Kohtuasi T-201/04

Microsoft Corp.

versus

Euroopa Ühenduste Komisjon

„Konkurents — Turgu valitseva seisundi kuritarvitamine — Klientpersonaalarvutite operatsioonisüsteemid — Töörühmaserverite operatsioonisüsteemid — Voogmängijad — EÜ artikli 82 rikkumise tuvastamise otsus — Turgu valitseva ettevõtja keeldumine koostalitlusvõimealase teabe andmisest ja selle kasutamise lubamisest — Turgu valitseva ettevõtja poolt klientpersonaalarvuti operatsioonisüsteemi tarnimine tingimusel, et samal ajal soetatakse tema multimeediamängija — Parandusmeetmed — Sõltumatu järelevalveisiku määramine — Trahv — Summa kindlaksmääramine — Proportsionaalsus”

Esimese Astme Kohtu otsus (suurkoda), 17. september 2007 II - 3619

Kohtuotsuse kokkuvõte

Ehkki üldiselt kontrollivad ühenduste kohtud igakülgselt, kas konkurentsieeskirjade kohaldamise tingimused on täidetud või mitte, piirduvad ühenduste kohtud komisjoni tehtud keerukate majanduslike hinnangute kontrollimisel siiski sellega, et kontrollitakse, kas asjakohaseid menetlusnorme ja põhjendamise reegleid on järgitud, kas faktid on esitatud täpselt ning kas on esinenud ilmseid kaalutlusvigu või võimu kuritarvitamist. Samuti, kuivõrd komisjoni otsus tuleneb keerukatest tehnilistest hinnangutest, saab neid põhimõtteliselt vaid piiratud ulatuses kohtulikult kontrollida, mis tähendab, et ühenduste kohtud ei saa asendada komisjoni faktiliste asjaolude hinnangut enda omaga. Kui ühenduste kohtud tunnustavad komisjoni kaalutlusruumi majanduslikes või tehnilistes küsimustes, ei tähenda see, et ühenduste kohtud peavad hoiduma kontrollimast, kuidas komisjon majandus- või tehnilisi andmeid on tõlgendanud. Ühenduste kohtud peavad kontrollima nii esitatud tõendite tegelikkusele vastavust, usaldatavust ja sidusust kui ka seda, kas need tõendid sisaldavad kogu asjakohast teavet, mida keerulise olukorra hindamisel tuleb arvesse võtta, ja kas kõnealused tõendid võivad toetada järeldusi, mis nende pinnalt on tehtud. (vt punktid 87–89, 379, 482 ja 564)

Vastavalt Euroopa Kohtu põhikirja artiklile 21 ja Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 44 lõike 1 punktile c tuleb igas hagiavalduses märkida hagi ese ja ülevaade fakti- ja õigusväidetest. Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt peavad hagi vastuvõetavuse eeldusena põhilised faktilised ja õiguslikud asjaolud, millele hagi tugineb, vähemalt kokkuvõtlikult, kuid järjekindlalt ja arusaadavalt nähtuma hagiavaldusest endast. Kuigi teatavate punktide osas saab hagiavalduse teksti toetada ja täiendada viidetega hagiavaldusele lisatud dokumentide osadele, ei saa üldine viide teistele dokumentidele, isegi kui need on hagiavaldusele lisatud, asendada selliste sisuliste õiguslike argumentide puudumist, mis eespool mainitud sätete kohaselt peavad olema märgitud hagiavalduses endas. Pealegi ei ole Esimese Astme Kohtu ülesanne lisadest otsida ja kindlaks teha need väited ja argumendid, mida võib lugeda hagi aluseks olevateks, kuna lisadel on üksnes tõenduslik ja abistav ülesanne. Esimese Astme Kohus võtab arvesse ainult neid lisasid, mis toetavad või täiendavad õigus- või faktiväiteid, mida hageja või kostja on oma menetlusdokumentides sõnaselgelt väljendanud. See Euroopa Kohtu põhikirja artikli 21 ja Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 44 lõike 1 punkti c tõlgendus kohaldub ka vastuvõetavuse tingimustele repliigi puhul, mis kodukorra artikli 47 lõike 1 kohaselt on ette nähtud hagiavaldust täiendama. (vt punktid 94, 95, 99 ja 483)

EÜ artikkel 82 käsitleb ühe või mitme ettevõtja tegevust, millega kuritarvitatakse majanduslikult tugevat seisundit, mis võimaldab asjaomasel ettevõtjal pärssida tõhusa konkurentsi säilimist vastaval turul sel teel, et ta saab tegutseda arvestataval määral sõltumatult oma konkurentidest, klientidest ja lõpuks ka tarbijatest. Kui turgu valitseva seisundi tuvastamine ise ei tähenda veel kriitikat asjaomase ettevõtja aadressil, on sellel ettevõtjal olenemata kõnealuse seisundi põhjustest eriline vastutus selle eest, et tema tegevus ei halvendaks tõhusat, moonutamata konkurentsi ühisturul. (vt punkt 229)

EÜ artikli 82 alusel algatatud menetluses võib komisjon määratleda mõiste „koostalitlusvõime” kui kahe tarkvaratoote võime vahetada teavet ja kasutada vastastikku seda teavet, et kumbki tarkvaratoode saaks töötada kõikidel ettenähtud viisidel; komisjon ei ole seotud definitsiooniga, mis antakse direktiivis 91/250 arvutiprogrammide õiguskaitse kohta, millest ta aga kõrvale ei kaldu. Seda arvestades võib komisjon defineerida tarkvaratoote „koostalitlusvõime taseme” nii, nagu tema arvates EÜ artikli 82 seisukohast vajalik, et turgu valitsevas seisundis arendajaga konkureerivate töörühmaserverite operatsioonisüsteemide arendajad saaksid jätkusuutlikult turule jääda. Kui tuvastatakse, et olemasolev koostalitlusvõime tase ei võimalda viimati nimetatud arendajatel jätkusuutlikult turule jääda, tuleneb sellest, et tõhusa konkurentsi säilimine kõnealusel turul on pärsitud. Kohustades turgu valitsevas seisundis ettevõtjat parandusmeetmena avaldama „koostalitlusvõimealast teavet”, peab komisjon silmas üksikasjalikku tehnilist kirjeldust teatavate sidumise ja interaktsiooni reeglite kohta, mida kasutatakse ettevõtja töörühmavõrkudes töörühmateenuste osutamiseks. See kirjeldus ei laiene sellele, kuidas ettevõtja neid reegleid teostab, ja ei puuduta muu hulgas tema toodete sisemist struktuuri või lähtekoode. Komisjoni poolt nõutav koostalitlusvõime tase võimaldab konkureerivatel operatsioonisüsteemidel koostalitleda turgu valitsevas seisundis oleva ettevõtja domeeni arhitektuuriga samadel alustel, et jätkusuutlikult konkureerida viimase operatsioonisüsteemidega. See ei tähenda, et konkurendid peavad saama panna oma operatsioonisüsteemid töötama täpselt samamoodi nagu tema operatsioonisüsteemid ning see tase ei võimalda „kloonida” või „reprodutseerida” tema tooteid või teatavaid nende funktsioone. (vt punktid 192, 206, 225, 227, 228, 230, 234, 236–238, 241, 259, 374 ja 375)

Otsuses, milles karistatakse turgu valitsevas seisundis ettevõtjat selle eest, et ta keeldub andmast tarkvaratoodete koostalitlusvõimealast teavet konkureerivatele ettevõtjatele, ei ole komisjon kohustatud võtma seisukohta küsimuses, kas ettevõtja sideprotokollid või nende protokollide spetsifikatsioonid on intellektuaalomandiõigustega kaitstud, ning ta võib eeldada, et ettevõtja võib sellistele õigustele tugineda. Komisjon võib seega tegutseda eeldusel, et on võimalik, et koostalitlusvõimealase teabe avaldamisest keeldumine ei ole lihtsalt keeldumine teatavaks tegevuseks hädavajaliku toote või teenuse kättesaadavaks tegemisest, vaid keeldumine intellektuaalomandiõiguste litsentsimisest kolmandale isikule. Komisjon valis sellepärast kõige rangema ja seega turgu valitsevas seisundis olevale ettevõtjale kõige soodsama õigusliku lahenduse. Sellises olukorras tuleb kontrollida, kas on täidetud need kriteeriumid, mille järgi määratakse, kas turgu valitsevas seisundis olevat ettevõtjat saab kohustada intellektuaalomandiõigusi litsentsima. (vt punktid 283, 284 ja 290)

Ehkki ettevõtjatel on üldjuhul vabadus valida äripartnereid, võib turgu valitsevas seisundis oleva ettevõtja keeldumine teabe andmisest kujutada endast teatavatel asjaoludel turgu valitseva seisundi kuritarvitamist EÜ artikli 82 tähenduses, kui see keeldumine ei ole objektiivselt põhjendatud. Turgu valitsevas seisundis oleva ettevõtja keeldumine intellektuaalomandiõigustega kaitstud toote litsentsimisest kolmandale isikule ei saa olla iseenesest turgu valitseva seisundi kuritarvitamine EÜ artikli 82 tähenduses. Ainult erandlikel asjaoludel saab intellektuaalomandiõiguse omaja ainuõiguse teostamisest tuleneda selline kuritarvitamine ja sellest tulenevalt on avalikes huvides turul tõhusa konkurentsi säilitamiseks lubatav sekkuda intellektuaalomaniku ainuõigusse, nõudes temalt litsentsi andmist kolmandatele isikutele, kelle eesmärk on sellele turule siseneda või sinna jääda. Erandlikeks asjaoludeks tuleb pidada nimelt järgmisi asjaolusid: esiteks, keeldumine on seotud toote või teenusega, mis on hädavajalik teatavaks tegevuseks sidusturul; teiseks, keeldumine on selline, millega välistatakse igasugune tõhus konkurents sellel sidusturul; kolmandaks, keeldumisega takistatakse uue toote ilmumist, mille järele on potentsiaalne tarbijanõudlus. Kui selliste asjaolude olemasolu on tuvastatud, võib turgu valitsevas seisundis olija keeldumine litsentsi andmisest osutuda EÜ artikli 82 rikkumiseks, välja arvatud juhul, kui keeldumine on objektiivselt põhjendatav. Lõpuks, selleks, et keeldumist juurdepääsu võimaldamisest teatavaks tegevuseks hädavajalikule tootele või teenusele võiks pidada kuritarvitavaks, on vaja eristada kahte turgu, nimelt seda, mille moodustab kõnealune toode või teenus ja kus keelduval ettevõtjal on turgu valitsev seisund, ning sidusturgu, kus vastavat toodet või teenust kasutatakse teise toote valmistamiseks või teise teenuse osutamiseks. See, et kõnealust hädavajalikku toodet või teenust eraldi ei turustata, ei välista iseenesest võimalust tuvastada eraldiseisva turu olemasolu. Piisab sellest, kui on võimalik kindlaks teha potentsiaalne või isegi hüpoteetiline turg. Seda on võimalik kindlaks teha, kui tooted või teenused on hädavajalikud teatavaks tegevuseks ja nende järele on olemas tegelik nõudlus selle tegevusega tegelevate ettevõtjate hulgas. Otsustava tähtsusega on teha kindlaks kaks eri tootmisetappi, mis on omavahel seotud seeläbi, et tootmisahela eelneva etapi toode on hädavajalik järgmise etapi toote jaoks. (vt punktid 319, 331–335, 691 ja 1336)

Töörühmaserverite operatsioonisüsteemide turul turgu valitsevas seisundis oleva ettevõtja litsentside väljastamisest keeldumise osas tuleb„koostalitlusvõimealast teavet” EÜ artikli 82 kohaldamise seisukohast käsitleda „hädavajalikuna”, eriti seetõttu, et koostalitlusvõimel on konkurentsis märkimisväärne tähtsus, ja seda ka siis, kui selle teabe hädavajalikkuse tõttu kõrvaldatakse konkurendid ajapikku, mitte kohe. (vt punktid 381 ja 428)

Nagu on märgitud komisjoni teatises asjaomase turu mõiste kohta ühenduse konkurentsiõiguses, „[hõlmab asjaomane tooteturg] kõiki neid tooteid ja/või teenuseid, mis tarbijate seisukohast on oma iseloomulike tunnuste, hindade ja otstarbekohase kasutuse põhjal omavahel vahetatavad ja asendatavad”. Pakkumise asendatavust võidakse samuti arvesse võtta asjaomase turu määratlemisel olukorras, kus selle mõju on tõhususe ja vahetu mõju osas samaväärne nõudluse asendatavusega. See tähendab, et tarnijatel on vastukaaluks suhteliste hindade väikestele ja püsivatele muudatustele võimalik lühikese aja jooksul asuda tootma asjaomaseid tooteid ning neid turustada, ilma et see tooks kaasa olulisi täiendavaid kulutusi või riske. Operatsioonisüsteemide osas võib komisjon õiguspäraselt järeldada, et eksisteerib töörühmaserverite operatsioonisüsteemide turg, mis erineb klientpersonaalarvutite operatsioonisüsteemide turust. (vt punktid 484, 485 ja 531)

Kui komisjon heidab EÜ artikli 82 kohaldamise menetluses ettevõtjale ette, et see kasutas ära oma monopolilaadset seisundit kaubaturul, et „võimendusefekti” (leveraging) kaudu mõjutada teist kaubaturgu, siis tuleneb ettevõtjale etteheidetud kuritarvitav tegevus turgu valitsevast seisundist, mis tal on esimesel turul. Seega, isegi kui komisjon on asunud vääralt seisukohale, et ettevõtjal on turgu valitsev seisund teisel kaubaturul, ei piisaks sellest üksi järeldamaks, et komisjon on ekslikult järeldanud, et turgu valitsevat seisundit on kuritarvitatud. (vt punkt 559)

EÜ artikli 82 kohaldamisel kasutavad ühenduste kohtud väljendeid „konkurentsi kõrvaldamise oht” ja „tõenäoline konkurentsi kõrvaldamine” nende vahel vahet tegemata, et kajastada ühte ja sama mõtet: nimelt seda, et EÜ artikkel 82 ei kohaldu alles alates sellest hetkest, kui konkurents on turult kadunud või sisuliselt kadunud. Kui komisjon oleks kohustatud ootama, kuni konkurendid turult kõrvaldatakse või kuni nende kõrvaldamine on piisavalt peatne, enne kui ta saaks võtta meetmeid EÜ artikli 82 alusel, oleks see selgelt vastuolus kõnealuse sätte eesmärgiga, milleks on moonutamata konkurentsi säilitamine ühisturul, eriti aga asjaomasel turul jätkuvalt olemasoleva konkurentsi kaitsmine. Mis puutub turgu valitsevas seisundis ettevõtja keeldumisse anda välja litsentse töörühmaserverite operatsioonisüsteemide turul, siis on komisjonil põhjust kohaldada EÜ artiklit 82 enne konkurentsi tegelikku kõrvaldamist sellel turul, seda enam et kõnesolevat turgu iseloomustavad tähelepanuväärsed võrgustiku mõjud ja sellepärast oleks konkurentsi kõrvaldamist raske tagasi pöörata. Ei ole vaja tõendada, et turult kõrvaldatakse kogu konkurents. EÜ artikli 82 rikkumise tuvastamisel on oluline see, kas vaidlusalune keeldumine võib kõrvaldada või tõenäoliselt kõrvaldab turult kogu tõhusa konkurentsi. Tuleb selgitada, et sellest, kui turgu valitsevas seisundis oleva ettevõtja konkurendid säilitavad vähetähtsa kohaloleku teatud „turunišis”, ei piisa järelduse tegemiseks, et turul eksisteerib tõhus konkurents. (vt punktid 561–563 ja 593)

Asjaolu, et turgu valitsevas seisundis olevale ettevõtjale etteheidetud tegevus takistab uue toote ilmumist turule, tuleb käsitleda EÜ artikli 82 teise lõigu punkti b kontekstis, millega keelatakse kuritarvitused, mis seisnevad „toodangu, turgude või tehnilise arengu piiramises tarbijate kahjuks”. Uue toote ilmumisega seotud asjaolu ei saa olla ainus parameeter, mis määrab selle, kas intellektuaalomandiõiguse litsentsimisest keeldumine võib tekitada tarbijatele kahju EÜ artikli 82 teise lõigu punkti b tähenduses. Nimetatud sätte kohaselt võib selline kahju tekkida mitte ainult toodangu või turgude, vaid ka tehnilise arengu piiramise korral. EÜ artikkel 82 hõlmab mitte ainult sellist tegevust, mis võib tarbijatele otsest kahju tekitada, vaid ka sellist, mis tõhusat konkurentsistruktuuri nõrgendades neile kaudselt kahju tekitab. (vt punktid 643, 647 ja 664)

Ehkki endast EÜ artikli 82 rikkumist kujutavate asjaolude olemasolu tõendamise kohustus lasub komisjonil, on asjaomase turgu valitsevas seisundis oleva ettevõtja, mitte komisjoni pädevuses esitada enne haldusmenetluse lõppu väide objektiivse põhjendatuse kohta ning toetada seda argumentide ja tõenditega. Seejärel on komisjoni ülesanne – kui tema eesmärk on tuvastada turgu valitseva seisundi kuritarvitamine – tõendada, et argumendid ja tõendid, millele ettevõtja tugineb, ei ole ülekaalukad ja sellest tulenevalt ei ole esitatud põhjendus vastuvõetav. Ainuüksi asjaolu, et toode on kaitstud intellektuaalomandiõigustega, ei saa olla objektiivne põhjendus litsentsi andmisest keeldumisele. Nimelt, kui pelgalt intellektuaalomandiõiguste omamise fakt saaks kujutada endast objektiivset põhjendust sellisele keeldumisele, ei oleks kõnealune kohtupraktikas kehtestatud erand kunagi kohaldatav. Turgu valitsevas seisundis olev ettevõtja, kes leiab, et kolmandatele isikutele juurdepääsu andmisel intellektuaalomandiõigustega kaitstud tehnoloogiale on eriti ebasoodne mõju tema innovatsioonistiimulitele, on kohustatud seda tõendama. (vt punktid 688–690, 697 ja 1144)

Ühenduse sõlmitud rahvusvaheliste kokkulepete ülimuslikkuse tõttu ühenduse teisese õiguse aktide sätete suhtes tuleb neid sätteid tõlgendada niivõrd, kui see on võimalik, kooskõlas nende kokkulepetega. Kooskõlalise tõlgendamise põhimõte kohaldub üksnes siis, kui rahvusvaheline kokkulepe on ühenduse õiguse sätte suhtes ülimuslik. Et rahvusvaheline kokkulepe, nagu intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide leping (TRIPS-leping), ei ole ülimuslik ühenduse esmase õiguse suhtes, ei kohaldu see põhimõte siis, kui tõlgendatav säte on EÜ artikkel 82. Peale selle, kui komisjon on kohustatud kohaldama EÜ artiklit 82 konkreetse asja faktiliste ja õiguslike asjaolude suhtes ning kui selles asjas tuleb vastupidisele viitavate tõendite puudumisel eeldada, et järeldused, millele ta jõudis, on ainsad, mida ta sai õiguspäraselt teha, ei ole ta otseselt kohustatud valima ühenduse õiguse teksti mitme võimaliku tõlgenduse vahel. (vt punktid 797–799)

Kui komisjon määrab EÜ artikli 82 rikkumise eest karistuse ja annab turgu valitsevas seisundis olevale ettevõtjale korralduse avaldada serverioperatsioonisüsteeme arendada ja levitada soovivatele ettevõtjatele „koostalitlusvõimealast teavet” ja lubada viimastel kasutada seda teavet „mõistlikel ja mittediskrimineerivatel tingimustel”, ei takista see karistatud ettevõtjat andmast juurdepääsu teabele litsentsi alusel, kui see teave puudutab patendikaitsega või muu intellektuaalomandiõigusega kaitstud tehnoloogiat. See, et nõutakse litsentsitingimuste mõistlikkust ja mittediskrimineerivust, ei tähenda, et turgu valitsevas seisundis olev ettevõtja peaks rakendama iga sellist litsentsi taotleva ettevõtja suhtes ühtesid ja samu tingimusi. Ei ole välistatud, et tingimusi võidakse kohandada iga sellise ettevõtja konkreetsele olukorrale ja need võivad varieeruda näiteks vastavalt taotletava teabe ulatusele või nende toodete liigile, kus seda teavet kavatsetakse kasutada. (vt punktid 808, 810 ja 811)

Selleks et otsustada, et turgu valitsevas seisundis oleva ettevõtja teguviis on käsitletav kuritarvitava seotud müügina, võib komisjon õiguspäraselt lähtuda järgmisest neljast tegurist: esiteks on siduv toode ja seotav toode kaks eraldi toodet; teiseks on asjaomasel ettevõtjal turgu valitsev seisund siduva toote suhtes; kolmandaks ei anna asjaomane ettevõtja klientidele võimalust soetada siduv toode ilma seotava tooteta ja neljandaks kõrvaldab selline tegevus konkurentsi. Komisjon arvestab ka asjaoluga, et seotud müügil puudub objektiivne põhjendus. Selles põhjenduses ei saa arvestada eelistega, mis võivad tekkida seoses asjaoluga, et seotud müük tagab toote standardiks muutmise turul. Ei saa lubada, et see tagajärg tekib turgu valitsevas seisundis ettevõtja ühepoolselt pealesunnitud seotud müügi teel. Kuna EÜ artiklis 82 esitatud kuritarvituste loetelu ei ole ammendav, võib seotud müük turgu valitsevas seisundis oleva ettevõtja poolt olla EÜ artikli 82 rikkumine ka siis, kui see ei kattu EÜ artikli 82 teise lõigu punktis d esitatud näitega. Sellepärast on komisjonil kuritarvitava seotud müügi tuvastamisel õigus tugineda mitte üksnes EÜ artikli 82 teise lõigu punktile d, vaid EÜ artiklile 82 tervikuna. (vt punktid 842, 843, 852, 859–861, 1151 ja 1152)

EÜ artikli 82 kohaldamisel tuleb toodete eraldiseisvust hinnata tarbijanõudlusest lähtuvalt. Kui väidetavalt seotava toote järele puudub eraldi nõudlus, ei saa olla eraldiseisvate toodete küsimustki ega ka kuritarvitavat sidumist. Täiendavad tooted võivad EÜ artikli 82 kohaldamise seisukohast olla eraldi tooted. See, et turul on sõltumatud äriühingud, kes on spetsialiseerunud seotava toote tootmisele ja müügile, kujutab endast kaalukat tõendit selle kohta, et on olemas eraldiseisev turg asjassepuutuva toote jaoks. Asjaolu, et sidumine seisneb ühe toote tehnilises integreerimises teise tootesse, ei takista integreerimise kvalifitseerimist kahe eraldi toote seotud müügiks, kui hinnatakse selle mõju turule. Isegi kui kahe toote seotud müük vastab kaubandustavadele või kui kahe kõnealuse toote vahel on olemas loomulik seos, võib selline seotud müük siiski olla kuritarvitus EÜ artikli 82 tähenduses, kui see ei ole objektiivelt põhjendatud. Mis puudutab esiteks personaalarvutite operatsioonisüsteeme ja teiseks voogmängijaid, siis tuleb asuda seisukohale, et EÜ artikli 82 kohaldamisel tuleb neid käsitleda kui kaht eraldi toodet, arvestades asjaomaste toodete laadi ja tehnilisi funktsioone, turul täheldatud asjaolusid, kõnealuste toodete arengu ajalugu ning personaalarvutite operatsioonisüsteemide turul turgu valitsevas seisundis oleva ettevõtja äritavasid. (vt punktid 917, 918, 921, 922, 925, 927, 933, 935, 942 ja 1341)

Seotud müügiga seoses ei tulene EÜ artikli 82 teise lõigu punktist d ega kohtupraktikast, et tarbijad peavad tingimata maksma seotava toote eest teatava hinna, et saaks järeldada, et nende suhtes kehtivad kõnealuse sätte tähenduses lisakohustused. Lisaks ei nõua EÜ artikli 82 teise lõigu punkt d ega seotud müüki käsitlev kohtupraktika, et selleks, et tingimust, mille kohaselt lepingu sõlmimise eeltingimuseks seatakse nõusolek võtta lisakohustusi, saaks pidada täidetuks, peab tarbijaid olema sunnitud kasutama seotavat toodet või takistatud kasutamast sama toodet, mida pakub turgu valitsevas seisundis oleva ettevõtja konkurent. (vt punktid 969 ja 970)

Kuigi EÜ artikli 82 teise lõigu punkt d ega ka üldisemalt kogu EÜ artikkel 82 ei sisalda tõepoolest ühtki viidet seotud müügi konkurentsivastasele mõjule, jääb tõsiasjaks, et põhimõtteliselt peetakse käitumist kuritarvitavaks ainult siis, kui see võib konkurentsi piirata. EÜ artikli 82 kohaldamisel seotud müügiga seotud asjades võib komisjon uurida tegelikku mõju, mida seotud müük on juba turule avaldanud, ja seda, kuidas kõnealune turg tõenäoliselt edaspidi areneb, selle asemel, et pelgalt võtta seisukoht – nagu ta kuritarvitava seotud müügi juhtumite puhul tavaliselt teeb –, et kõnealune seotud müük avaldab juba oma loomu poolest kõrvaldamismõju; see ei tähenda, et ta võttis kasutusele uue õigusteooria. Asjaolu, et klientpersonaalarvutite operatsioonisüsteemide turul turgu valitsevas seisundis olev ettevõtja komplekteerib voogmängija personaalarvutite operatsioonisüsteemi – mis on eelinstalleeritud valdavasse enamikku kogu maailmas müüdavatest personaalarvutitest – ilma võimaluseta kõnealune multimeediamängija operatsioonisüsteemist kõrvaldada, võimaldab multimeediamängijale levimust, mis tuleneb selle operatsioonisüsteemi üldisest levimusest personaalarvutites ja mida ei saa tasakaalustada multimeediamängijate levitamiseks kasutatavate teiste mooduste abil. Seotud müük annab multimeediamängijale levimuse kogu maailma personaalarvutites ainulaadsel määral, sest sellega saavutab multimeediamängija automaatselt turuhõlve taseme, mis vastab turgu valitsevas seisundis oleva ettevõtja personaalarvutite operatsioonisüsteemi omale, ilma et see oleks pidanud omaduste tasandil võistlema konkureerivate toodetega. Selline seotud müük võib arvestatavalt mõjutada sisuteenuse pakkujaid ja tarkvaraarendajaid, kuna voogmängijate turgu iseloomustab tähelepanuväärne kaudse turustusvõrgu mõju. (vt punktid 867, 1035, 1036, 1038, 1058, 1060 ja 1061)

EÜ artikli 82 eesmärk on keelata turgu valitsevas seisundis oleval ettevõtjal tugevdada oma positsiooni muude vahenditega peale nende, mis põhinevad toodete omaduste konkurentsil. (vt punkt 1070)

Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) lepingud ei kuulu oma iseloomu ja ülesehituse tõttu põhimõtteliselt nende normide hulka, mille alusel Euroopa Kohus kontrollib ühenduse institutsioonide õigusaktide õiguspärasust. Ühenduste kohtud peavad kontrollima ühenduse õigusakti õiguspärasust WTO eeskirjade alusel ainult siis, kui ühenduse eesmärk on olnud rakendada WTO raames võetud konkreetne kohustus või kui ühenduse õigusaktis viidatakse sõnaselgelt WTO lepingute konkreetsetele tingimustele. Igal juhul ei takista ükski intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide lepingu (TRIPS-leping) säte WTO liikmete konkurentsiasutusi kehtestamast parandusmeetmeid, millega piiratakse või reguleeritakse turgu valitsevas seisundis oleva ettevõtja intellektuaalomandiõiguste kasutamist, kui see ettevõtja kasutab neid õigusi konkurentsivastaselt. Seega on WTO liikmetel TRIPS-lepingu artikli 40 lõikest 2 sõnaselgelt tulenev õigus reguleerida selliste õiguste kuritarvitavat kasutamist, et hoida ära konkurentsi kahjustamist. (vt punktid 801, 802, 1189, 1190 ja 1192)

Kui komisjon oma otsuses tuvastab, et ettevõtja on rikkunud EÜ artiklit 82, on see ettevõtja kohustatud viivitamata võtma kõik vajalikud meetmed, et viia oma tegevus otsuse sätetega kooskõlla, isegi kui komisjon ei ole otsuses ette näinud erimeetmeid. Kui otsusega kehtestatakse parandusmeetmed, on asjaomane ettevõtja kohustatud neid rakendama – ja kandma kõik nende rakendamisega seotud kulud –, vastasel juhul võib talle määrata määruse nr 17 artikli 16 alusel karistusmakseid. Komisjonil ei ole õigust delegeerida talle määrusega nr 17 antud uurimisalast ja täidesaatvat pädevust kolmandale isikule. Komisjonil on õigus jälgida, kuidas asjaomane ettevõtja rakendab rikkumist käsitlevas otsuses ette nähtud parandusmeetmeid, ning tagada, et muid meetmeid, mida on vaja vastava rikkumise konkurentsivastase mõju lõpetamiseks, rakendatakse täielikult ja viivitamata. Selleks on komisjonil õigus kasutada määruse nr 17 artiklis 14 sätestatud uurimispädevust ja vajaduse korral määrata välisekspert muu hulgas tehniliste küsimuste lahendamiseks. Samuti, kui komisjon otsustab saada abi väliseksperdilt, võib ta edastada sellele eksperdile teavet ja dokumente, mis ta võib olla saanud oma uurimispädevuse teostamisel vastavalt määruse nr 17 artiklile 14. Seades sisse ajaliste piiranguteta järelevalvesüsteemi, mis hõlmab sõltumatu järelevalveisiku määramist, keda kohustatakse tegutsema omal algatusel ja kolmandate isikute taotlusel, kelle roll ei piirdu asjassepuutuvale ettevõtjale küsimuste esitamisega ja saadud vastuste edastamisega komisjonile ning kellel võimaldatakse kasutada teavet, dokumente, ruume ja töötajaid ning asjassepuutuvate toodete lähtekoode, läheb komisjon palju kaugemale olukorrast, kus tal on oma välisekspert, kes nõustab teda parandusmeetmete rakendamise uurimisel. Määruses nr 17 pole ühtegi sätet, mis volitaks komisjoni kohustama ettevõtjat kandma kulusid, mis komisjonil tekivad seoses parandusmeetmete rakendamise järelevalvega. Komisjoni kui ühenduse konkurentsieeskirjade kohaldamise eest vastutava institutsiooni ülesanne on jälgida rikkumise tuvastanud otsuse täitmist sõltumatult, objektiivselt ja erapooletult. Tema sellekohase kohustusega oleks vastuolus, kui ühenduse õiguse tõhus täitmine sõltuks või oleks mõjutatud vastava otsuse adressaadi valmisolekust või võimest selliseid kulusid kanda. Lisaks ei ole komisjonil piiramatut kaalutlusõigust ettevõtjate suhtes kehtestatavate parandusmeetmete sõnastamisel, et rikkumine lõpetada. Määruse nr 17 artikli 3 kohaldamise kontekstis nõuab proportsionaalsuse põhimõte, et ettevõtjate suhtes rikkumise lõpetamiseks rakendatavad kohustused ei tohi olla ulatuslikumad sellest, mis on asjakohane ja vajalik, et saavutada taotletav eesmärk, nimelt rikutud eeskirjade nõuetekohane täitmine. (vt punktid 1256, 1264–1266, 1268–1270, 1274–1276)