Kohtuasi C‑50/14

Consorzio Artigiano Servizio Taxi e Autonoleggio (CASTA) jt

versus

Azienda sanitaria locale di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL TO4)

ja

Regione Piemonte

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte)

„Eelotsusetaotlus — Riigihanked — ELTL artiklid 49 ja 56 — Direktiiv 2004/18/EÜ — Tervishoiualased veoteenused — Liikmesriigi õigusnormid, mis lubavad kohalikul tervishoiuasutusel sõlmida tervishoiualaste veoteenuste lepingu otse, ilma eelneva teate avaldamiseta, seaduses sätestatud nõuetele vastavate vabatahtlike ühendustega, kes on registreeritud, hüvitades tekkinud kulud — Vastuvõetavus”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (viies koda) 28. jaanuari 2016. aasta otsus

Vt otsuse tekst. (vt punktid 37–39, 41 ja 42)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 47 ja 48)

ELTL artikleid 49 ja 56 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis lubavad kohalikel ametiasutustel delegeerida tervishoiualaste veoteenuste osutamine riigihankemenetlust korraldamata ja ilma igasuguse teate avaldamiseta vabatahtlike ühendustele, tingimusel et nende ühenduste tegevust reguleeriv õiguslik ja lepinguline raamistik täidab tegelikku sotsiaalset ülesannet ning selle süsteemi aluseks olevat solidaarsuse ja eelarve tõhususe eesmärki. Nimelt rikutakse läbipaistvuse puudumise korral hankelepingu sõlmimisel ettevõtjaga, kes asub hankija asukoha liikmesriigis, võrdse kohtlemise põhimõtet teises liikmesriigis asuva ettevõtja kahjuks, kes võiks olla sellest hankest huvitatud. See, kui selline ebavõrdne kohtlemine ei ole objektiivsete asjaoludega põhjendatud ning jätab kõik teistes liikmesriikides asuvad ettevõtjad kõrvale ja toimib põhimõtteliselt nende kahjuks, kujutab endast ELTL artiklitega 49 ja 56 keelatud kaudset diskrimineerimist kodakondsuse alusel. Igal juhul on liikmesriigid pädevad korraldama oma tervishoiu‑ ja sotsiaalkindlustussüsteeme. Lisaks ei pruugi mitte ainult tõsine oht sotsiaalkindlustussüsteemi finantstasakaalule per se olla üldise huviga seotud ülekaalukas põhjus, millega saab õigustada teenuste osutamise vabaduse takistamist, vaid ka eesmärk säilitada rahvatervise huvides kõigile kättesaadavad tasakaalustatud meditsiini‑ ja haiglateenused võib samuti kuuluda rahvatervise huvides sätestatud erandi alla ulatuses, milles sellega aidatakse kaasa kõrgel tasemel tervisekaitse saavutamisele. Seega peetakse silmas meetmeid, mis ühelt poolt vastavad eesmärgile tagada küllaldane ja püsiv juurdepääs kõrge kvaliteediga meditsiiniteenuste tasakaalustatud valikule asjaomases liikmesriigis ja teiselt poolt aitavad kontrollida kulusid ja niipalju kui võimalik vältida rahaliste, tehniliste või inimressursside raiskamist. Selles osas võib liikmesriik talle rahvatervise kaitsetaseme otsustamisel ja sotsiaalkindlustussüsteemi korraldamiseks antud kaalutlusõiguse teostamisel otsustada, et vabatahtlike ühenduste kasutamine vastab tervishoiualaste veoteenuste sotsiaalsele eesmärgile ja sobib selle teenusega seotud kulude ohjeldamiseks. Selles osas on nõutav, et vabatahtlike ühendused ei taotleks selle ülesande täitmisel muid eesmärke, kui on eespool nimetatud, et need ei saaks teenuste osutamisest mingit tulu, välja arvatud hüvitised teenuste osutamise muutuv‑, püsi‑ ja pidevkulude eest, ega tooks ühenduse liikmetele mingit tulu. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne viia läbi kõik ettenähtud hindamised, et kontrollida, kas kokkulepe, ja vajaduse korral raamleping – nagu kohaldatav siseriiklik õigus neid reguleerib – teenivad tegelikult sotsiaalset eesmärki ning solidaarsuse ja eelarvetõhususe huve. (vt punktid 56, 61, 62, 64, 66 ja 67 ning resolutsiooni punkt 1)

Kui liikmesriik võimaldab avalik-õiguslikel asutustel kasutada teatavate ülesannete täitmiseks otse vabatahtlike ühendusi, siis avalik-õiguslik asutus, kes kavatseb niisuguste ühendustega kokkleppeid sõlmida, ei pea liidu õiguse alusel erinevate ühenduste ettepanekuid eelnevalt võrdlema. Nimelt, teate avaldamise nõuete puudumine viitab sellele, et avalik õiguslikud asutused, kes niisugustel tingimustel kasutavad vabatahtlikke ühendusi, ei pea liidu õiguse alusel korraldama võrdlust vabatahtlike ühenduste vahel. Sellegipoolest on vabatahtlike ühenduste kasutamise regulaarsus allutatud eeskätt tingimusele, et nende kasutamine teenib tõepoolest eelarve tõhususe eesmärki. Seetõttu peavad nimetatud võimaluse rakendamise üksikasjad, nagu need on kehtestatud ühendustega sõlmitud kokkulepetes ja võimalikus raamlepingus, aitama saavutada ka seda eesmärki. Lisaks kohaldatakse üldpõhimõtet õiguste kuritarvitamise keelamise kohta, kui tegemist on vabatahtlike ühenduste poolt tehtud kulutuste hüvitamisega. (vt punktid 70–72 ja resolutsiooni punkt 2)