Kohtuasi C‑286/14

Euroopa Parlament

versus

Euroopa Komisjon

„Tühistamishagi — ELTL artikkel 290 — Mõisted „muutmine“ ja „täiendamine“ — Määrus (EL) nr 1316/2013 — Artikli 21 lõige 3 — Euroopa Komisjonile antud pädevuse ulatus — Vajadus vastu võtta eraldiseisev õigusakt — Delegeeritud määrus (EL) nr 275/2014”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (viies koda) 17. märtsi 2016. aasta otsus

ELTL artiklil 263 põhineva seaduslikkuse kontrolli raames on Euroopa Kohtul ja Euroopa Liidu Üldkohtul pädevus lahendada hagisid, mille aluseks on pädevuse puudumine, olulise menetlusnormi rikkumine, EL toimimise lepingu või selle rakendamisega seonduva mis tahes õigusnormi rikkumine või võimu kuritarvitamine. Väite puhul, et on rikutud määruse sellist sätet, mis käsitleb komisjonile delegeeritud aktide andmiseks antud volituse ulatust on tegemist sisulise küsimusega ja seega on väide vastuvõetav. (vt punktid 17,18)

ELTL artikli 290 lõike 1 kohaselt võidakse komisjonile seadusandliku aktiga delegeerida õigus võtta vastu muid kui seadusandlikke akte, mis on üldkohaldatavad ja täiendavad või muudavad seadusandliku akti teatavaid mitteolemuslikke osi. Selles osas tuleneb mõistetest „täiendada või muuta“, et ELTL artikli 290 lõikes 1 ette nähtud pädevused erinevad teineteisest ilmselgelt. Tegelikult on seadusandliku akti täiendamise pädevuse delegeerimise eesmärk üksnes volitada komisjoni akti konkretiseerima. Kui komisjon teostab seda pädevust, on tema mandaat piiratud asjassepuutuva õigusakti mitteolemuslike osade seadusandja poolt määratlemata üksikasjade edasiarendamisega, respekteerides seadusandja vastu võetud seadusandliku akti terviklikkust. Seevastu seadusandliku akti muutmise pädevuse delegeerimise eesmärk on volitada komisjoni muutma või kehtetuks tunnistama seadusandja poolt selles aktis kehtestatud mitteolemuslikke osi. Kui komisjon seda pädevust teostab, ei pea ta tegutsema kooskõlas nende osadega, sest temale antud mandaadi eesmärk ongi nimelt muutmine. Erinevused ELTL artikli 290 lõikes 1 ette nähtud delegeeritud pädevuste kahe kategooria vahel räägivad vastu sellele, et komisjon saaks olla volitatud ise määratlema temale antud pädevuse iseloomu. Sellistel asjaoludel ja seadusandliku menetluse läbipaistvuse tagamiseks, kohustab see säte seadusandjat kindlaks määrama, millise iseloomuga delegatsiooni ta kavatseb komisjonile anda. (vt punktid 30. 40-42, 46)

Mis puutub komisjonile määruse nr 1316/2013 (millega asutatakse Euroopa Ühendamise Rahastu) artikli 21 lõike 3 alusel antud delegatsiooni, siis volitades komisjoni vastu võtma rahastamisprioriteete täpsustavaid delegeeritud akte, volitab see säte komisjoni ELTL artikli 290 tähenduses määrust täiendama. Nimelt on selle määruse I lisa I, III ja V osas seadusandja ise kehtestanud transpordisektori põhivõrku käsitlevate eelnevalt kindlaksmääratud projektide loetelu, Euroopa ühendamise rahastu rahastamisvahenditega seotud tingimused ja korra, soovituslikud protsendimäärad konkreetsete transpordieesmärkide jaoks ja üldiste suuniste loetelu, mida võetakse arvesse rahalise abi andmise kriteeriumide kehtestamisel, volitades samas komisjoni sõnaselgelt sama määruse artikli 21 lõigetega 1, 2, 5, ja 6 neid sätteid muutma. Kuid erinevalt nimetatud sätetest, ei ole seadusandja ise määruse nr 1316/2013 artiklis 17 osutatud tööprogrammides arvesse võetavaid rahastamisprioriteete selles määruses kehtestanud. Jättes selle küsimuse nimetatud määruses lahtiseks, on seadusandja teinud komisjonile ülesandeks täpsustada need prioriteedid delegeeritud aktis. (vt punktid 47-49)

Õigusselguse ja seadusandliku menetluse läbipaistvuse huvides ei saa komisjon ELTL artikli 290 lõike 1 tähenduses seadusandliku akti täiendamise pädevust teostades lisada ühtegi sätet selle akti enda teksti. Selline inkorporeerimine võib tekitada segaduse sellise sätte õigusliku aluse ümber, sest seadusandlik akt ise sisaldaks sätet, mis on vastu võetud komisjonile delegeeritud sellise pädevuse alusel, mis ei luba komisjonil seda akti muuta või kehtetuks tunnistada. Samuti ei saa seadusandliku akti täiendamise volituse teostamise käigus komisjoni poolt vastu võetud sätet, mis kujutab endast selle akti lahutamatut osa, selle akti vastuvõtmisele viinud volituse teostamise käigus hiljem asendada ega kehtetuks tunnistada, sest sellised sekkumised nõuaksid selle akti muutmise pädevust ELTL artikli 290 lõike 1 tähenduses. Kui aga komisjon täiendab seadusandlikku akti, võttes vastu eraldiseisva akti, võib ta viimati nimetatud akti vajalikul määral muuta, ilma et ta oleks kohustatud muutma seadusandlikku akti ennast. Seoses komisjonile määruse (millega asutatakse Euroopa Ühendamise Rahastu) artikli 21 lõikega 3 selle määruse täiendamiseks ELTL artikli 290 tähenduses antud delegatsiooniga pidanuks komisjon vastu võtma sellest määrusest eraldiseisva akti. Lisades määruse nr 275/2014 artikliga 1 määruse nr 1316/2013 I lisasse VI osa, rikkus komisjon seda kohustust, eirates ühtlasi erinevust kahe ELTL artikli 290 lõikes 1 ette nähtud delegeeritud pädevuse vahel. Selline rikkumine toob kaasa määruse nr 275/2014 tühistamise. (vt punktid 53, 55, 56, 59, 61)