ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 148/41

25. märtsil 2010 esitatud hagi — Hynix Semiconductor versus komisjon

(Kohtuasi T-148/10)

2010/C 148/69

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Hynix Semiconductor, Inc. (Icheon-si, Korea) (esindajad: solicitor A. Woodgate ja solicitor O. Heinisch)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada komisjoni 9. detsembri 2009. aasta otsus juhtumis COMP/38.636 — Rambus;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt;

— mõista välja muud hüvitised, mida kohus peab sobivaks.

Väited ja peamised argumendid

Käeolevas asjas taotleb hageja, et tühistataks komisjoni otsus, mis on vastu võetud juhtumi COMP/38.636 — Rambus raames, ja mis puudutab ELTL artikli 102 ja EMP artikli 54 järgset menetlust seoses potentsiaalselt ebaõiglaste litsentsitasude nõudmisega teatavate „Dynamic Random Access Memory” (DRAM; dünaamiline muutmälu) patentide kasutamise eest. Vaidlustatud otsusega muutis komisjon vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1/2003 (1) artiklis 9 sätestatule Rambuse suhtes siduvaks teatavad kohustused ja otsustas, et tal ei ole enam põhjust meetmeid võtta. Hageja, kes on Rambuse konkurent, esitas taotluse alustada viimase vastu menetlust.

Hageja põhjendab oma väiteid kolme õigusliku argumendiga.

Esiteks väidab hageja, et komisjon rikkus määruse nr 1/2003 artiklit 9, valides selles artiklis sätestatud menetluse, samas kui ta kahtlustas ELTL artikli 102 niivõrd tõsist rikkumist, et kavatses määrata trahvi. Edasi väidab ta, et artikli 9 kohaldamine ei taga menetlusökonoomiat. Hageja hinnangul oli komisjonipoolne kohustuste siduvaks muutmine rikkumise asjaolusid arvestades ilmselgelt sobimatu ja ta väidab sellest tulenevalt, et komisjon rikkus Rambuse kohustusi aktsepteerides määruse nr 1/2003 artiklit 9, ELTL artiklit 102 ja hea (erapooletu) halduse põhimõtet. Hageja väidab veel, et kuna komisjon kohaldas väära proportsionaalsuse testi, jättes kohaldamata artiklis 9 endas sätestatud kriteeriumid, väljendudes teatavate murekohtade osas ebatäpselt ja tehes valed järeldused seoses sellega, kas kohustused seonduvad talle muret tegevate küsimustega, siis jõudis komisjon ekslikult järeldusele, et tal ei ole enam põhjust meetmeid võtta. Veelgi enam, hageja väidab, et komisjon jättis põhjendamata kohustuste sobivuse ja asjakohasuse, tehes nii olulise hindamisvea.

Teiseks väidab hageja, et komisjon kuritarvitas talle määruse nr 1/2003 artiklist 9 tulenevaid volitusi.

Kolmandaks väidab hageja, et komisjon rikkus menetlusnorme, võttes vastu vaidlustatud otsuse, kasutamata talle määrusest nr 1/2003 tulenevaid pädevusi ja jättes kohaselt käsitlemata õiguskaitsevahendite küsimuse.

(1) Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003 L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).
ET Euroopa Liidu Teataja C 148/42

25. märtsil 2010 esitatud hagi — Hynix Semiconductor versus komisjon

(Kohtuasi T-149/10)

2010/C 148/70

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Hynix Semiconductor, Inc. (Icheon-si, Korea) (esindajad: solicitor A. Woodgate ja solicitor O. Heinisch)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada komisjoni 15. jaanuari 2010. aasta otsus K(2010) 150;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt;

— mõista välja muud hüvitised, mida kohus peab sobivaks.

Väited ja peamised argumendid

Käesolevas asjas taotleb hageja, et tühistataks komisjoni otsus K(2010) 150, millega jäeti piisava ühendusepoolse huvi puudumise tõttu rahuldamata hageja kaebus, mis puudutas Rambuse väidetavaid ELTL artikli 102 rikkumisi seoses potentsiaalselt ebaõiglaste litsentsitasude nõudmisega teatavate „Dynamic Random Access Memory” (DRAM; dünaamiline muutmälu) patentide kasutamise eest (juhtum COMP/38.636 — Rambus) pärast komisjoni 9. detsembri 2009. aasta otsust, millega komisjon muutis vastavalt nõukogu määruse (EÜ) nr 1/2003 (1) artiklis 9 sätestatule Rambuse suhtes siduvaks teatavad kohustused ja otsustas, et tal ei ole enam põhjust meetmeid võtta.

Hageja põhjendab oma väiteid kolme õigusliku argumendiga.

Esiteks väidab hageja, et komisjon rikkus olulisi menetlusnõudeid, sest ta ei taganud hagejale piisavat võimalust asjassepuutuvate dokumentidega tutvuda.

Teiseks väidab hageja, et tema kaebuse menetlemine on jätkuvalt suurel määral ühenduse huvides. Hageja väitel tugines komisjon rahuldamata jätmise otsuses üksnes asjaolule, et ühendusel puudub edasine huvi, sest ta oli juba vastu võtnud artiklil 9 rajaneva otsuse. Hageja arvates tuleneb komisjoni seisukohast ja põhjendustest antud juhul, et ühenduse huvi ja rahuldamata jätmise otsuse kehtivus on loomuldasa seotud küsimusega artikli 9 alusel vastu võetud otsuse (mille hageja on vaidlustanud kohtuasjas T-148/10) õiguspärasusest.

Hageja kolmas, neljas ja viies väide on identsed kohtuasja T-148/10 raames esitatud väidetega ja puudutavad väidetavaid rikkumisi, mille komisjon pani toime, võttes vastu artiklil 9 rajaneva otsuse, millega muudeti Rambusele siduvaks teatavad kohustused.

(1) Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus (EÜ) nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (EÜT 2003 L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205).
ET Euroopa Liidu Teataja C 148/40

24. märtsil 2010 esitatud hagi — Solae versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Délitaste (alpha taste)

(Kohtuasi T-145/10)

2010/C 148/67

Hagiavaldus esitati inglise keeles

Pooled

Hageja: Solae Holdings LLC (St. Louis, Ameerika Ühendriigid) (esindaja advokaat E. Armijo Chávarri)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Délitaste S.A. Industrielle et Commerciale d’Aliments (Thessaloniki, Kreeka)

Hageja nõuded

— tunnistada, et käesolev hagi ja sellele lisatud dokumendid on esitatud nõuetekohaselt;

— tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 16. detsembri 2009. aasta otsus (asi R 92/2009-2);

— mõista kohtukulud välja kostjalt.

Väited ja peamised argumendid

Ühenduse kaubamärgi taotleja: teine menetluspool apellatsioonikojas

Asjaomane ühenduse kaubamärk: kujutismärk „alpha taste” kaupadele ja teenustele klassides 29, 30, 39 ja 43

Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: hageja

Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: ühenduse kaubamärgi registreering „ALPHA” kaupadele klassis 29

Vastulausete osakonna otsus: rahuldada vastulause osaliselt

Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata

Väited: nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti c rikkumine, kuna apellatsioonikoda järeldas vääralt, et asjaomaste kaubamärkide segiajamine on tõenäoline vaid teataval määral.
Lisaks väidavad hagejad, et rikuti määruse (EÜ) nr 1049/2001 artiklit 4, kuna ei viidud läbi iga dokumendi sisu konkreetset ja individuaalset hindamist. Komisjon peab läbi viima iga dokumendi sisu konkreetse ja individuaalse hindamise selleks, et teha kindlaks, kas dokument või osa sellest on hõlmatud erandiga üldreeglist, milleks on kõikidele dokumentidele juurdepääsu võimaldamine. 9. veebruaril 2010, mis on määruses ettenähtud tähtaja möödumise kuupäev, möönis komisjon, et taotletud dokumentide suhtes ei viidud seda analüüsi läbi ning osas, milles analüüs läbi viidi, ei avaldatud seda hagejatele.
—

tuvastada, et hagi tuleb kirjaliku ja suulise menetluse läbiviimiseks liita kohtuasjaga T-366/09, kuna need asjad on omavahel seotud;
ET Euroopa Liidu Teataja C 134/41

8. märtsil 2010 esitatud hagi – Saksamaa versus komisjon

(Kohtuasi T-116/10)

2010/C 134/70

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Saksamaa Liitvabariik (esindaja: J. Möller ja advokaat U. Karpenstein)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada komisjoni 23. detsembri 2009. aasta otsus K(2009) 10675 (lõplik) komisjoni 7. mai 1997. aasta otsusega K(97) 1120 Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF) poolt Nordrhein-Westfalen programmi (1997-1999) 2. eesmärgi saavutamiseks Saksamaa Liitvabariigile antud toetuse vähendamise kohta;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Vaidlustatud otsusega vähendas komisjon Euroopa Regionaalarengu Fondi (ERF) poolt Nordhein Westfaleni programmi (1997-1999) 2. eesmärgi saavutamiseks Saksamaa Liitvabariigile antud toetust.

Oma hagi põhjenduseks esitab hageja neli väidet.

Esiteks väidab hageja, et komisjon hindas asjaolusid valesti. Hageja arvates lähtus komisjon tema poolt aluseks võetava veamäära arvutamisel valedest summadest.

Teises väites toob hageja esile, et määruse nr 4253/88 (1) artikli 24 lõikes 2 esitatud rahalise korrektuuri tingimused ei ole täidetud. Hageja leiab, et nimetatud sätte alusel ei või komisjon teha rahalisi korrektuure haldusvea või väidetava haldus- ja kontrollisüsteemide puudulikkuse tõttu. Lisaks väidab hageja, et ka muudel põhjustel ei või ette näha sellises ulatuses rahalisi korrektuure nagu komisjon tegi. Esiteks õigustavad sellised „õigusrikkumised” nagu komisjon käesoleval juhul on esile toonud, selliseid rahalisi korrektuure vaid juhul, kui need mõjutavad või võivad negatiivselt mõjutada liidu majandust. Hageja väitel ei olnud see nii komisjoni etteheidetava käitumise puhul. Teiseks märgib hageja, et ta ei ole ühegi vaidlusaluse projektide rea puhul isegi sisuliselt rikkunud liidu õigusnorme.

Kolmanda väitena toob hageja esile, et komisjonil ei ole määruse nr 4253/88 alusel õigust teha rahalisi korrektuure standardmäära või ekstrapolatsiooni põhjal. Selles osas märgib hageja, et nimetatud määruse artikkel 24 sätestab sõnaselgelt, et see säte puudutab vaid konkreetseid juhtumeid ja summasid.

Viimases väites toob hageja esile, et isegi kui standardmäära või ekstrapolatsiooni põhjal tehtavad rahalised korrektuurid oleksid lubatud, on nad käesoleval juhul õigusvastased. Seoses sellega väidab hageja, et komisjon ei ole suutnud tõendada et talle etteheidetav käitumine oleks olnud „süsteemile omane” ning et ekstrapolatsiooni põhjal tehtud rahalised korrektuurid rikuvad proportsionaalsuse põhimõtet.

(1) Nõukogu 19. detsembri 1988. aasta määrus (EMÜ) nr 4253/88, millega nähakse ette sätted määruse (EMÜ) nr 2052/88 rakendamiseks seoses struktuurifondide tegevuse kooskõlastamisega teiste struktuurifondidega ning Euroopa Investeerimispanga ja muude olemasolevate rahastamisvahendite tegevusega (EÜT L 374, 31.12.1988, lk 1).
15. aprillil 2010 esitatud hagi — Seven versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Seven for all mankind (SEVEN FOR ALL MANKIND)

(Kohtuasi T-176/10)

(2010/C 161/80)

Hagiavaldus esitati itaalia keeles

Pooled

Hageja: Seven SpA (Leinì, Itaalia) (esindaja: avvocato L. Trevisan)

Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Seven for all mankind LLC

Hageja nõuded

— tühistada teise apellatsioonikoja 28. jaanuari 2010. aasta otsus;

— mõista Siseturu Ühtlustamise Ametilt lisaks tema enda kohtukuludele välja Seven SpA-le käesolevas menetluses ja apellatsioonikojas toimunud menetluses tekkinud kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Ühenduse kaubamärgi taotleja: Seven for all mankind LLC

Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk SEVEN FOR ALL MANKIND (registreerimistaotlus nr 4 443 222) kaupadele ja teenustele klassides 14 ja 18

Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: hageja

Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: kaks ühenduse kujutismärki (nr 591 206 ja nr 3 489 234 kaupadele klassides 16, 18 ja 25) ja rahvusvaheline kaubamärk (nr 731 954 kaupadele klassides 3, 9, 12, 14, 15, 16, 18, 20, 22, 25 ja 28), mis sisaldavad sõnalist osa SEVEN.

Vastulausete osakonna otsus: rahuldada vastulause osaliselt.

Apellatsioonikoja otsus: jätta kaebus rahuldamata.

Väited: Määruse nr 207/2009 ühenduse kaubamärgi kohta artikli 8 lõike 1 punkti b ebaõige kohaldamine.
13. aprillil 2010 esitatud hagi — Niki Luftfahrt versus komisjon

(Kohtuasi T-162/10)

(2010/C 161/72)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Niki Luftfahrt GmbH (Viin, Austria) (esindaja: advokaat H. Asenbauer)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— Tühistada Euroopa Komisjoni 28. augusti 2009. aasta vaidlustatud otsus COMP/M.5440 — Lufthansa/Austrian Airlines ELTL artikli 264 lõike 1 (EÜ artikli 231 lõige 1) alusel;

— kohustada Euroopa Komisjoni tasuma Üldkohtu kodukorra artikli 87 lõike 2 alusel hageja kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Hageja vaidlustab komisjoni 28. augusti 2009. aasta otsuse K(2009) 6690 (lõplik), millega koondumine kuulutatakse kokkusobivaks ühisturu ja EMP lepinguga (asi nr COMP/M.5440 — Lufthansa/Austrian Airlines). Selles otsuses on komisjon seisukohal, et Deutsche Lufthansa AG poolt ainukontrolli omandamine äriühingu Austrian Airlines üle on kokkusobiv ühisturu ja EMP lepinguga, tingimusel, et täidetakse Deutsche Lufthansa AG poolt väljapakutud kohustused.

Tühistamishagi põhjenduseks väidab eraviisiliselt rahastatavat lennundusettevõtet omav hageja esiteks, et komisjon on rikkunud EÜ asutamislepingut (ehk täpsemalt Euroopa Liidu toimimise lepingut) ning selle rakendamisel kohaldatavaid õigusnorme. Sellega seoses väidab hageja, et komisjon on oma otsuse tegemisel lähtunud sellisest turu mõistest, mis takistab konkurentsile avalduvate koondumise kõigi negatiivsete mõjude hindamist. Lisaks väidab hageja, et komisjon on eelkõige hinnanud vääralt koondumise mõju Ida-Euroopa lennuliinidele, mistõttu vähemalt selles osas on tegemist olulise ja ilmse väärhinnanguga. Pealegi ei järginud komisjon horisontaalsete ühinemiste hindamise suuniseid vastavalt nõukogu määrusele kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (1). Eelkõige ei ole komisjon hageja arvates aru saanud, et asjaomasel koondumisel on negatiivne mõju konkurentsile ühisturul, kuna seetõttu on allesjäänud konkurentide konkurentsivõime asjaomasel turul piiratud, alternatiivsed teenusepakkujad asjaomasel turul puuduvad ning asjaomastele turgudele pääs ei ole piisavalt lihtne. Lisaks väidab hageja, et komisjoni poolt heakskiidetud Deutsche Lufthansa AG kohustused ei ole sobivad tõhusa konkurentsi olulise kahjustuse vältimiseks.

Teiseks väidab hageja, et rikutud on EÜ artiklit 253 (ELTL artikkel 296), kuna komisjon ei ole vaidlustatud otsuste piisavalt põhjendanud, kuivõrd ta ei ole välja toonud konkreetseid argumente, mille alusel Ida-Euroopa lennuliinidel toimuva konkurentsi kahjustamine on välistatud. Lisaks väidab hageja, et asjaolusid ei ole piisavalt uuritud.

Kolmandaks heidab hageja komisjonile ette kaalutlusõiguse rikkumist.

(1) ELT 2004, C 31, lk 5; ELT eriväljaanne 08/03, lk 10.
13. aprillil 2010 esitatud hagi — Pioneer Hi-Bred International versus komisjon

(Kohtuasi T-164/10)

(2010/C 161/74)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Pioneer Hi-Bred International (Johnston, Ühendriigid) (esindajad: solicitor J. Temple Lang ja advokaat T. Müller-Ibold)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— tuvastada, et komisjon on rikkunud direktiivi 2001/18/EÜ geneetiliselt muundatud organismide tahtliku keskkonda viimise kohta artiklit 18, kuna ta ei ole nõukogule esitanud võetavate meetmete eelnõud, mis on ette nähtud nõukogu otsuse artikli 5 lõikes 2, ning samuti on ta jätnud võtmata muud meetmed, mis võivad otsustusmenetluse osutuda vajalikuks selleks, et tagada nimetatud direktiivi artikli 18 nimetatud otsuse vastuvõtmiseks;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja esitas 2. mail 2007 EÜ artikli 232 alusel esimese hagi (1), nõudes selle tuvastamist, et komisjon jättis direktiivi 2001/18/EÜ (2) artiklit 18 rikkudes tagamata otsuse vastuvõtmise hageja taotluse kohta geneetiliselt muundatud kahjurikindla maisi 1507 turuleviimiseks. Komisjon esitas 21. jaanuaril 2009 otsuse 1999/468 artikli 5 lõike 2 alusel regulatiivkomiteele otsuse ettepaneku. Esimese Astme Kohtu menetluses jõudsid pooled arusaamale, et nimetatud otsuse ettepanekut arvestades on hagi muutunud ainetuks, ning Esimese Astme Kohus andis 4. septembril 2009 määruse, milles ta sedastas, et otsuse tegemise vajadus kohtuasjas T-139/07 on ära langenud.

Käesolevas kohtuasjas väidab hageja ELTL artikli 265 alusel, et olenemata tema taotlusest ei ole komisjon endiselt esitanud nõukogule ettepanekut geneetiliselt muundatud kahjurikindla maisi 1507 turuleviimise kohta. Hageja märgib, et keskkonnanõukogu kuuel istungil, mis on toimunud pärast seda, kui regulatiivkomitee jättis esitamata oma arvamuse komisjoni 25. veebruari 2009. aasta ettepaneku kohta, ei ole komisjon esitanud ühtegi otsuse eelnõud.

Hageja väidab, et direktiivis ette nähtud menetluse raames on komisjon kohustatud tagama, et taotluse kohta tehtaks otsus ja see otsus avaldataks direktiivis ette nähtud tähtaegadel. Hageja väidab ka, et kuna komisjon jättis nõukogule esitamata võetavate meetmete eelnõu, siis ei ole ta taganud niisuguse otsuse vastuvõtmist, samas kui hageja ja teised direktiivis nimetatud asjaomased isikud on täitnud kõik selles direktiivis ette nähtud formaalsused.

Hageja väidab lisaks, et komisjon, keda vastavalt ELTL artiklile 265 on kutsutud üles seisukohta võtma, ei ole seda teinud. Hageja arvates on põhjused, millele komisjon viitab seoses nõukogule otsuse eelnõu esitamata jätmisega, asjakohatud ja alusetud. Komisjoni tegevusetus jätmine kahjustab hageja väitel tema õiguslikku olukorda, ning on tekitanud talle konkreetse, tõendatud ja mõõdetava kahju.

(1) Kohtuasi T-139/07, Pioneer Hi-Bred International vs. komisjon (ELT 2007 C 155, lk 28).

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. märtsi 2001. aasta direktiiv 2001/18/EÜ geneetiliselt muundatud organismide tahtliku keskkonda viimise kohta ja nõukogu direktiivi 90/220/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta (EÜT 2001 L 106, lk 1; ELT eriväljaanne 15/06, lk 77).
15. aprillil 2010 esitatud hagi — komisjon versus SEMEA

(Kohtuasi T-168/10)

(2010/C 161/76)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: S. Petrova ja advokaat E. Bouttier)

Kostja: Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) (Millau, Prantsusmaa)

Hageja nõuded

— mõista Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron’ilt, kelleks loetakse tema ad hoc prokuristi, hagejale välja põhiosas summa 41 012 eurot, millele lisanduvad intressid, mis on kulgenud alates 10. märtsist 1992 või teise võimalusena 27. aprillist 1993;

— määrata intresside kapitaliseerimine;

— mõista äriühingult SEMEA välja 5 000 eurot kuritarvitava vastuseisu eest;

— mõista käesoleva menetluse kulud välja äriühingult SEMEA.

Väited ja peamised argumendid

Euroopa ühendus, mida esindas komisjon, sõlmis 6. juulil 1990 äriühinguga Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) toetuslepingu, mis puudutas kohalikku arendustegevust, mis seisnes Millau Euroopa kohalike ettevõtjate keskuse loomise ettevalmistustöödes ja elluviimises.

Komisjon väidab, et SEMEA kohustus selle lepingu alusel tegema erinevaid töid ja teavitama komisjoni nendest perioodiliste aruannete vahendusel; komisjon omalt poolt kohustus rahaliselt toetama nende tööde läbiviimist maksimaalses summas 135 000 eküüga kuni 50 % ulatuses tööde õigustatud maksumusest.

SEMEA taotles 1991. aasta mais komisjonilt luba, et seda lepingut võiks täita üks teine üksus — Association CEI12 —, mida komisjon ka lubas täpsustusega, et see kokkulepe ei vabasta SEMEA-t tema kohustustest; ning SEMEA kinnitas, et ta tagab lepingus ette nähtud ülesannete nõuetekohase täitmise.

Tööde kulgu käsitleva kontrolli järel tuvastati, et arvesse tulevate kulude kogusumma ulatus 187 977 eküüni ja et seega tuli komisjonile kanda jääv osa kehtestada summas 93 988 eküüd.

Kuna SEMEA oli juba lepingu alusel saanud 135 000 eküüd, siis nõutakse käesoleva hagiga SEMEA-lt rohkem makstud summa tagastamist.
25. jaanuaril 2010 esitatud hagi — Noko Ngele versus komisjon

(Kohtuasi T-15/10)

(2010/C 161/68)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Mariyus Noko Ngele (Brüssel, Belgia) (esindaja: advokaat F. Sabakunzi)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— tuvastada, et TEK-i ei ole kunagi EAK-ga asendatud ning et EAK-d ei ole Belgias juriidilise isikuna õiguslikult olemas;

— mõista komisjonilt, ühelt tema liikmelt ja teatavatelt tema ametnikelt solidaarselt välja rahaline kahjuhüvitis kakssada tuhat eurot, millele lisada seadusjärgne intress 10 % aastas alates 1995. aastast ja viivis;

— mõista komisjonilt, ühelt tema liikmelt ja teatavatelt tema ametnikelt solidaarselt välja moraalse ja psühholoogilise kahju hüvitis viis miljonit eurot, millele lisada viivis;

— otsustada, et tehtav otsus kuulub täitmisele isegi juhul, kui see edasi kaevatakse;

— mõista kostjalt välja kohtukulud koos menetluskuludega, mis on hinnatud kolmekümnele tuhandele eurole.

Väited ja peamised argumendid

Hageja palub oma hagis, et talle hüvitataks kahju, mida ta väidetavalt kandis sellele tõttu, et tal ei olnud võimalik täita talle kuulunud võlanõuet Tööstuse Arengu Keskuse (TEK) vastu, kuna see organisatsioon asendati AKV riikide (Aafrika, Kariibi mere ja Vaikse ookeani piirkonna riigid) ja Euroopa Liidu ühisinstitutsiooniga, mille nimetus on Ettevõtluse Arenduskeskus (EAK).
C 161/43

ET

2. aprillil 2010 esitatud hagi — Prantsusmaa versus komisjon

(Kohtuasi T-154/10)

(2010/C 161/69)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Prantsuse Vabariik (esindajad: E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha ja J. Gstalter)

Kostja: Euroopa Komisjon

Hageja nõuded

— tühistada vaidlustatud otsus tervikuna;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesoleva hagiga palub hageja tühistada komisjoni 26. jaanuari 2010. aasta otsuse K(2010) 133, millega tunnistatakse siseturuga kokkusobimatuks riigiabi, mis seisneb La Poste’ile piiramatu tagatise andmises, mis tuleneb Prantsuse õiguse sätetest avalik-õiguslike isikute, mis on samastatud avalik-õigusliku isikuga, mis tegeleb tööstuse ja kaubandusega, staatusest tulenevate õiguslike tagajärgede kohta (riigiabi C 56/2007 (ex E 15/2005)).

Hageja esitab oma hagi põhjenduseks kolm väidet, mis tuginevad:

— õigusnormi rikkumisel, mis seisneb selles, et komisjon ei teinud riigiabi olemasolu kindlaks õiguslikult piisavalt. Nimelt ei järginud komisjon eeskirjasid tõendamise kohta riigiabi valdkonnas, seda nii tõendamiskohustuse kui ka tõendamise määra osas;

— faktivigadel ja õigusnormi rikkumisel, mis seisnevad selles, et komisjon lähtus La Poste’ile antava piiramatu tagatise olemasolust;
—

Kolmandaks vaidlustavad hagejad meetmete klassifitseerimise riigiabiks, sest ei ole piisav väita, et kuna neil on ettevõtetest erinev maksualane seisund, on põllumajanduskooperatiividel, kelle tegevus ei ole 100 % seotud oma liikmetega (puhas vastastikune kooperatiiv), „eelis”, vaatamata asjaolule, et kooperatiivid ja kapitaliühingud ei ole ei faktiliselt ega õiguslikult sarnases olukorras. Lisaks, isegi kui nõustuda sellise võrreldavusega — mis on vaieldav —, siis kooperatiivide maksukorraldus ei sisalda ühtegi eelist, vaid erinevusi õigustab Hispaania maksusüsteemi ülesehitus ja olemus, nagu komisjon ise esialgses otsuses ka möönis ja mida 12. detsembri 2006. aasta kohtuotsuses kahtluse alla ei seatud.
Teiseks rikkus kostja hageja väitel ühenduse tolliseadustiku artikli 220 lõike 2 punkti b koostoimes ühenduse tolliseadustiku artikliga 236, sest: — kostja asus ekslikult seisukohale, et impordi vastu kolmandatest riikidest kehtestatud dumpinguvastased eeskirjad on automaatselt kohaldatavad kauba suhtes, mis on Euroopa Liidu ja Türgi vahelises tolliliidus vabas ringluses; — kostja ei teavitanud ettevõtjaid sellest, et nõukogu määrus (EÜ) nr 2584/98 (2) oli kohaldatav ka Euroopa Liidu ja Türgi vahelises tolliliidus vabalt ringlevate kaupade suhtes; — teise võimalusena asus kostja hageja väitel ekslikult seisukohale, et pädevad ametiasutused ei olnud eksinud, sest Türgi ametiasutused kinnitasid ekslikult, et kolmanda riigi päritolu kaupade suhtes kohaldatavad dumpinguvastased maksud ei olnud kohaldatavad Euroopa Liidu ja Türgi vahelises tolliliidus vabalt ringlevate kaupade suhtes; — samuti asus kostja hageja väitel ekslikult seisukohale, et pädevad ametiasutused ei olnud eksinud, sest Hispaania tolliasutused eeldasid ekslikult, et päritolusertifikaadiga kaupade suhtes ei saa kohaldada muid makse ega kaubanduse kaitsemeetmeid, ning ei teavitanud seetõttu majandustegevuses osalejaid sellest, et selliseid meetmeid võidakse kohaldada impordi suhtes Türgist isegi siis, kui asjaomased kaubad on vabas ringluses.