EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU OTSUS

(kolmas koda)

12. veebruar 2014

Kohtuasi F‑83/12

Jean‑Pierre Bodson ja teised

versus

Euroopa Investeerimispank (EIP)

Avalik teenistus – EIP töötajad – Töösuhte lepinguline iseloom – Töötasu – EIP lisatasude korra reform

Ese: ELTL artikli 270 alusel esitatud hagi, millega hagejad paluvad esiteks tühistada otsuse, mis sisaldub nende 2012. aasta aprilli palgateatises tasude kohta osas, milles selle otsusega kohaldatakse Euroopa Investeerimispanga (EIP või edaspidi „pank”) direktorite nõukogu 14. detsembri 2010. aasta otsust ning panga halduskomitee 9. novembri 2010. aasta ja 16. novembri 2011. aasta otsuseid lisatasude korra reformi kohta, ning teiseks mõista EIP‑lt nende kasuks välja eespool viidatud otsuseid kohaldades maksmisele kuuluvate summade ja varasema korra vahe ning kahjuhüvitis.

Otsus: Jätta hagi rahuldamata. Jätta J.‑P. Bodsoni ja seitsme hageja kohtukulud nende endi kanda ning mõista neilt välja Euroopa Investeerimispanga kohtukulud.

Kokkuvõte

1. Kohtumenetlus – Menetlust korraldavad meetmed – Taotlus kõrvaldada toimikust poole advokaadi koostatud dokumendid – Kostjaks oleva institutsiooniga peetud kollektiivläbirääkimiste raames koostatud dokumendid – Konfidentsiaalsuse puudumine – Rahuldamata jätmine

2. Ametnikud – Euroopa Investeerimispanga teenistujad – Hagi – Tähtaeg – Mõistliku aja nõue – Analoogia alusel personalieeskirjade artikli 91 lõike 3 kohaldamine – Lubamatus – Hindamine iga juhtumi asjaolusid arvestades

(ELTL artikkel 270; personalieeskirjad, artikli 91 lõige 3)

3. Ametnike hagid – Euroopa Investeerimispanga teenistujad – Isikut kahjustav meede – Mõiste – Iga-aastane lisatasu, mis määratakse kaalutlusõiguse alusel vastavalt lisatasu saaja tulemuslikkusele – Hõlmamine

(Personalieeskirjad, artikli 90 lõige 2; Euroopa Investeerimispanga personalieeskirjad, II lisa)

4. Ametnike hagid – Euroopa Investeerimispanga teenistujad – Põhjendatud huvi – Hagi, mis on esitatud esimese palgatõendi peale pärast töötasu süsteemi reformi – Vastuvõetavus

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91, Euroopa Investeerimispanga personalieeskirjad, artikkel 20)

5. Ametnikud – Euroopa Investeerimispanga teenistujad – Töösuhte eeskirjadest lähtuv olemus – Teenistusüksuste töö korraldamine ja töötajate töötasu kindlaksmääramine – Administratsiooni kaalutlusõigus

(Euroopa Liidu privileegide ja immuniteetide protokoll; artikkel 21; Euroopa Investeerimispanga personalieeskirjad, artiklid 13 ja 20; Euroopa Investeerimispanga kodukord, artikkel 31)

6. Ametnikud – Euroopa Investeerimispanga teenistujad – Töötasu – Lisatasude korra reform – Administratsiooni kaalutlusõigus – Ulatus – Kohustus säilitada endine soodsam kord – Puudumine

7. Ametnikud – Euroopa Investeerimispanga teenistujad – Teenistusüksuste töö korraldus – Administratsiooni kaalutlusõigus – Kohtulik kontroll – Piirid

1. Kliendi ja sellise advokaadi vaheline teabevahetus, kes ei ole kliendiga töösuhtes, on konfidentsiaalne, kui tegemist on teabevahetusega „kliendi kaitseõiguse” teostamise raames ja sel eesmärgil.

Õigusnõustamist, mis toimus kollektiivläbirääkimiste kontekstis töötajate esindajate ja institutsiooni juhtkonna vahel eesmärgil, mis ei ole repressiivne või kohtulik, ei saa pidada teabevahetuseks advokaadi kliendi kaitseõiguse teostamise raames ja sel eesmärgil.

(vt punktid 46 ja 47)

Viited:

Euroopa Kohus: 18. mai 1982, kohtuasi 155/79: AM & S vs. komisjon (punkt 21); 14. september 2010, kohtuasi C‑550/07 P: Akzo Nobel Chemicals ja Akcros Chemicals vs. komisjon (punkt 41).

Esimese Astme Kohus: 4. aprill 1990, kohtuasi T‑30/89: Hilti vs. komisjon (punkt 13).

2. Mis puudutab tähtaega, mille jooksul hagi tuleb esitada, kui ükski liidu õiguse säte sellist tähtaega ette ei näe, siis asjaomastel teenistujatel on õigus oodata mitte seda, et neile kohaldatakse kindlaksmääratud õigustlõpetavat tähtaega, vaid seda, et kohaldatakse mõistlikku aega, mida tuleb hinnata vastavalt asja kõigile asjaoludele, võttes eelkõige arvesse vaidluse tähtsust asjaomase isiku jaoks, asja keerukust ning poolte käitumist. Sellest tuleneb üldiselt, et mõistet „mõistlik aeg” ei saa seega mõista kui õigustlõpetavat eritähtaega ning konkreetselt ei saa personalieeskirjade artikli 91 lõikes 3 ette nähtud kolmekuulist tähtaega analoogia alusel kohaldada kui Euroopa Investeerimispanga teenistujate poolt nende huve kahjustavate panga aktide peale esitatavate hagide esitamise õigust lõpetavat tähtaega.

Seega mis puudutab panga teenistujate palgateatistes sisalduvate otsuste tühistamise hagisid, siis võttes arvesse, et teenistuja rahalist seisundit puudutava otsuse peale esitatava hagi tähtaeg hakkab kulgema alates selle otsusega hõlmatud palgateatise teatavakstegemisest ning arvestades ebakindlust, mis seetõttu esineb seoses muus vormis eelneva teabe arvestamisega ja seetõttu, et otsused panga teenistujate tulemuslikkuse eest tasu kindlaksmääramise kohta on esimesed rakendusmeetmed uuele lisatasude korrale, mis kehtestati pärast pikki arutelusid töötajate esindajatega, siis 4 kuu ja 10 päeva pikkust aega ei saa pidada ebamõistlikuks.

(vt punktid 64–66)

Viited:

Euroopa Kohus: 28. veebruar 2013, kohtuasi C‑334/12 RX‑II: Arango Jaramillo jt vs. EIP (punktid 28–44).

Euroopa Liidu Üldkohus: 9. juuli 2013, kohtuasi T‑234/11 P‑RENV‑RX: Arango Jaramillo jt vs. EIP (punkt 31).

3. Mis puudutab hagi, millega palutakse tühistada töötasu teatises sisalduv otsus tulemuslikkuse eest tasu maksmise kohta, siis tulemust ei anna argumendid, mille kohaselt tulemuslikkuse eest tasu maksmise kord on kaalutlusõigusel ja juhuslikkusel põhinev kord, mille alusel ei ole teenistujatel mingeid omandatud õigusi, kuna pädevuse kaalutlusõiguslik olemus ei võta igal juhul ametnikelt ja teenistujatelt sellist põhitagatist nagu õigus tõhusale kohtulikule kaitsele, vaid see üksnes piirab sellise kohtuliku kontrolli intensiivsust, mida teostab kohus, kes ei saa asendada administratsiooni hinnangut enda hinnanguga.

(vt punktid 71 ja 72)

4. Mis puudutab ametniku või teenistuja põhjendatud huvi, siis palgatõend, millest ilmneb esimest korda ametniku või teenistuja rahalisi õigusi kindlaks määravate uute üldkohaldatavate aktide rakendamine, on tingimata käsitatav halduse üksikotsusena, millel on siduvad õiguslikud tagajärjed, mis mõjutavad otseselt ja vahetult nende huve.

(vt punktid 77–79)

Viide:

Avaliku Teenistuse Kohus: 30. september 2010, kohtuasi F‑29/09: Lebedef ja Jones vs. komisjon (punktid 34–36 ja seal viidatud kohtupraktika).

5. Kui töölepingud sõlmiti liidu asutusega, kes täidab oma ülesannet avalikes huvides ja kel on volitused kehtestada eeskirjadega oma personalile kohaldatavad sätted, on poolte tahe sellise lepingu puhul tingimata piiratud igasuguste kohustuste näol, mis tulenevad sellest spetsiifilisest ülesandest ning mis kehtivad nii selle asutuse juhtorganite kui ka selle teenistujate suhtes. Euroopa Investeerimispanga kodukorra artikli 31 kohaselt on pangal volitus kehtestada eeskirjadega oma personalile kohaldatavad sätted. Seetõttu on panga ja tema lepinguliste töötajate suhted põhiosas olemuselt eeskirjadest lähtuvad.

Selles tähenduses on pangal temal lasuva avalikes huvides teostatava ülesande jaoks kaalutlusõigus oma teenistusüksuste töö korraldamisel ja oma töötajate töötasu ühepoolselt kindaksmääramisel, vaatamata nende töösuhete aluseks olevatele lepingulistele õigusaktidele.

(vt punktid 104, 105 ja 107)

Viide:

Euroopa Kohus: 14. oktoober 2004, kohtuasi C‑409/02 P: Pflugradt vs. EKP (punktid 34–36).

6. Mis puudutab Euroopa Keskpanga lisatasu korra reformi, siis asjaolu, et endise lisatasu korra puhul oli tegemist kaalutlusõigusel põhineva ja muutuva korraga, kuid mis tegelikult oli järgitava praktika tõttu tähelepanuväärselt muutumatu, ei tähenda, et huvitatud isikud omandasid õiguse, mis välistab reformi.

Nimelt ei anna asjaolu, et liidu asutus järgis pika aja jooksul kindlaksmääratud poliitikat, huvitatud isikutele õigust nende eeliste säilitamisele, mida see poliitika võis neile anda. Järelikult on asutusel vabadus teha töötajate töökorda igal ajal tulevikuks muudatusi, mida ta peab teenistusele huvidele vastavaks, isegi kui see on teenistujatele ebasoodus. See kehtib seda enam pelga praktika kohta.

Lisaks tuleb meenutada, et administratsiooni eelarvevõimalused on nende tegurite hulgas, mida administratsioon personalipoliitika puhul arvesse võtab. Järelikult ei ole soov töötajate pealt kokku hoida iseenesest õigusvastane põhjendus ja seda enam ei riku see ise hoolitsemiskohustust. Pealegi on töötajate töökorra muutmise tingimus pelgalt see, et see oleks teenistuse huvides põhjendatud.

Isegi kui eeldada, et teenistujad saavad tugineda õiguspärasele ootusele, et endise lisatasu kord säilitatakse või jääks muutumatuks, oli selle korra reformil viieaastane üleminekuperiood ja see ajavahemik tundub piisav.

(vt punktid 118–120, 134 ja 139)

Viited:

Euroopa Kohus: 17. detsember 1981, kohtuasi 178/80: Bellardi-Ricci jt vs. komisjon (punkt 19); 17. detsember 1981, liidetud kohtuasjad 197/80-200/80, 243/80, 245/80 ja 247/80: Ludwigshafener Walzmühle Erling jt vs. nõukogu ja komisjon (punkt 40); 11. märts 1982, kohtuasi 127/80: Grogan vs. komisjon (punkt 34).

Esimese Astme Kohus: 29. november 2006, kohtuasi T‑135/05: Campoli vs. komisjon (punktid 10, 86 ja 87).

Avaliku Teenistuse Kohus: 9. oktoober 2007, kohtuasi F‑85/06: Bellantone vs. kontrollikoda (punkt 64); 25. november 2008, kohtuasi F‑145/07: Bosman vs. nõukogu (punkt 41).

7. Euroopa Investeerimispangal on ulatuslik kaalutlusõigus oma personalihalduse poliitika määratlemisel ja selle poliitika üksikasjalike eeskirjade kindlaksmääramisel. Lisaks tähendab eelarveküsimustega arvestamine majanduse arengusuundade ja rahandusnäitajate arvessevõttu, mida tehes on pangal samuti ulatuslik kaalutlusõigus. Järelikult võib liidu kohtu kohtulik kontroll selles valdkonnas olla vaid piiratud. Samuti peab see piirduma selle analüüsimisega, kas panga hinnangute puhul on tegemist ilmselge veaga või kas pank ei ole ilmselgelt ületanud oma kaalutlusõiguse piire.

(vt punktid 161 ja 162)

Viited:

Euroopa Kohus: 9. juuni 2005, kohtuasi C‑318/03: HLH Warenvertrieb ja Orthica (punkt 75).

Avaliku Teenistuse Kohus: 29. september 2011, kohtuasi F‑80/10: AJ vs. komisjon (punkt 35).

Euroopa Liidu Üldkohus: 16. mai 2013, kohtuasi T‑281/11 P: Canga Fano vs. nõukogu (punkt 127).