ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Teine väide, et kemikaaliamet on teinud ilmse hindamisvea ja rikkunud oma põhjendamiskohustust, kui ta otsustas, et laiendatud ühe generatsiooni reproduktiivtoksilisuse uuring mitme laiendusega („EOGRTS“) tuleks läbi viia suukaudselt.
18. detsembril 2020 esitatud hagi – Grünig versus komisjon

(Kohtuasi T-746/20)

(2021/C 53/71)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Grünig KG (Bad Kissingen, Saksamaa) (esindajad: advokaadid Y. Melin ja B. Vigneron)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada ELTL artikli 263 alusel komisjoni 25. septembri 2020. aasta rakendusmäärus (EL) 2020/1336, millega kehtestatakse lõplikud dumpinguvastased tollimaksud, artikli 1 lõige 4 Hiina Rahvavabariigist pärit teatavate polüvinüülalkoholide impordi suhtes, kuna Euroopa Komisjon rikkus Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2016. aasta määruse (EL) 2016/1036, kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Liidu liikmed, artikli 9 lõiget 5 sellega, et ta kehtestas dumpinguvastase tollimaksu diskrimineerivalt, andes sellest maksust vabastuse lõppkasutuse tolliprotseduuri alusel;

— mõista kõik kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt ja võimalikelt menetlusse astujatelet, kes komisjoni nõuete toetuseks menetlusse astuvad.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe väite, mille kohaselt on rikutud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2016. aasta määruse (EL) 2016/1036, kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Liidu liikmed (ELT 2016, L 176, lk 21), artikli 9 lõiget 5 sellega, et vaidlustatud määrus, nimelt komisjoni 25. septembri 2020. aasta rakendusmäärus (EL) 2020/1336, millega kehtestatakse lõplikud dumpinguvastased tollimaksud, artikli 1 lõige 4 Hiina Rahvavabariigist pärit teatavate polüvinüülalkoholide impordi suhtes (ELT 2020, L 315, lk 1), ei näe ette dumpinguvastast tollimaksu kõigile imporditavatele toodetele, millega seoses on avastatud dumpingut ja mis on põhjustanud kahju.

Hageja on seisukohal, et komisjon kehtestas toote impordile dumpinguvastase tollimaksu diskrimineerivalt, rikkudes eespool viidatud määruse 2016/1036 artikli 9 lõiget 5, sest ta nägi ette sellest maksust vabastuse lõppkasutuse tolliprotseduuri alusel. Seetõttu on määruse see säte õigusvastane ja tuleb kehtetuks tunnistada.
2.

Teine väide, mille kohaselt kostja hindas faktilisi asjaolusid ilmselgelt vääralt. EPSO toimis meelevaldselt ja omavoliliselt, jättes arvesse võtmata Horvaatia Vabariigi seadused, Ustavni Sudi (Horvaatia Vabariigi konstitutsioonikohus) praktika ja teadus- ja kõrgharidusagentuuri 13. märtsi 2013. aasta otsuse, millega oli tunnustatud hageja välisriigis saadud kvalifikatsiooni; samuti jättis EPSO täielikult käsitlemata tõiga, et hageja oli olnud kantud Horvaatia advokatuuri advokaadikandidaatide nimekirja vastavalt Horvaatia advokatuuriseadusele, ning et sellise kande tegemise alusena oli hagejal olevat välisriigis saadud kvalifikatsiooni tunnustatud samaväärsena Horvaatia kvalifikatsioonile, mis on nõutud advokaadikandidaadina tegutsemise eeldusena. Hageja oli praktikal advokaadibüroodes, mistõttu on selge, et vastupidi kostja väidetele on hagejal olemas teadmised Horvaatia õigussüsteemi ja Horvaatia õiguse kohta ning piisav erialaste teadmiste ja kogemuse tase ametikoha jaoks, mille täitmiseks konkurss on korraldatud (vahepeal on hageja muu hulgas edukalt sooritanud advokatuurieksami). Lisaks ei võtnud EPSO arvesse asjaolu, et hagejal on rohkem kui kolme aasta pikkune tõlkekogemus.
—

Kolmas väide, mis käsitleb CEVAs toimunud pettust ja jämedaid finantsalaseid rikkumisi, mis väidetavalt auditi käigus tuvastati. Hageja väidab muu hulgas, et Prantsuse kohtud on tuvastanud, et valedeklaratsioonid selle kohta, mitu tundi on tegeletud eri projektidega, millele CEVA sai Euroopa Liidult toetusi, kujutasid endast CEVA-poolset lepinguliste kohustuste rikkumist. Sellest tuleneb järelikult kohustus maksta tagasi hageja poolt ette makstud summad, kuna CEVA on teinud toiminguid, mis on oma laadilt pettuslikud.
—

eraõiguslikust lepingust tulenevate õiguste puhul: — kvalifitseerida lepinguline suhe ümber tähtajatu töölepingu alusel töötamiseks; — tuvastada, et hagejat on seoses töölepingu lõpetamise põhjendusega diskrimineeritud, ja mõista kostjatelt hingelise kahju eest välja 10 000 eurot, mis on hinnatud ex aequo et bono; — tuvastada, et kostjad on rikkunud oma lepingulisi kohustusi ja eelkõige jätnud tähtajatu lepingu lõpetamise nõuetekohaselt ette teatamata; — tuvastada, et hagejat on koheldud ebavõrdselt ja ebaseaduslikult ja kohustada kostjaid teda tööle ennistama või teise võimalusena maksma talle hüvitist tulenevalt sellest, mida ta on kaotanud võrreldes ajaga, kui ta oleks jätkanud töötamist töölepingu eeldatava lõpuni; — sellest tulenevalt kohustada kostjaid maksma hagejale hüvitist töölepingu põhjendamatu lõpetamise (unfair dismissal) eest, kusjuures hüvitise summa määrata kindlaks hiljem ja võtta ex aequo et bono aluseks 393 850,08 eurot; — kohustada kostjaid maksma hagejale eespool nimetatud summade pealt intressi;
2.

Teine väide, et rikutud on hartat ja personalieeskirjade IX lisa artikli 9 lõiget 3 ning ne bis in idem põhimõtet.
—

Kostja rikub proportsionaalsuse põhimõtet, kuna ta: (a) ei püüa saavutada õiguspärast eesmärki edendada majanduse CO2 heite kulutõhusat vähendamist nii, et suure energiakasutusega sektoritel lubatakse investeerida energiatõhususse, selle asemel et viia nende tootmine kolmandatesse riikidesse; (b) asetab välja jäetud sektoritele ülemäärase koorma, samas kui vähem koormavad lahendused (nagu abi maksimaalse suuruse kehtestamine või tingimuslikkuse mehhanismid) täidaks vaidlustatud akti eesmärke vähemalt samamoodi; (c) avaldas rahastamiskõlblike sektorite hindamise peamised üksikasjad ainult neli päeva enne vaidlustatud akti avaldamist 25. septembril 2020, mis on ainult pisut rohkem kui kolm kuud enne praegu kohaldatava heitkogustega kauplemise süsteemi suuniste kehtivuse lõppemist HKS-i kontekstis. Seda tehes rikub kostja ELL artikli 5 lõiget 4.
—

Väite põhjendamisel leiab hageja, et tal ei ole võimalik kasutada õigusi, mis tal on harta artikli 41 lõike 1 alusel, kuna ükski ametivõim ei ole asunud tema juhtumit uurima. Tal ei ole võimalik kaebust esitada, kuna esiteks ei näe riigisisesed õigusnormid ette võimalust esitada kaebust UOKiK presidendi keeldumise peale alustada menetlust. Teiseks ei uurinud komisjon juhtumit ja leidis ekslikult, et seda on juba uuritud. Järelikult ei ole hagejal võimalik oma õigusi teostada. Hageja täpsustab, et komisjon ei võtnud arvesse kõiki käesoleva juhtumi asjaolusid ning ei uurinud hoolikalt hageja olukorda. Hageja arvates oleks komisjon pidanud täpsemalt tuvastama, kas ja kuidas on juhtumit uuritud ning järelikult üksikasjalikult analüüsima riigi konkurentsiameti tegevust. Komisjon seda kohustust ei täitnud ning seega ei järginud ta hea halduse õigusest tulenevat hoolsuskohustust. Komisjon ei järginud ka ELTL artikli 105 lõikest 1 tulenevat kohustust. Komisjon ei võtnud tegelikult arvesse asjaolu, et kaebuse rahuldamata jätmisel jääb lahendamata juhtum konkurentsiõiguse põhimõtte võimalikust rikkumisest, kuna riigi ametivõim ei ole selles osas otsust teinud.
—

Kostja peab kaalutlusõiguse kasutamisel, kui ta oma ELTL artikli 107 lõike 3 punktist c tulenevat pädevust teostades viib läbi kompleksset majanduslikku ja sotsiaalset hindamist, olema võimeline näitama, et ta hindas kõiki selle olukorra asjakohaseid tegureid ja asjaolusid, mida vaidlustatud akt pidi reguleerima. Kostja tegi mitu ilmset hindamisviga, kui ta jättis hagejate sektori välja vaidlustatud akti I lisas toodud rahastamiskõlblike sektorite loetelust, kuna ta (a) ei võtnud arvesse väetisesektori elektritarbimist puudutavaid asjakohaseid ja täielikke andmeid, et teha kindlaks sektori kaudsete heitkoguste heitemahukust, mille tagajärjel alahinnati sektori kaudsete heitkoguste heitemahukust ja jäeti see I lisast välja; (b) ei võtnud arvesse ja ei analüüsinud kõiki taotluses esitatud asjakohaseid tegureid, sest ta jättis hagejate tõendid tähelepanuta, ilma seda põhjendamata; (c) seoses kvalitatiivse hinnanguga hindas vääralt sektori liigitamist kütuse/elektri asendatavuse kriteeriumi alusel ning ei põhjendanud, miks sektori allsektoreid ei võetud selle kriteeriumi alusel I lisasse.
3.

Kolmas väide põhineb asjaolul, et: — ESMA tõlgendab direktiivi 2003/6/EÜ liiga kitsalt ja paindumatult ning piirab põhjendamatult selle kohaldamisala. Asjaolu, et selle direktiivi norme laiendati ja neile anti määrusega (EL) nr 596/2014 täpsem määratlus, ei tähenda iseenesest, et see direktiiv ei hõlmanud taotluses kirjeldatud võimalikke turuga manipuleerimise juhtumeid ja seda ei tule nende suhtes kohaldada; — ESMA jättis tähelepanuta talle esitatud teabe, mis puudutas avalikustamata pankade võimalikke huvide konflikte, mis näitab, et direktiivi 2003/6/EÜ artikli 1 lõike 2 punkti c ja artikli 6 lõiget 5 võib olla rikutud.
2.

Teine väide, et väidetav nõue on aegunud ning et igal juhul on rikutud mõistliku aja nõuet, nõukogu 25. juuni 2002. aasta määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust (EÜT 2002, L 248, lk 1; ELT eriväljaanne 01/04, lk 74) (edaspidi „2002. aasta finantsmäärus“) artikli 73a lõiget 1, õigust heale haldusele niisugusena, nagu see on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 41, ning Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni (edaspidi „EIÕK“) artiklit 6. Hageja sõnul on nõue, mille komisjon väidab endal tema suhtes olevat, aegunud, sest on möödunud 2002. aasta finantsmääruse artiklis 73a ette nähtud viieaastane tähtaeg, ning igal juhul on vaidlustatud otsuse ja sellele otsusele lisatud võlateate vastuvõtmiseks kulunud aeg ilmselgelt ebamõistlik ning sellega on rikutud põhiõiguste harta artiklit 41 ja EIÕK artikli 6 lõiget 1 (sest selles on sätestatud põhiõigus, mis kujutab endast ka õiguse üldpõhimõtet).
—

nõukogu ja Euroopa välisteenistus on oma täidesaatvat pädevust valesti teostanud või kuritarvitanud, kui nad leidsid, et EULEX andis endast parima, et uurida esimese hageja abikaasa röövimist ja võimalikku mõrva ning teise hageja abikaasa ja poja mõrva, ning et HRRP ei ole ette nähtud olema kohtuvõim;
1.

Esimene väide, et Euroopa Komisjon kohaldas vääralt ELTL artikli 107 lõike 3 punkti b ja oma teatist „Riigiabi ajutine raamistik majanduse toetamiseks praeguse COVID-19 puhangu kontekstis“, kui ta järeldas, et abi aitab kõrvaldada tõsise häire Eesti majanduses, et Nordica on abikõlbulik ja et konkurentsimoonutuste, riigi väljumise ja ümberkorralduse tingimused on täidetud, ja rikkus oma kohustust kaaluda abi kasulikku mõju ning selle negatiivset mõju kaubandustingimustele ja kahjustamata konkurentsi säilitamisele (st tasakaalustatuse kriteerium).
1.

Esimene väide, et on tehtud ilmne hindamisviga ja rikutud Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade (edaspidi „personalieeskirjad“) artiklit 21a, kuna esiteks ei ole hageja saanud „korraldust“ personalieeskirjade„artikli 21a tähenduses ja seega ei saa talle selle artikli rikkumist ette heita, teiseks ei saanud ta teada, et rikkumised, millest ta oleks pidanud personalieeskirjade“ artikli 21a alusel oma vahetule ülemusele teatama, olid toime pandud, ja kolmandaks et sellistel asjaoludel ei olnud ta igal juhul distsiplinaarkaristust ära teeninud.
2.

Teine väide, mille kohaselt on kostja rikkunud alusmääruse artikli 2 lõike 6a punkti a seetõttu, et tema hinnangul ei olnud Mehhiko finantsaruanded koheselt kättesaadavad, rikkudes oma hoolsuskohustust, sest ta ei võtnud arvesse sisulist teavet, mis näitas, et Türgi ei olnud sobiv võrdlusriik, ja seetõttu, et ta ei valinud Mehhikot kõige sobivamaks võrdlusriigiks.
2.

Teine väide, et rikutud on üldiste rakendussätete artikli 3 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 4, kuna IDOC edastas turvateenistuse konfidentsiaalse aruande [konfidentsiaalne] peadirektorile hageja ärakuulamiseks või jätkas menetlust, jättes oma volitusi rikkudes kontrollimata, kas menetlusnorme oli järgitud, samas kui peadirektor oli aruandest teadlik. Hageja väidab, et toimikust ilmneb, et [konfidentsiaalne] peadirektor teadis uurimise aluseks olevat juhtumit käsitlevast aruandest ja distsiplinaarmenetlusest, samas kui see aruanne oli konfidentsiaalne ja esialgne analüüs eeldas, et tuleb kontrollida, kas hageja väited vastavad sellele aruandele, millest võis lisaks välja lugeda, et peadirektor oli sellega seotud, oli taotlenud turvaaruannet ja märkinud, et kannab sellest ülemustele ette.
16. jaanuaril 2021 esitatud hagi – Be Smart versus komisjon

(Kohtuasi T-18/21)

(2021/C 79/44)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hageja: Be Smart Srl (Rooma, Itaalia) (esindajad: advokaadid F. Satta, G. Roberti, A. Romano ja I. Perego)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tuvastada, et komisjon rikkus ELTL artiklitest 107 ja 108, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklist 41 ning määruse (EL) nr 2015/1589 artikli 12 lõikest 1 ja artikli 15 lõikest 1 tulenevaid kohustusi, kuna Euroopa Komisjon ei ole teinud ühtegi otsust määruse (EL) nr 2015/1589 artikli 4 tähenduses, eriti selleks, et algatada ELTL artikli 108 lõikes 2 nimetatud menetlus, seoses 15. oktoobril 2014 hageja esitatud kaebusega (SA.39639);

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolev hagi on esitatud ELTL artikli 265 alusel ja selles palutakse tuvastada, et komisjon on õigusvastaselt hoidunud võtmast seisukohta kaebuse suhtes, mille Be Smart S.r.l. esitas 15. oktoobril 2014, registreeritud numbri all SA.39639, ja mille ese on kaks ebaseaduslikku riigiabimeedet, mis võeti Consorzio Interuniversitario Cineca kasuks.

Oma hagi põhjenduseks väidab hageja, et komisjon on rikkunud ebaseadusliku riigiabi suhtes kohaldatavatest õigusnormidest tulenevat kohustust tegutseda, kuna ta jäi passiivseks üleskutsele tegutseda ega võtnud 15. oktoobril 2014 esitatud kaebuse suhtes mingit seisukohta. Hageja sõnul rikkus komisjon ka hea halduse aluspõhimõtet, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 41.
1.

Esimene väide, et rikutud on komisjonile kohaldatavate ja EIT poolt üle võetud suuniste (Guidelines) artiklit 5.1.b ja hageja omandatud õigusi. Veel on hageja väitel rikutud administratsiooni hoolitsemiskohustust. Hageja hinnangul on ka meelevaldselt tõlgendatud mõistet „reisipiirangud“, eiratud on ettenähtavust ja õiguskindlust, rikutud tõlgendusi, mille liikmesriigid on andnud igas liikmesriigis kehtestatud samadele tervishoiumeetmetele. Viimaks väidab hageja, et rikutud on õigust era- ja perekonnaelule, arvesse on jäetud võtmata tema olukorda väljaspool teenistuse tegelikke ja põhjendatud huve, ning tema huve on ebaproportsionaalselt kahjustatud.
1.

Esimene väide, et Euroopa Komisjon kohaldas vääralt oma teatist „Riigiabi ajutine raamistik majanduse toetamiseks praeguse COVID-19 puhangu kontekstis“ (1) ja kuritarvitas võimu, kui ta järeldas, et Deutsche Lufthansa AG on abikõlbulik; jättis hindamata selle, kas oli veel muid sobivamaid ja vähem kahjustavamaid meetmeid; järeldas, et rekapitaliseerimise summa oli proportsionaalne; jättis kohaldamata riigi väljumiseks nõutud tingimused; ei kehtestanud piisavalt teenindusaegade loovutamisi ja jättis kehtestamata tegeliku keelu abi saaja agressiivsele laienemisele.
C 79/35

ET

19. jaanuaril 2021 esitatud hagi – About You versus EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U)

(Kohtuasi T-23/21)

(2021/C 79/45)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: About You GmbH (Hamburg, Saksamaa) (esindaja: advokaat W. Mosing)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine pool apellatsioonikoja menetluses: Safe-1 Immobilieninvest GmbH (Mauer, Austria)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi omanik: apellatsioonikoja menetluse teine pool

Vaidlusalune kaubamärk: ELi kujutismärk Y/O/U – ELi kaubamärk nr 10 226 884

Menetlus EUIPOs: kehtetuks tunnistamise menetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO viienda apellatsioonikoja 10. novembri 2020. aasta otsus asjas R 527/2020-5

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— korraldada suuline istung;

— tühistada vaidlustatud otsus, nii et EUIPO tunnistaks ELi kaubamärgi tervikuna kehtetuks;

— jätta EUIPO ja EUIPO menetluse teise poole – kui ta esitab kirjalikud seisukohad – kohtukulud nende endi kanda ning mõista neilt välja kulud, mis hageja on kandnud Üldkohtu menetluses ja EUIPO apellatsioonikoja menetluses.

Väited

— Rikutud on tõendamist puudutavaid menetlusnorme seoses õiguskindluse ja õiguspärase ootuse põhimõttega;
1.

Esimene väide, et komisjon kohaldas vääralt ajutist raamistikku, kui ta järeldas, et laen Brussels Airlinesile oli ajutise raamistikuga kooskõlas ning et Brussels Airlines võib saada rekapitaliseerimisabi; jättis hindamata selle, kas lisaks rekapitaliseerimisele oli veel muid sobivamaid ja vähem kahjustavamaid meetmeid; järeldas, et rekapitaliseerimise summa oli proportsionaalne, ja jättis kehtestamata tegeliku keelu Brussels Airlinesi agressiivsele laienemisele.
1.

Esimene väide, et parlament on teinud järgmised hindamisvead. Kõigepealt välistas ta, et assistendi töösuhte erilised asjaolud võivad mõjutada tema tehtud töö tõendamist. Seejärel ei võtnud ta arvesse, et pärast nende asjaolude toimumist on möödunud aega ja kaduma on läinud tõendeid. Lõpuks ei hinnanud ta hageja esitatud tõendeid.
3.

Kolmas väide, et rikutud on põhjendamiskohustust ja läbipaistvuse ning täpsuse nõuet. — Kostja on rikkunud põhjendamiskohustust ning kohtumõistmis- ja menetlusalaste põhiõigustega tagatud läbipaistvuse ja täpsuse nõuet. — Rakendusotsuse artikli 1 kohaldamisala on ajaliselt ja sisuliselt täiesti piiritlemata. Selle sõnastusest lähtudes võib see kehtida tagantjärele määramata aja kohta. — Artikli 1 sõnastus on ebatäpne eelkõige „oluliste kahtlustuse aluste“ ja „teenuste“ osas. Asjaomase isiku jaoks ei ole selge, millistel tingimustel võib taotleja teha toiminguid tema kahjuks, millise aja jooksul ja millises seoses on need „teenustega“. Kindlaks ei ole määratud, mida „teenuste“ all mõistetakse ja kas nende puhul võib olla tegemist ka kolmandate isikute toimingutega.
2.

Teine väide, et kostja tegi ilmse hindamisvea, kui ta järeldas, et Lufthansale antud abi on ELTL artikli 107 lõike 3 punkti b alusel siseturuga kokkusobiv.
26. jaanuaril 2021 esitatud hagi – About You versus EUIPO – Safe-1 Immobilieninvest (Y/O/U YOUR ORIGINAL U)

(Kohtuasi T-51/21)

(2021/C 98/36)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: About You GmbH (Hamburg, Saksamaa) (esindaja: advokaat W. Mosing)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine pool apellatsioonikoja menetluses: Safe-1 Immobilieninvest GmbH (Mauer, Austria)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi omanik: apellatsioonikoja menetluse teine pool

Vaidlusalune kaubamärk: ELi kujutismärk Y/O/U YOUR ORIGINAL U – ELi kaubamärk nr 10 226 918

Menetlus EUIPOs: kehtetuks tunnistamise menetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO viienda apellatsioonikoja 19. novembri 2020. aasta otsus asjas R 530/2020-5

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— korraldada suuline istung;

— tühistada vaidlustatud otsus, nii et EUIPO tunnistaks ELi kaubamärgi tervikuna kehtetuks;

— jätta EUIPO ja EUIPO menetluse teise poole – kui ta esitab kirjalikud seisukohad – kohtukulud nende endi kanda ning mõista neilt välja kulud, mis hageja on kandnud Üldkohtu menetluses ja EUIPO apellatsioonikoja menetluses.

Väited

— Rikutud on tõendamist puudutavaid menetlusnorme seoses õiguskindlusega ja õiguspärase ootuse põhimõtet;
—

kohustada liitu, keda esindab komisjon, hüvitama kahju, mis Cargoluxile tekitati sellega, et komisjon jättis makstamata nii tasumisele kuuluvad viivised kui kapitaliseeritud intressi, ELTL artikli 266 esimese lõigu alusel 16. detsembri 2015. aasta kohtuotsuse Cargolux Airlines International SA vs. komisjon (T-39/11, ei avaldata, EU:T:2015:991) täitmiseks, ja sellest tulenevalt maksta ELTL artikli 266 teise lõigu, artikli 268 ja artikli 340 alusel järgmised summad: i. tasumisele kuuluvate viivistega võrdne summa, ehk 39 900 000 euro suuruselt summalt tasutav intress Euroopa Keskpanga poolt oma refinantseerimistehingute jaoks 1. novembril 2010 kehtestatud intressimäära (ehk 1 %) alusel, mida on suurendatud 3,5 protsendipunkti võrra ajavahemikul 15. veebruarist 2011 kuni 5. veebruarini 2016, ehk 8 075 972,03 eurot, või kui seda ei tehta, siis selle intressimäära alusel, mida Üldkohus peab kohaseks; ii. tasumisele kuuluva kapitaliseeritud intressiga võrdne summa, ehk tasumisele kuuluvalt viiviselt tasutav intress ajavahemikul 5. veebruarist 2016 kuni nõutud summa tegeliku tasumiseni komisjoni poolt (või juhul, kui Üldkohus lükkab tagasi Cargoluxi nõude, et tasumisele kuuluv kapitaliseeritud intress hakkab jooksma alates 5. veebruarist 2016, vähemalt ajavahemikul taotluse esitamisest kuni nõutud summa tegeliku tasumiseni komisjoni poolt), Euroopa Keskpanga poolt oma refinantseerimistehingute jaoks 1. novembril 2010 kehtestatud intressimäära (ehk 1 %) alusel, mida on suurendatud 3,5 protsendipunkti võrra (või kui seda ei tehta, siis selle intressimäära alusel, mida Üldkohus peab kohaseks);
2.

Teine väide, et parlamendiliikmete põhimääruse rakendusmeetmete artiklit 75 on kohaldatud vääralt. See säte kuulub tegelikult üleminekumeetmete hulka, mis oma olemuselt on aegunud süsteemi lõpetavad normid ning nende eesmärk on kaitsta neile eelnenud normidega reguleeritud õiguslikke olukordi.
27. jaanuaril 2021 esitatud hagi – Ungari versus komisjon

(Kohtuasi T-57/21)

(2021/C 88/57)

Kohtumenetluse keel: ungari

Pooled

Hageja: Ungari (esindajad: M. Z. Fehér ja G. Koós)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada komisjoni 18. novembri 2020. aasta rakendusotsus (EL) 2020/1734, mille kohaselt Euroopa Liit ei rahasta teatavaid kulusid, mida liikmesriigid on kandnud Euroopa Põllumajanduse Tagatisfondi (EAGF) ja Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondi (EAFRD) raames (1) Ungarit puudutavas osas, milles, viitega piisava arvu kohapealsete kontrollide puudumisele, jäetakse 2018. majandusaasta pindalatoetused liidu rahastamisest välja, ning

— mõista kohtukulud välja Euroopa Komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja esitab hagi põhjenduseks ühe väite.

Hageja arvates tõlgendab komisjon valesti määruse 809/2014/EL (2) artiklis 35 toodud teksti „suurendab pädev asutus asjakohaselt nende toetusesaajate arvu, keda järgmisel aastal kohapeal kontrollida“ ning kujundab sellele valele tõlgendusele tuginedes vale praktika. Hageja arvates põhineb rahastamisest väljajätmine sellel, et komisjon loeb töödokumentides enda jaoks kohustuslikuks sellist tõlgendust, mis on esiteks professionaalselt vale ning ei ole teiseks kooskõlas määruse viidatud sättega.

Komisjon võttis töödokumentide vastuvõtmisega liikmesriikidelt praktiliselt pädevuse selles osas, et nad määravad ise kindlaks nende arvates vajaliku arvu abisaajaid, kelle juures viiakse läbi kontroll kohapeal. Vaidlusalune rahastamisest väljajätmine on õigusvastane, kuna komisjon määrab määrusega vastuolus ja ühte arvutusmeetodit kasutades konkreetselt kindlaks kontrollide arvu suurendamise määra, mida ainsana loetakse õigeks. See kindlaksmääramine on lisaks ka professionaalselt põhjendamata, võttes arvesse, et komisjon ei võta arvesse erinevusi kontrollide ja nende tulemuslikkuse vahel liikmesriikides.

(1) ELT 2020, L 390, lk 10.

(2) Komisjoni 17. juuli 2014. aasta rakendusmäärus (EL) nr 809/2014, millega kehtestatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EL) nr 1306/2013 rakenduseeskirjad seoses ühtse haldus- ja kontrollisüsteemi, maaelu arengu meetmete ja nõuetele vastavusega (ELT 2014, L 227, lk 69).
—

Kostja on rikkunud kohustust teha esitatut pakkumuste kohta iseseisev otsus. ESA koostatud ettevalmistavas TEB Evaluation Report’is toodud hindamistulemuste pelk tagantjärele kinnitamine on lubamatu. See kehtib seda enam, kui esinevad kahtlused hindamise õiguspärasuses ja kui tegemist on nii suurte kuludega seotud hankeotsustega.
—

Otsuse ebakoherentsus, mis tingib Euroopa Kohtu 11. juuni 2020. aasta kohtuotsusest C-115/19 P (China Construction Bank vs. EUIPO, EU:C:2020:469) ja Üldkohtu 28. mai 2020. aasta kohtuotsusest Cinkciarz.pl vs. EUIPO – MasterCard International (We IntelliGence the World jt) (T-84/19 ja T-88/19–T-98/19, EU:T:2020:231) tuleneva kohtupraktika rikkumise.