ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Kolmas väide, et tehtud on ilmseid kaalutlusvigu, et hindamiskomitee on esitanud ebaselgeid ja tõendamata seisukohti, et muudetud on esialgses pakkumuse esitamise ettepanekus sisaldunud hankelepingu sõlmimise kriteeriumeid ja et pakkujaid ei teavitatud hiljem lisatud kriteeriumidest õigeaegselt.
2.

Teine väide, et määruse nr 1049/2001 (1) artiklis 4 ette nähtud erandite kohaldamisel tehti ilmne kaalutlusviga: — kuna komisjon leidis, et dokumentide, millele juurdepääsu taotleti, avaldamine takistaks auditite teostamist, olgugi et i) auditi ainus eesmärk on kontrollida, kas lepingu täitmise kulud on kohased ja et ii) taotletud dokumentides sisalduvad andmed on puhtalt faktilist laadi; — kuna komisjon leidis, et taotletud dokumentide avaldamine kahjustaks eraelu puutumatust ja isikupuutumatust, olgugi et hagejatel oli neid dokumente vaja selleks, et tõhusalt tugineda oma õigustele auditi menetluses, milles kõik pooled saavad esitada oma seisukohti.
2.

Teine väide, et — vaidlustatud akt kehtestab kas de jure või de facto asukohanõude eurodes arveldustoiminguid teha soovivatele kesksetele vastaspooltele, kelle päevane tehingumaht ületab teatava künnise. Vaidlustatud akt rikub ELTL artikleid 48, 56 ja/või 63, või vähemalt mõnda nimetatud artiklitest, kuna: a) euroalasse mittekuuluvates liikmesriikides, nagu näiteks Ühendkuningriigis, asuvad kesksed vastaspooled on kohustatud oma haldus- ja kontrollikeskused üle viima eurosüsteemi kuuluvatesse liikmesriikidesse. Samuti on nad sunnitud end uuesti asutama juriidiliste isikutena, keda tunnustab teise liikmesriigi sisene õigus; b) juhul kui niisugused kesksed vastaspooled ei vaheta oma asukohta nagu nõutud, keelatakse neile juurdepääs eurosüsteemi kuuluvate liikmesriikide finantsturgudele, nii et nad kas ei saa juurdepääsu samadel tingimustel, nagu saavad neis riikides asuvad kesksed vastaspooled, või nad ei saa üldse juurdepääsu; c) niisugused mitteresidendist kesksed vastaspooled ei ole õigustatud kasutama EKP või eurosüsteemi kuuluvate riikide keskpankade pakutavaid võimalusi kas samadel tingimustel või üldse mitte; d) selle tulemusel saab niisuguste kesksete vastaspoolte võime pakkuda klientidele Euroopa Liidus arveldusteenuseid eurodes olema kas piiratud või koguni täielikult keelatud.
—

komisjon järeldas valesti, et tagatise — oletades, et see on tuvastatud — olemasolu loob eelise Institut Français du Pétrole’ile, ning
ET Euroopa Liidu Teataja C 340/25

9. septembril 2011 esitatud hagi — Prantsusmaa versus komisjon

(Kohtuasi T-478/11)

2011/C 340/53

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Prantsuse Vabariik (esindajad: E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter ja J. Rossi)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja palub oma hagiavalduses Üldkohtul tühistada Euroopa Komisjoni 29. juuni 2011. aasta otsus K(2011) 4376 lõplik riigiabi nr NN 10/2010 kohta, mis puudutab interprofession nationale porcine (Prantsuse sealihatootjate assotsiatsioon, edaspidi „INAPORC”) tegevust, mida rahastatakse kohustuslikuks muudetud vabatahtlikest maksetest (edaspidi „maksed”), mille INAPORC on kehtestanud oma liikmetele, keda ta esindab. Komisjon leidis, et need maksed on meetmed, mis on osa siseturuga kokkusobivast riigiabist.

Oma hagi põhjendamiseks tugineb hageja ühele väitele, mille kohaselt kohaldas komisjon vääralt riigiabi mõistet ELTL artikli 107 lõike 1 mõttes, kuna asus seisukohale, et INAPORC-i tegevus, mida ta rahastas maksetest saadud tulust, oli riigi tegevus, mida rahastatakse riigi vahenditest.

Hageja väidab, et INAPORC-i tegevus, mida ta rahastas maksetest saadavast tulust, vastas Euroopa Kohtu 15. juuli 2004. aasta otsuses C-345/02: Pearle jt (EKL 2004, lk 7139) sätestatud nõuetele, et majandussektori ettevõtjaid esindava organisatsiooni nõutavaid kohustuslikke makseid ei peaks käsitlema riigi vahenditena, millega rahastatakse riigiga seotud tegevust, kuna

— INAPORC-i tegevuse on kindlaks määranud kutsealane organ, mis esindab asjaomases põllumajandussektoris tegutsevaid ettevõtjaid ja see ei ole riigi poliitika teostamise vahend;

— INAPORC-i tegevust rahastatakse sektoris tegutsevatelt ettevõtjatelt pärit rahalistest vahenditest;

— rahastamise korra ja maksete protsendi/suuruse määrab kindlaks INAPORC ning riik selles ei osale;
4.

Neljanda väitega palub hageja: — vähendada trahvi summat, kuna komisjon eksis rikkumise raskust hinnates ning rikkus põhitrahvi summa kindlaksmääramisel proportsionaalsuse põhimõtet: a) sellega, et ta ei võtnud arvesse asjaolu, et rikkumine hõlmas erineva pikkuse ja intensiivsusega erinevaid tavasid; b) sellega, et tegi hindamisvea, kui ta leidis, et rikkumisel oli tegelik negatiivne mõju konkurentsile ja asjaomase turu tarbijatele.
ET Euroopa Liidu Teataja C 340/31

26. septembril 2011 esitatud hagi — Prantsusmaa versus komisjon

(Kohtuasi T-511/11)

2011/C 340/62

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Prantsusmaa (esindajad: E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter ja J. Rossi)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi palub oma hagiavalduses Üldkohtul tühistada Euroopa Komisjoni 13. juuli 2011. aasta otsus K(2011) 4973 riigiabi kohta nr C 46/2003, mis puudutab Association nationale interprofessionnelle du bétail et des viandes’i (Prantsuse loomakasvatajate assotsiatsioon, edaspidi „Interbev”) kasuks tehtavaid makseid. Komisjon leidis, et kohustuslikuks muudetud vabatahtlikud maksed moodustavad siseturuga kokkusobiva riigiabi.

Oma hagi põhjendamiseks tugineb hageja kahele väitele, millest esimene on sisuliselt sama, mis esitati kohtuasjas T-478/11: Prantsusmaa vs. komisjon.

Teise väite kohaselt on komisjon rikkunud haldusmenetluses mõistliku tähtaja järgimise kohustust.
—

Tühistada komisjoni 20. juuli 2010. aasta otsus nr 2011/346/EL riigiabi C 33/09 (ex NN 57/09, CP 191/09) kohta, mida Portugal on andnud riigigarantiina ettevõtjale BPP. (1)
ET Euroopa Liidu Teataja C 331/27

16. septembril 2011 esitatud hagi — Missir Mamachi de Lusingano jt versus komisjon

(Kohtuasi T-494/11)

2011/C 331/53

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hagejad: Livio Missir Mamachi di Lusignano (Kerkhove-Avelgem, Belgia), Anne Jeanne Cécile Magdalena Maria Sintobin (Brüssel, Belgia), Stefano Missir Mamachi di Lusignano (Shangai, Hiina), Maria Letizia Missir Mamachi di Lusignano (Brüssel, Belgia), Alessandro Missir Mamachi di Lusignano pärijad (Rabat, Maroko) (esindajad: advokaadid F. Di Gianni, R. Antonimi ja G. Coppo)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— mõista komisjonilt välja hüvitis mittevaralise kahju eest, mida hagejad kandsid Alessandro Missir Mamachi di Lusignano ja tema elukaaslase Ariane Lagasse de Lochti mõrva tõttu;

— mõista komisjonilt välja tasandusintress ja vahepeal tekkinud viivis;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi esimese väitega paluvad hagejad mõista komisjonilt välja hüvitis mittevaralise kahju eest, mida nad kandsid ebaõiglaselt komisjoni ametniku Alessandro Missir Mamachi di Lusignano ja tema elukaaslase Ariane Lagasse de Lochti mõrva tõttu. Selles suhtes tuginevad hagejad liidu lepinguvälisele vastutusele, kuna komisjon jättis hooletusest veendumata, et mõrvatud ametniku ja tema perekonna kasutusse antud korteril on kohane ja tõhus turvavarustus, mis tagaks nende ohutuse. Oma nõuete põhjenduseks viitavad hagejad nõuetele, mida on käsitletud Avaliku Teenistuse Kohtu 12. mai 2011. aasta otsuses kohtuasjas F-50/09.

Teise võimalusena tuginevad hagejad juhtumi äärmiselt erakordsete tingimuste tõttu komisjoni vastutusele nõuetekohase käitumisega tekitatud kahju eest.
3.

Kolmas väide: otsus kontrolli teostamise kohta on õigusvastane, kuna see tugineb teabele, mis komisjon sai hagejate kaitseõigusi rikkudes. Kõnealune teave saadi 14. juuli 2011. aasta otsuse kontrolli teostamise kohta kohaldamisel läbi viidud väga laialdase uurimise („fishing expedition”) raames. Samuti koguti õigusvastaselt teavet 30. märtsi 2011. aasta otsuse kontrolli teostamise kohta täitmise käigus, kuna ka selle läbiotsimise aluseks olev otsus tugineb õigusvastaselt kogutud teabele ja ka see teave koguti õigusvastase otsuse kontrolli teostamise kohta kohaldamisel.
ET Euroopa Liidu Teataja C 355/24

4. oktoobril 2011 esitatud hagi — Maxima Grupė versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Bodegas Maximo (MAXIMA PREMIUM)

(Kohtuasi T-523/11)

2011/C 355/44

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Maxima Grupė, UAB (Vilnius, Leedu) (esindajad: advokaadid R. Žabolienė ja E. Saukalas)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Bodegas Maximo, SL (Oyón, Hispaania)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) neljanda apellatsioonikoja 2. augusti 2011. aasta otsus asjas R 1584/2010-4 ja

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Ühenduse kaubamärgi taotleja: hageja

Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk MAXIMA PREMIUM kaupadele klassides 3, 5, 16, 29, 30, 31, 32 ja 33 — ühenduse kaubamärgi taotlus nr 6981443

Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: teine menetluspool apellatsioonikojas

Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: sõnamärgi MAXIMO ühenduse kaubamärgi registreering nr 6642284 kaupadele klassis 33

Vastulausete osakonna otsus: rahuldada vastulause kõigi vaidlusaluste kaupade osas

Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata

Väited: Nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine, kuna apellatsioonikoda leidis, et esineb segiajamise tõenäosus, võtmata arvesse kõiki käesoleva asja asjakohaseid aspekte, sealhulgas sõna MAXIMO/MAXIMA loomupäraselt madalat eristusvõimet, tähiste sarnasust ja asjaolu, et asjaomane avalikkus on väga tähelepanelik ja hästi informeeritud.
1.

Esimene väide, et rikutud on ELTL artiklit 107 koosmõjus määruse 1998/2006 artiklitega 1 ja 2, kuna kinnitati vääralt eelise olemasolu või pelgalt väideti selle olemasolu. Komisjoni väide, et meetmele kohaldatakse määrust 1998/2006, ei pea sisuliselt paika. Laenuprogrammi adressaadid ei saanud eelist ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, mistõttu laenuprogrammi ei saa juba seetõttu tema kohaldamise peamistel juhtudel riigiabiks lugeda. — Komisjon ei oleks tohtinud järeldada eelise olemasolu pelgalt asjaolust, et laenu andis spetsiaalne krediidiasutus. Laenude puhul on eelkõige olulised laenutingimused. Hindamaks, kas tegemist on eelisega, on määrava tähtsusega nõutav laenuintress, laenu tagatis ning laenu saanud ettevõtja olukord tervikuna. Tuleb välja selgitada, kas erainvestor oleks andnud samasugust laenu kokkulepitud laenuintressiga ja olemasolevate tagatistega. — Komisjoni senises praktikas täpsustati neid indikaatoreid allutatud laenude puhul nn Brandenburgi meetodi abi komisjoni viitemäärade teatise alusel selliselt, et tegemist ei ole riigiabiga ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses. Komisjon loobub ühttäkki sellest praktikast ja lähtub ainuüksi laenu andvast krediidiasutusest. See on aga täiesti kõlbmatu indikaator, sest ka spetsiaalsed krediidiasutused võivad tegutseda turutingimustel.
ET Euroopa Liidu Teataja C 355/22

27. septembril 2011 esitatud hagi — Delphi Technologies versus Siseturu Ühtlustamise Amet (INNOVATION FOR THE REAL WORLD)

(Kohtuasi T-515/11)

2011/C 355/40

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Delphi Technologies, Inc. (Wilmington, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: advokaadid C. Albrecht ja J. Heumann)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Nõuded

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 23. juuni 2011. aasta otsus asjas R 1967/2010-2;

— mõista kohtukuud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk INNOVATION FOR THE REAL WORLD kaupadele klassides 7, 9, 10 ja 12 — Ühenduse kaubamärgitaotlus nr 7072705.

Kontrollija otsus: Lükata taotlus täielikult tagasi.

Apellatsioonikoja otsus: Jätta kaebus rahuldamata.

Väited: Nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b rikkumine, kuna apellatsioonikoda: (i) mõistis vääralt artikli 7 lõike 1 punktis b sätestatud argumenteerimiskohustust ja tõendamiskoormist; (ii) eksis Euroopa Kohtu asjakohase kohtupraktika kohaldamisel hüüdlausete eristusvõime ja taotletava kaubamärgi võimaliku tähenduse hindamisel; (iii) jättis tähelepanuta kaubamärgi ulatusliku kasutamise ja maine, mis on oluline sellest seisukohast, kuidas asjaomased tarbijad hüüdlauset tajuvad. Nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b ja haldusmenetluse üldpõhimõtete rikkumine, kuna apellatsioonikoda ei võtnud arvesse, et samasuguseid ja sarnaseid hüüdlauseid, mis sisaldavad sõna INNOVATION, on EL-is eelkõige ühtlustamisameti poolt juba registreeritud.
2.

Teise väite kohaselt ja teise võimalusena on tehtud ilmne hindamisviga, kuna asjaolu, et hageja on Damaskuse tööstuskoja president ning äriühingu Zouheir Ghreiwati liige, ei võimalda talle süüks panna Süüria režiimi mistahes majanduslikku toetamist.
—

on hindamiskomitee teinud ilmseid hindamisvigu, esitanud ebaselgeid ja põhjendamatuid märkusi, pakkumiskutses sisalduvatesse pakkumismenetluse tingimustesse on tehtud muudatus a posteriori, pakkujatele ei ole õigeaegselt tutvustatud uusi tingimusi ning omavahel on segatud valikukriteerium ja lepingu sõlmimise kriteerium.
ET Euroopa Liidu Teataja C 355/21

26. septembril 2011 esitatud hagi — Aldi versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Dialcos (dialdi)

(Kohtuasi T-505/11)

2011/C 355/38

Hagiavalduse keel: saksa

Pooled

Hageja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Saksamaa) (esindajad: advokaadid N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks ja C. Fürsen)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Dialcos SpA (Due Carrare, Itaalia)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 5. juuli 2011. aasta otsus (asi R 1097/2010-2):

— mõista kohtukulud välja Siseturu Ühtlustamise Ametilt.

Väited ja peamised argumendid

Ühenduse kaubamärgi taotleja: Dialcos SpA

Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnalist elementi „dialdi” sisaldav kujutismärk kaupadele klassides 29 ja 30.

Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: hageja.

Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: sõnamärk „ALDI” kaupadele ja teenustele klassides 3, 4, 7, 9, 16, 24, 25, 29, 30, 31, 32, 33, 34 ja 36.

Vastulausete osakonna otsus: lükata vastulause tagasi.

Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata.

Väited: määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine, kuna vastandatud kaubamärkide puhul esineb segiajamise tõenäosus.
1.

Esimene väide, et on rikutud olulisi menetlusnorme, jaguneb kaheks osaks, mis põhinevad: — esiteks põhjenduse puudumisel ja ebapiisavusel, kuna neljast asjaomasest lepingust kahe puhul ei nimeta komisjon põhjendusi ja tõendeid, mille tõttu ta leiab, et abikõlblikke kulusid on vaja korrigeerida; — teiseks kaitseõiguste rikkumisel, kuna komisjon on vastu sellele, et Technion — Israel Institute of Technology saaks tutvuda dokumentidega, millel vaidlustatud otsus rajaneb, ning nende suhtes oma seisukoha esitada.
3.

Kolmas väide: õiguspärasest tegevusest tulenev komisjoni lepinguväline vastutus, kuna rikutud on põhimõtet „égalité devant les charges publiques” (võrdsus avalik-õiguslike kohustuse ees). Määrusega (EÜ) nr 1468/2006 muudetud rasvasisalduse negatiivse korrigeerimise tagajärjel hagejatele tekkinud ning tulevikus tekkiv kahju on tegelik ja aktuaalne ning see kahjustab hagejaid kui ettevõtjate erikategooriat ebaproportsionaalselt sama sektori teiste ettevõtjatega võrreldes. Pealegi ületab see kahju selle majandusriski piire, mis on seotud asjaomases sektoris tegutsemisega, ilma et kahju põhjustanud muutmismäärust õigustaks üldine majanduslik huvi. Seetõttu peab Euroopa Liit või vähemasti komisjon selle kahju heastama või vähemasti õiglaselt kompenseerima.
1.

Esimene väide, et niivõrd kui nõukogu rakendusmäärus nr 687/2011 (1) puudutab hagejat, on see vastuolus korrakohase õigusemõistmise ja menetlusökonoomiaga, kuna Euroopa Kohtus on veel läbivaatamisel apellatsioonkaebus Üldkohtu 9. septembri 2010. aasta otsuse peale ning kuna Madalmaade välisministri 18. aprilli 2011. aasta otsuses leitakse, et Sanctieregeling Terrorisme 2007-II (määrus karistuste kohta terrorismi valdkonnas) on kohaldatav hageja suhtes.
—

tunnistada vastavalt ELTL artiklitele 263 ja 264, et Euroopa Komisjoni 13. juuli 2011. aasta otsus riigiabi asjas SA.29064 (2011/C ex 2011/NN) — Iirimaa — Lennutransport — Erandid lennureisijatasust, milles leitakse, et erandid Iirimaal ümberistuvatele ja transiitreisijatele kehtestatud maksudest ei kujuta endast riigiabi, on osaliselt tühine;
ET Euroopa Liidu Teataja C 6/17

12. oktoobril 2011 esitatud hagi — Spectrum Brands (UK) versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Philips (STEAM GLIDE)

(Kohtuasi T-544/11)

2012/C 6/33

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Spectrum Brands (UK) Ltd (Manchester, Ühendkuningriik) (esindaja: barrister S. Malynicz)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Koninklijke Philips Electronics NV (Eindhoven, Madalamaad)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 14. juuli 2011. aasta otsus (asi R 1289/2010-1); ja

— mõista hageja kohtukulud välja kostjalt ja teiselt menetluspoolelt apellatsioonikojas, kes ühtlasi kannavad ise enda kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Kehtetuks tunnistamise taotluse esemeks olev registreeritud ühenduse kaubamärk: sõnamärk „STEAM GLIDE” kaupadele klassis 9 — Ühenduse kaubamärk nr 5167382.

Ühenduse kaubamärgi omanik: hageja.

Ühenduse kaubamärgi kehtetuks tunnistamist taotlev pool: teine menetluspool apellatsioonikojas.

Kehtetuks tunnistamise taotluse põhjendus: teine menetluspool apellatsioonikojas esitas kehtetuks tunnistamise taotluse vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 207/2009 artikli 52 lõike 1 punktile a koostoimes artikli 7 lõike 1 punktides a, b ja c sätestatud absoluutsete keeldumispõhjustega.

Tühistamisosakonna otsus: jätta kehtetuks tunnistamise taotlus rahuldamata.

Apellatsioonikoja otsus: tühistada vaidlustatud otsus ja tunnistada ühenduse kaubamärk kehtetuks.

Väited: määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti c rikkumine selles, et apellatsioonikoda eksis seoses kaubamärgi tähenduse ja süntaksiga ning kaubamärgi osadega ja samuti selle sobivusega või muul moel vahetu ja otsese kirjeldava sõnastusega kõnealuste kaupade suhtes. Lisaks ei arvestanud apellatsioonikoda kaubamärgimääruse artikli 7 lõike 1 punkti c aluseks olevat üldist huvi. Hageja väidab, et apellatsioonikoda rikkus määruse nr 207/2009 artikli 7 lõike 1 punkti b, kuna ta ei arvestanud kaubamärgi peamist funktsiooni ja keskmise tarbija tajumisvõimet, ta ei käsitlenud artikli 7 lõike 1 punkti b eraldiseisvana artikli 7 lõike 1 punktist c, ta ei arvestanud artikli 7 lõike 1 punkti b aluseks olevat üldist huvi ja ta ei analüüsinud kaubamärki tervikuna.
—

vaidlusaluste meetmete kohaldamine hageja suhtes on põhjendamatu ning kostja ei ole näidanud, et kõigi vahendite külmutamine ja reisikeeld on kõige vähem koormavam meede mistahes seadusliku eesmärgi tagamiseks, ega ka seda, et hagejale ja tema perekonnale tekitatud kahju on põhjendatud ja proportsionaalne.
2.

Teine väide, mille kohaselt tõlgendas vääralt õiguslikku alust ja oma õigust nõutavat summat sisse nõuda, rikkudes sellega finantsmääruse rakenduseeskirjade (1) artiklit 79, kuna ei võtnud arvesse hageja ekspertide poolt tööajatabelites sisalduvat kinnitust ja hageja poolt tehtud ja nõuetekohaselt kinnitatud töö mahtu, seda enam et tehtud töö kohta ei tehtud ühtegi märkust in tempore non suspecto.
1.

Esiteks, määrus (EÜ) nr 1225/2009 ja järelikult ka määrus (EÜ) nr 91/2009 on õigusvastased, sest need on vastuolus WTO dumpinguvastase lepingu artikli 6 punktiga 10 ja artikli 9 punktiga 2, kuna see paneb riiklikul tasemel maksu tasumise kohustuse tootjatele, kes asuvad riikides, kus puudub turumajandus, ja kes ei tõenda, et nad täidavad määruse nr 1225/2009 artikli 9 lõikes 5 sätestatud tingimusi.
—

rikutud on hea halduse põhimõtet ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 41. Samaaegselt, või teise võimalusena, asjaolu, et komisjon pani toime ilmselge hindamisvea, kui ta leidis, et eksport Hiinast Ühendriikidesse ei ole võrreldavad liidu tootmisharu poolt Euroopa Liidus toodetud toodetega ning leidis ekslikult, et Hiina ekspordihinnad Ühendriikidesse, mis on väiksemad kui liidu tootmisharu poolt Euroopa Liidus toodetud toodetel, ei too tõenäoliselt kaasa dumpingu ja kahju kordumist.
ET Euroopa Liidu Teataja C 362/20

10. oktoobril 2011 esitatud hagi — Hultafors Group versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Società Italiana Calzature (Snickers)

(Kohtuasi T-537/11)

2011/C 362/30

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Hultafors Group AB (Bollebygd, Rootsi) (esindajad: A. Rasmussen ja T. Swanstrøm)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Società Italiana Calzature SpA (Milano, Itaalia)

Nõuded

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) neljanda apellatsioonikoja 9. augusti 2011. aasta otsus asjas R 2519/2010-4 ja

— jätta kostja kohtukulud tema enda kanda ning mõista temalt välja kolmanda isiku kohtukulud, sh apellatsioonikoja menetluses ja vastulausemenetluses tekkinud kulud.

Väited ja peamised argumendid

Ühenduse kaubamärgi taotleja: hageja.

Asjaomane ühenduse kaubamärk: mustvalge kujutismärk „Snickers” kaupadele klassides 8, 9 ja 25 — ühenduse kaubamärgi taotlus nr 3740719.

Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: teine menetluspool apellatsioonikojas.

Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: sõnamärgi KICKERS Itaalia registreering nr 348149 kaupadele klassides 3, 14, 16, 18, 24, 25, 28, 32 ja 33.

Vastulausete osakonna otsus: rahuldada vastulause kõigi asjaomaste kaupade osas.

Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata.

Väited: nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine, kuna apellatsioonikoda eeldas ebaõigelt, et on tõenäoline, et taotletav kaubamärk ja sellele vastandatud kaubamärk aetakse omavahel segi.