, mis õigustavad rikkumise sellele äriühingule süükspanemist.

Mis puudutab täpsemalt komisjoni otsust, mis tugineb ainult teatud adressaatide osas otsustava mõju tegelikult avaldamise eeldusele, siis on komisjonil igal juhul kohustus esitada neile adressaatidele kohased põhjused, miks välja toodud faktilised ja õiguslikud asjaolud ei olnud piisavad nimetatud eelduse ümberlükkamiseks. Komisjoni kohustus põhjendada oma otsuseid selles osas tuleneb nimelt sellise eelduse ümberlükatavast olemusest, mille ümberlükkamine nõuab asjaomaselt isikult tõendite esitamist, mis puudutavad majanduslikke, organisatsioonilisi ja õiguslikke suhteid asjaomaste äriühingute vahel.

Selles osas peavad komisjoni põhjendused võimaldama Üldkohtul teostada kontrolli, mille raames tuleb hinnata kõiki tõendeid ema- ja tütarettevõtja vaheliste organisatsiooniliste, majanduslike ja õiguslike sidemete kohta, mis tõendaksid, et viimati nimetatu tegutseb oma emaettevõtjast sõltumatult ja et need kaks äriühingut ei moodusta seega ühte majandusüksust. Niisugune kontroll on eriti oluline, kuna tütarettevõtja sõltumatus oma äristrateegia elluviimisel on osa asjassepuutuvatest teguritest, mis võimaldavad emaettevõtjal ümber lükata eelduse, et ta avaldab tütarettevõtja tegevusele otsustavat mõju, ning nende tegurite laad ja tähtsus võivad sõltuvalt igast konkreetsest juhtumist olla erinevad.

Järelikult peab komisjon igas konkreetses asjas hindama kõiki talle esitatud tõendeid kõnealuste sidemete kohta. Lisaks, isegi kui komisjon leiab, et emaettevõtja esitatud tõendid ei ole piisavad, et lükata ümber eeldust tema mõju suhtes tütarettevõtja käitumisele turul, on ta siiski kohustatud esitama põhjendused osas, milles ei ole tegemist üksnes ilmselgelt asjasse puutumatute või tähtsusetute tõenditega. Põhjendamiskohustus, mis on laadilt vormiline kohustus, nõuab, et arutluskäik, millele komisjon oma järeldused rajab, peab selgelt ja üheselt mõistetavalt ilmnema vaidlustatud otsuses, võimaldades huvitatud isikutel saada teada võetud meetme põhjendused ja pädeval kohtul teostada kontrolli.

(vt punktid 72–75, 102 ja 106)
1.

Tühistada komisjoni 22. juuli 2009. aasta otsuse K(2009) 5791 (lõplik) EÜ artiklis 81 ja EMP lepingu artiklis 53 sätestatud menetluse kohta (juhtum COMP/39.396 – kaltsiumkarbiidi ja magneesiumi baasil reaktiivid terase‑ ja gaasitööstusele) artikli 2 punktid g ja h Evonik Degussa GmbH‑d ja AlzChem AG‑d puudutavas osas, täpsustades siiski, et nimetatud tühistamine ei mõjuta seda, et ükskõik kumma äriühingu poolt selle trahvi tasumine, mis neile on solidaarselt määratud otsuse artikli 1 punktis f tuvastatud rikkumise eest, ja selle trahvi tasumine, mis SKW Stahl Technik GmbH & Co. KG‑le on määratud sama otsuse artikli 2 punktis g, vabastab SKW Stahl Technik GmbH & Co. KG maksmise kohustusest.
41

Lõpuks tuleb lisada, et hageja ei saa vaidlustada asjaolu, et kaubamärgi tühistamise menetlus viiakse läbi enne varem sama kaubamärgi alusel algatatud vastulausemenetluse lõppemist, põhjusel et tal on ühenduse kaubamärgi omanikuna õigus võrdsele kohtlemisele ning selle alusel, et tema õigust olla ära kuulatud on rikutud, nagu väidab hageja oma hagiavalduses.
Kuna dumpinguvastase algmääruse nr 384/96 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed, artikli 2 lõike 7 punkt c täpsustab tingimused, mis peavad määruse artikli 2 lõike 7 punktis b ette nähtud erandi kohaldamiseks olema täidetud, tuleb neid tingimusi tõlgendada kitsalt.

Nii liidu lähenemise eripära kui ka 1994. aasta üldise tolli‑ ja kaubanduskokkuleppe (GATT) VI artikli rakendamise lepingus vastavate sätete puudumise rõhutamine Euroopa Kohtu poolt muudab seoses dumpinguvastase algmääruse artikli 2 lõike 7 punktis c ette nähtud tingimuste tõlgendamisega asjakohatuks selle, et asjaomane kolmas riik on Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) liige.

Algmääruse artikli 2 lõike 7 punktis c sisalduvate tingimuste eesmärki arvestades saab selle sätte teises taandes tehtud viidet sellele, et kasutatakse „ü[hte] selge[t] peamiste raamatupidamisdokumentide kogum[it], mida auditeeritakse sõltumatult kooskõlas rahvusvaheliste raamatupidamisstandarditega ning kohaldatakse kõikidel eesmärkidel“, mõista ainult nii, et selle eesmärk on võimaldada institutsioonidel tagada, et asjaomase ettevõtja raamatupidamisdokumendid on tõesed.

Järelikult hageja eksib, kui ta väidab, et sellise tingimuse võib täidetuks lugeda puhtalt sellega, et rahvusvaheliste auditeerimisstandardite kohaselt on läbi viidud kontrollimenetlus, ja seda sõltumata selles menetluses esitatud järeldustest selle kohta, kas asjaomase ettevõtja raamatupidamisaruanded on kooskõlas rahvusvaheliste raamatupidamisstandarditega.

Lisaks tuleb märkida, et sama riigi raames võrdlus, mis on ette nähtud dumpinguvastase algmääruse artikli 2 lõikes 5, on võimalik üksnes turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja suhtes ning see on võimatu turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse taotleja puhul, kes määratluse järgi tegutseb mitteturumajanduslikus riigis. Järelikult kui tekib kahtlus turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja staatuse taotleja kulude tegelikkuses, tuleb see taotlus jätta rahuldamata ning normaalväärtus tuleb kindlaks määrata võrdluses kolmanda turumajandusliku riigiga vastavalt dumpinguvastase algmääruse artikli 2 lõike 7 punktile a.

(vt punktid 57, 61, 63–65 ja 72)
Mis puudutab isikliku vastutuse põhimõtte rikkumist, siis juhul, kui tütarettevõtja rikkuva tegevuse saab süüks panna tema emaettevõtjale, võib järeldada, et need äriühingud kuuluvad rikkumise ajal ühte majandusüksusesse ja et nad moodustavad seega ühe ettevõtja liidu konkurentsiõiguse tähenduses. Neil asjaoludel võib komisjon seejärel pidada emaettevõtjat oma tütarettevõtja rikkuva tegevuse eest selles ajavahemikus ja järelikult ka tütarettevõtjale määratud trahvi summa tasumise eest solidaarselt vastutavaks.

Lisaks sellele peab komisjon solidaarsuse välimise suhte – st komisjoni ja nende erinevate isikute vahelise suhte, kes moodustavad ettevõtja ja kellelt võib nõuda sellele ettevõtjale määratud trahvi kogu summa tasumist – kindlaksmääramisel, järgima teatud nõudeid, eeskätt karistuste ja sanktsioonide individuaalsuse põhimõtet, mis nõuab, et vastavalt määruse nr 1/2003 artikli 23 lõikele 3 tuleb solidaarselt tasumisele kuuluva trahvisumma kindlaksmääramisel arvestada asjaomasele ettevõtjale isiklikult süüks pandava rikkumise raskust ja kestust.

Solidaarsuse jagamine selliselt, mis võimaldab komisjonil nõuda, et üks emaettevõtjatest maksaks trahvi, mis on määratud rikkumiste eest, milles on süüdi rikkumise teise ajavahemiku osas ettevõtja, kelle hulka ta kunagi ei ole kuulunud, on aga vastuolus karistuste ja sanktsioonide individuaalsuse põhimõttega.

Konkreetsemalt ei saa äriühingut pidada vastutavaks rikkumiste eest, mille on temast sõltumatult toime pannud tema tütarettevõtjad enne nende omandamist, sest need tütarettevõtjad peavad vastutama ise oma rikkuva tegevuse eest enne nende omandamist, ilma et omandavat äriühingut saaks selle eest vastutavaks pidada.

Järelikult rikub komisjon õigusnormi, kui ta suurendab 30% trahvisummat, mille tasumise eest vastutab solidaarselt emaettevõtja, raskendavate asjaolude alusel, mis tulenevad tema tütarettevõtja eestvedaja rollist ajavahemikul, mil need kaks äriühingut veel omavahel kuidagi seotud ei olnud.

(vt punktid 141–144 ja 154)
1.

Puudub vajadus otsustada Siseturu Ühtlustamise Ameti neljanda apellatsioonikoja 19. novembri 2008. aasta otsuse (asi R 0280/2008-4) tühistamise nõude üle niivõrd, kuivõrd otsuses järeldatakse, et taotletava ühenduse kaubamärgi VOGUE CAFÉ ja numbri 2529728 all Hispaanias registreeritud kujutismärgi VOGUE studio segiajamine on tõenäoline.
Nimelt ei määra mitte meetmest teatamine kindlaks selle meetme suhtes ratione temporis kohaldamisele kuuluva õiguskorra, vaid see, kas meede on olemasolev, mille suhtes ei kehti teatamiskohustust, või uus meede, millest tuleb EÜ artikli 88 lõike 3 alusel teatada ja mille suhtes kehtib rakendamise keeld. Teatamine kujutab endast siiski vaid menetluslikku kohustust, mis peaks võimaldama komisjonil kõnealust meedet kontrollida, ja sellele ei laiene õigustloov mõju.

Kui komisjon võtab vastu selliseid käitumisnorme ja annab nende avaldamisega teada, et ta kavatseb neid edaspidi nendega hõlmatud juhtumitele kohaldada, piirab ta oma kaalutlusõigust ega saa neist normidest kõrvale kalduda, ilma et tema suhtes olenevalt olukorrast rakendataks sanktsioone selliste õiguse üldpõhimõtete rikkumise eest nagu võrdne kohtlemine või õiguspärase ootuse kaitse, kui ta ei esita põhjendusi, mis õigustavad neid samu põhimõtteid silmas pidades seda, et ta kaldub enda kehtestatud normidest kõrvale. Riigiabi valdkonnas võib komisjon oma kaalutlusõiguse teostamiseks välja töötada suunised ning et need suunised on institutsioonile täitmiseks, välja arvatud juhul, kui need kalduvad kõrvale aluslepingu sätetest.

Arvestades asjaolu, et riigiabi valdkonnas kujutavad riigigarantiid endast ühte abi liiki, mida antakse muul viisil kui rahalise toetusena, tuleb vastavalt määruse nr 69/2001, mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamist vähese tähtsusega abi suhtes, artikli 2 lõike 3 esimesele lõigule arvutada abielement, mida need garantiid sisaldavad. Abielemendi summa on see, mille alusel teha kindlaks, kas need garantiid kuuluvad nende andmise ajal kohaldatava vähese tähtsusega reegli kohaldamisalasse või mitte. Määrus nr 69/2001 ei täpsusta abielemendi arvutamise meetodit.

Komisjon selgitas samas oma praktikat garantii abielemendi arvutamisel teatises EÜ asutamislepingu artiklite 87 ja 88 kohaldamise kohta garantiidena antava riigiabi suhtes (2000. aasta teatis garantiide kohta).

2000. aasta teatis garantiide kohta oli osa õiguslikust raamistikust, mille põhjal tuli komisjonil hinnata vaidlusaluseid garantiisid, ja eelkõige seda, miks siseriiklikud ametivõimud kasutasid kindlasummalist määra, mis on 0,5% garanteeritud summast, et teha kindlaks vaidlusaluste garantiide abielement. Selle teatise kohaldamata jätmist ei saa põhjendada asjaoluga, et kõnealune abi ei ületa vähese tähtsusega abi künnist. Järeldus, mille kohaselt vaidlusalused garantiid kuuluvad vähese tähtsusega abi kava hulka, eeldab eespool viidatud kindlasummalise määra kasutamise õiguspärasuse analüüsi, järeldamaks, et nende garantiide abielement jääb allapoole vähese tähtsuse ülemmäära.

Sellest tuleneb, et kuna käesoleval juhul ei hinnanud komisjon, kas niisuguse määra kasutamine on õiguspärane, selleks et teha kindlaks vaidlusaluste garantiide abielement, lähtudes 2000. aasta teatisest garantiide kohta, siis on see märk tõsiste raskuste olemasolust selle üle otsustamisel, kas vaidlusaluseid garantiisid saab liigitada vähese tähtsusega abina. Selliste raskuste olemasolu korral oleks komisjon pidanud algatama ametliku uurimismenetluse.

(vt punktid 157, 158, 167–169 ja 186)
Euroopa Liidu keskmine tarbija võib määruse nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 8 lõike 1 punkti b mõistes segi ajada ühelt poolt kujutismärgi F1-LIVE, mille registreerimist taotleti Nizza kokkuleppe klassidesse 16, 38 ja 41 kuuluvate kaupade ja teenuste jaoks ning teiselt poolt varasema sõnamärgi F1, mis on registreeritud Saksamaal klassi 41 kuuluvate teenuste jaoks, Ühendkuningriigis klassidesse 16 ja 38 kuuluvate kaupade ja teenuste jaoks ning rahvusvahelise registreeringuna, mida kaitstakse Taanis, Saksamaal, Hispaanias, Prantsusmaal, Itaalias ja Ungaris seoses klassidesse 16, 38 ja 41 kuuluvate kaupade ja teenustega, ning varasema ühenduse kujutismärgi F1 Formula 1 samadesse klassidesse kuuluvate kaupade ja teenuste jaoks.

Kuigi vastandatud kaubamärkidel on visuaalseid, foneetilisi ja kontseptuaalseid erinevusi, on neist jääv tervikmulje ka teatud määral sarnane, kuna taotletud kujutismärk sisaldab varasema kaubamärgi sõnalist osa.

Lähtudes eelkõige asjaolust, et asjaomasele avalikkusele jääb kõnealustest kaubamärkidest vaid ebatäiuslik mälupilt, kuna nende ühine osa „f 1” loob nende vahel teatud sarnasuse, ja seetõttu, et erinevad arvessevõetavad tegurid sõltuvad üksteisest ning asjaomased kaubad on identsed või väga sarnased, tuleb asuda seisukohale, et ei ole välistatud, et asjaomane avalikkus võib need segi ajada. Teiste sõnadega, on võimalik, et tarbijate meelest on need kaubamärgid omavahel seotud ja nad peavad taotletud kaubamärki varasema kaubamärgi F1 variatsiooniks, kuna see jäljendab seda ja seega selle kaubanduslikku päritolu üks ühele.

(vt punktid 29, 30, 45 ja 52)
46

Segiajamise tõenäosuse esinemise väljaselgitamisel ei tähenda kahe kaubamärgi sarnasuse hindamine seda, et arvesse tuleb võtta vaid mitmeosalise kaubamärgi ühte koostisosa ja võrrelda seda teise kaubamärgiga. Selle asemel tuleb võrdlemisel uurida igat kõnealust kaubamärki tervikuna, mis ei välista, et mitmeosalisest kaubamärgist asjaomase üldsuse mälus tekkinud tervikmuljes võib mõnel juhul domineerida üks või mitu selle koostisosadest (vt eespool punktis 45 viidatud kohtuotsus Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Shaker, punkt 41 ja seal viidatud kohtupraktika). Üksnes siis, kui kaubamärgi kõik teised koostisosad on tähtsusetud, võib sarnasust hinnata ainult domineeriva osa põhjal (Euroopa Kohtu eespool viidatud kohtuotsus Siseturu Ühtlustamise Amet vs. Shaker, punkt 42, ja 20. septembri 2007. aasta otsus kohtuasjas C-193/06 P: Nestlé vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 42). Sellise juhtumiga võib olla tegemist siis, kui nimetatud koostisosa võib asjaomase avalikkuse mällu jäänud kaubamärgi kujutises üksi domineerima hakata, nii et selle kaubamärgi teised koostisosad on märgi tervikmuljes tähtsusetud (eespool viidatud kohtuotsus Nestlé vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, punkt 43).
Vahekohtuklauslil põhinev hagi, mille eesmärk on kohustada Irish Electricity Generating Co. Ltd tagastama 180 664,70 eurot, mis on osa talle ühenduse poolt lepingu nr WE/178/97/IE/GB raames tehtud ettemaksetest, millele lisanduvad viivised.
Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis:

Saksa sõnamärgi registreering ACCENTURE kaupadele ja teenustele klassides 9, 16, 35, 36, 37, 41 ja 42; Saksa kujutismärk accenture, mis on registreeritud kaupadele ja teenustele klassides 9, 16, 35, 36, 37, 41 ja 42; ühenduse sõnamärk ACCENTURE, mis on registreeritud kaupadele ja teenustele klassides 9, 16, 35, 36, 37, 41 ja 42; ühenduse kujutismärk accenture, mis on registreeritud kaupadele ja teenustele klassides 9, 16, 35, 36, 37, 41 ja 42
Nõue tühistada komisjoni 12. veebruari 2009. aasta otsus K(2009) 747 (lõplik), milles sedastatakse, et teatud tollimaksude tollivormistusjärgne sissenõudmine on õigustatud ja et nendest maksudest vabastamine ei ole õigustatud (toimik REC 01/08).
1.

Hagi on vastuvõetamatu osas, milles see on esitatud New Acoustic Music Associationi vastu.
Üldkohtu (neljas koda) 7. septembri 2011. aasta otsus – Meredith vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (BETTER HOMES AND GARDENS)

(kohtuasi T‑524/09)

Ühenduse kaubamärk – Ühenduse sõnamärgi BETTER HOMES AND GARDENS taotlus – Absoluutne keeldumispõhjus – Kontrollija keeldumine osaliselt kaubamärgi registreerimisest – Eristusvõime puudumine – Määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkt b

Ühenduse kaubamärk – Ühenduse kaubamärgi mõiste ja ühenduse kaubamärgi omanikuks saamine – Absoluutsed keeldumispõhjused – Kaubamärgid, millel puudub eristusvõime (nõukogu määrus nr 207/2009, artikli 7 lõike 1 punkt b) (vt punktid 23 ja 24)

Ese

Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 23. septembri 2009. aasta selle otsuse (asi R R 517/2009‑2) peale, mis käsitleb sõnalise tähise BETTER HOMES AND GARDENS registreerimist ühenduse kaubamärgina.

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.
Hagi Siseturu Ühtlustamise Ameti esimese apellatsioonikoja 30. juuli 2009. aasta otsuse (asi R 1051/2008‑1) peale, mis käsitleb Vallis K. – Vallis A. & Co. OE ning New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG vahelist vastulausemenetlust.
28

Neljandaks, asjaolu puhul, et oma vastulause põhjendustes oli hagejal võimalik seostada mõiste „kaubamärk” vastulause aluseks oleva tähisega, millele viitas apellatsioonikoda vaidlustatud otsuse punktis 19, – mis lisaks tõsiasjale, et see asjaolu võib tuleneda vastulause alusena registreerimata kaubamärgile tuginemisest – ei saa jätta tähelepanuta tõsiasja, et vastulause tugines eelkõige kaubanduses kasutatud tähisele. Lisaks on apellatsioonikoda sellele vastulause alusele viidanud vaidlustatud otsuse punktis 16. Sellega seoses tuleb olla seisukohal, et apellatsioonikoja poolt viidatud asjaolu, et tähis BASMATI ei ole kaubamärk, ei tähenda tingimata seda, et hageja ei ole omandanud õigusi sellele tähisele määruse nr 40/94 artikli 8 lõike 4 tähenduses, kui seda sätet käsitada käesolevas asjas kohaldatavast siseriiklikust õigusest lähtudes. Mis täpsemalt puutub apellatsioonikoja sedastusse, et sõna „basmati” on üldnimetus, siis tuleneb siseriiklikust kohtupraktikast, et kaupade ja teenuste tähistamiseks kasutatav tähis võib olla omandanud turul maine tähise hõivamise peale esitatava hagi suhtes kohaldatava õiguse tähenduses isegi siis, kui see tähis oli esialgu kirjeldav või sellel puudus eristusvõime (eespool punktis 26 viidatud kohtuotsus LAST MINUTE TOUR, punkt 84). Lisaks tuleneb siseriiklikust kohtupraktikast, et kaupade ja teenuste tähistamiseks kasutatav tähis võib olla omandanud turul maine tähise hõivamise peale esitatava hagi suhtes kohaldatava õiguse tähenduses isegi siis, kui seda kasutab oma majandustegevuses palju ettevõtjaid (Chocosuisse Union des fabricants suisses de chocolat & Ors vs. Cadbury Ltd. (1999) EWCA Civ 856). Selline tähise hõivamise peale esitatav „laiendatud” hagi, mida tuntakse siseriiklikus õiguses, võimaldab nõnda mitmel ettevõtjal omada õigusi turul maine omandanud tähisele. Apellatsioonikoja poolt aluseks võetud asjaolu, juhul kui eeldada selle tõendatust, ei saa seega kohaldatavat siseriiklikku õigust arvestades kummutada tõsiasja, et vastulause esitaja võis olla omandanud õigused vastulause aluseks olevale tähisele.
98

Kohtuistungil seletas komisjon, mille poolest erineb eespool punktis 18 viidatud kohtuotsus Rootsi vs. MyTravel ja komisjon tema arvates käesolevast kohtuasjast ja mille tõttu ei saa sellele kehtivalt tugineda. Ta on esiteks seisukohal, et käesolevas kohtuasjas tugineti kohustuslikule erandile, mis kaitseb avalikke huve rahvusvaheliste suhete valdkonnas; viidatud kohtuotsuses see nii ei olnud. Teiseks käsitleb dokumendis nr 11897/09 sisalduv õiguslik arvamus tundlikku valdkonda, milleks on rahvusvahelised suhted, ja kolmandaks oli rahvusvahelise lepingu sõlmimise menetlus alles pooleli, kui nõukogu keeldus võimaldamast tutvuda dokumendiga nr 11897/09, samas kui eespool punktis 18 viidatud kohtuotsuses Rootsi vs. MyTravel ja komisjon kõne all olnud otsuse vastuvõtmise menetlus oli juba lõppenud.
51

Lõpuks tuleb rõhutada, et liidu kohus on tunnustanud komisjoni vajadust nõuda EÜ artikli 81 kohaldamist puudutavatel juhtumitel teavet rikkumisele eelneva ajavahemiku kohta, selleks et täpsustada teo konteksti nimetatud ajavahemikul. Nii rõhutas Üldkohus oma 14. detsembri 2006. aasta otsuses liidetud kohtuasjades T-259/02-T-264/02 ja T-271/02: Raiffeisen Zentralbank Österreich jt vs. komisjon (EKL 2006, lk II-5169, punkt 150), et komisjon võib õiguspäraselt kirjeldada trahvide määramise otsuses laiemat konteksti, kuhu konkurentsieeskirjade rikkumine kuulub. Hageja poolt esile tõstetud asjaolu, et selles kohtuasjas ei vaidlustanud puudutatud ettevõtjad asjaomases otsuses sisalduvate konkreetsete seisukohtade õigsust põhjusel, et need ei põhinenud asjakohasest ajavahemikust pärinevatel tõenditel (eespool viidatud kohtuotsus Raiffeisen Zentralbank Österreich jt vs. komisjon, punkt 151), on siinkohal asjakohatu. Peale selle leidis Üldkohus oma 8. juuli 2008. aasta otsuses kohtuasjas T-54/03: Lafarge vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 428), et „selleks et koostada üldpilt konkurentide vahelistest kontaktidest” võib komisjon võtta arvesse rikkumise ajale eelnevat teavet, „mis võib nõnda kinnitada muude tõendite tõlgendust, mille kohaselt esines käesoleval juhul kõnealuste konkureerivate ettevõtjate vahelisi kontakte hinna tõstmise küsimustes”.
139

Air France-KLM-i 2008. aasta aprillis esitatud pakkumuses mainitud hinna osas tuleb märkida, et see pakkumus esitati enne kui Alitalia maksejõuetuks tunnistati, ning sellega sooviti omandada kõik Alitalia varad mitte varade võõrandamise vaid aktsiate võõrandamise teel. Lisaks, kuna pakkumus võeti tagasi, ei saanud komisjon seda arvesse võtta, kuna see ei olnud lõplik. Seoses CAI pakkumusega tuleb meenutada, et see esitati erakorralise haldamise menetluse raames, mida Alitalia suhtes tema likvideerimise raames kohaldati, ja see hõlmas vaid Alitalia varade ühe osa omandamist. Neil asjaoludel ei ole tulemuslik hageja argument, mille kohaselt pidi CAI pakutud võõrandamise hind hõlmama laenusummat. Nimelt ei ole laenusummal mingit mõju Alitalia kontserni varade müügihinnale, millest ainult üks osa turuhinnaga CAI-le võõrandati. Viimaseks, mis puudutab 2009. aasta jaanuaris Alitalia-CAI kapitalist 25% omandamiseks esitatud pakkumust, siis tuleb nentida, et nimetatud ettevõtja koguväärtus oli pärast Alitalia kontserni varade müüki suurenenud, eeskätt seetõttu, et see ettevõtja oli omandanud ühe teise lennuettevõtja ja et igal juhul ei oleks komisjon saanud seda arvesse võtta, kuna see pakkumus oli teise vaidlustatud otsuse vastuvõtmisest varasem.
40

Neil asjaoludel tegi apellatsioonikoda vea, kui järeldas, et vaidlustatud kaubamärk ja varasemad Taiwani kaubamärgid ei ole identsed või sarnased, jättes samas igakülgse hinnangu andmata kõigile asjakohastele elementidele ning eelkõige nende kaubamärkide foneetilisele ja kontseptuaalsele sarnasusele. Käesoleval juhul on selline hindamine seda olulisem, et kuna Poola toll pidas vaidlustatud kaubamärkide omaniku taotlusel varasemate Taiwani kaubamärkidega kaubad kinni, siis viitab see sellele, et need kaubamärgid on tegelikult sedavõrd sarnased, et nende segiajamine on tõenäoline, nagu väidab hageja.
58

Eelnevaga arvestades tuleb tuvastada, et kuivõrd – nagu on märgitud käesoleva kohtuotsuse punktis 53 – Brandt Componentsi võõrandamine ei mõjutanud tegelikult turgu, kus FagorBrandt peamiselt tegutses, siis on vältimatult ekslik komisjoni järeldus, mille kohaselt sisuliselt võimaldas see kompensatsioonimeede koostoimes kompensatsioonimeetmega, mis seisnes kaubamärgi Vedette all teatud toodete turustamise peatamises viieks aastaks, piirata proportsionaalselt kõnealuse abi andmisest tulenevat negatiivset mõju konkurentsile. Esiteks on selles osas oluline rõhutada, et komisjon ei ole vaidlustatud otsuses ja isegi mitte Üldkohtus asunud seisukohale ega tõendanud, et viimati nimetatud kompensatsioonimeetme võtmine oli üksinda piisav selleks, et vähendada vastavalt suuniste punktides 38–40 kehtestatud nõuetele proportsionaalselt kõnealuse abi andmisest tulenevat negatiivset mõju konkurentsile. Teiseks ja igal juhul ei või Üldkohus käesoleva kohtuotsuse punktis 42 kirjeldatud kohtupraktika kohaselt täita komisjoni rolli, viies tema asemel läbi uurimise, kas viimati nimetatud kompensatsioonimeetmest üksinda piisas selleks, et piirata kõnealuse abi andmisest tulenevat negatiivset mõju konkurentsile ning kujutada ette järeldusi, mis komisjon selle uurimise tulemusel oleks pidanud tegema.