ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU MÄÄRUS

(esimene koda)

16. mai 2007

Kohtuasi F‑100/05 DEP

Eleni Chatziioannidou

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Menetlus – Kohtukulude kindlaksmääramine

Ese: Hagi, millega E. Chatziioannidou esitas Esimese Astme Kohtu kodukorra – mida kohaldati nõukogu 2. novembri 2004. aasta otsuse 2004/752/EÜ, Euratom, millega asutatakse Euroopa Liidu avaliku teenistuse kohus (ELT L 333, lk 7), artikli 3 lõike 4 kohaselt mutatis mutandis Avaliku Teenistuse Kohtu suhtes kuni viimase kodukorra jõustumiseni – artikli 92 lõike 1 alusel taotluse 14. novembri 2006. aasta otsusega (F‑100/05: Chatziioannidou vs. komisjon, EKL AT 2006, lk I-A-1-129 ja II-A-1-487) seotud kohtukulude kindlaksmääramiseks.

Otsus: Kohtuasja F‑100/05 hagejale hüvitatavate kulude summaks määratakse 10 222 eurot.

Kokkuvõte

Menetlus – Kohtukulud – Kindlaksmääramine – Arvesse võetavad asjaolud

(Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 91 punkt b; nõukogu otsus 2004/752, artikli 3 lõige 4)

Hinnates hüvitatavate kulude summa kindlaksmääramise eesmärgil kohtueelse menetlusega seotud töömäära, peab ühenduse kohus arvesse võtma töötundide koguarvu, mis näib objektiivselt olevat selle menetluse jaoks hädavajalik. Esindaja tasu suurus ei sõltu tema koostatud märkuste mahust. Nimelt võib märkuste kompaktsus kajastada nii nende autori sünteesivõimet, kohtu ja teise menetluspoole tööaja säästmist kui ka kiiret tööd. Põhimõtteliselt ei saa märkuste lühidust pidada nende koostaja kiirustatud või pealiskaudse töö kajastuseks.

(vt punktid 23 ja 24)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 30. oktoober 1998, kohtuasi T‑290/94 DEP: Kaysersberg vs. komisjon (EKL 1998, lk II‑4105, punkt 20); 20. november 2002, kohtuasi T‑171/00 DEP: Spruyt vs. komisjon (EKL AT 2002, lk I‑A‑225 ja II‑1127, punkt 29)
AVALIKU TEENISTUSE KOHTU MÄÄRUS

(teine koda)

16. aprill 2007

Kohtuasi F-82/05

Michel Thierry

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

Ametnikud – Edutamine – Edutatud ametnike nimekirja kandmata jätmine – 2004. aasta edutamine – Eelispunktid – Teene – Teenistusstaaž – Vastuvõetavus

Ese: EÜ artikli 236 ja EA artikli 152 alusel esitatud hagi, milles M. Thierry palub esimese võimalusena tühistada 2004. aasta edutamise raames edutatud ametnike nimekiri (avaldatud 30. novembri 2004. aasta Haldusteatajas nr 130‑2004) osas, milles see ei kajasta hageja nime.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata osaliselt ilmselge vastuvõetamatuse ja osaliselt ilmselge põhjendamatuse tõttu. Pooled kannavad ise oma kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnikud – Hagi – Menetluse algatamise huvi

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)

Ametnik ei ole volitatud tegutsema õigusakti või institutsiooni huvides ja võib tühistamishagis esitada üksnes väiteid, mis puudutavad tema isikut. Seetõttu on ilmselgelt vastuvõetamatu ametniku esitatud hagi, milles palutakse tühistada edutamise raames kõrgemale palgaastmele edutatud ametnike nimekiri osas, milles see nimekiri ei sisalda hageja nime, kui ta ei ole välja toonud seda, milles seisneb tema isiklik hagi esitamise huvi, piirdudes tuginemisega edutamispunktide teatavate kategooriate õigusvastasusele, kuid esitamata oma kirjalikes märkustes ühtegi konkreetset tõendit oma olukorra kohta seoses kõnealuse edutamisega, näiteks eelkõige selle kohta, mitu nimetatud kategooriate punkti ta sai. Toodud tõdemust ei sea kahtluse alla asjaolu, et nende punktide arv oli märgitud ühes kostja vastusele lisatud dokumendis, sest hageja peab oma kirjalikes märkustes põhjendama menetluse algatamise huvi ja vajadusel viitama vastavatele tõenditele, mis on esitatud lisas.

(vt punktid 30 ja 33)

Viited:

Euroopa Kohus: 30. juuni 1983, kohtuasi 85/82: Schloh vs. nõukogu (EKL 1983, lk 2105, punkt 14)

Esimese Astme Kohus: 22. november 2006, kohtuasi T‑436/04: Sanchez Ferriz vs. komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑2‑273 ja II‑A‑2‑1423, punkt 35; 23. november 2006, kohtuasi T‑422/04: Lavagnoli vs. komisjon (kohtulahendite kogumikus ei avaldata, punkt 31)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hagi – Eelnev halduskaebus – Tähtaeg

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)

2. Ametnikud – Hagi – Tühistamisnõudega seotud kahju hüvitamise nõue – Tühistamisnõude vastuvõetamatus, mis toob kaasa kahju hüvitamise nõude vastuvõetamatuse

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)

3. Menetlus – Hagiavaldus – Vorminõuded

1. Personalieeskirjade artiklites 90 ja 91 ette nähtud halduskaebuse ja hagi esitamise tähtajad on kehtestatud avalikes huvides ning neid ei tohi jätta poolte ja kohtuniku määrata, kuna need tähtajad on ette nähtud õiguslike olukordade selguse ja kindluse tagamiseks. Nende tähtaegade suhtes kehtivaid erandeid või kõrvalekaldeid tuleb tõlgendada kitsalt. Üksnes uute ja oluliste asjaolude esinemine võib õigustada sellise otsuse uuesti läbivaatamise taotluse esitamist, mida ei ole tähtaegselt vaidlustatud. Teisalt, kui hageja avastab hiljem asjaolu, mis eksisteeris juba varem, siis ei loeta seda asjaolu reeglina uueks asjaoluks, mille alusel hakkaksid hagi esitamise tähtajad uuesti kulgema, kuna sellega rikutaks õiguskindluse põhimõtet.

(vt punktid 34–36)

Viited:

Euroopa Kohus: 15. mai 1985, kohtuasi 127/84: Esly vs . komisjon (EKL 1985, lk 1437, punkt 10).

Esimese Astme Kohus: 21. veebruar 1995, kohtuasi T‑506/93: Moat vs. komisjon, (EKL AT 1995, lk I‑A‑43 ja II‑147, punkt 28); 11. juuli 1997, kohtuasi T‑16/97: Chauvin vs. komisjon (EKL AT 1997, lk I‑A‑237 ja II‑681, punktid 32 ja 37); 28. mai 1998, liidetud kohtuasjad T‑78/96 ja T‑170/96: W vs. komisjon, (EKL AT 1998, lk I‑A‑239 ja II‑745, punkt 68).

2. Ametnike kahju hüvitamise nõuded on vastuvõetamatud osas, milles need on vahetult seotud vastuvõetamatuks tunnistatud tühistamisnõuetega.

(vt punkt 49)

Viited:

Euroopa Kohus: 16. juuli 1981, kohtuasi 33/80: Albini vs. nõukogu ja komisjon (EKL 1981, lk 2141, punkt 18).

Esimese Astme Kohus: 24. märts 1993, kohtuasi T‑72/92: Benzler vs. komisjon (EKL 1993, lk II‑347, punktid 21 ja 22); 14. veebruar 2005, kohtuasi T‑406/03: Ravailhe vs. Regioonide komitee, (EKL AT 2005, lk I‑A‑19 ja II‑79, punkt 62).

3. Selleks, et kahju hüvitamise nõue oleks vastuvõetav, peab hagiavaldus sisaldama andmeid, mis võimaldaksid määratleda hageja poolt institutsioonile etteheidetavat käitumist, põhjuseid, miks hageja leiab, et selle käitumise ja väidetavalt tekkinud kahju vahel on põhjuslik seos, ning kahju laadi ja ulatust. Nõudel hüvitada ükskõik milline kahju puudub seevastu vajalik täpsus ning see nõue tuleb järelikult tunnistada vastuvõetamatuks.

(vt punkt 51)

Viited:

Euroopa Kohus: 2. detsember 1971, kohtuasi 5/71: Zuckerfabrik Schöppenstedt vs. nõukogu (EKL 1971, lk 975, punkt 9).

Esimese Astme Kohus: 29. jaanuar 1998, kohtuasi T‑157/96: Affatato vs. komisjon (EKL AT 1998, lk I‑A‑41 ja II‑97, punkt 45).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Menetlus – Pädevuse jagamine Euroopa Kohtu, Esimese Astme Kohtu ja Avaliku Teenistuse Kohtu vahel

(Euroopa Kohtu kodukord, I lisa artikli 8 lõige 3; personalieeskirjad, artikkel 72)

Menetledes hagi, mis on esitatud ametnikule ravikulude 100%‑lisest hüvitamisest keeldumise otsuse peale, mida huvitatud isikul oli tema väitel õigus nõuda põhjusel, et ta väidetavalt põdes vaimuhaigust, on Avaliku Teenistuse Kohus Euroopa Kohtu põhikirja I lisa artikli 8 lõike 3 teise lõigu alusel kohustatud loobuma oma pädevusest Esimese Astme Kohtu kasuks, kui Esimese Astme Kohtus on läbivaatamisel kohtuasjad, millel on samad pooled, mis on rajatud samale õiguslikule alusele ja mis puudutavad samuti õigust ravikulude 100%‑liseks hüvitamiseks. Need erinevad kohtuasjad vastavad üksteisele igas vaidlusküsimuses ja korrakohase õigusemõistmisega, mille Euroopa Kohus vastavalt põhikirja I lisa artikli 8 lõikele 3 peab tagama, näib olevat kooskõlas anda kogu vaidlus vaid ühe kohtu lahendada.

(vt punktid 8–16)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Menetlus – Menetlusdokumentide vastuvõetavus – Hindamine menetlusdokumentide vastuvõtmisel

(Esimese Astme Kohtu kodukord, artikkel 114)

2. Ametnikud – Hagi – Hagi, mis eirab sellele eelnenud kohtuvälist kokkulepet, mille põhjal kohtuasi registrist kustutati – Menetluse algatamise huvi puudumine

1. Nii nagu hagi esitamisel hinnatakse selle vastuvõetavust, tuleb hinnata ka muude menetlusdokumentide, nagu vastuvõetamatuse vastuväide, vastuvõetavust nende esitamisel. Sellega tagatakse õiguskindluse ja õiguspärase ootuse kaitse põhimõtte järgmine.

(vt punkt 27)

Viited:

Euroopa Kohus: 27. november 1984, kohtuasi 50/84: Bensider jt vs . komisjon, EKL 1984, lk 3991, punkt 8

Esimese Astme Kohus: 8. oktoober 2001, kohtuasi T‑236/00 R II: Stauner jt vs . Euroopa Parlament ja komisjon, EKL 2001, lk II‑2943, punkt 49; 9. juuli 2003, kohtuasi T‑219/01: Commerzbank vs . komisjon, EKL 2003, lk II‑2843, punkt 61

2. Kui hageja pakub Esimese Astme Kohtu menetluses kostjaks olevale institutsioonile kohtuvälist kokkulepet ja nimetatud institutsioon nõustub nimetatud kokkuleppega osaliselt ning selle osalise nõustumise põhjal kustutatakse kohtuasi hageja taotlusel Esimese Astme Kohtu registrist, tuleb lugeda, et asjaomane hageja nõustus kõnealuse institutsiooni poolt pakutud lõpliku kokkuleppega ja seega puudub tal põhjendatud huvi selle kokkuleppe sisu vaidlustamiseks põhjendusel, et see ei ole kooskõlas tema algse ettepanekuga.

Kui institutsioon on täitnud tema ja hageja vahelise kohtuvaidluse käigus sõlmitud kokkuleppest tulenevad kohustused, puudub hagejal õigustatud huvi heita nimetatud institutsioonile ette seda, et viimane ei ole kõnealuse kokkuleppe tingimusi täitnud.

(vt punktid 44–52)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hagi – Isikut kahjustav meede – Mõiste

(Personalieeskirjad, artikkel 91; nõukogu määrus nr 1365/75, artikli 17 lõige 2; komisjoni määrus nr 91/88)

2. Menetlus – Hagiavaldus – Vorminõuded

(Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 44 lõike 1 punkt c)

1. Huvitatud isikut kahjustavaks võib pidada üksnes meetmeid, millel on siduvad õiguslikud tagajärjed, mis mõjutavad otseselt ja isiklikult selle isiku huve, muutes selgelt tema õiguslikku olukorda. Lisaks võib teatavaid meetmeid vaatamata sellele, et need ei mõjuta kõnealuse ametniku sisulisi huve või staatust, pidada – nende laadi või eesmärke ja juhtumi asjaolusid arvestades – seda isikut kahjustavaks, kui need riivavad huvitatud isiku mittevaralisi huve või tulevikuväljavaateid.

See ei ole nii Euroopa Elu- ja Töötingimuste Parandamise Fondi direktori kirja puhul, milles viimane märgib, et tal ei ole võimalik rahuldada endise ajutise teenistuja taotlust võtta tagasi tema teenistusest lahkumise otsus. Selline kiri ei mõjuta huvitatud isiku personalieeskirjade järgset olukorda, sest selle olukorra määratles teenistusest lahkumise otsus, mis jõustus viivitamatult.

Huvitatud isiku õiguslikku olukorda ei muuda ka asjaolu, et fond selgitas samas kirjas, et sel isikul ei ole vaja administratsioonilt taotletavaid dokumente, et registreerida end riiklikus tööturuametis. Sellist selgitust ei saa tõlgendada administratsiooni keeldumisena neid dokumente esitada.

(vt punktid 39–43)

Viited:

Euroopa Kohus: 27 juuni 1973, kohtuasi 35/72: Kley vs . komisjon (EKL 1973, lk 679, punktid 4 ja 5); 29. oktoober 1981, kohtuasi 125/80: Arning vs . komisjon (EKL 1981, lk 2539, punkt 17); 3. detsember 1992, kohtuasi C‑32/92 P: Moat vs . komisjon (EKL 1992, lk I‑6379, punkt 9); 10. jaanuar 2006, kohtuasi C‑373/04 P: komisjon vs . Alvarez Moreno (EKL 2006, lk I‑1*, punkt 42).

2. Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 44 lõike 1 punktis c ette nähtud tingimustele ei vasta endise ajutise teenistuja esitatud tühistamisnõuded, mis sisalduvad tema hagis, millega taotletakse midagi täpsustamata ja ebaselges sõnastuses kõiki hüvitisi ja eeliseid, st rahalisi hüvitisi, mida huvitatud isik võib taotleda seoses teenistusest lahkumisega.

(vt punktid 49 ja 50)

Viited:

Esimese Astme Kohus: 24. märts 1993, kohtuasi T‑72/92: Benzler vs . komisjon (EKL 1993, lk II‑347, punktid 16, 18 ja 19).
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Ametnikud – Töötasu – Kodumaalt lahkumise toetus – Saamise tingimused

(Personalieeskirjad, VII lisa artikli 4 lõike 1 punkt a)

Alalise elukohana, millele kodumaalt lahkumise toetuse saamiseks personalieeskirjade VII lisa artikli 4 lõike 1 punktis a viidatakse, käsitatakse kohta, kus on asjaomase isiku püsiv või peamine huvide keskus ja mille ta on valinud kavatsusega anda sellele püsiv tähendus, arvestades seejuures, et alalise elukoha määratlemisel tuleb arvesse võtta kõiki sellega seotud faktilisi asjaolusid ning eelkõige ametniku tegelikku elukohta.

Sellisel juhul on koht, kus isik tegeleb oma tegevusalaga, hoolimata selle tähendusest autonoomse kriteeriumina personalieeskirjade VII lisa artikli 4 lõike 1 punkti a kohaldamisel, arvestatav tõend alalise elukoha määramisel.

Asjaolu, et isikul võis olla kavatsus otsida töökohta väljaspool oma elukohariiki, ei mõjuta alalise elukoha määratlemist, kui on üheselt selge, et kogu viiteperioodi vältel jäi tema huvide keskuseks tema viimane teenistuskoht, kus oli tema elukoht ja kus ta enamiku ajast viiteperioodil oma tegevusalaga tegeles. Seega nõuet omada kavatsust anda oma huvide keskusele püsiv tähendus ei saa tõlgendada nii, et asjaomase ametniku puhul tuleks välistada võimalus oma päritoluriiki tagasipöördumiseks või teise Euroopa Liidu riiki suundumiseks.

Ametniku sidemed oma päritoluriigiga, nagu auto omamine, meditsiinilised konsultatsioonid, vanematele kuuluv kinnisvara selles riigis, isikut tõendavate dokumentide uuendamine seal, kodanikuõiguste teostamine, tema maksuresidentsus selles riigis, majanduslikud huvide ja vara omamine, näiteks pangakonto, ning küllasõidud sellesse riiki kujutavad endast pelgalt tavalisi sidemeid, mis isikul on riigiga, kus elavad tema vanemad või kus nad on kaua elanud, kuid mille alusel ei ole võimalik kindlaks teha, et alaline elukoht on selles riigis.

(vt punktid 48, 51, 56 ja 59)

Viited:

8. aprill 1992, kohtuasi T‑18/91: Costacurta Gelabert vs . komisjon (EKL 1992, lk II‑1655, punkt 42); 28. september 1993, kohtuasi T‑90/92: Magdalena Fernández vs . komisjon (EKL 1993, lk II‑971, punkt 30); 13. aprilli 2000. aasta otsus kohtuasjas T‑18/98: Reichert vs . parlament (EKL AT 2000, lk I‑A‑73 ja II‑309, punkt 25); 3. mai 2001, kohtuasi T‑60/00: Liaskou vs . nõukogu (EKL AT 2001, lk I‑A‑107 ja II‑489, punktid 53 ja 64); 13. september 2005, kohtuasi T‑283/03: Recalde Langarica vs . komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑235 ja II‑1075, punkt 114); 25. oktoober 2005, kohtuasi T‑83/03: Salazar Brier vs . komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑311 ja II‑1407, punktid 56 ja 71), mille peale esitati Euroopa Kohtule apellatsioonkaebus kohtuasjas C‑9/06 P; 27. september 2006, kohtuasi T‑259/04: Koistinen vs . komisjon (EKL AT 2006, lk ‑I‑A‑2‑177 ja II‑A‑2‑879, punkt 34); 16. mai 2007, kohtuasi T‑324/04: F vs . komisjon (EKL AT 2007, lk I‑A‑2‑0000 ja II‑A‑2‑0000, punkt 87)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hagi – Eelnev halduskaebus – Puudumine – Vastuvõetamatus – Erandid

(Personalieeskirjad, artikli 90 lõige 2, artikli 91 lõige2, ning III lisa artikli 1 lõige 1)

2. Ametnikud – Hagi – Ese – Ettekirjutus haldusorganile – Vastuvõetamatus

(Personalieeskirjad, artikkel 91)

1. Personalieeskirjade artikli 91 lõike 2 kohaselt käsitletakse ühenduste kohtule esitatud hagi ainult juhul, kui ametisse nimetavale asutusele on eelnevalt esitatud kaebus isikut kahjustava meetme peale vastavalt nimetatud personalieeskirjade artikli 90 lõikele 2.

Välja arvatud juhul, kui hagi on esitatud meetme peale, mida ei ole võtnud ametisse nimetav asutus ise, nagu konkursikomisjoni otsus või hindamisaruanne, toob eelnevalt esitatud kaebuse ettenähtud tähtaja jooksul esitama jätmine kaasa hagi ilmselge vastuvõetamatuse.

Sellega seoses näeb personalieeskirjade III lisa artikli 1 lõige 1 ette, et konkursiteate koostab ametisse nimetav asutus. Konkursiteate vaidlustamisele peab seega eelnema personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 alusel esitatud kaebus.

(vt punktid 35–37)

Viited:

10. juuni 1987, kohtuasi 317/85: Pomar vs. komisjon (EKL 1987, lk 2467, punktid 11 ja 13)

20. juuni 1990, kohtuasi T‑133/89: Burban vs. parlament (EKL 1990, lk II‑245, punkt 17); 16. juuli 1992, kohtuasi T‑1/91: Della Pietra vs. komisjon (EKL 1992, lk II‑2145, punkt 23); 2. mai 2001, kohtuasi T‑208/00: Barleycorn Mongolue ja Boixader Rivas vs. nõukogu ja parlament (EKL AT 2001, lk I‑A‑103 ja II‑479, punktid 30–32)

2. Ühenduste kohtu ülesanne ei ole teha administratsioonile ettekirjutusi või esitada õiguslikke seisukohti personalieeskirjade artikli 91 alusel teostatud õiguspärasuse kontrolli raames.

(vt punkt 42)

Viited:

9. juuni 1994, kohtuasi T‑94/92: X vs. komisjon (EKL AT 1994, lk I‑A‑149 ja II‑481, punkt 33); 5. november 1996, liidetud kohtuasjad T‑21/95 ja T‑186/95: Mazzocchi-Alemanni vs. komisjon (EKL AT 1996, lk I‑A‑501 ja II‑1377, punkt 44); 12. juuni 2002, kohtuasi T‑187/01: Mellone vs. komisjon (EKL AT 2002, lk I‑A‑81 ja II‑389, punkt 16); 2. märts 2004, kohtuasi T‑14/03: Di Marzio vs. komisjon (EKL AT 2004, lk I‑A‑43 ja II‑167, punkt 63)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

1. Ametnikud – Hagi – Eelnev halduskaebus – Tähtaeg

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91; muude teenistujate teenistustingimused, artikkel 46)

2. Menetlus – Kohtukulud – Hüvitamine – Erilised põhjused

(Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 87 lõike 3 esimene lõik; nõukogu otsus 2004/752, artikli 3 lõige 4)

1. Ametnikul või ajutisel teenistujal ei ole lubatud eirata personalieeskirjade artiklites 90 ja 91 kaebuse ja hagi esitamiseks sätestatud tähtaegu sellega, et ta vaidlustab nõude esitamisega varasema otsuse, mida ei ole tähtaegselt vaidlustatud; jõustunud otsuse uuesti läbivaatamise nõude esitamine võib olla õigustatud ainult uute oluliste asjaolude ilmnemisel.

Uue asjaoluna, mis lubab personalieeskirjade artiklites 90 ja 91 sätestatud kohustuslike tähtaegade süsteemist kõrvale kalduda, ei saa käsitada asjaolu, et administratsioon on asjast huvitatud ametniku või ajutise teenistuja taotlusel tema juhtumi hiljuti uuesti läbi vaadanud, et anda talle täiendavat teavet. Sellisel juhul on administratsiooni kiri selle kohta, et varasem rahuldamata jätmise otsus jäetakse muutmata, vaid asjaomase varasema otsuse kinnitus ega saa seega olla uue hagi esitamise tähtaja kulgemise alguseks.

(vt punktid 22 ja 27)

Viited:

15. mai 1985, kohtuasi 127/84: Esly vs . komisjon (EKL 1985, lk 1437, punkt 10); 10. juuli 1986, kohtuasi 153/85: Trenti vs . MSK (EKL 1986, lk 2427, punkt 13)

4. mai 2005, kohtuasi T‑144/03: Schmit vs. komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑101 ja II‑465, punkt 147); 7. september 2005, kohtuasi T‑358/03: Krahl vs . komisjon (EKL AT 2005, lk I‑A‑215 ja II‑993, punkt 52 ja seal viidatud kohtupraktika)

29. juuni 2006, kohtuasi F‑11/05: Chassagne vs . komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑1‑65 ja II‑A‑1‑241, punkt 24)

2. Vastavalt Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 87 lõike 3 esimesele lõigule võib Avaliku Teenistuse Kohus otsustada kulude jaotuse, kui tegemist on eriliste põhjustega.

Sellega seoses on eriliseks põhjuseks, mis õigustab hageja poolt menetluse tarvis tehtud kohtukulude jagamist asjaomase institutsiooni ja hagejaks oleva ametniku vahel, asjaolu, et eelneva kaebuse hilinenud esitamise tõttu hagi rahuldamata jätmise korral on hilinenud kaebuse põhjustajaks vähemalt osaliselt administratsioon, kes ajendas asjaomast isikut esitama kaebuse kinnitava akti peale, mis tema huve ei kahjusta.

Ehkki on vaieldamatu, et üks pooltest võib hagi vastuvõetavusega seoses igal hetkel tugineda avaliku huvi põhimõttele, ei näi vastavat ühenduse institutsioonide ja nende ametnike vahelisi suhteid reguleerivale hea usu põhimõttele see, kui institutsioon viitab kohtus akti kinnitavale iseloomule, olles enne jätnud ametnikule eksliku mulje, et asjaomase akti peale võib kaebuse esitada.

(vt punktid 30–33)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Ametnikud – Hagi – Eelnev halduskaebus – Eseme ja ajendi samasus

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)

Vastavalt personalieeskirjade artikli 91 lõikele 2 on hagi vastuvõetav üksnes juhul, kui ametisse nimetavale asutusele on eelnevalt esitatud isikut kahjustava meetme peale kaebus personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 tähenduses selles sättes ette nähtud kolmekuulise tähtaja jooksul.

Pensioniõiguste määramise kohta tehtud administratsiooni otsuse peale esitatud hagi on vastuvõetamatu, kui eelnev kaebus on esitatud administratsiooni hilisema otsuse peale, millega tema taotlus maksete ühenduse pensioniskeemi tagasiulatuvaks tasumiseks rahuldamata jäeti. Kuivõrd enne esimese otsuse peale hagi esitamist ei esitatud eelnevalt sama esemega kaebust, ei vasta see hagi seega personalieeskirjade artikli 91 lõikes 2 esitatud nõuetele. Isegi kui oletada, et kaebusega, mis puudutab hageja pensioniõiguste arvutamist administratsiooni poolt, võib vaidlustada ka esimese otsuse õiguspärasuse ja asuda seisukohale, et see on asjaomase otsuse peale esitatud täiendavalt, oleks see kaebus tulnud esitada personalieeskirjades sätestatud tähtaja jooksul.

(vt punktid 18 ja 22–24)
Staff case summary



Staff case summary

Kokkuvõte

Ametnikud – Hagi – Eelnev halduskaebus – Vorminõuded

(Personalieeskirjad, artikli 90 lõige 2)

Ametniku esitatud halduskaebus ei pea vastamama erilistele vorminõuetele; kaebusega personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 tähenduses on tegemist siis, kui see on esitatud elektronposti teel ning selles väljendub selgelt ja täpselt koostaja soov vaidlustada tema suhtes tehtud otsus.

Kaebus on esitatud, kui adressaadiks olev institutsioon on selle kätte saanud. See ei ole nii, kui kaebus on esitatud valele elektronposti aadressile ning seda isegi siis, kui see võib jõuda institutsiooni üldserverisse, ilma et saatja saaks veateate.

Hoolikas ametnik, kes otsustab saata oma kaebuse elektronposti teel, peab tagama, et adressaadi elektronposti aadress on õige ning et see kaebus on kätte saadud, näiteks helistades adressaadile või paludes temalt elektronkirja kättesaamist tõendavat kinnitust. Selline elementaarne ettevaatusabinõu kehtib seda enam, et sellised sidevahendid, mida praegu institutsioonides kasutatakse, võimaldavad tagada – eriti siis, kui ätt-märgile eelnev on valesti või ebatäpselt kirjutatud – kirja saatjale asjaomase dokumendi korrakindla tagasisaatmise või vähemalt veateate saatmise automaatse vastusena („autoreply”).

(vt punktid 26–30 ja 32)

Viited:

31. mai 1988, kohtuasi 167/86: Rousseau vs. kontrollikoda (EKL 1988, lk 2705, punkt 8); 14. juuli 1988, liidetud kohtuasjad 23/87 ja 24/87: Aldinger ja Virgili vs. parlament (EKL 1988, lk 4395, punkt 13).

25. september 1991, kohtuasi T‑54/90: Lacroix vs. komisjon (EKL 1991, lk II‑749, punktid 28 ja 29); 16. veebruar 2005, kohtuasi T‑354/03: Reggimenti vs . parlament (EKL AT 2005, lk I‑A‑33 ja II‑147, punkt 43).

15. mai 2006, kohtuasi F‑3/05: Schmit vs . komisjon (EKL AT 2006, lk I‑A‑1‑9 ja II‑A‑1‑33, punkt 28).