30

Kuna Hamburgisches Oberverwaltungsgericht on arvamusel, et tema menetluses oleva vaidluse lahendamiseks on vajalik liidu õiguse tõlgendamine, otsustas ta menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas otsuse nr 1/80 artikli 10 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, a) et Türgi päritolu töötaja, kellele on korrakohaselt antud (teatavatel tingimustel tähtajatu) luba töötada liikmesriigi territooriumil teatava ajavahemiku jooksul, mis on pikem kui tema elamisloa kehtivusaeg (nn pikema kehtivusajaga tööluba), võib kogu selle ajavahemiku jooksul kasutada kõnealusest loast tulenevaid õigusi, kui see ei ole vastuolus riigi õigustatud huvide, nimelt avaliku korra, avaliku julgeoleku ja rahvatervise huvide kaitsega; ja b) et liikmesriigil on keelatud jätta see luba, viidates selle andmise ajal kehtinud siseriiklikele õigusnormidele, mis reguleerivad tööloa sõltuvust elamisloast, algusest peale ilma igasugusest mõjust isiku elamisõiguslikule seisundile (tuginedes Euroopa Kohtu 2. märtsi 1999. aasta otsusele kohtuasjas C-416/96: El-Yassini, EKL 1999, lk I-1209, kokkuvõtte punkt 3, punktid 62–65, seoses [Euroopa Ühenduste ja Maroko Kuningriigi vahelise koostöölepinguga, mis sõlmiti Rabatis 27. aprillil 1976 ning kiideti Euroopa Ühenduse nimel heaks nõukogu 26. septembri 1978. aasta määrusega (EMÜ) nr 2211/78 (EÜT L 264, lk 1; ELT eriväljaanne 11/13, lk 155)] artikli 40 esimese lõigu ulatusega ning 14. detsembri 2006. aasta otsusele kohtuasjas C-97/05: Gattoussi, EKL 2006, lk I-11917, kokkuvõtte punkt 2, punktid 36–43, seoses [Euroopa–Vahemere piirkonna lepingu assotsiatsiooni loomiseks ühelt poolt Euroopa ühenduste ja nende liikmesriikide ning teiselt poolt Tuneesia Vabariigi vahel, mis sõlmiti Brüsselis 17. juulil 1995 ning kiideti Euroopa Ühenduse ning Euroopa Söe- ja Teraseühenduse nimel heaks nõukogu ja komisjoni 26. jaanuari 1998. aasta otsusega 98/238/EÜ, ESTÜ (EÜT L 97, lk 1; ELT eriväljaanne 11/28, lk 187] artikli 64 lõike 1 ulatusega)? Juhul, kui vastus sellele küsimusele on jaatav: 2. Kas otsuse nr 1/80 artiklit 13 tuleb tõlgendada nii, et standstill-tingimus keelab liikmesriigil võtta liikmesriigi seaduslikul tööturul töötavalt Türgi päritolu töötajalt õigusaktiga (käesolevas asjas [AufenthG]) võimaluse tugineda otsuse nr 1/80 artikli 10 lõikes 1 sätestatud diskrimineerimiskeelu rikkumisele seoses talle eelnevalt väljastatud tööloaga, mille kehtivusaeg on elamisloa tähtajast pikem? Juhul, kui vastus sellele küsimusele on jaatav: 3. Kas otsuse nr 1/80 artikli 10 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et igal juhul ei keela selles sätestatud diskrimineerimiskeeld siseriiklikel asutustel tähtajalisi elamislube, mis on antud Türgi päritolu töötajale siseriikliku õiguse alusel teatavaks ajaks alusetult, tunnistada pärast nende kehtivusaja lõppemist vastavalt siseriiklikele õigusnormidele kehtetuks selliste perioodide osas, mil Türgi päritolu töötaja töötas ja seega tegelikult kasutas talle eelnevalt korrakohaselt antud tähtajatut tööluba? 4. Kas otsuse nr 1/80 artikli 10 lõiget 1 tuleb lisaks tõlgendada nii, et see säte hõlmab üksnes sellist tööd, mida teeb siseriiklikelt asutustelt korrakohaselt tähtajatu ja sisuliste piiranguteta tööloa saanud Türgi päritolu töötaja ajal, mil talle muul põhjusel antud tähtajaline elamisluba muutub kehtetuks, ja et seetõttu ei saa Türgi päritolu töötaja sellises olukorras nõuda, et siseriiklikud asutused lubavad tal ka pärast sellest tööst lõplikku loobumist jätkata liikmesriigis viibimist, et asuda tööle uuel töökohal – ka pärast töötamise katkestamist, mis oli vajalik uue töökoha otsimiseks? 5. Kas otsuse nr 1/80 artikli 10 lõiget 1 tuleb tõlgendada ka nii, et diskrimineerimiskeeld keelab vastuvõtva liikmesriigi siseriiklikel asutustel võtta liikmesriigi tööturul seaduslikult töötava Türgi kodaniku suhtes, kellele vastuvõttev liikmesriik oli algselt andnud liikmesriigis töötamiseks ulatuslikumad õigused kui liikmesriigis elamiseks, pärast viimati antud elamisloa kehtetuks muutumist riigis elamise õigust lõpetavaid meetmeid (vaid) juhul, kui need meetmed ei ole ette nähtud riigi õigustatud huvide kaitseks, kuid ei kohusta siseriiklikke asutusi andma elamisluba?”