ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Tuvastada, et kuna Kreeka Vabariik ei ole võtnud vastu õigus- ja haldusakte, mis on vajalikud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/46/EÜ (1), millega muudetakse nõukogu direktiivi 78/660/EMÜ, mis käsitleb teatavat liiki äriühingute raamatupidamise aastaaruandeid, direktiivi 83/349/EMÜ, mis käsitleb konsolideeritud aruandeid, direktiivi 86/635/EMÜ pankade ja muude rahaasutuste raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohta ning direktiivi 91/674/EMÜ kindlustusseltside raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohta, täitmiseks või vähemalt ei ole neist aktidest komisjonile teatanud, siis on ta rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi;
—

Tuvastada, et kuna Austria Vabariik lubab maksudest maha arvata ainult neid annetusi, mis on tehtud Austrias asuvatele uurimis- ja õppeasutustele, siis on Austria Vabariik rikkunud EÜ artiklist 56 ja EMP lepingu artiklist 40 tulenevaid kohustusi;
ET Euroopa Liidu Teataja C 51/27

25. jaanuaril 2010 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Euroopa Liidu Nõukogu

(Kohtuasi C-40/10)

2010/C 51/43

Kohtumenetluse keel: prantuse

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: J. Currall, G. Berscheid ja J.-P. Keppenne)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Hageja nõuded

— Tühistada nõukogu 23. detsembri 2009. aasta määrus (EÜ, Euratom) nr 1296/2009, millega kohandatakse alates 1. juulist 2009 Euroopa Liidu ametnike ja muude teenistujate töötasusid ja pensione ning nimetatud töötasude ja pensionide suhtes kohaldatavaid paranduskoefitsiente (1), välja arvatud selle artiklid 1 ja 3, hoides nende mõju kuni nõukogu uue määruse vastuvõtmiseni, millega korrektselt kohaldatakse personalieeskirjade artikleid 64 ja 65 ja XI lisa;

— mõista kohtukulud välja Euroopa Liidu Nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Komisjon palub osaliselt tühistada määruse (EÜ) nr 1296/2009 osas, kus nõukogu poliitilise asjakohasuse tõttu asendas viimatinimetatud määruses kohandusmäära 3,70 % alusel komisjoni pakutud töötasude ja pensionide summad — mis on personalieeskirjade artikli 65 ja XI lisa mehhaanilise kohaldamise tagajärg — summadega, mis vastavad väärale koefitsiendile 1,85 %. Nõukogu silmis õigustab seda vahetust majandus- ja finantskriis ning Liidu majandus- ja sotsiaalpoliitika.

Vaidlustatud määruse artiklite 2 ja 4-17 osas esitab komisjon ainult ühe väite, mis tugineb personalieeskirjade artikli 65 ja personalieeskirjade XI lisa rikkumisel. Nõukogul on tegelikult selles valdkonnas piiratud pädevus, mis peab uute personalieeskirjade — kus töötasude ja pensionide kohandamise meetod on detailselt esitatud selle XI Lisas — praeguse versiooni järgi veelgi enam paika kui varem, mil kohus üksnes personalieeskirjade artikli 65 alusel on juba otsustanud, et nõukogul on piiratud hindamisruum. Komisjon toob esile ka õiguspärase ootuse ja „patere legem quam ipse fecisti” põhimõtte rikkumise.

Vaidlustatud määruse artikkel 18 rikub omakorda personalieeskirjade XI lisa artikleid 3-7, luues töötasude vahepealse kohandamise võimaluse pärast personalieeskirjade artiklis 65 sätestatud iga-aastast tähtaega ja väljaspool personalieeskirjade XI lisa artiklites 4-7 ette nähtud tingimusi.

(1) ELT L 348, lk 10.
1.

Kas nõukogu 21. detsembri 1988. aasta esimese direktiivi 89/104/EMÜ (1) kaubamärke käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artiklit 5 koostoimes sama direktiivi artikliga 7 tuleb tõlgendada nii, et äriühing B on süüdi kaubamärgi rikkumises, kui ta täidab äriühingult A pärit balloone gaasiga, mida ta seejärel müüb järgmistel asjaoludel: 1. A müüb gaasi spetsiaalse kujuga nn komposiitballoonides, mis on sellisena, s.t. ruumilise kaubamärgina registreeritud kui Taani kaubamärk ja Euroopa Ühenduse kaubamärk. A ei ole nende ruumiliste kaubamärkide omanik, kuid tal on ainulitsents nende kasutamiseks Taanis ja tal on õigus kasutada Taanis toime pandud kaubamärgõiguste rikkumise korral õiguskaitsevahendeid; 2. gaasiga täidetud komposiitballooni esmaostmisel ühelt A edasimüüjalt maksab tarbija ka ballooni eest, mis seega läheb tarbija omandisse; 3. A taastäidab komposiitballoone nii, et tarbija pöördub A ühe edasimüüja poole ning saab gaasi eest makstes tühja ballooni vastu samasuguse komposiitballooni, mille A on täitnud; 4. B äritegevus seisneb balloonide, sealhulgas esimeses küsimuses viidatud ruumilise kaubamärgiga kaitstud balloonide täitmises gaasiga nii, et tarbijad pöörduvad B-ga seotud edasimüüja poole ning saavad gaasi eest makstes tühja ballooni vastu samasuguse ballooni, mille B on täitnud; 5. kui B kõnealuseid komposiitballoone gaasiga täidab, kantakse balloonidele kleepsildid, mis näitavad, et balloonid on täitnud B?
ET Euroopa Liidu Teataja C 80/17

22. jaanuaril 2010 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Belgia Kuningriik

(Kohtuasi C-36/10)

2010/C 80/32

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: A. Sipos ja J.-B. Laignelot)

Kostja: Belgia Kuningriik

Hageja nõuded

— Tuvastada, et kuna Belgia Kuningriik ei ole vastu võtnud kõiki meetmeid nõukogu 9. detsembri 1996. aasta direktiivi 96/82/EÜ ohtlike ainetega seotud suurõnnetuste ohu ohjeldamise kohta (1), mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2003. aasta direktiiviga 2003/105/EÜ (2), artikli 12 lõike 1 teise lõigu ülevõtmiseks, on Belgia Kuningriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi;

— mõista kohtukulud välja Belgia Kuningriigilt.

Väited ja peamised argumendid

Euroopa Komisjon väidab oma hagis, et kostja ei ole Brüsseli piirkonnas nõuetekohaselt rakendanud direktiivi 96/82/EÜ artikli 12 lõike 1 teist lõiku. Selleks, et vältida suurõnnetusi ja leevendada selliste õnnetuste tagajärgi, on nimetatud sättes kehtestatud liikmesriikide kohustus tagada, et maakasutuse põhimõtete väljatöötamisel puhul võetakse arvesse vajadust säilitada pikemas perspektiivis selle direktiiviga hõlmatud käitiste ning nimetatud direktiivi artiklis 12 viidatud elamurajoonide, ehitiste ja üldkasutatavate alade või puhkealade vahel vajalik kaugus. Kuid Brüsseli ametivõimude poolt kehtestatud rakendussätetest nähtub, et need käsitlevad üksnes ehituslubade ja maa kruntideks jaotamise lubade väljastamise menetlust, mis on maakasutuse põhimõtete väljatöötamisele järgnev etapp. Seega ei ole siseriiklikud meetmed täielikud, kuna need ei käsitle maakasutuse põhimõtete väljatöötamise ja rakendamise menetlust tervikuna.

(1) EÜT L 10, lk 13; ELT eriväljaanne 05ja02, lk 410.

(2) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. detsembri 2003. aasta direktiiv 2003/105/EÜ, millega muudetakse direktiivi 96/82/EÜ ohtlike ainetega seotud suurõnnetuste ohu ohjeldamise kohta (EÜT L 345, lk 97; ELT eriväljaanne 05/04, lk 398).
ET Euroopa Liidu Teataja C 80/16

Eelotsusetaotlus, mille esitas Cour d’appel (Luksemburg) 18. jaanuaril 2010 — Heiko Koelzsch versus Luksemburgi Suurhertsogiriik

(Kohtuasi C-29/10)

2010/C 80/30

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour d’appel

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Heiko Koelzsch

Vastustaja: Luksemburgi Suurhertsogiriik

Eelotsuse küsimused

Kas kollisiooninormi, mis on sätestatud 19. juuni 1980. aasta lepinguliste kohustuste suhtes kohaldatava õiguse Rooma konventsiooni (1) artikli 6 lõike 2 punktis a, milles on nähtud ette, et töölepingu suhtes kohaldatakse selle riigi õigust, kus töötaja lepingujärgselt oma põhitööd teeb, tuleb tõlgendada nii, et juhul, kui töötaja töötab mitmes riigis, kuid tuleb süstemaatiliselt tagasi ühte nendest, peab seda riiki pidama riigiks, kus töötaja teeb oma põhitööd?

(1) 19. juunil 1980. aastal Roomas allakirjutamiseks avatud lepinguliste kohustuste suhtes kohaldatava õiguse konventioon (ELT C 169, 8.7.2005, lk 10).
—

Tuvastada, et kuna Belgia Kuningriik ei ole võtnud vastu kõiki vajalikke õigus- ja haldusnorme, et täita Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2006. aasta direktiivi 2006/46/EÜ (millega muudetakse nõukogu direktiivi 78/660/EMÜ, mis käsitleb teatavat liiki äriühingute raamatupidamise aastaaruandeid, direktiivi 83/349/EMÜ, mis käsitleb konsolideeritud aruandeid, direktiivi 86/635/EMÜ pankade ja muude rahaasutuste raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohta ning direktiivi 91/674/EMÜ kindlustusseltside raamatupidamise aastaaruannete ja konsolideeritud aruannete kohta) (1) või vähemalt ei ole komisjoni neist teavitanud, siis on Belgia Kuningriik rikkunud sellest direktiivist tulenevaid kohustusi;
ET Euroopa Liidu Teataja C 80/15

12. jaanuaril 2010 esitatud hagi — Euroopa Komisjon versus Itaalia Vabariik

(Kohtuasi C-19/10)

2010/C 80/27

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hageja: Euroopa Komisjon (esindajad: P. Oliver ja S. Mortoni)

Kostja: Itaalia Vabariik

Hageja nõuded

— Tuvastada, et kuna Itaalia Vabariik ei ole võtnud siseriiklikke meetmeid Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 273/2004 narkootikumide lähteainete kohta (1) artikli 12 täitmiseks ning ei ole nendest komisjonile teatanud vastavalt selle sama määruse artiklile 16 ning ei ole võtnud siseriiklikke meetmeid nõukogu 22. detsembri 2004. aasta määruse (EÜ) nr 111/2005, millega kehtestatakse ühenduse ja kolmandate riikide vahelise narkootikumide lähteainetega kauplemise järelevalve eeskirjad (2), artikli 31 täitmiseks, siis on Itaalia Vabariik rikkunud nendest määrustest tulenevaid kohustusi;

— mõista kohtukulud välja Itaalia Vabariigilt..

Väited ja peamised argumendid

Määrus nr 273/2004 jõustus 18. augustil 2005, määrus nr 111/2005 jõustus 15. veebruaril 2005 ning seda kohaldatakse alates 18. augustist 2005. Kuna komisjonile ei ole teatatud sätetest, mis Itaalia oli kohustatud vastu võtma määruse nr 273/2004 artikli 12 ning määruse nr 111/2005 artikli 31 alusel, ning Itaalia Vabariik ei ole edastanud talle mis tahes teavet, millest tulenevalt oleks võimalik asuda seisukohale, et vajalikud meetmed on tegelikult võetud, siis leiab komisjon, et Itaalia Vabariik ei ole selliseid meetmeid võtnud ning on seega rikkunud määrustest nr 273/2004 ja 111/2005 tulenevaid kohustusi.

(1) ELT L 47, lk 1; ELT eriväljaanne 15/08, lk 46.

(2) ELT 2005 L 22, lk 1.
ET Euroopa Liidu Teataja C 80/21

Austria Vabariigi 28. jaanuaril 2010 (27. jaanuari 2010. aasta elektronkiri) esitatud apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (kuues koda) 18. novembri 2009. aasta otsuse peale kohtuasjas T-375/04: Scheucher-Fleisch GmbH jt versus Euroopa Ühenduste Komisjon

(Kohtuasi C-47/10 P)

2010/C 80/36

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellant: Austria Vabariik (esindajad: E. Riedl, advokaadid M. Núñez-Müller ja J. Dammann)

Teised menetluspooled: Scheucher-Fleisch GmbH, Tauernfleisch Vertriebs GmbH, Wech-Kärntner Truthahnverarbeitung GmbH, Wech-Geflügel GmbH, Johann Zsifkovics, Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

Austria Vabariik palub:

— tühistada tervikuna Esimese Astme Kohtu 18. novembri 2009. aasta otsus kohtuasjas T-375/04: Scheucher jt vs. komisjon;

— teha asja suhtes lõplik otsus ning jätta hagi vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata või põhjendamatuse tõttu rahuldamata;

— mõista apellatsioonimenetluse kohtukulud ja esimese kohtuastme kulud kohtuasjas T-375/04 välja esimese kohtuastme hagejatelt.

Väited ja peamised argumendid

Apellant väidab, et vaidlustatud kohtuotsus rikub ELTL artikli 263 neljandat lõiku. Üldkohus ei mõistnud, et vaidlusalune komisjoni otsus ei puuduta esimese kohtuastme hagejaid ei isiklikult ega otseselt. Vaidlusalune otsus ei too kaasa nende turupositsiooni olulist kahjustamist; peale selle ei too komisjoni poolt heaks kiidetud üldine apellandi sektoriabikava kaasa konkurentsi kahjustamist, kuna abi andmine sõltub iga kord veel pädeva asutuse üksikotsusest. Esimese kohtuastme hagejatel puudub ka nõutav põhjendatud huvi, sest vaidlusalune komisjoni otsus ei mõjuta neid endid.

Apellant on ka arvamusel, et vaidlustatud kohtuotsus rikub ELTL artikli 108 lõiget 2. Üldkohus leidis vääralt, et komisjonil oli esialgse uurimismenetluse käigus tõsiseid raskusi vaidlusaluste meetmete hindamisel ning seetõttu oli ta kohustatud algatama ametliku uurimismenetluse.

Apellant lisab, et vaidlustatud kohtuotsus rikub ka tõendamiskoormise jagamise reegleid. Üldkohus kohustas komisjoni algatama ametlikku uurimismenetlust, kuigi hagejad ei olnud esitanud asjakohaseid tõendeid endi väidetava kahjustamise kohta.

Apellandi arvates rikub vaidlustatud kohtuotsus ka Üldkohtu kodukorra artikli 81, kuna kohtuotsus on vasturääkivalt põhjendatud.

Lõpetuseks märgib apellant, et vaidlustatud kohtuotsus rikub veel Üldkohtu kodukorra artiklit 64, kuna Üldkohus ei võtnud menetlust korraldavaid meetmeid, et kontrollida otsustava tähtsusega asjaolusid.
ET Euroopa Liidu Teataja C 80/22

Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG-I 9. veebruaril 2010 esitatud apellatsioonkaebus Esimese Astme Kohtu (kaheksas koda) 30. novembri 2009. aasta määruse peale kohtuasjas T-2/09: Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG versus Euroopa Komisjon

(Kohtuasi C-73/10 P)

2010/C 80/38

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co. KG (esindajad: Rechtsanwalt A. Rinne, Solicitor S. Kon, Solicitor C. Humpe, C. Vajda, QC)

Teine menetluspool: Euroopa Komisjon

Apellandi nõuded

Hageja palub Euroopa Kohtul:

— Tühistada Esimese Astme Kohtu 30. novembri 2009. aasta otsus kohtuasjas T-2/09, ja

— tunnistada Weicherti tühistamishagi kohtuasjas T-2/09 vastuvõetavaks ja saata asi tagasi Euroopa Liidu Üldkohtule Weicherti nende nõuete läbivaatamiseks, mille ese on Euroopa Ühenduste Komisjoni 15. oktoobri 2008. aasta otsuse (juhtum COMP/39.188 — Banaanid) tühistamine osas, milles see otsus puudutab Weicherti, või

— teise võimalusena, saata asi tagasi Euroopa Liidu Üldkohtule, otsustamaks Weicherti tühistamishagi kohtuasjas T-2/09 vastuvõetavuse üle.

Väited ja peamised argumendid

Hageja väidab, et Esimese Astme Kohus rikkus õigusnormi, tunnistades hagi vastuvõetamatuks põhjusel, et ühenduse menetlustähtaegade kohaldamisest võib kõrvale kalduda ainult juhul, kui asjaolud on ettenägematud või kujutavad endast force majeure’i. Hageja väitel on selline lähenemine põhjendamatult kitsas ning ei võta, või ei võta nõuetekohaselt arvesse õigust pöörduda kohtusse kriminaalmenetluses, seaduslikkuse põhimõtet kriminaalmenetluses, ja proportsionaalsuse põhimõtet, ning ülekaalukat vajadust vältida ebaõiglast tulemust.
—

Tuvastada, et kuna Sloveeni Vabariik ei ole vastu võtnud vajalikke meetmeid tagamaks, et pädevad asutused hoolitsevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta direktiivi 2008/1/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta (1) (IPPC direktiiv) artiklite 6 ja 8 kohaste lubade abil või tingimuste uuesti läbivaatamise või vajaduse korral nende ajakohastamise abil selle eest, et olemasolevad käitised tegutsevad vastavuses viidatud direktiivi artiklite 3, 7, 9, 10 ja 13, artikli 14 punktide a ja b ning artikli 15 lõike 2 nõuetega hiljemalt 30. oktoobril 2007, ilma et see piiraks ühenduse erisätete kohaldamist, siis on Sloveeni Vabariik rikkunud kohustusi, mis tulenevad nimetatud direktiivi artikli 5 lõikest 1;
16.

Kas direktiivi 1999/70/EÜ klausliga 5, millega nähakse töösuhte määramata tähtajaga töösuhteks muutmise keelu korral ette, et vaja on võtta meede, millega oleks tagatud töötajate tõhus ja samaväärne kaitse, nagu on siseriikliku õigusega tagatud samalaadsetes olukordades, et karistada klausli 5 rikkumisest tingitud kuritarvituste eest ja kõrvaldada ühenduse õiguse rikkumise tagajärjed, kohustatakse võtma karistuse määramisel arvesse: a) aega, mis kulub uue töökoha leidmiseks, ja võimatust saada uuesti tööd, millel on viieteistkümnendas küsimuses kirjeldatud omadused; b) või hoopis nende töötasude summat, mis oleks saadud, kui tähtajaline töölepingu oleks muudetud määramata tähtajaga lepinguks?
4.

faktiliste asjaolude või tõendite moonutamine, kusjuures kõik asjaolud esitati eesmärgiga kinnitada ainsa ja lõpliku tulemusena, et kaubamärk Cannabis on täielikult eristusvõimeline ega ole kirjeldav, selleks et tuvastataks ühenduse kaubamärgimääruse (1) artikli 7 lõike 1 punkti c rikkumine või ebaõige kohaldamine ja see, et Üldkohtu antud põhjendused kaubamärgi Cannabis kindla kirjeldavuse kohta on vasturääkivad. Järelikult tuleb vaidlusalune otsus kohtuasjas T-234/06 tervikuna tühistada.
ET Euroopa Liidu Teataja C 63/33

Eelotsusetaotlus, mille esitas Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itaalia) 4. jaanuaril 2010 — Azienda Agro-Zootecnica Franchini s.a.r.l. ja Eolica di Altamura s.r.l. versus Regione Puglia

(Kohtuasi C-2/10)

2010/C 63/54

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Azienda Agro-Zootecnica Franchini s.a.r.l. ja Eolica di Altamura s.r.l.

Vastustaja: Regione Puglia

Eelotsuse küsimus

Kas ühenduse õigusega, eriti direktiividest 2001/77/EÜ (1) ja 2009/28/EÜ (2) (käsitlevad taastuvenergiat) ja direktiividest 1979/409/EÜ (3) ja 1992/43/EÜ (4) (käsitlevad linnustiku ja looduslike elupaikade kaitset) tulenevate põhimõtetega on kooskõlas 27. detsembri 2006. aasta seaduse nr 296 artikli 1 lõige 1226 koosmõjus keskkonna- ja maastiku- ning merekaitseministeeriumi 17. oktoobri 2007. aasta dekreedi artikli 5 lõikega 1 ja Apuulia maakonna 21. oktoobri 2008. aasta seaduse nr 31 artikli 2 lõikega 6 osas, milles nende sätetega on absoluutselt ja vahet tegemata keelatud muuks kui oma tarbeks mõeldud tuulegeneraatorite paigutamine NATURA 2000 võrgustikku kuuluvatele ühenduse tähtsusega aladele ja erikaitsealadele, selle asemel et näha ette, et teostatakse asjassepuutuv keskkonnamõjude hinnang, mis analüüsiks iga üksikprojekti mõju konkreetsele alale, mida sekkumine puudutab?

(1) EÜT L 283, lk 33; ELT eriväljaanne 12/02, lk 121.

(2) ELT L 140, lk 16.

(3) EÜT L 103, lk 1; ELT eriväljaanne 15/01, lk 98.

(4) EÜT L 206, lk 7; ELT eriväljaanne 15/02, lk 102.
2.

Kas liikmesriik tegutseb vastuolus liidu õigusega, kui ta jätab rahuldamata ettevõtja nõude tagastada talle edasi kantud ja direktiiviga vastuolus tasutud aktsiis, põhistades oma keeldumist nii, nagu on teinud liikmesriik käesoleva kohtuasja asjaoludel (tuginedes nimelt sellele, et ettevõtja ei ole otseselt kahjustatud isik ning et puudub otsene põhjuslik seos võimaliku kahju ja vastutuse tekkimise aluseks oleva tegevuse vahel)?
—

Tuvastada, et kuna Hispaania Kuningriik ei ole vastu võtnud vajalikke meetmeid tagamaks, et pädevad asutused hoolitsevad Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. jaanuari 2008. aasta direktiivi 2008/1/EÜ saastuse kompleksse vältimise ja kontrolli kohta (1) (IPPC direktiiv) artiklite 6 ja 8 kohaste lubade abil või tingimuste uuesti läbivaatamise või vajaduse korral nende ajakohastamise abil selle eest, et olemasolevad käitised tegutsevad vastavuses artiklite 3, 7, 9, 10 ja 13, artikli 14 punktide a ja b ning artikli 15 lõike 2 nõuetega hiljemalt 30. oktoobril 2007, ilma et see piiraks ühenduse erisätete kohaldamist, siis on Hispaania Kuningriik rikkunud kohustusi, mis tulenevad nimetatud direktiivi artikli 5 lõikest 1;
ET Euroopa Liidu Teataja C 100/14

Eelotsusetaotlus, mille esitas Krajský soud v Brně (Tšehhi Vabariik) 11. jaanuaril 2010 — Toshiba Corporation, Areva T&D Holding SA, Areva T&D SA, Areva T&D AG, Mitsubishi Electric Corp., Alstom, Fuji Electric Holdings Co.Ltd, Fuji Electric Systems Co. Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Siemens AG Österreich, VA TECH Transmission & Distribution GmbH ja Co. KEG, Siemens AG, Hitachi Ltd, Hitachi Europe Ltd, Japan AE Power Systems Corp., Nuova Magrini Galileo SpA versus Úřad pro ochranu hospodářské soutěže

(Kohtuasi C-17/10)

2010/C 100/23

Kohtumenetluse keel: tšehhi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Krajský soud v Brně

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitajad: Toshiba Corporation, Areva T&D Holding SA, Areva T&D SA, Areva T&D AG, Mitsubishi Electric Corp., Alstom, Fuji Electric Holdings Co.Ltd, Fuji Electric Systems Co. Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Siemens AG Österreich, VA TECH Transmission & Distribution GmbH ja Co. KEG, Siemens AG, Hitachi Ltd, Hitachi Europe Ltd, Japan AE Power Systems Corp., Nuova Magrini Galileo SpA

Vastustaja: Úřad pro ochranu hospodářské soutěže

Eelotsuse küsimused

1. Kas EÜ artiklit 81 (nüüd Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 101) ja nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrust (EÜ) nr 1/2003 (1) asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta tuleb tõlgendada nii, et neid õigusnorme tuleb kohaldada (menetlustes, mis on algatatud pärast 1. maid 2004) kogu kartelli toimimise perioodile, mis algas Tšehhi Vabariigi osas enne kui see riik sai Euroopa Liidu liikmeks (st enne 1. maid 2004) ning vältas ja lõppes pärast Tšehhi Vabariigi Euroopa Liidu liikmeks saamist?

2. Kas nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määruse (EÜ) nr 1/2003 artikli 11 lõiget 6, koosmõjus selle määruse artikli 3 lõikega 1 ja preambuli põhjendusega 17, komisjoni teatise koostöö kohta konkurentsiasutuste võrgustikus (2) artikliga 51, ne bis in idem põhimõttega, mis on sätestatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta (3) artiklis 50 ja Euroopa õiguse üldpõhimõtetega, tuleb tõlgendada nii, et kui komisjon algatab EÜ artikli 81 rikkumise menetluse pärast 1. maid 2004 ja teeb selles asjas otsuse, siis: a) ei ole liikmesriikide konkurentsiasutustel alates sellest ajast automaatselt enam pädevust nende rikkumistega tegeleda? b) ei ole liikmesriikide konkurentsiasutustel alates sellest ajast automaatselt enam pädevust nendele rikkumistele kohaldada siseriiklikku õigust, mis sisaldab EÜ artikli 81 (nüüd Euroopa Liidu toimimise lepingu artikkel 101) sätetega paralleelseid sätteid?

(1) ELT 2003 L 1, lk 1; ELT eriväljaanne 08/02, lk 205.

(2) ELT 2004, C 101, lk 43.

(3) ELT 2007 C 303, lk 1.
1.

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. mai 2003. aasta määruse (EÜ) nr 998/2003 (1), mis käsitleb lemmikloomade mittekaubandusliku liikumise suhtes kohaldatavaid loomatervishoiunõudeid ja millega muudetakse nõukogu direktiivi 92/65/EMÜ, artikli 3 punktiga b, artikli 4 lõikega 2, artikliga 5 ja artikli 17 teise lõiguga ning komisjoni 26. novembri 2003. aasta otsuse 2003/803/EÜ (2), millega kehtestatakse näidispass koerte, kasside ja valgetuhkrute ühendusesiseseks liikumiseks, artiklite ja lisadega on vastuolus siseriiklik õigusnorm, mis viitab kasside ja valgetuhkrute passide osas näidispassile ja komisjoni 26. novembri 2003. aasta otsuses sisalduvatele täiendavatele nõuetele, kuid näeb lisaks sellele ette, et igal passil peab olema ühtne 13-kohaline number, mis koosneb tähekombinatsioonist „BE”, mis on Belgia ISO-kood, kahekohalisest väljaandja identifitseerimisnumbrist ja üheksakohalisest järjenumbrist?
ET Euroopa Liidu Teataja C 100/28

Eelotsusetaotlus, mille esitas Corta Suprema di Cassazione (Itaalia) 9. veebruaril 2010 — Ugo Cifone versus Giudice dell indagini preliminari del Tribunale di Trani

(Kohtuasi C-77/10)

2010/C 100/42

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corta Suprema di Cassazione

Põhikohtuasja pooled

Kaebuse esitaja: Ugo Cifone

Eelotsuse küsimused

Kuidas tõlgendada Euroopa Liidu asutamislepingu artikleid 43 ja 49 seoses asutamisvabaduse ja teenuste osutamise vabadusega spordivõistluste panuste sektoris, et teha otsus, kas asutamislepingu viidatud sätted võimaldavad või mitte kehtestada siseriiklikke õigusnorme, millega kehtestatakse riigi kasuks monopolikord ning kontsessioonide ja lubade süsteem, millega nähakse teatava arvu kontsessioonide raames ette: a) üldine suund, mille kohaselt kaitstakse nende kontsessioonide omanikke, mis anti välja varem menetluse kohaselt, millega üks osa ettevõtjaid jäeti õigusvastaselt kõrvale; b) õigusnormid, mis tagavad faktiliselt, et säilivad majanduslikud positsioonid, mis omandati menetluse tulemusena, millega üks osa ettevõtjaid jäeti õigusvastaselt kõrvale (näiteks uutele kontsessionääridele kehtestatud keeld paigutada oma kontorid juba olemasolevatele müügikohtadele lähemale, kui ette nähtud); c) nende juhtumite kindlaksmääramine, mil kontsessioon tühistatakse ja mil määratakse väga suured tagatisrahad, sealhulgas juhtum, mil kontsessionäär haldab otseselt või kaudselt piiriülest mängutegevust, mis on samastatav kontsessiooni esemeks oleva tegevusega.