ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 123/22

11. märtsil 2013 esitatud hagi — Hanwha SolarOne jt versus parlament jt

(Kohtuasi T-136/13)

2013/C 123/38

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Hanwha SolarOne (Qidong) Co. Ltd (Qidong, Hiina), Hanwha SolarOne Technology Co. Ltd (Lianyungang, Hiina), Hanwha SolarOne Solar Technology (Shanghai) Co. Ltd (Shanghai, Hiina), ja Hanwha Solar Electric Power Engineering Co. Ltd (Qidong) (esindaja: advokaat F. Graafsma)

Kostjad: Euroopa Parlament, Euroopa Komisjon ja Euroopa Liidu Nõukogu

Nõuded

Hagejad paluvad Üldkohtul:

— tühistada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määrus (EL) nr 1168/2012, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (ELT 2012, L 344, lk 1), hagejate suhtes kohaldatavas osas;

— tühistada komisjoni 3. jaanuari 2013. aasta otsus, millega ta keeldus hagejate turumajandusliku kohtlemise taotluste läbivaatamisest; ja

— mõista hagejate kohtukulud välja kostjatelt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitavad hagejad ühe väite.

Hagejad paluvad tühistada määrus (EL) nr 1168/2012 hagejate suhtes kohaldatavas osas ning hagejate poolt vastavalt algmääruse artikli 2 lõike 7 punktile c dumpinguvastases menetluses, mis puudutab Hiina Rahvavabariigist pärit kristalsest ränist fotoelektriliste moodulite ja nende põhikomponentide (elementide ja plaatide) importi (algatamisteade on avaldatud 6. septembri 2012. aasta Euroopa Liidu Teatajas, ELT C 269/5), Euroopa Komisjonile esitatud turumajandusliku kohtlemise taotlustele kohaldatavas osas. Hagejad paluvad samuti tühistada 3. jaanuari 2013. aasta otsus, milles komisjon keeldus hagejate poolt eespool nimetatud uurimise käigus esitatud turumajandusliku kohtlemise taotluste läbivaatamisest.

Hagejad väidavad, et määrus (EL) nr 1168/2012, nagu seda kohaldab hagejate suhtes komisjon oma 3. jaanuari 2013. aasta otsuses, ning 3. jaanuari (2013. aasta) otsus, mille kohaselt komisjon ei vaata läbi hagejate turumajandusliku kohtlemise taotlusi, rikub hagejate õigustatud ootusi ning paneb nad asjakohase põhjenduseta tagasiulatuvalt halvemasse olukorda. Seetõttu rikuvad määrus (EL) nr 1168/2012, nagu seda kohaldab komisjon oma 3. jaanuari 2013. aasta otsuses hagejate suhtes, ning 3. jaanuari 2013. aasta otsus selgelt õiguskindluse ja hea usu aluspõhimõtteid.
ET Euroopa Liidu Teataja C 123/24

13. märtsil 2013 esitatud hagi — Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology versus komisjon

(Kohtuasi T-144/13)

2013/C 123/41

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Hangzhou Zhejiang University Sunny Energy Science and Technology Co. Ltd (Hangzhou, Hiina) (esindajad: advokaadid V. Akritidis ja Y. Melin)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 263 alusel Euroopa Komisjoni otsus nr H4/JN/Ref.t13.000011, mis tehti teatavaks 3. jaanuari 2013. aasta kirjaga ning milles informeeritakse hagejat, et komisjon ei vaata läbi hageja turumajandusliku kohtlemise taotlust, mille viimane esitas vastavalt nõukogu määruse nr 1225/2009 artikli 2 lõike 7 punktile b, 6. septembril 2012 algatatud dumpinguvastases menetluses (AD 590), mis puudutab Hiina Rahvavabariigist pärit kristalsest ränist fotoelektriliste moodulite ja nende põhikomponentide importi;

— tunnistada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määrus (EL) nr 1168/2012, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (ELT L 344, lk 1), Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 277 alusel hageja suhtes käesoleva hagi raames mitte kohaldatavaks;

— ja seega mõista kõik kohtukulud välja komisjonilt ja võimalikelt menetlusse astujatelt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe väite, mis on identne kohtuasjas T-143/13: Zhejiang Heda Solar Technology vs. komisjon esitatud väitega.
2.

Lisaks märgib hageja, et juhul kui kostja otsuse puhul lennutingimuste kinnitamise kohta on tegemist diskretsiooniotsusega, siis ei ole kostja jätnud oma diskretsiooniõiguse kasutamata või on teinud seda valesti. Hageja arvates on kostja teostanud oma diskretsiooniõigust valesti, kui ta tugineb ohutust puudutavale teabele, mille ta sai tüübisertifitseerimise menetluses, mille pooleks hageja ei olnud. Lisaks sellele heidab hageja ette, et kostja ei ole käesolevas menetluses piisavalt selgelt välja toonud väidetavaid ohutust puudutavaid probleeme. Sellega seoses väidab hageja, et talle ei ole antud võimalust avaldada seisukohta konkreetsete väidetavate ohuallikate kohta. Samuti leiab hageja, et kostja argumendid on ilmselt vastuolulised.
ET Euroopa Liidu Teataja C 123/27

14. märtsil 2013 esitatud hagi — Et Solar Industry jt versus komisjon

(Kohtuasi T-153/13)

2013/C 123/47

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Hagejad: Et Solar Industry Ltd (Taizhou linn, Hiina), Et Energy Co. Ltd (Taizhou linn) ja Dotec Electric Co. Ltd (Taizhou linn) (esindaja: solicitor R. MacLean)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tunnistada hagi vastuvõetavaks;

— tühistada komisjoni 3. jaanuari 2013. aasta kirjas sisalduv otsus, et hageja turumajandusliku kohtlemise taotlust ei vaadata enam läbi;

— mõista hageja käesoleva menetluse kohtukulud ja muud kulud välja kostjalt ja võimalikelt menetlusse astujatelt.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja kaks väidet.

1. Esimene väide, et vaidlustatud otsus tuleb tühistada, sest rikkudes hageja õigust õiguspärase ootuse kaitsele ja proportsionaalsuse põhimõtet ning neid mitte järgides, on komisjon teinud ilmse hindamisvea, ja lõpetas seega õigusvastaselt ilma õigustatud põhjuseta hageja turumajandusliku kohtlemise taotluse läbivaatamise dumpinguvastases uurimises.
ET Euroopa Liidu Teataja C 123/23

13. märtsil 2013 esitatud hagi — Zhejiang Heda Solar Technology versus Komisjon

(Kohtuasi T-143/13)

2013/C 123/40

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: Zhejiang Heda Solar Technology Co. Ltd (Fuyang, Hiina) (esindajad: advokaadid V. Akritidis ja Y. Melin)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 263 alusel komisjoni 3. jaanuari 2013. aasta kirjas nr H4/JN/Ref.t13.000011 sisaldunud otsus, millega komisjon teatas hagejale, et ta jätab läbi vaatamata hageja turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja seisundi saamise taotluse, mille ta oli esitanud nõukogu määruse nr 1225/2009 artikli 2 lõike 7 punkti b alusel seoses Hiina Rahvavabariigist pärit kristalsest ränist fotoelektriliste moodulite ja nende põhikomponentide (elementide ja plaatide) subsiidiumivastase menetlusega, mis algatati 6. septembril 2012 (AD 590);

— tunnistada hagejat puudutavas osas Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 277 alusel kohaldamatuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2012. aasta määrus (EL) nr 1168/2012, millega muudetakse nõukogu määrust (EÜ) nr 1225/2009 kaitse kohta dumpinguhinnaga impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (ELT L 344, lk 1);

— ja mõista seetõttu komisjonilt ja menetlusse astujatelt välja kõik kohtukulud.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja ühe väite, mille kohaselt on rikutud õiguskindluse, õiguspärase ootuse ja proportsionaalsuse põhimõtet, kuna vaidlustatud otsusega võeti hagejalt tagasiulatuvalt talle kuulunud õigus, et komisjon vaatab tema turumajanduse tingimustes tegutseva ettevõtja seisundi saamise taotluse läbi, ilma et selle õiguse äravõtmise põhjendamiseks oleks olemas olnud vaieldamatu huvi.
—

tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) esimese apellatsioonikoja 29. jaanuari 2013. aasta otsus asjas R 300/2012-1, mis puudutab kehtetuks tunnistamise menetlust nr 000005025 C (ühenduse kaubamärk nr 005205125), mille osalised on Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG ja Lina M. Stal-Florez Botero h.o.d.n. La Nana;
—

Neljas väide, mille kohaselt on kaupade klassi 9 registreerimisest keeldumine jäetud põhjendamata või on selle põhjendused ebapiisavad või on põhjendused vastuolulised
ET Euroopa Liidu Teataja C 156/53

15. aprillil 2013 esitatud hagi — Eni versus komisjon

(Kohtuasi T-211/13)

2013/C 156/99

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Hageja: Eni SpA (Rooma, Itaalia) (esindajad: advokaadid: G. M. Roberti ja I. Perego)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tunnistada hagi vastuvõetavaks;

— tühistada vaidlustatud aktid;

— mõista kohtukulud välja komisjonilt.

Väited ja peamised argumendid

Käesolev hagi on esitatud juhtumiga AT. 40032-BR/ESBR seonduva komisjoni 26. veebruari 2013. aasta otsuse K(2013)1200 lõplik peale, millega taasavatakse karistav menetlus, ning samuti 26. veebruari 2013. aasta etteheiteteatise K(2013) 1199 lõplik (ELTL artiklis 101 ja EMP lepingu artiklis 53 sätestatud menetluse kohta) peale.

Oma hagi põhjendamiseks viitab hageja pädevuse puudumisele, kuivõrd komisjonil ei olnud õigust taasavada karistav menetlus selleks, et muuta juhtumiga BR-ESBR seonduvalt 2006. aastal tehtud otsust, ning võtta samaaegselt vastu uus karistav otsus, millega määratakse uuesti trahvi suurendamine korduvuse tõttu.

ENI väidab, et lisaks sellele, et Üldkohus tühistas 13. juuli 2011. aasta otsuses kohtuasjas T-39/07 2006. aasta otsuse BR-ESBR asjaomases osas, tuvastades korduvuses seisneva raskendava asjaolu ebakorrektse hindamise komisjoni poolt, kasutas ta tegelikult oma enda täielikku pädevust ELTL artikli 261 ja määruse nr 1/2003 artikli 31 tähenduses, määrates kindlaks uue trahvisumma ning asendades komisjoni hinnangu enda omaga. Lisaks eespool nimetatud sätete rikkumisele on vaidlustatud aktid lisaks vastuolus ELTL artikliga 266, E[L lepingu] artikli 13 kohase pädevuse andmise ja institutsionaalse tasakaalu põhimõttega, õiglase kohtumenetluse aluspõhimõtetega, mis on ette nähtud EIÕK artiklis 6 ja Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 47, ja ne bis in idem põhimõttega, mis on ette nähtud EIÕK artiklis 7.

ENI väidab lisaks, et vastupidi komisjoni väidetele ei tuvastanud Üldkohus lihtsa vormivea olemasolu seoses sellega, kuidas komisjon kohaldas 2006. aasta otsuses BR-ESBR korduvust, seetõttu on komisjoni initsiatiivi aluseks täiesti väär õiguslik ja faktiline eeldus ning see on ka seetõttu vastuolus EIÕK artikliga 7.
2.

Teine väide, et rikutud on ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c Komisjon on asjaolusid hinnanud ilmselgelt vääralt ning järeldanud selle põhjal, et maatüki hinna alandamine on siseturuga kokkusobimatu. Maa hinna alandamine vastab kõigile tingimustele ning komisjon ei ole eelkõige varasemaid komisjoni otsuseid arvesse võttes piisavalt selgitanud, miks on maa hinna alandamine siseturuga kokkusobimatu. Lisaks on komisjon kasutanud vääralt ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c kohaldatavuse kriteeriumina turutõrget. Seetõttu on komisjon vääralt kohaldanud ELTL artikli 107 lõike 3 punkti c.
1.

Esimene väide, et nõukogu otsuse 2012/829/ÜVJP ja nõukogu rakendusmääruse (EL) nr 1264/2012 vastuvõtmisel rikuti hageja kaitseõigusi ja tema õigust tõhusale õiguskaitsevahendile. Nõukogu on rikkunud oma põhjendamiskohustust, kuna nõukogu esitatud põhjendused ei ole piisavad, et hageja mõistaks, mille alusel tema suhtes piiravaid meetmeid kohaldatakse. Nõukogu on rikkunud hageja kaitseõigusi sellega, et hagejal ei lubatud tutvuda nõukogu toimikuga tema kohta ja et selle tagajärjel ei ole hagejal olnud võimalust esitada oma seisukohti tõendite kohta, mis tema suhtes võetud meetmeid õigustavad. Asjaolu, et nõukogu ei ole oma otsust põhjendanud ja et ta ei lubanud hagejal oma toimikuga tutvuda, on samuti rikkunud hageja õigust tõhusale õiguskaitsevahendile.
ET Euroopa Liidu Teataja C 156/44

20. märtsil 2013 esitatud hagi — Talanton versus komisjon

(Kohtuasi T-165/13)

2013/C 156/83

Kohtumenetluse keel: kreeka

Pooled

Hageja: Talanton Anonimi Emporiki — Simvouleftiki-Ekpaideftiki Etairia Dianomon, Parochis Ipiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (Ateena, Kreeka) (esindajad: advokaadid M. Angelopoulos ja K. Damis)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tuvastada, et komisjon on rikkunud oma lepingulisi kohustusi, kuna ta lükkas auditiaruande 11-BA135-006 alusel tagasi hageja kulud summas viissada seitsekümmend kaheksa tuhat üheksasada kolmkümmend seitse eurot (578 937 EUR) seoses lepinguga, mis käsitleb projekti „A sophisticated multi-parametric system for the continuous — effective assessment and monitoring of motor status in Parkinson’s disease and other neurodegenerative diseases (PERFORM)”, ning et hageja peaks Euroopa Komisjonile tagastama kakskümmend üks tuhat ükssada seitsekümmend üks eurot (21 171 EUR), mitte nelisada kaheksakümmend seitse tuhat ükssada üks eurot (487 101 EUR), millele lisandub kahjuhüvitis Euroopa Komisjoni määratavas summas;

— tuvastada, et komisjon on rikkunud oma lepingulisi kohustusi, kuna ta lükkas auditiaruande 11-BA135-006 alusel tagasi hageja kulud summas ükssada viiskümmend kolm tuhat ükssada seitseteist eurot (153 117 EUR) seoses lepinguga, mis käsitleb projekti „Point-of-Care MONitoring and Diagnostics for Autoimmune Diseases (POCEMON)”, ning et hageja peaks Euroopa Komisjonile tagastama ükssada nelikümmend kolm tuhat kuussada seitsekümmend üks eurot (143 671 EUR), mitte kakssada seitsekümmend kolm tuhat viissada viiskümmend üheksa eurot ja kuuskümmend kolm senti (273 559,63 EUR), millele lisandub kahjuhüvitis Euroopa Komisjoni määratavas summas.

Väited ja peamised argumendid

Käesolevas hagiavalduses on hageja esitanud korraga kaks nõuet.

Esimene nõue puudutab komisjoni vastutust tulenevalt lepingust FP7-215952, mis käsitleb projekti „A sophisticated multi-parametric system for the continuous — effective assessment and monitoring of motor status in Parkinson’s disease and other neurodegenerative diseases (PERFORM)” rakendamist, ja auditiaruannet 11-BA135-006 ning põhineb ELTL artiklil 272. Täpsemalt väidab hageja, et Euroopa Komisjon on vastutav, kuna ta rikkus oma lepingulisi kohustusi ning õiguspärase ootuse ja proportsionaalsuse põhimõtteid.

Teine nõue puudutab komisjoni vastutust tulenevalt lepingust FP7-216088, mis käsitleb projekti „Point-of-Care MONitoring and Diagnostics for Autoimmune Diseases (POCEMON)” rakendamist, ja auditiaruannet 11-BA135-006 ning põhineb ELTL artiklil 272. Täpsemalt väidab hageja, et Euroopa Komisjon on vastutav, kuna ta rikkus oma lepingulisi kohustusi ning õiguspärase ootuse ja proportsionaalsuse põhimõtteid.
8.

Kaheksanda väite kohaselt on rikutud komisjoni määrust (EL) nr 1006/2011 (10), kuna valgele suhkrule kohaldatav tollimaks oli tõepoolest ainult veidi kõrgem toorsuhkru tollimaksust, vahega umbes 20 eurot tonni kohta. See eristub teravalt 80-eurosest vahest rafineeritud suhkru tavapärase imporditollimaksu (419 eurot) ja rafineerimiseks mõeldud toorsuhkru imporditollimaksu (339 eurot) vahel, mis on kehtestatud määrusega (EL) nr 1006/2011. Lisaks, kahjuhüvitise nõude põhjenduseks väidavad hagejad, et komisjon ületas tõsiselt ja ilmselgelt talle määrusega (EL) nr 1234/2007 antud kaalutlusõiguse piire, ja seda tema passiivsuse ja kohatu tegevuse tõttu. Pealegi rikub see, et komisjon jättis võtmata sobivad meetmed, ilmselgelt õiguspõhimõtet „üksikisikutele õigusi andev”. Konkreetsemalt, komisjon rikkus komisjon EL-i üldpõhimõtteid õiguskindluse, diskrimineerimise keelu, proportsionaalsuse, õiguspärase ootuse ning hoolsuskohustuse ja hea halduse kohta.
1.

Esimene väide, et rikuti Euroopa Komisjoni ja Agenzia nazionale per i Giovani vahel sõlmitud lepingu “Grant Agreement n. 2007 — 0266/001 — 001 for the operational implementation of the Youth in Action Programme” artiklit 3.2.1 koosmõjus artikli 5.2.2 viimase lõikega. — Selle kohta väidab hageja, et ehkki per capita ülempiir praktikandi kohta ületati (organisatsioonilistel põhjustel ja ajalistest piirangutest tulenevalt), ei tundu mõistlik ega ka kooskõlas otsuse 1719/2006/EÜ eesmärgiga edendada noorte valdkonna koostööd Euroopa Liidus, nõuda niisuguste vahendite tagasimaksmist, mis kasutati ära „Grant Agreement n. 2007 — 0266/001 — 001” alla mahtuvatel eesmärkidel.
8.

Mis puudutab kindlasummalist finantskorrektsiooni seoses akrediteerimiskriteeriumide puuduliku järgimisega (ARBEA) eelarveaastatel 2006, 2007 ja 2008, mida põhjendati Itaalia Vabariigi haldustegevuse väidetava puudulikkusega, siis on see vaidlustatud seetõttu, et käesolevas asjas kohaldati faktiliste asjaolude asetleidmise ajal veel jõutumata õigusnorme ja seetõttu, et tähelepanuta on jäetud asjaolu, et Itaalia Vabariik võttis õigeaegselt vastu vajalikud parandusmeetmed.
—

komisjoni järeldus, et hageja taotlused on ebaproportsionaalsed, seega vastuvõetamatud, isegi kui pidada silmas, et dokumentidega on võimalik osaliselt tutvuda, ei ole põhjendatud;
—

sest Avaliku Teenistuse Kohus otsustas, et Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjade XIII lisa artikli 12 lõiget 3 saab õiguspäraselt analoogia alusel kohaldada, tõdedes samas, et see ei anna apellandile karjääri mõttes mingit eelist ning et töötasu osas saadav piiratud eelis kaob aja jooksul;
ET Euroopa Liidu Teataja C 171/36

Luigi Marcuccio 14. aprillil 2013 esitatud apellatsioonkaebus Avaliku Teenistuse Kohtu 6. veebruari 2013. aastal otsuse peale kohtuasjas F-67/12, Marcuccio versus komisjon

(Kohtuasi T-226/13 P)

2013/C 171/69

Kohtumenetluse keel: itaalia

Pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Itaalia) (esindaja: advokaat G. Cipressa)

Teine menetluspool: Euroopa Komisjon

Nõuded

Apellatsioonkaebuse esitaja palub Üldkohtul:

— rahuldada kõik nõuded, mille apellant esitas esimeses kohtuastmes;

— kohustada teist menetluspoolt hüvitama apellandile kohtukulud, mida viimane kandis esimeses kohtuastmes.

Väited ja peamised argumendid

Käesolevas kohtuasjas vaidlustab apellant Avaliku Teenistuse Kohtu 6. veebruari 2013. aasta määruse, millega jäeti ilmselge õigusliku põhjendamatuse tõttu rahuldamata hagi, mille ese oli esiteks nõue tühistada otsus, millega Euroopa Komisjon jättis rahuldamata apellandi nõude hüvitada kahju, mis talle väidetavalt tekitati sellega, et kiri Avaliku Teenistuse Kohtu 4. novembri 2008. aasta otsuse kohtuasjas F-41/06: Marcuccio vs. komisjon täitmise kohta saadeti advokaadile, kes esindas apellanti selle otsuse peale esitatud apellatsioonkaebuse raames ja teiseks nõue mõista komisjonilt välja hüvitis sellise toiminguga väidetavalt põhjustatud kahju eest.

Apellant väidab oma hagi põhjenduseks, et kahju hüvitamise nõude rahuldamata jätmine oli täielikult põhjendamatu, sh seetõttu, et läbi ei viidud uurimistoiminguid, moonutati faktilisi asjaolusid, see oli meelevaldne, ning vigaselt ja ebamõistlikult tõlgendati ja kohaldati:

— õigusnorme, mis reguleerivad Euroopa Liidu institutsioonide lepinguvälise vastutuse tekkimist;

— Euroopa Liidu institutsioonide ja Euroopa Liidu Kohtu põhjendamiskohustuse mõistet;

— Euroopa Liidu institutsiooni õigusvastase käitumise mõistet.

Apellant väidab lisaks, et esimese kohtuastme kohtu sedastused kohtukulude kohta on õigusvastased.
2.

Teine väide, et rikutud on ELTL artiklit 296 ja põhjendamiskohustust käsitlevaid Euroopa Liidu õiguse üldpõhimõtteid, kuna direktiiv 2013/2/EL ei selgita, miks ainult teatavaid kartongpoole käsitatakse pakendina. Hageja märgib, et akti põhjendamine olnuks seda vajalikum, et vaidlusalune meede kujutab endast seisukohamuutust võrreldes Euroopa Liidu varasema seisukohaga selles valdkonnas.
—

Hagejatel on põhjendatud ja õigustatud kahtlus, et üks või mitu õiguskaitseasutust on (kohtueelses) kriminaalmenetluses õigusvastaselt tegutsenud. Eesmärgiga seda kahtlust veelgi süvendada, esitasid hagejad muu hulgas infonõude Eurojustile. Eurojust väidab, et taotletavat teavet ei saa väljastada, kuna kohtueelne menetlus on veel pooleli. Hagejate arvates tugineb Eurojust ekslikult ja piisavate põhjendusteta nendele erinormidele.
—

Hageja väidab esiteks, et, kuna vaidlustatud otsustes ja määrustes ei ole esitatud põhjendusi, rikuvad need hageja kaitseõigusi; teiseks, vaidlustatud otsuste ja määruste õigusvastasus mõjutab käesolevat menetlust, kuna esiteks takistab see hageja võimalust end kaitsta ning teiseks kohtul kontrollida vaidlustatud otsuste ja määruste õiguspärasust. Sellest tuleneb, et rikutud on hageja õigust tõhusale õiguskaitsevahendile; ning viimaseks, kuna hageja on kaitseõigustest ilma jäetud ja kuna kohtul on takistatud kontrollida rahaliste vahendite külmutamise meetmeid puudutavate vaidlustatud otsuste ja määruste õiguspärasust, mis oma olemuselt on „eriti rõhuvad”, siis on hageja suhtes kehtestatud põhjendamatu omandiõiguse piirang.
—

Komisjoni kirjas on õigusnormi rikkudes sedastatud, et haldusakti suhtes vaide esitamiseks vastavalt määrusele (EÜ) nr 1367/2006 on nõutav, et akt on üksikakt ning selle on vastu võtnud liidu institutsioon ja sellel on õiguslikult siduvad tagajärjed.
—

Vaidlustatud otsuses ei mõisteta, et suulise eksami kordamine selleks, et rakendada Avaliku Teenistuse Kohtu 29. septembri 2010. aasta otsust kohtuasjas F-5/08: Brune vs. komisjon (edaspidi „kohtuotsus Brune”), rikub võrdse kohtlemise ja objektiivse hindamise põhimõtteid ning ELTL artiklit 266;
—

Selles osas väidetakse, et SACE SpA otsus pakkuda edasikindlustust, kasutades võimalusi, mis avanesid majandustsükli sel etapil, mil kindlustusmaksed olid suured, on vastu võetud vähimagi kavatsuseta anta SACE BT-le abi või toetust. Peale selle sai edasikindlustussuhtest majanduslikku kasu ainult emaettevõtja. Lisaks ei kinnita komisjoni seisukohti positiivse seose kohta võetud riski suuruse ja nõutud määrade vahel ei viidatud teoreetiline materjal ega turupraktika isegi mitte selles osas, mis puudutab konkreetselt just SACE BT-d. Lõpuks ei ole veenev komisjoni katse „eksportida” teistsugusesse konteksti ja rakendada erinevate meetmete suhtes väidetavalt empiirilist põhimõtet, mida ta üksikasjalikku põhjendust esitamata kohaldas Portugali lühiajalise ekspordikrediidikindlustuse süsteemi juhtumil, et tõendada, et SACE SpA-le makstud komisjonitasu oleks pidanud olema vähemalt üle 10 % suurem komisjonitasust, mida maksavad eraõiguslikud edasikindlustusandjad väiksema edasikindlustuse mahu ja riski võtmise korral.
2.

Teine väide, et komisjon on teinud faktivigu ja rikkunud õigusnormi, kuna ta järeldas vääralt, et Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development („DARD”) ei kohaldanud õigesti või üldse sätteid, mis puudutavad ebaseaduslike väljamaksete tagasinõudmist, karistusi ja tahtlikku nõuetele mittevastavust, ning et seega komisjon ülehindas ja/või ei võtnud arvesse kaalutlusi seoses võimaliku kahjuga EL fondidele. Muu hulgas komisjon: — kritiseeris vääralt rahaliste toetusõiguste väidetavat „süstemaatilist” ümberarvutust DARD poolt; — väitis vääralt, et 2005. aasta vigadel võisid olla olulised tagajärjed toetusõiguse väärtuse ajaloolisele aspektile; — kasutas üleliigsete väljamaksete arvutamiseks väära meetodit; — võttis vale hoiaku karistuste suhtes, eelkõige seetõttu, et ta: — kasutas karistuse arvutamiseks väära meetodit; ja — väitis vääralt, et karistus tuleks määrata igal aastal juhtudel, kus karistus oli kohaldatav 2005. aastal, kuid mitte järgnevatel nõudeaastatel, milleks on antud juhul 2009. aasta, mil üleliigne väljamakse tulenes samast veast, mis oli karistatav 2005. aastal; — võttis tahtliku rikkumise suhtes ebaõige lähenemisviisi.
2.

Teine väide, et komisjon on ületanud oma pädevust ja asunud väärale õiguslikule seisukohale, teinud ilmse hindamisvea ja/või rikkunud põhjendamiskohustust, tuvastades, et De Eendracht’i ostuõiguse väljaostmine kujutab endast riigiabi ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses, või et igal juhul on piisavalt alust algatada ELTL artikli 108 lõike 2 kohane ametlik uurimismenetlus.