ET Euroopa Liidu Teataja C 171/18

Isabella Scippacercola ja Ioannis Terezakise 15. aprillil 2008 esitatud apellatsioonkaebus Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 16. jaanuari 2008. aasta otsuse peale kohtuasjas T-306/05: Isabella Scippacercola ja Ioannis Terezakis versus Euroopa Ühenduste Komisjon

(Kohtuasi C-159/08 P)

(2008/C 171/31)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: Isabella Scippacercola ja Ioannis Terezakis (esindaja: advokaat B. Lombart)

Teine menetluspool: Euroopa Ühenduste Komisjon

Apellandi nõuded

— tühistada Esimese Astme Kohtu otsus kohtuasjas T-306/05: Isabella Scippacercola ja Ioannis Terezakis vs. Euroopa Ühenduste Komisjon, millega jäeti rahuldamata nende nõue tühistada komisjoni 2. mai 2005. aasta otsus, mis põhineb komisjoni 7. aprilli 2004. aasta määrusel (EÜ) nr 773/2004 (1), millest teavitati apellante 6. veebruaril 2008 ning millega keelduti alustamast põhjalikku uurimist seoses turgu valitsevat seisundit omava Spatas asuva Ateena uue rahvusvahelise lennujaama poolt võetavate ülemäära suurte maksudega, mis puudutavad: a) reisija turvamaksu b) reisiterminali teenuste maksu c) parkimisteenuse maksusid

— mõista kohtukulud, sh käesolevas kohtuastmes ning Esimese Astme Kohtus, välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Apellandid väidavad, et Esimese Astme Kohus jättis tuvastamata, et komisjon, keeldudes uurimast Ateena rahvusvahelise lennujaama (AIA) turvalisuse, reisiterminali teenuste ja sõidukite parkimisega seotud maksusid vastavalt nende suurusele ning tuues poolikuid võrdlusi AIA lennujaamamaksude ja nende maksude vahel, mida võtavad teised Euroopa lennujaamad, mis ei paku konkureerivaid teenuseid EÜ artikli 82 mõttes, on rikkunud ühenduse õigust nagu see on määratletud kohtuasjas 27/76: United Brands vs. komisjon, ning et Esimese Astme Kohus on rikkunud ühenduse õigust, kuna jättis välja selgitamata, et esiteks ei uurinud komisjon kõiki asjassepuutuvaid tõendeid, mis olid olemas vaidlustatud otsuse vastuvõtmise ajal, nagu seda nõuab kohtupraktika (Euroopa Kohtu 4. märtsi 1999. aasta otsus kohtuasjas C-119/97 P: Ufex jt vs. komisjon, EKL 1999, lk I-1341) ja teiseks põhines komisjon vaidlustatud otsuses sisuliselt valedel faktidel, millega kaasnes ilmselge hindamisviga ja võimu kuritarvitamine.

Pooled väidavad, et Esimese Astme Kohus tegi õigusliku vea, kui jättis tähele panemata komisjoni tehtud hindamisvea, kuna viimane leidis, et turvakontrollid ei kujuta endast majandustegevust ning et sõidukite parkimine ei ole asjaomane turg EÜ artikli 82 mõttes.

Seoses väidetava hindamisveaga, mis puudutab reisijatele ühendusesiseste lendude ja rahvusvaheliste lendude puhul kõrgema reisiterminali teenuste maksu kohaldamist kui siseriiklike lendude puhul ning reisijatele regulaarlendude korral reisiterminali teenuste ja turvatasude kohaldamist, mida ei rakendata isikute suhtes, kes kasutavad tšarterlende, väidavad apellandid, et Esimese Astme Kohus jättis tuvastamata komisjoni keeldumise tagada, et AIA ei rikuks mittediskrimineerimise põhimõtet.

Viimasena leiavad apellandid, et Esimese Astme Kohus ei võtnud seisukohta komisjoni poolt kehtivate õiguste ja menetluste eiramise osas, kes esiteks, ei arvestanud kaebajate esitatud arvnäitajaid, mis olid välja võetud ametlikest allikatest ja mis näitasid, et AIA võetavad maksud olid ülemäära kõrged, teiseks, võrdles Spata võetavaid ja teiste Euroopa lennujaamade võetavaid tasusid, mis on seoses EÜ artikliga 82 asjassepuutumatu ning kolmandaks, saatis AIA-le teabenõude, milles ei uurinud muu hulgas lennujaama ehituskulusid ja AIA rajamiskulusid.

(1) Komisjoni 7. aprilli 2004. aasta määrus (EÜ) nr 773/2004, mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 81 ja 82 kohaste menetluste teostamist komisjonis (ELT L 123, lk 18; ELT eriväljaanne 08/03, lk 81).