Kohtuasi C‑556/12

TDC A/S

versus

Teleklagenævnet

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Østre Landsret)

„Eelotsusetaotlus — Elektroonilised sidevõrgud ja -teenused — Direktiiv 2002/19/EÜ — Artikli 2 punkt a — Juurdepääs konkreetsetele võrguelementidele ja nendega seotud vahenditele ning nende kasutamine — Artiklid 5, 8, 12 ja 13 — Riigi reguleeriva asutuse pädevus — Kohustus, mis puudutab juurdepääsu konkreetsetele võrguelementidele ja nendega seotud vahenditele ning nende kasutamist — Asjaomasel turul märkimisväärse turujõuga ettevõtja — Lõppkasutaja ühenduskaabel juurdepääsuvõrgu jaotaja ja võrgu lõpp-punkti vahel lõppkasutaja asukohas — Sellise kohustuse proportsionaalsus, mille kohaselt tuleb rahuldada põhjendatud taotlused, mis käsitlevad juurdepääsu konkreetsetele võrguelementidele ja nendega seotud vahenditele ning nende kasutamist — Direktiiv 2002/21/EÜ — Artikkel 8 — Üldised eesmärgid riigi reguleerivate asutuste ülesannete täitmiseks”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 19. juuni 2014

Õigusaktide ühtlustamine – Elektroonilised sidevõrgud ja -teenused – Juurdepääs võrkudele ja nendega seotud vahenditele ning vastastikune sidumine – Direktiivid 2002/19 ja 2002/21 – Riigi reguleeriva asutuse õigus kehtestada turul märkimisväärse turujõuga ettevõtjale kohustus paigaldada lõppkasutaja ühenduskaablid, mis võimaldavad lõppkasutajatel pääseda valguskaabelvõrku – Lubatavus – Tingimused – Proportsionaalsuse põhimõtte järgimine – Kõnealuse ettevõtja esialgse investeeringu ja hinnakontrolli süsteemi olemasolu arvessevõtmine

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/19, muudetud direktiiviga 2009/140, artikli 2 punkt a, artiklid 8, 12 ja 13 ning direktiiv 2002/21, muudetud direktiiviga 2009/140, artikli 8 lõige 1)

Direktiivi 2002/19 elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta, mida on muudetud direktiiviga 2009/140, artikli 2 punkti a ning artikleid 8 ja 12 tuleb tõlgendada nii, et riigi reguleerival asutusel on õigus kehtestada asjaomasel turul märkimisväärse turujõuga elektroonilise side ettevõtjale kohustuse raames, mille kohaselt tuleb rahuldada põhjendatud taotlused, mis käsitlevad juurdepääsu konkreetsetele võrguelementidele ja nendega seotud vahenditele ning nende kasutamist, kohustus paigaldada konkureerivate operaatorite nõudel kuni 30 meetri pikkune lõppkasutaja ühenduskaabel juurdepääsuvõrgu jaotaja ja võrgu lõpp-punkti vahele lõppkasutaja asukohas, kui see kohustus lähtub täheldatud probleemi olemusest ning on direktiivi 2002/21 elektrooniliste sidevõrkude ja ‑teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta, mida on muudetud direktiiviga 2009/140, artikli 8 lõikes 1 sätestatud eesmärke silmas pidades proportsionaalne ja põhjendatud, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

Lisaks sellele tuleb direktiivi 2002/19 artikleid 8 ja 12 koostoimes direktiivi artikliga 13 tõlgendada nii, et kui riigi reguleeriv asutus kavatseb sellise kohustuse kehtestada, peab ta arvesse võtma asjaomase operaatori esialgset investeeringut ja hinnakontrolli olemasolu, mis võimaldab paigalduskulud tagasi saada.

(vt punktid 45, 47, 48, 54 ja resolutsiooni punktid 1 ja 2)

Kohtuasi C‑556/12

TDC A/S

versus

Teleklagenævnet

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Østre Landsret)

„Eelotsusetaotlus — Elektroonilised sidevõrgud ja -teenused — Direktiiv 2002/19/EÜ — Artikli 2 punkt a — Juurdepääs konkreetsetele võrguelementidele ja nendega seotud vahenditele ning nende kasutamine — Artiklid 5, 8, 12 ja 13 — Riigi reguleeriva asutuse pädevus — Kohustus, mis puudutab juurdepääsu konkreetsetele võrguelementidele ja nendega seotud vahenditele ning nende kasutamist — Asjaomasel turul märkimisväärse turujõuga ettevõtja — Lõppkasutaja ühenduskaabel juurdepääsuvõrgu jaotaja ja võrgu lõpp-punkti vahel lõppkasutaja asukohas — Sellise kohustuse proportsionaalsus, mille kohaselt tuleb rahuldada põhjendatud taotlused, mis käsitlevad juurdepääsu konkreetsetele võrguelementidele ja nendega seotud vahenditele ning nende kasutamist — Direktiiv 2002/21/EÜ — Artikkel 8 — Üldised eesmärgid riigi reguleerivate asutuste ülesannete täitmiseks”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 19. juuni 2014

Õigusaktide ühtlustamine — Elektroonilised sidevõrgud ja -teenused — Juurdepääs võrkudele ja nendega seotud vahenditele ning vastastikune sidumine — Direktiivid 2002/19 ja 2002/21 — Riigi reguleeriva asutuse õigus kehtestada turul märkimisväärse turujõuga ettevõtjale kohustus paigaldada lõppkasutaja ühenduskaablid, mis võimaldavad lõppkasutajatel pääseda valguskaabelvõrku — Lubatavus — Tingimused — Proportsionaalsuse põhimõtte järgimine — Kõnealuse ettevõtja esialgse investeeringu ja hinnakontrolli süsteemi olemasolu arvessevõtmine

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2002/19, muudetud direktiiviga 2009/140, artikli 2 punkt a, artiklid 8, 12 ja 13 ning direktiiv 2002/21, muudetud direktiiviga 2009/140, artikli 8 lõige 1)

Direktiivi 2002/19 elektroonilistele sidevõrkudele ja nendega seotud vahenditele juurdepääsu ja vastastikuse sidumise kohta, mida on muudetud direktiiviga 2009/140, artikli 2 punkti a ning artikleid 8 ja 12 tuleb tõlgendada nii, et riigi reguleerival asutusel on õigus kehtestada asjaomasel turul märkimisväärse turujõuga elektroonilise side ettevõtjale kohustuse raames, mille kohaselt tuleb rahuldada põhjendatud taotlused, mis käsitlevad juurdepääsu konkreetsetele võrguelementidele ja nendega seotud vahenditele ning nende kasutamist, kohustus paigaldada konkureerivate operaatorite nõudel kuni 30 meetri pikkune lõppkasutaja ühenduskaabel juurdepääsuvõrgu jaotaja ja võrgu lõpp-punkti vahele lõppkasutaja asukohas, kui see kohustus lähtub täheldatud probleemi olemusest ning on direktiivi 2002/21 elektrooniliste sidevõrkude ja ‑teenuste ühise reguleeriva raamistiku kohta, mida on muudetud direktiiviga 2009/140, artikli 8 lõikes 1 sätestatud eesmärke silmas pidades proportsionaalne ja põhjendatud, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

Lisaks sellele tuleb direktiivi 2002/19 artikleid 8 ja 12 koostoimes direktiivi artikliga 13 tõlgendada nii, et kui riigi reguleeriv asutus kavatseb sellise kohustuse kehtestada, peab ta arvesse võtma asjaomase operaatori esialgset investeeringut ja hinnakontrolli olemasolu, mis võimaldab paigalduskulud tagasi saada.

(vt punktid 45, 47, 48, 54 ja resolutsiooni punktid 1 ja 2)