ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Nõukogu 21. detsembri 1988. aasta esimese direktiivi 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, muudetud 2. mai 1992. aasta Euroopa Majanduspiirkonna lepinguga, artikli 8 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et kaubamärgi omanik võib tugineda sellest kaubamärgist tulenevatele õigustele litsentsiaadi vastu, kes rikub litsentsilepingu tingimust, mis kaubamärgi mainest tulenevatel põhjustel keelab müüa odavkauplustele sellist kaupa nagu on kõne all põhikohtuasjas, kui tuvastatakse, et põhikohtuasja konkreetsete tingimuste tõttu kahjustab see rikkumine kauba välisilmet ja mainekust, mis tagavad selle kaubaga kaasneva luksusliku tunde.
ET Euroopa Liidu Teataja C 141/17

Euroopa Kohtu (viies koda) 2. aprilli 2009. aasta otsus (Bundesfinanzhof’i (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Hauptzollamt Bremen versus J.E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j.

(Kohtuasi C-134/08) (1)

(Määrus (EÜ) nr 2193/2003 - Täiendavad tollimaksud teatavatele Ameerika Ühendriikidest pärinevatele toodetele - Ratione temporis kohaldamisala - Artikli 4 lõige 2 - Pärast selle määruse jõustumist eksporditud tooted, mille puhul saab tõendada, et need olid nimetatud tollimaksude esmakordse kohaldamise ajal juba teel ühendusse - Maksustamine)

2009/C 141/28

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesfinanzhof

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: Hauptzollamt Bremen

Vastustaja: J.E. Tyson Parketthandel GmbH hanse j.

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Bundesfinanzhof — Nõukogu 8. detsembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2193/2003, millega kehtestatakse täiendavad tollimaksud teatavatele Ameerika Ühendriikidest pärinevatele toodetele (ELT 2003, L 328, lk 3; ELT eriväljaanne 2/15, lk 6) artikli 4 lõike 2 tõlgendamine — Täiendava tollimaksuga kaupade maksustamine, mis imporditi pärast nimetatud määruse jõustumist Ameerika Ühendriikidest ühendusse ning mille puhul saab tõendada, et need olid nimetatud tollimaksude esmakordse kohaldamise ajal juba teel ühendusse ning nende sihtkohta ei saanud muuta

Resolutsioon

Nõukogu 8. detsembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 2193/2003, millega kehtestatakse täiendavad tollimaksud teatavatele Ameerika Ühendriikidest pärinevatele toodetele, artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada kooskõlas selle sõnastusega, see tähendab, et tooted, mille puhul saab tõendada, et need on selle määruse jõustumise kuupäeval juba teel Euroopa Ühendusse ja mille sihtkohta ei saa muuta, ei kuulu täiendava tollimaksuga maksustamisele.

(1) ELT C 171, 5.7.2008.
ET Euroopa Liidu Teataja C 141/18

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 2. aprilli 2009. aasta otsus (Oberlandesgericht Karlsruhe eelotsusetaotlus — Saksamaa) — Kriminaalmenetlus, milles süüdistatav on Rafet Kqiku

(Kohtuasi C-139/08) (1)

(Viisa, varjupaik, sisseränne - Kolmandate riikide kodanikud, kellel on Šveitsi elamisluba - Liikmesriigi territooriumile sisenemine ja seal viibimine muul kui läbisõidu eesmärgil - Viisa puudumine)

2009/C 141/29

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberlandesgericht Karlsruhe

Põhikohtuasjas toimuva menetluse pool

Rafet Kqiku

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Oberlandesgericht Karlsruhe — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta otsuse nr 896/2006/EÜ, millega kehtestatakse välispiiridel isikute kontrollimise lihtsustatud kord, mille alusel liikmesriigid tunnustavad ühepoolselt teatavaid Šveitsi ja Liechtensteini välja antud elamislubasid oma territooriumilt läbisõiduks (ELT L 167, lk 8), artiklite 1 ja 2 tõlgendamine — Endise Serbia ja Montenegro Liitriigi kodaniku, kes elab Šveitsis ning kellel on Šveitsis väljaantud välismaalase isikutunnistus C, võimalus siseneda Saksamaa Liitvabariigi territooriumile ja viibida seal ilma viisata kaks päeva muul kui riigist läbisõidu eesmärgil

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta otsust nr 896/2006/EÜ, millega kehtestatakse välispiiridel isikute kontrollimise lihtsustatud kord, mille alusel liikmesriigid tunnustavad ühepoolselt teatavaid Šveitsi ja Liechtensteini välja antud elamislubasid oma territooriumilt läbisõiduks, tuleb tõlgendada nii, et Šveitsi Konföderatsiooni ning Liechtensteini Vürstiriigi poolt kolmandate riikide kodanikele, kelle suhtes kohaldatakse viisanõuet, välja antud selle otsuse lisas loetletud elamisload on käsitletavad võrdväärsena üksnes transiitviisaga. Liikmesriikide territooriumile läbisõidu eesmärgil sisenemise korral on nõukogu 15. märtsi 2001. aasta määruse (EÜ) nr 539/2001 (milles loetletakse kolmandad riigid, kelle kodanikel peab välispiiride ületamisel olema viisa, ja need kolmandad riigid, kelle kodanikud on sellest nõudest vabastatud) artikli 1 lõikes 1 ja artiklis 2 sätestatud tingimused täidetud, kui otsusega hõlmatud isikul on Šveitsi Konföderatsioonis või Liechtensteini Vürstiriigis välja antud ja sama otsuse lisas nimetatud elamisluba.

(1) ELT C 183, 19.7.2008.
ET Euroopa Liidu Teataja C 180/13

Euroopa Kohtu (kuues koda) 11. juuni 2009. aasta otsus (Administratīvā apgabaltiesa (Läti Vabariik) eelotsusetaotlus) — Schenker SIA versus Valsts ieņēmumu dienests

(Kohtuasi C-16/08) (1)

(Ühine tollitariifistik - Tariifne klassifitseerimine - Kombineeritud nomenklatuur - Aktiivmaatriks-vedelkristallseadmed)

2009/C 180/21

Kohtumenetluse keel: läti

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Administratīvā apgabaltiesa

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Schenker SIA

Kostja: Valsts ieņēmumu dienests

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Administratīvā apgabaltiesa — Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (EÜT L 256, lk 1; ELT eriväljaanne 02/02, lk 382) tõlgendamine — Aktiivmaatriks-vedelkristallseadmed (LCD) — Klassifitseerimine kombineeritud nomenklatuuri alamrubriiki 8528 21 90 või alamrubriiki 9013 80 20 — Seade, millel on või ei ole komplektse või valmistoote põhiomadused

Resolutiivosa

Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisa (mida on muudetud komisjoni 11. septembri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1789/2003) moodustava kombineeritud nomenklatuuri alamrubriiki 8528 21 90 tuleb tõlgendada nii, et 29. detsembril 2004 ei olnud see alamrubriik kohaldatav aktiivmaatriks-vedelkristallseadmetele (LCD), mis koosnesid peamiselt järgmistest osadest:

— kaks klaasikihti;

— nende kahe klaasikihi vahel olev vedelkristallikiht;

— vertikaalsete ja horisontaalsete signaalide lugeja;

— taustvalgustus;

— inverter, mis tekitab kõrgepinget taustvalgustuse jaoks;

— kontrollplokk — andmete edastamise liides (PCB või PWB kontroll), mis tagab andmete järjestikuse edastamise LCD mooduli igale pikslile (punktile), kasutades erilist tehnoloogiat — LVDS (madala võimsusega andmeedastus).

(1) ELT C 92, 12.4.2008.
1.

Kooskõlastatud tegevusel on konkurentsivastane eesmärk EÜ artikli 81 lõike 1 tähenduses, kui selle sisu ja eesmärgi tõttu ning selle õiguslikku ja majanduslikku konteksti arvestades on sellega konkreetselt võimalik takistada, piirata või kahjustada konkurentsi ühisturul. Ei ole vaja, et konkurents oleks tegelikult takistatud, piiratud või kahjustatud ega ka seda, et kooskõlastatud tegevuse ja tarbijahindade vahel oleks otsene seos. Teabevahetusel konkurentide vahel on konkurentsivastane eesmärk, kui see võib kõrvaldada teadmatuse seoses asjaomaste ettevõtjate kavandatava käitumisega.
1.

EÜ artikleid 49 ja 56 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, et juhul, kui hoiuseid ja neist saadavat tulu on varjatud nimetatud liikmesriigi maksuhalduri eest, kellel ei ole nende olemasolu kohta mingeid andmeid, mis võimaldaksid uurimist algatada, kohaldab liikmesriik vara asumise korral teises liikmesriigis pikemat maksu ümberarvutamise tähtaega, kui siis, kui see vara asub esimeses liikmesriigis. Selles osas ei oma tähtsust see, et nimetatud teises liikmesriigis kehtib pangasaladus.
ET Euroopa Liidu Teataja C 180/15

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 18. juuni 2009. aasta otsus (Oberster Gerichtshof eelotsusetaotlus — Austria) — David Hütter versus Technische Universität Graz

(Kohtuasi C-88/08) (1)

(Direktiiv 2000/78/EÜ - Võrdne kohtlemine töö saamisel ja kutsealale pääsemisel - Vanuseline diskrimineerimine - Riigi lepinguliste teenistujate palga määramine - Enne 18. eluaasta täitumist omandatud kutsealase kogemuse mittearvestamine)

2009/C 180/24

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Oberster Gerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Hageja: David Hütter

Kostja: Technische Universität Graz

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Oberster Gerichtshof (Austria) — Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel (EÜT L 303, lk 16; ELT eriväljaanne 05/04, lk 79) artiklite 1, 2 ja 6 tõlgendamine — Igasuguse vanuse alusel diskrimineerimise keeld — Siseriiklik säte, mille kohaselt lepinguliste teenistujate palgaastme määramisel ei võeta arvesse enne 18. eluaasta täitumist läbitud teenistust

Resolutsioon

Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ (millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel) artikleid 1, 2 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus siseriiklikud sätted, mis selleks, et takistada üldhariduse ebasoodsamasse olukorda seadmist võrreldes kutseharidusega ja aidata kaasa kutseharidusega noorte sisenemisele tööturule, välistavad liikmesriigi avalikus teenistuses töötavate lepinguliste teenistujate palgaastmete määramisel selle teenistusaja arvessevõtmise, mis on läbitud enne 18. eluaasta täitumist.

(1) ELT C 128, 24.5.2008.
ET Euroopa Liidu Teataja C 167/2

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 20. mai 2009. aasta otsus — Philippe Guigard versus Euroopa Ühenduste Komisjon

(Kohtuasi C-214/08 P) (1)

(Apellatsioonikaebus - Kahju hüvitamise hagi - Ühenduselepingulise ja lepinguvälise vastutuse tekkimise tingimused - Lomé neljanda konventsiooni, mida on muudetud Mauritiusel alla kirjutatud kokkuleppega artikli 31 lõike 2 punkt k, artikkel 314 ja artikli 317 punkt a)

2009/C 167/02

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Philippe Guigard (esindajad: advokaadid S. Rodrigues ja C. Bernard-Glanz)

Teised menetlusosalised: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: A. Bordes ja F. Dintilhac)

Kohtuasja ese

Apellatsioonkaebus, mis on esitatud Esimese Astme Kohtu (kolmas koda) 11. märtsi 2008. aasta otsuse peale kohtuasjas T-301/05: Guigard vs. komisjon, millega Esimese Astme Kohus jättis rahuldamata hageja nõude hüvitada kahju, mis talle on väidetavalt põhjustatud komisjoni tegevusega, kui Ühenduse ja Nigeri Vabariigi vahelise, Euroopa Arengufond rahastatud tehnilise koostöö raames temaga sõlmitud tööleping jäeti uuendamata — Ühenduse lepinguvälise vastutuse tekkimise tingimused — Lomé konventsiooni (EÜT 1991, L 229, lk 1), nagu seda on muudetud Mauritiusel alla kirjutatud kokkuleppega (EÜT 1998, L 156, lk 3), artikli 313 lõike 2 punkti k ja artikli 314 rikkumine — Põhjendamiskohustuse ja kaitseõiguse rikkumine

Resolutsioon

1. Tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 11. märtsi 2008. aasta otsus kohtuasjas T-301/05: Guigard vs. Komisjon P. Guigardi hagi vastuvõetavaks tunnistamise tõttu.

2. Jätta P. Guigardi hagi rahuldamata.

3. Vajadus otsustada apellatsioonkaebuse üle on ära langenud.

4. Mõista P. Guigardilt välja kohtukulud, mis on Euroopa Ühenduste Komisjoni poolt esitatud nii Euroopa Ühenduste Kohtu menetluses kui ka Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu menetluses.

(1) ELT C 223, 30.8.2008.
1)

Kuna Rootsi Kuningriik ei ole jõustanud ettenähtud tähtaja jooksul vajalikke õigus- ja haldusnorme, et täita nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivist 2004/83/EÜ miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus, ja antava kaitse sisu kohta, on Rootsi Kuningriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi.
2.

Määruse nr 1593/91 artikli 2 lõikeid 2 ja 3 koostoimes 14. novembril 1975 Genfis allkirjastatud tollikonventsiooni TIR-märkmike alusel toimuva rahvusvahelise kaubaveo kohta artikli 11 lõigetega 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et neis sätestatud tähtaeg kehtib üksnes veo eeskirjadele vastavuse tõendamise, mitte aga eeskirjade rikkumise või eiramise koha tõendamise suhtes. Siseriikliku kohtu ülesanne on siseriikliku tõendite esitamisele kohaldatava õiguse põhimõtete alusel kindlaks teha, kas talle lahendamiseks antud juhul ja kõiki asjaolusid silmas pidades on tõendid eeskirjade rikkumise või eiramise koha kohta esitatud tähtaegselt. Siseriiklik kohus hindab nimetatud tähtaega siiski kooskõlas ühenduse õigusega, võttes eelkõige arvesse esiteks seda, et kõnealune tähtaeg ei oleks liiga pikk, et oleks võimalik tasumisele kuuluvaid summasid õiguslikult ja reaalselt teises liikmesriigis sisse nõuda, ja teiseks seda, et nimetatud tähtaeg ei muudaks TIR märkmiku valdajal võimatuks eelnimetatud tõendeid reaalselt esitada.
ET Euroopa Liidu Teataja C 153/13

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 7. mai 2009. aasta otsus (Hoge Raad der Nederlanden’i (Madalmaad) eelotsusetaotlus) — Siebrand BV versus Staatssecretaris van Financiën

(Kohtuasi C-150/08) (1)

(Kombineeritud nomenklatuur - Tariifirubriigid 2206 ja 2208 - Kääritatud jook, mis sisaldab destilleeritud alkoholi - Puuviljadest või loodustootest saadud jook - Ainete lisamine - Tagajärjed - Algse joogi maitse, lõhna ja välimuse kaotamine)

2009/C 153/24

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden Den Haag

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Siebrand BV

Vastustaja: Staatssecretaris van Financiën

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Kombineeritud nomenklatuuri tariifirubriikide 2206 ja 2208 tõlgendamine — Kääritatud jook, mis sisaldab (destilleeritud) etüülalkoholi — Vee ja teatud ainete lisamine, mis võtab joogilt puuviljast või konkreetsest loodustootest toodetud joogi maitse, lõhna ja/või välimuse

Resolutsioon

Algselt nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta I lisas toodud kombineeritud nomenklatuuri, mida on muudetud komisjoni 26. juuli 1991. aasta määrusega (EMÜ) nr 2587/91 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta, rubriiki 2206 kuulunud kääritatud alkoholi baasil toodetud joogid, millele on lisatud teatud osas destilleeritud alkoholi, vett, suhkrusiirupit, aroome, värvaineid ja osadele neist veel koort, millega nad on kaotanud konkreetsest puuviljast või konkreetsest loodustootest toodetud joogi maitse, lõhna ja/või välimuse, ei kuulu kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 2206, vaid rubriiki 2208.

(1) ELT C 171, 5.7.2008.
1.

Liikmesriigid ei tohi Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 1999. aasta direktiivi 1999/5 raadioseadmete ja telekommunikatsioonivõrgu lõppseadmete ning nende nõuetekohasuse vastastikuse tunnustamise kohta alusel nõuda raadioseadmeid turule viivalt isikult, et too esitaks vastavusdeklaratsiooni, kui seadme tootja, kelle asukoht on teises liikmesriigis, on kinnitanud sellele CE-vastavusmärgise ning koostanud selle toote vastavusdeklaratsiooni.
ET Euroopa Liidu Teataja C 205/9

Euroopa Kohtu (kuues koda) 2. juuli 2009. aasta otsus (Finanzgericht Müncheni (Saksamaa) eelotsusetaotlus) — Zino Davidoff SA versus Bundesfinanzdirektion Südost

(Kohtuasi C-302/08) (1)

(Kaubamärgid - Rahvusvaheline registreering - Madridi kokkuleppe protokoll - Määrus (EÜ) nr 40/94 - Artikkel 146 - Rahvusvahelise registreeringu ja ühenduse kaubamärgi samasugune mõju ühenduses - Määrus (EÜ) nr 1383/2003 - Artikli 5 lõige 4 - Kaubamärgi rikkumises kahtlustatavad kaubad - Tolli sekkumine - Ühenduse kaubamärgi omanik - Õigus taotleda ka teiste liikmesriikide sekkumist lisaks selle liikmesriigi sekkumisele, kus meetmetaotlus esitatakse - Laiendamine rahvusvahelise registreeringu esemeks oleva kaubamärgi omanikule)

2009/C 205/15

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Finanzgericht München

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Zino Davidoff SA

Vastustaja: Bundesfinanzdirektion Südost

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Finanzgericht München — Nõukogu 22. juuli 2003. aasta määruse (EÜ) nr 1383/2003 teatavate intellektuaalomandi õiguste rikkumises kahtlustatavate kaupade suhtes võetava tollimeetme ja kõnealuseid õigusi rikkuvaks tunnistatud kaupade suhtes võetavate meetmete kohta (ELT L 196, lk 7; ELT eriväljaanne 02/13, lk 469) artikli 5 lõike 4 tõlgendamine — Üksnes ühenduse kaubamärgi õiguse valdaja õigus taotleda lisaks selle liikmesriigi tolli sekkumisele, kus meetmetaotlus esitatakse, ka ühe või mitme muu liikmesriigi sekkumist — Sellise õiguse laiendamine ka kaubamärgi rahvusvaheliste registreeringute omanikele nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 146 mõttes — Õiguslik toime, mis on Euroopa Ühenduse ühinemisel märkide rahvusvahelise registreerimise Madridi kokkuleppe protokolliga

Resolutsioon

Nõukogu 22. juuli 2003. aasta määruse (EÜ) nr 1383/2003 teatavate intellektuaalomandi õiguste rikkumises kahtlustatavate kaupade suhtes võetava tollimeetme ja kõnealuseid õigusi rikkuvaks tunnistatud kaupade suhtes võetavate meetmete kohta artikli 5 lõiget 4 koosmõjus nõukogu 20. detsembri 1993. aasta määruse (EÜ) nr 40/94 ühenduse kaubamärgi kohta (muudetud nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1992/2003) artikliga 146 tuleb tõlgendada nii, et see lubab rahvusvahelise registreeringu esemeks oleva kaubamärgi omanikul analoogiliselt ühenduse kaubamärgi omanikuga taotleda, et lisaks selle liikmesriigi tolli sekkumisele, kus ta oma taotluse esitab, sekkuks ühe või mitme muu liikmesriigi toll.

(1) ELT C 247, 27.09.2008.
1.

Kuna Kreeka Vabariik ei ole vastavalt EÜ artiklitele 28, 43 ja 49 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivi 98/34/EÜ (millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiiviga 98/48/EÜ) artiklile 8 muutnud seaduse 3037/2002 artikli 2 lõiget 1 ja artiklit 3, millega on kehtestatud keeld paigaldada ja kasutada mis tahes elektrilisi, elektromehaanilisi ja elektroonilisi mänge, sealhulgas mis tahes arvutimänge kõigis avalikes kohtades või eraruumides, välja arvatud kasiinod, ja kuna keelu rikkumise eest karistatakse sama seaduse artiklites 4 ja 5 ette nähtud kriminaal- ja halduskaristustega, siis ei ole Kreeka Vabariik rakendanud kõiki 26. oktoobri 2006. aasta otsuse kohtuasjas C-65/05: komisjon vs. Kreeka täitmiseks vajalikke meetmeid ning on seetõttu rikkunud talle EÜ artiklist 228 tulenevaid kohustusi.
1)

Kuna Prantsuse Vabariik võttis vastu ja jättis jõusse uue tsiviilmenetluse seadustiku (muudetud 20. oktoobri 2005. aasta dekreediga nr 2005-1308, mis puudutab 6. juuni 2005. aasta määruse nr 2005-649 (teatavate avalik-õiguslike või eraõiguslike isikute poolt, kelle suhtes ei kohaldata riigihankelepingute seadustikku, sõlmitud hankelepingute kohta) artiklis 4 nimetatud hankijate sõlmitud hankelepinguid) artikli 1441-1 osas, milles see säte näeb ette hankija märgukirjale vastuse esitamiseks kümnepäevase tähtaja, keelates enne selle vastuse esitamist igasuguse lepingueelse menetluse ning ilma, et see tähtaeg peataks tähtaja, mida tuleb järgida edututele pakkujate hankelepingu sõlmimise otsuse teatavakstegemise ja selle hankelepingu sõlmimise vahel, siis on Prantsuse Vabariik rikkunud nõukogu 21. detsembri 1989. aasta direktiivist 89/665/EMÜ riiklike tarne- ja ehitustöölepingute sõlmimise läbivaatamise korra kohaldamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta, muudetud nõukogu 18. juuni 1992. aasta direktiiviga 92/50/EMÜ, ja direktiivist 92/13/EMÜ veevarustus-, energeetika-, transpordi- ja telekommunikatsioonisektoris tegutsevate üksuste hankemenetlusi käsitlevate ühenduse eeskirjade kohaldamisega seotud õigusnormide kooskõlastamise kohta tulenevaid kohustusi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 180/19

Euroopa Kohtu (viies koda) 18. juuni 2009. aasta otsus (Gerechtshof te Amsterdam’i — Madalmaad — eelotsusetaotlus) — Kloosterboer Services BV versus Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam

(Kohtuasi C-173/08) (1)

(Ühine tollitariifistik - Tariifirubriigid - Jahutusradiaatorist ja ventilaatorist koosnevad jahutusseadmed arvutitele - Klassifitseerimine kombineeritud nomenklatuuris)

2009/C 180/31

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Gerechtshof te Amsterdam

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Kloosterboer Services BV

Kostja: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, kantoor Laan op Zuid

Kohtuasja ese

Eelotsusetaotlus — Gerechtshof te Amsterdam — Komisjoni 1. märtsi 2004. aasta määruse (EÜ) nr 384/2004 teatavate kaupade klassifitseerimise kohta koondnomenklatuuris (ELT L 64, lk 21) tõlgendamine — Arvutite jahutusseadmete, mis koosnevad jahutusradiaatorist ja ventilaatorist, klassifitseerimine

Resolutiivosa

Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määrust (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta, mida on muudetud komisjoni 11. septembri 2003. aasta määrusega (EÜ) nr 1789/2003, tuleb tõlgendada nii, et niisugused tooted nagu põhikohtuasjas käsitletavad, mis koosnevad jahutusradiaatorist ja ventilaatorist ning mis on mõeldud kasutamiseks vaid arvuti osadena, tuleb klassifitseerida nimetatud määruse I lisas asuva kombineeritud nomenklatuuri alamrubriiki 8473 30 90.

(1) ELT C 183, 19.7.2008.
3.

On siseriikliku kohtu hinnata, kas niisuguse lepingutingimuse puhul, mis on vaidluse ese põhikohtuasjas, on täidetud kriteeriumid, mis annavad aluse kvalifitseerida selle tingimuse ebaõiglasena direktiivi 93/13 artikli 3 lõike 1 tähenduses. Seejuures peab siseriiklik kohus arvestama asjaoluga, et ebaõiglasena võib käsitada tarbija ja müüja või teenuste osutaja vahel sõlmitud lepingus sisalduvat tingimust, mille suhtes ei ole eraldi kokku lepitud ja mis määrab vaidluste allumise üksnes kohtule, mille tööpiirkonnas asub müüja või teenuste osutaja registrijärgne asukoht.
1.

Nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiivi 98/59/EÜ, kollektiivseid koondamisi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artiklit 6, koosmõjus selle direktiivi artikliga 2, tuleb tõlgendada nii, et see säte ei ole takistuseks siseriiklikule õigusnormile, millega on kehtestatud menetlused, mis võimaldavad lasta nii töötajate esindajatel kui ka töötajatel individuaalselt kontrollida kõnealuses direktiivis ette nähtud kohustuste täidetust, ent piiravad samas töötajate individuaalset kaebeõigust etteheidete osas, mida võib esitada ning seavad nende esitamise sõltuvusse nõudest, et töötajate esindajad oleksid eelnevalt esitanud tööandjale vastuväited ja sellest, kas asjassepuutuv töötaja teatas tööandjale eelnevalt, et ta vaidlustab teavitamise ja konsulteerimise korrast kinnipidamise.