ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (esimene koda) 29. aprilli 2021. aasta otsus (Bundesverwaltungsgerichti eelotsusetaotlus – Saksamaa) – F. versus Stadt Karlsruhe

(Kohtuasi C-47/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Transport - Juhiluba - Juhtimisõiguse äravõtmine muu liikmesriigi territooriumil kui juhiloa väljastanud liikmesriik - Juhiloa uuendamine juhiloa väljastanud liikmesriigi poolt pärast äravõtmise otsust - Automaatse vastastikuse tunnustamise puudumine)

(2021/C 278/22)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesverwaltungsgericht

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja, apellatsioonkaebuse esitaja ja kassatsioonkaebuse esitaja: F.

Vastustaja, vastustaja apellatsioonimenetluses ja vastustaja kassatsioonimenetluses: Stadt Karlsruhe

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/126/EÜ juhilubade kohta artikli 2 lõiget 1 ja artikli 11 lõike 4 teist lõiku tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, kui liikmesriik, kelle territooriumil on lõppenud teises liikmesriigis väljastatud A- ja B-kategooria mootorsõidukite juhiloa omaja juhtimisõigus süüteo tõttu, mille ta pani tema territooriumil ajutiselt viibides toime pärast selle juhiloa väljastamist, keeldub hiljem tunnustamast selle juhiloa kehtivust pärast seda, kui liikmesriik, kus selle juhiloa omaja nimetatud direktiivi artikli 12 esimese lõigu tähenduses alaliselt elab, on juhiloa selle direktiivi artikli 7 lõike 3 alusel uuendanud. Eelotsusetaotluse esitanud kohus peab siiski kontrollima, kas vastavalt proportsionaalsuse põhimõttele ei lähe esimese liikmesriigi õigusnormides ette nähtud eeskirjad, millega määratakse kindlaks tingimused, mille alusel juhiloa omaja saab taotleda uuesti õigust juhtida selle liikmesriigi territooriumil mootorsõidukit, kaugemale sellest, mis on sobiv ja vajalik, et saavutada direktiiviga 2006/126 seatud liiklusohutuse parandamise eesmärk.

(1) ELT C 161, 11.5.2020.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta määruse (EÜ) nr 765/2008, millega sätestatakse akrediteerimise ja turujärelevalve nõuded seoses toodete turustamisega ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 339/93, artikli 4 lõikeid 1 ja 5 ning artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada selliselt, et nendega on vastuolus tõlgendada riigisisest õigusnormi nii, et see säte lubab akrediteerimistoiminguid teha sellistel muudel asutustel peale selle määruse tähenduses ühtse riikliku akrediteerimisasutuse, mille asukoht on mõnes kolmandas riigis, isegi kui sellised asutused tagavad rahvusvahelistest standarditest kinnipidamise ja tõendavad – ka vastastikuse tunnustamise lepingute kaudu –, et neil on ühtse akrediteerimisasutusega samaväärne kvalifikatsioon.
C 278/16

ET

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 12. mai 2021. aasta otsus (Tribunal de grande instance de Rennes’i eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – PF, QG versus Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)

(Kohtuasi C-27/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Töötajate vaba liikumine - Võrdne kohtlemine - Sotsiaalsed soodustused - Sissetulekuga seotud ülempiirid - Toetuste maksmise perioodile eelnenud üle-eelmisel kalendriaastal saadud sissetuleku arvessevõtmine - Päritoluliikmesriiki naasev töötaja - Peretoetuste saamise õiguse vähendamine)

(2021/C 278/21)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal de grande instance de Rennes

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: PF, QG

Kostja: Caisse d’allocations familiales d’Ille et Vilaine (CAF)

Resolutsioon

ELTL artiklit 45 ja Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2011. aasta määruse (EL) nr 492/2011 töötajate liikumisvabaduse kohta liidu piires artikli 7 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis määravad peretoetuste arvutamisel arvestusaastaks makseperioodile eelnenud üle-eelmise kalendriaasta, mistõttu juhul, kui liikmesriigi ametniku sissetulekud on oluliselt suurenenud ajal, mil ta on olnud lähetatud teises liikmesriigis asuvasse Euroopa Liidu institutsiooni, väheneb ametniku päritoluliikmesriiki tagasipöördumisel peretoetuste summa kahe aasta jooksul märkimisväärselt.

(1) ELT C 95, 23.3.2020.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 20. mai 2021. aasta otsus (Varhoven administrativen sadi eelotsusetaotlus – Bulgaaria) – „ALTI“ OOD versus Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

(Kohtuasi C-4/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Ühine käibemaksusüsteem - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikkel 205 - Isikud, kes on maksuhalduri ees kohustatud käibemaksu tasuma - Maksustatava tarne sellise saaja solidaarvastutus, kes kasutas käibemaksu mahaarvamise õigust, teades, et maksu tasuma kohustatud isik seda ei tasu - Sellise saaja kohustus tasuda käibemaks, mida maksu tasuma kohustatud isik ei ole tasunud, ja viivis, mida tuleb tasuda tema poolt maksu tasumata jätmise tõttu)

(2021/C 278/16)

Kohtumenetluse keel: bulgaaria

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Varhoven administrativen sad

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja:„ALTI“ OOD

Vastustaja: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika“ Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artiklit 205 koostoimes proportsionaalsuse põhimõttega tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt peab selle artikli tähenduses solidaarselt vastutavaks määratud isik tasuma lisaks käibemaksule, mille maksu tasuma kohustatud isik on tasumata jätnud, ka viivist, mida nimetatud isik peab sellelt summalt tasuma, kui on tõendatud, et vastutavaks määratud isik kasutas ise mahaarvamisõigust, kuigi ta teadis või pidi teadma, et maksu tasuma kohustatud isik jätab maksu tasumata.

(1) ELT C 77, 9.3.2020.
3.

Raamotsuse 2002/584, mida on muudetud raamotsusega 2009/299, artikli 4 punkti 5, mis seab selles sättes ette nähtud täitmata jätmise vabatahtliku aluse kohaldamise tingimuseks, et karistuse mõistmise korral on see kantud või täitmisel või ei saa seda enam karistuse mõistnud riigi õiguse alusel täita, tuleb tõlgendada nii, et see tingimus on täidetud juhul, kui tagaotsitav on samade tegude eest lõplikult süüdi mõistetud ja karistatud vangistusega, mille ta on karistuse mõistnud kolmandas riigis osaliselt ära kandnud ja mille ärakandmata osast on ta vabastatud selle riigi kohtuvälise asutuse otsusega, mis puudutab üldist armuandmist ka raskete kuritegude eest karistatutele ja mis ei põhine objektiivsetel karistuspoliitilistel kaalutlustel. Vahistamismäärust täitev õigusasutus peab talle antud kaalutlusõiguse teostamisel kaaluma ühelt poolt karistamata jäämise ennetamist ja võitlust kuritegevuse vastu ning teiselt poolt asjaomase isiku õiguskindluse tagamist.
C 349/11

ET

Euroopa Kohtu (kuues koda) 15. juuli 2021. aasta otsus (Conseil d’État’ eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – BEMH, Conseil national des centres commerciaux versus Premier ministre, Ministère de l’Économie, des Finances et de la Relance, Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales

(Kohtuasi C-325/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 2006/123/EÜ - Artikli 14 punkt 6 - Asutamisvabadus - Kollegiaalse organi väljastatud kauplemisluba - Organ, mis koosneb muu hulgas majanduskeskkonda esindatavatest kvalifitseeritud isikutest - Isikud, kes võivad olla loataotleja konkurendid või nende esindajad - Keeld)

(2021/C 349/14)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d'État

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: BEMH, Conseil national des centres commerciaux

Kostjad: Premier ministre, Ministère de l’Économie, des Finances et de la Relance, Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiivi 2006/123/EÜ teenuste kohta siseturul artikli 14 punkti 6 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mis näevad ette, et kauplemislubade andmise kohta arvamuse esitamiseks pädeva kollegiaalse organi liikmeks võivad olla asjaomase teeninduspiirkonna majanduskeskkonda esindavad kvalifitseeritud isikud, isegi kui nad ei osale loataotluse üle hääletamisel ja nad üksnes tutvustavad majanduskeskkonda ja projekti mõju majanduskeskkonnale, kui nende isikute nimetamisel osalevad taotleja olemasolevad või potentsiaalsed konkurendid.

(1) ELT C 339, 12.10.2020.
5.

ELTL artikli 63 lõiget 1 ja artikli 65 lõike 1 punkti a tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi maksuõigusnormid, mille kohaldamise tagajärjel selles liikmesriigis elav maksumaksja kaotab ühe osa selles liikmesriigis antavatest maksusoodustustest põhjusel, et see maksumaksja saab korterilt, mille omanik ta on teises liikmesriigis, tulu, mis on kahepoolse topeltmaksustamise vältimise lepingu alusel viimati nimetatud liikmesriigis maksustatav ja esimesena nimetatud liikmesriigis maksust vabastatud.
2.

Direktiivi 2014/24 artiklit 70 koosmõjus selle direktiivi artikli 18 lõikega 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus pakkuja pakkumuse tagasilükkamine üksnes põhjusel, et ta ei esitanud oma pakkumuse esitamise ajal tõendeid, et ta vastab ühele asjaomase hankelepingu täitmise tingimusele.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. novembri 2001. aasta direktiivi 2001/83/EÜ inimtervishoius kasutatavaid ravimeid käsitlevate ühenduse eeskirjade kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta direktiiviga 2012/26/EL, artikleid 70–73 tuleb sama direktiivi, muudetud direktiiviga 2012/26, artikli 5 lõikest 1 ja artikli 6 lõikest 1 lähtuvalt tõlgendada nii, et kui artikli 5 lõikes 1 ette nähtud erandi kohaldamisest ei tulene teisiti, on nendega vastuolus see, kui ravimit, mida võib ühes liikmesriigis väljastada ilma arstiretseptita, tuleb ka teises liikmesriigis käsitada ravimina, mida võib väljastada ilma arstiretseptita, kui selles teises riigis ei ole kõnealusel ravimil müügiluba ja ravimit ei ole liigitatud.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 8. juuli 2021. aasta otsus (Østre Landsret eelotsusetaotlus – Taani) – kriminaalasi VAS Shipping ApS suhtes

(Kohtuasi C-71/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - ELTL artiklid 49 ja 54 - Asutamisvabadus - Riigisisene õigusnorm, mis nõuab liikmesriigi lipu all sõitval laeval töötavatelt kolmandate riikide kodanikelt selle liikmesriigi tööluba - Erand laevadele, mis ei sisene liikmesriigi sadamatesse rohkem kui 25 korda aastas - Piirang - ELTL artikli 79 lõige 5 - Riigisisene õigusnorm, mille eesmärk on määrata kindlaks, kui palju lubada asjaomase liikmesriigi territooriumile kolmandate riikide kodanikke, kes saabuvad riiki töö otsimise eesmärgil kas palgatöötajana või füüsilisest isikust ettevõtjana)

(2021/C 338/06)

Kohtumenetluse keel: taani

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Østre Landsret

Põhikohtuasja pool

VAS Shipping ApS

Resolutsioon

ELTL artiklit 49 tuleb ELTL artikli 79 lõikest 5 lähtuvalt tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette, et selle liikmesriigi lipu all sõitva laeva – mis on otseselt või kaudselt teises liikmesriigis asuva äriühingu omandis – meeskonnaliikmetel peab olema esimesena nimetatud liikmesriigis tööluba, välja arvatud juhul, kui asjaomane laev ei ole aasta jooksul peatunud selle liikmesriigi sadamates rohkem kui 25 korda.

(1) ELT C 137, 27.4.2020.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 4. juuli 2012. aasta määruse (EL) nr 650/2012, mis käsitleb kohtualluvust, kohaldatavat õigust ning otsuste tunnustamist ja täitmist, ametlike dokumentide vastuvõtmist ja täitmist pärimisasjades ning Euroopa pärimistunnistuse loomist, artikli 70 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et Euroopa pärimistunnistuse kinnitatud ärakiri, mis kannab märget „kehtib tähtajatult“, kehtib kuus kuud alates selle väljastamise kuupäevast ning sellel on õiguslik toime kõnealuse määruse artikli 69 tähenduses, kui see ärakiri oli pädevale asutusele esmase esitamise ajal kehtiv.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. septembri 2010. aasta määruse (EL) nr 913/2010 konkurentsivõimeliseks kaubaveoks kasutatava Euroopa raudteevõrgustiku kohta artikli 13 lõiget 1, artikli 14 lõiget 9 ja artikli 18 punkti c ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta direktiivi 2012/34/EL, millega luuakse ühtne Euroopa raudteepiirkond, artikli 27 lõikeid 1 ja 2 koostoimes selle direktiivi IV lisa punkti 3 alapunktiga a tuleb tõlgendada nii, et selle direktiivi artikli 3 punktis 2 määratletud raudteeinfrastruktuuri-ettevõtja on pädev organ kehtestama riigisisese raudteevõrgustiku teadaande raames eeskirju, mida kohaldatakse infrastruktuuri läbilaskevõime taotluste esitamisele (sh küsimuses, et kasutada saab üksnes elektroonilist reserveerimiskeskkonda) määruse artikli 13 lõikes 1 nimetatud universaalteenistusele.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta artiklit 49, selle direktiivi V lisa C osa punkte 7 ja 8 ning punkti 10 alapunkti a tuleb lähtuvalt selle direktiivi artiklist 33 ning direktiivi artikli 18 lõikes 1 osutatud võrdse kohtlemise põhimõttest ja läbipaistvuse põhimõttest tõlgendada nii, et hanketeates tuleb märkida raamlepingu alusel ostetavate asjade eeldatav kogus ja/või maksumus ning maksimaalne kogus ja/või maksumus, ning kui see ülemäär on saavutatud, siis kaotab see raamleping kehtivuse.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 17. juuni 2021. aasta otsus (Bundesfinanzgerichti eelotsusetaotlus – Austria) – K (C-58/20), DBKAG (C-59/20) versus Finanzamt Österreich, varem Finanzamt Linz

(Liidetud kohtuasjad C-58/20 ja C-59/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Artikli 135 lõige 1 - Maksuvabastused - Eriotstarbeliste investeerimisfondide haldamine - Teenuse sisseostmine - Kolmandate isikute osutatavad teenused)

(2021/C 310/07)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesfinanzgericht

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: K (C-58/20), DBKAG (C-59/20)

Vastustaja: Finanzamt Österreich, varem Finanzamt Linz

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 135 lõike 1 punkti g tuleb tõlgendada nii, et teenused, mida kolmandad isikud osutavad eriotstarbeliste investeerimisfondide fondivalitsejatele, nagu maksualased ülesanded, mis seisnevad selle tagamises, et fondi osakuomanike saadud tulu maksustatakse vastavalt riigisisesele õigusele, ja sellise tarkvara kasutusõiguse andmises, mida kasutatakse ainult riskide juhtimisel ja tootluse mõõtmisel oluliste arvutuste tegemiseks, kuuluvad selles sättes ette nähtud maksuvabastuse kohaldamisalasse, kui need on lahutamatult seotud eriotstarbeliste fondide haldamisega ja kui neid osutatakse ainult niisuguste fondide haldamiseks, isegi kui neid teenuseid ei osteta sisse tervikuna.

(1) ELT C 191, 8.6.2020.
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 10. juuni 2021. aasta otsus (Krajský súd v Prešove eelotsusetaotlus – Slovakkia) – Prima banka Slovensko a.s. versus HD

(Kohtuasi C-192/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tarbijakaitse - Direktiiv 93/13/EMÜ - Ebaõiglased tingimused tarbijalepingutes - Kohaldamisala - Artikli 1 lõige 2 - Liikmesriigi õiguse imperatiivsed sätted - Laenulepingu ennetähtaegne ülesütlemine - Laenuintressi ja viivise kumuleerimine)

(2021/C 297/12)

Kohtumenetluse keel: slovaki

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Krajský súd v Prešove

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Prima banka Slovensko a.s.

Kostja: HD

Resolutsioon

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes tuleb tõlgendada nii, et see ei ole kohaldatav liikmesriigi õigusnormide suhtes, mille kohaselt ei saa tarbijalt, kes on sõlminud müüja või teenuste osutajaga laenulepingu, nõuda selle lepingu tingimuste alusel, laenulepingu ennetähtaegse lõpetamise korral, et tarbija tasuks müüjale või teenuse osutajale laenuintressi ajavahemiku eest lepingu lõpetamisest kuni laenu põhisumma tegeliku äramaksmiseni, kuivõrd viivise ja lepingu järgi tasumisele kuuluva muu viivitustasu või leppetrahvi tasumine võimaldab hüvitada müüja või teenuse osutaja kantud tegeliku kahju; seda peab kontrollima liikmesriigi kohus.

(1) ELT C 329, 5.10.2020.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 10. juuni 2021. aasta otsus (Sąd Rejonowy w Opatowie eelotsusetaotlus – Poola) – Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A. versus KM

(Kohtuasi C-303/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tarbijakrediidilepingud - Direktiiv 2008/48/EÜ - Ülemäärase võlakoormuse risk - Artikkel 8 - Krediidiandja kohtustus kontrollida tarbija krediidivõimelisust - Artikkel 23 - Karistuse tõhusus, proportsionaalsus ja hoiatavus selle kohustuse rikkumise korral)

(2021/C 297/13)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Rejonowy w Opatowie

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Ultimo Portfolio Investment (Luxembourg) S.A.

Kostja: KM

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta direktiivi 2008/48/EÜ, mis käsitleb tarbijakrediidilepinguid ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 87/102/EMÜ, artiklit 23 tuleb tõlgendada nii, et karistuste tõhususe, proportsionaalsuse ja hoiatavuse hindamine, mis on selles sättes ette nähtud, tuleb – eelkõige juhul, kui ei ole järgitud selle direktiivi artiklis 8 ette nähtud kohustust kontrollida tarbija krediidivõimelisust – vastavalt ELTL artikli 288 kolmandale lõigule läbi viia, arvestades mitte ainult sätet, mis võeti konkreetselt vastu selle direktiivi ülevõtmiseks riigisisesesse õigusesse, vaid ka kõiki selle õiguse sätteid kogumis, tõlgendades neid võimalikult suures ulatuses selle direktiivi sõnastust ja eesmärke arvesse võttes, et need karistused vastaksid direktiivi artiklis 23 kehtestatud nõuetele.

(1) ELT C 329, 05.10.2020.
1.

Nõukogu 25. novembri 2003. aasta direktiivi 2003/109/EÜ pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanike staatuse kohta artikli 11 lõike 1 punkti d tuleb tõlgendada nii, et isegi kui on kasutatud selle direktiivi artikli 11 lõikes 4 ette nähtud erandi võimalust, on sellega vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt on pikaajalistest elanikest kolmandate riikide kodanikele eluasemetoetuse andmine seotud tingimusega, et nad tõendaksid neis normides kindlaks määratud viisil selle liikmesriigi keele algtasemel oskust, kui see eluasemetoetus on „põhitoetus“ viimati nimetatud sätte tähenduses, mida tuleb kontrollida eelotsusetaotluse esitanud kohtul.
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 3. juuni 2021. aasta otsus (Consiglio di Stato eelotsusetaotlus – Itaalia) – Rad Service Srl Unipersonale, Cosmo Ambiente Srl, Cosmo Scavi Srl versus Del Debbio SpA, Gruppo Sei Srl, Ciclat Val di Cecina Soc. Coop., Daf Costruzioni Stradali Srl

(Kohtuasi C-210/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Teenuste, asjade ja ehitustööde hanked - Direktiiv 2014/24/EL - Menetluse kulg - Osalejate valimine ja lepingute sõlmimine - Artikkel 63 - Pakkuja, kes hankija nõuetele vastamiseks toetub teise üksuse suutlikkusele - Artikli 57 lõiked 4, 6 ja 7 - Selle üksuse esitatud valeandmed - Nimetatud pakkuja kõrvaldamine, ilma et teda kohustataks või tal lubataks nimetatud üksus asendada - Proportsionaalsuse põhimõte)

(2021/C 289/21)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Apellandid: Rad Service Srl Unipersonale, Cosmo Ambiente Srl, Cosmo Scavi Srl

Vastustajad: Del Debbio SpA, Gruppo Sei Srl, Ciclat Val di Cecina Soc. Coop., Daf Costruzioni Stradali Srl

Menetluses osales: Azienda Unità Sanitaria Locale USL Toscana Centro

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta artiklit 63 tuleb selle direktiivi artikli 57 lõike 4 punktist h ja proportsionaalsuse põhimõttest lähtudes tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt peab hankija jätma pakkuja automaatselt hankemenetlusest kõrvale, kui abiettevõtja, kelle suutlikkusele ta kavatseb toetuda, on esitanud valeandmeid lõplikult süüdimõistva kohtuotsuse kohta, ilma et sel juhul saaks seda pakkujat kohustada või vähemalt lubada tal nimetatud üksus asendada.

(1) ELT C 279, 24.8.2020.
C 289/16

ET

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 3. juuni 2021. aasta otsus (Sofiyski rayonen sadi eelotsusetaotlus – Bulgaaria) – ZN versus Generalno konsulstvo na Republika Bulgaria v grad Valensia, Kralstvo Ispania

(Kohtuasi C-280/20) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö tsiviilasjades - Määrus (EL) nr 1215/2012 - Liikmesriigi kohtute rahvusvahelise kohtualluvuse kindlakstegemine - Artikli 5 lõige 1 - Liikmesriigi kodanikust töötaja - Leping selle liikmesriigi konsulaaresindusega muus liikmesriigis - Töötaja ülesanded - Avaliku võimu teostamise puudumine)

(2021/C 289/22)

Kohtumenetluse keel: bulgaaria

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sofiyski rayonen sad

Põhikohtuasja pooled

Hageja: ZN

Kostjad: Generalno konsulstvo na Republika Bulgaria v grad Valensia, Kralstvo Ispania

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 5 lõiget 1 tuleb selle määruse põhjendusest 3 lähtudes tõlgendada nii, et see on kohaldatav liikmesriigi kohtute rahvusvahelise kohtualluvuse kindlaksmääramiseks liikmesriigi töötaja, kes ei täida avaliku võimu teostamisega seotud ülesandeid, ning selle liikmesriigi teise liikmesriigi territooriumil asuva konsulaarasutuse vahelise vaidluse lahendamisel.

(1) ELT C 287, 31.8.2020.
1)

Kuna Itaalia Vabariik andis aktsiisivabastuse eraomanduses olevate lõbusõidulaevade kütusele üksnes siis, kui nende laevade kohta on sõlmitud prahileping, sõltumata sellest, kuidas seda laeva tegelikult kasutati, siis on see liikmesriik rikkunud direktiivi nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiivi 2003/96/EÜ, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik, artikli 14 lõike 1 punktist c tulenevaid kohustusi.
1.

Rootsi Kuningriik on rikkunud nõukogu 21. mai 1991. aasta direktiivi 91/271/EMÜ asulareovee puhastamise kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. oktoobri 2008. aasta määrusega (EÜ) nr 1137/2008, artiklist 4 koosmõjus artikliga 10 (muudetud määrusega nr 1137/2008) tulenevaid nõudeid, sest ta ei ole taganud, et Lycksele, Malå ja Pajala linnastute reovesi läbib enne ärajuhtimist bioloogilise puhastuse või muu sellega võrdväärse puhastuse, ja Rootsi Kuningriik on rikkunud ELL artikli 4 lõikest 3 tulenevaid kohustusi, kuna ta ei andnud Euroopa Komisjonile eelmenetluses teavet, mis oli vajalik hindamaks, kas Habo ja Töreboda linnastute asulareoveepuhastid vastavad nõuetele, mis on sätestatud direktiivis 91/271 (muudetud määrusega nr 1137/2008).
3.

Direktiivi 2013/32 artikli 40 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et see ei luba liikmesriigil, kes ei ole seda sätet konkreetsete õigusaktidega üle võtnud, keelduda korduva taotluse sisulisest läbivaatamisest riigisiseste haldusmenetluse üldsätete alusel, kui uued dokumendid või tõendid, millele see taotlus tugineb, olid olemas juba varasema taotluse menetluse ajal ja neid ei esitatud selles menetluses taotlejast olenevatel põhjustel.