ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

otsustada, et kutsehaiguse süvenemise tuvastamise otsus peab põhinema arvamusel, mille eelmine komisjon andis 8. jaanuaril 2014, jättes kohaldamata enne 1. jaanuari 2006 kehtinud Euroopa Ühenduse ametnike õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse eeskirjade artikli 12 sätted, nagu 11. jaanuaril 2019 muudetud mandaadis tunnustatakse, ning et komisjon on kohustatud maksma 639 431,37 euro suuruse summa, millest 98 372,51 eurot on juba makstud ja mis on õnnetusjuhtumi- ja kutsehaiguskindlustuse eeskirjade artikli 14 või analoogset kohustust sisaldava sätte kohaselt hüvitisena ette nähtud;
—

tühistada Euroopa Komisjoni 19. oktoobri 2018. aasta otsus „State Aid S.A. 50233 (2018/N) -Greece State aid for the construction of Lamia-Xiniada section of the E65 Motorway“;
1.

Esimene väide, mille kohaselt on nõukogu rikkunud õigusnormi ja vääralt tõlgendanud määruse 1049/2001 artikli 4 lõiget 2. — Hageja väitel ei ole nõukogu tõendanud, et taotletav dokument sisaldas õiguslikku arvamust. — Hageja väidab lisaks, et nõukogu on vääralt tõlgendanud ja kohaldanud määruse 1049/2001 artikli 4 lõike 2 teist taanet, kuna ei võtnud arvesse ELi esmase õiguse sätteid, mis olid taotluses kokkuvõtlikult välja toodud, ega põhimõtet, et ELi seadusandlikele dokumentidele laieneb võimalikult ulatuslik juurdepääs, tuginedes samal ajal avaldamata jätmise põhjendamiseks ELi õiguses sätestamata ebamäärastele ja subjektiivsetele mõistetele. — Nõukogu on rikkunud õigusnormi ja vääralt kohaldanud ülekaaluka üldise huvi kriteeriumi.
3.

Kolmas väide, et rikutud on hageja põhiõigusi, mis on tagatud Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooniga. Hageja väidab selle kohta, et tema suhtes piiravate meetmete võtmisega rikuti tema õigust õiglasele kohtumenetlusele, süütuse presumptsiooni ja õigust eraomandi kaitsele.
1.

Esimene väide, et EKP on vääralt leidnud, et ühtse järelevalvemehhanismi määruse (1) artikli 6 lõike 5 punkt b käsitleb klassifitseerimisotsust. — Hagejad väidavad, et ühtse järelevalvemehhanismi määruse artikli 6 lõike 5 punkt b annab EKPle pelgalt loa teostada ise riikliku pädeva asutuse kõiki pädevusi. Ühtse järelevalvemehhanismi raammääruse (2) artikli 39 lõike 5 teine lause ei saa muuta ühtse järelevalvemahhismi määruse artikli 6 lõike 5 punkti b kohase otsuse olemust. Kui Euroopa Kohus peaks jõudma järeldusele, et ühtse järelevalvemehhanismi artikli 39 lõike 5 teine lause muudab selle otsuse olemust, paluvad hagejad tunnistada artikli 39 lõike 5 teise lause õigusvastaseks.
—

mõista välja kahjuhüvitis summas 500 000 eurot või muu summa, mis on ex aequo et bono kindlaks määratud;
1.

Rikutud on peagi jõustuva elektrienergia siseturu määruse artikleid 14-16 koostoimes ELL artikli 13 lõikega 2 ning õiguskindluse üldpõhimõttega Hagi esimeses väites leitakse, et kostja on rikkunud otsuse nr 02/2019 I ja II lisa artikli 5 lõike 8 punktides b ja c selle selgitamisega, mis on kriitiline võrguelement, alates 1. jaanuarist 2020 kohaldatava elektrienergia siseturu määruse artiklite 14-16 põhistruktuuri. Elektrienergia siseturu määruse artiklites 14-16 on reguleeritud, kuidas tuleb sisevõrgu kitsaskohti arvesse võtta piiriülese kauplemisvõimsuse arvutamisel. Elektrienergia siseturu määruse artikli 16 lõike 8 kohaselt eeldatakse ilma vastupidise tõendamise võimaluseta, et piiriüleseid võimsusvoogusid ei ole diskrimineeritud juhul, kui siseste ja piiriüleste võrguelementide puhul tehakse vähemalt 70 % iga võrguelemendi võimsusest kättesaadavaks piiriüleses kaubanduses. Elektrienergia siseturu määruse artikli 16 lõike 4 järgi ei pea koormuste ümberjaotamise meetmeid kasutama miinimumvõimsust ületavas osas. Lisaks võib miinimumvõimsusest kinnipidamise korral pakkumispiirkonna struktuuri uuesti läbi vaadata ainult kokkuleppel konkreetse liikmesriigiga. Peale selle viiakse 70 % miinimumvõimsus sisse alles sammhaaval, lineaarse trajektoorina. 70 % miinimumvõimsus ja lineaarne trajektoor on vajalik selleks, et anda võrgule aega arenguks. Otsuse I ja II lisa artikli 5 lõike 8 punktides b ja c keeratakse see põhistruktuur ümber, sest 70 % miinimumvõimsust saab kohaldada siseste võrguelementide puhul ainult siis, kui põhivõrguettevõtja suudab tõendada, et pakkumispiirkondade struktuuri läbivaatamine või rohkem ümberjaotamist või võrgu väljaehitamist ei oleks olnud tõhusam. Lisaks jääks tõhususe kriteeriumi puhul I ja II lisa artikli 5 lõike 8 punktis c täitmata kindlaks määratud 70 % miinimumvõimsus, sest see ei oleks praktikas võimalik. Parandusmeetmete varajane arvessevõtmine I lisa artikli 10 lõike 4 teise osa ja lõike 5 ning artikli 16 lõike 2 teise lause ja lõike 3 punkti d (vii) ning II lisa artikli 17 lõike 3 punkti d (vii) järgi on vastuolus elektrienergia siseturu määruse artikli 16 lõikega 4, mille kohaselt tuleb turuosalistele teha kättesaadavaks maksimaalne võimsuse tase.
2.

Teine väide, et rikutud on Euroopa Parlamendi liikmete põhimääruse rakendusmeetmete artikli 76 lõiget 3. Hageja väidab, et parlamendiliikmete põhimääruse artikliga 27 tagatakse põhimääruse rakendusmeetmete pensionifondi puudutavate sätete terviklikkus, nii et lubatud ei ole nende ülesehituse mis tahes muutmine.
2.

Teine väide, et kostja tegi hindamisvigu, asudes seisukohale, et nõukogu 21. märtsi 2011. aasta otsuse 2011/172/ÜVJP (3) artiklis 1 ja nõukogu 21. märtsi 2011. aasta määruse (EL) nr 270/2011 (4) artiklis 2 ette nähtud tingimused hageja loetellu kandmiseks on täidetud.
—

tühistada vaidlustatud otsus ja sedastada sõnaselgelt, et ELi kujutismärk nr 11 710 134 TASER on kehtiv kõigi klassidesse 18 ja 25 kuuluvate kaupade osas, mille jaoks see on registreeritud;
—

tühistada vaidlustatud otsus ja sedastada sõnaselgelt, et ELi kujutismärk nr 12 817 052 TASER on kehtiv kõigi klassi 8 kuuluvate kaupade osas, mille jaoks see on registreeritud;
4.

Neljas väide, et vaidlustatud otsuses on tehtud viga, kui järeldati, et Google’i võrdväärsete reklaamide lubamise tingimus („Muutmistingimus“) oli kuritarvitav. Vaidlustatud otsuses: — ei tõendata, et muutmistingimus võis tõenäoliselt konkurentsi piirata; — teise võimalusena jäetakse ekslikult arvestamata, et muutmistingimus oli objektiivselt põhjendatud, kuna see kaitses veebisaitide kasutajaid, väljaandjaid, reklaamijaid ja Google’it ja/või et tingimuse eelised kaalusid üles mis tahes turult väljatõrjumise mõju.
2.

Hea halduse ja õiguskindluse põhimõtete ning õiguse tõhusale kohtulikule kaitsele rikkumine, kuna tühistati otsus, millega 2006. aastal lõpetati menetlus asjas, mis puudutab sama meedet, mis nüüd on komisjoni otsusega pärast rohkem kui 10 aasta möödumist tunnistatud riigiabiks. — Sellega seoses väidab hageja, et komisjoni otsusega oleks pidanud tunnistama õigusvastaseks selle otsuse tühistamise, millega 2006. aastal lõpetati menetlus asjas, mis puudutab sama riiklikku meedet, ja seal oleks pidanud asuma seisukohale, et asjas menetluse lõpetamine takistab meetme käsitamist abina, mis on ühisturuga kokkusobimatu, ning et — komisjoni otsuses oleks pidanud rõhutama, et asjas menetluse lõpetamise otsus eeldab, et komisjon on tunnistanud vaidlusaluse meetme õiguspäraseks, ja seega takistab see komisjonil teise otsuse vastuvõtmist, millega sama ese on rohkem kui 10 aastat hiljem kvalifitseeritud teisiti.
1.

Esimene väide, et Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade VIII lisa artiklis 20 ette nähtud abielu viieaastase kestuse tingimus on õigusvastane, sest esiteks teeb see meelevaldselt vahet teenistuses olevate ametnike ja pensionil olevate ametnike vahel. Teiseks leiab hageja, et samas kui abielu üheaastase kestuse tingimus on sobiv pettuse eesmärgil sõlmitud abielude vastu võitlemiseks, on abielu viieaastase kestuse nõue meelevaldne, ebasobiv ja ebaõiglane. Kolmandaks on ebaõiglane, et selline tingimus välistab toitjakaotuspensioni andmise surnud ametniku lesele, kes ometi elas ametnikuga ühist elu.
3.

Kolmas väide, et Euroopa Parlament on õigusvastaselt kohaldanud riigisiseseid õigusnorme, mis on vastuolus liidu õiguskorra aluspõhimõtetega ja eelkõige õiguspärase ootuse kaitse põhimõttega. Liidu õiguse esimuslikkuse põhimõtte rikkumine. — Selle kohta väidab hageja, et endiste Itaalia saadikute eluaegsete toetuste reformi käigus arvutati nende toetuste summad tagantjärgi ümber täiesti ettenägematult, ühe korraga ja ilma kaitseklausliteta, mistõttu rikub see reform väga oluliselt õiguspärase ootuse põhimõtet, mis on üks liidu õiguskorra aluspõhimõtetest. — Sel põhjusel ei saanud Euroopa Parlament seda reformi üle võtta: üldpõhimõtete alusel, mis reguleerivad õiguskordade vahelisi suhteid, nimelt normide ühest õiguskorrast ülevõtmist teise õiguskorda viitega (kas üld- või eriviide) saab toimuda kindlates piirides — nimelt ei saa viidet kasutada, kui viitava õiguskorra norm on vastuolus viidatava õiguskorra aluspõhimõtetega. Lisaks, arvestades liidu õiguse esimust — mis on liidu õiguse aluspõhimõte —, tuleb liidu õigusega vastuolus olev riigisisene norm jätta kohaldamata, et tagada kogu liidu territooriumil kodanike ühetaoline kaitse liidu õigusega.
3.

Kolmas väide, et rikutud on Euroopa Parlamendi liikmete põhimääruse artiklit 28 Hageja väidab, et Euroopa Parlamendi endiste liikmete eluaegsete toetuste uus arvutus on õigusvastane, kuna see on vastuolus Euroopa Parlamendi liikmete põhimääruse artikliga 28 ja selle põhimääruse rakendamise korra kehtestava otsuse artiklitega 75 ja 76, mis näevad ette, et kuni põhimääruse jõustumise ajaks omandatud õigused jäävad alles ning neid austatakse nende tekkimise ajal ette nähtud tingimustel. Hageja hinnangul ei saa nendest kaitseklauslitest kõrvale kalduda, veelgi enam Itaalia Saadikutekoja juhatuse lihtsa otsusega, mis on tagasiulatuv ja püsiva toimega, ilma et sellega rikutaks neid viidatud klausleid ja rikutaks puudutatud isikute õiguspärast ootust eluaegsete toetuste ja nende summade muutmatul kujul kehtima jäämisele, eriti kui see muutus on tagasiulatuv ja tuleneb niisuguse erineva arvutusmeetodi kohaldamisest, mis kehtestatakse omavoliliselt ja tagasiulatuva mõjuga.
1.

Esimene väide, et rikutud on Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 7 ja 8, sest vaidlustatud resolutsioon annab Euroopa Pettustevastasele Ametile (OLAF) võimaluse tutvuda isikliku teabega, mis on vastuolus õigusega eraelu puutumatusele ja õigusega isikuandmete kaitsele.
2.

Teine väide, et vaidlustatud akt on põhjendamata. Hageja väidab, et parlamendi president põhjendab oma esimest otsust nõuandekomitee puuduliku aruandega ja tema teine otsus ei vasta Euroopa Parlamendi sisekorra artiklis 166 kehtestatud kriteeriumitele.
—

sellest tulenevalt tuvastada ja otsustada, et hagejal on õigus eluaegsetele toetustele summade ulatuses, millele tal on õigus tekkinud õigusnormide alusel, mis kehtisid enne Itaalia Saadikutekoja juhatuse otsuse nr 14/2018 ja/või Itaalia Vabariigi Senati juhatuse otsuse nr 6/2018 vastuvõtmist, ning kohustada Euroopa Parlamenti maksma talle kõik alusetult väljamaksmata summad, millele lisandub raha väärtuse muutuse vahe ning seaduslik intress alates asjasse puutuvate summade väljamaksmata jätmisest, ja
3.

Kolmas väide, et on rikutud direktiivi 2006/112/EÜ artikleid 9, 11, 13 ja 28. Hageja sõnul asjaolu, et Infratel on MiSE (majandusarengu ministeerium) in house äriühing, ei välista seda, et kaubad ja teenused, mida see äriühing ministeeriumile tarnib, on käibemaksuga maksustatavad.
3.

Kolmas väide: rikutud on rakendusmääruse (EL) nr 725/2011 artikli 12 lõiget 2 Kolmandas väites leitakse, et kostja rikkus rakendusmääruse (EL) nr 725/2011 artikli 12 lõiget 2, sest ta oli sätestanud, et eelmise, 2017. aasta puhul jäetakse ökoinnovatsioon arvestamata, kuigi selle sätte kohaselt on lubatud teha arvestamata jätmise otsus üksnes järgmise aasta kohta.
3.

Kolmas väide, et on rikutud määruse (EL) 2018/1971 artiklit 35, kuna Euroopa Komisjon on rikkunud menetlust, mis on sätestatud kolmandate riikide asutuste osalemiseks BERECis. See asjaolu viis ühtlasi sellise õigusakti vastuvõtmiseni, millel puudub igasugune seaduslik alus ja mis tekitas kolmandatele isikutele õiguslikke kohustusi, ilma et komisjonil oleks eripädevust seda teha.
2.

Teise väite kohaselt ei ole 2010. aasta maksuseaduse (rahvusvahelised ja muud sätted) (Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 9. peatükis sisalduvad maksuvabastused erandid. — CFC eeskirjade eesmärk on kehtestada CFC maks üksnes nendele skeemidele, millega kaasneb kõrge kuritarvituse/kunstliku pettemanöövri oht. Ühendkuningriik on valinud seadusandliku tehnika, mille abil ta: esiteks alustas CFCde laiaulatusliku ja kaasava määratlemisega ja teiseks, jättis ülekaaluka osa CFCde teenitud kasumist kõrvale, selleks et tuvastada üksnes kitsas kasumikategooria, mille puhul esineb kuritarvituse/kunstliku pettemanöövri oht. Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 5. ja 9. peatükk reguleerivad koos niisuguste skeemide tuvastamist, mille puhul esineb kõrge kuritarvituse/kunstliku pettemanöövri oht. — Lisaks väidab hageja, et komisjon on teinud ilmse vea, kui leidis, et nimetatud 9. peatüki maksuvabastused moodustavad erandi, kuna ta keskendus kasutatud seadusandlikule tehnikale, mitte aga eesmärkidele, millel meede põhineb. — Hageja hinnangul on komisjon lisaks leidnud vääralt, et tingimuslike laenusuhete (Qualifying Loan Relationshipsi) (QLR) ja laenusuhete, mis ei ole tingimuslikud (non-QLR), puhul ei olnud vahetegemist. Ühendkuningriigi valitsus on ainsana positsioonil, mis võimaldab tal kindlaks määrata, milliste skeemide puhul võib esineda kõrge kuritarvituse/kunstliku pettemanöövri oht. Komisjon on tema sõnul: a. rikkunud õigusnormi, kuna ei jätnud juhtumi hindamisel Ühendkuningriigile sobivat kaalutlusruumi; ja b. teinud kõnealuste skeemide puhul ilmne hindamisvea.
—

sellest tulenevalt tuvastada ja otsustada, et hagejal on õigus eluaegsetele toetustele summade ulatuses, millele tal on õigus tekkinud õigusnormide alusel, mis kehtisid enne Itaalia Saadikutekoja juhatuse otsuse nr 14/2018 ja/või Itaalia Vabariigi Senati juhatuse otsuse nr 6/2018 vastuvõtmist, ning kohustada Euroopa Parlamenti maksma talle kõik alusetult väljamaksmata summad, millele lisandub raha väärtuse muutuse vahe ning seaduslik intress alates asjasse puutuvate summade väljamaksmata jätmisest, ning
8. aprillil 2019 esitatud hagi — Le Comité de Douzelage de Houffalize versus komisjon ja EACEA

(kohtuasi T-236/19)

(2019/C 270/32)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Le Comité de Douzelage de Houffalize (Houffalize, Belgia) (esindaja: avocat A. Kettels)

Kostjad: Euroopa Komisjon ja Hariduse, Audiovisuaalvaldkonna ja Kultuuri Rakendusamet (EACEA)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada ja/või muuta vaidlustatud akt;

— tuvastada, et hagejal on õigus formulari „juriidiline isik“ kinnitamisele ja selle tulemusel vaidlusalusele rahastusele.

Väited ja peamised argumendid

Hageja esitab ühe väite hagis komisjoni 4. veebruari 2019. aasta otsuse C(2019) 572 final peale, millega jäeti rahuldamata hageja vaie EACEA 25. juuni 2018. aasta otsuse vastu, millega keelduti andmast rahastust hageja taotluse alusel, mille ta esitas kandideerimiskutse „Sõpruslinnade liikumine, teine tähtaeg“ (EACEA 36/2014) raames. Väite kohaselt:

— on rikutud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobril 2012 vastu võetud määruse nr 966/2012, mis käsitleb Euroopa Liidu üldeelarve suhtes kohaldatavaid finantseeskirju ning millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 artikli 131 lõiget 2;

— on rikutud õiguspärase ootuse ja õiguskindluse põhimõtet;

— on rikutud proportsionaalsuse põhimõtet ja omavoli keeldu;

— on tehtud ilmne hindamisviga;

— puudub adekvaatne, piisav ja asjakohane põhjendus, sest vaidlustatud otsuse kohaselt ei ole hageja õiguspärast ootust ja õiguskindlust rikutud.

Hageja arvates ei vasta otsus hageja esitatud täpsele vaidlustusele. Sõnastatud vastused ei seondu mingil moel hageja vaides esitatud argumentidega või on ilmselgelt ebapiisavad, et põhjendada õiguspärase ootuse ja õiguskindluse põhimõtte rikkumise väidete tagasilükkamist ning on igal juhul selle põhimõtte kohaldamise vastased.

Hageja hinnangul võis ta õiguspäraselt eeldada, et teda tunnistatakse kui toetuskõlbulikku üksust, kes ei ole juriidiline isik, kuid kes võib saada toetust, mille andmisest siiski keelduti. Hageja toetub õiguskindluse põhimõttele, lähtudes toetuse andmise otsustest, mis tehti temale teatavaks ajal, mil tema juriidiline vorm oli sama, so registreerimata ühing, ja sellest et tema faktiline ja õiguslik olukord oli sama ning et juriidilise isiku staatuseta üksuste toetuskõlblikkust reguleerivaid õigusnorme ei ole sellest saati muudetud. Seetõttu ei olnud mingit põhjust õiguspärase ootuse põhimõtte järgimata jätmiseks ja varasemast erineva seisukoha võtmiseks.
3.

Kolmas väide, et nõukogu on rikkunud oma kohustust täita Euroopa Kohtu otsuseid, sest vaidlustatud otsuses on eiratud 27. veebruari 2018. aasta kohtuotsuse Western Sahara Campaign UK (C-266/16, EU:C:2018:118). põhjendusi.
—

tuvastada, et Euroopa Komisjon on rikkunud oma kohustusi selle tagamisel, et Rumeenia järgiks õigusriigi ja kohtute sõltumatuse põhimõtteid ning nende isikute põhiõigusi, kellele kohtulahendid on täitmiseks kohustuslikud;
1.

Esimene väide, et komisjon on võimu kuritarvitanud, kuna kohustused, mida ta täitma kohustas, et filmitööstuse valdkonnas lõpetataks geoblokeering, on vastuolus liidu seadusandja poolt hiljuti vastu võetud seadusandlike reformidega.
8.

Kaheksas väide, et EKP rikkus nemo auditor põhimõtet, jättes arvesse võtmata, et ta ise vastutab selle eest, et usaldus regulatsiooniprotsessi vastu on kadunud.
—

tunnistada tühiseks komisjoni 21. oktoobri 2014. aasta delegeeritud määruse (EL) nr 2015/63, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/59/EL seoses kriisilahendusrahastutesse tehtavate ex-ante-osamaksetega (1), artikli 5 lõike 1 punktid a ja f, kuna rikutud on ühenduse õiguse aluspõhimõtteid, täpsemalt võrdse kohtlemise, diskrimineerimise keelu ja proportsionaalsuse põhimõtet, nagu need on sätestatud EL lepingu artiklis 2 ja nagu neid on tõlgendanud Euroopa Liidu Kohus.
3.

Kolmas väide, et parlamendi otsus käsitleda Hispaania valimiskomisjoni 20. juuni 2019. aasta teadet nii, et see võtab mõju hagejate kui valitud parlamendiliikmete deklaratsioonilt, mis on samastatav õigusvastase deklaratsiooniga vabast kohast, rikkudes 1976. aasta valimisi käsitleva akti artiklit 13, mille eest vastutab parlament, rikub 1976. aasta valimisi käsitleva akti artikli 6 lõiget 2, artikleid 8 ja 13 koostoimes harta artikli 39 lõikega 2, EL lepingu artikli 10 lõikeid 1 ja 2, ning 1976. aasta valimisi käsitleva akti artikli 1 lõiget 3.
C 270/35

ET

12. juunil 2019 esitatud hagi — Front Polisario versus nõukogu

(kohtuasi T-356/19)

(2019/C 270/36)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et du Rio de oro (Front Polisario) (esindaja: advokaat G. Devers)

Kostja: Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tunnistada tühistamishagi vastuvõetavaks;

— tühistada vaidlustatud määrus;

— mõista kohtukulud välja nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Hagi on suunatud nõukogu 29. novembri 2018. aasta määruse (EL) 2019/440, mis käsitleb kalapüügivõimaluste jaotamist Euroopa Liidu ja Maroko Kuningriigi vahelise säästva kalapüügi partnerluslepingu ja selle rakendamise protokolli alusel (ELT 2019, L 77, lk 1) vastu. Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe ainsa väite, mille kohaselt puudub nimetatul määrusel õiguslik alus, kuna otsus 2019/441 on ebaseaduslik.

See väide koosneb üheteistkümnest osast, mis on sisuliselt identsed kohtuasjas T-344/19, Front Polisario vs. nõukogu esitatud üheteistkümne väitega.
—

sellest tulenevalt tuvastada ja otsustada, et hagejal on õigus eluaegsetele toetustele summade ulatuses, millele tal on õigus tekkinud õigusnormide alusel, mis kehtisid enne Itaalia Saadikutekoja juhatuse otsuse nr 14/2018 ja/või Itaalia Vabariigi Senati juhatuse otsuse nr 6/2018 vastuvõtmist, ning kohustada Euroopa Parlamenti maksma talle kõik alusetult väljamaksmata summad, millele lisandub raha väärtuse muutuse vahe ning seaduslik intress alates asjasse puutuvate summade väljamaksmata jätmisest, ning kohustada Euroopa Parlamenti täitma käesolevas asjas tehtavat kohtuotsust ning taastama viivitamata ja täielikult eluaegne toetus esialgses suuruses, ning hüvitama kogu võimalik kahju, mille hüvitamisele on hagejal õigus;
—

tuvastada, et tugeva vihmasaju ajal 27. ja 30. mail 2016 ehitusobjektile Ida „Konrad Adenauer“ põhjustatud veekahjustused on kaetud kindlustuslepinguga „Kõik ehitusobjekti riskid“, millele kostjad on alla kirjutanud;
2.

Teine väide, et esiteks ei ole kostja kasutanud oma kaalutlusõigust eriti käsutajana, teiseks on ta rikkunud oma kohustust hagejale esitatud süüdistust tõendada ja kolmandaks on ta rikkunud oma põhjendamiskohustust.
3.

Kolmas väide, et CUCi tunnustamise kehtetuks tunnistamisega mahetoodetele sertifikaatide väljastajana on takistatud mahetoodete tarne juba aastakümneid kestnud kaubandussuhete raames ning hageja kui importija õigusi on otseselt kahjustatud. See kahjustamine toimus vaidlustatud määrusega, sest hageja sai importijana CUCilt kontrollsertifikaate, mis andis talle võimaluse osaleda liidus mahepõllumajandusliku toidu ja sööda turul. CUC väljastab põllumajandusettevõtjatele mahetoodete sertifikaate Musta mere piirkonnas, kust saab oma mahetooted hageja peamine tarnija.
—

hageja väidab, et Euroopa Parlamendi teade on õigusvastane, sest see sisaldab olulisi rikkumisi ja ilmselgeid puudusi, mis on peamiselt menetluslikku laadi — eelkõige seetõttu, et otsuse on vastu võtnud finantsküsimuste peadirektoraat, mitte Euroopa Parlamendi juhatus, nagu on ette nähtud Euroopa Parlamendi kodukorra artikli 11a lõikes 6 ja artikli 25 lõikes 3. Teade on täiesti põhjendamata põhjuste osas, miks see otsus vastu võeti ja miks kohaldati automaatselt Itaalia otsust.
—

tuvastada, et kostja on rikkunud ELTL artiklist 108 tulenevaid kohustusi, sest ta ei lõpetanud ametlikku uurimismenetlust asjas SA.34402 (2015/C ex 2012/NN) ELTL artikli 108 lõike 2 või määruse 2015/1589 (1) artikli 9 lõike 1 kohaselt mõistliku aja jooksul otsusega;
1.

Esimene väide, et määrusega (EL) 2019/592 rikutakse omandatud õigusi, mis tulenevad Euroopa kodakondsusest. Esiteks leiavad hagejad, et Euroopa Parlament ja nõukogu on rikkunud nende õigust era- ja perekonnaelule, kuna nad elavad üle 15 aasta liidu ühes teises liikmesriigis — riik, millega neil on tihedad sidemed: mõnedel on teise liikmesriigi kodanikust abikaasa ja lapsed, mõnedel on seal kinnisvara. Teiseks leiavad hagejad, et vaidlustatud määrusega rikutakse võrdsuse põhimõtet, kuna sellega tunnustatakse Euroopa kodakondsusest tulenevate õiguste lõppemist, tegemata vahet kodanikel, kellele kohaldatakse hääleõiguse äravõtmise reeglit pärast seda, kui nad on elanud 15 aastat väljaspool Ühendkuningriiki, ning teistel isikutel.
1.

Esimene väide, et rikutud on Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikleid 1 ja 25, Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade (edaspidi „personalieeskirjad“) VIII lisa artiklit 6, ning et tehtud on hindamisviga. Sellega seoses leiab hageja, et puudub mis tahes põhjendus ja õiguslik alus, mis põhjendaks PMO otsust arestida jätkuvalt üle kahe kolmandiku tema pensionist.
2.

Teine väide, et on rikutud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 296 teises lõigus ette nähtud põhjendamiskohustust. — Rumeenia on seisukohal, et Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 296 teises lõigus ette nähtud põhjendamiskohustus ei saa piirduda korraldajate teavitamisega määruse nr 211/2011 artikli 4 lõikes 3 nimetatud elementidest, see tähendab registreerimisest keeldumise põhjustest ja kõigist neile kättesaadavatest õiguskaitsevahenditest. — Rumeenia leiab selles kontekstis, et otsuse (EL) 2019/721 põhjendused on ilmselgelt ebapiisavad. Ilmselgelt ebapiisav põhjendus takistab aga huvitatud isikutel mõista kodanikualgatuse registreerimise põhjendusi ja sellele vastavalt tegutseda, ning Euroopa Liidu Kohtul kontrollida otsuse õiguspärasust.
—

jätta kaubamärk CORAVIN nr 11 363 496 sellest tulenevalt kehtima klassi 21 kõigi kaupade jaoks, mille jaoks see on registreeritud, see tähendab: „valamisavaga korgid; veinile juurdepääsu seadmed; veini säilitamissüsteemid; riistad ja anumad koristamiseks ja söögitegemiseks, mis on kõik mõeldud kasutamiseks veiniga“;