EUROOPA LIIDU AVALIKU TEENISTUSE KOHTU MÄÄRUS

(esimene koda)

9. detsember 2015)

Mark Van der Veen

versus

Euroopa Politseiamet (Europol)

„Avalik teenistus — Europoli töötajad — Ajutine töötaja — Otsus 2009/371/JSK — Europoli keeldumine tähtajatu lepingu sõlmimisest — Kodukorra artikkel 81 — Ilmselgelt vastuvõetamatu hagi”

Ese

:

ELTL artikli 270 alusel esitatud hagi, millega M. Van der Veen palub sisuliselt tühistada Euroopa Politseiameti (Europol) 31. mai 2014. aasta vaikimisi tehtud otsuse, millega keelduti tema ajutise töötaja lepingu pikendamisest tähtajatult, ja direktori 22. detsembri 2014. aasta otsuse, millega jäeti rahuldamata vaikimisi tehtud otsuse peale esitatud kaebus.

Otsus

:

Jätta hagi ilmselge vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata. Jätta M. Van der Veeni kohtukulud tema enda kanda ja mõista temalt välja Euroopa Politseiameti kohtukulud.

Kokkuvõte

Ametnike hagid — Eelnev halduskaebus — Tähtaeg — Avalik huvi — Õiguse lõppemine — Menetluse uuendamine — Tingimus — Uus asjaolu

(Personalieeskirjad, artiklid 90 ja 91)

Personalieeskirjade artiklites 90 ja 91 ette nähtud kaebuse ja hagi esitamise tähtajad on kehtestatud avalikes huvides ning pooled ja kohus ei saa neid muuta, kuna need tähtajad on ette nähtud õiguslike olukordade selguse ja kindluse tagamiseks. Nende tähtaegade suhtes kehtivaid erandeid või kõrvalekaldeid tuleb tõlgendada kitsalt.

Kuigi vastavalt personalieeskirjade artikli 90 lõikele 1 võib iga ametnik taotleda ametisse nimetavalt asutuselt teda puudutava otsuse vastuvõtmist, ei anna see õigus ametnikule siiski võimalust eirata personalieeskirjade artiklites 90 ja 91 kaebuse või hagi esitamiseks sätestatud tähtaegasid, vaidlustades taotlusega varasema otsuse, mida ei olnud ettenähtud tähtaegade jooksul vaidlustatud. Üksnes uute oluliste asjaolude ilmnemine võib õigustada taotlust, mille eesmärk on niisugune otsus uuesti läbi vaadata.

Seega kui Europoli töötaja soovib, et vaadataks uuesti läbi tema lepingu allkirjastamise raames Europoli tehtud otsus, arvestades väidetavaid uusi ja olulisi asjaolusid, siis tähtajatu lepingu sõlmimise taotlus ei ole uus taotlus personalieeskirjade artikli 90 lõike 1 tähenduses, vaid personalieeskirjade artikli 90 lõike 2 tähenduses kaebus, hoolimata sellest, kuidas pooled võivad olla sellist akti ise kvalifitseerinud.

Kuigi uue ja olulise asjaolu põhjal on võimalik ennistada personalieeskirjade artiklites 90 ja 91 ette nähtud tähtaegu, et vaidlustada lõplik otsus, ei saa tähtaegade ennistamine tuua kaasa seda, et määratakse nendest tähtaegadest pikemad tähtajad. Sellise lahenduse tulemusel välditakse selliste hagejate objektiivselt põhjendamatut diskrimineerimist, kes esitavad kaebuse otsuse peale, mis ei ole veel lõplik, järgides personalieeskirjade artikli 90 lõikes 2 sätestatud tähtaega, võrreldes nende hagejatega, kes esitavad lõpliku otsuse peale uute asjaolude tõttu kaebuse uuesti läbivaatamise taotluse vormis.

Õiguskindluse jaoks peab asjaomase tähtaja algus vastama asjaomase isiku huve kahjustava otsuse uuesti läbivaatamise põhjendamiseks esitatud uue ja olulise asjaolu kuupäevale või kuupäevale, mil ta sellest tegelikult teada sai.

Otsuse uuesti läbivaatamise taotlus, mille peab kvalifitseerima kaebuseks, tuleb esitada kolme kuu jooksul alates uuest ja olulisest asjaolust, millele ametnik või teenistuja kavatseb tugineda, või sellest asjaolust tegelikult teadasaamisest, kusjuures personalieeskirjade artikli 90 lõikes 2 ette nähtud tähtaeg huve kahjustava otsuse peale on kolm kuud.

(vt punktid 22 ja 25–29)

Viide:

Esimese Astme Kohus: kohtuotsus, 19.2.1998, Toller vs. komisjon, T‑142/96, EU:T:1998:41, punktid 45, 48, 68, 73‑75 ja seal viidatud kohtupraktika.