ET Euroopa Liidu Teataja C 209/26

Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd 18. mail 2010 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 4. märtsi 2010. aasta otsuse peale kohtuasjas T-401/06: Brosmann Footwear (HK) Co. Ltd jt versus Euroopa Liidu Nõukogu

(Kohtuasi C-249/10 P)

()

2010/C 209/37

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co. Ltd (esindajad: advocat L. Ruessmann ja advocat A. Willems)

Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Nõukogu, Euroopa Komisjon, Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC)

Apellantide nõuded

Apellatsioonkaebuse esitajad paluvad Üldkohtul:

— tühistada Üldkohtu 4. märtsi 2010. aasta otsus selles osas, milles Üldkohus ei tühistanud vaidlustatud määrust, ja osas, milles Üldkohus mõistis tema ees toimunud menetluse kohtukulud välja apellantidelt;

— teha lõplik kohtuotsus ja tühistada vaidlustatud määrus tervikuna;

— mõista apellatsioonkaebuse ja Üldkohtu menetluse kohtukulud välja nõukogult.

Väited ja peamised argumendid

Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis, et algmääruse (1) artikli 2 lõige 7 ja artikli 9 lõige 5 ei kohusta institutsioonidel otsustada turumajandusliku kohtlemise ja individuaalse kohtlemise üle olukordades, kus kasutatakse väljavõttelist uuringut.

Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta ei tuvastanud, et institutsioonid rikkusid algmääruse artikli 7 lõike 7 punkti c, kuna nad ei võimaldanud turumajanduslikku/individuaalset kohtlemist valimisse võetud Hiina eksportivatele tootjatele kolme kuu jooksul uurimise algatamisest.

Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta ei tuvastanud, et institutsioonid rikkusid algmääruse artikli 2 lõike 7 punkti c, kuna nad ei teavitanud valimisse kaasamata Hiina eksportivaid tootjaid nende turumajandusliku/individuaalse kohtlemise taotlustest kolme kuu jooksul uurimise algatamisest.

Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta ei tuvastanud, et institutsioonid ei teinud koostööd uurimise ajal ja seega, et ühenduse tööstusharul ei olnud algmääruse artikli 4 lõike 1 koostoimes artikli 5 lõikega 4 tähenduses õigust olla kohtumenetluse pool, mille tagajärjel anti ekslik hinnang kahjule ja põhjuslikule seosele algmääruse artikli 3 alusel.

Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta leidis, et algmääruse artikli 6 lõige 1 ei keela institutsioonidel valimi andmeid koguda enne uurimise algatamist.

Teise võimalusena rikkus Üldkohus õigusnormi, kui ta ei tuvastanud, et institutsioonid ei rikkunud algmääruse artikli 6 lõiget 9, sest nad olid ületanud 15-kuulise tähtaja dumpinguvastase uurimise lõpetamiseks.

Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta iseloomustas erineva teabe õiguslikku mõju kahju analüüsile vastavalt algmääruse artiklile 3.

Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta ei tuvastanud, et institutsioonid ei täitnud oma kohust uurida hoolikalt ja erapooletult kõiki dumpinguvastase uurimise asjaomaseid osasid.

Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta iseloomustas teatava teabe õiguslikku mõju uurimist teostava ametiasutuse kohustusele esitada põhjendused.

Üldkohus rikkus õigusnormi, kui ta ei tuvastanud, et kuna institutsioonid ei hinnanud käsitletud impordist erinevate tegurite mõju ühenduse tootmisharule, siis on nad rikkunud algmääruse artiklit 3.

(1) Nõukogu 22. detsembri 1995. aasta määrus (EÜ) nr 384/96 kaitse kohta dumpinguhinnaga riikidest, mis ei ole Euroopa Ühenduse liikmed (EÜT 1996, L 56, lk 1; ELT eriväljaanne 11/10, lk 45).