Keywords

Summary



Keywords

1. Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtusse pöördumine – Eelotsusetaotluse vajalikkus ja esitatud küsimuste asjakohasus – Siseriikliku kohtu hinnang

(ELTL artikkel 267)

2. Konkurents – Liidu eeskirjad – Kohaldamine – Liikmesriikide pädevus – Siseriiklike konkurentsiasutuste määramine – Siseriiklikud õigusnormid, mis ei anna niisugustele asutusele võimalust osaleda apellatsiooniastme kohtus vastustajana niisuguse kaebuse menetlustes, mis on esitatud selle asutuse tehtud otsuste peale – Lubamatus

(Nõukogu määrus nr 1/2003, artikkel 35)

Summary

1. ELTL artiklis 267 ette nähtud Euroopa Kohtu ja siseriiklike kohtute koostöö raames on ainult siseriiklikul kohtul, kelle lahendada on vaidlus ja kes vastutab langetatava kohtuotsuse eest, pädevus tema menetluses oleva kohtuasja eripära arvestades hinnata nii eelotsuse vajalikkust oma otsuse tegemiseks kui ka Euroopa Kohtule esitatavate küsimuste asjakohasust. Juhul kui siseriiklike kohtute esitatud küsimused puudutavad liidu õiguse sätte tõlgendamist, on Euroopa Kohus seega põhimõtteliselt kohustatud neile vastama, välja arvatud juhul, kui on ilmne, et eelotsusetaotluse tegelik eesmärk on saada Euroopa Kohtult otsus kunstliku vaidluse alusel või soovituslikke arvamusi üldiste või hüpoteetiliste küsimuste kohta, et liidu õiguse tõlgendamine, mida palutakse, ei ole mingil viisil seotud kohtuasja faktiliste asjaolude või esemega või ka juhul, kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele.

Sellega seoses, liidu konkurentsiõigusnormide tõlgendamist käsitleva eelotsusetaotluse raames ei mõjuta asjaolu, et siseriiklik kohus ei ole veel lõplikult seisukohta võtnud küsimuses, kas kohaldada tuleb ainult siseriiklikku konkurentsiõigust või kas – vastupidi – kohaldatav on ka liidu õigus, kuidagi eelotsusetaotluse vastuvõetavust. Nimelt oleks vastuoluline see, kui siseriiklik kohus peaks selleks, et eelotsusetaotlus oleks vastuvõetav, tegema lõpliku otsuse küsimuse kohta, mis otseselt või kaudselt on tema eelotsusetaotluse ese.

Lisaks, arvestades seda, et liikmesriigi kohtutel ja Euroopa Kohtul on erinevad ülesanded, ei saa nõuda, et siseriiklik kohus tuvastaks enne Euroopa Kohtusse pöördumist kõik faktilised asjaolud ja esitaks õiguslikud hinnangud, mida tal oma õigusemõistmise ülesannete raames teha tuleb. Nimelt piisab, kui eelotsusetaotlusest nähtuvad põhikohtuasja ese ja selles tõusetunud liidu õiguskorda puudutavad peamised küsimused, et liikmesriikidel oleks võimalik vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artiklile 23 esitada oma märkused ja osaleda tõhusalt Euroopa Kohtu menetluses.

(vt punktid 41, 42, 45–47)

2. Määruse nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta artiklit 35 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus siseriiklikud õigusnormid, mis ei anna liikmesriigi konkurentsiasutusele võimalust osaleda kohtus vastustajana niisuguse kaebuse menetluses, mis on esitatud selle asutuse tehtud otsuse peale. See, et liikmesriigi konkurentsiasutusele ei anta vaidluse poole staatusega kaasnevaid õigusi ning seega takistatakse tal kaitsta otsust, mille ta on teinud üldist huvi arvestades, toob kaasa ohu, et asja menetlev kohus jääb täielikult nende väidete ja argumentide „vangiks”, mida kaebuse esitanud ettevõtja või ettevõtjad esitavad. Ent niisuguses valdkonnas, nagu on konkurentsieeskirjade rikkumise tuvastamise ja trahvide määramise valdkond, kus tuleb anda keerukaid õiguslikke ja majanduslikke hinnanguid, võib juba ainuüksi sellise ohu olemasolu seada küsimärgi alla selle liikmesriikide konkurentsiasutustele määrusega nr 1/2003 pandud erikohustuse täitmise, mis seisneb ELTL artiklite 101 ja 102 (mis asendavad eespool viidatud artikleid 81 ja 82) tõhusa kohaldamise tagamises.

Liikmesriigi konkurentsiasutuste ülesanne on hinnata liidu konkurentsiõiguse tõhusat kohaldamist silmas pidades nende menetlusse astumise vajalikkust ja kasulikkust. Siiski seab liikmesriigi konkurentsiasutuse peaaegu süstemaatiline kohtusse mitteilmumine ohtu ELTL artiklite 101 ja 102 kasuliku mõju.

Liidu õigusnormide puudumisel on menetlusautonoomia põhimõtte kohaselt iga liikmesriigi pädevuses määrata liikmesriigi konkurentsiasutuse organ või organid, kellel on õigus osaleda siseriiklikus kohtus vastustajana niisuguse kaebuse menetluses, mis on esitatud kõnealuse asutuse tehtud otsuse peale, tagades seejuures põhiõigused ja liidu konkurentsiõiguse täieliku tõhususe.

(vt punktid 58, 64 ja resolutsioon)