ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 49/16

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal du travail de Bruxelles (Belgia) 30. novembril 2011 — Patricia Dumont de Chassart versus Onafts — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés

(Kohtuasi C-619/11)

2012/C 49/27

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal du travail de Bruxelles

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Patricia Dumont de Chassart

Vastustaja: Onafts — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes (1) artikli 79 lõige 1 rikub võrdse kohtlemise üldpõhimõtet ja diskrimineerimiskeelu üldpõhimõtet, mis on muu hulgas sätestatud Roomas 4. novembril 1950 allkirjastatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artiklis 14, koostoimes Euroopa Ühenduse asutamislepingu konsolideeritud versiooni asjakohaste artiklitega 17, 39 ja/või 43, kui seda sätet tõlgendada nii, et see loeb 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes artiklis 72 ette nähtud kindlustus-, töötamis- või füüsilisest isikust ettevõtjana tegutsemise perioodide arvessevõtmist reguleerivate normide puhul õigustatud isikuks vaid surnud lapsevanema, mistõttu 19. detsembri 1939. aasta töötajate peretoetusi käsitlevate konsolideeritud seaduste artikli 56bis lõige 1 välistab võimaluse, et üleelanud lapsevanemal — vaatamata kodakondsusele, kui ta on liikmesriigi kodanik või kui ta jääb 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes isikulisse kohaldamisalasse, kes on 19. detsembri 1939. aasta töötajate peretoetusi käsitlevate konsolideeritud seaduste artikli 56bis lõikes 1 viidatud kaheteistkümne kuu jooksul töötanud teises liidu liikmesriigis — oleks lubatud tõendada, et ta vastab tingimusele, mille kohaselt oleks tal 19. detsembri 1939. aasta töötajate peretoetusi käsitlevate konsolideeritud seaduste artikli 51 lõike 3 punkti 1 tähenduses õigustatud isikuna olnud kaheteistkümne surmale eelnenud kuu jooksul õigus saada kindlaksmääratud toetust kuue kuu jooksul, samas kui niisugune tõend on lubatud esitada sellel üleelanud lapsevanemal, kes on kas Belgia kodanik või mõne teise Euroopa Liidu liikmesriigi kodanik ja kes on 19. detsembri 1939. aasta töötajate peretoetusi käsitlevate konsolideeritud seaduste artikli 56bis lõike 1 tähenduses töötanud vaid Belgias, kuna sel juhul ei ole ta kunagi Belgia territooriumilt lahkunud?

(1) EÜT L 149, lk 2; ELT eriväljaanne 05/01, lk 35.
1.

Kuidas tuleb nõukogu määruse (EÜ) nr 1698/2005 artikli 22 lõike 1 punkti a (1) („asuvad esimest korda tegutsema põllumajandusettevõtte juhina”) ja komisjoni määruse (EÜ) nr 1974/2006 artikli 13 lõikeid 4 ja 6 (2) tõlgendada olukorras, kus põllumajandustegevus on osa äriühingu vormis tegutsemisest? Kas hinnates seda, kas isik on asunud esimest kord tegutsema põllumajandusettevõtte juhina, on varasemale tegevusele hinnangut andes otsustavat tähtsust sellel, et isikul on osalusest tulenev kontroll äriühingus, sellel, kui suurt tulu ta põllumajandusettevõttest saab, või sellel, kas tema tegevus äriühingus on eristatav funktsionaalselt ja majanduslikult iseseisva tootmisüksusena? Või tuleb põllumajandusettevõtte juhina tegutsemist hinnata tervikuna, võttes lisaks eespool nimetatud asjaoludele arvesse ka isiku positsiooni äriühingus ning seda, kas ta tegelikult kannab ettevõtlusega kaasnevat riski?
ET Euroopa Liidu Teataja C 73/18

22. detsembril 2011 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Küprose Vabariik

(Kohtuasi C-662/11)

2012/C 73/33

Kohtumenetluse keel: kreeka

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: E. Montaguti ja G. Zavvos)

Kostja: Küprose Vabariik

Hageja nõuded

Hageja palub Euroopa Kohtul:

— tuvastada, et kuna Küprose Vabariik ei võtnud 1. maiks 2009 vastu vajalikke õigus- ja haldusnorme, et täita Küprose Vabariigi ühinemisakti artiklit 24 koostoimes selle akti VII lisaga seoses EL/EMP kodanike poolsele lisaeluaseme omandamisele seatud piirangute kõrvaldamisega kõnealuse riigi normidest, ja igal juhul ei ole komisjoni neist sätetest teavitanud, siis on Küprose Vabariik rikkunud ühinemisaktist tulenevaid kohustusi;

— mõista kohtukulud välja Küprose Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon väidab, et vastavalt akti Küprose Vabariigi Euroopa Liiduga ühinemise kohta artiklile 24 koostoimes selle akti VII lisaga, pidid Küprose ametivõimud jõustama hiljemalt 1. maiks 2009 vajalikud õigus- ja haldusnormid, et kõrvaldada siseriiklikest normidest EL/EMP kodanike poolsele lisaeluaseme omandamisele seatud piirangud. Need piirangud kujutavad endast Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 63 tagatud kapitali vaba liikumise otsest rikkumist.

Küprose valitsus edastas seaduseelnõu jõusolevate piirangute muutmise kohta ja märkis, et see on esitatud valitsusele heakskiidu saamiseks, kusjuures eesmärgiks on selle võimalikult kiire läbivaatamine ja parlamenti hääletusele saatmine.

Komisjon toonitab, et aluslepinguga tagatud põhivabaduse rikkumise liikmesriigi normides saab kõrvaldada üksnes samaväärse õigusjõuga norme vastu võttes. Pealegi ei saa tõika, et Küprose vastuskirjale on lisatud pelk seaduseelnõu, millel puudub vähimgi õigusjõud, võrdsustada siduva aktiga, mis kõrvaldab EL/EMP kodanike poolse lisaeluaseme omandamise suhtes kehtivad piirangud.

Komisjon väidab, et kuna Küprose Vabariik ei võtnud vastu vajalikke õigus- ja haldusnorme, et kõrvaldada oma siseriiklikest normidest EL/EMP kodanike poolsele lisaeluaseme omandamisele seatud piiranguid, ja igal juhul ei ole neist sätetest komisjoni teavitanud, siis on Küprose Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad talle akti Küprose Vabariigi ühinemistingimuste kohta artiklist 24 koostoimes selle akti VII lisaga, mis käsitleb Küprost puudutavaid üleminekusätteid.
1.

Kas kohtumenetluses, mille ese on liikmesriigi loobumine varjupaigataotluse läbivaatamise vastutusest ja varjupaigataotleja väljasaatmise määramine liikmesriiki, mis selle liikmesriigi hinnangul, kus varjupaigataotlus esitati (palve esitajaks olev liikmesriik), on taotluse läbivaatamise eest vastutav liikmesriik, saab varjupaigataotleja tugineda väitele, et üleandmine ei toimunud nõukogu 18. veebruari 2003. aasta määruse (EÜ) nr 343/2003 (1) artikli 19 lõikes 4 ette nähtud kuue kuu jooksul ja seetõttu on vastutus üle läinud palve esitajaks olevale liikmesriigile?
1.

[Käesolev] eelotsusetaotlus puudutab nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (edaspidi „määrus nr 44/2001”) artiklit 28 (edaspidi „artikkel 28”) ja menetluskorda, mida liikmesriigi kohtul (edaspidi „liikmesriigi A” kohtud) tuleb rakendada, kui artikli 28 alusel vaidlustatakse asja läbivaatamise ja menetluses otsuse tegemise allumine sellele kohtule (edaspidi „kolmas menetlus”) juhul, kui: a) liikmesriigi A kohtutes on kõigepealt algatatud menetlus (edaspidi „esimene menetlus”), mis võib olla seotud menetlusega (edaspidi „teine menetlus”), mis on algatatud teise liikmeriigi (edaspidi „liikmesriik B”) kohtutes; ja b) liikmesriigi A kohtutes on algatatud menetlus (edaspidi „kolmas menetlus”), mis võib olla seotud nimetatud teise menetlusega; ja c) liikmesriigi A kohtutes on nõukogu määruse (EÜ) nr 44/2001 artikli 28 alusel vaidlustatud menetluse läbiviimise ja selles otsuse tegemise allumine liikmesriigi A kohtutele põhjendusel, et teine menetlus (liikmesriigi B kohtutes) ja kolmas menetlus (liikmesriigi A kohtutes) on seotud menetlused artikli 28 tähenduses.
1.

Kas direktiivi 2007/64/EÜ (1) artikli 52 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et see on kohaldatav ka lepingulisele suhtele mobiilsideoperaatori kui makse saaja ja tema eraklientide (tarbijad) kui makse tegijate vahel?
ET Euroopa Liidu Teataja C 73/15

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Hoge Raad der Nederlanden (Madalmaad) 5. detsembril 2011 — Staatssecretaris van Financiën versus Pactor Vastgoed BV

(Kohtuasi C-622/11)

2012/C 73/27

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Staatssecretaris van Financiën

Vastustaja: Pactor Vastgoed BV

Eelotsuse küsimus

Kas kuuenda direktiivi (1) kohaselt on võimalik, et kui esialgset sisendkäibemaksu mahaarvamist korrigeeritakse selle direktiivi artikli 20 tähenduses nii, et mahaarvatud sisendkäibemaks tagastatakse täies ulatuses või osaliselt, nõutakse see summa sisse mõnelt teiselt isikult kui maksukohustuslaselt, kes esialgselt sisendkäibemaksu maha arvas, nimelt — nagu see on ette nähtud käibemaksuseaduse artiklis 12a — isikult, kellele see maksukohustuslane asja võõrandas?

(1) Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuues direktiiv 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23).
ET Euroopa Liidu Teataja C 65/3

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud High Court of Justice (Chancery Division) (Ühendkuningriik) 28. novembril 2011 — ITV Broadcasting Limited jt versus TV Catch Up Limited

(Kohtuasi C-607/11)

2012/C 65/06

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

High Court of Justice (Chancery Division)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: ITV Broadcasting Limited jt

Vastustaja: TV Catch Up Limited

Eelotsuse küsimused

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiiv 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas („infoühiskonna direktiiv”) (1):

1. Kas vastavalt osutatud direktiivi artikli 3 lõikele 1 on õigus lubada või keelata „oma teoste edastamist üldsusele kaabel- või kaablita sidevahendite kaudu” kohaldatav olukorras, kus: i) autorid lubavad kasutada oma teoseid maapealses tasuta leviga ringhäälingus, mis on mõeldud vastuvõtmiseks kogu liikmesriigi territooriumil või ühes geograafilises piirkonnas liikmesriigis; ii) kolmas isik (s.o muu kui algne ringhäälinguorganisatsioon) osutab teenust, mille kaudu eraisikust abonendid, kes võivad oma kodus televiisoriga vastu võtta telesaateid konkreetsel ringhäälingu levialal, saavad kolmanda isiku serverisse sisse logida ja telesaate sisu interneti voogedastuse kaudu kätte saada?

Kas vastus eelmisele küsimusele on sama, kui:

a) kolmanda isiku server lubab igale abonendile vaid otsese (one-to-one) ühenduse, nii et iga eraisikust abonent loob oma internetiühenduse serveriga ja kõik serverilt internetti saadetud andmepaketid on adresseeritud üksnes ühele eraisikust abonendile?

b) kolmanda isiku teenust rahastatakse reklaamist, mida esitatakse pre-roll (st pärast seda, kui abonent on sisse loginud, kuid enne, kui ta hakkab vastu võtma edastuse sisu) või in-skin (st vaadates tarkvara, mis näitab vaatamiseks kasutatavas abonendi seadmes vastuvõetud programmi, kuid väljaspool telesaate pilti), ent telesaate originaalreklaamid esitatakse abonendile hetkel, mil ringhäälinguorganisatsioon need programmi lisab?

c) osalev organisatsioon: i) pakub algse ringhäälinguorganisatsiooni teenusele alternatiivset teenust ja konkureerib seega otseselt algse ringhäälinguorganisatsiooniga vaatajate pärast või ii) konkureerib otseselt algse ringhäälinguorganisatsiooniga reklaamitulu pärast?

(1) EÜT L 167, lk 10; ELT eriväljaanne 17/01, lk 230.
ET Euroopa Liidu Teataja C 65/5

Euroopa Liidu Nõukogu 12. detsembril 2011 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (seitsmes koda) 27. septembri 2011. aasta otsuse peale kohtuasjas T-199/04: Gul Ahmed versus Euroopa Liidu Nõukogu, keda toetab Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-638/11 P)

2012/C 65/10

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Euroopa Liidu Nõukogu (esindajad: J.-P. Hix ja rechtsanwalt G. Berrisch)

Teised menetlusosalised: Gul Ahmed Textile Mills Ltd, Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

— Tühistada vaidlustatud kohtuotsus (Üldkohtu 27. septembri 2011. aasta otsus kohtuasjas T-199/04), kuna Üldkohus (i) tühistas määruse (EÜ) nr 397/2004 (1), millega kehtestatakse Pakistanist pärit puuvillase voodipesu impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks („vaidlustatud määrus”) ja (ii) mõistis hageja kohtukulud välja nõukogult ja jättis nõukogu kohtukulud tema enda kanda);

— jätta hageja viienda väite kolmas osa rahuldamata;

— saata asi tagasi Üldkohtule hagi ülejäänud osas otsuse tegemiseks;

— mõista hagejalt välja apellatsioonkaebuse esitamisega seonduvad kulud;

— otsustada Üldkohtu menetlusega seonduvate kulude kandmine edaspidi.

Väited ja peamised argumendid

Nõukogu väidab, et Üldkohus on eksinud oma järelduses, et Pakistanist pärit voodipesule varasema dumpinguvastase tollimaksu keelustamine ja üldiste tariifsete soodustuste kava rakendamine Pakistani suhtes 2002. aasta algusest kujutas endast „muid tegureid” algmääruse artikli 3 lõike 7 mõttes. Järelikult eksis Üldkohus oma järelduses, et käesolevas kohtuasjas on institutsioonid rikkunud algmääruse artikli 3 lõiget 7 seetõttu, et ei eristanud ja eraldanud väidetavalt kahjustavat mõju nendest teguritest.

(1) Nõukogu 2. märtsi 2004. aasta määrus (EÜ) nr 397/2004, millega kehtestatakse Pakistanist pärit puuvillase voodipesu impordi suhtes lõplik dumpinguvastane tollimaks (ELT L 66, lk 1; ELT eriväljaanne 11/50, lk 26).
ET Euroopa Liidu Teataja C 65/7

Seven for all mankind LLC 20. detsembril 2011 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kuues koda) 6. oktoobri 2011. aasta otsuse peale kohtuasjas T-176/10: Seven SpA versus Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

(Kohtuasi C-655/11 P)

2012/C 65/14

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Seven for all mankind LLC (esindaja: avocat A. Gautier-Sauvagnac)

Teine menetlusosaline: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Apellandi nõuded

Apellant palub Euroopa Kohtul:

— tühistada Üldkohtu 6. oktoobri 2011. aasta otsus (kohtuasi T-176/10), mis tehti teatavaks 7. oktoobril 2011;

— jätta jõusse Siseturu Ühtlustamise Ameti teise apellatsioonikoja 28. jaanuari 2010. aasta otsus (asi R 1514/2008-2), mis tehti teatavaks 15. veebruaril 2010;

— mõista Seven for all mankind LLC kohtukulud ja Siseturu Ühtlustamise Ameti menetluse kulud välja Seven SpA-lt ning jätta viimase kohtukulud tema enda kanda.

Väited ja peamised argumendid

Apellant väidab, et vaidlustatud kohtuotsus tuleb tühistada järgmistel põhjustel:

— esiteks rikkus Üldkohus sõna SEVEN eristusvõime hindamisel menetlusnormi, mis mõjutas apellandi huve;
—

tühistada Üldkohtu (viies koda) 29. septembri 2011. aasta otsus, millest komisjonile teatati 30. septembril 2011, kohtuasjas T-442/07: Ryanair Ltd vs. Euroopa Komisjon, kuivõrd selle otsusega tuvastati, et Euroopa Ühenduste Komisjon rikkus talle EÜ asutamislepingust tulenevaid kohustusi, jättes vastu võtmata otsuse 100 Alitalia töötaja üleviimise kohta, mille üle kaevati kirjas;
5.

Kui vastus 4. küsimusele on eitav, siis kas niisugustest kokkulepetest, nagu on tegemist käesolevas asjas, tulenevad maksualased tagajärjed on maksusoodustus, mille andmine on vastuolus kuuenda direktiivi (1) eesmärgiga kohtuotsuse C-255/02: Halifax Plc jt vs. Commissioners of Customs and Excise punktide 74-86 tähenduses?
1.

Kas sool põhinev erinev kohtlemine töövõimetushüvitise skeemi alusel on tingimata ja objektiivselt seotud erinevusega pensionieas nii, et see kuulub direktiivi 79/7 (1) artikli 7 lõike 1 punktis a sätestatud erandi kohaldamisalasse asjaoludel, kui hüvitise taotleja: a) on naine; b) haigestub enne pensioniikka (milleks on naiste puhul 60 eluaastat) jõudmist; c) saab tööandjalt seadusjärgset haigushüvitist (SSP) 28 nädalat, mille vältel ta jõuab pensioniikka; d) pensioniikka jõudmisel esitab taotluse lühiajalise töövõimetushüvitise saamiseks; e) on tasunud nõuetekohased osamaksed lühiajalise töövõimetushüvitise saamiseks; f) saab lühiajalise töövõimetushüvitise taotlusele eitava vastuse, kuna seaduse mõttes algas tema „töövõimetuse periood” pärast seda, kui ta jõudis pensioniikka (kuna seadus näeb ette, et perioodi, mille vältel on õigus saada SSP-d, ei võeta töövõimetusperioodina arvesse), kuid, kui meessoost hüvitise taotleja, kes haigestub vahetult enne 60. eluaasta täitumist, saab oma tööandjalt SSP-d 28 nädalat ja esitab taotluse lühiajalise töövõimetushüvitise saamiseks 60. eluaastal, põhimõtteliselt kvalifitseerub töövõimetushüvitise saajana, kuna tema töövõimetusperiood algas enne pensioniikka jõudmist, olgugi et pärast 60-aastaseks saamist?
ET Euroopa Liidu Teataja C 65/6

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Ühendkuningriik) 19. detsembril 2011 — MA, BT, DA versus Secretary of State for the Home Department

(Kohtuasi C-648/11)

2012/C 65/12

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: MA, BT, DA

Vastustaja: Secretary of State for the Home Department

Menetlusse astuja: Aire Centre

Eelotsuse küsimus

Kui varjupaigataotleja, kes on saatjata alaealine, kelle pereliikmeid ei viibi õiguspäraselt üheski liikmesriigis, on taotlenud rohkem kui ühes riigis varjupaika, siis milline riik on määruse (EÜ) nr 343/2003, millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku esitatud varjupaigataotluse läbivaatamise eest (ELT L 50, 25.2.2003, lk 1; ELT eriväljaanne 19/06, lk 109) artikli 6 teise lõigu järgi vastutav varjupaigataotluse läbivaatamise eest?
ET Euroopa Liidu Teataja C 65/3

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Ühendkuningriik) 28. novembril 2011 — Grattan plc versus The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

(Kohtuasi C-606/11)

2012/C 65/05

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Grattan plc

Vastustaja: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Eelotsuse küsimused

Kui Euroopa Kohus leiab, et kohtuasjas C-591/10: Littlewoods Retail Ltd vs. Her Majesty’s Revenue and Customs esitatud esimesele küsimusele antud vastus on eitav, siis:

1. kas liidu õigusest tulenev tõhususe põhimõte ja/või võrdväärsuse põhimõte nõuavad, et õiguskaitsevahendina, mis on ette nähtud juhul, kui käibemaksu on enam tasutud liidu õigusega vastuolus, kasutatakse sama õiguskaitsevahendit üheaegselt nii enammakstud põhisumma tagastamise kui ka enammakstud summa ja/või intressi kasutusväärtuse osas?

2. Kas juhul, kui siseriiklikus õiguses on ette nähtud muid õiguskaitsevahendeid, on tõhususe põhimõtte ja/või võrdväärsuse põhimõttega vastuolus, kui neid õiguskaitsevahendeid ei ole sätestatud õigusnormides, mis reguleerivad põhisumma tagasimaksmise nõuete esitamist ja nende nõuete kohta tehtud haldusotsuste edasikaebamist?
1.

Kas ELTL artikli 101 rikkumise eest tohib määrata ettevõtjale trahvi, kui ettevõtja on ekslikult lähtunud sellest, et tema tegevus on õiguspärane, ning kõnealust eksimust ei saa ettevõtjale süüks panna? Kui vastus esimesele küsimusele on eitav: 1a) Kas ekslik lähtumine tegevuse õiguspärasusest ei ole süükspandav, kui ettevõtja järgis oma tegevuses konkurentsiõiguses kogenud õigusnõustaja nõuandeid ning nõuannete ebaõigsus ei olnud ilmselge ega ilmnenud ka kontrolli põhjal, mida ettevõtjalt sai mõistlikult nõuda? 1b) Kas ekslik lähtumine tegevuse õiguspärasusest ei ole süükspandav, kui ettevõtja oli veendunud siseriikliku konkurentsiasutuse otsuse õigsuses, mille tegemisel oli siseriiklik konkurentsiasutus ettevõtja tegevust hinnanud ja selle lubatavaks tunnistanud üksnes siseriikliku konkurentsiõiguse alusel?
2.1.

Kas esimese nõukogu 21. detsembri 1988. aasta direktiivi 89/104/EMÜ kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 5 lõiget 1 ja artikli 8 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kui registreeritud kaubamärgi omanik lõpetab kolmanda isiku ees võetud kohustuse mitte kasutada seda kaubamärki teatud toodete puhul ja kavatseb seega asuda ise uuesti kaubamärki kasutama, võib siseriiklik kohus siiski selle uuesti kasutamise alaliselt keelata sel põhjusel, et uuesti kasutamine kujutaks endast kõlvatut konkurentsi, kuna kaubamärgiomanik saaks seeläbi kasu reklaamist, mida kolmas isik on sellele kaubamärgile teinud, ning see võiks tekitada segadust klientuuri seas, või tuleb seda tõlgendada nii, et siseriiklik kohus peaks kohaldama muud sanktsiooni, mis ei keelaks alaliselt kaubamärgiomanikul asuda ise uuesti kaubamärki kasutama?
ET Euroopa Liidu Teataja C 89/11

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Conseil d’Etat (Prantsusmaa) 29. detsembril 2011 — Doux Élevage SNC, Coopérative agricole UKL-ARREE versus Ministère de l’Agriculture, de l’alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)

(Kohtuasi C-677/11)

2012/C 89/16

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’Etat

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: Doux Élevage SNC, Coopérative agricole UKL-ARREE

Vastustajad: Ministère de l’Agriculture, de l’alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)

Eelotsuse küsimused

Kas Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklit 107 koostoimes 15. juuli 2004. aasta otsusega kohtuasjas C-345/02: Pearle BV jt tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi asutuse otsus, millega laiendatakse ühe tootmissektori kõikidele organisatsioonidele kokkulepet, millega kehtestatakse — nagu Comité interprofessionnel de la dinde française’i (CIDEF) sõlmitud kokkuleppega — liikmesriigi asutuse tunnustatud tootmisharudevahelises organisatsioonis makse ja muudetakse seeläbi kohustuslikuks, et oleks võimalik rakendada meetmeid, mis käsitlevad teavitamist, edendamist, välissuhteid, kvaliteedi tagamist, teadusalast tegevust ja sektori huvide kaitsmist, uuringute tegemist ja tarbijarühmade analüüsi, on kõnealuste meetmete laadi, nende finantseerimise korda ja rakendamise tingimusi arvestades riigiabiga seotud?
1.

Apellatsioonkaebuse esemeks olev kohtuotsus rikub määruse nr 207/2009 (1) artikli 51 lõike 1 punkti a, kuna apellandi poolt tühistamisosakonnale esitatud apellandi ärijuhi vande all antud ütluse tõendusjõudu ei arvestatud. Vastupidi apellatsioonikoja ja Üldkohtu seisukohale on vande all antud ütlus isegi Üldkohtu enda praktika kohaselt lubatav tõend määruse nr 207/2009 artikli 78 lõike 1 punkti f tähenduses.
4.

Kas põhikohtuasja maksupraktika — mille kohaselt maksustatava tarne või maksustatava teenuse saajal ei ole õigust sisendkäibemaksu maha arvata, „kuna tehingu toimumine ei ole tõendatud”, ilma et võetaks arvesse varem tehtud tuvastusi, et tarnija või teenuse osutaja suhtes on tekkinud maksunõue ning et tal on maksu tasumise kohustus, kusjuures kuni sisendkäibemaksu mahaarvamise õiguse kontrollimiseni ei olnud asjaomast maksuotsust muudetud ning riigi poolt ette nähtud menetluses muutmiseks ei olnud põhjust või ei olnud seda põhjust tuvastatud —, rikub käibemaksu akumuleerumise vältimise põhimõtet ning kas see maksupraktika on vastuolus õiguskindluse, võrdse kohtlemise ja neutraalse maksustamise põhimõttega?
2.

Kas juhul, kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, rikutakse ELTL artiklit 18 (endine EÜ artikkel 12) juba loanõude kui sellisega, kui kolmandatest riikidest väljuvate lendude puhul nõutakse sisenemisluba, mille taotlemata jätmise korral võidakse kohaldada rahatrahvi, küll lennuettevõtjatelt, kellele on antud lennutegevusluba mõnes muus liikmesriigis, kuid ei nõuta lennuettevõtjatelt, kes on saanud lennutegevusloa Saksamaa Liitvabariigis?