KOHTUJURISTI ETTEPANEK

MANUEL CAMPOS SÁNCHEZ-BORDONA

esitatud 9. juulil 2019 ( 1 )

Kohtuasi C‑414/18

Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo

versus

Banca d’Italia

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Lazio maakonna halduskohus, Itaalia))

Eelotsusetaotlus – Vastuvõetavus – Liikmesriigi kohtu pädevuse puudumine Ühtse Kriisilahendusnõukogu aktide seaduslikkuse kontrollimiseks – Ühtse Kriisilahendusnõukogu aktide peale Üldkohtule kaebamise kohustus – Õigusaktide ühtlustamine – Pangandusliit – Krediidiasutuste finantsseisundi taastamine ja kriisilahendus – Korralised ja erakorralised osamaksed riiklikku kriisilahendusfondi – Ex ante osamakse ühtsesse kriisilahendusfondi 2016. aastaks kindlaksmääramine – Ühistupankade osamaksed – Osamaksete kohandamine riskiprofiilile – Delegeeritud määruse (EL) 2015/63 artikli 5 lõige 1 – Osamaksete arvutusest teatavate kohustuste väljajätmine

1. Eelotsusetaotlus annab Euroopa Kohtule võimaluse selgitada kahte vastuolulist küsimust seoses osamaksetega, mida peavad krediidiasutused maksma ühtsesse kriisilahendusfondi või riiklikesse kriisilahendusfondidesse nende rahastamiseks: – Ühelt poolt, kes teostab kohtulikku kontrolli Ühtse Kriisilahendusnõukogu (edaspidi „kriisilahendusnõukogu“) otsuste üle nende osamaksete kohta, kui riiklik reguleeriv asutus nagu Banca d’Italia (Itaalia Pank) teatab need pankadele. – Teiselt poolt, kas riiklikesse kriisilahendusfondidesse tasutavate osamaksete arvutamiseks tuleb arvesse võtta ühistupankade grupi sisemisi kohustusi ja need võimalusel välja jätta.

I. Õiguslik raamistik

A. Liidu õigus

1. Krediidiasutuste osamakseid riiklikesse kriisilahendusfondidesse kogu liidus reguleerivad õigusnormid

a) Direktiiv 2014/59/EL ( 2 )

2. Viitan selle direktiivi artiklite 100, 102, 103 ja 104 sõnastuse osas ettepanekule, mille ma esitasin hiljuti kohtuasjas C‑255/18, State Street Bank International ( 3 ).

b) Delegeeritud määrus (EL) 2015/63 ( 4 )

3. Põhjendustes 8 ja 9 on kinnitatud: „(8) Osamaksete arvutamine individuaalsel tasandil tooks konsolideerimisgruppide puhul kaasa selle, et gruppi kuuluvate üksuste baasosamakse kindlaksmääramisel arvestatakse teatavaid kohustusi topelt, sest kohustused, mis tulenevad samasse konsolideerimisgruppi kuuluvate üksuste omavahelistest lepingutest, oleksid osa kohustuste kogusummast, mida tuleb arvesse võtta iga gruppi kuuluva üksuse aastase baasosamakse kindlaksmääramisel. Seepärast tuleks aasta baasosamakse kindlaksmääramist konsolideerimisgruppide puhul veelgi täpsustada, et kajastada gruppi kuuluvate üksuste omavahelist seotust ja vältida grupisiseste riskipositsioonide topeltarvestust. […] (9) Konsolideerimisgruppi kuuluva üksuse aastase baasosamakse arvutamisel ei tohiks arvesse võetavate kohustuste kogusumma hulka kuuluda kohustused, mis tulenevad lepingust, mille see konsolideerimisgruppi kuuluv üksus on sõlminud mõne muu samasse konsolideerimisgruppi kuuluva üksusega. Siiski peaks niisugune väljajätmine olema võimalik ainult juhul, kui iga konsolideerimisgruppi kuuluv üksus on asutatud liidus, on täielikult kaasatud samasse konsolideerimisse, tema suhtes rakendatakse asjakohaseid keskseid riski hindamise, mõõtmise ja kontrolli protseduure ning kui puuduvad praegused või prognoositavad olulised praktilised või õiguslikud takistused tähtaja saabumisel asjaomase kohustuse kiireks tagasimaksmiseks. See peaks vältima olukorda, et kohustused jäetakse osamaksete arvutusbaasist välja, kui puuduvad tagatised, et grupisisestest laenudest tulenevad riskipositsioonid oleksid tagatud ka juhul, kui konsolideerimisgrupi finantsolukord halveneb. […]“.

4. Artiklis 4 („Aasta osamaksete kindlaksmääramine“) on märgitud: „1. Kriisilahendusasutused määravad iga krediidiasutuse või investeerimisühingu aasta osamakse kindlaks proportsionaalselt tema riskiprofiilile, võttes aluseks krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt vastavalt artiklile 14 esitatud teabe ja kohaldades käesolevas jaos sätestatud metoodikat. 2. Kriisilahendusasutus määrab lõikes 1 osutatud aasta osamakse kindlaks kriisilahendusrahastu aasta sihttaseme alusel, võttes arvesse sihttaset, mis tuleb direktiivi [2014/59] artikli 102 lõike 1 kohaselt 31. detsembriks 2024 saavutada, ja võttes aluseks kõigi tema territooriumil tegevusloa saanud krediidiasutuste ja investeerimisühingute eelmise aasta tagatud hoiuste keskmise summa, mis arvutatakse kvartaalselt.“

5. Artiklis 5 („Aasta baasosamakse riskiga korrigeerimine“) on sätestatud: „1. Direktiivi [2014/59] artikli 103 lõikes 2 osutatud osamaksete arvutamisel arvatakse välja järgmised kohustused: a) grupisisesed kohustused, mis tulenevad krediidiasutuse või investeerimisühingu tehingutest samasse gruppi kuuluva krediidiasutuse või investeerimisühinguga, juhul kui täidetud on kõik järgmised tingimused: i) kõik need krediidiasutused ja investeerimisühingud on asutatud liidus; ii) kõik need krediidiasutused ja investeerimisühingud kuuluvad vastavalt [Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta] määruse (EL) nr 575/2013 [krediidiasutuste ja investeerimisühingute suhtes kohaldatavate usaldatavusnõuete kohta ja määruse (EL) nr 648/2012 muutmise kohta (ELT 2013, L 176, lk 1)] artiklitele 6–17 täielikult sama konsolideeritud järelevalve alla ning nende suhtes kohaldatakse asjakohaseid keskseid riski hindamise, mõõtmise ja kontrolli protseduure ning; iii) puuduvad praegused või prognoositavad olulised praktilised või õiguslikud takistused tähtaja saabumisel kohustuse kiireks tagasimaksmiseks; […] f) krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul, kes haldavad tugilaene, vahendava krediidiasutuse kohustused laenu väljastava või muu tugipanga või muu vahendava krediidiasutuse ees ning tugipanga kohustused rahastamise osapoolte ees, juhul kui kõnealuste kohustuste summa on vastavuses kõnealuse krediidiasutuse või investeerimisühingu tugilaenudega.“

2. Krediidiasutuste osamakseid ühtsesse kriisilahendusfondi pangandusliidu raames reguleerivad õigusnormid

a) Määrus EL nr 806/2014 ( 5 )

6. Põhjenduses 120 on ette nähtud: „Ühtses kriisilahenduskorras osalevad kriisilahendusnõukogu, nõukogu, komisjoni ja osalevate liikmesriikide kriisilahendusasutused. Euroopa Liidu Kohtul on jurisdiktsioon kriisilahendusnõukogu, nõukogu ja komisjoni tehtud otsuste seaduslikkuse kontrollimiseks vastavalt ELi toimimise lepingu artiklile 263 ning nende lepinguvälise vastutuse kindlakstegemiseks. Peale selle on Euroopa Liidu Kohtul kooskõlas ELi toimimise lepingu artikliga 267 pädevus teha liikmesriikide kohtute taotlusel eelotsuseid liidu institutsioonide, organite või asutuste õigusaktide kehtivuse ja tõlgendamise kohta. Liikmesriikide kohtud peaksid kooskõlas siseriikliku õigusega olema pädevad kontrollima liikmesriikide kriisilahendusasutuste poolt neile käesoleva määrusega antud õiguste kasutamise raames tehtud otsuste seaduslikkust ja tegema kindlaks nende lepinguvälise vastutuse.“

7. Artiklis 67 on kindlaks määratud: „1. Käesolevaga luuakse ühtne pankade kriisilahendusfond. See moodustatakse kooskõlas eeskirjadega, mis käsitlevad liikmesriigi tasandil kogutud osamaksete ülekandmist fondi, nagu on sätestatud lepingus. […] 3. Fondi omanik on kriisilahendusnõukogu. 4. Liikmesriikide kriisilahendusasutused koguvad artiklites 69, 70 ja 71 osutatud osamaksed artiklis 2 osutatud ettevõtjatelt ning kannavad need vastavalt lepingule fondi üle.“

8. Ex ante sissemaksete kohta on artiklis 70 sätestatud: „1. Iga krediidiasutuse või investeerimisühingu individuaalne osamaks nõutakse sisse vähemalt kord aastas ning see arvutatakse proportsionaalselt sellega, kui suure osa moodustab tema kohustuste summa (välja arvatud omavahendid) miinus tagatud hoiused kõigi osalevate liikmesriikide territooriumil tegevusloa saanud asutuste kohustuste kogusummast (välja arvatud omavahendid) miinus tagatud hoiused. 2. Igal aastal arvutab kriisilahendusnõukogu pärast konsulteerimist EKP või liikmesriigi pädeva asutusega ja tihedas koostöös liikmesriikide kriisilahendusasutustega individuaalsed osamaksed tagamaks, et kõigi osalevate liikmesriikide territooriumil tegevusloa saanud krediidiasutuste ja investeerimisühingute tasutavad osamaksed ei ületa 12,5% sihttasemest. […]“.

b) Rakendusmäärus (EL) 2015/81 ( 6 )

9. Artiklis 4 („Iga-aastaste osamaksete arvutamine“) on sätestatud: „Igaks osamakseperioodiks arvutab ühtne kriisilahendusnõukogu pärast EKPga või riikide pädevate asutustega konsulteerimist ning tihedas koostöös riiklike kriisilahendusasutustega iga krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt tasumisele kuuluva iga-aastase osamakse, võttes aluseks ühtse kriisilahendusfondi aasta sihttaseme. aasta sihttase määratakse kindlaks määruse (EL) nr 806/2014 artikli 69 lõikes 1 ja artiklis 70 osutatud ühtse kriisilahendusfondi sihttaseme alusel ja kooskõlas delegeeritud määruses (EL) 2015/63 sätestatud metoodikaga.“

10. Artiklis 5 on sätestatud: „1. Ühtne kriisilahendusnõukogu teavitab asjaomaseid liikmesriikide kriisilahendusasutusi oma otsustest, millega arvutatakse vastavate riikide territooriumil tegevusloa saanud krediidiasutuste ja investeerimisühingute iga-aastased osamaksed. 2. Pärast lõikes 1 osutatud teate saamist teavitab iga liikmesriigi kriisilahendusasutus igat oma territooriumil tegevusloa saanud krediidiasutust või investeerimisühingut Ühtse Kriisilahendusnõukogu otsusest, millega arvutatakse selle krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt tasumisele kuuluv iga-aastane osamakse.“

B. Liikmesriigi õigus: seadusandlik dekreet nr 180/2015 ( 7 )

11. Direktiiv 2014/59 võeti Itaalia õigusesse üle 16. novembri 2015. aasta seadusandliku dekreediga nr 180.

12. Viitan ka selle seadusandliku dekreedi artikli 2 lõike 1, artikli 3 lõike 1, artikli 78, artikli 81 lõigete 1 ja 2 ning artikli 83 sõnastuse osas ettepanekule kohtuasjas State Street Bank International.

II. Põhikohtuasi ja eelotsuse küsimus

13. Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo (edaspidi „Iccrea Banca“) on pank, mida võiks kvalifitseerida „teise astme“ pangaks, kuna see juhib krediidiasutuste võrku, mida Itaalias nimetatakse „ühistupankadeks“. ( 8 )

14. Iccrea Banca põhitegevusala on „täiendada, intensiivistada ja tõhustada ühistupankade tegevust, toetades ja edendades seda krediidifunktsioonide täitmise, tehnilise vahenduse pakkumise ja mis tahes vormis finantsabi osutamise teel“.

15. Itaalia Pank nõudis järjestikustes otsustes ( 9 ) Iccrea Bancalt Itaalia riiklikku kriisilahendusfondi 2015. ja 2016. aasta eest korraliste, erakorraliste ja täiendavate osamaksete tasumist ning samuti 2016. aasta osamaksete tasumist ühtsesse kriisilahendusfondi.

16. Iccrea Banca palus eelotsusetaotluse esitanud kohtule esitatud kaebuses Itaalia Panga otsused tühistada, vaidlustades nõutud osamaksete arvutamise meetodid. ( 10 )

17. Iccrea Banca on seisukohal, et: – Itaalia Pank oleks pidanud arvestama, et tema kohustused ühistupankade ees on grupisisesed kohustused, ja et igal juhul oleks neid tulnud käsitada samamoodi nagu tugilaene. – Itaalia Pank ei võtnud osamaksete arvutamisel arvesse selle süsteemi eripära, kuhu kuuluvad kaebaja ja ühistupangad. – Itaalia Pank ignoreeris tugifunktsiooni, mida täidab Iccrea Banca ühistupankade süsteemis, ja seda, et on olemas „faktiline grupp“, mille kohustused oleks tulnud lugeda delegeeritud määruses 2015/63 ette nähtud väljajätmiste hulka. Igal juhul ei tohiks neid proportsionaalsuse, diskrimineerimiskeelu ja võrdse kohtlemise põhimõtete alusel arvesse võtta topelt (ja nõuda kahekordset osamakset). – Kokkuvõttes oleks pidanud summa, mis tal tuleb riiklikku kriisilahendusfondi ja ühtsesse kriisilahendusfondi tasuda, olema palju väiksem kui nõutud.

18. Itaalia Pank väidab kõigepealt, et eelotsusetaotluse esitanud kohtul puudub pädevus lahendada Iccrea Banca nõudeid seoses 2016. aasta osamaksetega ühtsesse kriisilahendusfondi. Ta lisab veel teisi vormilisi vastuväiteid ( 11 ) ja sisulistes küsimustes väidab, et: – Iccrea Banca ja ühistupankade vahel ei ole tegelikku kontrollisuhet või valitsevat mõju delegeeritud määruse 2015/63 artikli 5 lõike 1 punkti a tähenduses; – niisugusele pelgalt faktilisele elemendile nagu „ettevõtluseesmärk“, mida täidab Iccrea Banca lepinguliste suhete kaudu ühistupankadega, ei saa omistada õiguslikku väärtust. Samuti ei piisa sellest, et Iccrea Banca täidab ühistupankade süsteemis „teenuste“ panga ülesannet; – seepärast ei saa ühistupankade ees võetud kohustusi soodsamalt kohelda.

19. Sellega seoses esitab Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Lazio maakonna halduskohus, Itaalia) Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse: „Kas siis, kui tõlgendada määruse (EL) 2015/63 artikli 5 lõiget 1, eriti punkte a ja f lähtuvalt põhimõtetest, mis on sätestatud samas õigusaktis ning direktiivis 2014/59/EL, määruses nr 806/2014 ja Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklis 120, ning lähtudes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 21 ette nähtud võrdse kohtlemise, diskrimineerimiskeelu ja proportsionaalsuse põhimõtetest ning topeltosamaksete keelust, keelab see säte direktiivi 2014/59 artikli 103 lõikes 2 sätestatud osamaksete arvutamisel kohaldada grupisiseste kohustuste jaoks ette nähtud õigusnorme ka siis, kui tegemist on „faktiliste gruppidega“ või vähemalt ühe krediidiasutuse või investeerimisühingu ning teiste samasse süsteemi kuuluvate pankade vaheliste vastastikuste suhetega; kas soodsamat kohtlemist, mis on samas artiklis 5 ette nähtud tugilaenudele – ikka eeltoodud põhimõtetest lähtudes –, saab kohaldada analoogia alusel ka nende kohustuste suhtes, mis on „teise astme“ pangal teiste sama (ühistupankade) süsteemi pankade ees, või kas asjaolu, et krediidiasutus, kes konkreetsel juhul tegutseb väikeste pankade vastastikku seotud ja ühtse kogumi keskasutusena, sealhulgas ka suhetes Euroopa Keskpanga ja finantsturuga, on selline teise astme pank, peaks kehtivate õigusnormide kohaselt ikkagi kaasa tooma selle, et riiklik kriisilahendusasutus teeb ühenduse organitele finantsandmeid esitades ning selle krediidiasutuse poolt kriisilahendusfondi tasumisele kuuluvaid osamakseid kindlaks määrates teatavaid parandusi olenevalt krediidiasutuse tegelikest kohustustest ja konkreetsest riskiprofiilist?“

20. Kirjalikud seisukohad on esitanud Iccrea Banca, Itaalia Pank ning Itaalia ja Hispaania valitsus ning komisjon. 30. aprillil 2019 toimunud kohtuistungil osalesid kõik need ja kriisilahendusnõukogu, kellele Euroopa Kohus tegi ettepaneku osaleda vastavalt Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 24 teisele lõigule.

III. Eelotsuse küsimuse õiguslik analüüs

A. Sissejuhatavad märkused osamaksete kohta riiklikku kriisilahendusfondi ja ühtsesse kriisilahendusfondi

21. Ettepanekus kohtuasjas State Street Bank International (punktid 33–51) kirjeldasin ma põhijoontes pankade finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse mehhanismide rahastamist, mis ühtlustati direktiiviga 2014/59. Ilma et oleks vaja neid veel kord ära tuua, viitan nüüd selle uue regulatiivse nähtuse paremini mõistmiseks nende sisule.

B. Eelotsuse küsimuse vastuvõetavus

22. Otsused, mille vastu Iccrea Banca esitas tühistamisnõude, ( 12 ) nõuavad ühelt poolt 2015. ja 2016. aasta osamaksete tasumist Itaalia riiklikku kriisilahendusfondi ning teiselt poolt 2016. aasta osamaksete tasumist ühtsesse kriisilahendusfondi.

23. Põhikohtuasjas väitis Itaalia Pank, et eelotsusetaotluse esitanud kohtul puudub pädevus otsustada kahe otsuse üle 2016. aasta osamaksete kohta ühtsesse kriisilahendusfondi, kuna tegelikult oli kriisilahendusnõukogu nende otsuste sisu heaks kiitnud.

24. See kohus on siiski seisukohal, et ta on pädev nende otsuste õiguspärasust kontrollima. Ta kinnitab, et „Itaalia Pank ei tegutse kriisilahendusnõukogu ja krediidiasutuste vahel pelgalt vahendajana ning samuti ei kujuta tema meetmed endast lihtsalt kriisilahendusnõukogu otsuse sisust teatamist, vaid vastupidi, ta täidab aktiivset ja otsustavat rolli nii osamaksete määramise kui ka nende summade sissenõudmise staadiumis, väljastades ühtse meetme, mis on krediidiasutustele siduv“. ( 13 )

25. Ka komisjon ei nõustunud eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevusega otsustada kriisilahendusnõukogu nende kahe otsuse õiguspärasuse üle, pidades eelotsusetaotlust nende küsimuste osas vastuvõetamatuks.

26. Itaalia Panga ja komisjoni vastuväiteid toetasid kohtuistungil Hispaania ja Itaalia valitsus (viimane ainult osaliselt ja teatavate nüanssidega) ning usun põhjustel, mida ma järgnevalt selgitan, et need vastuväited tuleb vastu võtta. Vastuväited nõuavad igal juhul üksikasjalikku analüüsi, kuna need tõstatavad esimest korda, kui ma ei eksi, kriisilahendusnõukogu otsuste ühtse kriisilahendusfondi osamaksete kohta kohtuliku kontrolli delikaatse küsimuse.

27. Mul ei ole kahtlusi seoses eelotsusetaotluse esitanud kohtu pädevusega otsustada selle üle, kas Itaalia Panga viis otsust 2015. ja 2016. aasta korraliste, erakorraliste ja täiendavate osamaksete ( 14 ) kohta riiklikku kriisilahendusfondi on õiguspärased. Need on Itaalia Panga konkreetsed otsused, millesse kriisilahendusnõukogu ei sekku ja mis on seotud Itaalia riikliku kriisilahendusfondi rahastamisega. Neid osamakseid kasutatakse peamiselt vähem oluliste krediidiasutuste kriisilahenduseks, mis ei kuulu ühtse järelevalvemehhanismi ja ühtse kriisilahenduskorra alla, kuid mille suhtes kohaldatakse direktiivi 2014/59 ja delegeeritud määrust 2015/63.

28. Seega on eelotsuse küsimus vastuvõetav nende Itaalia Panga viie otsuse osas osamaksete kohta riiklikku kriisilahendusfondi. Eelotsusetaotluse esitanud kohus võib otsustada nende õiguspärasuse üle sisulistes küsimustes Euroopa Kohtult saadud vastuse alusel. ( 15 )

29. Seevastu tuleb eelotsuse küsimus tunnistada osaliselt vastuvõetamatuks Itaalia Panga kahe otsuse osas, millega teatatakse Iccrea Bancale tema 2016. aasta korralise osamakse suurus ühtsesse kriisilahendusfondi. Nende õiguspärasuse üle ei saa eelotsusetaotluse esitanud kohus otsustada, sest need on määranud kriisilahendusnõukogu.

30. On tõsi, et eelotsusetaotluse esitanud kohus küsib delegeeritud määruse 2015/63 artikli 5 tõlgendamise kohta, seadmata kahtluse alla selle ega, nagu näib, ka 2016. aasta osamaksete kohta ühtsesse kriisilahendusfondi kriisilahendusnõukogu tehtud otsuste kehtivust. Ta keskendub pigem Itaalia Panga lepingutele, millega rakendatakse praktikas kriisilahendusnõukogu varasemad otsused. Kui aga eelotsusetaotluse esitanud kohus leiaks lõpuks, et ühistupankadel ühtsesse kriisilahendusfondi tasuda tulevate 2016. aasta osamaksete arvutamise kord ei ole õige, seaks ta tegelikult kahtluse alla kriisilahendusnõukogu otsuste kehtivuse, mida Itaalia Pank ei saaks Iccrea Banca suhtes kohaldada. Seega on põhikohtuasjas (õigemini ühes selle osas) küsimus nende kahe kriisilahendusnõukogu otsuse õiguspärasuses.

31. Kui see eeldus on sedastatud, on minu arvates selge, et liikmesriigi kohus ei saa otsustada kriisilahendusnõukogu otsuste kehtivuse üle, mille õiguspärasust kontrollima on ainupädev Euroopa Kohus. Seda väidet kinnitavad kaks argumenti: ühelt poolt see, et kriisilahendusnõukogu otsustele on kohane ekstrapoleerida kohtuotsuse Berlusconi ja Fininvest ( 16 ) loogikat; teiselt poolt kohtupraktika TWD Textilwerke Deggendorf ( 17 ) kohaldamine.

1. Kriisilahendusnõukogu otsuste tsentraliseeritud kohtulik kontroll

32. Kohtuotsuses Berlusconi ja Fininvest tuli Euroopa Kohtul otsustada ühtse järelevalvemehhanismi raames haldusmenetluse käigus, mis seisnes krediidiasutustes olulise osaluse omandamise või suurendamise loa andmises, tehtud otsuste kohtuliku kontrolli üle. Kokkuvõttes tuvastas Euroopa Kohus, et ELTL artikliga 263 on vastuolus, kui liikmesriikide kohtud teostavad nimetatud menetluse raames liikmesriikide pädevate asutuste poolt vastu võetud menetluse algatamise, uurimise ja mittesiduva ettepaneku tegemise aktide üle kohtulikku kontrolli.

33. See järeldus põhines omakorda kahel eeldusel: – kui liikmesriigi asutuse poolt akti vastuvõtmine on üks etapp menetluses, milles liidu institutsioon teostab üksi lõpliku otsuse vastuvõtmise pädevust, olemata seotud riigisisese asutuse ettevalmistavate aktide või ettepanekutega, on tegu liidu aktidega ( 18 ); – kui liidu õiguses on antud ainuotsustusõigus liidu institutsioonile, tuleb liidu kohtul, kellel on ELTL artikli 263 alusel ainupädevus, otsustada liidu institutsiooni poolt vastu võetud lõpliku akti õiguspärasuse üle. Ainult liidu kohus on pädev selleks, et tagada huvitatud isikute tõhus kohtulik kaitse, analüüsima riigisisese asutuse ettevalmistavates aktides või ettepanekutes niisuguseid võimalikke puudusi, mis võivad mõjutada lõpliku otsuse kehtivust. ( 19 )

34. Nagu ma oma ettepanekus selles kohtuasjas ( 20 ) selgitasin, on keeruliste haldusmenetluste puhul, milles osalevad liikmesriikide ja liidu ametiasutused, lõpliku otsustamise volituste kasutamine otsustava tähtsusega selleks, et kindlaks määrata, kas kohtulikku kontrolli peaksid teostama liidu kohtus või liikmesriikide kohtud. Kui otsustuspädevus on liidu asutusel, teostab kohtulikku kontrolli liidu kohus vastavalt ELTL artiklile 263.

35. Korralised osamaksed ühtsesse kriisilahendusfondi määratakse samuti kindlaks keeruka haldusmenetluse teel, millesse on kaasatud riiklikud kriisilahendusasutused, ( 21 ) kuid lõpliku otsuse selles teeb kriisilahendusnõukogu.

36. Kuigi kohtuotsus Berlusconi ja Fininvest tehti kompleksse haldusmenetluse kohta, mis erineb ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavate osamaksete kindlaksmääramise menetlusest, on see otsus sellele menetlusele ekstrapoleeritav. Seega peab kriisilahendusnõukogu otsuse üle kohtulikku kontrolli teostama ainult liidu kohus, nagu ma järgnevalt selgitan.

37. Kriisilahendusnõukogu kehtestas 15. aprilli 2016. aasta otsusega SRB/ES/SRF/2016/06 SRM-määruse artikli 54 lõike 1 punkti b ja artikli 70 lõike 2 alusel 2016. eelarveaastaks ühtse kriisilahendusfondi ex ante aastamakse summa kõikide krediidiasutuste, sealhulgas Iccrea Banca jaoks, kes on kohustatud osamakseid tasuma. Arvutusvea tõttu muudeti neid osamakseid Ühtse kriisilahendusfondi 20. mai 2016. aasta otsusega SRB/ES/SRF/2016/13, millega 2016. aastal ühtsesse kriisilahendusfondi tasutavaid ex ante osamakseid korrigeeriti. ( 22 )

38. Mõlemad otsused tehti kooskõlas SRM-määruse artikli 70 lõikega 2 ja rakendusmääruse 2015/81 artikliga 4. Nende sätete kohaselt arvutab kriisilahendusnõukogu igaks osamakseperioodiks pärast EKPga või riikide pädevate asutustega konsulteerimist ning tihedas koostöös riiklike kriisilahendusasutustega iga krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt tasumisele kuuluva iga-aastase osamakse, võttes aluseks ühtse kriisilahendusfondi aasta sihttaseme. ( 23 )

39. Rakendusmääruse 2015/81 artiklis 6 on ette nähtud, et kriisilahendusnõukogu kehtestab andmevormingud ja esitusviisid, mida krediidiasutused ja investeerimisühingud kasutavad iga-aastaste osamaksete arvutamiseks nõutava teabe esitamiseks, et suurendada esitatud teabe võrreldavust ja saadud teabe töötlemise tulemuslikkust. Kriisilahendusnõukogu on seda pädevust rakendanud järk-järgult riiklike kriisilahendusasutuste poolt andmete kogumise korraldamiseks. ( 24 )

40. Selles ettevalmistavas etapis riikide kriisilahendusasutused ainult koguvad ja edastavad kriisilahendusnõukogu juhiseid järgides viimasele krediidiasutuste andmeid, kasutades eespool nimetatud vorme ja esindusi. Riikide kriisilahendusasutuste „tihe koostöö“, millele on osutatud SRM-määruse artikli 70 lõikes 2, piirdub selle tegevusega.

41. Riikide kriisilahendusasutused ei tee uurimist, mis seisneb andmete analüüsimises või töötlemises (nii selgitas Itaalia Pank kohtuistungil), ega tee kriisilahendusnõukogule otsuseettepanekuid. ( 25 ) Riikide kriisilahendusasutuste tegevus pakub ainult operatiivtuge.

42. Ühtse järelevalvemehhanismi ja ühtse kriisilahenduskorra alla kuuluvate krediidiasutuste ja investeerimisühingute andmete põhjal otsustab kriisilahendusnõukogu, milliseid ex ante osamakseid igaüks neist ühtsesse kriisilahendusfondi peab tasuma. Seda otsust võib teha ainult kriisilahendusnõukogu, sest üleeuroopalise sihttasemega ühtse kriisilahendusfondi puhul sõltub kõigi osalevate liikmesriikide territooriumil tegevusloa saanud krediidiasutuste ja investeerimisühingute individuaalne iga-aastane osamakse kõigi nende krediidiasutuste ja investeerimisühingute osamaksetest, kelle suhtes kohaldatakse ühtset kriisilahenduskorda. ( 26 )

43. Riikide kriisilahendusasutused ei saa seega arvutada iga-aastaseid osamakseid ühtsesse kriisilahendusfondi, sest selle otsuse saab teha ainult tsentraliseeritult. Ühtse kriisilahendusfondi üldise aastamakse protsendimäära peab kindlaks määrama kriisilahendusnõukogu kui ainus liidu amet, millel on kõikehõlmavad koondandmed kõigi krediidiasutuste ja investeerimisühingute hoiuste kohta ning teave, mille põhjal saab kindlaks teha nende riskiteguri. Seega on ainult kriisilahendusnõukogul kõik vajalikud elemendid selleks, et määrata igal aastal kindlaks korralised osamaksed ühtsesse kriisilahendusfondi. ( 27 )

44. Lisaks võtab kriisilahendusnõukogu oma otsuse korraliste osamaksete kohta ühtsesse kriisilahendusfondi vastu täitevistungil, mitte täiskogu istungil, mistõttu riiklike kriisilahendusasutuste esindajad sellel istungil isegi ei osale. ( 28 )

45. Rakendusmääruse 2015/81 artiklis 5 on sätestatud, et kui kriisilahendusnõukogu määrab iga krediidiasutuse aastamakse suuruse kindlaks, edastab ta pädevatele riiklikele kriisilahendusasutustele otsused, milles on määratud nende territooriumil tegevusloa saanud asutuste iga-aastaste sissemaksete suurus. Selle ahela viimane lüli, mis on juba pelgalt vahendiks, on see, et riiklikud kriisilahendusasutused teavitavad iga nende haldusalasse kuuluvat asutust „kriisilahendusnõukogu otsusest, millega arvutatakse selle krediidiasutuse või investeerimisühingu poolt tasumisele kuuluv iga-aastane osamakse“.

46. Kriisilahendusnõukogu ei teata igale krediidiasutusele otseselt, kui suur on tema aastamakse ühtsesse kriisilahendusfondi. Selle teatavad – kordan – riiklikud kriisilahendusasutused, kuid rakendusmääruse 2015/81 artikli 5 tekstis on öeldud, et see, mis teatatakse, on „kriisilahendusnõukogu otsus“.

47. Seda teatamiskorda ei saa käsitada takistusena, mille tõttu ei saa kriisilahendusnõukogu otsust pidada selleks, mis see on, nimelt tegelikuks „otsuseks“ ELTL artikli 288 kolmanda lõigu tähenduses, kuna selleks on nominaalselt täpsustatud summa, mille peab iga krediidiasutus aastamaksena ühtsesse kriisilahendusfondi maksma.

48. Itaalia Panga kui riikliku kriisilahendusasutuse roll Iccrea Banca suhtes seoses kriisilahendusnõukogu otsustega SRB/ES/SRF/2016/06 ja SRB/ES/SRF/2016/13 oli lihtsalt nende otsuste kättetoimetamine, mille sisu Itaalia Pank ei määra ega kontrolli. Riiklikel kriisilahendusasutustel puudub pädevus ühtsesse kriisilahendusfondi tasutavate korraliste osamaksete suurust muuta, milleks on pädev ainult kriisilahendusnõukogu, ning neil ei ole niisuguste muutmiste tegemiseks vajalikke andmeid. ( 29 )

49. Ma ei jaga seisukohta, mida kaitses kohtuistungil kriisilahendusnõukogu (teatava ebaselgusega) ja mille juurde ta jäi Üldkohtus, ( 30 ) ning mille kohaselt on tema otsused aastamaksete kohta ühtsesse kriisilahendusfondi adresseeritud riiklikele kriisilahendusasutustele ega avalda mingit õigusmõju krediidiasutustele. Kriisilahendusnõukogu väidab õigupoolest, et tema 2016. aasta otsused olid adresseeritud riiklikele kriisilahendusasutustele ning et need võtsid vastu riiklikud haldusaktid, milles teatati iga krediidiasutuste aastamakse suurus ühtsesse kriisilahendusfondi, mistõttu saab liikmesriikide kohtutes vaidlustada ainult neid akte.

50. Kriisilahendusnõukogu rõhutas kohtuistungil, et tal on riiklike kriisilahendusasutustega jagatud pädevus teha otsuseid aastamaksete kohta ühtsesse kriisilahendusfondi. Tema hinnangul on tegemist segatüüpi haldusmenetlusega, milles riiklikud kriisilahendusasutused tegelevad nende osamaksete lõpliku kogumisega. ( 31 ) Kuna kohtuotsuses Berlusconi ja Fininvest pooldatakse nendes menetlustes ainult ühte kohtulikku kontrolli, peab kriisilahendusnõukogu suurema kohtuliku kaitse ja tegeliku õiguskindluse huvides kohaseks, et kohtulikku kontrolli teostavad liikmesriikide kohtud.

51. Kriisilahendusnõukogu argument, mis on põhimõtteliselt vastupidine komisjoni omale, ei tundu veenev ning see on põhjustanud ebakindlust nende otsuste tunnuste suhtes, millega määratakse kindlaks aastamaksed ühtsesse kriisilahendusfondi, ja nende otsuste kohtuliku kontrolli võimaluste suhtes. Üldkohtu menetluses pooleli olevatest tühistamishagidest ja riiklike kriisilahendusasutuste praktikast tuleb välja see keerukas pilt, ( 32 ) milles on vaja kiiremas korras selgust.

52. Eespool esitatud põhjendustest lähtuvalt kaldun arvama, et selles segatüüpi haldusmenetluses on ainuotsuseõigus kriisilahendusnõukogul. Just nimelt seepärast, et tegemist on liidu asutuse otsusega, on SRM-määruse artikli 86 lõikes 2 ette nähtud, et liikmesriigid ja liidu institutsioonid, samuti kõik füüsilised ja juriidilised isikud võivad vastavalt ELTL artiklile 263 esitada hagi kriisilahendusnõukogu otsuste peale Euroopa Liidu Kohtule. ( 33 )

53. Erinevalt sellest, mida väidab Itaalia Pank, ei saa seda väidet seada kahtluse alla SRM-määruse põhjenduse 120 viitega liikmesriikide õigusasutuste tegevusele.

54. See põhjendus tuletab meelde liikmesriikide kohtute kontrolli riiklike kriisilahendusasutuste otsuste üle valdkondades, kus neile on SRM-määrusega antud otsustuspädevus. Nii on see aktide puhul, mille väljastavad riiklikud kriisilahendusasutused seoses riiklikku kriisilahendusfondi tehtavate korraliste osamaksetega, mille peavad vähem olulised krediidiasutused, mis ei kuulu ühtsesse järelevalvemehhanismi ega ühtse kriisilahenduskorra alla, igal aastal maksma.

55. Võttes seega inspiratsiooniallikana arvesse kohtuotsust Berlusconi ja Fininvest, leian, et kriisilahendusnõukogu otsuste ja selles segatüüpi haldusmenetluses koostööd tegevate riiklike kriisilahendusasutuste toimingute õiguspärasuse kohtuliku kontrolli ainuõigus on Euroopa Kohtul.

2. TWD Textilwerke Deggendorfi kohtupraktika kohaldamine

56. TWD Textilwerke Deggendorfi kohtupraktikas, mida hiljuti kinnitati kohtuotsusega Georgsmarienhütte jt, ( 34 ) on sedastatud, et füüsiline või juriidiline isik, kellel on vaieldamatu kaebeõigus liidu asutuse otsuse vastu tühistamishagi esitamiseks, kaotab võimaluse selle otsuse kehtivust vaidlustada liikmesriikide kohtus, kui ta on mööda lasknud kahekuulise tähtaja, esitamata tühistamishagi Üldkohtule. See kaitseb õiguskindlust ja annab kehtivuse hindamise eelotsusetaotluse ees eesõiguse tühistamishagile, mis on asjakohane menetlus liidu asutuste otsuste seaduslikkuse kontrollimiseks.

57. Kohtuvaidluses seoses 2016. aasta korraliste osamaksetega ühtsesse kriisilahendusfondi esitas Iccrea Banca 28. juulil 2017 Üldkohtule tühistamishagi kriisilahendusnõukogu 15. aprilli 2016. aasta otsuse SRB/ES/SRF/2016/06 vastu, kuid ei vaidlustanud kriisilahendusnõukogu 20. mai 2016. aasta otsust SRB/ES/SRF/2016/13, millega korrigeeriti 2016. aasta ex ante osamaksed ühtsesse kriisilahendusfondi.

58. Üldkohus tunnistas selle hagi vastuvõetamatuks, sest see esitati väljaspool ELTL artikli 263 kuuendas lõigus ette nähtud tähtaega. ( 35 )

59. Iccrea Banca kaebeõigus selle tühistamishagi esitamiseks (õigel ajal) on minu arvates vaieldamatu, sest see pank on nimeliselt identifitseeritud otsuse lisas, kus on märgitud ka summa, mis tal tuli maksta korraliste osamaksetena ühtsesse kriisilahendusfondi 2016. aastal, ( 36 ) mis näitab selgelt tema isiklikku ja otsest puutumust.

60. Seega tuleb TWD Textilwerke Deggendorfi kohtupraktika kohaldamise tulemusel tuvastada, et Iccrea Banca kaotas võimaluse vaidlustada kriisilahendusnõukogu tehtud otsuste 2016. aasta korraliste osamaksete kohta ühtsesse kriisilahendusfondi kehtivust liikmesriigi kohtutes nende otsuste teadete vastu, mille toimetas kätte riiklik kriisilahendusasutus, algatatud kohtuvaidluses. ( 37 )

61. Ma ei tuvasta ka ühtegi riigisisest kriisilahendusnõukogu otsuste rakendusakti, mida Iccrea Banca saaks riigisisestes kohtutes vaidlustada ja mis võimaldaks tal kriisilahendusnõukogu otsuste kehtivust kaudselt vaidlustada kehtivuse hindamise eelotsusetaotluse kaudu. ( 38 ) Teateid, millega edastati kriisilahendusnõukogu kaks otsust 2016. aasta osamaksete kohta ühtsesse kriisilahendusfondi, ei saa käsitada vaidlustatavate Itaalia Panga aktidena. Põhikohtuasjas seatakse kahtluse alla teatatud akti õiguspärasus, mitte aga teates endas esinevad vead või puudused.

62. Öeldut kinnitab Foto-Frosti kohtupraktika, ( 39 ) mis takistab liikmesriigi kohtul tunnistada liidu asutuse akti kehtetuks ja võtta vastu mis tahes liiki otsust, mis on selle aktiga vastuolus või mis takistab selle kohaldamist. ( 40 ) Liikmesriigi kohus ei saa seega kriisilahendusnõukogu otsuseid 2016. aasta osamaksete kohta ühtsesse kriisilahendusfondi kehtetuks tunnistada ega võtta mingeid meetmeid, mis raskendaksid või muudaksid nende otsuste rakendamist.

63. Lühidalt, eelotsuse küsimus ei ole vastuvõetav seoses kriisilahendusnõukogu otsustega 2016. aasta osamaksete kohta ühtsesse kriisilahendusfondi, mille toimetas Itaalia Pank Iccrea Bancale kätte, ja sellele küsimusele tuleb vastata ainult seoses otsustega, mis käsitlevad osamakseid Itaalia riiklikku kriisilahendusfondi.

C. Sisuliste küsimuste analüüs: ühistupankadena tegutsevate krediidiasutuste korralised osamaksed kriisilahendusfondidesse

64. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul on vaja teada, kas nn teise astme panga kohustused ühistupankade süsteemi ülejäänud pankade ees vastavad riiklikku kriisilahendusfondi tehtavate korraliste osamaksete arvutamiseks delegeeritud määruse 2015/63 artikli 5 lõike 1, eriti punktides a ja f sätestatud väljajätmistele.

65. Selles õigusnormis on sätestatud, et osamaksete arvutamisel ei võeta arvesse grupisiseseid kohustusi, mis tulenevad krediidiasutuse või investeerimisühingu tehtud tehingutest teise (majandus) üksusega, mis on sama pangandusgrupi (punkt a) osa, ja kohustustega, mis vastavad tugilaenudele (punkt f). Ühistupankade ühendatud süsteemis, nagu Iccrea Banca, sõltub vastus sellest, kuidas on nende suhted korraldatud.

66. Üldreegel (direktiivi 2014/59 artikli 103 lõige 2) on, et „iga krediidiasutuse või investeerimisühingu osamakse peab olema proportsionaalne tema kohustuste summaga (välja arvatud omavahendid), millest on maha arvatud tagatud hoiused, liikmesriigi territooriumil tegevusloa saanud kõigi krediidiasutuste ja investeerimisühingute kohustuste kogusumma suhtes (välja arvatud omavahendid), millest on maha arvatud tagatud hoiused“. Selles sättes on lisatud, et „kõnealuseid osamakseid korrigeeritakse proportsionaalselt krediidiasutuse või investeerimisühingu riskiprofiiliga vastavalt lõike 7 kohaselt heaks kiidetud kriteeriumidele“.

67. Järelikult on peamine element, mille abil määratakse, kui suur on krediidiasutuse korraline osamakse riiklikku kriisilahendusfondi, tema kohustused. Nende summat kasutatakse osamakse arvutamiseks, sest krediidiasutuse kohustiste summa kajastab riski, mida asutus sellele riiklikule kriisilahendusfondile esitab. Korralise osamakse summa saadakse põhimõtteliselt teatud protsendina iga krediidiasutuse kohustuste summast, mis võimaldab nii kindlaks määrata maksustamisbaasi.

68. Seda (aritmeetilist) üldreeglit siiski korrigeeritakse vastavalt direktiivi 2014/59 artikli 103 lõikele 2, in fine, täiendava tehnilise teguriga, mis on krediidiasutuste ja investeerimisühingute riskiprofiil.

69. Selle artikli lõikes 7 on komisjoni volitatud võtma „kooskõlas artikliga 115 vastu delegeeritud õigusakte, et määrata kindlaks määratlus osamaksete proportsionaalne korrigeerimine krediidiasutuse või investeerimisühingu riskiprofiiliga“. Komisjon võis muu hulgas arvesse võtta niisuguseid tegureid ( 41 ) nagu „krediidiasutuse või investeerimisühingu riskipositsioonid, sealhulgas tema kauplemistegevuse olulisus, bilansivälised riskipositsioonid ja finantsvõimenduse määr“.

70. Komisjon kasutas seda volitust, võttes vastu delegeeritud määruse 2015/63, millega reguleeritakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute osamaksete arvutamise meetodit ja riskiprofiili kohandamist riiklikele kriisilahendusfondidele. Selle artiklis 4 korratakse, et riikide kriisilahendusasutused arvutavad korralised aastamaksed välja krediidiasutuste kohustuste põhjal, mis on kohandatud nende riskiprofiilile, võttes aluseks: – riikliku kriisilahendusfondi aastase rahastamistaseme, mis peab aastaks 2024 moodustama 1% hoiustest; ja – kõikide nende territooriumil tegevusloa saanud krediidiasutuste ja investeerimisühingute eelneva aasta tagatud hoiuste keskmise summa, mis arvutatakse välja kvartaalselt.

71. Delegeeritud määruse 2015/63 artiklis 5 on ette nähtud „aasta baasosamakse riskiga korrigeerimine“ ja lõikes 1 on sätestatud, et direktiivi 2014/59 artikli 103 lõikes 2 osutatud osamaksed arvutatakse, jättes välja mitut liiki kohustused. Kohustuste hulgas on kaks käesoleva kohtuasja jaoks olulist kohustust: grupisisesed kohustused ja tugilaenudega seotud kohustused.

72. Eelotsusetaotluse esitanud kohus tõstatab küsimuse, kas de facto pangagruppides, nagu Iccrea Banca, võib keskasutuse ja assotsieerunud ühistupankade vahelisi kohustusi lugeda grupisisesteks kohustusteks. Kui see nii ei ole, küsitakse siiski, kas võiks kohaldada nende suhtes analoogia alusel tugilaenudega seotud kohustuste puhul ette nähtud väljajätmist.

73. Iccrea Banca on seisukohal, et ühistupankade süsteemi keskasutuse kohustused tema ühistupankade suhtes on grupisisesed kohustused, või nende puudumisel tuleks neid käsitada tugilaenudega seotud kohustustena. Itaalia Pank, komisjon ning Hispaania ja Itaalia valitsus on vastupidisel seisukohal, mida ma jagan, sest minu arvates vastab see kõige paremini delegeeritud määruse 2015/63 artikli 5 lõike 1 sõnastusele ja eesmärgile.

1. Ühistupankade süsteemi sisemised kohustused ei ole grupisisesed kohustused

74. Delegeeritud määruse 2015/63 artikli 5 lõike 1 punkti a kohaselt arvatakse korralise osamakse arvutamiseks kasutatavate kohustuste hulgast välja „grupisisesed kohustused, mis tulenevad krediidiasutuse või investeerimisühingu tehingutest samasse gruppi kuuluva krediidiasutuse või investeerimisühinguga, juhul kui täidetud on kõik järgmised tingimused: i) kõik need krediidiasutused ja investeerimisühingud on asutatud liidus; ii) kõik need krediidiasutused ja investeerimisühingud kuuluvad vastavalt määruse [nr 575/2013] artiklitele 6–17 täielikult sama konsolideeritud järelevalve alla ning nende suhtes kohaldatakse asjakohaseid keskseid riski hindamise, mõõtmise ja kontrolli protseduure ning iii) puuduvad praegused või prognoositavad olulised praktilised või õiguslikud takistused tähtaja saabumisel kohustuse kiireks tagasimaksmiseks“.

75. Seega on grupisiseste kohustuste väljajätmine kohaldatav ainult samasse pangandusgruppi kuuluvate asutuste vaheliste tehingute suhtes.

76. Delegeeritud määruse 2015/63 artiklis 3 viidatakse määruse kohaldamiseks direktiivi 2014/59 mõistetele. Artikli 2 lõike 1 punktis 26 on konsolideerimisgrupp määratletud kui „emaettevõtja koos selle tütarettevõtjatega“ ning viidatud mõistetele tütarettevõtja ja emaettevõtja määruse nr 575/2013 artikli 4 punktides 5 ja 6. Viimati nimetatud määruses viidatakse omakorda direktiivile 83/349/EMÜ, ( 42 ) mis tunnistati kehtetuks direktiiviga 2013/34, ( 43 ) mille artikli 2 punktides 9 ja 10 on määratletud nii emaettevõtja („ettevõtja, kes kontrollib üht või mitut tütarettevõtjat“) kui ka tütarettevõtja („ettevõtja, keda kontrollib emaettevõtja, sealhulgas kõrgeima taseme emaettevõtja tütarettevõtja“).

77. Nendest ristviidetest võib järeldada, et tegemist on pangandusgrupiga, kui emaettevõtja kontrollib tütarettevõtjaid. De jure kontroll väljendub muu hulgas enamikus hääleõigustes; õiguses nimetada või ametist vabastada enamikku teise ettevõtja haldus-, juht- või järelevalveorgani liikmeid; ja tütarettevõtja üle valitseva mõju avaldamises vastavalt kõnealuse ettevõtjaga sõlmitud lepingule, selle ettevõtja põhikirjale või asutamislepingu või põhikirja sättele. Grupil peavad kohustuslikult olema konsolideeritud finantsaruanded ja grupi enda konsolideeritud tegevusaruanne, mis on kohustuslik ka siis, kui emaettevõtjal on de facto kontroll tütarettevõtjate üle. ( 44 )

78. Eelotsusetaotluse andmetest ei paista, et siin olulistel kuupäevadel oleks Iccrea Banca teostanud otsest või de facto kontrolli ühistupankade üle, kellega ta oli seotud. ( 45 ) Kaalutlused, mis ma järgnevalt esitan, lähtuvad sellest eeldusest. Igal juhul peab eelotsusetaotluse esitanud kohus hindama faktilisi asjaolusid ja eri asutuste vahelisi suhteid.

79. Ülesanded, mida täidab Iccrea Banca ühistupankade jaoks, millega ta on seotud, ei näita, et esimesel oleks teiste üle kontroll, mida saaks samastada emaettevõtja kontrolliga tütarettevõtjate üle.

80. Eelotsusetaotluse kohaselt ( 46 ) nimelt täidab Iccrea Banca pelgalt tehnilise ja finants-„liigendi“ rolli ühistupankade ning Itaalia ja välismaa krediidisüsteemi vahel. Ta pakub ühistupankadele piiriüleseid makseteenuseid, valuutatehingute, väärtpaberiarvelduste ja ‑hoiuste automatiseerimist ning muid finantsteenuseid, kuna ta toimib ühistupankade süsteemi peamise finantsorganina, hallates ka selle süsteemi likviidsust. ( 47 )

81. Itaalia Pank vaidlustab siiski Iccrea kinnituse, et ilma tema vahendamiseta ei saaks ühistupangad eraldi kasutada EKP sihtotstarbelisi pikemaajalise refinantseerimise tehinguid (Targeted Long Term Refinancing Operations TLTRO).

82. Lisaks on artikli 5 lõikes 1 nõutud kumulatiivsete tingimuste hulgas selleks, et grupisisesed kohustused riiklikku kriisilahendusfondi tehtavate korraliste osamaksete arvutamisest välja jätta, nõue, et krediidiasutus või investeerimisühing on täielikult sama konsolideeritud järelevalve all vastavalt määruse nr 575/2013 artiklitele 6–17 ning selle suhtes kohaldatakse asjakohaseid keskseid riski hindamise, mõõtmise ja kontrollimise menetlusi.

83. Euroopa Kohtule esitatud andmetest (mida kohtuistungil kinnitati) ilmneb, et Iccrea Banca ja ühistupankade suhtes, kellega ta koostööd teeb, ei kohaldata ühtse pangandusgrupina konsolideeritud järelevalvet ühtse järelevalvemehhanismi raames. Samuti ei kehti nende suhtes erandit individuaalsest järelevalvest määruse nr 575/2013 artikli 7 lõike 1 alusel.

84. Viimati nimetatud õigusnormi kohaselt võivad pädevad asutused loobuda individuaalse järelevalve kohaldamisest krediidiasutuse või investeerimisühingu tütarettevõtja suhtes, kui nii tütarettevõtja kui ka krediidiasutus või investeerimisühing on asjaomases liikmesriigis tegevusloa saanud ja järelevalve all, ning tütarettevõtja kuulub emaettevõtjana tegutsevat krediidiasutust või investeerimisühingut hõlmava konsolideeritud alusel teostatava järelevalve alla ning täidetud on kõik ranged tingimused ( 48 ), et tagada omavahendite adekvaatne jaotumine emaettevõtja ja tütarettevõtjate vahel.

2. Ühistupankade süsteemi sisemised kohustused ei ole samastatavad tugilaenudega seotud kohustustega

85. Delegeeritud määruse 2015/63 artikli 5 lõike 1 punkti f kohaselt jäetakse korralise osamakse arvutamiseks kasutatavate kohustuste hulgast välja „krediidiasutuste ja investeerimisühingute puhul, kes haldavad tugilaene, vahendava krediidiasutuse kohustused laenu väljastava või muu tugipanga või muu vahendava krediidiasutuse ees ning tugipanga kohustused rahastamise osapoolte ees, juhul kui kõnealuste kohustuste summa on vastavuses kõnealuse krediidiasutuse või investeerimisühingu tugilaenudega“.

86. Iccrea Banca ei vasta selle väljajätmise tingimustele subjektiivselt ega objektiivselt, sest: – ta ei ole tugipank; ( 49 ) – ta ei anna tugilaene delegeeritud määruse 2015/63 artikli 3 punkti 28 tähenduses konkurentsivabal mittetulunduslikul alusel; – ta on eraaktsionäride, mitte riigi või Itaalia valitsuse kontrolli all olev krediidiasutus; – tal ei ole avaliku halduse eesmärke.

87. Laenudes ja ülekannetes, mida Iccrea Banca teeb ühistupankadele, millega ta on seotud (nagu ka kolmandatele isikutele), ei ole seega arengu- või haldusasutuse eesmärkide toetamise komponenti ega haldusasutusepoolset tuge.

88. Sellistel tingimustel delegeeritud määruse 2015/63 artikli 5 lõike 1 punktis f ette nähtud väljajätmise kohaldamine annaks Iccrea Bancale teiste erapankadega võrreldes eelise ja moonutaks konkurentsi.

89. Lisan, et – nagu kinnitab Itaalia valitsus – Iccrea Banca sekkumisel EKP sihtotstarbelistesse pikemaajalise refinantseerimise tehingutesse (TLTRO) ei ole mingit seost tugilaenudega: EKP pakub seda finantseerimist turu intressimääradega ja konkurentsipõhiste enampakkumiste teel.

3. Delegeeritud määruse 2015/63 artikli 5 lõike 1 erandite kitsas tõlgendamine

90. Eelnevast järeldub, et Iccrea Banca kohustustele temaga seotud ühistupankade ees ei saa riiklikku kriisilahendusfondi tehtavate korraliste osamaksete arvutamisel kohaldada delegeeritud määruse 2015/63 artikli 5 lõikes 1 sätestatud erandeid.

91. Eelotsusetaotluse esitanud kohus ja Iccrea Banca pakuvad välja, et neid erandeid oleks võimalik tõlgendada laialt või analoogia alusel või koguni luua kohtupraktika kaudu uus pretsedent, mistõttu ühistupankade süsteemi keskasutuse sisemisi kohustusi süsteemi kuuluvate krediidiasutuste ees ei võeta korraliste osamaksete arvutamisel arvesse.

92. Selle ettepanekuga ei saa nõustuda.

93. Nagu kõiki erandeid, tuleb ka delegeeritud määruse 2015/63 artikli 5 lõikes 1 sätestatud erandeid tõlgendada kitsalt, et mitte muuta kehtivat üldreeglit.

94. Grupisiseste kohustuste erand kajastab grupisiseste asutuste omavahelist seotust ning selle eesmärk on vältida grupisiseste riskipositsioonide kahekordset arvessevõtmist. Selle erandi suhtes kohaldatakse ranget tingimuslikkust, ( 50 ) mis välistab arvutuse alusest kohustuste väljajätmise, kui puuduvad tagatised selle kohta, et grupisisesed rahastamisega seotud riskid on kaetud juhul, kui grupi finantsseisund halveneb. ( 51 )

95. Ühistupankadena tegutsevate krediidiasutuste gruppide puhul, nagu Iccrea Banca ja temaga seotud ühistupangad, on liidu seadusandja leidnud, et puudub tagatis selle kohta, et grupisisesed rahastamisriskid on kontserni finantsseisundi halvenemise korral tagatud. Seetõttu otsustas ta selliseid kohustusi kohustuste hulgast, mida kasutatakse korraliste osamaksete arvutamiseks, mitte välja jätta, millest tulenevalt ei ole neid delegeeritud määruse 2015/63 artikli 5 lõikes 1 loetletud.

96. Euroopa Kohus ei saa loomulikult seda liidu seadusandja valikut muuta, välja arvatud juhul, kui selle kehtivus on vaidlustatud, kuid seda nõuet ei ole esitanud eelotsusetaotluse esitanud kohus ega selle menetluse pooled.

IV. Ettepanek

97. Esitatut arvestades teen Euroopa Kohtule ettepaneku vastata Tribunale Amministrativo Regionale per il Laziole (Lazio maakonna halduskohus, Itaalia) järgmiselt: 1. Eelotsuse küsimus on vastuvõetamatu seoses Ühtse Kriisilahendusnõukogu otsustega, mis käsitlevad 2016. aasta osamakseid ühtsesse kriisilahendusfondi ja millest Itaalia Pank teatas Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativole. Neid otsuseid saab vaidlustada ainult Euroopa Kohtus, ilma et liikmesriikide kohtutel oleks pädevust neid tühistada. 2. Itaalia Panga otsuste osas, mis käsitlevad osamakseid riiklikku kriisilahendusfondi, ei kohaldata komisjoni 21. oktoobri 2014. aasta delegeeritud määruse (EL) 2015/63 (millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/59/EL seoses kriisilahendusrahastutesse tehtavate ex ante-osamaksetega) artikli 5 lõikes 1, eriti punktides a–f ette nähtud erandeid niisuguse ühistupankade süsteemi nagu käesolevas kohtuasjas sisemiste kohustuste suhtes. Neid kohustusi tuleb nimetatud riiklikku kriisilahendusfondi tehtavate korraliste osamaksete arvutamisel arvesse võtta.

( 1 ) Algkeel: hispaania.

( 2 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta direktiiv, millega luuakse krediidiasutuste ja investeerimisühingute finantsseisundi taastamise ja kriisilahenduse õigusraamistik ning muudetakse nõukogu direktiivi 82/891/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiive 2001/24/EÜ, 2002/47/EÜ, 2004/25/EÜ, 2005/56/EÜ, 2007/36/EÜ, 2011/35/EL, 2012/30/EL ja 2013/36/EL ning määrusi (EL) nr 1093/2010 ja (EL) nr 648/2012 (ELT 2014, L 173, lk 190).

( 3 ) 26. juuni 2019. aasta ettepanek (edaspidi „ettepanek kohtuasjas State Street Bank International“).

( 4 ) Komisjoni 21. oktoobri 2014. aasta delegeeritud määrus, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/59/EL seoses kriisilahendusrahastutesse tehtavate ex ante-osamaksetega (ELT 2015, L 11, lk 44).

( 5 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. juuli 2014. aasta määrus, millega kehtestatakse ühtsed eeskirjad ja ühtne menetlus krediidiasutuste ja teatavate investeerimisühingute kriisilahenduseks ühtse kriisilahenduskorra ja ühtse kriisilahendusfondi raames ning millega muudetakse määrust (EL) nr 1093/2010 (ELT 2014, L 225, lk 1; edaspidi „SRM-määrus“).

( 6 ) Nõukogu 19. detsembri 2014. aasta määrus, millega määratakse kindlaks määruse nr 806/2014 kohaldamise ühtsed tingimused (ELT 2015, L 15, lk 1).

( 7 ) Decreto legislativo 16 novembre 2015, n. 180. Attuazione della direttiva 2014/59/UE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 15 maggio 2014, che istituisce un quadro di risanamento e risoluzione degli enti creditizi e delle imprese di investimento e che modifica la direttiva 82/891/CEE del Consiglio, e le direttive 2001/24/CE, 2002/47/CE, 2004/25/CE, 2005/56/CE, 2007/36/CE, 2011/35/UE, 2012/30/UE e 2013/36/UE e i regolamenti (UE), n. 1093/2010 e (UE) n. 648/2012, del Parlamento europeo e del Consiglio (GURI nr 267, 16.11.2015; edaspidi „seadusandlik dekreet nr 180/2015“).

( 8 ) 1993. aasta ühtse pangandusseadusega (Testo Unico Bancario de 1993) muudeti maa- ja käsitööpangad „Casse Rurali e Artigiane“ ühistupankadeks „Banche di Credito Cooperativo“.

( 9 ) Need otsused on järgmised:

– 24. novembri 2015. aasta otsus nr 1249264/15 riiklikku kriisilahendusfondi 2015. aasta korralise osamakse tasumise kohta;

– 26. novembri 2015. aasta otsus nr 1262091/15 riiklikku kriisilahendusfondi 2015. aasta erakorralise osamakse tasumise kohta;

– 29. detsembri 2016. aasta otsus nr 1547337/16, millega Itaalia Pank teavitas Iccrea Banca kohustusest maksta pankade Banca delle Marche s.p.a., Banca Popolare dell’Etruria e del Lazio s.c.p.a., Cassa di Risparmio della Provincia di Chieti s.p.a. ja Cassa di Risparmio di Ferrara s.p.a. kriisilahenduse skeemi tagajärjel 2016. aastal riiklikku kriisilahendusfondi kaks täiendavat aastamakset;

– 14. märtsi 2017. aasta otsus nr 333162/17 riiklikku kriisilahendusfondi 2016. aasta täiendavate osamaksete tasumise kohta summas 36687705 eurot;

– 14. märtsi 2017. aasta otsus nr 334520/17 riiklikku kriisilahendusfondi 2015. aasta osamakse lisamakse kohta, tagasimakse tõttu, mis tehti ühele vahendajale, kes oli maksnud riiklikku kriisilahendusfondi 2015. aasta osamakseid ülemääraselt;

– 3. mai 2016. aasta otsus nr 585821/16 ühtsesse kriisilahendusfondi 2016. aasta osamaksete tasumise kohta;

– 27. mai 2016. aasta otsus nr 709417/16 ühtsesse kriisilahendusfondi eelmise otsusega taotletud 2016. aasta osamaksete korrigeerimise kohta.

( 10 ) Samuti nõudis ta nende otsuste kohaldamise peatamist, alusetult makstud summade talle tagasi maksmist ja talle tekitatud kahju eest hüvitise väljamõistmist.

( 11 ) Ta väidab, et õigus kohtuasja algatada on aegunud; et kaebus on vastuvõetamatu, kuna sellest ei ole vähemalt ühte huvitatud isikut teavitatud; puudub passiivne õigus olla vastustaja ning kaebajal ei ole kaebeõigust ega õigustatud huvi.

( 12 ) Vt 9. joonealune märkus.

( 13 ) Eelotsusetaotlus, punkt 4.1

( 14 ) Täiendavaid osamakseid ei ole liidu õigusnormidega ette nähtud ja need võeti kasutusele riikliku kriisilahendusfondi vahendite täiendamiseks, kui need vahendid olid tehtud kriisilahendusmenetluste tagajärjel ebapiisavad. Alates 2016. aastast võib Itaalia Pank neid nõuda 2016. aasta stabiilsusseaduse (Disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato, legge di stabilità 2016, GURI, 30.12.2015, nr 302) artikli 1 ja 23. detsembri 2016. aasta dekreetseaduse nr 237 (Decreto-legge 23 dicembre 2016, n.o 237, recante disposizioni urgenti per la tutela del risparmio nel settore creditizio, GURI, 23.12.2016, nr 299), mis muudeti 17. veebruari 2017. aasta seadusega nr 15 (GURI nr 43, 21.2.2017) tehtud muudatustega seaduseks, artikli 25 alusel.

( 15 ) Nagu on loogiline, ei ole Euroopa Kohtu ülesanne otsustada ülejäänud, menetluslike vastuvõetamatuse põhjuste üle, mida on väidetud vastavates kaebustes Itaalia Panga nende otsuste peale.

( 16 ) 19. detsembri 2018. aasta kohtuotsus (C‑219/17, edaspidi „kohtuotsus Berlusconi ja Fininvest, EU:C:2018:1023).

( 17 ) 9. märtsi 1994. aasta kohtuotsus (C‑188/92, edaspidi „kohtuotsus TWD Textilwerke Deggendorf, EU:C:1994:90, punkt 17).

( 18 ) 18. detsembri 2007. aasta kohtuotsus Rootsi vs. komisjon (C‑64/05 P, EU:C:2007:802, punktid 93 ja 94) ja kohtuotsus Berlusconi ja Fininvest, punkt 43.

( 19 ) Kohtuotsus Berlusconi ja Fininvest, punkt 44. Vt analoogia alusel 22. oktoobri 1987. aasta kohtuotsus Foto-Frost (314/85, EU:C:1987:452, punkt 17).

( 20 ) 27. juuni 2018. aasta ettepanek (C‑219/17, EU:C:2018:502, punktid 60–63).

( 21 ) Riikide ametiasutuste sekkumine nendesse menetlustesse on pealegi kvalitatiivselt vähem oluline kui menetlustes, mis on ette nähtud olulise osaluse omandamiseks.

( 22 ) Esimeses otsuses määrati ühtsesse kriisilahendusfondi Iccrea Banca tehtava aastamakse suuruseks 2016. aasta kohta 18309577 eurot, teises vähendati seda 18292713 euroni.

( 23 ) Mõned täiendavad selgitused kriisilahendusnõukogu ja riikide kriisilahendusasutuste koostöö kohta on esitatud kriisilahendusnõukogu 28 [riigi] täiskogu otsuses SRB/PS/2016/07 establishing the framework for the practical arrangements for the cooperation within the Single Resolution Mechanism between the single Resolution Board and the national resolution authorities, https://srb.europa.eu/sites/srbsite/files/srb_ps_2016_07.pdf.

( 24 ) Vt andmeid aadressil https://srb.europa.eu/en/content/data-collection.

( 25 ) Erinevus krediidiasutustes olulise osaluse omandamise loa andmise menetlusest, mida analüüsiti kohtuotsuses Berlusconi ja Fininvest, on selge, sest sealses menetluses tegi küll riigi ametiasutus (Itaalia Pank) pärast eelnevat uurimismenetlust EKP-le otsuseettepaneku. Siit tulenevalt tuleb a fortiori niisugustes kohtuasjades nagu käesolev kohaldada kohtuotsuse Berlusconi ja Finivest loogikat.

( 26 ) Rakendusmääruse 2015/81 põhjendus 11.

( 27 ) Vt andmed ühtsesse kriisilahendusfondi tehtavate 2016., 2017., 2018. ja 2019. aasta korraliste osamaksete arvutamiseks https://srb.europa.eu/en/content/ex-ante-contributions-0.

( 28 ) Nii tuleneb SRM-määruse artiklitest 50, 53 ja 54 koostoimes.

( 29 ) Kriisilahendusnõukogu püüab riiklike kriisilahendusasutuste maksekogumise praktikat ühtlustada, nagu on märgitud selle nõukogu Aastaaruandes, 2017, lk 39. Selles aruandes teatatakse, et „kriisilahendusnõukogu tegi koos riiklike kriisilahendusasutustega tööd, et ühtlustada menetlust selleks, et sissemaksete suurus tehtaks krediidiasutustele teatavaks. Tänu sellele tööle saavutati kaks eesmärki:

– 2017. aasta „põhikalkulatsiooni otsus“. Selle otsuse eesmärk oli selgitada 2017. aasta ex ante sissemaksete arvutamiseks kasutatud metoodikat. Selles võeti üle ettevalmistavad aktid eelnevates etappides kriisilahendusnõukogu tehtud arvutuste kohta. Riiklikud kriisilahendusasutused saatsid selle otsuse kõikidele institutsioonidele koos nende teadetega;

– eraldi „ühtlustatud lisa“ iga krediidiasutuse jaoks. See dokument andis krediidiasutustele peamised arvutuses kasutatud sisendandmed, vahekalkulatsiooni väärtused ja lõpliku osamakse. See töötati välja tihedas koostöös riiklike kriisilahendusasutustega.“

( 30 ) 19. novembri 2018. aasta kohtumäärus Iccrea Banca vs. komisjon ja CRU (T‑494/17, EU:T:2018:804, punkt 26) ja kolm sama kuupäeva kohtumäärust kohtuasjades T‑661/16, Credito Fondiario vs. CRU, ei avaldata, EU:T:2018:806; T‑14/17, Landesbank Baden-Würtemberg vs. CRU, ei avaldata, EU:T:2018:812, ja T‑42/17, VR-Bank Rheing-Sieg vs. CRU, ei avaldata, EU:T:2018:813. Üldkohus ei pidanud üheski nendest kohtumäärustest kriisilahendusnõukogu teesi üle otsustama, sest tühistamishagid 2016. aasta osamakseid ühtsesse kriisilahendusfondi käsitlevate otsuste peale olid esitatud hilinenult.

( 31 ) Ma ei usu, et SRM-määruse artikli 67 lõige 4, mis volitab riiklikke kriisilahendusasutusi koguma aastamakseid ja neid ühtsesse kriisilahendusfondi üle kandma, annaks alust kinnitada, et riiklikud kriisilahendusasutused võivad kindlaks määrata ühtsesse kriisilahendusfondi tasutavate aastamaksete suuruse. Riiklikel kriisilahendusasutustel on õigus koguda kriisilahendusnõukogu poolt kindlaks määratud summasid, mille õiguspärasuse eest vastutab see nõukogu, mitte riiklikud kriisilahendusasutused ise. Liikmesriikide kohtutes võib küll vaidlustada nende asutustepoolset sekkumist maksekogumisprotsessi, mis piirdub ainult nende enda formaalsustega.

( 32 ) Näiteks Hispaania kriisilahendusasutus Fondo de Reestructuración Ordenada Bancaria (FROB) märkis oma teates ühele Iccrea Banca sarnasele ühistupanga vormis krediidiasutusele, et see võib kriisilahendusnõukogu otsuste peale 2016. aasta sissemaksete kohta ühtsesse kriisilahendusfondi edasi kaevata Üldkohtule. See krediidiasutus esitas Üldkohtule tühistamishagi, milles on menetlus alles pooleli (kohtuasi T‑323/16, Banco Cooperativo Español vs. CRU).

( 33 ) Tõin selle sisu ära käesoleva ettepaneku punktis 6. SRM-määruse põhjenduses 120 on üle kinnitatud, et „Euroopa Liidu Kohtul on jurisdiktsioon kriisilahendusnõukogu, nõukogu ja komisjoni tehtud otsuste seaduslikkuse kontrollimiseks vastavalt [ELTL] artiklile 263 ning nende lepinguvälise vastutuse kindlakstegemiseks“.

( 34 ) Kohtuotsus TWD Textilwerke Deggendorf, punkt 17, ja 25. juuli 2018. aasta kohtuotsus Georgsmarienhütte jt (C‑135/16, EU:C:2018:582, punkt 14).

( 35 ) Vastavalt 19. novembri 2018. aasta kohtumäärusele Iccrea Banca vs. komisjon ja CRU (T‑494/17, EU:T:2018:804), sai Iccrea Banca kriisilahendusnõukogu otsusest teada Itaalia Panga 3. mai 2016. aasta kirja teel, mille ta sai kätte samal päeval ja milles talle teatati, et kriisilahendusnõukogu oli tema 2016. aasta ex ante osamakse ühtsesse kriisilahendusfondi välja arvutanud, ja talle teatati summa, mis tal tuli maksta, kuid ta lasi mööda minna rohkem kui aasta, enne kui ta pöördus Üldkohtusse. Vt selle kohtumääruse punktid 35 ja 36.

( 36 ) Sellele järeldusele jõudmist ei takista see, et kriisilahendusnõukogu kaitses seisukohta, et korralisi osamakseid ühtsesse kriisilahendusfondi käsitlevate otsuste õiguspärasuse kontrollimiseks on pädevad liikmesriikide kohtud.

( 37 ) „Isiku võimalus liikmesriigi kohtule esitatud kaebuses viidata tema suhtes tehtud riigisisese otsuse aluseks olevas liidu aktis sisalduvate sätete kehtetusele eeldab seega, et ta on liidu akti peale ELTL artikli 263 neljanda lõigu alusel esitanud ettenähtud tähtaja jooksul ka tühistamishagi või et ta ei ole seda teinud, kuna tal puudub kaheldamatu õigus sellist hagi esitada“ (vt selle kohta 17. veebruari 2011. aasta kohtuotsus Bolton Alimentari, C‑494/09, EU:C:2011:87, punktid 22 ja 23; 28. märtsi 2017. aasta kohtuotsus Rosneft, C‑72/15, EU:C:2017:236, punkt 67, ja 25. juuli 2018. aasta kohtuotsus Georgsmarienhütte jt, C‑135/16, EU:C:2018:582, punkt 17).

( 38 ) „ELTL artikli 263 alusel tühistamishagi, kui tal on igasuguse kahtluseta õigus esitada hagi selle artikli neljanda lõigu tähenduses, ei mõjuta selle isiku võimalust vaidlustada kõnealuse akti riigisiseste rakendusaktide õiguspärasus pädevates liikmesriigi kohtutes.“ (25. juuli 2018. aasta kohtuotsus Georgsmarienhütte jt, C‑135/16, EU:C:2018:582, punkt 22).

( 39 ) 22. oktoobri 1987. aasta kohtuotsus (314/85, EU:C:1987:452, punktid 15–18); vt ka 6. oktoobri 2015. aasta kohtuotsus Schrems (C‑362/14, EU:C:2015:650, punkt 62) ja 28. märtsi 2017. aasta kohtuotsus Rosneft (C‑72/15, EU:C:2017:236, punktid 78 ja 79).

( 40 ) Samas tähenduses, „kui siseriiklikud kohtud teevad otsuseid ELTL artikliga 101 hõlmatud kokkulepete, otsuste või tegevuse kohta, mille kohta on juba olemas komisjoni otsus, ei tohi nende otsused olla vastuolus komisjoni otsusega“. „See põhimõte kehtib ka siis, kui siseriiklikud kohtud lahendavad kahju hüvitamise hagi, mis on tekkinud kartellikokkuleppe või tegevuse tõttu, mille vastuolu ELTL artikliga 101 on tuvastatud mainitud institutsiooni otsusega“ (14. septembri 2000. aasta kohtuotsus Masterfoods ja HB, C‑344/98, EU:C:2000:689, punkt 52, ja 6. novembri 2012. aasta kohtuotsus Otis jt, C‑199/11, EU:C:2012:684, punktid 50 ja 51).

( 41 ) Teised tegurid on: „b) ettevõtja rahastamisallikate stabiilsus ja mitmekesisus ning väga likviidne koormamata vara; c) krediidiasutuse või investeerimisühingu finantsseisund; d) tõenäosus, et krediidiasutuse või investeerimisühingu suhtes algatatakse kriisilahendusmenetlus; e) see, millisel määral on krediidiasutus või investeerimisühing saanud varem erakorralist avaliku sektori finantstoetust; f) krediidiasutuse või investeerimisühingu struktuuri keerukus ning krediidiasutuse või investeerimisühingu kriisilahenduskõlblikkus; g) krediidiasutuse või investeerimisühingu tähtsus ühe või mitme liikmesriigi või liidu finantssüsteemi või majanduse stabiilsuse jaoks; h) asjaolu, et krediidiasutus või investeerimisühing kuulub krediidiasutuste ja investeerimisühingute kaitseskeemi“.

( 42 ) Nõukogu 13. juuni 1983. aasta seitsmes direktiiv, mis põhineb asutamislepingu artikli 54 lõike 3 punktil g ja käsitleb konsolideeritud aastaaruandeid (EÜT 1983, L 193, lk 1; ELT eriväljaanne 17/01, lk 58).

( 43 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiiv teatavat liiki ettevõtjate aruandeaasta finantsaruannete, konsolideeritud finantsaruannete ja nendega seotud aruannete kohta ja millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2006/43/EÜ ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiivid 78/660/EMÜ ja 83/349/EMÜ (ELT 2013, L 182, lk 19).

( 44 ) Vt direktiivi 2013/34 artikli 22 lõiked 1 ja 2.

( 45 ) Itaalia Pank teatas kohtuistungil, et Itaalias ei saanud ühistupangad pangandusgruppi kuuluda kuni seadusemuudatuseni, mis jõustus 2019. aastal, kui Iccrea ja mitu ühistupanka moodustasid EKP vastava loaga pangandusgrupi.

( 46 ) Eelotsusetaotlus, punkt 3.1.

( 47 ) Eelkõige pakub Iccrea Banca ühistupankadele palju teenuseid, et nad saaksid kasutada struktureeritult finantseerimist (cash pooling) nii Euroopa Keskpangast kui ka turul, andes väärtpaberitega tagatud krediiti. See annab igale ühistupangale võimaluse teha refinantseerimistehinguid EKPga või pääseda ligi finantsturgudele.

( 48 ) Need tingimused on järgmised:

„a) emaettevõtjal ei ole praegu ega prognooside kohaselt olulisi praktilisi ega õiguslikke takistusi omavahendite kiireks ülekandmiseks või kohustuste tagasimaksmiseks;

b) emaettevõtja kas tõendab pädevale asutusele teda rahuldaval viisil, et tütarettevõtja juhtimine vastab usaldatavusnõuetele, ja on pädeva asutuse loal kinnitanud, et ta tagab tütarettevõtja võetud siduvate kohustuste täitmise, või ei ole tütarettevõtjaga seotud riskid märkimisväärse tähtsusega;

c) emaettevõtja riskide hindamise, mõõtmise ja kontrollimise protseduurid hõlmavad ka tütarettevõtjat,

d) emaettevõtjale kuulub enam kui 50% tütarettevõtja aktsiate või osadega seotud hääleõigustest või emaettevõtjal on õigus määrata ametisse või vabastada ametist enamik tütarettevõtja juhtorgani liikmetest“.

( 49 ) Vastavalt delegeeritud määruse 2015/63 artikli 3 punktile 27 on „tugipank“„liikmesriigi, kesk- või piirkondliku valitsuse asutatud mis tahes ettevõtja või üksus, mis annab tugilaene konkurentsivabal mittetulunduslikul alusel, et edendada kõnealuse valitsuse avaliku poliitika eesmärke, tingimusel et sellel valitsusel on kohustus kaitsta ettevõtja või üksuse majandusbaasi ning säilitada selle majanduslik elujõulisus kogu eksisteerimisaja jooksul või et vähemalt 90% tema algsest rahastamisest või tema antud tugilaenust garanteerib otseselt või kaudselt liikmesriigi keskvalitsus või piirkondlik valitsus“.

( 50 ) Iga konsolideerimisgruppi kuuluv üksus peab olema asutatud liidus, olema täielikult kaasatud samasse konsolideerimisse, tema suhtes rakendatakse asjakohaseid keskseid riski hindamise, mõõtmise ja kontrolli protseduure ning lisaks peavad puuduma praegused või prognoositavad olulised praktilised või õiguslikud takistused tähtaja saabumisel asjaomase kohustuse kiireks tagasimaksmiseks.

( 51 ) Vt delegeeritud määruse 2015/63 põhjendused 8 ja 9.