ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nõukogu aktide puhul, millega kehtestatakse Süüria vastu piiravad meetmed, nõuab Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tagatud kohtuliku kontrolli tõhusus eelkõige seda, et nende põhjenduste seaduslikkuse kontrollimise raames, millel rajaneb otsus kanda konkreetne isik sanktsioonidega hõlmatud isikute loetellu või säilitada tema nimi selles loetelus, tagab liidu kohus, et see otsus põhineks arvestataval faktilisel alusel. See hõlmab otsuse aluseks olevas põhjenduste ülevaates väidetud asjaolude kontrollimist, et kohtulik kontroll ei oleks piiratud esitatud põhjuste abstraktse tõenäosuse hindamisega, vaid käsitleks küsimust, kas need põhjused või vähemalt üks neist, mida peetakse iseenesest selle otsuse argumenteerimiseks piisavaks, on tõendatud. Liidu pädev asutus peab vaidlustamise korral nimelt tõendama puudutatud isiku vastu kasutatud põhjuste põhjendatust ning vastupidi – puudutatud isik ise ei pea tõendama nende põhjuste alusetust. Tähtis on see, et esitatud teave või tõendid toetaksid puudutatud isiku vastu kasutatud põhjendusi. Kui need andmed ei võimalda tuvastada konkreetse põhjuse põhjendatust, ei võta liidu kohus seda loetellu kande tegemise või asjassepuutuva kande säilitamise otsuse põhjendusena arvesse.

Kui nõukogu esitatud tõendusmaterjalid ei sisalda ühtegi tõendit, mis võiks põhjendada hageja vastu esitatud väiteid, võib sellest järeldada, et nõukogu ei ole täitnud põhiõiguste harta artiklist 47 tulenevat tõendamiskohustust.

(vt punktid 80, 81, 85 ja 86)
Kuigi määruse nr 2342/2002, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust käsitleva nõukogu määruse nr 1605/2002 üksikasjalikud rakenduseeskirjad, artikli 147 lõige 3 täpsustab seda, mis peab olema märgitud edukaks tunnistamise otsuses, ei näe see säte ette, et need andmed peavad olema esitatud kirjas, millega teatatakse selle otsuse sisust tagasilükatud pakkujatele. Teabevahetus hankija ja pakkujate vahel, eelkõige nende, kes on tagasilükatud, ning teabe sisu on nimelt reguleeritud määruse nr 2342/2002 artikliga 149. Seega ei ole nimetatud artikkel 147 asjakohane selle kindlaksmääramisel, milline on hankija põhjendamiskohustuse sisu tagasilükatud pakkujale saadetud kirjas, milles talle teatatakse hankija otsuse resolutsioon.

(vt punkt 45)
4.

Ühine välis‑ ja julgeolekupoliitika — Valgevene vastu suunatud piiravad meetmed — Teatavate isikute ja üksuste rahaliste vahendite külmutamine seoses olukorraga Valgevenes — Kohustus laiendada seda meedet üksustele, kes on sellise üksuse omandis või kontrolli all — Tingimus — Piiravaid meetmeid kehtestavad aktid, millega nähakse ette nende kohaldamine niisugustele omandis või kontrolli all olevatele üksustele (vt punktid 88 ja 89)
Lisatasu käsitatakse sekkumisena põllumajandusturgude stabiliseerimiseks, mida rahastab Euroopa Põllumajanduse Arendus- ja Tagatisfondi (EAGGF) tagatisrahastu ja seda tuleb kasutada, et katta kulusid piimasektoris, kus kehtib ühine turukorraldus, mis kuulub ühise põllumajanduspoliitika hulka. Nimelt tuleneb lisatasu olemusest, et see on tulu, mille sihtotstarve on katta piimasektori kulusid. Ent liikmesriigid on kohustatud komisjoni kontrolli all nõudma selle tulu sisse EAGGF tagatisrahastu nimel, mis võimaldab komisjonil võtta lõpliku vastutuse eelarve täitmise eest. Seetõttu tuleb asuda seisukohale, et komisjonil on õiguslik alus kontrollida lisatasu sissenõudmise korda ja kohaldada rikkumiste korral finantskorrektsioone.

(vt punktid 101, 103, 104 ja 118)
Mis puudutab ELTL artikli 107 lõike 1 seisukohalt niisuguse siseriikliku meetme analüüsi, mille eesmärk on julgustada rohelise elektri tootmist, tagades esiteks igale rohelise elektri tootjale, et tema kogu roheline elekter ostetakse kindlaksmääratud hinnaga, mis on kõrgem elektrienergia turuhinnast, nähes samas teiseks ette elektritarnijatele sellega kaasnevate kulude ülekandmise elektrienergia tarbijatele rohelise elektri ostuga seotud kohustusliku lisatasu kaudu, siis ei teinud komisjon viga, leides, et eelis, mis on ette nähtud energiamahukatele ettevõtetele, kellel on taotluse alusel õigus saada kompensatsioonisumma maksmisel vabastus rohelise elektri ostmise kohustusest, tähendab riigi ressursside kasutamist isegi juhul, kui seda abimehhanismi haldab rohelise elektri korraldusasutus, mille ülesannete täitmiseks anti kontsessioon eraõiguslikule aktsiaseltsile, mis 50,4% ulatuses kuulus erasektori kontrolli all olevatele aktsionäridele.

Nimelt on sellele aktsiaseltsile siseriikliku seaduse alusel ülesandeks tehtud hallata taastuvatest energiaallikatest elektri tootmise abikava. Selle seadusega ette nähtud süsteemi võib kvalifitseerida riigi antud kontsessiooniks, kuna kõnealused rahalised vahendid makstakse ainult siseriikliku seadusandja määratletud avalikes huvides. Lisaks on rohelise elektri ostuga seotud kohustuslik lisatasu samastatav maksulaadse tasuga, mida võetakse elektrilt ja mille on avalikes huvides kindlaks määranud riigiasutus objektiivse kriteeriumi alusel. Järelikult on kõnealused summad võimalik kvalifitseerida riigi ressurssidest pärit rahalisteks vahenditeks, mis on samastatavad maksulaadse tasuga.

Kuigi peab paika, et taastuvatest energiaallikatest elektri tootmise abikava haldav asutus tegutseb eraõigusliku aktsiaseltsi vormis, ei ole rohelise elektri korraldusasutuse ülesannete täitmiseks antud kontsessiooni raames selle asutuse tegevus turul siiski kasumi saamise eesmärgil vabalt tegutseva majandusüksuse tegevus, vaid siseriikliku seadusandja poolt piiritletud tegevus, kes on seda piiranud kõnealuse kontsessiooni täitmisega. Mitmel tasandil eri riigiasutuste teostatava sellise range kontrolli olemasolu selle üle, kas asutuse tegevus on kooskõlas ette nähtud õigusliku raamistikuga, kinnitab järeldust, et see asutus ei tegutse enda nimel ja vabalt, vaid kontsessiooni alusel riigi vahenditest antava abi haldajana.

Neil asjaoludel kinnitas komisjon õigesti, et energiamahukatele ettevõtetele ette nähtud eelis sarnaneb käesolevas asjas riigi jaoks täiendava rahalise kohustusega, kuna tasu, mida nad maksma peavad, mis tahes vähendamise tulemusel vähenevad riigi tulud.

(vt punktid 67, 68, 70, 72, 75, 76 ja 83)
Määruse nr 1/2003 artiklite 4 ja 5 alusel on komisjonil ja liikmesriikide konkurentsiasutustel paralleelsed volitused rakendada [EÜ] artikleid 81 ja 82 ning määruse nr 1/2003 ülesehitus tugineb nende tihedale koostööle. Seevastu ei näe määrus nr 1/2003 ega komisjoni teatis koostöö kohta konkurentsiasutuste võrgustikus ette komisjoni ja liikmesriikide konkurentsiasutuste vahelise volituste jaotamise eeskirja. Seega, isegi kui oletada, et komisjon sobis eriti hästi juhtumit menetlema ja et siseriiklik konkurentsiasutus ei sobinud hästi juhtumit menetlema, ei ole asjaomasel ettevõtjal siiski mingit õigust nõuda, et komisjon juhtumit käsitleks.

Määruse nr 1/2003 artikli 13 lõike 1 sõnastusest ilmneb, et komisjon võib kaebuse selle sätte alusel tagasi lükata, kui ta tuvastab esiteks, et mõne liikmesriigi konkurentsiasutus „käsitleb” juhtumit, mida ta menetleb, ja teiseks, kui see puudutab „sama kokkulepet”, „sama ühenduse otsust” või „sama tegevust”.

Määruse nr 1/2003 artikli 13 lõikes 1 kasutatud mõiste „käsitlema” ei saa tähendada üksnes seda, et asutusele on esitatud kaebus või ta on omal algatusel mõne juhtumiga tegelema hakanud. Nimelt on kaebuse esitamine või liikmesriigi konkurentsiasutuse poolt omal algatusel juhtumiga tegelema hakkamine toiming, mis iseenesest ei tõenda, et liikmesriigi konkurentsiasutus on oma pädevust kasutanud, ega ammugi seda, et ta on hinnanud kõnealuse juhtumiga seotud fakte ja õiguslikke asjaolusid. Niisiis ei täidaks komisjon ELTL artikli 105 lõikest 1 tulenevat üldist järelevalveülesannet, kui tal oleks õigus kaebus tagasi lükata pelgalt seetõttu, et liikmesriigi konkurentsiasutusele on kaebus esitatud või see asutus on ise asunud juhtumiga tegelema, ilma et need toimingud oleksid kaasa toonud juhtumi mis tahes käsitlemist.

Siiski, kui komisjon kohaldab määruse nr 1/2003 artikli 13 lõiget 1 kindlale juhtumile, ei pane see säte talle kohustust hinnata, kui põhjendatud olid asja käsitleva liikmesriigi konkurentsiasutuse võetud seisukoht.

Selles olukorras peab komisjon, kui ta määruse nr 1/2003 artikli 13 lõike 1 alusel kaebuse tagasi lükkab, otsuse tegemise kuupäeval talle kättesaadava teabe alusel eelkõige veenduma, et liikmesriigi konkurentsiasutus uurib juhtumit.

Lisaks ilmneb määruse nr 1/2003 põhjendustest, eelkõige põhjendustest 1, 6, 8 ja 35, et liikmesriikide konkurentsiasutuste tiheda koostöö [EÜ] artiklite 81 ja 82 kohaldamisel ja neile asutustele pandud kohustuse kohaldada neid sätteid, kui liikmesriikidevahelist kaubandust võidakse mõjutada, eesmärk on nimelt tagada selle määrusega taotletavat tõhusust. Niisiis ei saa tõhususe nõue kaasa tuua komisjoni kohustust kontrollida määruse nr 1/2003 artikli 13 rakendamise raames, kas asjaomasel konkurentsiasutusel on institutsioonilised, rahalised ja tehnilised vahendid talle määrusega nr 1/2003 pandud ülesande täitmiseks, sest vastasel juhul seataks kahtluse alla selle sätte ulatus.

(vt punktid 47–50, 56 ja 57)
Komisjonile ei saa ette heita ka seda, et ta tegi ilmse hindamisvea või eiras ELTL artikli 107 lõike 3 punkti b järgse ulatusliku kaalutlusõiguse piire (mida on täpsustatud teatises „Riigiabi eeskirjade kohaldamine meetmete suhtes, mida on võetud seoses finantsasutustega”), või kaldus õigusvastaselt kõrvale eeskirjadest, mille ta endale oli selle kohta kehtestanud, kui ta on nõuetekohaselt järginud selle teatise eeskirju, et tunnistada kõnealune abi siseturuga kokkusobimatuks.

ELTL artikli 108 lõike 2 esimest lõiku rakendava määruse nr 659/1999 artikli 14 lõikes 1 on märgitud, et kui ebaseadusliku abi korral tehakse negatiivne otsus, nõuab komisjon, et kõnealune liikmesriik peab võtma kõik vajalikud meetmed, et abisaajalt abi tagasi saada, välja arvatud siis, kui selline tagastamine on vastuolus liidu õiguse üldpõhimõtetega. Ebaseadusliku abi kaotamine selle tagasinõudmise teel on loogiline järeldus avastusele, et abi ei ole seaduslik. Seega liikmesriik, kes on ebaseadusliku abi tagasinõudmist kohustava otsuse adressaat, peab võtma kõik vajalikud meetmed, et kindlustada nimetatud otsuse täitmine. Sellega seoses peab asjaomane riik võlgnetavad summad tegelikult tagasi saama.

Selle tagasinõudmiskohustuse eesmärk on taastada olukord, mis esines turul enne abi andmist. Täpsemalt on siseturuga kokkusobimatu abi tagasinõudmise eesmärk kõrvaldada konkurentsimoonutus, mille on põhjustanud konkurentsieelis, mis on selle abi saajal turul võrreldes tema konkurentidega, ning taastada seega abi maksmisele eelnenud olukord.

Suuniste raskustes olevate äriühingute päästmiseks ja ümberkorraldamiseks antava riigiabi kohta (mille üldpõhimõtted on finantsasutuste teatise punkti 10 alusel kohaldatavad) punkt 15 ja punkti 25 alapunktid a ja c ei võta seisukohta tagasinõudmise korralduse eseme, sisulise või ajalise ulatuse ega rakendamiskorra kohta.

Siiski, piirates võimaluse lubada päästmisabi, mis on antud „laenugarantiide või laenudena”, sellise abiga, mis on laadilt „ajutine ja tagastatav”, tuginevad päästmise ja ümberkorraldamise suuniste punktid 15 ja 25 üldisele eeldusele, et mis tahes eelis, mis on mis tahes vormis päästmisabina ajutiselt antud, tuleb tagastada, kui selle ajutise andmise lubamise tingimused ei ole täidetud või ei ole enam täidetud. See tõlgendus vastab päästmisabi tagastatavale laadile ja olemusele, milleks on lubada raskustes oleval ettevõtjal ületada lühike kriisiperiood, mille lõppedes ta kas suudab end ise jalule ajada (mis tähendab tema kohustust abi tagasi maksta) või esitab ümberkorraldus- või likvideerimiskava. Riigigarantii korral nõuab see põhimõte tingimata majandusliku eelise tagastamist, mille abisaaja sai selle garantii kestuse ajal, kuna selle pelk kehtetuks tunnistamine ex nunc mõjuga ei ole selleks piisav ja lisaks on see vastuolus tagastamise mõistega.

(vt punktid 97, 98, 101 ja 102)
3.

Ühine välis‑ ja julgeolekupoliitika — Valgevene vastu suunatud piiravad meetmed — Teatavate isikute ja üksuste rahaliste vahendite külmutamine seoses olukorraga Valgevenes — Kohustus laiendada seda meedet üksustele, kes on sellise üksuse omandis või kontrolli all — Tingimus — Piiravaid meetmeid kehtestavad aktid, millega nähakse ette nende meetmete kohaldamine sellise üksuse omandis või kontrolli all olevatele üksustele (vt punktid 65, 66 ja 123)
Keywords

Subject of the case

Resolutiivosa



Keywords

Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus – Komisjoni otsus riigiabi kohta – Kohtulik kontroll (ELTL artikli 107 lõige 1 ja ELTL artikkel 296) (vt punktid 32, 43–45, 48, 50 ja 51)

2. Tühistamishagi – Väited – Põhjenduse puudumine või ebapiisavus – Sisulise õiguspärasuse väitest erinev väide (ELTL artiklid 263 ja 296) (vt punktid 33 ja 36)

3. Riigiabi – Ebaseadusliku abi tagasinõudmine – Abi andmine ELTL artiklis 108 sätestatud menetlusnõudeid rikkudes – Abisaajatel tekkida võiv õiguspärane ootus – Puudumine juhul, kui ei esine erandlikke asjaolusid (ELTL artikli 107 lõige 1 ja ELTL artikkel 108) (vt punktid 58–62)

4. Riigiabi – Mõiste – Abi saajatele eelise andmine – Hindamiskriteeriumid (ELTL artikli 107 lõige 1) (vt punktid 66–71)

5. Riigiabi – Liikmesriikidevahelise kaubanduse mõjutamine – Konkurentsi kahjustamine – Hindamiskriteeriumid (ELTL artikli 107 lõige 1) (vt punktid 72–80)

6. Riigiabi – Keeld – Erandid – Abi, mille suhtes võib kohaldada ELTL artikli 107 lõike 3 punktis c ette nähtud erandit – Tegevusabi – Välistamine (ELTL artikli 107 lõike 3 punkt c; komisjoni teatis 98/C 74/06) (vt punktid 84–86)

7. Euroopa Liidu õigus – Põhimõtted – Hea halduse põhimõte – Hoolsuskohustus – Haldusmenetlus (vt punkt 100)

Subject of the case

Ese

Esimese võimalusena nõue tühistada hagejat puudutavas osas komisjoni 23. veebruari 2011. aasta otsus 2011/746/EL riigiabi kohta, mida Itaalia andis äriühingutele Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA ja Syndial SpA (riigiabimeetmed C 38/B/04 (ex NN 58/04) ja C 13/06 (ex N 587/05), teise võimalusena nõue tühistada nimetatud otsuse artiklid 2 ja 3, millega kohustati hagejat talle antud abi tagasi maksma ning kolmanda võimalusena, nõue tühistada selle otsuse artikkel 3 hagejat puudutavas osas.

Resolutiivosa

Resolutsioon

1. Jätta hagi rahuldamata.

2. Mõista kohtukulud välja Eurallumina SpA‑lt.
Keywords

Summary



Keywords

Riigiabi – Olemasolev abi ja uus abi – Mõiste – Enne asjaomase riigi Euroopa ühendustega ühinemist sõlmitud leping, milles on ette nähtud elektri soodustariif – Lepingu ülesütlemine – Riigisisese kohtu määrusega hagi tagamise korras lepingu ülesütlemise toime peatamine – Uue abina määratlemine – Puudumine

(ELTL artikli 108 lõiked 1 ja 3; nõukogu määrus nr 659/1999, artikli 1 punktid b ja c)

Summary

Vastavalt ELTL artikli 108 lõikele 3 tuleb komisjoni teavitada igast uuest abikavast enne selle rakendamist ning igasugune ilma komisjoni loata antud abi on ebaseaduslik.

Vastavalt määruse nr 659/1999, millega kehtestatakse üksikasjalikud eeskirjad ELTL artikli 108 kohaldamiseks, artikli 1 punktidele c ja b on uus abi kogu abi, see tähendab abikavad ja individuaalne abi, mis ei ole olemasolev abi, sealhulgas olemasoleva abi muudatused ja olemasolev abi heakskiidetud abi, see tähendab Euroopa Liidu komisjoni või nõukogu poolt heakskiidetud abikavad või individuaalne abi.

Uue abina tuleb käsitada meetmeid, mis on võetud pärast asutamislepingu jõustumist ning millega kehtestatakse või muudetakse abimeetmeid, kusjuures muudatused võivad puudutada olemasolevat abi.

Olemasoleva abi pikendamisel tekib uus abi, mis erineb pikendatud abist ja olemasoleva abi kestuse pikendamist tuleb pidada uueks abiks.

Samuti tuleb ELTL artikli 108 lõigete 1 ja 3 kohaldamisel uue abi tekkimise või olemasoleva abi muutmise hindamisel aluseks võtta abi ette näinud õigusnormid, nende abide liigid ja piirid. Seega on uue abikavaga tegemist üksnes juhul, kui muudatus mõjutab esialgset abikava sisuliselt.

Komisjoni otsuse peale uue abi kohta esitatud tühistamishagi menetlemise raames ei ole aga riigisiseses kohtus riigi osalusega elektriettevõtja ja äriühingu vahel enne liikmesriigi ühinemist Euroopa ühendustega sõlmitud lepingu, milles on sellele äriühingule ette nähtud elektri soodustariif, ülesütlemise toime ajutise ja ex nunc peatamise eesmärk seda tariifi ajutiselt teatud ajavahemiku jooksul kehtima jättes muuta olemasoleva abi sisu ja seda ka ei tehtud. Nimelt ei muudetud sellega soodustariifi kohta käivaid lepingu- või seaduse sätteid, tariifi liike või piire, vaid anti üksnes hinnang lepingu ülesütlemise seaduslikkusele.

Seega ei andnud hagi taganud kohus uut abi, vaid piirdus pigem tema menetluses olevas asjas esialgse lahendi tegemisega selle kohta, kas soodustariifi aluseks olnud lepingu toime oli lõppenud. Eeltoodust tuleneb vältimatult, et lepingu ülesütlemise peatamist hagi tagamise määrusega ei saa hinnata uue soodustusena, mis erineb olemasolevast abist.

(vt punktid 48–50 ja 53–56)
Meetme valikulisuse kriteerium võimaldab eristada riigiabi liikmesriikides kohaldatava maksu‑ või majanduspoliitika üldmeetmetest. Seega selleks, et valikulisuse tingimus oleks täidetud, peab igal juhul olema kindlaks tehtud ettevõtjate ring, keda meede ainsana soodustab.

Selles osas nõuab ELTL artikli 107 lõige 1, et tehtaks kindlaks, kas asjassepuutuvas õiguskorras soodustab võetud siseriiklik meede teatud ettevõtjaid või teatud kaupade tootmist võrreldes teiste ettevõtjate või tootmisega, kes või mis on nimetatud õiguskorra eesmärki silmas pidades sarnases faktilises ja õiguslikus olukorras. Kui aga kõnealune meede teeb küll erandi üldkohaldatavast või tavapärasest maksusüsteemist, kuid on potentsiaalselt kättesaadav kõigile ettevõtjatele, siis ei saa üldkohaldatava või tavapärase süsteemiga taotletavat eesmärki arvestades hakata võrdlema nende ettevõtjate õiguslikku ja faktilist olukorda, keda meede võib soodustada, nende ettevõtjate olukorraga, keda see ei saa soodustada. Siit järeldub, et sellisel juhul ei saa meetme valikulisus tuleneda ainuüksi selle tuvastamisest, et on kehtestatud erand üldkohaldatavast või tavapärasest maksusüsteemist.

Lisaks on komisjoni ülesanne tõendada, et meetme tulemusena koheldakse erinevalt ettevõtjaid, kes on taotletavat eesmärki silmas pidades sarnases faktilises ja õiguslikus olukorras.

(vt punktid 38 ja 47–50)
1.

Tühistada komisjoni 13. juuli 2011. aasta otsus K(2011) 4932 (lõplik) Iirimaa lennutranspordi sektori riigiabi kohta (riigiabi SA.29064 (2011/C ex 2011/NN)), kuivõrd see tunnistab, et erandid Iirimaal kehtestatud maksust, mida kohaldatakse kaubaveole ja muudele transpordivahenditele ning ümberistuvatele ja transiitreisijatele, ei kujuta endast riigiabi ELTL artikli 107 lõike 1 tähenduses.
Aktid, mille suhtes saab esitada tühistamishagi ELTL artikli 263 tähenduses, on ainult siduvaid õiguslikke tagajärgi tekitavad meetmed, mis puudutavad hageja huve, tuues kaasa selge muutuse tema õiguslikus seisundis, välja arvatud vahemeetmed, mis valmistavad ette lõplikku otsust. Tegemaks kindlaks, kas meetme peale, mille tühistamist taotletakse, saab esitada tühistamishagi, tuleb vaadelda selle meetme sisu, kuna vormil, milles meede on võetud, ei ole selles suhtes põhimõtteliselt tähtsust.

Komisjoni kirjad, milles nõutakse, et emaettevõtjad tasuksid trahvid, mis neile tütarettevõtjatega konkurentsieeskirjade rikkumise eest solidaarselt määrati, pärast trahvide vähendamist ja osalist hüvitamist filiaali suhtes, kes need esialgu tasus, tekitavad siduvaid õiguslikke tagajärgi, kuna nad kinnitavad lõplikult komisjoni seisukohta ja neid on võimalik sundtäita.

Siiski on selliste kirjade peale esitatud tühistamishagi vastuvõetamatu, kuna see on suunatud trahvide põhisumma peale, mistõttu emaettevõtjate õiguslik seisund sellega seoses ei muutu. Samas osas, milles nende kirjadega nõutakse viivitusintresside tasumist, muudavad need õiguslikku seisundit emaettevõtjatel, kes varem ei olnud kohustatud mingit viisist tasuma, kuna nende tütarettevõtja oli esialgse solidaarselt määratud trahvi terves ulatuses viivitamata ära maksnud. Seoses sellega saab nende kirjade peale seega tühistamishagi esitada.

(vt punktid 73, 74, 82, 83, 95, 96, 99 ja 101)
Liidu institutsioonidel on ulatuslik kaalutlusõigus inimeste tervise kaitseks võetavate meetmete rakendamisel, eriti taotletavate eesmärkide määratlemisel ja sobivate tegutsemisviiside valimisel. See ulatuslik kaalutlusõigus tähendab, et liidu kohtu kontroll on piiratud. Kaalutlusõiguse tõttu peab kohtu sisuline kontroll nimelt piirduma hinnanguga sellele, kas institutsioonid on oma pädevuse teostamisel teinud ilmseid vigu või võimu kuritarvitanud või ka kas nad on oma kaalutlusõiguse piire ilmselgelt ületanud.

Selleks, et tuvastada, et institutsioon on keeruliste asjaolude hindamisel teinud ilmse vea, mis annab alust akti tühistamiseks, peavad hageja esitatud tõendid olema piisavad, et kõnealuses aktis asjaoludele antud hinnangud muutuksid ebausutavaks. Üldkohtul puudub pädevus lisaks usutavuse kontrollile asendada keerulistele asjaoludele otsuse vastuvõtja poolt antud hinnang enda hinnanguga. Liidu kohtu kontrolli piiramine ei mõjuta siiski kohtu kohustust kontrollida esitatud tõendite sisulist õigsust, usaldusväärsust ja omavahelist kokkusobivust, ning kontrollida ka, kas kogutud tõendid sisaldavad kogu asjakohast teavet, mida keerulise olukorra hindamisel tuleb arvesse võtta, ja kas kõnealused tõendid võivad toetada järeldusi, mis nendest on tehtud.

(vt punktid 30–33)
1.

Kohtumenetlus — Hagimenetluse algatusdokument — Vorminõuded — Vaidluseseme määratlemine — Ülevaade fakti- ja õigusväidetest — Hagiavaldus, mis on esitatud eesmärgiga, et liidu institutsioon hüvitaks tema tekitatud kahju — Miinimumnõuded (Euroopa Kohtu põhikiri, artikli 21 esimene lõik ja artikli 53 esimene lõik; Üldkohtu kodukord, artikli 44 lõike 1 punkt c) (vt punktid 24 ja 70)
5.

Ühine välis- ja julgeolekupoliitika — Iraani vastu võetud piiravad meetmed — Selliste isikute, üksuste või asutuste rahaliste vahendite külmutamine, kes on tuumarelvade levikusse kaasatud või toetavad seda — Kohustus laiendada seda meedet üksustele, kes kuulub sellisele üksusele või on viimase poolt kontrollitav — Kohtuotsus, millega on tühistatud selle üksuse suhtes kehtestatud piiravad meetmed — Ulatus — Sellisele üksusele kuuluvate või tema kontrollitavate üksuste suhtes kehtestatud piiravate meetmete tühistamine — Piiravad meetmed, mis on kehtestatud eraldi aktidega nendest aktidest, mis on kohtuotsusega tühistatud, kuid põhinevad samadel faktilistel asjaoludel — Hõlmamine (nõukogu otsused 2011/299/ÜVJP ja 2011/783/ÜVJP; nõukogu määrused nr 503/2011, nr 1245/2011 ja nr 267/2012) (vt punktid 59–68)
4.

Ühine välis‑ ja julgeolekupoliitika — Valgevene vastu suunatud piiravad meetmed — Teatavate isikute ja üksuste rahaliste vahendite külmutamine seoses olukorraga Valgevenes — Kohustus laiendada seda meedet üksustele, kes on sellise üksuse omandis või kontrolli all — Tingimus — Piiravaid meetmeid kehtestavad aktid, millega nähakse ette nende kohaldamine niisugustele omandis või kontrolli all olevatele üksustele — Kohtuotsus, millega tühistatakse üksusele kohaldatavad piiravad meetmed — Ulatus — Üksuse omandis või kontrolli all olevate üksuste vastu suunatud piiravate meetmete tühistamine (nõukogu otsused 2011/357/ÜVJP, 2011/666/ÜVJP ja 2012/642/ÜVJP; nõukogu määrused nr 588/2011, nr 1000/2011 ja nr 1017/2012) (vt punktid 88, 89, 144, 145 ja 149)