Liidu kohtu poolt lepingu ülesütlemise otsuse tühistamise tulemusel on kostja institutsioon ELTL artiklit 266 kohaldades kohustatud võtma kohtuotsuse täitmiseks meetmed, lähtudes kuupäevast, mil võeti vastu lepingu ülesütlemise otsus, mis nimetatud kohtuotsusega tühistati. Sellega seoses, mis puudutab asjaomast isikut, kel on parlamendiliikme registreeritud assistendi teenistusleping, tähendab niisuguse õigusliku olukorra taastamine, milles ta oli enne sellise lepingu ülesütlemise otsuse tegemist, mis tühistati, et talle makstakse esiteks selle töötasu, mida ta oleks saanud nõuda, kui ta oleks edasi töötanud ja tegelikult täitnud assistendi ülesandeid, ja selle tasu või töötushüvitiste summa vahe, mis ta oleks tegelikkuses mujal saanud. Kui aga võtta eraõiguslikult tööandjalt saadud puhkusetasu summat arvesse töötasuna või asendushüvitisena, mis on makstud kahekordse sissetuleku ajavahemikul – see tähendab ajavahemikul, mis jääb õigusvastase lepingu ülesütlemise otsuse kuupäeva ja kuupäeva vahele, mil asjaomase isik ei saanud enam eraõiguslikult tööandjalt töötasu –, siis tähendaks see nende sissetulekute arvestamist, mis muidugi on juba ette makstud, kuid mis tegelikult tuleb põhimõtteliselt hiljem maha arvata saadud palgast ning mis seega on töötasu puhkuseperioodide eest, mis võetakse väljaspool kahekordse sissetuleku ajavahemikku ning mida see puhkusetasu on töötasuna mõeldud katma.

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsused, 27.11.2008, Klug vs. EMEA, F‑35/07 , EU:F:2008:150 , punkt 74 ; 16.9.2013, Faita vs. EMSK, F‑92/11 , EU:F:2013:130 , punkt 98 ; 26.3.2015, CN vs. parlament, F‑26/14 , EU:F:2015:22 , punkt 56 , ja 26.3.2015, CW vs. parlament, F‑124/13 , EU:F:2015:23 , punktid 38 , 39 ja 143 , mille peale on esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Liidu Üldkohtusse, kohtuasi T‑309/15 P.

Esimese Astme Kohus: kohtuotsused, 28.2.1996, Dimitriadis vs. kontrollikoda, T‑294/94 , EU:T:1996:24 , punkt 39 ; 15.9.1998, Haas jt vs. komisjon, T‑3/96 , EU:T:1998:202 , punkt 54 ; 4.5.2005, Schmit vs. komisjon, T‑144/03 , EU:T:2005:158 , punktid 98 ja 108 ; ning 25.10.2007, Lo Giudice vs. komisjon, T‑154/05 , EU:T:2007:322 , punkt 137 .

Seega, kui sellise abitaotluse ajal esitatud andmed, mis jäeti rahuldamata ilma haldusjuurdlust algatamata, ja hiljem, tühistava kohtuotsuse täitmise meetmete taotluses esitatud asjaolud on tõendid, mis võivad tekitada tõsiseid kahtlusi selle kohta, kas personalieeskirjade artiklis 12a esitatud tingimused olid täidetud, on teenistuslepingute sõlmimise pädevusega isiku menetluses abitaotluse rahuldamata jätmise otsuse tühistamise tõttu abitaotlus, mis oli lahendamata. Järelikult oli parlamendi teenistuslepingute sõlmimise pädevusega isikul kohustus tühistava kohtuotsuse täitmise meetmete raames abitaotluse üle nõuetekohaselt ja kiiresti otsustada, eelkõige algatades haldusjuurdluse, eriti kuna miski ei takistanud parlamendil kodukorra artikli 9 lõikele 2 viidates kutsuda parlamendiliiget haldusjuurdluses koostööd tegema, selleks et teha kindlaks väidetav tegevus, mis rikub personalieeskirjade artiklit 12a ja mille ohvriks asjaomane isik end väidab olevat.

Ahistamise valdkonnas, kui süüdistatav isik täidab aluslepingutes ette nähtud valimisel saadud mandaati, võib institutsioon võtta ahistamise kaebuses nimetatud isiku suhtes – olgu tegemist oletatava ohvri ülemustega või mitte – distsiplinaar- või muid meetmeid üksnes juhul, kui määratud menetlustoimingute tulemusena selgub kindlalt, et ametniku või teenistuja süüdistatud isik on oma käitumisega kahjustanud teenistuse nõuetekohast toimimist või väidetava ohvri väärikust ja mainet.

Ahistamisväidete korral hõlmab abistamiskohustus eelkõige administratsiooni kohustust analüüsida ahistamiskaebust tõsiselt, kiiresti ja täiesti konfidentsiaalselt ning teatada kaebuse esitajale, milliseid meetmeid selle kaebuse tulemusena võetakse. Võtmisele kuuluvate meetmete suhtes on administratsioonil liidu kohtu kontrolli all personalieeskirjade artikli 24 rakendamise meetmete ja vahendite valikul ulatuslik kaalutlusõigus. Liidu kohtu kontroll seisneb seega ainult selle hindamises, kas asjaomane institutsioon jäi mõistlikkuse piiridesse ega kasutanud oma kaalutlusõigust ilmselgelt valesti.

Töölesaamise võimaluse kaotamisest tuleneva varalise kahju hüvitamise nõude raames peab võimaluse kaotus olema esiteks tegelik ja teiseks peab see kaotus olema lõplik. Seega põhjuslik seos on nõutava kindlusastmega tõendatud, kui liidu institutsiooni õigusvastase teo kindlaks tagajärjeks saab pidada mitte tingimata seda, et isikut ei ole tööle võetud – sest asjaosaline ei suuda kunagi tõendada, et tal olnuks sellele õigus –, vaid seda, et isik on jäänud ilma tõsisest võimalusest saada ametnikuks või teenistujaks, mille tõttu ta on kandnud varalist kahju sissetuleku kaotamise kujul.

Parlamendiliikme registreeritud assistendi puhul, kui tema töölevõtmine ja võimalik töösuhte jätkumine või töölepingu pikendamine sõltuvad määratluse poolest usaldussuhte olemasolust parlamendiliikmega, keda ta assisteerib, ei saa ühele parlamendiliikme teenistuses olevale assistendile olla tagatud, et ta võetakse tööle teise parlamendiliikme assisteerimiseks, samuti ei saa olla kindel, et pärast tema teenistusse võtmist jätab sama parlamendiliige, kes on tagasi valitud, ta oma teenistusse. Mis puudutab võimaluse vähenemist selleks, et ta võetakse tööle äsja valitud parlamendiliikme poolt seetõttu, et ta sai enda kasutusse töövahendid hilinenult, siis tuleb rõhutada, isegi kui need aspektid võivad kontaktide loomist lihtsustada, ei taga need aga mingil viisil ametikohta või ametikohale juurdepääsu. Need ei saa seega spekulatiivselt muutuda asjaoludeks, mille põhjal tekib tegelik ja kindel võimalus töölevõtmiseks.

(vt punktid 109–112)

Euroopa Kohus: kohtuotsus, 21.2.2008, komisjon vs. Girardot, C‑348/06 P, EU:C:2008:107, punkt 54.

Esimese Astme Kohus: kohtuotsused, 5.10.2004, Eagle jt vs. komisjon, T‑144/02, EU:T:2004:290, punkt 165, ja 6.6.2006, Girardot vs. komisjon, T‑10/02, EU:T:2006:148, punkt 96.

Avaliku Teenistuse Kohus: kohtuotsused, 5.7.2011, V vs. parlament, F‑46/09, EU:F:2011:101, punkt 159; 17.10.2013, BF vs. kontrollikoda, F‑69/11, EU:F:2013:151, punkt 73, ja 19.5.2015, Brune vs. komisjon, F‑59/14, EU:F:2015:50, punkt 76.