Keywords

Summary



Keywords

1. Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Teenuste osutamise vabadus – Erandid – Ulatus

(EÜ artiklid 45 ja 55; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/18; nõukogu direktiiv 92/50)

2. Isikute vaba liikumine – Asutamisvabadus – Teenuste osutamise vabadus – Erandid – Avaliku võimu teostamisega seotud tegevused

(EÜ artiklid 45 ja 55)

3. Õigusaktide ühtlustamine – Teenuste riigihankemenetlused – Direktiivid 92/50 ja 2004/18 – Transporditeenuste ja tervishoiuteenuste segalepingud

(EÜ artikli 86 lõige 2; Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2004/18, artikkel 22 ja artikli 35 lõige 4 ning II A ja II B lisad; nõukogu direktiiv 92/50, artiklid 10 ja 16 ning I A ja I B lisad)

Summary

1. EÜ artikli 45 esimese lõigu, koosmõjus EÜ artikliga 55, sõnastusest lähtudes ei kohaldata asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse sätteid tegevustele, mis on kas või ajutiselt seotud avaliku võimu teostamisega.

Selliste tegevuste suhtes ei kohaldata ka niisuguseid direktiive nagu 92/50 ja 2004/18, mille eesmärk on asutamislepingus sätestatud asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabaduse teostamine.

(vt punktid 73 ja 74)

2. EÜ artiklites 45 ja 55 ette nähtud erand peab piirduma tegevustega, mis iseenesest seisnevad otseses ja eriomases osalemises avaliku võimu teostamisel. Sellega ei ole tegemist selliste tegevuste puhul nagu kiirabi transporditeenused ja kvalifitseeritud patsiendiveoteenused.

Tegelikult ei piisa rahvatervise kaitses osalemisest, mida võib nõuda kõigilt üksikisikutelt – eelkõige elu või tervist ohustavas seisundis isiku abistamine –, selleks et seda saaks pidada osalemiseks avaliku võimu teostamisel. Seda enam ei saa avaliku võimu volituste või üldiselt kehtivaid õigusi ületavate õiguste piisavalt selgeks kasutamiseks pidada patsiendiveoteenuste osutajatele Saksa liikluseeskirjaga antud õigust kasutada selliseid vahendeid nagu sinine vilkur või helisignaal ning sõidueesõigus ega asjaolusid, mis puudutavad osutatud teenuste valdkonnale omaseid korralduslikke eriõigusi, õigust nõuda teavet kolmandatelt isikutelt, kaasata teisi eriteenistusi või osaleda kõnealuse teenusega seotud haldusametnike nimetamisel ja koostööd ametiasutustega ning teiste kutseühingutega, kellele on antud avaliku võimu volitused.

(vt punktid 78, 80–84)

3. Liikmesriik, kes ei avaldanud nn „hankemudeli” kohaselt korraldatud avalike kiirabi transporditeenuste ja kvalifitseeritud patsiendiveoteenuste hankemenetlustes sõlmitud selliste lepingute kohta teateid, mille alusel maksid nimetatud teenuste eest vahetult hankijad, on rikkunud oma kohustusi, mis tulenevad direktiivi 92/50, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord, artiklist 10 koosmõjus selle direktiivi artikliga 16, või on alates 1. veebruarist 2006 rikkunud oma kohustusi, mis tulenevad direktiivi 2004/18 ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta artiklist 22 koostoimes nimetatud direktiivi artikli 35 lõikega 4.

Kiirabi transporditeenused või kvalifitseeritud patsiendiveoteenused kuuluvad tegelikult direktiivi 92/50 I A lisa või direktiivi 2004/18 II A lisa kategooriate nr 2 või 3 ning direktiivi 92/50 I B lisa või direktiivi 2004/18 II B lisa kategooriate nr 25 kohaldamisalasse, mistõttu kohaldatakse hangetele, mille esemeks on nimetatud teenused, direktiivi 92/50 artiklit 10 või direktiivi 2004/18 artiklit 22. Nimetatud sätetest tuleneb, et kui sõlmitakse avalike kiirabi transporditeenuste hankelepingud, mida iseloomustab see, et transporditeenuste maksumus on ülekaalus võrreldes tervishoiuteenustega, siis peab nimelt hankija avaldama hankemenetluse kohta liidu tasandil hanketeate ja tagama hankelepingu sõlmimise kohta teate avaldamise. Seevastu, kui sõlmitakse avalike kiirabi transporditeenuste hankelepinguid, mida iseloomustab see, et tervishoiuteenuste maksumus on ülekaalus võrreldes transporditeenustega, siis peab hankija tagama hankelepingu sõlmimise kohta teate avaldamise.

Kontekstis, kus ei saa välistada, et ühtki lepingutest ei iseloomusta see, et transporditeenuste maksumus on ülekaalus võrreldes tervishoiuteenustega, tuleb direktiivide 92/50 ja 2004/18 rikkumise tuvastamisel piirduda sellega, et rikutud on direktiivi 92/50 artiklit 10 koostoimes kõnealuse direktiivi artikliga 16 või alates 1. veebruarist 2006 on rikutud direktiivi 2004/18 artiklit 22 koostoimes kõnealuse direktiivi artikli 35 lõikega 4, kuna need artiklid on igal juhul kohaldatavad hankelepingute suhtes, mis puudutavad nii transpordi kui ka tervishoiuteenuseid, olenemata sellest, milline on kõnealuste teenuste vastavate maksumuste suhe käsitletavas hankes.

Hankelepingu sõlmimise kohta teate avaldamata jätmist ei saa õigustada asjaoluga, et kiirabi transporditeenused on „üldist majandushuvi pakkuvad teenused” EÜ artikli 86 lõike 2 tähenduses. Vajadusest tagada patsiendiveoteenuste valdkonnas ristsubsideerimine tasuvamate ja vähem tasuvate geograafiliste piirkondade vahel, lähtudes elanikkonna asustustihedusest või osutada teenust kohalikult, ei ilmne miks takistab kohustus tagada, et hankelepingu sõlmise kohta avaldatakse teade, kõnealuse üldist majandushuvi pakkuva ülesande täitmist.

(vt punktid 92, 113, 114, 122, 125, 127–129, 131 ja resolutsioon)