Kohtuasi C‑147/13

Hispaania Kuningriik

versus

Euroopa Liidu Nõukogu

„Tühistamishagi — Tõhustatud koostöö rakendamine — Ühtne patent — Määrus (EL) nr 1260/2012 — Tõlkimist korraldavad sätted — Diskrimineerimiskeelu põhimõte — ELTL artikkel 291 — Pädevuse delegeerimine Euroopa Liidu välistele organitele — ELTL artikli 118 teine lõik — Õiguslik alus — Liidu õiguse autonoomia põhimõte”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu otsus (suurkoda), 5. mai 2015

Aluslepingutes sisalduvaid viiteid keelte kasutamisele liidus tuleb käsitleda liidu õiguse selle üldpõhimõtte väljendusena, mille kohaselt on liidu kodanikel õigus mis tahes asjaoludel saada nende oma keeles kõik dokumendid, mis nende huve võivad mõjutada. Aga selleks et saaks viidata üldisest huvist tulenevale õiguspärasele eesmärgile ning selle olemasolu tõendada, peab keele tõttu erinev kohtlemine vastama proportsionaalsuse põhimõttele, mis tähendab, et erinev kohtlemine peab olema taotletava eesmärgi saavutamiseks sobiv ega tohi minna kaugemale sellest, mis on eesmärgi saavutamiseks vajalik. Selles küsimuses on vajalik tasakaalu säilitamine ühelt poolt ettevõtjate ja ametiasutuse huvide vahel, mis puudutavad menetluskulusid, ning teiselt poolt intellektuaalomandi õiguste taotlejate ja muude ettevõtjate huvide vahel, mis puudutavad juurdepääsuõigusi dokumentide tõlgetele või menetlustele, milles osaleb mitu majandustegevuses osalejat. (vt punktid 31, 33 ja 41)

Määrus nr 1260/2012 tõhustatud koostöö rakendamise kohta ühtse patendikaitse loomise valdkonnas seoses kohaldatava tõlkekorraldusega ja eelkõige selle artikli 3 lõige 1, mis kohtleb liidu ametlikke keeli erinevalt, piirdub saksa, inglise või prantsuse keelega. Sellegipoolest on nõukogu käsitluse valik ühtse mõjuga Euroopa patendi tõlkekorralduse puhul sobiv ja proportsionaalne selle määrusega järgitava õiguspärase eesmärgi saavutamiseks. Nimelt määrusega nr 1260/2012 kehtestatud kord tõhusalt lihtsustada väikeste ja keskmise suurusega ettevõtjate jaoks juurdepääsu patendi pakutavale kaitsele, vähendades tõlkimise nõuetega seotud kulusid. Lisaks säilitab see nõutava tasakaalu kõnealusel juhul esinevate erinevate huvide vahel ega lähe seega kaugemale sellest, mis on järgitava õiguspärase eesmärgi saavutamiseks vajalik. (vt punktid 32, 34, 38, 39 ja 47)

Niisiis ei ole nõukogu delegeerinud ühtse patendikaitse tõhustatud koostöös osalevatele liikmesriikidele ega Euroopa Patendiametile rakendusvolitusi, mis kuuluvad liidu õiguse alusel üksnes talle, mistõttu ei saa kohaldada kaalutlusõiguse delegeerimist käsitlevas Euroopa Kohtu praktikas välja töötatud põhimõtteid. Kuigi määruse nr 1257/2012 tõhustatud koostöö rakendamise kohta ühtse patendikaitse loomise valdkonnas artikli 9 lõike 1 punktid d ja f näevad ette, et osalevad liikmesriigid annavad Euroopa Patendiametile lisaülesandeid toimub see Euroopa patendikonventsiooni artiklite 143 ja 145 rakendamiseks. Samuti on need ülesanded lahutamatult seotud ühtse patendikaitse tagamisega, mis on loodud määrusega nr 1257/2012. Seega põhineb Euroopa Patendiametile lisaülesannete andmine kokkuleppel, mille osalevad liikmesriigid sõlmisid kõnealuse konventsiooni osalisriikidena ja mis on selle konventsiooni artikli 142 tähenduses erikokkulepe. (vt punktid 60–63)

Liidu õigusakti õigusliku aluse valik peab põhinema objektiivsetel asjaoludel, mis on kohtulikult kontrollitavad ja mille hulka kuuluvad eeskätt selle õigusakti eesmärk ja sisu. Määruse nr 1260/2012 tõhustatud koostöö rakendamise kohta ühtse patendikaitse loomise valdkonnas seoses kohaldatava tõlkekorraldusega eesmärgi osas olgu märgitud, et see põhineb ELTL artikli 118 teisel lõigul, mille siht on ühtse mõjuga Euroopa patentide ühetaolise ja lihtsa tõlkekorra loomine. Määruse nr 1260/2012 artikkel 4 on otseselt seotud ühtse mõjuga Euroopa patendi keelekasutuse korraga, kuna see määratleb erinormid ühtse mõjuga Euroopa patendi tõlkimise kohta erilises kontekstis, s.o vaidluse korral. Kuna ühtse mõjuga Euroopa patendi keelekorraldus on määratletud tervikuna asjaomase määruse sätetega ja täpsemalt selle artiklitega 3, 4 ja 6, mille eesmärk on reguleerida erinevaid olukordi, siis ei saa selle määruse artiklit 4 lahutada õigusliku aluse poolest selle määruse ülejäänud sätetest. Järelikult ei saa põhjendatult asuda seisukohale, et ELTL artikli 118 teine lõik ei saa olla vaidlustatud määruse artikli 4 õiguslik alus. (vt punktid 68, 69, 73 ja 74)

Vt otsuse tekst. (vt punktid 79 ja 81–88)