ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
49

Järelikult on selle määruse artikli 53b lõike 2 sissejuhatav lauseosa õiguslik alus selleks, et muuta toetust selle saaja kahjuks, juhul kui muutmise eesmärk on liidu finantshuvide kaitse. Samuti on selle sätte punkt c õiguslik alus, võtmaks meetmeid eeskirjade rikkumise või vigade tagajärjel alusetult makstud või ebaõigesti kasutatud vahendite tagasinõudmiseks.
ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi sellised õigusnormid, mis rahvusliku kultuuriajaloolise pärandi kaitse huvides annavad kaitse alla võetud mälestistega seotud kulude mahaarvamise õiguse ainult oma territooriumil asuvate mälestiste omanikele, kui see võimalus on antud selliste mälestiste omanikele, mis vaatamata asukohale mõne teise riigi territooriumil võivad kuuluda nimetatud liikmesriigi kultuuriajaloolise pärandi hulka.
5

1928. aasta seaduse loodusliku terviklikkuse säilitamise kohta (Natuurschoonwet 1928, edaspidi „looduspärandiseadus”) artikkel 1 sätestab: „1. Käesolevas seaduses kasutatakse järgmisi mõisteid: a) „maavaldus” – Madalmaades asuv kinnistu, mis on tervikuna või osaliselt loodusmaastike, metsa või puistute all – sealhulgas kinnistu, kus paikneb maamaja või asuvad muud maavalduse olemusega sobivad hooned –, kui kinnistu säilimine sellele iseloomulikul kujul on soovitav looduspärandi säilitamise aspektist; b) „omanik” – 1) kinnistu omanik, kui kinnistu ei ole koormatud piiratud kasutusvalduse või pikaajalise rendiõigusega, välja arvatud lõikes 3 nimetatud juhud; 2) kasutusvaldaja või pikaajaline rentnik, välja arvatud lõikes 3 nimetatud juhud; c) „vara majanduslik kuuluvus” – kinnistuga seotud õiguste ja kohustuste süsteem, mis näitab osalust selles varas. Osalusega kaasneb vähemalt teatud määral väärtuse kõikumise risk ja see kuulub mõnele teisele isikule peale omaniku tsiviilõiguse tähenduses. Ainult vara üleandmise õiguse andmist ei loeta vara majandusliku kuuluvuse üleminekuks; d) „asjaomane minister” – majandus‑, põllumajandus‑ ja innovatsiooniminister; e) „asjaomased ministrid” – majandus‑, põllumajandus‑ ja innovatsiooniminister ja rahandusminister. 2. Määrusega või määruse alusel kehtestatakse nõuded tingimuste kohta, millele kinnistu peab vastama, et see loetaks maavalduseks. Need tingimused on: a) kinnistu pindala, mille hulka võib arvata ka piirneva kinnistu pindala, kui seda peetakse maavalduseks või kui see moodustab maavalduse koos esimesena nimetatud kinnistuga, kui kahe kinnitu vahel on tihe ajalooline seos; b) protsent kinnistu pindalast, mis peab olema loodusmaastike, metsa ja muude puistute all, samuti loodusmaastike, metsa ja muude puistute põhiomadused; c) selle maaosa suurus ja põhiomadused, mis ei ole loodusmaastike, metsa ja muude puistute all, olenemata sellest, kas see on või ei ole seotud kinnistuga vahetult piirnevate maade põhiomadustega; d) ehitustava ja ehitiste liik; e) maa ja püstitatud ehitiste kasutusotstarve. […]”
62

Sellest järeldub, et direktiivi 2008/115 artikli 14 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusaktid, mis ei näe ette raskelt haige kolmanda riigi kodaniku põhivajaduste katmist niivõrd, kui see on võimalik, et esmaabi ja haiguste põhiravi saaks ka tegelikult osutada ajavahemikul, mille jooksul asjassepuutuv liikmesriik peab nimetatud kolmanda riigi kodaniku väljasaatmise edasi lükkama, kuna viimane on esitanud kaebuse tema suhtes tehtud otsuse peale.
63

Juhul kui eelotsusetaotluse esitanud kohus jõuab järeldusele, et K. Kaltofti rasvumuse puhul on täidetud käesoleva otsuse punktis 53 nimetatud tingimused, tuleb tõendamiskoormisega seoses meenutada, et direktiivi 2000/78 artikli 10 lõike 1 kohaselt võtavad liikmesriigid kooskõlas oma siseriikliku kohtusüsteemiga vajalikud meetmed tagamaks, et kui isik, kes leiab, et ta on võrdse kohtlemise põhimõtte kohaldamata jätmise tõttu kannatanud, esitab kohtule või muule pädevale asutusele asjaolud, mille põhjal võib eeldada, et on toimunud otsene või kaudne diskrimineerimine, peab kostja tõendama, et võrdse kohtlemise põhimõtet ei ole rikutud. Sama artikli lõike 2 kohaselt ei takista lõige 1 liikmesriikidel kehtestamast hagejale soodsamaid tõendamisreegleid.
34

Eelnevaid kaalutlusi arvesse võttes tuleb eelotsuse küsimusele vastata, et direktiivi 2006/112 tuleb tõlgendada nii, et nimetatud direktiiviga ei ole vastuolus see, kui haldusasjades kohaldatakse niisugust siseriiklikku eelnevat kohustuslikku haldusmenetlust, nagu on ette nähtud CPPT artiklis 63, kui maksuhalduril on kahtlus, et õigust on kuritarvitatud.
49

Järelikult tuleb esitatud küsimusele vastata, et direktiivi 97/67 artiklis 12 ette nähtud postitasude diskrimineerimiskeelu põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus selline saatjapõhine koguselise allahindluse süsteem, nagu on vaidluse all põhikohtuasjas.
7

Austria 2000. aasta keskkonnamõju hindamise seaduse (Umweltverträglichkeitsprüfungsgesetz 2000, Bundesgesetzblatt (BGBl.) 697/1993) põhikohtuasjas kohaldatava redaktsiooni (BGBl. I, 87/2009, edaspidi „UVP-G”) lisa 1 on sõnastatud järgmiselt: „Lisa sisaldab kavandatavaid tegevusi, mille suhtes tuleb § 3 kohaselt läbi viia keskkonnamõju hindamine. Veergudes 1 ja 2 sisalduvad kavandatavad tegevused, millele kehtib keskkonnamõju hindamise kohustus ning mille suhtes tuleb läbi viia keskkonnamõju hindamine (1. veerg) või lihtsustatud menetlus (2. veerg). Lisas 1 nimetatud muudetud koosseisude puhul tuleb alates märgitud künnisest läbi viia üksikjuhtumi kontroll; muudel juhtudel kohaldatakse § 3a lõikeid 2 ja 3, välja arvatud juhul, kui sõnaselgelt hõlmatakse ainult uuesti rajamine, uuesti ehitamine või uuesti kasutuselevõtmine. Veerus 3 on nimetatud need kavandatavad tegevused, mille puhul tuleb keskkonnamõju hindamise kontroll läbi viia üksnes eritingimuste esinemisel. Nende tegevuste suhtes tuleb alates märgitud miinimumkünnistest läbi viia üksikjuhtumi kontroll. Kui kontrolli tulemusena jõutakse järeldusele, et kavandatava tegevuse suhtes tuleb läbi viia keskkonnamõju hindamine, viiakse see läbi lihtsustatud menetluses. Veerus 3 nimetatud kaitstavate alade kategooriad määratletakse lisas 2. A, C, D ja E kategooriasse kuuluvaid alasid tuleb kavandatava tegevuse keskkonnamõju hindamise kohustuse suhtes siiski arvesse võtta ainult juhul, kui need on avalduse esitamise päeval sellistena määratud. [...] Keskkonnamõju hindamine Keskkonnamõju hindamine lihtsustatud menetluses 1. veerg 2. veerg 3. veerg 29 a) nafta ammutamine mahuga vähemalt 500 t/d sondi kohta või maagaasi ammutamine vähemalt 500 000 m3/d sondi kohta b) […] c) nafta või maagaasi ammutamine kaitstavatel A kategooria aladel mahuga vähemalt 250 t/d sondi kohta nafta puhul ja vähemalt 250 000 m3/d sondi kohta maagaasi puhul; d) […] (andmed koguse või mahu kohta atmosfäärirõhul)
3

Määruse nr 2078/92 põhjendused 2, 4, 10, 11 ja 12 olid sõnastatud järgmiselt: „arvestades, et Euroopa Ühenduses põllumajandustoodangu vähendamiseks võetud meetmed peavad avaldama kasulikku mõju keskkonnale; […] arvestades, et asjakohase abikava alusel on põllumajandustootjatel võimalik teenida ühiskonda tervikuna, juurutades või kasutades selliseid tootmisviise, mis on kooskõlas kasvava vajadusega kaitsta keskkonda ja loodusvarasid või säilitada paikkonda ja maastikku; […] arvestades, et probleemide ulatuse tõttu peavad abikavad olema kohaldatavad ühenduse kõigi nende põllumajandustootjate suhtes, kes võtavad kohustuse toota viisil, millega kaitstakse, säilitatakse või parandatakse keskkonda ja paikkonda ning välditakse põllumajandusliku tootmise mis tahes edasist tõhustamist; arvestades, […] et keskkonna ja loodusvarade kaitse eesmärgil on […] otstarbekas kehtestada põllumajandusmaa pikaajalise tootmisest kõrvalejätmise kord; arvestades, et käesoleva määrusega ette nähtud meetmed peavad ergutama põllumajandustootjaid võtma keskkonnanõuete ning paikkondade alalhoiuga kooskõlas oleva põllumajandusega seotud kohustusi ja sellega aitama kaasa turgude tasakaalustamisele; arvestades, et nende meetmetega tuleb korvata põllumajandustootjatele tootmise vähendamise ja/või tootmiskulude kasvu tõttu saamatajäänud tulu ning nende poolt keskkonna parandamiseks antud panus.”
14

Seetõttu on eelotsusetaotluse esitanud kohus arvamusel, et kohtuotsusest Laat (EU:C:2001:165) ja otsusest nr 205 tuleneb, et selleks, et H. J. Mertensit saaks pidada osaliselt töötuks piirialatöötajaks, on vaja, et tegemist oleks olnud äriühingus Saueressig väiksemate arvu töötundide juures katkematult jätkunud töösuhtega või vahetult pärast selle töösuhte lõppemist selle töötaja ja sama tööandja vahel loodud uue, kasvõi osalise tööajaga töösuhtega. Vaid siis, kui töötajal ei ole enam mingeid sidemeid pädeva liikmesriigiga, kus ta varem töötas, ja kui ta on täielikult töötu, peab ta selle kohtu hinnangul pöörduma töö leidmisel abi saamiseks oma elukohariigi asutuse poole. Nimetatud kohus järeldab sellest, et töötuskindlustushüvitist peab maksma liikmesriik, kes pakub asjassepuutuvale isikule lisatöökoha leidmiseks kõige rohkem võimalusi. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates on selge, et käesoleval juhul lasub see kohustus Saksamaa Liitvabariigil.
67

Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvesse võttes tuleb esitatud küsimusele vastata, et määruste nr 273/2004 ja nr 111/2005 artikli 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et direktiivi 2001/83 artikli 1 punktis 2 määratletud ravimit kui sellist ei saa kvalifitseerida kui „nimekirjas loetletud lähteainet”, isegi kui see ravim sisaldab määruse nr 273/2004 I lisas ja määruse nr 111/2005 lisas loetletud lähteaineid, mida on võimalik lihtsalt kasutada või käepäraste vahenditega või majanduslikult tasuval viisil ekstraheerida.
16

Cour du travail de Bruxelles märgib siiski, et Euroopa Kohus on mitmel korral leidnud, et Belgia õigusnormid pensionide valdkonnas ei taga piisaval määral niisuguse töötaja õiguste ulatust, kes on töötanud nii Belgia tööandja alluvuses kui ka Euroopa institutsioonis. Ta viitab siinjuures kohtuotsustele komisjon vs. Belgia (137/80, EU:C:1981:237, punkt 19) ja My (EU:C:2004:821). Kuigi ONEM väitis, et viimati nimetatud kohtuotsuses esitatud arutluskäik rajanes ühel konkreetsel õigusnormil pensionide valdkonnas ja seetõttu ei saa seda arutluskäiku töötuskindlustusskeemile üle kanda, väljendab Cour du travail de Bruxelles selle argumendi osas kahtlusi ja märgib, et lahendus, mille Euroopa Kohus selles kohtuotsuses esitas, näib olevat seotud lojaalse koostöö põhimõttega. Ta märgib lisaks, et seda lahendust on kohaldatud mitte üksnes pensionide valdkonnas, vaid ka vanemahüvitiste ja peretoetuste valdkonnas ning maksusoodustuse suhtes.
46

Kodukorra artikli 138 lõike 1 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud. Kuna Ühendkuningriik on kohtukulude hüvitamist nõudnud ja komisjon on kohtuvaidluse kaotanud, tuleb kohtukulud välja mõista komisjonilt.
9

Nimetatud määruse II peatükk sisaldab ka 8. jagu „Kohtualluvuse ja arvessevõetavuse kontrollimine”, mille artiklid 25 ja 26 on sõnastatud järgmiselt: „Artikkel 25 Kui liikmesriigi kohtule esitatakse hagi, mis on olulises osas seotud asjaga, mille puhul on artikli 22 kohaselt ainupädevad teise liikmesriigi kohtud, deklareerib see kohus omal algatusel, et ta ei ole selles asjas pädev. Artikkel 26 1. Kui kostja, kelle alaline elukoht on ühes liikmesriigis, kaevatakse teise liikmesriigi kohtusse ning ta ei ilmu kohtusse, deklareerib see kohus omal algatusel, et ta ei ole asjas pädev, välja arvatud juhul, kui pädevus tuleneb käesoleva määruse sätetest. 2. Kohus peatab menetluse niikauaks, kuni on tõestatud, et kostjal on olnud võimalus menetluse algatamist käsitlev või võrdväärne dokument saada kätte piisavalt aegsasti, et ta oleks saanud end kaitsta, või on tõestatud, et selleks on võetud kõik vajalikud meetmed. […]”.
38

Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades peab esitatud küsimusele vastama, et määruse nr 44/2001 artikli 5 punkti 3 tuleb tõlgendada nii, et selliste autoriõiguste ja autoriõigusega kaasnevate õiguste väidetava rikkumise korral, mis on kaitstud liikmesriigis, kelle kohtusse pöörduti, on see kohus kahju tekkimise koha alusel pädev lahendama nõuet hüvitada kahju, mis tekitati nende õiguste rikkumisega seeläbi, et autoriõigusega kaitstud fotod avaldati internetileheküljel, mis on kättesaadav selle kohtu asukohariigis. See kohus on pädev tuvastama vaid oma asukohaliikmesriigis tekitatud kahju.
26

Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et väljakujunenud kohtupraktika kohaselt eeldatakse, et liidu õiguse tõlgendamist puudutavad küsimused, mis siseriiklik kohus on esitanud õiguslikus ja faktilises raamistikus, mille ta on määratlenud omal vastutusel ja mille täpsuse kontrollimine ei ole Euroopa Kohtu ülesanne, on asjakohased. Siseriikliku kohtu esitatud eelotsusetaotluse saab Euroopa Kohus jätta läbi vaatamata vaid siis, kui on ilmne, et liidu õigusnormi tõlgendamine, mida siseriiklik kohus palub, ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, või ka juhul, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele (kohtuotsus Melki ja Abdeli, C‑188/10 ja C‑189/10, EU:C:2010:363, punkt 27 ja seal viidatud kohtupraktika).
49

Kõiki eespool esitatud kaalutlusi arvesse võttes tuleb vastata esitatud küsimustele, et direktiivi 2001/29 artikli 4 lõiget 2 tuleb tõlgendada selliselt, et levitamisõiguse ammendumise põhimõte ei ole kohaldatav olukorras, milles autoriõigustega kaitstud teose reproduktsiooni puhul, mida on autoriõiguse omaja nõusolekul liidus turustatud, on selle kandja hiljem asendatud nii, et paberplakatil esitatud reproduktsioon on üle kantud lõuendile, ja see reproduktsioon on uuel kujul uuesti turule viidud.
26

Neil asjaoludel otsustas Curtea de Apel Cluj menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse, mis on kohtuasjades C‑401/13 ja C‑432/13 esitatud eelotsustetaotlustes sõnastatud ühtemoodi: „Kas määruse nr 1408/71 artikli 7 lõike 2 punkti c tuleb tõlgendada nii, et selle kohaldamisalasse jääb kahe liikmesriigi vahel enne selle määruse jõustumist sõlmitud kahepoolne kokkulepe, mille raames need liikmesriigid on kokku leppinud, et ühe liikmesriigi kohustus seoses sotsiaalkindlustushüvitistega lõpeb nende teise liikmesriigi kodanike suhtes, kes on olnud esimeses liikmesriigis pagulase staatuses ning on tagasi pöördunud teise liikmesriiki, ning esimene liikmesriik on tasunud kindla summa pensionide maksmiseks ja selle perioodi katteks, mille jooksul tasuti esimeses liikmesriigis sotsiaalkindlustusmakseid?”
24

Nimelt märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et menetluses, mille eesmärk on muuta raadiosageduste kasutamise õiguste omanikest ettevõtjate omanike struktuuri, võib vaja olla kehtestada sobivaid täiendavaid meetmeid, et vältida konkurentsimoonutusi tulenevalt nende õiguste andmisest, sest loadirektiivi artikli 5 lõige 6 nimetab sõnaselgelt „raadiosageduste kasutamise õiguste müü[ki]”. Eelotsusetaotluse esitanud kohus leiab, et just sellega on käesoleval juhul tegemist, sest kuna Orange’i omandamine Hutchison Drei Austria poolt tekitas hirmu sellise konkurentsimoonutuse ees, pidas TCK vajalikuks, et viimati nimetatud ettevõtja annab osa oma raadiosageduste kasutamise õigustest üle teisele ettevõtjale. Eelotsusetaotluse esitanud kohtu arvates mõjutab selline kohustus mitte ainult üleandmisele kuuluvaid kasutamisõigusi omava ettevõtja ja õigusi omandava ettevõtja õiguslikku seisundit, vaid ka selliste ettevõtjate õiguslikku seisundit, kellel nagu T‑Mobile Austrial on juba raadiosageduste kasutamise õigused ja kes on potentsiaalsed omandajad või kelle vastavat osa raadiosagedustest on muudetud tulenevalt koondumisest ja raadiosageduste kasutamise õiguste teisele ettevõtjale osalisest üleandmisest, mis oli vajalik, et vähendada selle koondumise negatiivset mõju konkurentsile.
40

Järelikult tuleb esimesele ja kolmandale küsimusele vastata, et direktiivi 2000/78 artikli 2 lõiget 1 ja lõike 2 punkti a ning artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised riigisisesed õigusnormid nagu põhikohtuasjas, mille kohaselt ei võeta ametniku pensioniõiguste saamisel ja vanaduspensioni summa arvutamisel arvesse enne tema 18. eluaasta täitumist õpingutele kulunud aega, kui sellel meetmel on esiteks objektiivselt ja mõistlikult põhjendatud, tööhõivepoliitikat ja tööturgu hõlmav õigustatud eesmärk ning kui selle eesmärgi saavutamise vahendid on teiseks asjakohased ja vajalikud.
42

Seetõttu tuleneb kõigist eelnimetatud kaalutlustest, et direktiivi 93/13 artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, sellega ei ole vastuolus siseriiklik õigusnorm, mille kohaselt peab hüpoteegi realiseerimise taotlust lahendav siseriiklik kohus arvutama võlgnetavad summad sellise hüpoteeklaenulepingu tingimuse kohaselt, mis näeb ette viivise maksmise määral, mis on enam kui kolmekordne seadusest tulenev intressimäär, ümber nii, et kohaldab viivist, mis ei ületa seda piirmäära niivõrd, kuivõrd asjaomase siseriikliku õigusnormi kohaldamine: — ei takista kõnealusel siseriiklikul kohtul hinnata asjaolu, kas viivist kindlaks määrav lepingutingimus on ebaõiglane, ja — ei takista sellel kohtul jätta vastava lepingutingimusega arvestamata, kui ta järeldab, et viimane on nimetatud direktiivi artikli 3 lõike 1 tähenduses „ebaõiglane”.
27

Kuna Centrale Raad van Beroep soovib teada, kas sellises olukorras, nagu on vaatluse all põhikohtuasjas, on tegemist otsese või kaudse diskrimineerimisega kodakondsuse alusel, ja teise võimalusena, kas juhul, kui tegemist on kaudse diskrimineerimisega, on see õigustatud, otsustas ta esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas määruse nr 1408/71 artiklit 2 ja/või artiklit 16 tuleb tõlgendada nii, et selline isik nagu L. F. Evans, kes on liikmesriigi kodanik ja kes on kasutanud töötajate vaba liikumise õigust, ning kelle suhtes olid kohaldatavad sotsiaalkindlustust reguleerivad Madalmaade õigusnormid ja kes asus seejärel konsulaarasutuse töötajana tööle Madalmaades asuvasse Ameerika Ühendriikide peakonsulaati, ei kuulu kõnealuse tööleasumise kuupäevast enam määruse nr 1408/71 isikulisse kohaldamisalasse? Kui vastus esimesele küsimusele on eitav: 2. a) Kas määruse nr 1408/71 artiklit 3 ja/või määruse nr 1612/68 artikli 7 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et asjaolu, et L. F. Evansile on omistatud privilegeeritud isiku staatus, mille alusel on ta muu hulgas vabastatud kohustusest liituda sotsiaalkindlustussüsteemiga ja teha sellesse sissemakseid, on piisav, et õigustada diskrimineerimist kodakondsuse alusel? b) Milline tähtsus tuleb sellega seoses omistada asjaolule, et L. F. Evans tegi 1999. aasta detsembris järelepärimise peale valiku privilegeeritud isiku staatuse säilitamise kasuks?”
17

Neil asjaoludel otsustas Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Leedu Ülemkohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmised eelotsuse küsimused: „1. Kas füüsiline isik, kes saab tasu eest õigusabi advokaadiga sõlmitud õigusteenuse osutamise lepingu alusel, kui nimetatud teenust osutatakse juhtudel, mis on tõenäoliselt seotud füüsilise isiku isiklike huvidega (lahutus, abieluvara jagamine jmt), on käsitatav „tarbijana” tarbijakaitset käsitlevate liidu õigusaktide tähenduses? 2. Kas advokaat kui vaba kutseala esindaja (inglise keeles [liberal] profession), kes sõlmib füüsilise isikuga lepingu, mille ese on tasu eest õigusteenuse osutamine ja mis kohustab teda osutama õigusteenust selleks, et füüsiline isik võiks saavutada eesmärgid, mis ei ole seotud tema kaubandus-, majandus- ega kutsetegevusega, on käsitatav „müüja või teenuste osutajana” tarbijakaitset käsitlevate liidu õigusaktide tähenduses? 3. Kas tasu eest õigusteenuse osutamise leping, mille advokaat kui vaba kutseala esindaja oma kutsetegevuse käigus sõlmib, on hõlmatud […] direktiiviga 93/13[…]? 4. Kui vastus kolmandale küsimusele on jaatav, siis kas kõnealune leping tuleb tarbijalepinguks liigitada üld- või eritingimuste alusel? Kui kõnealune leping tuleb liigitada tarbijalepinguks eritingimuste alusel, siis millised on need eritingimused?”
13

Eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib esiteks seoses täpse hetkega, mil broneerimisel tuleb ära näidata lennuteenuste lõplik hind, et apellatsioonikohtu arvates on Air Berlin viisi tõttu, kuidas ta esitab oma broneerimissüsteemis piletihinda, rikkunud määruse nr 1008/2008 artikli 23 lõike 1 teist lauset. Apellatsioonikohus leiab nimelt, et seda sätet, mille kohaselt lõplikku makstavat hinda näidatakse „alati”, tuleb mõista nii, et lõplik hind on vaja ära tuua hinna igakordsel esitamisel. Apellatsioonikohus tuvastas seega, et kõnealust nõuet ei ole täidetud, kui tabelis on vaid kuvatud erinevate lendude hinnad, mis vastavad tarbija sisestatud valikukriteeriumidele, ilma et need sisaldaks teenustasu või näitaks seda eraldiseisvana.
72

Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimustele vastata, et KN‑i peab tõlgendama nii, et selle kindlakstegemisel, kas niisugused tooted nagu põhikohtuasjas käsitletavad tuleb klassifitseerida meditsiiniinstrumentide või ‑seadmetena KN‑i rubriiki 9018 või mehhanoteraapiliste seadmetena KN‑i rubriiki 9019, selle asemel, et neid klassifitseerida iseseisvat tööoperatsiooni täitvate elektriseadmetena KN‑i rubriiki 8543, tuleb arvesse võtta kõiki juhtumi olulisi asjaolusid, mis puudutavad toote objektiivseid tunnuseid ja omadusi. Oluliste asjaolude hulgas tuleb hinnata seda kasutusotstarvet, mille tootja on tootele andnud, ning ka toote kasutusmeetodit ja ‑kohta. Asjaolu, et toode on mõeldud ühe või mitme patoloogia raviks ning et see ravi tuleb läbi viia asjakohase loa alusel tegutsevas meditsiiniasutuses ja tervishoiutöötaja kontrolli all, võib olla tõendiks selle kohta, et see toode on mõeldud meditsiiniliseks otstarbeks. Seevastu räägivad seigad, et tootega saab teha peamiselt esteetilisi protseduure, et seda võidakse kasutada ka väljaspool meditsiinilist keskkonda –näiteks ilusalongis – ja tervishoiutöötaja abita, vastu selle toote meditsiinilisele otstarbele. Selliste toodete, nagu põhikohtuasjas käsitletavad, klassifitseerimisel KN‑i rubriiki 9018 ei ole määrava tähtsusega mõõtmed, kaal ja kasutatud tehnoloogia.
42

Kõiki eeltoodud kaalutlusi arvestades tuleb esitatud küsimusele vastata, et määrust nr 1408/71 tuleb tõlgendada nii, et niisugustel varast saadud tulult kinnipeetavatel maksudel, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mille abil rahastatakse kohustuslikke sotsiaalkindlustusskeeme, on otsene ja piisavalt asjakohane seos teatavate määruse nr 1408/71 artiklis 4 loetletud sotsiaalkindlustusliikidega ja need maksud kuuluvad seega selle määruse kohaldamisalasse, isegi kui maksude arvutamise aluseks on ainult maksukohustuslaste varast saadud tulu ja need ei sõltu maksukohustuslaste kutsealasest tegevusest.
53

Et teha kindlaks, kas kaupade import on käibemaksust vabastatud, tuleb kontrollida, kas samade kaupade tarne on sihtkohaliikmesriigi territooriumil käibemaksust vabastatud. Nimelt tuleneb kõnealuste sätete sõnastusest, et liidu seadusandja on käibemaksudirektiivi artikli 140 punkti a ja artikli 143 lõike 1 punkti a jaoks ette näinud identse mehhanismi.
42

Vaidlusaluse tingimuse liigset välistavust põhikohtuasjas vaidluse all olevatel asjaoludel ei väära ka võimalus, et pädev minister kohaldab WSF 2000 artiklit 11.5, mis lubab sellel ministril jätta kõnealuses seaduses sätestatud „kuuest aastast kolm”‑tingimuse kohaldamata, kui selle kohaldamine põhjustaks tõsist ebaõiglust. Paistab nimelt, et see säte ei taga teiste sidemete arvessevõtmist, mis võivad põhikohtuasja kaebuse esitajat siduda toetust andva liikmesriigiga, ja seetõttu ei võimalda see saavutada lõimumisega seotud eesmärki, mis Madalmaade valitsuse väitel on põhikohtuasjas vaidluse all olevate õigusnormide eesmärk.
24

Neid asjaolusid arvestades oleks läbipaistvuse põhimõttega vastuolus järeldus, et niisugune otsus nagu see, mida käsitletakse põhikohtuasjas, võib jääda direktiivi 89/105 artikli 6 lõikes 2 sätestatud põhjendamiskohustuse kohaldamisalast välja, kuna selle normi eesmärk on võimaldada huvitatud isikutel kontrollida, et otsused ravimite hindade kujundamise ja nende riiklikku tervisekindlustussüsteemi kandmise kohta on võetud vastu objektiivsete kriteeriumide alusel, ilma et esineks diskrimineerimist siseriiklike ja muudest liikmesriikidest pärit ravimite vahel.