Kohtuasi C-36/04

Hispaania Kuningriik

versus

Euroopa Liidu Nõukogu

Määrus (EÜ) nr 1954/2003 – Artiklid 3, 4 ja 6 – Püügikoormuse korraldus – Ühenduse kalastuspiirkonnad ja kalavarud – Akt Hispaania Kuningriigi ja Portugali Vabariigi ühinemistingimuste ja asutamislepingutesse tehtavate muudatuste kohta – Lahutamatus – Vastuvõetamatus

Kohtujurist P. Léger’ ettepanek, esitatud 19. jaanuaril 2006

Euroopa Kohtu otsus (teine koda), 30. märts 2006

Kohtuotsuse kokkuvõte

Tühistamishagi – Ese – Osaline tühistamine

(EÜ artikkel 230; nõukogu määruse nr 1954/2003 artiklid 3, 4 ja 6)

Ühenduse õigusakti osaline tühistamine on võimalik vaid juhul, kui need osad, mille tühistamist on nõutud, on ülejäänud aktist eraldatavad. See eraldatavust puudutav nõue ei ole täidetud, kui õigusakti osalise tühistamisega muudetakse akti sisu. See, kas vaidlustatud akti osaline tühistamine muudab selle sisu, kujutab endast objektiivset, mitte vaidlusaluse akti vastuvõtnud organi poliitilise tahtega seotud subjektiivset kriteeriumi.

Seetõttu tuleb lugeda vastuvõetamatuks liikmesriigi hagi, millega taotletakse määruse nr 1954/2003, mis käsitleb teatavate ühenduse kalastuspiirkondade ja kalavarudega seotud püügikoormuse korraldamist, II peatüki artiklite 3, 4 ja 6 tühistamist.

Need sätted, mis on kõnealuse määruse kese, kehtestavad püügikoormuse korralduse otsustavad elemendid, samas kui nimetatud II peatüki ülejäänud sätted on tehnilist laadi ning nende kohaldamine on seotud nimetatud sätetega, mille tühistamist taotletakse. III peatükiga kehtestatakse püügikoormuse korralduse järgimise kontrollisüsteem ning seetõttu on sellel mõte üksnes juhul, kui vaidlustatud sätted on jõus.

(vt punktid 12–14, 16, 19 ja 21)

EUROOPA KOHTU OTSUS (teine koda)

30. märts 2006( )

Määrus (EÜ) nr 1954/2003 – Artiklid 3, 4 ja 6 – Püügikoormuse korraldus – Ühenduse kalastuspiirkonnad ja kalavarud – Akt Hispaania Kuningriigi ja Portugali Vabariigi ühinemistingimuste ja asutamislepingutesse tehtavate muudatuste kohta – Lahutamatus – Vastuvõetamatus

Kohtuasjas C‑36/04,

mille esemeks on 29. jaanuaril 2004 EÜ artikli 230 alusel esitatud tühistamishagi,

Hispaania Kuningriik, esindaja: N. Díaz Abad, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,

hageja,

versus

Euroopa Liidu Nõukogu, esindajad: J. Monteiro, ja F. Florindo Gijón,

kostja,

keda toetab:

Euroopa Ühenduste Komisjon, esindajad: T. van Rijn ja S. Pardo Quintillán, kohtudokumentide kättetoimetamise aadress Luxembourgis,

menetlusse astuja,

EUROOPA KOHUS (teine koda),

koosseisus: koja esimees C. W. A. Timmermans, kohtunikud J. Makarczyk, R. Silva de Lapuerta, P. Kūris (ettekandja) ja G. Arestis,

kohtujurist: P. Léger,

kohtusekretär: vanemametnik M. Ferreira,

arvestades kirjalikus menetluses ja 29. septembri 2005. aasta kohtuistungil esitatut,

olles 19. jaanuari 2006. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,

on teinud järgmise

otsuse

1 Hagiavalduses taotleb Hispaania Kuningriik nõukogu 4. novembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 1954/2003, mis käsitleb teatavate ühenduse kalastuspiirkondade ja kalavarudega seotud püügikoormuse korraldamist ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 2847/93 ja tunnistatakse kehtetuks määrused (EÜ) nr 685/95 ja (EÜ) nr 2027/95 (ELT L 289, lk 1; ELT eriväljaanne 04/06, lk 44; edaspidi „vaidlusalune määrus”) artiklite 3, 4 ja 6 tühistamist.

Õiguslik raamistik

2 Vaidlusaluse määruse artikkel 3 sätestab:

„1. Välja arvatud artikli 6 lõikes 1 määratletud piirkonna puhul, liikmesriigid:

a) määravad vähemalt 15-meetrise kogupikkusega laevade põhjalähedaste kalade aastase keskmise püügikoormuse taseme ajavahemikul 1998–2002 kõikides artiklis 1 osutatud ICES piirkondades ja CECAF rajoonides, välja arvatud nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrusega (EÜ) 2347/2002 (millega kehtestatakse süvamere kalavarude püügi suhtes kohaldatavad konkreetsed juurdepääsunõuded ja nendega seotud tingimused) hõlmatud põhjalähedaste kalade püük, samuti kammkarplaste, hariliku taskukrabi ja roosa ämblikkrabi püügi taseme vastavalt käesoleva määruse lisas sätestatule. Püügikoormuse arvutamiseks mõõdetakse laeva püügimahtu laevale paigaldatud võimsusena kilovattides (kW);

b) jaotavad alapunkti a kohaselt määratud püügikoormuse tasemed igas ICES piirkonnas ja CECAF rajoonis kõikide alapunktis a nimetatud kalapüükide osas.

[…]”.

3 Sama määruse artikli 4 kohaselt:

„1. Kuni 15-meetrise kogupikkusega kalalaevade püügikoormust arvestatakse iga kalapüügiliigi ja artikli 3 lõikes 1 osutatud piirkonna või rajooni lõikes eraldi aastatel 1998–2002.

2. Kuni 10-meetrise kogupikkusega kalalaevade püügikoormust arvestatakse iga kalapüügiliigi ja artikli 6 lõikes 1 osutatud piirkonna või rajooni lõikes eraldi aastatel 1998–2002.

3. Liikmesriigid tagavad, et nende laevade püügikoormus on piiratud vastavalt lõigetele 1 ja 2 arvestatud püügikoormuse tasemega.”

4 Nimetatud määruse artikliga 6 kehtestatakse püügikoormuse erisüsteem bioloogiliselt tundlikus piirkonnas, mis on piiratud Iirimaa rannikuga ning milles „liikmesriigid määravad vähemalt 10-meetrise kogupikkusega laevade põhjalähedaste kalade aastase keskmise püügikoormuse taseme ajavahemikul 1998–2002, välja arvatud määrusega (EÜ) nr 2347/2002 hõlmatud põhjalähedaste kalade püük, samuti kammkarplaste, hariliku taskukrabi ja roosa ämblikkrabi püügi taseme, ning jaotavad selliselt määratud püügikoormuse tasemed kõikide nimetatud püükide osas”.

Poolte nõuded

5 Hispaania Kuningriik palub Euroopa Kohtul:

– tühistada vaidlusaluse määruse artiklid 3, 4 ja 6 (edaspidi „vaidlustatud sätted”);

– mõista kohtukulud välja Euroopa Liidu Nõukogult.

6 Nõukogu palub Euroopa Kohtul:

– jätta hagi rahuldamata;

– mõista kohtukulud välja Hispaania Kuningriigilt.

7 Euroopa Kohtu presidendi 19. mai 2004. aasta määrusega lubati Euroopa Ühenduste Komisjonil astuda nõukogu nõuete toetuseks menetlusse. Komisjon palub Euroopa Kohtul jätta hagi rahuldamata ja mõista kohtukulud välja Hispaania Kuningriigilt. Samuti palub ta juhul, kui hagid rahuldatakse, pikendada EÜ artikli 231 teise lõigu alusel ajaliselt vaidlusaluste sätete mõju.

Hagi

8 Hagiavalduse toetuseks esitab Hispaania Kuningriik sisuliselt kaks väidet. Esimene käsitleb mittediskrimineerimise põhimõtte rikkumist. Nimetatud liikmesriik leiab, et nõukogu ei ole püügikoormuse arvutamise viiteperioodi kehtestamisel ning samuti püügikoormuse erisüsteemi kohaldamisel Iirimaast edelas asuvas piirkonnas arvesse võtnud Hispaania laevastiku eripärast olukorda, mis tuleneb ühinemislepingu sätetest. Teine väide käsitleb nõukogu väidetavat võimu kuritarvitamist vaidlusaluse määruse artikli 6 kehtestamisega, kuna bioloogiliselt tundliku piirkonna piiritlemise tegelik eesmärk ei ole mitte merluusi noorvormide kaitse, vaid Hispaania laevastiku suhtes juba kehtivate piirangute pikendamine.

9 Euroopa Kohus palus pooltel esitada oma märkused hagi vastuvõetavuse kohta seoses kohtupraktikaga, mille kohaselt on ühenduse õigusakti osaline tühistamine võimalik vaid juhul, kui need osad, mille tühistamist on nõutud, on ülejäänud aktist eraldatavad (vt eelkõige 10. detsembri 2002. aasta otsus kohtuasjas C‑29/99: komisjon vs. nõukogu, EKL 2002, lk I‑11221, punktid 45 ja 46; 21. jaanuari 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑378/00: komisjon vs. parlament ja nõukogu, EKL 2003, lk I‑937, punkt 30; 30. septembri 2003. aasta otsus kohtuasjas C‑239/01: Saksamaa vs. komisjon, EKL 2003, lk I‑10333, punkt 33, ning 24. mai 2005. aasta otsus kohtuasjas C‑244/03: Prantsusmaa vs. parlament ja nõukogu, EKL 2005, lk I‑4021, punkt 12).

10 Kohtuistungil väitis nõukogu, et kuigi vaidlustatud sätted on üksteisest eraldatavad, siis sama ei kehti nende sätete eristamisel teistest vaidlusaluse määruse sätetest ning seetõttu kaotaksid viimased vaidlustatud sätete tühistamise korral mõtte. Sellise tühistamise mõju oleks eriti problemaatiline seoses nimetatud määruse artikliga 15, millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu 27. märtsi 1995. aasta määrus (EÜ) nr 685/95, mis käsitleb teatavate ühenduse kalastuspiirkondade ja kalavarudega seotud püügikoormuse korraldust (EÜT L 71, lk 5; ELT eriväljaanne 04/02, lk 204), ja nõukogu 15. juuni 1995. aasta määrus (EÜ) nr 2027/95, millega kehtestatakse teatavate ühenduse kalastuspiirkondade ja kalavarudega seotud püügikoormuse korraldussüsteem (EÜT L 199, lk 1; ELT eriväljaanne 04/02, lk 224). Sellest tulenevalt on nõukogul kahtlusi hagi vastuvõetavuse osas.

11 Komisjon nõustub nõukogu argumentidega ning lisab, et vaidlustatud sätted on uue püügikoormuse korraldussüsteemi kese ning nende tühistamise korral ei oleks enam ükski püügikoormuse korraldussüsteem kohaldatav läänepiirkonna vetele.

12 Nagu käesoleva otsuse punktis 9 märgitud, tuleneb väljakujunenud kohtupraktikast, et ühenduse õigusakti osaline tühistamine on võimalik vaid juhul, kui need osad, mille tühistamist on nõutud, on ülejäänud aktist eraldatavad.

13 Euroopa Kohus on ka korduvalt tõdenud, et see eraldatavust puudutav nõue ei ole täidetud, kui õigusakti osalise tühistamisega muudetakse akti sisu (31. märtsi 1998. aasta otsus liidetud kohtuasjades C‑68/94 ja C‑30/95: Prantsusmaa jt vs. komisjon, EKL 1998, lk I‑1375, punkt 257; eespool viidatud kohtuotsus komisjon vs. nõukogu, punkt 46; eespool viidatud kohtuotsus Saksamaa vs. komisjon, punkt 34, ja eespool viidatud kohtuotsus Prantsusmaa vs. parlament ja nõukogu, punkt 13).

14 Samuti on Euroopa Kohus öelnud, et see, kas vaidlustatud akti osaline tühistamine muudab selle sisu, kujutab endast objektiivset, mitte vaidlusaluse akti vastuvõtnud organi poliitilise tahtega seotud subjektiivset kriteeriumi (eespool viidatud kohtuotsus Saksamaa vs. komisjon, punkt 37).

15 Käesolevas kohtuasjas tuleb uurida, kas vaidlustatud sätete tühistamine muudaks objektiivselt selle määruse olemust, kui teised vaidlusaluse määruse sätted jääksid kehtima.

16 Vaidlustatud sätted on kõnealuse määruse kese.

17 Vastavalt vaidlusaluse määruse neljandale põhjendusele on selle määruse eesmärk kehtestada uus püügikoormuse korraldussüsteem „kehtiva üldise püügikoormuse suurendamise ärahoidmiseks”.

18 Lisaks sellele kuuluvad vaidlustatud sätted vaidlusaluse määruse II peatükki, mis reguleerib püügikoormuse korraldussüsteemi. Nii kehtestab selle määruse artikkel 3 põhjalähedaste kalade ning teatavate limuste ja vähkide püüki käsitlevad meetmed, nimetatud määruse artikkel 4 sätestab kuni 15 meetri pikkuste kalalaevade püügikoormuse ja sama määruse artikkel 6 sätestab püügikoormuse korralduse tingimused bioloogiliselt tundlikes piirkondades.

19 Seetõttu kehtestavad vaidlustatud sätted püügikoormuse korralduse otsustavad elemendid, samas kui vaidlusaluse määruse II peatüki ülejäänud sätted on tehnilist laadi ning nende kohaldamine on seotud selle määruse artiklitega 3, 4 ja 6. Nimetatud määruse III peatükiga kehtestatakse püügikoormuse korralduse järgimise kontrollisüsteem ning seetõttu on sellel mõte üksnes juhul, kui vaidlustatud sätted on jõus.

20 Vaidlusaluse määruse artikkel 15 tunnistab määrused nr 685/95 ja nr 2027/95 hiljemalt 1. augustist 2004 kehtetuks. Nende kahe määrusega määratleti ja rakendati teatavate ühenduse kalastuspiirkondade ja kalavarudega seotud püügikoormuse korraldussüsteem. Vaidlustatud sätete tühistamise tagajärjel tekiks õiguslik lünk, kuna sellise tühistamise tagajärjel ei oleks enam ühtegi kehtivat püügikoormuse korraldust reguleerivat määrust.

21 Eeltoodud kaalutlustest tulenevalt ei ole vaidlustatud sätted ülejäänud vaidlustatud määrusest eraldatavad. Sellest lähtuvalt on Hispaania Kuningriigi nõuded nimetatud määruse osaliseks tühistamiseks vastuvõetamatud ning seetõttu tuleb hagi jätta rahuldamata.

Kohtukulud

22 Kodukorra artikli 69 lõike 2 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna nõukogu on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja Hispaania Kuningriik on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud jätta Hispaania Kuningriigi kanda. Sama artikli lõike 4 alusel kannab komisjon ise oma kohtukulud.

Esitatud põhjendustest lähtudes Euroopa Kohus (teine koda) otsustab:

1. Jätta hagi rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Hispaania Kuningriigilt.

3. Jätta Euroopa Ühenduste Komisjoni kulud tema enda kanda.

Allkirjad