ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 85/5

Euroopa Kohtu (teine koda) 23. jaanuari 2014. aasta otsus (Tribunale di Tivoli eelotsusetaotlus — Itaalia) — Enrico Petillo, Carlo Petillo versus Unipol

(Kohtuasi C-371/12) (1)

(Mootorsõidukite kasutamise kohustuslik tsiviilvastutuskindlustus - Direktiivid 72/166/EMÜ, 84/5/EMÜ, 90/232/EMÜ ja 2009/103/EMÜ - Liiklusõnnetus - Mittevaraline kahju - Hüvitamine - Siseriiklikud õigusnormid, mis näevad liiklusõnnetuste jaoks ette eraldi arvutusmeetodi, mis on kannatanutele vähem soodne kui üldise tsiviilvastutuse puhul kasutatav meetod - Kooskõla nimetatud direktiividega)

2014/C 85/09

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale di Tivoli

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Enrico Petillo, Carlo Petillo

Kostja: Unipol

Ese

Eelotsusetaotlus — Tribunale di Tivoli — Nõukogu 24. aprilli 1972. aasta direktiivi 72/166/EMÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust ja sellise vastutuse kindlustamise kohustuse täitmist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 103, lk 1; ELT eriväljaanne 06/01, lk 10), nõukogu 30. detsembri 1983. aasta teise direktiivi 84/5/EMÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 8, lk 17; ELT eriväljaanne 06/07, lk 3), nõukogu 14. mai 1990. aasta kolmanda direktiivi 90/232/EMÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 129, lk 33, ELT eriväljaanne 06/01, lk 249) ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta direktiivi 2009/103/EÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustuse ja sellise vastutuse kindlustamise kohustuse täitmise kohta (ELT L 263, lk 11) tõlgendamine — Mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustus — Kohustusliku kindlustusega kaetud kahju kindlakstegemine — Liikmesriigi õigusnormid, mis näevad liiklusõnnetuse korral ette mittevaralise kahju hüvitamise piirsumma, mis on väiksem tsiviilõiguses üldjuhul ette nähtud summast

Resolutsioon

Nõukogu 24. aprilli 1972. aasta direktiivi 72/166/EMÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust ja sellise vastutuse kindlustamise kohustuse täitmist käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 3 lõiget 1 ja nõukogu 30. detsembri 1983. aasta teise direktiivi 84/5/EMÜ mootorsõidukite kasutamise tsiviilvastutuskindlustust käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta, muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. mai 2005. aasta direktiiviga 2005/14/EÜ, artikli 1 lõikeid 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus niisugused siseriiklikud õigusnormid, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas ning mis näevad ette liiklusõnnetustest põhjustatud kergetest kehavigastustest tuleneva mittevaralise kahju hüvitamise erikorra, piirates selle kahju eest ette nähtud hüvitist võrreldes hüvitisega, mida peetakse kohaseks muudel põhjustel kui niisuguste õnnetuste tõttu tekkinud samasuguse kahju puhul.

(1) ELT C 295, 29.9.2012.
ET Euroopa Liidu Teataja C 85/3

Euroopa Kohtu (suurkoda) 15. jaanuari 2014. aasta otsus (Cour de cassation’i eelotsusetaotlus — Prantsusmaa) — Association de médiation sociale versus Union locale des syndicats CGT jt

(Kohtuasi C-176/12) (1)

(Sotsiaalpoliitika - Direktiiv 2002/14/EÜ - Euroopa Liidu põhiõiguste harta - Artikkel 27 - Töötajate esindusorganite loomise sõltuvusse seadmine teatavast töötavate töötajate arvu künnisest - Künnise arvutamine - Liidu õigusega vastuolus olevad siseriiklikud õigusnormid - Siseriikliku kohtu roll)

2014/C 85/04

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour de cassation

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Association de médiation sociale

Kostjad: Union locale des syndicats CGT, Hichem Laboubi, Union départementale CGT des Bouche-du-Rhône, Confédération générale du travail (CGT)

Ese

Eelotsusetaotlus — Cour de cassation (Prantsusmaa) — Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/14/EÜ, millega kehtestatakse töötajate teavitamise ja nõustamise üldraamistik Euroopa Ühenduses — Euroopa Parlamendi, nõukogu ja komisjoni ühisdeklaratsioon töötajate esindamise kohta (EÜT L 80, lk 29; ELT eriväljaanne 05/04, lk 219) sätete tõlgendamine — Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklite 27, 51, 52 ja 53 tõlgendamine — ELL artikli 6 lõigete 1 ja 3 tõlgendamine — Võimalus tugineda eespool viidatud sätetele eraõiguslike isikute vahelises vaidluses, et kontrollida direktiivi üle võtva siseriikliku meetme kooskõla — Niisuguse siseriikliku õigusnormi lubatavus, mille kohaselt ei võeta ettevõtte töötajate arvu künnise arvutamisel — mis toimub eelkõige eesmärgiga määrata kindlaks töötajate esindusorganisatsioonide loomiseks seaduses ette nähtud künnised — arvesse teatud kategooria töölepinguga töötajaid

Resolutsioon

Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 27 sätteid tuleb eraldi või koosmõjus Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2002. aasta direktiivi 2002/14, millega kehtestatakse töötajate teavitamise ja nõustamise üldraamistik Euroopa Ühenduses, sätetega tõlgendada nii, et kui ilmneb, et selline direktiivi üle võttev siseriiklik säte nagu Prantsuse tööseadustiku artikkel L. 1111-3 on liidu õigusega vastuolus, ei saa harta sellele artiklile tugineda eraõiguslike isikute vahelises vaidluses, et jätta kõnealune siseriiklik õigusnorm kohaldamata.

(1) ELT C 184, 23.6.2012.
ET Euroopa Liidu Teataja C 85/7

Euroopa Kohtu (teine koda) 16. jaanuari 2014. aasta otsus (Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London’i eelotsusetaotlus — Ühendkuningriik) — Secretary of State for the Home Department versus M. G.

(Kohtuasi C-400/12) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 2004/38/EÜ - Artikli 28 lõike 3 punkt a - Kaitse väljasaatmise eest - Kümneaastase elamisperioodi arvutamise viis - Vangistuses viibitud aja arvessevõtmine)

2014/C 85/11

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Secretary of State for the Home Department

Vastustaja: M. G.

Ese

Eelotsusetaotlus - Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London - Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT L 158, lk 77; ELT eriväljaanne 05/05, lk 46), artikli 28 lõike 3 punkti a tõlgendamine - Väljasaatmise otsus, mille tegemine on avaliku julgeoleku huvides hädavajalik ja mille adressaat on Euroopa kodanik, kes on elanud vastuvõtvas riigis eelnevad kümme aastat ning kellele määrati karistuseks vangistus - Vastuvõtva liikmesriigi territooriumil kümne aasta jooksul elamise mõiste - Võimalus võtta arvesse vangis viibitud aega - Nõutud elamise perioodi arvutamine kas riigis elama asumisest või tagurpidi alates väljasaatmisotsusest - Viimasel juhul varasema vangistuse mõju

Resolutsioon

1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ, artikli 28 lõike 3 punkti a tuleb tõlgendada nii, et selles sättes ette nähtud kümneaastane elamisperiood peab põhimõtteliselt olema pidev ning seda tuleb arvutada tagurpidi alates asjaomase isiku väljasaatmise otsusest.

2. Direktiivi 2004/38 artikli 28 lõike 3 punkti a tuleb tõlgendada nii, et asjaomase isiku vangistuses viibitud aeg katkestab elamisperioodi pidevuse selle sätte tähenduses ning mõjutab selles sättes ette nähtud kõrgendatud kaitse saamist ja seda ka juhul, kui see isik on elanud vastuvõtvas liikmesriigis tema vangistusele eelneva kümme aasta jooksul. Siiski võib seda asjaolu võtta arvesse üldise hinnangu andmisel sellele, kas eelnevalt vastuvõtva liikmesriigiga loodud integratsioonisidemed on katkenud või mitte.

(1) ELT C 331, 27.10.2012.
ET Euroopa Liidu Teataja C 112/11

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 27. veebruari 2014. aasta otsus (Arbeidshof te Antwerpen’i eelotsusetaotlus – Belgia) – Lyreco Belgium NV versus Sophie Rogiers

(Kohtuasi C-588/12) (1)

((Sotsiaalpoliitika - Direktiiv 96/34/EÜ - Raamkokkulepe lapsehoolduspuhkuse kohta - Klausel 1 ja klausli 2 punkt 4 - Osalise ajaga lapsehoolduspuhkus - Töötaja töölepingu ülesütlemine ilma mõjuva või piisava põhjuseta - Kindlasummaline ülesütlemishüvitis lapsehoolduspuhkuse kasutamise tõttu - Hüvitise arvutamise alus))

2014/C 112/12

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Arbeidshof te Antwerpen

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Lyreco Belgium NV

Kostja: Sophie Rogiers

Ese

Eelotsusetaotlus – Arbeidshof te Antwerpen – Belgia – Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt lapsehoolduspuhkuse kohta sõlmitud raamkokkuleppe, mis on lisatud nõukogu 3. juuni 1996. aasta direktiivile 96/34/EÜ (EÜT L 145, lk 4; ELT eriväljaanne 05/02, lk 285), klausli 1 ja klausli 2 punkti 4 tõlgendamine – Osalise ajaga lapsehoolduspuhkus – Hüvitise vähendamine –Töötaja töölepingu ülesütlemine mõjuva põhjuseta enne lapsehoolduspuhkuse lõppu – Ülesütlemishüvitise suuruse arvutamise meetod

Resolutsioon

14. detsembril 1995 sõlmitud raamkokkuleppe lapsehoolduspuhkuse kohta, mis on lisatud nõukogu 3. juuni 1996. aasta direktiivile 96/34/EÜ Euroopa Tööandjate Föderatsiooni, Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse ja Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni poolt lapsehoolduspuhkuse kohta sõlmitud raamkokkuleppe (muudetud nõukogu 15. detsembri 1997. aasta direktiiviga 97/75/EÜ) klausli 2 punkti 4 tuleb raamkokkuleppega taotletud eesmärke ja sama klausli punkti 6 arvestades tõlgendada nii, et sellega on vastuolus, kui kindlasummaline ülesütlemishüvitis, mida makstakse osalise ajaga lapsehoolduspuhkusel olevale töötajale juhul, kui tööandja ütleb tähtajatult ja täistööajaga tööle võetud töötaja töölepingu ühepoolselt üles ilma mõjuva või piisava põhjuseta, määratakse kindlaks selle vähendatud töötasu alusel, mida töötaja sai töölepingu ülesütlemise kuupäeval.

(1) ELT C 79, 16.3.2013.
1.

Mõistet „tahtlik rikkumine” komisjoni 21. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 796/2004, millega kehtestatakse nõukogu 29. septembri 2003. aasta määruses (EÜ) nr 1782/2003 (millega kehtestatakse ühise põllumajanduspoliitika raames kohaldatavate otsetoetuskavade ühiseeskirjad ja teatavad toetuskavad põllumajandustootjate jaoks) ette nähtud nõuetele vastavuse, toetuse ümbersuunamise ning ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi rakendamise üksikasjalikud reeglid, artikli 67 lõike 1 ja komisjoni 7. detsembri 2006. aasta määruse (EÜ) nr 1975/2006, millega kehtestatakse nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 rakendamise üksikasjalikud eeskirjad kontrollimenetluse rakendamise ja maaelu arengu toetusmeetmete nõuetele vastavuse kohta, artikli 23 tähenduses tuleb tõlgendada nii, et see nõuab, et toetuse saaja rikuks nõuetele vastavuse nõudeid, selleks et neid nõudeid teadlikult rikkuda või ilma sellise eesmärgita leppida lihtsalt sellise rikkumise võimalusega. Liidu õigusega ei ole vastuolus selline siseriiklik õigusnorm, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mille kohaselt on pikalt püsinud poliitika olemasolu kriteeriumil suurem tõendusjõud, eeldusel, et toetuse saajal on võimalus vajaduse korral tõendada, et ta ei käitunud tahtlikult.
1.

Nõukogu 17. mai 1977. aasta direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas, mida on muudetud nõukogu 19. jaanuari 2001. aasta direktiiviga 2001/4/EÜ, artikli 12 lõike 3 punkti a kolmandat lõiku koostoimes H lisa 5. rühmaga, ja nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 98 lõikeid 1 ja 2 koostoimes III lisa punktiga 5 tuleb neutraalse maksustamise põhimõttest lähtudes tõlgendada nii, et nende normidega ei ole vastuolus see, kui kahele ühistranspordina osutatavale reisijate ja nende pagasi veo teenusele, ehk taksoveole ja juhiga üüriautoveole, kohaldatakse erinevat käibemaksumäära – ühele vähendatud ja teisele harilikku käibemaksumäära –, kui esiteks kujutab ühistranspordina teostatav reisijate vedu taksoga endast nimetatud kahe veoliigi puhul täitmisele kuuluvatest nõuetest lähtudes direktiivide 5. rühmas ja 5. punktis sätestatud reisijate ja nende pagasi veoga seotud teenuste konkreetset ja eriomast osa, ning teiseks mõjutavad need erinevused määraval viisil keskmise kasutaja otsust teha valik ühe või teise nimetatud veoliigi kasuks. Siseriikliku kohtu ülesanne on kontrollida, kas põhikohtuasjas on tegemist sellise juhtumiga.
ET Euroopa Liidu Teataja C 112/12

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 27. veebruari 2014. aasta otsus – Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd versus Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)

(Kohtuasi C-601/12 P) (1)

((Apellatsioonkaebus - Dumping - Määrus (EÜ) nro384/96 - Artikli 2 lõike 7 punkti c teine lõige - Teatavate Hiinast pärit rauast või terasest kinnitusdetailide import - Turumajanduslikes tingimustes tegutsemise staatus - Sellise staatuse andmise otsuse tähtaja ületamine - Mõju))

2014/C 112/13

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd (esindajad: advocat F. Graafsma, advocat J. Cornelis)

Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Nõukogu (esindajad: J.-P. Hix ja S. Boelaert, keda abistab Rechtsanwalt G. Berrisch), Euroopa Komisjon (esindajad: M. França ja T. Maxian Rusche), European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (esindaja: avocat J. Bourgeois)

Ese

Apellatsioonkaebus Üldkohtu (seitsmes koda) 10. oktoobri 2012. aasta otsuse peale kohtuasjas T-150/09: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd vs. nõukogu, millega Üldkohus jättis rahuldamata hagi, milles paluti osaliselt tühistada 26. jaanuari 2009. aasta määrus (EÜ) nr 91/2009, millega kehtestatakse lõplik dumpinguvastane tollimaks teatavate Hiina Rahvavabariigist pärit rauast või terasest kinnitusdetailide impordi suhtes (ELT L 29, lk 1)

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldatama.

2. Mõista Euroopa Liidu Nõukogu käesolevas kohtumenetluses kantud kohtukulud välja Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd-lt.

3. Jätta Euroopa Komisjoni ja European Industrial Fasteners Institute AISBL-i (EIFI) kohtukulud nende endi kanda.

(1) ELT C 71, 9.3.2013.
ET Euroopa Liidu Teataja C 112/10

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 27. veebruari 2014. aasta otsus (Augstākās tiesas Senāts‘i eelotsusetaotlus – Läti) – SIA Greencarrier Freight Services Latvia versus Valsts ieņēmumu dienests

(Kohtuasi C-571/12) (1)

((Eelotsusetaotlus - Ühenduse tolliseadustik - Artikli 70 lõige 1 ja artikkel 78 - Tollideklaratsioonid - Kauba osaline kontroll - Proovide ja näidiste võtmine - Vale kood - Pärast kauba vabastamist tulemuste laiendamine identsele kaubale, mis on hõlmatud varasemaste tollideklaratsioonidega - Tollivormistusjärgne kontroll - Võimatus taotleda kauba täiendavat kontrolli))

2014/C 112/11

Kohtumenetluse keel: läti

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Augstākās tiesas Senāts

Põhikohtuasja pooled

Hageja: SIA Greencarrier Freight Services Latvia

Kostja: Valsts ieņēmumu dienests

Ese

Eelotsusetaotlus – Augstākās tiesas Senāts – Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (EÜT L 302, lk 1; ELT eriväljaanne 02/04, lk 307), artikli 70 lõike 1 esimese lõigu ja artikli 78 lõike 2 tõlgendamine – Tollideklaratsioonidega hõlmatud kauba suhtes läbi viidud osalise kontrolli tulemuste laiendamine muude deklaratsioonidega hõlmatud identsele kaubale – Tolli sellise tava lubatavus – Tollivormistusjärgne kontroll – Kontrollide tulemuste laiendamine deklaratsioonidele, mida ei ole enam võimalik kontrollida

Resolutsioon

Nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92, millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, artikli 70 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kuna see säte on kohaldatav vaid „samas deklaratsioonis” nimetatud kauba suhtes, juhul kui toll on seda kaupa enne selle vabastamist kontrollinud, siis ei luba see säte tollil niisugusel juhul, nagu käsitletakse põhikohtuasjas, laiendada tollideklaratsioonis nimetatud kauba osalise kontrolli tulemusi varasemates deklaratsioonides nimetatud kaubale, mille seesama toll on juba vabastanud.

Nimetatud määruse artiklit 78 tuleb aga tõlgendada nii, et see lubab tollil laiendada tollideklaratsioonis nimetatud kaubast proovi võttes läbi viidud osalise kontrolli tulemusi sama tollideklarandi esitatud varasemates deklaratsioonides nimetatud kaubale, mille suhtes osalist kontrolli läbi ei viidud ega saagi enam viia, kuna kaup on vabastatud, juhul kui need kaubad on identsed, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

(1) ELT C 38, 9.2.2013.
1.

Kuna Itaalia Vabariik välistas 23. juuli 1991. aasta seaduse nr 223 erikoondamiste, koondatud töötajate liikuvuskavade, töötushüvitiste, ühenduse direktiivide rakendamise, töövahendusteenuste normide ja teiste tööturuga seonduvate sätete kohta (legge n. 223 — Norme in materia di cassa integrazione, mobilita’, trattamenti di disoccupazione, attuazione di direttive della Comunita’ europea, avviamento al lavoro ed altre disposizioni in materia di mercato del lavoro) artikli 4 lõikega 9 kategooria „dirigenti” nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiivi 98/59/EÜ kollektiivseid koondamisi käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta (EÜT L 225, lk 16; ELT eriväljaanne 05/03, lk 327) artiklis 2 sätestatud menetluse kohaldamisalast, siis on Itaalia Vabariik rikkunud selle direktiivi artikli 1 lõigetest 1 ja 2 tulenevaid kohustusi.
ET Euroopa Liidu Teataja C 93/9

Euroopa Kohtu (neljas koda) 13. veebruari 2014. aasta otsus (Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich’i eelotsusetaotlus — Austria) — menetlus, mille algatas Susanne Sokoll-Seebacher

(Kohtuasi C-367/12) (1)

(Asutamisvabadus - Rahvatervis - ELTL artikkel 49 - Apteegid - Elanikkonna nõuetekohane ravimitega varustamine - Tegevusluba - Apteekide territoriaalne jaotus - Peamiselt demograafilisel kriteeriumil põhinevate piiride kehtestamine - Apteekidevaheline minimaalne vahemaa)

2014/C 93/13

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich

Põhikohtuasja pool

Susanne Sokoll-Seebacher

Menetluses osales: Agnes Hemetsberger, Susanna Zehetneri õigusjärglane

Ese

Eelotsusetaotlus — Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich — ELTL artikli 49 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklite 16 ja 47 tõlgendamine — Liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt sõltub apteegi tegevusloa andmine turu vajaduste hindamisest mitme keerulise ja peaaegu ettenägematu kriteeriumi alusel

Resolutsioon

ELTL artiklit 49 ja eeskätt ühtsuse nõuet taotletava eesmärgi poole püüdlemisel, tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis kehtestavad uue apteegi asutamise vajaduse olemasolu kindlaks tegemise peamise kriteeriumina „nende isikute […], keda tuleks endiselt ravimitega varustada” range piirmäära, kui pädevatel siseriiklikel ametiasutustel ei ole võimalik teha sellest piirmäärast erandit kohalike eripäradega arvestamiseks.

(1) ELT C 331, 27.10.2012.
ET Euroopa Liidu Teataja C 93/13

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 6. veebruari 2014. aasta otsus (Tribunal Central Administrativo Norte eelotsusetaotlus — Portugal) — IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos versus Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende — Consultadoria Náutica, Lda

(Kohtuasi C-509/12) (1)

(Eelotsusetaotlus - ELTL artiklid 52 ja 56 - Teenuste osutamise vabadus - Väikelaevanduse litsentsi andmine - Litsentsi väljastamise riigis elamise nõue - Piirang mitteresidentidele - Mereohutuse säilitamine - Avalik kord)

2014/C 93/20

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Central Administrativo Norte

Põhikohtuasja pooled

Hageja: IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos

Kostjad: Navileme-Consultadoria Náutica, Lda, Nautizende — Consultadoria Náutica, Lda

Ese

Eelotsusetaotlus — Tribunal Central Administrativo Norte — Portugal — ELTL artiklite 18, 20, 45, 52 ja 62 tõlgendamine — Diskrimineerimine kodakondsuse alusel — Isikute vaba liikumine ja teenuste osutamise vabadus — Piirangud — Säte, millega on kehtestatud väikelaevajuhi loa saamiseks nõue elada konkreetse riigi territooriumil

Resolutsioon

ELTL artikleid 52 ja 56 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus liikmesriigi sellised õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja millega on kehtestatud selle riigi territooriumil elamise nõue Euroopa Liidu kodanikele, kes soovivad, et see liikmesriik väljastaks neile väikelaevajuhi tunnistuse.

(1) ELT C 32, 2.2.2013.
ET Euroopa Liidu Teataja C 93/6

Euroopa Kohtu (neljas koda) 30. jaanuari 2014. aasta otsus (Conseil d'État eelotsusetaotlus — Belgia) — Aboubacar Diakite versus Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

(Kohtuasi C-285/12) (1)

(Direktiiv 2004/83/EÜ - Pagulase staatuse või täiendava kaitse seisundi andmise miinimumnõuded - Täiendava kaitse nõuetele vastav isik - Artikli 15 punkt c - Tõsine ja individuaalne oht tsiviilisiku elule või isikupuutumatusele juhusliku vägivalla tõttu relvastatud kokkupõrke puhul - Mõiste „riigisisene relvastatud kokkupõrge” - Tõlgendamine rahvusvahelisest humanitaarõigusest sõltumatult - Hindamiskriteeriumid)

2014/C 93/09

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d'État

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Aboubacar Diakite

Vastustaja: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

Ese

Eelotsusetaotlus — Conseil d'État (Belgia) — Nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/83/EÜ miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus (ELT L 304, lk 12) artikli 15 punkti c tõlgendamine — Pagulasseisundi või täiendava kaitse seisundi andmisest keeldumine — Täiendava kaitse nõuetele vastav isik — Mõiste „riigisisene relvastatud kokkupõrge” — Konkreetne autonoomne tõlgendus või rahvusvahelise humanitaarõigusega kooskõlalise tõlgenduse lubatavus — Hindamiskriteeriumid

Resolutsioon

Nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/83/EÜ miinimumnõuete kohta, mida kolmandate riikide kodanikud ja kodakondsuseta isikud peavad täitma, et saada pagulase või muul põhjusel rahvusvahelist kaitset vajava isiku staatus, ja antava kaitse sisu kohta, artikli 15 punkti c tuleb tõlgendada nii, et riigisisese relvastatud kokkupõrke esinemist tuleb selle sätte kohaldamisel eeldada juhul, kui toimub kokkupõrge riigi regulaarvägede ja ühe või mitme relvastatud rühmituse vahel või kahe või rohkema sellise relvastatud rühmituse endi vahel, ilma et seda kokkupõrget peaks saama rahvusvahelise humanitaarõiguse tähenduses kvalifitseerida relvakonfliktiks, mis ei ole rahvusvaheline, ning ilma et asjaomasel territooriumil valitseva vägivalla taseme kindlakstegemisel tuleks eraldi hinnata relvastatud kokkupõrgete intensiivsust, osalevate relvajõudude organiseerituse taset või kokkupõrke kestust.

(1) ELT C 235, 4.8.2012.