ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
ET Euroopa Liidu Teataja C 166/25

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal de première instance de Liège (Belgia) 5. märtsil 2018 – Jean Jacob, Dominique Lennertz versus État belge

(Kohtuasi C-174/18)

(2018/C 166/32)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal de première instance de Liège

Põhikohtuasja pooled

Kaebajad: Jean Jacob, Dominique Lennertz

Vastustaja: État belge

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Liidu lepingu artikliga 39 on vastuolus see, et Belgia maksusüsteem toob oma 1992. aasta tulumaksuseadustiku artikliga 155 – olenemata sellest, kas 12. märtsi 2008. aasta käskkirja nr Ci.RH.331/575.420 kohaldatakse või mitte – kaasa selle, et esimese kaebaja Luksemburgist saadud pensione, mis on Belgia ja Luksemburgi vahelise topeltmaksustamise vältimise lepingu artikli 18 kohaselt maksuvabad, võetakse arvesse Belgia maksu arvutamisel ja et neist lähtutakse 1992. aasta tulumaksuseadustikus ette nähtud maksusoodustuste tegemisel, kuigi tulenevalt topeltmaksustamise vältimise lepinguga soovitud eesmärgist, et need oleksid täielikult maksuvabad, ei peaks neist lähtuma, ning selle, et need maksusoodustused, mis seonduvad näiteks esimese kaebaja tulu maksuvaba osaga, pikaajaliste hoiustega, koduabiteenuste kupongidega tasutavate teenustega, elektrienergia säästmiseks eluasemes tehtud kulutustega, eluaseme varga- või tulekahjukindlaks muutmiseks tehtud kulutustega ja annetustega, lähevad osaliselt kaduma, jäävad väiksemaks või rakenduvad väiksemas määras võrreldes sellega, kui mõlema kaebaja tulud pärineksid Belgiast ja oleksid Belgias maksustatavad ja mitte maksuvabad, ning nende suhtes rakenduksid kõik maksusoodustused täielikult?
3.

Kas asjaolu, et esimese astme kohtu otsusega on ebaõiglaseks tunnistamise õiguslikke tagajärgi piiratud, aga nimetatud kohtuotsuse peale ei ole edasi kaevanud mitte tarbija, vaid ainult lepingutingimuse eelnevalt kehtestanud müüja või teenuse osutaja, selleks et eitada, et lepingutingimus on ebaõiglane või vaidlustada ebaõiglaseks tunnistamise korral mistahes õiguslikke tagajärgi, piirab teise astme kohtu ülesandeid?
2.

Kas eelviidatud õigusnormidega on kooskõlas, kui võlgniku omaksvõttu, et ta on maksejõuetu ja soovib esitada avalduse ennetava „blankokompromissi“ algatamiseks (mille omadusi on eespool täpsemalt kirjeldatud), loetakse hankemenetlusest kõrvaldamise põhjuseks, tõlgendades eelviidatud ühenduse õigusnormis (direktiivi artiklis 45) ja eelviidatud liikmesriigi õigusnormis (seadusandliku dekreedi nr 163-2006 artiklis 38) kasutatud väljendit „on algatatud menetlus“ seega laialt?
ET Euroopa Liidu Teataja C 166/20

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal administratif de Montreuil (Prantsusmaa) 20. veebruaril 2018 – Sea Chefs Cruise Services GmbH versus Ministre de l’Action et des Comptes publics

(Kohtuasi C-133/18)

(2018/C 166/26)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal administratif de Montreuil

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Sea Chefs Cruise Services GmbH

Vastustaja: Ministre de l’Action et des Comptes publics

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 12. veebruari 2008. aasta direktiivi 2008/9/EÜ (1) artikli 20 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et neis on kehtestatud aegumisnorm, mis tähendab, et mõne liikmesriigi maksukohustuslane, kes taotleb käibemaksu tagasimaksmist liikmesriigilt, kus ta ei asu, ei saa oma tagasimakse taotluse puudusi maksukohtus kõrvaldada, kui ta on eiranud sama artikli lõike 1 alusel maksuhalduri esitatud teabenõudele vastamise tähtaega, või tuleb seda vastupidi tõlgendada nii, et see maksukohustuslane võib direktiivi artiklis 23 ette nähtud kaebeõiguse raames ning käibemaksu neutraalsuse ja proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt oma taotluse puudused maksukohtus kõrvaldada?

(1) Nõukogu 12. veebruari 2008. aasta direktiiv 2008/9/EÜ, millega sätestatakse üksikasjalikud eeskirjad käibemaksu tagastamiseks vastavalt direktiivile 2006/112/EÜ maksukohustuslastele, kelle asukoht ei ole tagastamisliikmesriigis, vaid teises liikmesriigis (ELT L 44, lk 23).
ET Euroopa Liidu Teataja C 166/19

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itaalia) 1. veebruaril 2018 – Vitali SpA versus Autostrade per l’Italia SpA

(Kohtuasi C-63/18)

(2018/C 166/24)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Vitali SpA

Vastustaja: Autostrade per l’Italia SpA

Eelotsuse küsimus

Kas asutamisvabaduse põhimõte ja teenuste osutamise vabaduse põhimõte, mis on ette nähtud Euroopa Liidu toimimise lepingu (ELTL) artiklites 49 ja 56, Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24 (1) artikkel 71, mis ei näe ette allhangete mahu piiramist, ning Euroopa Liidu proportsionaalsuspõhimõte keelavad kohaldada selliseid liikmesriigi riigihangetealaseid õigusnorme nagu Itaalia normid, mis on sätestatud 18. aprilli 2016. aasta seadusandliku dekreedi nr 50 artikli 105 lõike 2 kolmandas lauses, mille kohaselt ei tohi allhangete maht olla suurem kui 30 protsenti kogu ehitustööde, teenuste või asjade hanke kogumaksumusest?

(1) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiiv 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2014, L 94, lk 65).
—

kas käesolevas kohtuvaidluses käsitletav asjaolu ehk kütuse voolamine lennurajale, mille tõttu see rada suleti, kuulub mõiste „sündmus“ alla 22. detsembri 2008. aasta kohtuotsuse Wallentin-Hermann (C-549/07, EU:C:2008:771) punkti 22 tähenduses, või mõiste „erakorraline asjaolu“ alla nimetatud määruse põhjenduse 14 tähenduses, nii nagu seda mõistet on tõlgendatud 31. jaanuari 2013. aasta kohtuotsuses McDonagh (C-12/11, EU:C:2013:43), või on need kaks mõistet omavahel kattuvad;
1.

a. Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta direktiivi 2008/48/EÜ, mis käsitleb tarbijakrediidilepinguid (1), artikli 5 lõikega 6, mille eesmärk on saavutada see, et tarbija suudab hinnata, kas pakutud krediidileping on kohandatud tema vajadustele ja rahalisele olukorrale, on vastuolus tarbijakrediidiseadustiku artikli 15 esimene lõik (mis on tunnistatud kehtetuks ja asendatud nüüd majandusõiguse seadustiku artikliga VII.75), sest selles on sätestatud, et krediidiandja ja -vahendaja on kohustatud püüdma kasutada krediidilepingute raames, mida nad tavaliselt pakuvad või mille puhul nad tegutsevad vahendajana, kõige sobivamat krediidi liiki ja summat, võttes arvesse tarbija rahalist olukorda lepingu sõlmimise hetkel ja krediidi eesmärki, sest selle sättega on kehtestatud krediidiandjale või -vahendajale üldine kohustus püüda leida tarbijale sobivaim krediit – kohustus, mida eespool viidatud direktiivi tekstis ei ole? b. Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta direktiivi 2008/48/EÜ, mis käsitleb tarbijakrediidilepinguid, artikli 5 lõikega 6, mille eesmärk on saavutada see, et tarbija suudab hinnata, kas pakutud krediidileping on kohandatud tema vajadustele ja rahalisele olukorrale, on vastuolus tarbijakrediidiseadustiku artikli 15 teine lõik (mis on tunnistatud kehtetuks ja asendatud nüüd majandusõiguse seadustiku artikliga VII.77 lõikega 2), osas, milles krediidiandja võib krediidilepingu sõlmida ainult juhul, kui ta peab – arvestades teavet, mis tal on või peaks olema, eelkõige 10. augusti 2001. aasta seaduse eraõiguslikele isikutele antava krediidi järelevalvekeskuse kohta artiklis 9 nimetatud konsulteerimise ning artiklis 10 nimetatud teabe põhjal – asuma mõistlikult seisukohale, et tarbija suudab oma lepingust tulenevaid kohustusi täita, kuna see toob kaasa selle, et krediidiandja peab võtma ise tarbija asemel seisukoha, kas krediidileping tuleks sõlmida?
2.

Olenemata vastusest esimesele küsimusele; kas artikli 5 lõike 2 kohase viisataotluse läbivaatamisel või selle üle otsustamisel tekkinud viivitus, mis tuleneb vajadusest viia läbi taustakontroll, et taotlus ei oleks pettuslik ega kuritarvitaks õigusi, sealhulgas, et abielu ei kujutaks endast näilikku abielu, on põhjendatud 2004. aasta direktiivi artikliga 35 või muul alusel ega riku seega artikli 5 lõiget 2?
(b)

Kas see õigusnorm on ühenduse õigusnorm, milles on sätestatud kollisiooninormid määruse „Rooma II“ artikli 27 tähenduses?
2.

Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav, siis kas vastus on samasugune ka juhul, kui võtta arvesse asjaolu, et häälkõnede tegemise funktsioon on ainult üks selle tarkvara funktsioonidest ning tarkvara on kasutatav ka ilma selleta?
—

tuvastada, et kuna Poola Vabariik on nimetatud seaduse artikli 13 punktis 1 vähendanud üldkohtu kohtunike pensioniiga ning samal ajal andnud justiitsministrile pädevuse otsustada selle seaduse artikli 1 punkti 26 alapunktide b ja c alusel kohtunike teenistusaja pikendamise üle, siis on Poola Vabariik rikkunud Euroopa Liidu lepingu artikli 19 lõike 1 punktist 2 koostoimes Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47 tulenevaid kohustusi;
ET Euroopa Liidu Teataja C 182/8

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Amtsgericht Düsseldorf (Saksamaa) 19. veebruaril 2018 – flightright GmbH versus Eurowings GmbH

(Kohtuasi C-130/18)

(2018/C 182/08)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Amtsgericht Düsseldorf

Põhikohtuasja pooled

Hageja: flightright GmbH

Kostja: Eurowings GmbH

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91 (1), artikli 5 lõike 1 punkti c alapunkti iii tuleb tõlgendada nii, et kui lend tühistatakse vähem kui 7 päeva enne kavandatud väljumisaega, ei ole õigust hüvitist saada ka siis, kui marsruudi muutmise tõttu kaotab reisija ajas kokku vähem kui 3 tundi, kuid rohkem kui 2 tundi, kuna lennu tegelik saabumisaeg on võrreldes kavandatud saabumisajaga rohkem kui 2 tundi, kuid vähem kui 3 tundi hilisem?

(1) ELT 2004, L 46, lk 1; ELT eriväljaanne 07/08, lk 10.
1.

Kas põhimõttega „saastaja maksab“, mis on sätestatud Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 191 lõikes 2 – koostoimes põhiõiguste harta artiklitega 20 ja 21, milles on aluspõhimõtetena sätestatud võrdsus ja diskrimineerimiskeeld, mis on ette nähtud direktiivi 2009/72/EÜ (1) artikli 3 lõigete 1 ja 2 regulatsioonis –, kuivõrd selle eesmärk on muu hulgas saavutada konkurentsil põhinev ja mittediskrimineeriv elektriturg, mida ei tohiks muuta rohkem kui ainult üldistes majandushuvides, sealhulgas keskkonnakaitse, on vastuolus niisuguste maksude kehtestamine, mida kohaldatakse ainult elektrienergia tootmise ettevõtjatele, kes kasutavad tuumaenergiat, kui nimetatud maksude tegelik eesmärk ei ole keskkonnaalane, vaid elektrienergia finantssüsteemi mahu suurendamine, nii et nendele ettevõtjatele jääb hinna puudujäägi finantseerimisel teiste samal tegevusalal tegutsevate ettevõtjatega võrreldes suurem koormus?
2.

Kui vastus esimesele küsimusele on jaatav: Kas reisija saab ikkagi nõuda pileti ostuhinna tagasimaksmist lennuettevõtjalt, kui lähtuda tuleb sellest, et vastutusele võtmise korral ei oleks reisikorraldaja rahaliselt suuteline piletihinda tegelikult tagasi maksma, ja reisikorraldaja ei ole võtnud ka ennetavaid meetmeid, et tagada piletihinna tagasimaksmine?
1.

Kas määruse nr 1484/95 (1) artikli 3 lõikeid 2, 4 ja 5 koostoimes määruse nr 1234/2007 (2) artikliga 141 tuleb tõlgendada nii, et seal kirjeldatud kontrollimehhanismi eesmärk ei ole ka tollivormistusjärgse kontrolli puhul midagi enamat kui tagada, et pädevad ametiasutused saavad tehingute sõlmimise asjaolude kohta õigeaegselt teavet, mis tekitab kahtlusi deklareeritud CIF-impordihinna õigsuses, ja omandavad võimaluse asja põhjalikumalt kontrollida? Või on asjakohane vastupidine seisukoht ja määruse nr 1484/95 artikli 3 lõigetes 2, 4 ja 5 kirjeldatud kontrollimehhanismi tuleb ka tollivormistusjärgse kontrolli puhul mõista nii, et kui importija müüb asjaomaseid tooteid ühenduse turul ühel korral või korduvalt deklareeritud CIF-impordihinna ja tollimaksu summast madalama hinnaga, mis ei ole kooskõlas ühenduse turul ette nähtud (müügi)tingimustega, siis tuleb tal juba seepärast tasuda täiendavat tollimaksu? Kas vastus viimasele küsimusele on erinev olevalt sellest, kas importija edasimüügi või mitme edasimüügi puhul on müügihind madalam kehtivast tüüpilisest hinnast? Kas seejuures omab tähtsust, et enne 11. septembrit 2009 määrati tüüpiline hind kindlaks teisiti kui pärast seda kuupäeva? Kas nendele küsimustele vastamisel on oluline see, kas importija ja ostjad liidus on seotud ettevõtjad?
2.

Kas sellisel juhul on kooskõlas vaba liikumise õigusega, et asjaomane isik saab sellise ooteajas sisalduva lünga vältel vaid sotsiaalabi või kohustavad ELTL artiklid 45 ja 48 liikmesriiki, kes ei ole viimati pädev, hindama õigust invaliidsushüvitistele pärast viimati pädeva riigi õiguses ette nähtud ooteaja lõppemist, olgugi et selle liikmesriigi õigus, kes ei ole viimati pädev, seda teha ei luba?
ET Euroopa Liidu Teataja C 182/8

FTI Touristik GmbH 12. veebruaril 2018 esitatud apellatsioonkaebus Üldkohtu (kaheksas koda) 30. novembri 2017. aasta otsuse peale kohtuasjas T-475/16: FTI Touristik GmbH versus Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet

(Kohtuasi C-99/18 P)

(2018/C 182/07)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Apellant: FTI Touristik GmbH (esindaja: advokaat A. Parr)

Teised menetlusosalised: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO), Harald Prantner ja Daniel Giersch

Apellandi nõuded

— Tühistada Üldkohtu kaheksanda koja 30. novembri 2017. aasta otsus T-475/16;

— mõista kohtukulud välja EUIPO-lt.

Väited ja peamised argumendid

Apellant väidab, et Üldkohtu otsus põhineb määruse nr 207/2009 (1) artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumisel. Ta märgib, et kohtuotsus on ebapiisavalt põhjendatud. Apellant leiab, et Üldkohus jättis analüüsimata teatud faktilised asjaolud, mille mõju arvessevõtmine on segiajamise tõenäosuse hindamisel tingimata vajalik. See kujutab endast õigusnormi rikkumist.

(1) Nõukogu 26. veebruari 2009. aasta määrus (EÜ) nr 207/2009 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta (ELT 2009, L 78, lk 1), muudetud redaktsioonis (asendatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. juuni 2007. aasta määrusega (EL) 2017/1001 Euroopa Liidu kaubamärgi kohta (ELT 2017, L 154, lk 1)).
ET Euroopa Liidu Teataja C 182/13

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Central Administrativo Sul (Portugal) 12. märtsil 2018 – Fazenda Pública versus Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira

(Kohtuasi C-184/18)

(2018/C 182/15)

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Central Administrativo Sul

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Fazenda Pública

Vastustajad: Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira

Eelotsuse küsimus

Kas Euroopa Ühenduse asutamislepingu artikleid 12, 56, 57 ja 58 [nüüd Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklid 18, 63, 64 ja 65] tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugune nagu põhikohtuasjas vaidlusalune siseriiklik õigusnorm (30. novembri 1988. aasta dekreetseadusega nr 442-A/88, selle 27. detsembri 2001. aasta seadusest nr 109-B/2001 tulenevas redaktsioonis, heaks kiidetud füüsilise isiku tulumaksu seadustiku artikli 43 lõige 2), millega maksustatakse kapitali kasvutulu, mille on liikmesriigis (Portugal) asuva kinnisasja võõrandamisest saanud selle liikmesriigi kodanik, kelle elukoht on kolmandas riigis (Angola), kõrgemas maksumääras kui sama tüüpi kapitali kasvutulu tehingut, kui tulu saav isik elab samas riigis, kus asub kinnisasi?
1.

Kas direktiivi 2002/65/EÜ (1) artikli 6 lõike 2 punkti c tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnorm või tava, mis ei näe ette nagu põhikohtuasjas, sidevahendi abil sõlmitud laenulepingute puhul taganemisõiguse välistamist, kui tarbija selgel taotlusel on mõlemad pooled lepingu juba enne seda täielikult täitnud, kui tarbija kasutab oma taganemisõigust?
ET Euroopa Liidu Teataja C 182/12

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Arbeidsrechtbank Gent (Belgia) 7. märtsil 2018 – Ronny Rohart versus Federale Pensioendienst

(Kohtuasi C-179/18)

(2018/C 182/13)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Arbeidsrechtbank Gent

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Ronny Rohart

Vastustaja: Federale Pensioendienst

Eelotsuse küsimus

Kas ELL artikli 4 lõikes 3 sätestatud lojaalse koostöö põhimõtet koosmõjus nõukogu 29. veebruari 1968. aasta määrusega (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68 (1) kehtestatud Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjadega tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mis ei luba töötaja tööstaažil asjaomases liikmesriigis põhineva vanaduspensioni arvutamisel arvesse võtta asjaomase isiku poolt liikmesriigis läbitud ajateenistust, kuna asjaomane isik oli ajateenistuse ajal ja ka pärast seda katkematult Euroopa Liidu ametnik, mistõttu ei vasta ta tingimustele, mis peavad liikmesriigi õigusnormide kohaselt olema täidetud selleks, et ajateenistust saaks pidada samaväärseks töötamisega?

(1) Nõukogu 29. veebruari 1968. aasta määrus (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68, millega kehtestatakse Euroopa Ühenduste ametnike personalieeskirjad ja muude teenistujate teenistustingimused ning komisjoni ametnike suhtes ajutiselt kohaldatavad erimeetmed (Euroopa Liidu ametnike personalieeskirjad) (EÜT 1968, L 56, lk 1; ELT eriväljaanne 01/02, lk 5).
ET Euroopa Liidu Teataja C 182/15

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Cour d’appel de Mons (Belgia) 19. märtsil 2018 – Mydibel SA versus Belgia riik

(Kohtuasi C-201/18)

(2018/C 182/18)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour d’appel de Mons

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Mydibel SA

Vastustaja: Belgia riik

Eelotsuse küsimus

Kas nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi (1), artikleid 14, 15, 168, 184, 185, 187 ja 188, tuleb tõlgendada ja kohaldada nii, et kas on või ei ole alust käibemaksu korrigeerimiseks/tagasinõudmiseks kinnisvarainvesteeringult, millelt on algselt käibemaks korrektselt maha arvatud, kui see kinnisvarainvesteering on müügi-tagasirendi (sale and lease back) tehingu esemeks, võttes arvesse et:

— müük-tagasirent koosneb kombineeritult ja üheaegselt maksukohustuslase poolt kahe finantsinstitutsiooni kasuks seatud kasutusvaldusest (st tähtajalisest piiratud asjaõigusest) ja nende kahe finantsinstitutsiooni poolt maksukohustuslasele antud liisingust;

— müük-tagasirent kujutab endast pelgalt maksukohustuslase likviidsuse tõstmise eesmärgil tehtavat finantstehingut;

— müük-tagasirent ei ole käibemaksuga maksustatav tehing;

— kinnisvarainvesteering jäi maksukohustuslase valdusesse ja seda kasutati maksukohustuslase maksustatava tegevuse tarbeks katkematult ja püsivalt nii enne kui pärast tehingut.

Kas eelnimetatud sätete tõlgendamine ja kohaldamine viisil, mis viiks algselt maha arvatud käibemaksu korrigeerimiseni/tagasinõudmiseni, on kooskõlas käibemaksu neutraalsuse põhimõttega ja/või võrdse kohtlemise põhimõttega?

(1) ELT L 347, lk 1.
Kohtuasi C-205/18: Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Curtea de Apel Piteşti (Rumeenia) 20. märtsil 2018 – Maria-Cristina Dospinescu, Filofteia-Camelia Ganea, Petre Sinca, Luminiţa-Maria Ioniţă, Maria Burduv, Raluca-Marinela Traşcă versus Spitalul Judeţean de Urgenţă Vâlcea

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Curtea de Apel Piteşti (Rumeenia) 20. märtsil 2018 – Maria-Cristina Dospinescu, Filofteia-Camelia Ganea, Petre Sinca, Luminiţa-Maria Ioniţă, Maria Burduv, Raluca-Marinela Traşcă versus Spitalul Judeţean de Urgenţă Vâlcea

(Kohtuasi C-205/18)

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Curtea de Apel Piteşti

Põhikohtuasja pooled

Apellandid: Maria-Cristina Dospinescu, Filofteia-Camelia Ganea, Petre Sinca, Luminiţa-Maria Ioniţă, Maria Burduv, Raluca-Marinela Traşcă

Vastustaja: Spitalul Judeţean de Urgenţă Vâlcea

Eelotsuse küsimus

Kas ELTL artikli 114 lõiget 3, artiklit 151 ja artiklit 153 ning raamdirektiivi 89/391/EMÜ ( 1 ) ning sellele järgnevalt vastu võetud eridirektiivide sätteid tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus see, et liikmesriik kehtestab tähtaegu ja menetlusi, mis piiravad juurdepääsu kohtulikule kaitsele asjades, mis puudutavad töö tegemise kohtade klassifitseerimist eritingimustes töö tegemise kohtadeks ning mille tagajärjel ei tunnustata alles tööle võetud isikute õigusi tööohutusele ja tervishoiule tulenevalt nende tingimuste kindlaksmääramisest vastavalt liikmesriigi õigusnormidele?

( 1 ) Nõukogu 12. juuni 1989. aasta direktiiv 89/391/EMÜ töötajate töötervishoiu ja tööohutuse parandamist soodustavate meetmete kehtestamise kohta (EÜT L 183, lk 1; ELT eriväljaanne 05/01, lk 349).
—

tuvastada, et kuna Austria Vabariik on jätnud jõusse nõuded patendiõigusega tegelevate advokaatide spetsialiseerunud äriühingute asukohale vastavalt Patentanwaltsgesetzi (PatAnwG) § 29a punktile 7 koosmõjus § 2 lõike 1 punktiga c ning ehitusinseneride (Ziviltechniker) spetsialiseerunud äriühingute asukohale vastavalt Ziviltechnikergesetzi (ZTG) § 25 lõikele 1; nõuded ehitusinseneride spetsialiseerunud äriühingute õiguslikule vormile ja osalusele äriühingu varas ZTG § 26 lõikes 1 ja § 28 lõikes 1; nõuded patendiõigusega tegelevate advokaatide spetsialiseerunud äriühingute õiguslikule vormile ja osalusele äriühingu varas PatAnwGi § 29a punktides 1, 2 ja 11; ning nõuded loomaarsti spetsialiseerunud äriühingute õiguslikule vormile ja osalusele äriühingu varas Tierarztgesetzi § 15a lõikes 1; samuti säilitanud piirangud ehitusinseneride spetsialiseerunud äriühingute multidistsiplinaarsetele tegevustele vastavalt ZTG § 21 lõikele 1 ja patendiõigusega tegelevate advokaatide spetsialiseerunud äriühingute multidistsiplinaarsetele tegevustele vastavalt PatAnwGi § 29a punktile 6, siis on Austria Vabariik rikkunud teenuste direktiivi (1) (direktiiv 2006/123/EÜ) artikli 14 lõikest 1, artikli 15 lõikest 1 ja lõike 2 punktidest b ning c ja lõikest 3, samuti artiklist 25 ning ELTL artiklitest 49 ja 56 tulenevaid kohustusi;
2.

Millised on juhul, kui vastus esimesele küsimusele on niisugune nagu esimese küsimuse alapunktis 2, need kriteeriumid või kaalutlused, mida taotluse saanud liikmesriigi kohus peab hindama selle tuvastamiseks, kas üleandmine on keelatud?
ET Euroopa Liidu Teataja C 190/11

Eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugal) 19. märtsil 2018 – Raúl Vítor Soares de Sousa versus Autoridade Tributária e Aduaneira

(Kohtuasi C-196/18)

(2018/C 190/14)

Kohtumenetluse keel: portugali

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: Raúl Vítor Soares de Sousa

Vastustaja: Autoridade Tributária e Aduaneira

Eelotsuse küsimus

Kas liidu õigusega ja konkreetselt ELTL artikliga 110 on vastuolus, et sellise maksuõigusnormiga, nagu on ühtse liiklusmaksu seaduse artikli 2 lõike 1 punktid a ja b, on kehtestatud sama margi, mudeli ja kütuseliigiga ja sama vanadele sõidukitele suurem maksukoormus seepärast, et need on algselt registreeritud teistes liikmesriikides?
2.

Kas niisugune siseriiklik õigusnorm, nagu on käesolevas kohtuvaidluses vaidluse all, on vastuolus ka Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 21, mistõttu on liikmesriigi kohus kohustatud tagama harta täieliku õigusmõju ja jätma vaidlusalused siseriiklikud sätted kohaldamata, ilma et ta peaks taotlema või ootama nende eelnevat kehtetuks tunnistamist seadusandlikul teel või muu põhiseadusliku menetluse kaudu?