ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Kohtu (teine koda) 17. oktoobri 2019. aasta otsus (Supremo Tribunal Administrativo eelotsusetaotlus – Portugal) – Paulo Nascimento Consulting - Mediação Imobiliária Lda versus Autoridade Tributária e Aduaneira

(kohtuasi C-692/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Käibemaks - Direktiiv 2006/112/EÜ - Maksuvabastused - Artikli 135 lõike 1 punktid b ja d - Krediidi andmist ja sellega seotud läbirääkimisi ning krediidi haldamist puudutavad tehingud - Võlanõuete, välja arvatud võlgade sissenõudmisega seotud tehingud - Kohtuotsusega tunnustatud võlanõude sundtäitmise menetluses oma seisundi kolmandale isikule tasu eest üleandmine)

(2019/C 423/03)

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Supremo Tribunal Administrativo

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Paulo Nascimento Consulting – Mediação Imobiliária Lda

Kostja: Autoridade Tributária e Aduaneira

Resolutsioon

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 135 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et maksuvabastus, mis selles sättes on ette nähtud krediidi andmist ja sellega seotud läbirääkimisi ning krediidi haldamist puudutavatele tehingutele, ei ole kohaldatav tehingule, mis maksukohustuslase jaoks seisneb selles, et ta loovutab kolmandale isikule tasu eest kõik õigused ja kohustused, mis tulenevad tema seisundist sellise võlanõude sundtäitmise menetluses, mis on kohtuotsusega tunnustatud ja mille tasumine on tagatud õigusega arestitud kinnisasjale, mille omand on kõnealusele maksukohustuslasele üle antud.

(1) ELT C 94, 12.3.2018.
1.

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 4 lõiget 2 ja artiklit 5 tuleb tõlgendada nii, et nõudest, mille kohaselt lepingutingimus peab olema koostatud lihtsas ja arusaadavas keeles, ei tulene kohustust, et tarbijaga sõlmitud laenulepingus sisalduvates niisugustes lepingutingimustes, nagu põhikohtuasjas kõne all olevad tingimused, mida ei ole eraldi läbi räägitud, ja milles on kindlaks määratud tarbija poolt makstava haldustasu ja lepingutasu täpne summa, nende arvutusmeetod ja tasumise kuupäev, peavad ühtlasi olema täpsustatud kõik teenused, millele need summad vastavad.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 24. septembri 2019. aasta otsus (Conseil d’Etat’ eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – Google LLC, Google Inc. õigusjärglane versus Commission nationale de l’informatique et des libertés (CNIL)

(kohtuasi C-507/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Isikuandmed - Füüsiliste isikute kaitse isikuandmete töötlemisel - Direktiiv 95/46/EÜ - Määrus (EL) 2016/679 - Otsingumootorid internetis - Veebilehtedel sisalduvate andmete töötlemine - Territoriaalne ulatus, mis on õigusel linkide eemaldamisele)

(2019/C 399/03)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Conseil d’Etat

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Google LLC, Google Inc. õigusjärglane

Vastustaja: Commission nationale de l’informatique et des libertés (CNIL)

menetluses osalesid: Wikimedia Foundation Inc., Fondation pour la liberté de la presse, Microsoft Corp., Reporters Committee for Freedom of the Press jt, Article 19 jt, Internet Freedom Foundation jt, Défenseur des droits

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. oktoobri 1995. aasta direktiivi 95/46/EÜ üksikisikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise kohta artikli 12 punkti b ja artikli 14 esimese lõigu punkti a ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. aprilli 2016. aasta määruse (EL) 2016/679 füüsiliste isikute kaitse kohta isikuandmete töötlemisel ja selliste andmete vaba liikumise ning direktiivi 95/46 kehtetuks tunnistamise kohta (isikuandmete kaitse üldmäärus) artikli 17 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kui otsingumootori haldaja rahuldab nende sätete alusel taotluse linkide eemaldamiseks, on ta kohustatud lingid eemaldama mitte kõigist oma otsingumootori versioonidest, vaid selle versioonidest, mis vastavad kõigile liikmesriikidele, ning seda vajaduse korral koos meetmetega, mis vastavad seadusest tulenevatele nõuetele ja võimaldavad samas tõhusalt takistada internetikasutajatel, kes teevad andmesubjekti nimega otsingu mõnes liikmesriigis, pääseda selle otsingu tagajärjel kuvatava tulemuste loetelu kaudu ligi taotluse esemeks olevatele linkidele, või vähemalt tõsiselt pärssima nende tahet seda teha.

(1) ELT C 347, 16.10.2017.
1.

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 132 lõike 1 punkte b ja c tuleb tõlgendada nii, et selliste meditsiinilise abi andmise teenuste suhtes, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mida osutab kliinilise keemia ja laboridiagnostika eriarst, saab kohaldada kõnealuse direktiivi artikli 132 lõike 1 punktis c sätestatud käibemaksuvabastust, kuigi need ei vasta kõikidele selle direktiivi artikli 132 lõike 1 punktis b viidatud maksuvabastuse kohaldamise tingimustele.
2.

Direktiivi 95/46 artikli 8 lõikeid 1 ja 5 tuleb tõlgendada nii, et otsingumootori haldaja on nende sätete alusel üldjuhul kohustatud – kui selles direktiivis ette nähtud eranditest ei tulene teisiti – rahuldama taotlusi eemaldada lingid, mis viivad veebilehtedele, mis sisaldavad kõnealustes sätetes nimetatud eriliikidesse kuuluvaid isikuandmeid. Direktiivi 95/46 artikli 8 lõike 2 punkti e tuleb tõlgendada nii, et selle kohaselt võib haldaja keelduda rahuldamast taotlust linkide eemaldamiseks, kui ta tuvastab, et kõnealused lingid viivad sisu juurde, mis sisaldab küll artikli 8 lõikes 1 nimetatud eriliikidesse kuuluvaid isikuandmeid, kuid mille töötlemise suhtes kehtib artikli 8 lõike 2 punktis e ette nähtud erand, tingimusel et töötlemine vastab kõigile muudele õiguspärasuse tingimustele, mis on selles direktiivis sätestatud, ja eeldusel et andmesubjektil ei ole direktiivi artikli 14 esimese lõigu punkti a kohaselt õigust esitada töötlemisele tema konkreetse olukorraga seotud olulistel õiguspärastel põhjustel vastuväiteid. Direktiivi 95/46 sätteid tuleb tõlgendada nii, et kui otsingumootori haldajale on esitatud taotlus eemaldada link, mis viib veebilehele, millel on avaldatud direktiivi artikli 8 lõikes 1 või 5 nimetatud eriliikidesse kuuluvaid isikuandmeid, peab haldaja konkreetse juhtumi kõikide asjakohaste asjaolude põhjal, ja võttes arvesse, kui raskelt on riivatud andmesubjekti põhiõigust eraelu puutumatusele ja isikuandmete kaitsele, mis on tagatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitega 7 ja 8, kontrollima direktiivi artikli 8 lõikes 4 nimetatud olulise avaliku huviga seotud põhjuste alusel ja viimati nimetatud sättes ette nähtud tingimusi järgides, kas selle lingi sisaldumine tulemuste loetelus, mis kuvatakse andmesubjekti nimega tehtud otsingu tagajärjel, on tingimata vajalik, et kaitsta harta artikliga 11 tagatud teabevabadust, mis on internetikasutajatel, kes võivad olla huvitatud sellise otsingu kaudu sellele veebilehele pääsemisest.
2.

Määruse nr 2913/92 artikli 23 lõiget 1 ja lõike 2 punkti b ning määruse nr 952/2013 artikli 60 lõiget 1 koostoimes komisjoni 28. juuli 2015. aasta delegeeritud määruse (EL) 2015/2446, millega täiendatakse määrust nr 952/2013 seoses liidu tolliseadustiku teatavaid sätteid täpsustavate üksikasjalike eeskirjadega, artikli 31 punktiga b tuleb tõlgendada nii, et kultuurseente päritoluriik on nende sätete tähenduses riik, kus seeni korjatakse, hoolimata asjaolust, et olulised tootmisetapid toimuvad liidu muudes liikmesriikides ja et kultuurseened transporditakse saagikoristuse territooriumile alles kolm päeva või vähem kui kolm päeva enne esimest korjet.
C 383/12

ET

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 12. septembri 2019. aasta otsus (Supremo Tribunal de Justiça eelotsusetaotlus - Portugal) – Cofemel – Sociedade de Vestuário SA versus G-Star Raw CV

(kohtuasi C-683/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Intellektuaal- ja tööstusomand - Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused - Direktiiv 2001/29/EÜ - Artikli 2 punkt a - Mõiste „teos“ - Teoste kaitsmine autoriõigusega - Tingimused - Seos disainilahenduste kaitsega - Direktiiv 98/71/EÜ - Määrus (EÜ) nr 6/2002 - Rõivamudelid)

(2019/C 383/10)

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Supremo Tribunal de Justiça

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Cofemel – Sociedade de Vestuário SA

Kostja: G-Star Raw CV

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis annavad autoriõiguse kaitse sellistele mudelitele nagu põhikohtuasjas käsitletavad rõivamudelid, kuna need loovad iseseisva ja esteetilisest vaatevinklist silmatorkava visuaalse mulje, mis ulatub nende kasutusotstarbest kaugemale.

(1) ELT C 52, 12.2.2018.
C 383/7

ET

Euroopa Kohtu (neljas koda) 12. septembri 2019. aasta otsus (Landgericht Berlini eelotsusetaotlus - Saksamaa) – VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH versus Google LLC, Google Inc. õigusjärglane

(kohtuasi C-299/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tööstuspoliitika - Õigusaktide ühtlustamine - Direktiiv 98/34/EÜ - Tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord - Artikli 1 punkt 11 - Mõiste „tehniline eeskiri“)

(2019/C 383/05)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landgericht Berlin

Põhikohtuasja pooled

Hageja: VG Media Gesellschaft zur Verwertung der Urheber- und Leistungsschutzrechte von Medienunternehmen mbH

Kostja: Google LLC, Google Inc. õigusjärglane

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. juuni 1998. aasta direktiivi 98/34/EÜ, millega nähakse ette tehnilistest standarditest ja eeskirjadest ning infoühiskonna teenuste eeskirjadest teatamise kord (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. juuli 1998. aasta direktiiviga 98/48/EÜ), artikli 1 punkti 11 tuleb tõlgendada nii, et selline liikmesriigi säte, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mis keelab ainult ettevõtjatel, kes käitavad interneti otsingumootoreid, ja ettevõtjatel, kes tegelevad analoogilisel viisil sisu töötlemisega, teha ajakirjandusväljaandeid või nende osi üldsusele kättesaadavaks (välja arvatud juhul, kui kättesaadavaks tehakse üksikud sõnad või väga lühikesed tekstilõigud), kujutab endast „tehnilist eeskirja“ selle sätte tähenduses, mille eelnõu tuleb vastavalt direktiivi 98/34 (muudetud direktiiviga 98/48) artikli 8 lõike 1 esimesele lõigule eelnevalt Euroopa Komisjonile edastada.

(1) ELT C 309, 18.9.2017.
3.

Määruse nr 549/2013 A lisa punkti 2.39 alapunkti d, punkti 20.15 alapunkti d ja punkti 20 309 alapunkti i viimast lauset tuleb tõlgendada nii, et sellisele eraõiguslikule kasumitaotluseta institutsioonile, nagu on põhikohtuasjas käsitletavad riiklikud spordialaliidud, liikmete poolt makstud liikmemakse tuleb võtta arvesse valitsemissektori kontrolli olemasolu kontrollimisel. Niisugused liikmemaksud võivad hoolimata nende maksjate eraõiguslikust staatusest või nende õiguslikust kvalifitseerimisest riigisiseses õiguses olla rahastamise määra käsitleva kontrollinäitaja raames, mida on nimetatud selle määruse A lisa punkti 2.39 alapunktis d ja punkti 20.15 alapunktis d, avalik-õigusliku laadiga, kui tegemist on kohustuslike maksetega, mida, ilma et need tingimata kujutaks osutatud teenuste tegeliku kasutamise eest makstavat vastutasu, kogutakse avalikes huvides selliste riiklike spordialaliitude tarbeks, kellel on monopoolne seisund nende vastutusalas oleval spordialal, sest nende spordialadega tegelemise avalik mõõde on nende liitude ainupädevuses, välja arvatud kui need alaliidud säilitavad organisatsioonilise ja eelarvelise otsustusõiguse nende liikmemaksude üle, mida tuleb kontrollida liikmesriigi kohtul. Kui kõnealune liikmesriigi kohus jõuab järeldusele, et neid liikmemakse tuleb käsitada valitsemissektori maksetena, peab ta veel kontrollima, kas – kuigi asjasse puutuvaid riiklikke spordialaliite rahastab peaaegu täielikult avalik sektor – nende rahavoogude kontroll on piisavalt range, et mõjutada reaalselt ja oluliselt nende alaliitude üldist poliitikat või programmi, või saavad need alaliidud jätkuvalt otsustada selle poliitika või programmi üle.
C 383/6

ET

Euroopa Kohtu (kolmas koda) 12. septembri 2019. aasta otsus – TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV versus Euroopa Komisjon, Monsanto Europe, Monsanto Company, Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik, Euroopa Toiduohutusamet (EFSA)

(kohtuasi C-82/17 P) (1)

(Apellatsioonkaebus - Keskkond - Geneetiliselt muundatud tooted - Komisjoni otsus anda turuleviimise luba toodetele, mis sisaldavad geneetiliselt muundatud sojauba MON 87701 × MON 89788 - Määrus (EÜ) nr 1367/2006 - Artikli 10 lõige 1 - Vaie keskkonnaasja otsustamises üldsuse osalemist käsitlevate sätete alusel tehtud otsuse peale - Vaide rahuldamata jätmine)

(2019/C 383/04)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellandid: TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV (esindajad: K. Smith, QC, barrister J. Stevenson)

Teised menetlusosalised: Euroopa Komisjon (esindajad: L. Flynn, G. Gattinara ja C. Valero), Monsanto Europe, Monsanto Company (esindajad: M. Pittie, hiljem advokaadid P. Honoré ja A. Helfer), Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik, Euroopa Toiduohutusamet (EFSA)

Resolutsioon

1. Jätta apellatsioonkaebus rahuldamata.

2. Jätta TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV ja Sambucus eV kohtukulud nende endi kanda ja mõista neilt välja Euroopa Komisjoni kohtukulud.

3. Jätta Monsanto Europe ja Monsanto Company kohtukulud nende endi kanda.

(1) ELT C 129, 24.4.2017.
2.

Siiski tuleb tõhususe põhimõtet koostoimes õiguskindluse põhimõttega tõlgendada nii, et sellega on sellistel asjaoludel, nagu on arutusel põhikohtuasjas, vastuolus see, et liikmesriigi kohus kohaldab jõustunud kohtulahendi teistmise avalduse esitamise suhtes ühekuulist õigust lõpetavat tähtaega, kui teistmisavalduse esitamise ajal ei olnud kohtuotsust, millega see tähtaeg määrati, väljaandes Monitorul Oficial al României veel avaldatud.
3.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 854/2004, millega kehtestatakse erieeskirjad inimtoiduks ettenähtud loomsete saaduste ametlikuks kontrollimiseks (muudetud komisjoni 27. juuli 2011. aasta rakendusmäärusega (EL) nr 739/2011), I lisa I jao II peatüki D osa punkti 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus see, kui pädev asutus eemaldab kodulinnurümpade kontrollimiseks need tapaliinilt ja kontrollib rümpasid nii sees- kui välispidiselt, tõstes vajaduse korral ka nende rasvkudet, tingimusel et see kontroll ei lähe kaugemale sellest, mis on kontrolli tõhususe tagamiseks vajalik; seda asjaolu peab kontrollima liikmesriigi kohus.
Euroopa Kohtu (kolmas koda) 12. septembri 2019. aasta otsus (Fővárosi Törvényszéki eelotsusetaotlus – Ungari) – Bayer Pharma AG versus Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt., Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.

(kohtuasi C-688/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Intellektuaalomand - Patendid - Direktiiv 2004/48/EÜ - Artikli 9 lõige 7 - Kaupade turuleviimine patendiga antud õigusi rikkudes - Ajutised meetmed - Patendi hilisem tühistamine - Tagajärjed - Õigus saada kohast hüvitist ajutiste meetmetega tekitatud kahju eest)

(2019/C 383/12)

Kohtumenetluse keel: ungari

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Fővárosi Törvényszék

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Bayer Pharma AG

Kostjad: Richter Gedeon Vegyészeti Gyár Nyrt., Exeltis Magyarország Gyógyszerkereskedelmi Kft.

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/48/EÜ intellektuaalomandi õiguste jõustamise kohta artikli 9 lõiget 7, eelkõige selles sättes sisalduvat mõistet „kohane hüvitis“ tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, mis näevad ette, et isikule ei tule maksta hüvitist kahju eest, mida ta kandis seetõttu, et ta ei toiminud selliselt, nagu võib üldjuhul oodata igalt isikult, et vältida või vähendada tema kahju, ning mille tõttu võib kohus niisugustel asjaoludel nagu põhikohtuasjas jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotluse esitanud isikult välja mõistmata hüvitise nende meetmetega tekitatud kahju eest, olgugi et patent, mille alusel see taotlus esitati ja mille alusel need meetmed kehtestati, on hiljem tühistatud, kui need õigusnormid võimaldavad kohtul nõuetekohaselt arvesse võtta juhtumi kõiki objektiivseid asjaolusid, sealhulgas poolte käitumist, eelkõige selleks, et kontrollida, kas taotleja ei ole nimetatud meetmeid kuritarvitanud.

(1) ELT C 112, 26.3.2018.
C 383/14

ET

Euroopa Kohtu (neljas koda) 12. septembri 2019. aasta otsus – Euroopa Komisjon versus Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd, European Bicycle Manufacturers Association

(kohtuasi C-709/17 P) (1)

(Apellatsioonkaebus - Dumping - Rakendusmäärus (EL) 2015/776 - Kambodžast, Pakistanist ja Filipiinidelt lähetatud jalgrataste import - Hiinast pärit jalgrataste impordi suhtes kehtestatud lõpliku dumpinguvastase tollimaksu laiendamine kõnealusele impordile - Määrus (EÜ) nr 1225/2009 - Artikkel 13 - Meetmetest kõrvalehoidmine - Kokkupanek - Jalgrattaosade pärinemine ja päritolu - Osad, mis on lähetatud Hiinast Sri Lankasse, mida on töödeldud Sri Lankas ja mis on lähetatud kokkupanekuks Pakistani)

(2019/C 383/13)

Kohtumenetluse keel: inglise

Pooled

Apellant: Euroopa Komisjon (esindajad: M. França, J.-F. Brakeland ja A. Demeneix)

Teised menetlusosalised: Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd (esindaja: P. Bentley, QC), European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) (esindajad: solicitor J. Beck ja advokaat L. Ruessmann)

Resolutsioon

1. Tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 10. oktoobri 2017. aasta otsus Kolachi Raj Industrial vs. komisjon (T-435/15, EU:T:2017:712).

2. Jätta Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd tühistamishagi rahuldamata.

3. Mõista Euroopa Komisjoni ja European Bicycle Manufacturers Associationi (EBMA) esimese kohtuastme ja apellatsioonimenetlusega seotud kohtukulud välja Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd-lt, kes kannab ühtlasi ise enda kohtukulud.

(1) ELT C 112, 26.3.2018.
Euroopa Kohtu (suurkoda) 6. oktoobri 2020. aasta otsus (Investigatory Powers Tribunali – London eelotsusetaotlus – Ühendkuningriik) – Privacy International versus Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs, Secretary of State for the Home Department, Government Communications Headquarters, Security Service, Secret Intelligence Service

(Kohtuasi C-623/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Isikuandmete töötlemine elektroonilise side sektoris - Elektroonilise side teenuste osutajad - Liiklus- ja asukohaandmete üldine ja vahet tegemata edastamine - Riigi julgeoleku kaitse - Direktiiv 2002/58/EÜ - Kohaldamisala - Artikli 1 lõige 3 ja artikkel 3 - Elektroonilise side konfidentsiaalsus - Kaitse - Artikkel 5 ja artikli 15 lõige 1 - Euroopa Liidu põhiõiguste harta - Artiklid 7, 8 ja 11 ning artikli 52 lõige 1 - ELL artikli 4 lõige 2)

(2020/C 433/02)

Kohtumenetluse keel: inglise

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Investigatory Powers Tribunal – London

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Privacy International

Vastustajad: Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs, Secretary of State for the Home Department, Government Communications Headquarters, Security Service, Secret Intelligence Service

Resolutsioon

1. Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. juuli 2002. aasta direktiivi 2002/58/EÜ, milles käsitletakse isikuandmete töötlemist ja eraelu puutumatuse kaitset elektroonilise side sektoris (eraelu puutumatust ja elektroonilist sidet käsitlev direktiiv) (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. novembri 2009. aasta direktiiviga 2009/136/EÜ), artikli 1 lõiget 3, artiklit 3 ja artikli 15 lõiget 1 tuleb lähtuvalt ELL artikli 4 lõikest 2 tõlgendada nii, et selle direktiivi kohaldamisalasse kuuluvad liikmesriigi õigusnormid, mis võimaldavad riigiasutusel panna elektroonilise side teenuste osutajatele riigi julgeoleku kaitsmise eesmärgil kohustuse edastada julgeoleku- ja luureteenistustele liiklus- ja asukohaandmeid.

2. Direktiivi 2002/58 (muudetud direktiiviga 2009/136) artikli 15 lõiget 1 tuleb lähtuvalt ELL artikli 4 lõikest 2 ning Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklitest 7, 8 ja 11 ja artikli 52 lõikest 1 tõlgendada nii, et selle sättega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis võimaldavad riigiasutusel panna elektroonilise side teenuste osutajatele riigi julgeoleku kaitsmise eesmärgil kohustuse edastada üldiselt ja vahet tegemata liiklus- ja asukohaandmeid julgeoleku- ja luureteenistustele.

(1) ELT C 22, 22.1.2018.
Euroopa Kohtu (viies koda) 16. juuli 2020. aasta otsus (Bundesverwaltungsgerichti eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Milkiyas Addis versus Bundesrepublik Deutschland

(Kohtuasi C-517/17) (1)

(Eelotsusetaotlus - Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala - Varjupaigapoliitika - Rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühised nõuded - Direktiiv 2013/32/EL - Artiklid 14 ja 34 - Kohustus anda rahvusvahelise kaitse taotlejale võimalus isiklikuks vestluseks enne vastuvõetamatuks tunnistamise otsuse tegemist - Kohustuse rikkumine esimese astme menetluses - Tagajärjed)

(2020/C 297/03)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Bundesverwaltungsgericht

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Milkiyas Addis

Vastustaja: Bundesrepublik Deutschland

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta direktiivi 2013/32/EL rahvusvahelise kaitse seisundi andmise ja äravõtmise menetluse ühiste nõuete kohta artikleid 14 ja 34 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt see, kui rikutakse kohustust anda rahvusvahelise kaitse taotlejale võimalus isiklikuks vestluseks enne selle direktiivi artikli 33 lõike 2 punkti a alusel vastuvõetamatuse otsuse tegemist, ei too kaasa selle otsuse tühistamist ja asja tagasisaatmist menetlevale ametiasutusele, välja arvatud juhul, kui need õigusnormid annavad taotlejale otsuse edasikaebamise menetluses võimaluse esitada isiklikult kõik vastuargumendid selle otsuse suhtes ärakuulamisel, mille käigus järgitakse kohaldatavaid tingimusi ja põhitagatisi, mis on kehtestatud selle direktiivi artikliga 15, ja kui need argumendid ei saa seda otsust muuta.

(1) ELT C 392, 20.11.2017.
3.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2009. aasta direktiivi 2009/28/EÜ taastuvatest energiaallikatest toodetud energia kasutamise edendamise kohta ning direktiivide 2001/77/EÜ ja 2003/30/EÜ muutmise ja hilisema kehtetuks tunnistamise kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. septembri 2015. aasta direktiiviga (EL) 2015/1513, artikli 3 lõike 1 esimest lõiku ja artikli 13 lõike 1 esimest lõiku tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus õigusnormid, mille kohaselt tuleb tuulegeneraatori paigaldamisel kinni pidada minimaalsest vahemaast tuulegeneraatori ja elamute vahel, tingimusel et need õigusnormid on vajalikud ja proportsionaalsed asjaomase liikmesriigi kohustuslikku üldeesmärki silmas pidades; seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 6. mai 2009. aasta määruse (EÜ) nr 469/2009 ravimite täiendava kaitse tunnistuse kohta artikli 3 punkti a tuleb tõlgendada nii, et toodet kaitseb kehtiv aluspatent selle sätte tähenduses – tingimusel, et toode vastab ühes aluspatendi nõudluses kasutatud üldisele funktsionaalsele määratlusele ja on igal juhul hõlmatud selle patendiga kaitstud leiutisega, ilma et toode oleks samas individualiseeritud kui selle patendi kirjeldusest tuleneva meetodi konkreetne väljendus –, kui kõigi patendis avaldatud üksikasjade põhjal suudab selle konkreetselt identifitseerida vastava ala asjatundja, kui ta lähtub temal aluspatendi esitamise või prioriteedikuupäeva seisuga asjaomase valdkonna kohta olemasolevatest üldistest teadmistest ning valitsevast tehnika tasemest.