ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: (i) Kas arvestades Euroopa Liidu kaubamärgimääruse artikli 8 lõiget 2 ja artikli 41 lõiget 1 ning Euroopa Liidu kaubamärgimääruse rakendusmääruse eeskirja 15 lõike 2 punkti b ja eeskirja 17, on hagejal vastulause vastastajana vastulausemenetluses õigus tugineda varasematele õigustele, mis võivad olla varasemad kui õigused varasemale kaubamärgile, millele on vastulauses tuginetud kui varasemale õigusele? (ii) Kas Prantsuse riigil on mingit laadi varasem intellektuaalomandiõigus sõna „France“ suhtes, mis ei ole Prantsuse riigi ametlik nimi ja mis on pelgalt geograafiline üksus? (iii) Kui vastus küsimusele (ii) on eitav, siis kas nime „France“ tuleb pidada üldkasutatava sõnana, mille suhtes kellelgi ei saa olla intellektuaalomandiõigust? (iv) Kui vastus küsimusele (ii) on jaatav, siis kas seda, et Prantsuse riik ei ole seni kunagi teostanud mingeid õigusi sõnale „France“, välja arvatud France.com-i suhtes, võib pidada hageja diskrimineerimiseks?
—

Tühistada Euroopa Parlamendi peasekretäri 5. detsembri 2016. aasta otsus, mis on vastu võetud, rakendades Euroopa Parlamendi juhatuse 19. mai ja 9. juuli 2008. aasta otsust 2009/C 159/01 Euroopa Parlamendi liikmete põhimääruse rakendusmeetmete kohta (ELT C 159, 13.7.2009, lk 1), muudetud kujul, ja milles: tuvastatakse, et hageja võlgneb 298 497,87 eurot, mille ta on alusetult maksnud parlamendiliikmete assistentide kulude eest; põhjendatakse selle summa tagasinõudmist ja kohustatakse vastutavat eelarvevahendite käsutajat koostöös institutsiooni raamatupidajaga nõudma see summa tagasi vastavalt Euroopa Parlamendi liikmete põhimääruse rakendusmeetmete (edaspidi „MAS“) artiklile 68 ja vastavalt finantsmääruse artiklitele 66, 78, 79 ja 80;
2.

Teine väide, mis tugineb aluslepingute ja harta ülimuslikkusele määruse nr 1049/2001 suhtes. Hageja leiab, et nimetatud määrust, mis kehtestab õiguslikud piirangud läbipaistvuse, osaluse ja avalikkuse põhimõtetele, tuleb tõlgendada ja kohaldada väga kitsalt, võttes arvesse õigustekstide ja harta vastuvõtmise ajatelge. Seega leiab ta, et kostja ei oleks pidanud esiteks kohaldama üldist eeldust, et esineb uurimise eesmärkide kahjustamise oht, kuna käesoleval juhul on tegemist valdkonnaülese uurimisega, ja teiselt poolt oleks ta pidanud tunnistama, et liikmesriigid ei olnud seda kaitset palunud.
ET Euroopa Liidu Teataja C 104/51

20. jaanuaril 2017 esitatud hagi – Amicus Therapeutics UK ja Amicus Therapeutics versus EMA

(Kohtuasi T-33/17)

(2017/C 104/72)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Amicus Therapeutics UK Ltd (Gerrards Cross, Ühendkuningriik) ja Amicus Therapeutics, Inc. (Cranbury, New Jersey, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: solicitor L. Tsang, solicitor J. Mulryne ja barrister F. Campbell)

Kostja: Euroopa Ravimiamet (EMA)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada kostja poolt hagejatele 14. detsembril 2016 teatavaks tehtud otsus avalikustada kliinilise uuringu aruanne AT1001-011 vastavalt määrusele (EÜ) nr 1049/2001;

— teise võimalusena tagastada otsus kostjale, selleks et otsust uuesti kontrollida pärast seda, kui hagejatele on antud võimalus võtta seisukoht kliinilise uuringu aruande teatud osade kohta, mis tuleb enne avalikustamist kõrvaldada; ning

— mõista kostjalt välja hagejatele seoses selle asjaga tekkinud menetlus- ja muud kulud.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad kaks väidet.

1. Esimene väide, et kõnealune kliinilise uuringu aruande puhul tuleb määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 tähenduses üldiselt eeldada konfidentsiaalsust, arvestades i) ELi asjassepuutuvate sektoripõhiste õigusnormide eesmärki ja sõnastust; ii) ELi institutsioonidel lasuvat kohustust täita intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingu (TRIPS) artikli 39 lõikest 3 tulenevaid kohustusi, ning iii) olulisust järgida hagejate põhiõigust eraelu puutumatusele ja omandile.
ET Euroopa Liidu Teataja C 104/52

23. jaanuaril 2017 esitatud hagi – Bank Tejarat versus nõukogu

(Kohtuasi T-37/17)

(2017/C 104/73)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Bank Tejarat (Teheran, Iraan) (esindajad: solicitor S. Zaiwalla, solicitor P. Reddy, solicitor K. Mittal, solicitor A. Meskarian, barrister T. Otty, barrister R. Blakeley, barrister V. Zaiwalla ja barrister H. Leith)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— mõista kohtukulud välja nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe väite.

Hageja väidab, et nõukogu poolt tema suhtes piiravate meetmete kohaldamine kujutab endast selliste kohustuste piisavalt kvalifitseeritud rikkumist, mille eesmärk on anda õigusi üksikisikutele, mistõttu on tekkinud Euroopa Liidu lepinguväline vastutus. Sellise rikkumise otsese tagajärjena on hagejal tekkinud oluline varaline ja mittevaraline kahju, mille hüvitamist ta taotleb.
1.

Esimene väide, et rikutud on ELTL artiklit 266, kuna kostja ei võtnud täitmismeetmete võtmisel arvesse Avaliku Teenistuse Kohtu 22. septembri 2015. aasta otsuse Barnett vs. EMSK (F-20/14, EU:F:2015:107; edaspidi „Avaliku Teenistuse Kohtu otsus“) põhjendusi. Täpsemalt ilmneb vaidlustatud otsuse põhjendustest, et kostja ei lähtunud hageja kandidatuuri väidetaval uuesti läbivaatamisel oma üldistes rakendussätetes kehtestatud kriteeriumidest. Igal juhul ei paranda vaidlustatud otsus Avaliku Teenistuse Kohtu otsuses tuvastatud rikkumist ehk asjaolu, et Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomitee üldistes rakendussätetes puudub teenistuse huvide kindlakstegemine.
6.

Kuuenda väite kohaselt oli erakorraliste asjaolude tõttu advokaadi sekkumine vajalik ja isegi möödapääsmatu, et hagejate õigused säiliksid ja et ametisse nimetav asutus võtaks meetmeid hagejate väidete suhtes, et neid on psühholoogiliselt ja seksuaalselt ahistatud. Advokaadi sekkumine oli põhjendatud ka selleks, et tagada hagejate antud ütluste konfidentsiaalsus ning kaitsta neid vahetute ülemuste õigusliku ebajärjepidevuse ja hoolimatuse eest, eesmärgiga lõpetada vastuvõetamatutes tingimustes töötamine.
3.

Kolmas väide, et otsus rikub proportsionaalsuse põhimõtet. Täpsemalt on võetud meetme ulatus ehk 2017. aasta toetuse, sealhulgas eelmakse peatamine täiesti ebaproportsionaalne võrreldes väidetavate kahtlustuste ja rikkumistega, isegi kui need oleksid leidnud kinnitust.
ET Euroopa Liidu Teataja C 121/42

21. veebruaril 2017 esitatud hagi – FCA US versus EUIPO – Busbridge (VIPER)

(Kohtuasi T-109/17)

(2017/C 121/62)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: FCA US LLC (City of Auburn Hills, Michigan, Ameerika Ühendriigid) (esindaja: C. Morcom, QC)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Robert Dennis Busbridge (Hookwood, Ühendkuningriik)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi omanik: hageja

Vaidlusalune kaubamärk: Euroopa Liidu sõnamärk „VIPER“ – Euroopa Liidu kaubamärk nr 3 871 101

Menetlus EUIPOs: kehtetuks tunnistamise menetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO esimese apellatsioonikoja 1. detsembri 2016. aasta otsus asjas R 554/2016-1

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada tühistamisosakonna ja esimese apellatsioonikoja otsused ning saata R. D. Busbridge’i taotlus tühistamisosakonnale vastava menetluse läbiviimiseks tagasi;

— jätta kohtulud kostja kanda.

Väited

— apellatsioonikoda eksis, kui leidis, et R. D. Busbridge on tõendanud kasutamist seoses Ühendkuningriigi registreeringuga hõlmatud kaupadega (eeskätt „sportautod“);
—

tühistada 15. detsembri 2016. aasta kirjas teatavaks tehtud Euroopa Keskpanga juhatuse otsus, millega jäeti rahuldamata hagejate taotlus tutvuda kahe Euroopa Keskpanga dokumendiga – „The impact on government deficit and debt from off-market swaps. The Greek case“ (SEC/GovC/X/10/88a) ja „The Titlos transaction and possible existence of similar transactions impacting on the euro area government debt or deficit levels“ (SEC/GovC/X/10/88b);
ET Euroopa Liidu Teataja C 121/37

7. veebruaril 2017 esitatud hagi – PepsiCo versus EUIPO – Intersnack Group (Exxtra Deep)

(Kohtuasi T-82/17)

(2017/C 121/54)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: PepsiCo, Inc. (New York, New York, Ameerika Ühendriigid) (esindajad: V. von Bomhard ja J. Fuhrmann)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Saksamaa)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi omanik: apellatsioonikoja menetluse teine pool

Vaidlusalune kaubamärk: Euroopa Liidu sõnamärk „Exxtra Deep“ – Euroopa Liidu kaubamärk nr 12 161 981

Menetlus EUIPOs: kehtetuks tunnistamise menetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 24. novembri 2016. aasta otsus asjas R 482/2016-4

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista hageja kohtukulud välja EUIPO-lt ja menetlusse astujalt.

Väide
2.

Teine väide, et komisjon on toime pannud ilmsed õigusnormi rikkumised ja kaalutlusvead, kui ta hindas turumajanduse tingimuses tegutseva eraõigusliku investori kriteeriumi. Sellel väitel on neli osa: — esimese osa kohaselt on komisjon ajanud segi turumajanduse tingimustes tegutseva erainvestori kriteeriumi kohaldatavuse ja kohaldamise, ja on seega õigusnormi rikkunud ja kohaldanud turumajanduse tingimustes tegutseva erainvestori kriteeriumi valesti; — teise osa kohaselt ei viinud komisjon kõnealuse tehingu kohta läbi võrdlevat analüüsi ega kasutanud muud hindamismeetodit ning rikkus seetõttu turumajanduse tingimustes tegutseva erainvestori kriteeriumi ning selle kriteeriumi hindamise raames põhjendamis- ja hoolsuskohustust; — kolmanda osa kohaselt rikkus komisjon turumajanduse tingimustes tegutseva erainvestori kriteeriumi hindamisel põhjendamis- ja hoolsuskohustust; — neljanda osa kohaselt esitas Vallooni piirkond suure hulga dokumente, mis näitavad, et Foreign Strategic Investment Holding, kes on äriühingu Société Wallonne de Gestion et de Participation tütarettevõtja, käitus nagu turumajanduse tingimustes tegutsev erainvestor.
1.

Esimese väite kohaselt on vaidlustatud otsuse tegemisel rikutud õigusnormi ja tehtud ilmseid hindamisvigu selles osas, et väidetavalt on VinyLoopi, Stena, ja Plastic Planeti loataotlused määruse (EÜ) nr 1907/2006 artikli 62 ja artikli 60 lõike 7 tähenduses kooskõlas.
—

Esiteks rikkus Euroopa Komisjon audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi artikli 2 lõikeid 1 ja 2 ning artiklit 3, asudes seisukohale, et päritolumaa põhimõtet filmimaksu suhtes ei kohaldata. Teiseks rikkus Euroopa Komisjon audiovisuaalmeedia teenuste direktiivi artikli 13 lõiget 1, asudes seisukohale, et see artikkel lubab liikmesriikidel panna tellitavate videoteenuste osutajatele, kes on asutatud teistes liikmesriikides, kohustuse panustada rahaliselt Euroopa päritolu teoste edendamisse.
—

Hageja väidab, et ei ole selge, milline üldlepingute CONTAIN ja ICARGO tingimus – nende lisad kaasa arvatud – annab komisjonile õiguse nõuda IBI-lt struktuurset ja üksikasjalikku kõigi niisuguste lepingute auditit, milles IBI on seitsmenda raamprogrammi raames osalenud. Eeldades, et auditite käigus leitud vead on süstemaatilised, nõuab komisjon IBI-lt, et ta teataks, kas nimekiri on täielik, ja et ta vajadusel seda puuduvate projektidega täiendaks ning kontrolliks, kas need süstemaatilised vead esinevad nende projektide kohta koostatud finantsaruannetes.
ET Euroopa Liidu Teataja C 121/43

18. veebruaril 2017 esitatud hagi – Jiangsu Seraphim Solar System versus komisjon

(Kohtuasi T-110/17)

(2017/C 121/63)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Jiangsu Seraphim Solar System Co. Ltd (Changzhou, Hiina) (esindaja: advokaat Y. Melin)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada komisjoni 7. detsembri 2016. aasta rakendusmääruse (EL) 2016/2146, millega tühistatakse kahe eksportiva tootja hinnakohustuse heakskiit, mis anti vastavalt rakendusotsusele 2013/707/EL (millega kinnitatakse pakutud hinnakohustus, mis on seotud Hiina Rahvavabariigist pärit või sealt saadetud kristalsest ränist fotoelektriliste moodulite ja nende põhikomponentide (elementide) importi käsitlevate dumpingu- ja subsiidiumivastaste menetlustega, lõplike meetmete kohaldamise ajaks) (ELT 2016, L 333, lk 4) artikkel 2 hagejat puudutavas osas; ning

— mõista kohtukulud välja komisjonilt ja kõikidelt menetlusse astujatelt, kellele võidakse anda luba astuda menetlusse komisjoni nõuete toetuseks.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe väite.

Hageja väidab, et komisjon on rikkunud määruse (EL) 2016/1036 (1) artikli 8 lõikeid 1, 9 ja 10 ning artikli 10 lõiget 5 ning määruse (EL) 2016/1037 (2) artikli 13 lõikeid 1, 9 ja 10 ning artikli 16 lõiget 5, kui ta tunnistas kehtetuks kinnitusarved ja seejärel tegi korralduse kõik tollimaksud sisse nõuda, nagu ei oleks esitatud ühtegi kinnitusarvet ega edastatud neid tollile, kui kaubad deklareeriti vabasse ringlusse laskmiseks.

Hageja see väide tugineb väitele, et nõukogu rakendusmääruse (EL) nr 1238/2013 (3) artikli 3 lõige 2 ja nõukogu rakendusmääruse (EL) nr 1239/2013 (4) artikli 2 lõige 2, mis annavad komisjonile õiguse tunnistada kinnitusarved kehtetuks, on õigusvastased.

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2016. aasta määrus (EL) 2016/1036 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Liidu liikmed (ELT 2016, L 176, lk 21).

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2016. aasta määrus (EL) 2016/1037 kaitse kohta subsideeritud impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Liidu liikmed (ELT 2016, L 176, lk 55).

(3) Nõukogu 2. detsembri 2013. aasta rakendusmäärus (EL) nr 1238/2013, millega kehtestatakse lõplikud dumpinguvastased meetmed Hiina Rahvavabariigist pärit või sealt saadetud kristalsest ränist fotoelektriliste moodulite ja nende põhikomponentide (elementide) impordi suhtes ning nõutakse lõplikult sisse nimetatud impordi suhtes kehtestatud ajutine tollimaks (ELT 2013, L 325, lk 1).

(4) Nõukogu 2. detsembri 2013. aasta rakendusmäärus (EL) nr 1239/2013, millega kehtestatakse Hiina Rahvavabariigist pärit või sealt saadetud kristalsest ränist fotoelektriliste moodulite ja nende põhikomponentide (elementide) impordi suhtes lõplik tasakaalustav tollimaks (ELT 2013, L 325, lk 66).
1.

Esimene väide, et on rikutud muude teenistujate teenistustingimuste artikli 82 lõiget 7 selles osas, milles komisjon piiras AST2 palgaastme jaoks korraldatud sisekonkursile lubamist nii, et sellel võisid osaleda üksnes III tegevusüksuse lepingulised töötajad.
1.

Esimese väite kohaselt on kostja vääralt järeldanud, et hagejad osalesid tegevuses, mille eesmärgiks on piirata ja/või kahjustada konkurentsi ELTL artikli 101 lõike 1 tähenduses.
3.

Kolmas väide, et on rikutud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2012. aasta määruse (EL, Euratom) nr 966/2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju (edaspidi „finantsmäärus“), artiklit 80. Hageja leiab, et kuna Belgia kohtus on menetlus siiani pooleli, ei saanud komisjoni raamatupidamisteenistus põhjendatult asuda seisukohale, et vaadeldav võlg on kindel, kindlasummaline ja kuulub tasumisele. See ei vastanud seega finantsmääruse artiklis 80 esitatud tingimustele ja seda ei olnud võimalik seega hüvitada.
2.

Teine väide, et rikutud on Euroopa Liidu õiguse üldpõhimõtteid, kuna nõukogu on rikkunud hageja õigust omandile.
3.

Kolmas väide, mis käsitleb põhjusliku seose olemasolu ning mille kohaselt nähtub sellest, et kantud kahju on kolmandates riikides Euroopa Liidu oliivõli tutvustamise programmide nõuetele mittevastavast haldamisest tekkinud piisavalt otsene tagajärg, et komisjoni tegevuse ja väidetava kahju vahel – mis tuleb ELTL artikli 340 teise lõigu kohaselt hüvitada – on otsene põhjuslik seoses.
ET Euroopa Liidu Teataja C 129/25

17. veebruaril 2017 esitatud hagi – Pelican versus EUIPO – NBA Properties (NEW ORLEANS PELICANS)

(Kohtuasi T-112/17)

(2017/C 129/38)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hannover, Saksamaa) (esindaja: advokaat U. Hildebrandt)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: NBA Properties, Inc (New York, New York, Ühendriigid)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Taotleja: apellatsioonikoja menetluse teine pool

Vaidlusalune kaubamärk: sõnalisi osi „NEW ORLEANS PELICANS“ sisaldav mustvalge ELi kujutismärk – registreerimistaotlus nr 11 518 487

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 16. detsembri 2016. aasta otsus asjas R 408/2016-4

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista kohtukulud välja EUIPOlt.

Väide
—

tühistada komisjoni 14. detsembri 2016. aasta rakendusmäärus (EL) 2016/2257, millega kehtestatakse uuesti lõplik dumpinguvastane tollimaks ja nõutakse lõplikult sisse ajutine tollimaks nahast pealsetega jalatsite impordi suhtes, mis on pärit Hiina Rahvavabariigist ja mida toodavad äriühingud Chengdu Sunshine Shoes Co. Ltd., Foshan Nanhai Shyang Yuu Footwear Ltd. ja Fujian Sunshine Footwear Co. Ltd., ning täidetakse Euroopa Kohtu otsust liidetud kohtuasjades C-659/13 ja C-34/14;
2.

Teine väide: Tõendamata on see, et Kreeka kavandatav seadus toob kohustusliku ümbervahetamise kehtestamise tõttu kaasa sundvõõrandamise, ilma et seaduses endas oleks ette nähtud kohane hüvitis, mistõttu on tõendamata ka Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 17 lõike 1 teise lause rikkumine.
1.

Esimene väide, et on õigusnormi rikutud ja tehtud kaalutlusvigu seoses turumajanduse tingimustes tegutseva eraettevõtja kriteeriumiga ja ELTL artikli 107 lõikes 1 sätestatud eelise olemasolu kriteeriumiga, ning on rikutud põhjendamiskohustust. Sellel väitel on kaks osa: — esimese osa kohaselt on rikutud õigusnormi ja turumajanduse tingimustes tegutseva eraettevõtja põhimõtet ning tõendamiskoormist, kuna komisjon on segi ajanud eraettevõtja kriteeriumi kohaldatavuse ja kohaldamise; — teise osa kohaselt on rikutud põhjendamiskohustust, hoolsuse ja hea halduse kohustust, rikutud on turumajanduse tingimustes tegutseva eraettevõtja põhimõtet ja ELTL artikli 107 lõiget 1, kuna komisjon ei hinnanud turumajanduse tingimustes tegutseva eraettevõtja kriteeriumi igakülgselt, et tõendada eelise olemasolu.
3.

Kolmas väide, et on rikutud personalieeskirjade artiklit 59 ja sise-eeskirjade artiklit 2, esitatud põhjendused on ebapiisavad ning on rikutud õiguskindluse põhimõtet.
4.

Neljas väide: valesti on tõlgendatud tingimusi, mille täitmisel võib maagaasi infrastruktuurile anda direktiivi 2009/73/EÜ artikli 36 lõike 1 punkti b alusel koostoimes artikli 2 punktiga 33 vabastuse. — Reguleeriva asutuse poolt uuele olulisele infrastruktuurile vabastuse andmine eeldab, et investeeringul on niisugune riskitase, et seda ei tehtaks, kui nimetatud vabastus ei kehtiks. — Investeering, mille ese on OPAL-i ehitamine, on täielikult tehtud ja 13. juulil 2011 lõpule viidud; seega ei saa niisuguse riskiga enam tegemist olla.
—

Üldkohtu kodukorra artiklis 89 ette nähtud menetlust korraldavate meetmete raames või kodukorra artiklis 91 ette nähtud menetlustoimingute raames paluda EIP-l täpsustada, kas tal on olnud TELINDUS-ga enne või pärast pakkumuste esitamist hankega seoses mis tahes leping tehnilise lahenduse osas täpsemate selgituste saamiseks, ning kui see on nii, siis anda talle korraldus esitada sellega seoses edastatud dokumendid; veel anda korraldus esitada kõik hanketoimiku dokumendid, kus on märgitud kõik EIP ja TELINDUS-e vahel seoses hankemenetlusega toimunud ühendusevõtmised, olgu need siis enne või pärast pakkumuste esitamist;
—

Hageja kinnitab selles osas, et on ilmne, et hageja kandidatuur ei lükatud tagasi mitte tema kvalifikatsiooni ja diplomitega seotud kaalutlustel, vaid üldise välispoliitika küsimuses töölevõtmisel viidatud eesmärgil.
6.

Kuues väide, et on rikutud läbipaistvuse ja kandidaatide võrdse kohtlemise reegleid ja seda, et anti eelis, mis rikub huvide konflikte käsitlevaid eeskirju.
1.

Esimese väite kohaselt on rikutud olulisi menetlusnorme ja ametisse nimetavale asutusele on antud personalieeskirjade artikli 42c kohaldamiseks õigusvastaselt piiramatud volitused. Samuti on rikutud võrdse kohtlemise põhimõtet ja diskrimineerimiskeelu põhimõtet.
3.

Kolmas väide, et on rikutud ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c. See väide jaguneb kaheks osaks: — esimene väiteosa, et proportsionaalsuse põhimõtte kohaldamisel on rikutud õigusnorme; — teine väiteosa, mis puudutab garantii ebaproportsionaalsust.
ET Euroopa Liidu Teataja C 129/27

27. veebruaril 2017 esitatud hagi – Torné versus komisjon

(Kohtuasi T-128/17)

(2017/C 129/41)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Isabel Torné (Algés, Portugal) (esindajad: advokaadid S. Orlandi ja T. Martin)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

otsustada

— tühistada 16. aprilli 2016. aasta otsus jätta rahuldamata tema taotlus määrata kindlaks tema omandatud pensioniõiguste väärtus ja pensioniiga;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja vaidlustab käesolevas vaidluses otsuse, millega jäeti kaudselt rahuldamata tema taotlus esialgse otsuse tegemiseks tema pensioniõiguste arvutamise teatavate kindlate ja muutumatute tegurite kohta. Nimetatud pool on seisukohal, et tema taotluse kaudne rahuldamata jätmine kujutab endast personalieeskirjades ette nähtud meetmete vastuvõtmata jätmist ning on seega huve kahjustav akt personalieeskirjade artikli 90 tähenduses.

Hageja vaidlustab seoses oma pensioni arvutamisel arvesse võetavate teguritega ka komisjoni praktika, mis seisneb selles, et muude teenistujate teenistustingimuste artikli 2 punkti f kohaldamisalasse kuuluva ajutise teenistuja üleviimisel teise Euroopa Liidu ametisse sõlmitakse uus, eelmisest eraldiseisev leping, mis näitab, et selle teenistuja karjäär ei ole järjepidev, ja millega kaasneb seega personalieeskirjadest tulenevate uute normide kohaldamine tema vanaduspensionile.
1.

Esimene väide, et komisjoni 2016. aasta otsus on pädevuse puudumise tõttu tühine — Direktiivi 2009/73/EÜ artikli 36 lõige 9 of ei anna komisjonile pädevust kiita heaks reguleeriva asutuse otsus muuta artikli 36 lõike 1 alusel antud vabastust, mille ta on eelnevalt heaks kiitnud. — Teise võimalusena: kui komisjonil on pädevus niisugune otsus heaks kiita, on tal see pädevus ainult piiratud olukordades, näiteks juhul, kui asjaolud on eelmisest heakskiitvast otsusest saadik muutunud. Vastasel juhul kahjustataks õiguskindluse põhimõtet. Käesoleva juhtumi asjaoludel ei olnud komisjonil õigust vaidlustatud otsust vastu võtta.
2.

Teine väide: rikutud on aluslepingutest tulenevat õigust. Hageja väidab, et määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 erandeid kehtestavad sätted, mida komisjon kohaldas, on õigusvastased, sest need on vastuolus ülimusliku esmase õigusega, eelkõige Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 42 ja 47. Peale selle kehtib ka liidu õiguses põhimõte, et teisese õiguse vastuolu korral esmase õigusega kehtib õigusallikate hierarhias kõrgemal asuv esmane õigus, nii et ka seetõttu ei oleks komisjon tohtinud kohaldada määruse (EÜ) nr 1049/2001 artikli 4 erandeid kehtestavaid sätteid.
5.

Hagis väidetakse, et Euroopa Liidu liikmesriigil, konkreetsemalt euroala liikmesriigil ei ole võimalik ühepoolselt, riigisisese õigusaktiga (parlament – valitsus – ministri otsus) algatada riigivõla restruktureerimist ilma, et tal oleks selleks EKP luba või kaudne nõusolek, sest sellele järgneks finantskaos. Käesolevas asjas oli EKP kaudne nõusolek antud ja järelikult tekkis tema lepinguväline vastutus kahju eest 53,3 % ulatuses, ehk ulatuses, mis mõjutab omandiõiguse tuuma ennast. On selge, et esineb põhjuslik seos EKP tegevusetusega seotud kahju tekitamisest tuleneva vastutuse, tema organite süülise tegevuse ja tema lepinguvälise vastutuse vahel.
—

Sellega seoses väidetakse, et ka siinkohal ei ole analoogia alusel kohaldatav koondumisasjadega seonduv kohtupraktika. Kui viimaste puhul on mõistetav, et teabe tundlik laad säilib ka pärast komisjoni otsuse tegemist, ei ole see nii üheainsa laenu puhul, mille andmise tingimused luges komisjon EL toimimise lepinguga vastuolus olevaks.
4.

Neljas väide, et on toimunud vanuse alusel diskrimineerimine tulenevalt sellest, et kostja kohaldab personalipoliitikat, mille eesmärk on alandada personali keskmist vanust.