22.

Kuna Z. Sziber oma hagi ei muutnud, leidis Fővárosi Törvényszék (Budapesti esimese astme kohus, Ungari), et tal ei ole võimalik ülejäänud nõuete sisuliste aspektide suhtes otsust teha. Vastavalt seaduse DH2 §-le 37 oleks ta pidanud kohtuasjas menetluse lõpetama. Kaheldes siiski selles, kuidas on õige tõlgendada teatavaid liidu õiguse sätteid ning kas teatavad siseriiklikud eeskirjad on nende sätetega kooskõlas, otsustas nimetatud kohus oma 29. augusti 2016. aasta määrusega menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule eelotsuse saamiseks järgmised küsimused: „1. Kas järgmisi liidu õiguse norme, eelkõige [ELTL artiklit 169], […] Euroopa Liidu põhiõiguste harta [(edaspidi „harta“)] artiklit 38, [direktiivi 93/13/EMÜ] artikli 7 lõikeid 1 ja 2 koos selle direktiivi artikliga 8 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprill 2008. aasta direktiivi 2008/48/EÜ, mis käsitleb tarbijakrediidilepinguid ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 87/102/EMÜ, põhjendust 47 tuleb tõlgendada nii, et need välistavad sellised liikmesriigi õigusnormid (ja nende kohaldamise), milles on kehtestatud täiendavad nõuded selliste menetluspoolte (hageja või kostja) kahjuks, kes sõlmisid ajavahemikul 1. mai 2004 – 26. juuli 2014 tarbijana tarbijakrediidilepingu, milles olid ebaõiglased lepingutingimused, mis võimaldasid ühepoolselt tõsta intressi, kulusid ja tasusid, või mis nägid ette pakkumise ja nõudluse põhise kursivahe, tulenevalt tõsiasjast, et nende täiendavate nõuete kohaselt tuleb selleks, et kohtus saaks tulemuslikult nõuda eelnimetatud tarbijalepingute kehtetuks tunnistamist, ja konkreetselt selleks, et kohus saaks hagi sisuliselt arutada, esitada teatava kindlaksmääratud sisuga tsiviilõiguslik hagimenetluse algatusdokument (eelkõige hagiavaldus, hagiavalduse muudatus või kostja tühisuse vastuväide, millega vaidlustatakse määrus tarbija vastu, selle muudatus, kostja vastuhagi või selle muudatus), kusjuures muu menetluspool kui tarbijakrediiti saanud võlgnik ja samal ajavahemikul muud liiki kui eelmainitud krediidilepinguid sõlminud võlgnikust menetluspool ei pea sellist teatavatele kohustuslikele sisulistele nõuetele vastavat menetlusdokumenti esitama? 2. Olenemata Euroopa Kohtu vastusest üldisemalt sõnastatud esimesele küsimusele, kas esimeses küsimuses loetletud Euroopa Liidu õigusnorme tuleb tõlgendada nii, et need välistavad järgmiste täiendavate kohustuslike nõuete [a–c] kohaldamise sellise menetluspoole suhtes, kes on tarbijana sõlminud esimeses küsimuses osutatud tarbijakrediidilepingu: a) kohtumenetluses loetakse esimeses küsimuses esitatu kohaselt tarbijana tarbijakrediidilepingu sõlminud menetluspoole (hageja või kostja) hagiavaldus, hagiavalduse muudatus või kostja tühisuse vastuväide, millega vaidlustatakse määrus tarbija vastu, selle muudatus, kostja vastuhagi või selle muudatus vastuvõetavaks, st seda arutatakse sisuliselt ainult siis, kui selles dokumendis nõuab pool kohtult mitte ainult esimeses küsimuses nimetatud krediidilepingu täieliku või osalise tühisuse tuvastamist, vaid nõuab kohtult ka täielikult kehtetuks tunnistamise õiguslike tagajärgede kohaldamist, kusjuures muu menetluspool, kes ei ole sõlminud tarbijana krediidilepingut või kes on asjaomasel ajavahemikul sõlminud tarbijana eelnimetatust erinevat laadi krediidilepingu, ei pea sellist kindlaksmääratud sisuga menetlusdokumenti esitama? b) kohtumenetluses loetakse esimeses küsimuses esitatu kohaselt tarbijana tarbijakrediidilepingu sõlminud menetluspoole (hageja või kostja) hagiavaldus, hagiavalduse muudatus või kostja tühisuse vastuväide, millega vaidlustatakse määrus tarbija vastu, selle muudatus, kostja vastuhagi või selle muudatus vastuvõetavaks, st seda arutatakse sisuliselt ainult siis, kui selles dokumendis pool lisaks esimeses punktis osutatud tarbijaga sõlmitud krediidilepingu täielikult kehtetuks tunnistamisele ei nõua kohtult täielikult kehtetuks tunnistamise õiguslike tagajärgede hulgas lepingu sõlmimisele eelnenud olukorra ennistamist, kusjuures muu menetluspool, kes ei ole sõlminud tarbijana krediidilepingut või kes on asjaomasel ajavahemikul sõlminud tarbijana eelnimetatust erinevat laadi krediidilepingu, ei pea sellist teatavatele kohustuslikele sisulistele tingimustele vastavat menetlusdokumenti esitama? c) kohtumenetluses loetakse esimeses küsimuses esitatu kohaselt tarbijana tarbijakrediidilepingu sõlminud menetluspoole (hageja või kostja) hagiavaldus, hagiavalduse muudatus või kostja tühisuse vastuväide, millega vaidlustatakse määrus tarbija vastu, selle muudatus, kostja vastuhagi või selle muudatus vastuvõetavaks, st seda arutatakse sisuliselt ainult siis, kui selles dokumendis on esitatud lepingulise suhte algusest kuni hagiavalduse esitamiseni ulatuva ajavahemiku kohta (liikmesriigi õigusnormides sätestatud nõuete kohaselt) matemaatiliselt äärmiselt keerukas ümberarvutus, mille puhul tuleb arvesse võtta ka välisvaluutade forintidesse konverteerimist reguleerivaid eeskirju, ning mis peab sisaldama üksikasjalikke, matemaatiliselt kontrollitavaid arvutusi lepingujärgsete tasumisele kuuluvate osamaksete, hageja poolt tasutud osamaksete ja tühist tingimust arvesse võtmata jättes kindlaksmääratud tasumisele kuuluvate osamaksete kohta ning eelnimetatud summade vahesid ja kogusummat, mille esimeses küsimuses osutatud tarbijana krediidilepingu sõlminud menetluspool on endiselt krediidiasutusele võlgu või on liigselt maksnud, kusjuures muu menetluspool, kes ei ole sõlminud tarbijana krediidilepingut või kes on asjaomasel ajavahemikul sõlminud tarbijana eelnimetatust erinevat laadi krediidilepingu, ei pea sellist teatavatele kohustuslikele sisulistele tingimustele vastavat menetlusdokumenti esitama? 3. Kas esimeses küsimuses loetletud Euroopa Liidu õigusnorme tuleb tõlgendada nii, et nende rikkumisel esimeses ja teises küsimuses loetletud eelnimetatud täiendavate tingimuste kehtestamisega rikutakse ühtlasi ka [harta] artikleid 20, 21 ja 47, võttes samuti arvesse (osaliselt ka esimese ja teise küsimuse puhul), et liikmesriikide kohtud peavad vastavalt Euroopa Kohtu 5. detsembri 2000. aasta kohtuotsusele Guimont, C‑448/98, EU:C:2000:663, punkt 23, 10. mai 2012. aasta kohtuotsusele Duomo Gpa jt, C‑357/10–C‑359/10, EU:C:2012:283, punkt 28, ja 3. juuli 2014. aasta kohtmäärusele Tudoran, C‑92/14, EU:C:2014:2051, punkt 39, kohaldama Euroopa Liidu tarbijakaitseõigust isegi ilma piiriülese elemendita, st puhtalt siseriiklikus olukorras? Või kas taolist olukorda tuleb pidada piiriüleseks juba pelgalt seetõttu, et esimeses küsimuses osutatud krediidilepingud on „välisvaluutapõhised krediidilepingud“?“