2.

Teine väide, et rikuti proportsionaalsuse põhimõtet koostoimes ELTL artikliga 13, REACH-määruse artikli 25 lõikega 1, REACH-määruse artikliga 47 ja Üldkohtu väljakujunenud kohtupraktikaga kohtuliku kontrolli ja tõendamiskoormise valdkonnas. — Mis puudutab rotikatseid, siis väidab hageja, et nii ECHA kui ka apellatsiooninõukogu tunnistasid, et roti ja inimese kilpnääre toimivad erinevalt, ent tuginesid peamiselt andmetele, mis on saadud rottide uurimisel demonstreerimaks inimese türoksiini potentsiaalset mõju (samas kui inimestega tehtud uuringud näitasid sellise mõju puudumist). Selliselt toimimise tagajärg on hageja väitel see, et Triclosani otsus: (i) ei võta arvesse kogu kättesaadavat asjassepuutuvat teavet; (ii) on vastuoluline; (iii) rajaneb ebajärjepidevatel tõenditel ja niivõrd, kuivõrd selles käsitletakse inimestel arenguhäireid põhjustavat neurotoksilisust, sisaldab olulist hindamisviga rotikatsete vajalikkuse hindamisel. Mis puudutab seksuaal- ja reproduktiivse toksilisuse näitajaid rotikatsetes, siis läheb hageja isegi kaugemale ja väidab, et nii ECHA kui ka apellatsiooninõukogu jätsid lisaks arvesse võtmata kogu kättesaadava asjassepuutuva teabe ja tuginesid ebajärjepidevatel tõenditel. Hageja leiab, et ECHA ja apellatsiooninõukogu tegid nii toimides olulise hindamisvea küsimuses, kas rotikatsed on reproduktiivse toksilisuse näitajate seisukohast vajalikud. Hageja väitel on rotikatsed lisaks ilmselgelt ebasobivad, sest tulemused ei saa kuidagi aidata ECHA-l selgitada inimestel väidetavalt tekkivaid sisesekretsioonisüsteemi häireid. Viimaseks toob hageja esile, et Triclosani otsus on õigusvastane osas, milles apellatsiooninõukogu kinnitas rotikatsed, kontrollimata, kas kõik proportsionaalsuse põhimõttest lähtuvad nõuded olid täidetud; konkreetselt jättis apellatsiooninõukogu kontrollimata, kas oleks saanud kasutada vähem koormavaid meetmeid, et selgitada Triclosani väidetavat sisesekretsioonisüsteemi häireid põhjustavat mõju. — Kalakatsete kohta väidab hageja, et: (i) apellatsiooninõukogu jättis tegelikkuses kasutamata tal oleva hindamispädevuse, jättes kindlaks määramata, kas kättesaadavate teaduslike tõendite alusel eksisteeris „potentsiaalne risk“, mis võis õigustada edasisi katseid; (ii) ECHA ja apellatsiooninõukogu (kumbki neist) ei näidanud ära, et kättesaadavate teaduslike tõendite alusel eksisteeris potentsiaalne sisesekretsioonisüsteemi häirete esinemisrisk, mis õigustas edasisi katseid kalade peal; ning et (iii) ECHA ja apellatsiooninõukogu (mõlemad) pöörasid ümber tõendamiskoormise ja rikkusid REACH-määruse artikli 25 lõiget 1, nõudes, et hageja sellise esinemisriski puudumist tõendaks. — Mis puudutab püsivuskatseid, siis väidab hageja, et kui ECHA ja apellatsiooninõukogu nõudsid, et ta katsetaks püsivust nii magevees kui ka merevees, et väidetavalt kõrvaldada potentsiaalne risk seoses Triclosani püsivusega keskkonnas, siis jätsid nii ECHA kui apellatsiooninõukogu nõuetekohaselt arvestamata Triclosani püsivust tõendavad kaalukad tõendid ning nõude, et tuleb arvesse võtta keskkonnaalaselt asjakohaseid tingimusi vastavalt XIII lisale. Hageja väidab täiendavalt, et kui ECHA ja apellatsiooninõukogu nõudsid, et ta katsetaks püsivust avavees (s.t selges setteta vees), siis jätsid nad järgimata selge suunise REACH-määruse XIII lisas, mille kohaselt tuleb arvestada tõendeid, mis puudutavad keskkonnaalaselt „asjakohaseid“ tingimusi. Hageja väidab lisaks, et pärast seda, kui ECHA ja apellatsiooninõukogu olid otsustanud, et erandlik simulatsioonikatse peab peegeldama keskkonnaalaselt asjakohaseid tingimusi, jätsid nad kasutamata asjakohase ekspertpädevuse, et määrata kindlaks asjakohased katsetingimused.