ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 256/13

Eelotsusetaotlus, mille esitas Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Ühendkuningriik) 12. augustil 2009 — Secretary of State for the Home Department versus Maria Dias

(Kohtuasi C-325/09)

2009/C 256/26

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Secretary of State for the Home Department

Vastustaja: Maria Dias

Eelotsuse küsimused

1. Kas Euroopa Liidu kodanik, kes viibib liikmesriigis, mille kodanik ta ei ole, ja kellel oli enne direktiivi 2004/38/EÜ (1) ülevõtmist elamisluba, mis oli õiguspäraselt välja antud direktiivi 68/360/EMÜ (2) artikli 4 lõike 2 kohaselt, kuid kes loa kehtivusajal oli vabatahtlikult töötu, ei pidanud end ise ülal ja jäi nimetatud loa väljaandmise kvalifitseerumisalast välja, jäi selle aja jooksul ainult kõnealuse elamisloa valdamise alusel isikuks, kes on „elanud vastuvõtvas liikmesriigis seaduslikult” hiljem direktiivi 2004/38/EMÜ artikli 16 lõike 1 kohaselt alalise elamisloa omandamise suhtes?

2. Kas viis aastat kestnud pidev elamine töötajana enne 30. aprilli 2006 — kui see ei kvalifitseeru direktiivi 2004/38/EÜ artikli 16 lõikega 1 ette nähtud alalise elamisõiguse tekkimise aluseks — tekitab alalise elamisõiguse otseselt EÜ asutamislepingu artikli 18 lõike 1 alusel, kuivõrd direktiivis on lünk?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiiv 2004/38/EÜ, mis käsitleb Euroopa Liidu kodanike ja nende pereliikmete õigust liikuda ja elada vabalt liikmesriikide territooriumil ning millega muudetakse määrust (EMÜ) nr 1612/68 ja tunnistatakse kehtetuks direktiivid 64/221/EMÜ, 68/360/EMÜ, 72/194/EMÜ, 73/148/EMÜ, 75/34/EMÜ, 75/35/EMÜ, 90/364/EMÜ, 90/365/EMÜ ja 93/96/EMÜ (ELT L 158, lk 77; ELT eriväljaanne 05/05, lk 46).

(2) Nõukogu 15. oktoobri 1968. aasta direktiiv 68/360/EMÜ liikmesriikide töötajate ja nende perekondade liikumis- ja elamispiirangute kaotamise kohta ühenduse piires (EÜT L 257, lk 13; ELT eriväljaanne 05/01, lk 27).
—

Tuvastada, et kuna Hispaania Kuningriik ei ole vastu võtnud õigus- ja haldusnorme, mis on vajalikud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. mai 2006. aasta direktiivi 2006/43/EÜ (1), mis käsitleb raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohustuslikku auditit ning millega muudetakse nõukogu direktiive 78/660/EMÜ ja 83/349/EMÜ ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 84/253/EMÜ, järgimiseks või vähemalt ei ole komisjonile neist teatanud, siis on Hispaania Kuningriik rikkunud nimetatud direktiivist tulenevaid kohustusi.
2.

Kas nõukogu 12. oktoobri 1992. aasta määruse (EMÜ) nr 2913/92 (2), millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik, muudetuna, artikli 12 lõike 5 punkt a kohustab siseriiklikku tolliasutust väljastama siduva tariifiinformatsiooni, mis on kooskõlas KN-i selgitavate märkustega, välja arvatud juhul, kui ja kuni need selgitavad märkused on tunnistatud olevaks vastuolus KN-i vastavate sätetega, sealhulgas KN-i tõlgendamise üldreeglitega, või võib siseriiklik tolliasutus oma asjakohasest seisukohast lähtudes neist selgitavatest märkustest kõrvale kalduda, kui ta leiab, et tegemist on niisuguse vastuoluga?
—

tuvastada, et kuna Hispaania Kuningriik on lubanud nõukogu 3. oktoobri 1989. aasta direktiivi teleringhäälingutegevust käsitlevate liikmesriikide teatavate õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta (89/552/EMÜ (1)) artikli 18 lõike 2 jultunud, korduvaid ja tõsiseid rikkumisi, siis on Hispaania Kuningriik rikkunud selle direktiivi artikli 3 lõikest 2 tulenevaid kohustusi, mida tuleb lugeda EÜ asutamislepingu artikliga 10 koostoimes;
—

Tuvastada, et kuna Itaalia Vabariik ei ole vastu võtnud vajalikke õigus- ja haldusnorme, et täita Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. mai 2006. aasta direktiivi 2006/43/EÜ, mis käsitleb raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohustuslikku auditit ning millega muudetakse nõukogu direktiive 78/660/EMÜ ja 83/349/EMÜ ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 84/253/EMÜ (1), või vähemalt ei ole komisjoni neist teavitanud, siis on Itaalia Vabariik rikkunud direktiivist 2006/43/EÜ tulenevaid kohustusi;
ET Euroopa Liidu Teataja C 267/51

22. septembril 2009 esitatud hagi — Euroopa Ühenduste Komisjon versus Malta Vabariik

(Kohtuasi C-376/09)

2009/C 267/85

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: A. Alcover San Pedro, E. Depasquale)

Kostja: Malta Vabariik

Hageja nõuded

— Tunnistada, et kuna Malta Vabariik ei kõrvaldanud laevadel asuvaid ja haloone sisaldavaid tuletõrjesüsteeme ja tulekustuteid ning ei võtnud neid taaskasutusele, rikkus ta Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. juuni 2000. aasta määruse (EÜ) nr 2037/2000 osoonikihti kahandavate ainete kohta (1) artikli 4 lõike 4 punktist v ja artiklist 16 tulenevaid kohustusi;

— mõista kohtukulud välja Malta Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Määruse artikli 4 lõike 4 punkti v sätetest koosmõjus ühinemisakti artikli 2 sätetega tuleneb, et Malta Vabariik oli kohustatud kõrvaldama haloone sisaldavad tuletõrjesüsteemid ja tulekustutid enne 1. maid 2004, kui määruse VII lisas loetletud kriitilised kasutused välja arvata, ning võtma need haloonid taaskasutusele sobivate tehnoloogiate alusel.

Kuna puudub igasugune teave, et Malta Vabariik on mittekriitilisest kasutusest kõrvaldanud haloone sisaldavad tuletõrjesüsteemid ja tulekustutid kõikidel laevadel, mis on lisatud tema vastusele märgukirjale, ning on need haloonid võtnud taaskasutusele, siis leiab komisjon, et Malta Vabariik on rikkunud määruse artikli 4 lõike 4 punktist v ja artiklist 16 tulenevaid kohustusi.

(1) EÜT L 244, lk 1; ELT eriväljaanne 15/05, lk 190.
ET Euroopa Liidu Teataja C 267/45

28. augustil 2009 esitatud hagi — Euroopa Ühenduste Komisjon versus Malta Vabariik

(Kohtuasi C-351/09)

2009/C 267/77

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hageja: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindajad: S. Pardo Quintillán, K. Xuereb)

Kostja: Malta Vabariik

Hageja nõuded

— Tunnistada, et kuna Malta Vabariik a) ei kehtestanud ega rakendanud maismaaveekogude seireprogramme kooskõlas direktiivi 2000/60 EÜ (1) artikli 8 kahe esimese lõikega b) ei esitanud maismaaveekogude seireprogrammide koondaruandeid kooskõlas selle direktiivi artikli 15 teise lõikega, rikkus Malta Vabariik nimetatud direktiivi artikleid 18 ja 15.

— mõista kohtukulud välja Malta Vabariigilt.

Väited ja peamised argumendid

Kooskõlas selle direktiivi artikli 15 lõikega 2 oli seireprogrammide koondaruannete esitamise tähtpäev 22. märts 2007. Lisaks ei sõltu maismaaveekogude seireprogrammide koondaruande esitamise kohustus valgla esimese majandamiskava esitamise kohustusest. Siiani ei ole maismaaveekogude seireprogrammide koondaruannet esitatud. Seetõttu on komisjon seisukohal, et Malta Vabariik ei ole täitnud temale selle direktiivi artikli 15 lõikest 2 tulenevaid kohustusi.

Lisaks, võttes aluseks Malta Vabariigi esitatud eelnevad andmed ja asjaolu, et puuduvad andmed maismaaveekogude seireprogrammide koondaruande kohta, mida Malta Vabariik pidi esitama, järeldab komisjon, et Malta Vabariik ei ole käesolevaks ajaks kehtestanud ega rakendanud maismaaveekogude seireprogramme kooskõlas selle direktiivi artikli 8 kahe esimese lõikega. Need programmid on olulised, et saada ühtne ja terviklik ülevaade vee seisundist igas valglapiirkonnas (2).

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. oktoobri 2000. aasta direktiiv 2000/60/EÜ, millega kehtestatakse ühenduse poliitika alane tegevusraamistik (EÜT L 327, lk 1; ELT eriväljaanne 15/05, lk 275)

(2) Direktiivi 2000/60/EÜ artikli 8 lõige 1
ET Euroopa Liidu Teataja C 267/33

Eelotsusetaotlus, mille esitas Raad van State (Madalmaad) 30. juulil 2009 — Staatssecretaris van Justitie versus I. Oguz

(Kohtuasi C-301/09)

2009/C 267/61

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Raad van State

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Staatssecretaris van Justitie

Vastustaja: I. Oguz

Eelotsuse küsimused

Kas otsuse nr 1/80 artiklit 13 tuleb tõlgendada nii, et uus piirang selle sätte tähenduses on ka pärast 1. detsembrit 1980 jõustunud sätte, mis oli leebem võrreldes 1. detsembril 1980 kehtinud sättega, karmistamine, kui see karmistamine ei põhjusta ebasoodsamat olukorda võrreldes 1. detsembril 1980 kehtinud sättega?
1.

Arvestades Rooma lepingu artikli 3 punkti c ja artiklit 59, kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 96/71/EÜ (1) töötajate lähetamise kohta seoses teenuste osutamisega põhjendust 19 võib tõlgendada nii, et seoses ajutist tööjõudu vahendavate ettevõtjate tegevusega võib liikmesriik oma õiguses vabalt ette näha nõuded, millele tööandja (ettevõtja) peab vastama, et tal oleks õigus sellist tegevust asjaomase liikmesriigi territooriumil teostada, ja selles osas tunnustada ajutist tööjõudu vahendava ettevõtjana vaid selles liikmesriigis asuvaid ettevõtjaid?
1)

Kui ühelt poolt vähemalt 2 100 m pikkuse peamaandumisrajaga lennuvälja infrastruktuuri parendamiseks tehtavateks töödeks ja teiselt poolt selle lennuvälja käitamiseks on ette nähtud erinevad load ja viimati nimetatud luba — keskkonnaluba — antakse ainult teatud kindlaksmääratud perioodiks, siis kas nõukogu 27. juuni 1985. aasta direktiivi 85/337/EMÜ teatavate riiklike ja eratööde keskkonnamõju hindamise kohta (1), mida on muudetud nõukogu 3. märtsi 1997. aasta direktiiviga 97/11/EÜ, lisa punkti 7 alapunktis a sisalduvat mõistet „ehitamine” tuleb tõlgendada nii, et keskkonnamõju ei tule hinnata mitte ainult infrastruktuuri parendamiseks tehtavate tööde puhul, vaid ka lennujaama käitamise puhul?
c)

Ühendkuningriigi pank valis oma Saksa tütarettevõtja liisinguandjaks ja määras liisinguperioodi pikkuse eesmärgiga saavutada maksueelis, mis seisnes selles, et liisingumaksetelt ei pidanud tasuma käibemaksu. 1. Kas kuuenda direktiivi (1) artikli 17 lõike 3 punkti a (nüüd käibemaksudirektiivi artikli 169 punkt a) tuleb tõlgendada nii, et see annab Ühendkuningriigi maksuhaldurile õiguse mitte lubada Saksa tütarettevõtjal maha arvata käibemaksu, mida ta maksis Ühendkuningriigis seoses kõnealuste autode ostmisega? 2. Kas esimesele küsimusele antava vastuse kaalumisel peab siseriiklik kohus laiendama oma analüüsi eesmärgiga võtta arvesse kuritarvitusi keelava põhimõtte võimalikku kohaldatavust? 3. Kui vastus teisele küsimusele on jaatav, kas siis oleks autode ostmisega kaasnenud sisendkäibemaksu mahaarvamine vastuolus kuuenda direktiivi asjakohaste sätete eesmärgiga ja kas seega oleks täidetud kuritarvituse esimene tingimus, nagu seda on kirjeldanud Euroopa Kohus oma 21. veebruari 2006. aasta otsuses kohtuasjas C-255/02: Halifax jt (EKL 2006, lk I-1609, otsuse punkt 74), arvestades seejuures muude põhimõtete hulgas neutraalse maksustamise põhimõtet? 4. Kui vastus teisele küsimusele on jaatav, kas siis peaks kohus asuma seisukohale, et tehingute põhiline eesmärk on saada maksueelis, nii et täidetud on kuritarvituse teine tingimus, nagu seda on kirjeldatud eelnimetatud Euroopa Kohtu otsuse punktis 75, kui iseseisvalt ja võrdselt tegutsevate poolte vahelises tehingus on nii Saksa tütarettevõtja valitud Ühendkuningriigi kliendile autosid liisima kui ka liisingulepingute tingimused koostatud seda arvestades, et saada maksueelis, mis seisneb selles, et liisingumaksetelt ei pea tasuma käibemaksu?
1)

Kas Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikleid 49 ja 50 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus selline siseriiklik õigusnorm nagu Wet arbeid vreemdelingen (välismaalaste tööseadus) artikkel 2 koosmõjus Besluit uitvoering wet arbeid vreemdelingen (välismaalaste tööseaduse rakendusmäärus) artikli 1e lõike 1 punktiga c, mis nõuab töölevõtmise luba töötajate lähetamise korral direktiivi 96/71/EÜ (1) artikli 1 lõike 3 punkti c tähenduses?
9.

Kui selleks, et nimetatud kasutamine kuuluks kaubamärgidirektiivi artikli 5 lõike 1 punkti a ja ühenduse kaubamärgi määruse artikli 9 lõike 1 punkti a kohaldamisalasse ja jääks kaubamärgidirektiivi artikli 7 lõike 1 ja ühenduse kaubamärgi määruse artikli 13 lõike 1 kohaldamisalast välja, on piisav, kui reklaam või müügipakkumine on suunatud tarbijatele kaubamärgiga hõlmatud territooriumil: a) kas selline kasutamine kujutab endast või hõlmab „teenuse saaja poolt pakutava teabe talletamist” Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2000. aasta direktiivi 2000/31/EÜ (4) („e-kaubanduse direktiiv”) artikli 14 lõike 1 tähenduses? b) kui selliseks kasutamiseks ei ole eranditult e-kaubanduse direktiivi artikli 14 lõike 1 kohaldamisalasse kuuluv tegevus, vaid kasutamine hõlmab sellist tegevust, siis kas online-turu haldaja vabaneb sellise tegevuse ulatuses vastutusest, ja kui see on nii, siis kas sellise kasutamise eest võib välja mõista kahjutasu või muid rahalisi hüvitisi osas, mis ei ole vastutusest välistatud? c) kas olukorras, kus online-turu haldaja teab, et tema kodulehel on kaupu reklaamitud, müügiks pakutud ja müüdud registreeritud kaubamärgist tulenevaid õigusi rikkudes ja et registreeritud kaubamärgist tulenevate õiguste rikkumine võib tõenäoliselt toimuda ka edaspidi, sest samad või erinevad kodulehe kasutajad reklaamivad, pakuvad müügiks ja müüvad samu või sarnaseid kaupu, on online-turu haldajal „tegelik teave” või kas ta on „teadlik” e-kaubanduse direktiivi artikli 14 lõike 1 tähenduses?
1.

Kas artikli 1 lõike 8 selle osaga, millega lisatakse direktiivi 98/70 (2) uue artikli 8a lõige 2, millega piiratakse metüültsüklopentadienüül-mangaan-trikarbonüüli kasutamine kütustes alates 1. jaanuarist 2011 kogusele 6 mg mangaani kütuseliitri kohta ning alates 1. jaanuarist 2014 kogusele 2 mg mangaani kütuseliitri kohta, niisuguste piirangute kehtestamine on: 1) õigusvastane, kuna see põhineb ilmsel kaalutlusveal? 2) õigusvastane, kuna sellega rikutakse ettevaatusprintsiibi nõudeid? 3) õigusvastane proportsionaalsuse puudumise tõttu? 4) õigusvastane, kuna see on vastuolus võrdse kohtlemise põhimõttega? 5) õigusvastane, kuna see on vastuolus õiguskindluse põhimõttega?
ET Euroopa Liidu Teataja C 267/31

Eelotsusetaotlus, mille esitas Bundesgerichtshof (Saksamaa)24. juulil 2009 — kriminaalmenetluses, milles süüdistatav on R

(Kohtuasi C-285/09)

2009/C 267/55

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesgerichtshof

Põhikohtuasjas toimuva kriminaalmenetluse pool

R.

Eelotsuse küsimused

Kas kuuenda direktiivi (1) artikli 28c A osa punkti a tuleb tõlgendada nii, et nimetatud sätte mõttes tuleb keelduda kaubatarnete käibemaksust vabastamisest, kui tarne on küll tegelikult teostatud, kuid objektiivsete asjaolude alusel on kindel, et maksukohustuslasest müüja

a) teadis, et ta osaleb tarnega sellises kaubakäibes, millega tahetakse käibemaksu tasumisest kõrvale hoiduda, või

b) tegi toiminguid, mille eesmärk oli tegeliku soetaja isiku varjamine, selleks et võimaldada temal või kolmandal isikul käibemaksu tasumisest kõrvale hoiduda?

(1) Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuues direktiiv 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta — ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 2).
2.

Kas asutamisvabadusega EÜ asutamislepingu artikli 49 ja sellele järgnevate artiklite tähenduses ning ühenduse konkurentsiõigusega EÜ asutamislepingu artikli 81 ja sellele järgnevate artiklite tähenduses on kooskõlas, et siseriiklik õigusnorm kehtestab liiniveo käitamise loa andmiseks, seega avaliku, laialdast kasutust leidva, vastavalt sõiduplaanile korrapäraselt kindlaksmääratud peatusi läbiva liiklusvahendi käitamise loa andmiseks tingimuse, et loa andmisest tuleb keelduda juhul, kui taotletava liiniveo alustamise korral väheneb osaliselt või täielikult samal marsruudil sõitva konkureeriva ettevõtja liiniveost saadav tulu sellisel määral, et nimetatud konkureerival ettevõtjal pole liiniveo jätkamine kõnealusel marsruudil turumajanduslikust aspektist enam kasumlik?
ET Euroopa Liidu Teataja C 282/25

Eelotsusetaotlus, mille esitas Nejvyšší správní soud (Tšehhi Vabariik) 24. augustil 2009 — Skoma-Lux s. r. o. versus Celní ředitelství Olomouc

(Kohtuasi C-339/09)

2009/C 282/43

Kohtumenetluse keel: tšehhi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Nejvyšší správní soud

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Skoma-Lux s. r. o.

Vastustaja: Celní ředitelství Olomouc

Eelotsuse küsimus

Kas 0,75-liitristes pudelites sisalduv kaup, mis on märgistatud kui „punane liköörvein Kagor VK” ja mille alkoholisisaldus on 15,8–16,1 % mahust ning millele on tootmisel lisatud peedisuhkrut ja maisipiiritust — mis ei ole saadud värsketest viinamarjadest —, tuleb klassifitseerida tollitariifistiku kombineeritud nomenklatuuri rubriiki 2204 või 2206?
—

ühenduse õigust on rikutud, st vääralt on tõlgendatud määruse nr 1972/2003 artiklit 3 ja ühinemisakti artiklit 41 ning rikutud on õigusnormide hierarhia põhimõtet, kuna leiti, et määruse nr 1972/2003 artikkel 3 on vajalik sama määruse artikli 4 kasuliku mõju tagamiseks ning et selle võis vastu võtta ühinemisakti artikli 41 alusel kui erandi ühinemisakti sätetest;
4.

Kas […] direktiivi 2008/115/EÜ […] artikli 15 lõikeid 4 ja 6 tuleb tõlgendada nii, et kui kolmanda riigi kodaniku väljasaatmise eesmärgil kinnipidamise kontrollimisel tuvastatakse, et tema väljasaatmine ei ole mõistlik ja kinnipidamise kestuse pikendamise võimalused on ammendatud, a) ei tule teda viivitamatult vabastada, kui kumulatiivselt on täidetud järgmised tingimused: asjaomasel isikul puuduvad kehtivad isikut tõendavad dokumendid olenemata kehtivuse tähtajast, mistõttu esinevad kahtlused tema isiku osas, ta käitub agressiivselt, tal puuduvad elatusvahendid ja üksi kolmas isik ei ole kohustunud teda ülal pidama? b) tuleb tema vabastamise otsuse tegemisel kontrollida, kas kolmanda riigi kodanikul on vastavalt liikmesriigi siseriikliku õiguse nõuetele vajalikud elatusvahendid liikmesriigi territooriumil toimetulekuks ja kindel elukoht?
3.

Kui vastus teisele küsimusele on jaatav ja tuleb anda hinnang sellele, kas ettevõtja, kes on niisuguses olukorras nagu Isaac, on olnud ilmselt hooletu, siis: a) kas komisjoni määruse 88/97 artikli 14 punktis c ja komisjoni määruse 2454/93 artikli 292 lõikes 3 on piisavalt selgesti sätestatud, et ettevõtjat, kes ei ole Euroopa Liidu Teatajaga tutvudes kindlaks teinud, et ta ei saa kasutada kõnealust loa taotlemise lihtsustatud korda, sest hõlmatud on rohkem kui ühe liikmesriigi toll, tuleb pidada ilmselt hooletuks? b) teise võimalusena: kas ettevõtja on kohustatud — kui asjakohaseid sätteid tuleb pidada keerulisteks — paluma enne importimist selgitust maksuhaldurilt? Kas vastus sellele küsimusele oleks teistsugune, kui ettevõtja on subjektiivselt teinud eksliku järelduse, et asjakohased sätted on oma kohaldamisala poolest selged? c) kuidas määratleda sellise ettevõtja kogemust, kes on samasuguses olukorras nagu Isaac ja kelle põhitegevusala on jalgrattavaruosade import Hiinast ja kellel on viieliikmeline impordiga tegelev personal ja kellel on 16 kuu jooksul olnud 33 ühelaadset impordijuhtu? Täpsemalt, kas niisugust ettevõtjat tuleb pidada kogenuks? d) kas hinnangu andmisel sellele, kas ettevõtja, kes on sellises olukorras nagu Isaac, on toiminud ilmselt hooletult, on liikmesriigi maksuhalduril õigus tugineda niisugustele avaldatud õigusaktidele nagu Ühendkuningriigi tollitariifistik, mis on küll saadaval tasuta tutvumiseks teatavate maksuhalduri ametnike juures ja rahvaraamatukogudes, kuid on Internetis saadaval ainult aastase abonementtasu eest?
4.

a) Kas juhul, kui teisele küsimusele tuleb vastata eitavalt ja ettevõtte tulumaksu tõend on nõutav: tuleb tõhususe ja kasuliku mõju põhimõtteid tõlgendada nii, et nendega on vastuolus selline õigusnorm nagu AO § 175 lõike 2 teine lause koostoimes EGAO artikli 97 § 9 lõikega 3, mille kohaselt muu hulgas pärast 29. oktoobrit 2004 ei loeta ettevõtte tulumaksu tõendi esitamist enam tagasiulatuva mõjuga sündmuseks, mille tulemusena muudab menetlusõigus siis, kui tulumaks on lõplikult määratud, võimatuks välismaise ettevõtte tulumaksu mahaarvamise, ilma et oleks antud üleminekuperioodi välismaise ettevõtte tulumaksu mahaarvamise taotluste esitamiseks? b) Kas juhul, kui teisele küsimusele tuleb vastata jaatavalt ja ettevõtte tulumaksu tõend ei ole nõutav: tuleb EÜ artiklis 56 sätestatud kapitali vaba liikumist, tõhususe põhimõtet ja kasulikku mõju tõlgendada nii, et nendega on vastuolus selline õigusnorm nagu AO § 175 lõike 1 esimese lause punkt 2, mille kohaselt kuulub maksuteade muutmisele, kui toimub tagasiulatuva mõjuga sündmus — nagu näiteks ettevõtte tulumaksu tõendi esitamine — ja seega muutub siseriiklike dividendide puhul võimalikuks ettevõtte tulumaksu mahaarvamine, samas kui see välismaiste dividendide puhul ettevõtte tulumaksu tõendi puudumisel võimalik ei ole?
3.

Kui vastus teisele küsimusele on jaatav: Kas nõukogu 21. detsembri 1989. aasta direktiivi 89/665/EMÜ riiklike tarne- ja ehitustöölepingute sõlmimise läbivaatamise korra kohaldamisega seotud õigus- ja haldusnormide kooskõlastamise kohta artikli 2 lõike 7 kohaselt on lubatav, et hankija jätab tähelepanuta riigihangete järelevalveasutuse jõustunud otsuse, või on ta selleks pigem koguni kohustatud; kui see on nii, siis millistel tingimustel?
ET Euroopa Liidu Teataja C 267/26

Eelotsusetaotlus, mille esitas Court of Session (Šotimaa), Edinburgh (Ühendkuningriik) 14. juulil 2009 — Macdonald Resort Limited versus The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

(Kohtuasi C-270/09)

2009/C 267/48

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Court of Session (Šotimaa), Edinburgh

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Macdonald Resort Limited

Vastustaja: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

Eelotsuse küsimused

1. Kas seda, kui MRL annab kooskõlas klubi põhikirja tingimuste ja nendega seotud lepingutega üle lepingulisi õigusi, mis annavad nende ostjale õiguse saada osakupunkte, mille eest saab igal aastal lunastada võimaluse kasutada puhkuseosaku alusel majutust MRL-i puhkusepaikades („osakupunktiõigused”), tuleb käsitleda kui: a) kinnisvara liisingut või rendileandmist kuuenda käibemaksudirektiivi artikli 13 B osa (nüüd direktiivi 2006/112 artikli 135 lõike 1 punkt 1) tähenduses; või b) klubi liikmelisuse andmist; või c) mingil muul viisil?

2. Kas vastust esimesele küsimusele mõjutab see, et: a) mõnel juhul omandatakse nimetatud lepingulisi õigusi selle eest, et klient deponeerib MRL-i juures endale juba kuuluvaid õigusi, mis võimaldavad tal kasutada puhkuseosaku alusel majutust teatavas kohas ühe või mitme kindla nädala jooksul; b) klient võib igal aastal otsustada, et ta jätab sel aastal täielikult või osaliselt kasutamata enda õiguse saada osakupunkte mis tahes kasutamisõiguse eest ning selle asemel kasvatab oma õigusi järgmiseks aastaks või kasvatab kooskõlas vastava kava lepingutingimustega oma õigusi jooksvaks aastaks, „laenates” osakupunkte järgmise aasta osakupunktide saamise õiguse arvelt; c) majutusvarasse kuuluvate kinnisasjade koosseis võib pärast osakupunktiõiguste omandamist ja enne osakupunktide eest kinnisasja kasutamise õiguse lunastamist muutuda; d) vastava kava lepingutingimuste kohaselt võib teenuse osutaja muuta nende osakupunktide arvu, mida kliendil on õigus igal aastal saada; e) apellant võib eri aegadel korraldada osakuõiguspunktide valdajatele võimaluse osaleda organisatsioonivälises puhkuseosakuprogrammis; f) apellant võib eri aegadel korraldada osakuõiguspunktide valdajatele võimaluse vahetada osakupunkte majutuse vastu apellandi hallatavates hotellides või apellandi poolt pakutavate muude hüvede vastu?
ET Euroopa Liidu Teataja C 267/33

Eelotsusetaotlus, mille esitas Raad van State (Madalmaad) 30. juulil 2009 — Staatssecretaris van Justitie (Madalmaad) versus F. Toprak

(Kohtuasi C-300/09)

2009/C 267/60

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Raad van State

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Staatssecretaris van Justitie

Vastustaja apellatsioonimenetluses: F. Toprak

Eelotsuse küsimus

Kas otsuse nr 1/80 artiklit 13 tuleb tõlgendada nii, et uus piirang selle sätte tähenduses on ka pärast 1. detsembrit 1980 jõustunud sätte, mis oli leebem võrreldes 1. detsembril 1980 kehtinud sättega, karmistamine, kui see karmistamine ei põhjusta ebasoodsamat olukorda võrreldes 1. detsembril 1980 kehtinud sättega?