ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikli 146 lõike 1 punkte a ja b, artiklit 131 ning neutraalse maksustamise ja proportsionaalsuse põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugune liikmesriigi praktika nagu põhikohtuasjas, mille kohaselt asutakse kõikidel juhtudel seisukohale, et tegemist ei ole kaubatarnega viimati nimetatud sätte tähenduses ja seetõttu keeldutakse käibemaksuvabastuse andmisest, kui asjaomased kaubad on eksporditud liidust väljapoole ja kui pärast nende eksportimist on maksuhaldur tuvastanud, et kaupade soetaja ei olnud maksukohustuslase koostatud arvel märgitud üksus, vaid muu üksus, kes ei ole teada. Neil asjaoludel tuleb selle direktiivi artikli 146 lõike 1 punktides a ja b ette nähtud käibemaksuvabastuse andmisest keelduda, kui asjaolu, et ei ole teada, kes on tegelik soetaja, võib takistada tõendamast seda, et kõnealune tehing kujutab endast kaubatarnet selle sätte tähenduses, või kui on tõendatud, et maksukohustuslane teadis või oleks pidanud teadma, et see tehing on seotud maksudest kõrvalehoidumisega, mis kahjustab ühist käibemaksusüsteemi.
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 17. oktoobri 2019. aasta otsus (Consiglio di Stato eelotsusetaotlus – Itaalia) – Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl versus Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute

(kohtuasi C-569/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Määrus (EL) nr 1151/2012 - Artikli 4 punkt c ja artikli 7 lõike 1 punkt e - Põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavad - Aus konkurents - Mozzarella di bufala Campana (KPN) - „Mozzarella di bufala Campana (KPN)“ tootmise ruumide eraldatuse kohustus)

(2019/C 423/18)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Consiglio di Stato

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Caseificio Cirigliana Srl, Mail Srl, Sorì Italia Srl

Kostjad: Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute

Menetluses osales: Consorzio di Tutela del Formaggio Mozzarella di Bufala Campana

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. novembri 2012. aasta määruse (EL) nr 1151/2012 põllumajandustoodete ja toidu kvaliteedikavade kohta artikli 4 punkti c ja artikli 7 lõike 1 punkti e ning „Mozzarella di bufala Campana (KPN)“ tootespetsifikaati tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, milles on ette nähtud, et „Mozzarella di bufala Campana (KPN)“ juustu tootmine peab toimuma ainult selle tootmiseks ette nähtud ruumides – see kehtib ka ühe käitise puhul –, kus on keelatud hoida ja ladustada piima, mis on pärit „Mozzarella di bufala“ kaitstud päritolunimetuse (KPN) kontrollisüsteemi kandmata loomakasvatusettevõtetest, kui need õigusnormid kujutavad endast vajalikku ja proportsionaalset meedet niisuguse toote kvaliteedi säilitamiseks või kaitstud päritolunimetuse spetsifikaadi kontrolli tagamiseks; seda peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.

(1) ELT C 436, 3.11.2018.
Euroopa Kohtu (neljas koda) 21. novembri 2019. aasta otsus (Hoge Raad der Nederlandeni eelotsusetaotlus - Madalmaad) – Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden

(kohtuasi C-678/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Disainilahendused - Määrus (EÜ) nr 6/2002 - Artikli 90 lõige 1 - Ajutised meetmed ja kaitsemeetmed - Liikmesriigi esimese astme kohtute pädevus - Selles sättes osutatud kohtute ainupädevus)

(2020/C 27/08)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hoge Raad der Nederlanden

Põhikohtuasja pool

Kassatsioonkaebuse esitaja: Procureur-Generaal bij de Hoge Raad der Nederlanden

Resolutsioon

Nõukogu 12. detsembri 2001. aasta määruse (EÜ) nr 6/2002 ühenduse disainilahenduse kohta artikli 90 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et see näeb ette, et liikmesriikide kohtud, kes on pädevad määrama ajutisi meetmeid ja kaitsemeetmeid seoses riigisisese disainilahendusega, on samuti pädevad määrama selliseid meetmeid seoses ühenduse disainilahendusega.

(1) ELT C 25, 21.1.2019.
Euroopa Kohtu (teine koda) 20. novembri 2019. aasta otsus (Hof van Cassatie eelotsusetaotlus - Belgia) – Infohos versus Belgische Staat

(kohtuasi C-400/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Käibemaks - Kuues direktiiv 77/388/EMÜ - Artikli 13 A osa lõike 1 punkt f - Maksuvabastused - Teenused, mida osutavad isikute sõltumatud ühendused - Teenused, mida osutatakse liikmetele ja isikutele, kes ei ole liikmed)

(2020/C 27/06)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Hof van Cassatie

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: Infohos

Vastustaja kassatsioonimenetluses: Belgische Staat

Resolutsioon

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikli 13 A osa lõike 1 punkti f tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugune riigisisene õigusnorm, mis on kõne all põhikohtuasjas ja milles seatakse käibemaksuvabastuse saamine sõltuvusse tingimusest, et isikute sõltumatu ühendus osutab teenuseid üksnes oma liikmetele, mille tõttu peab selline ühendus, mis osutab teenuseid ka isikutele, kes ei ole tema liikmed, tasuma täies ulatuses käibemaksu ka teenustelt, mida ta osutab oma liikmetele.

(1) ELT C 301, 27.8.2018.
2.

Direktiivi 2009/12 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õiguse selline tõlgendus, mille kohaselt ei saa lennujaama kasutaja otse vaidlustada otsust, millega sõltumatu järelevalveasutus kiitis heaks lennujaamatasude süsteemi, aga ta saab esitada tsiviilkohtusse hagi lennujaama juhtorgani vastu ja väita sellega seoses üksnes seda, et sellelt kasutajalt nõutav lennujaamatasude süsteemiga kehtestatud tasumäär ei ole õiglane.
Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 47 ja nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiivi 2000/78/EÜ, millega kehtestatakse üldine raamistik võrdseks kohtlemiseks töö saamisel ja kutsealale pääsemisel, artikli 9 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus olukord, kus liidu õiguse kohaldamist puudutavad vaidlused võivad kuuluda sellise organi ainupädevusse, kes ei ole sõltumatu ja erapooletu kohus nendest sätetest esimese tähenduses. Nii on see juhul, kui objektiivsed tingimused, milles asjaomane organ loodi, tema tunnused ja liikmete ametisse nimetamise viis on sellised, et võivad tekitada õigussubjektidel põhjendatud kahtlusi selles suhtes, kas see organ on väljaspool väliste tegurite, eelkõige seadusandliku ja täitevvõimu otsese või kaudse mõju haardeulatust, ja kas ta on vastanduvaid huvisid arvestades neutraalne, ning need tingimused võivad järelikult viia selleni, et nimetatud organ ei tundu enam sõltumatu või erapooletu, mis võib nõrgendada usaldust, mida demokraatliku ühiskonna kohtud peavad õigussubjektidele sisendama. Eelotsusetaotluse esitanud kohtul tuleb kogu tema käsutuses olevat asjakohast teavet arvestades kindlaks teha, kas sellega on tegemist niisuguse organi puhul nagu Sąd Najwyższy (kõrgeim kohus) distsiplinaarkolleegium.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 20. novembri 2019. aasta otsus (Raad voor Vreemdelingenbetwistingeni eelotsusetaotlus – Belgia) – X versus Belgische Staat

(kohtuasi C-706/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala - Sisserändepoliitika - Perekonna taasühinemise õigus - Direktiiv 2003/86/EÜ - Artikli 5 lõige 4 - Perekonna taasühinemise taotlust puudutav otsus - Otsuse tegemise tähtaja järgimata jätmise tagajärjed - Elamisloa automaatne väljastamine)

(2020/C 27/09)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: X

Vastustaja: Belgische Staat

Resolutsioon

Nõukogu 22. septembri 2003. aasta direktiivi 2003/86/EÜ perekonna taasühinemise õiguse kohta tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisene õigusnorm, mille kohaselt siis, kui alates perekonna taasühinemise taotluse esitamise kuupäevast kuuekuulise tähtaja jooksul ei ole otsust tehtud, peavad liikmesriigi pädevad asutused taotlejale väljastama automaatselt elamisloa, ilma et nad peaksid tingimata eelnevalt tuvastama, kas see isik vastvõtvas liikmesriigis elamise tingimustele liidu õiguse kohaselt tegelikult vastab.

(1) ELT C 35, 28.1.2019.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1308/2013, millega kehtestatakse põllumajandustoodete ühine turukorraldus ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 922/72, (EMÜ) nr 234/79, (EÜ) nr 1037/2001 ja (EÜ) nr 1234/2007 (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. detsembri 2017. aasta määrusega (EL) 2017/2393), artikli 148 lõiget 4 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus sellised liikmesriigi õigusnormid, nagu on Leedu Vabariigi 25. juuni 2015. aasta seaduse nr XII-1907, millega keelatakse ebaaus kaubandustava toorpiima ostmisel ja müügil ning piimatoodete turustamisel (Lietuvos Respublikos Ūkio subjektų, perkančių-parduodančių žalią pieną ir prekiaujančių pieno gaminiais, nesąžiningų veiksmų draudimo įstatymas Nr. XII-1907 (muudetud 22. detsembri 2015. aasta seadusega)), artikli 3 lõike 3 punkt 1, mis keelab ebaausate kaubandustavade vastu võitlemiseks toorpiima ostjatel maksta erinevat ostuhinda tootjatele, keda tuleb nii identse päevase toorpiima müügikoguse, koostise ja kvaliteedi kui ka tarneviisi alusel pidada samasse rühma kuuluvaks, kui nimetatud õigusnormid sobivad seatud eesmärgi saavutamiseks ega lähe kaugemale, kui on vaja selle eesmärgi saavutamiseks; selle kontrollimine aga on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuli 2009. aasta direktiivi 2009/72/EÜ, mis käsitleb elektrienergia siseturu ühiseeskirju ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2003/54/EÜ, artikli 3 lõikes 1 ette nähtud diskrimineerimiskeelu põhimõtet tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus niisugused liikmesriigi õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjades, millega kehtestatakse tuumkütuse tootmise ja tuumajäätmete ladustamise maksud, mida tuleb tasuda elektri tootmiseks vaid tuumaenergiat kasutavatel ettevõtjatel ja mille peamine eesmärk ei ole keskkonnakaitse, vaid elektrienergia finantssüsteemi tulude mahu suurendamine.
1.

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 1 lõiget 1, artikli 3 lõiget 1, artikli 6 lõiget 1 ja artikli 7 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised riigisisese õiguse normid, nagu on kõne all põhikohtuasjas ning mis võimaldavad ettevõtja ja tarbija vahel sõlmitud tarbijakrediidilepingust tuleneva võla tasumise tagamiseks selles lepingus ette näha, et laenusaaja on kohustatud välja andma blankoveksli, ning mille kohaselt on sellise veksli väljaandmine õiguspärane siis, kui eelnevalt on sõlmitud vekslikokkuleppe, mis määrab kindlaks veksli täiendamise korra, tingimusel et see kokkulepe on nimetatud direktiivi artiklitega 3 ja 5 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta direktiivi 2008/48/EÜ, mis käsitleb tarbijakrediidilepinguid ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 87/102/EMÜ, artikliga 10 kooskõlas, mida peab kontrollima eelotsusetaotluse esitanud kohus.
1.

Mõistet „staatuse muutumine“ komisjoni 21. oktoobri 2014. aasta delegeeritud määruse (EL) 2015/63, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2014/59/EL seoses kriisilahendusrahastutesse tehtavate ex-ante-osamaksetega, artikli 12 lõike 2 tähenduses tuleb tõlgendada nii, et see hõlmab sellist tehingut nagu see, mida vaadeldakse põhikohtuasjas, ja mille tagajärjel krediidiasutus või investeerimisühing lakkab aasta jooksul olemast liikmesriigi kriisilahendusasutuse järelevalve all piiriülese ühinemise tõttu, mille käigus ta ühendatakse ühendatava ühinguna emaettevõtjaga, ja et seetõttu ei ole see tehing tähtis krediidiasutuse või investeerimisühingu kohustuse seisukohast maksta kõik tasumisele kuuluvad korralised osamaksed selle osamakseaasta eest.
1.

Direktiivi 2003/96 artikli 21 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid või tavad, mis näevad ette energiatoodete ja elektrienergia maksustamise, mida tarbitakse selle ettevõtte soojuselektrijaamas, kus need on toodetud, kui selle tarbimise eesmärk on toota energiatooteid nende toodete valmistamise tehnoloogilise protsessi jaoks vajamineva soojusenergia tootmiseks. See tõlgendus ei mõjuta põhimõtteliselt selle direktiivi artikli 14 lõike 1 punkti a kohaldamist nende energiatoodete selle osa suhtes, mida tarbitakse elektrienergia tootmiseks.
2.

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et esiteks on sellega vastuolus, kui liikmesriigi kohus, kes on tuvastanud, et ettevõtja ja tarbija vahel sõlmitud lepingus sisalduv leppetrahvi tingimus on ebaõiglane, vähendab tarbijalt nõutavat leppetrahvi, ning teiseks on sellega vastuolus, kui liikmesriigi kohus asendab sellise tingimuse lepinguõiguse põhimõtteid kohaldades riigisisese dispositiivse normiga, välja arvatud juhul, kui kõnealune leping ei saa ebaõiglase tingimuse tühistamise korral kehtima jääda ja kui lepingu tervikuna tühistamine toob tarbijale kaasa eriti kahjulikud tagajärjed.
Euroopa Kohtu (viies koda) 14. novembri 2019. aasta otsus (Cour de cassationi eelotsusetaotlus – Prantsusmaa) – Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (Spedidam), PG, GF versus Institut national de l’audiovisuel

(kohtuasi C-484/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Autoriõigus ja sellega kaasnevad õigused - Direktiiv 2001/29/EÜ - Esitajate ainuõigused - Artikli 2 punkt b - Reprodutseerimisõigus - Artikli 3 lõike 2 punkt a - Üldsusele avalikustamine - Nõusolek - Eeldus - Liikmesriigi kord, millega vabastatakse riikliku audiovisuaalse pärandi säilitamise ja väärtustamise eest vastutav avalik-õiguslik asutus kohustusest saada esitaja kirjalik nõusolek selle esitaja salvestisi sisaldavate arhiivide kasutamiseks)

(2020/C 10/18)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour de cassation

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Société de perception et de distribution des droits des artistes-interprètes de la musique et de la danse (Spedidam), PG, GF

Kostja: Institut national de l’audiovisuel

Menetluses osalesid: Syndicat indépendant des artistes-interprètes (SIA-UNSA), Syndicat français des artistes-interprètes (CGT)

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2001. aasta direktiivi 2001/29/EÜ autoriõiguse ja sellega kaasnevate õiguste teatavate aspektide ühtlustamise kohta infoühiskonnas artikli 2 punkti b ja artikli 3 lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, millega kehtestatakse selleks volitatud institutsiooni poolt audiovisuaalarhiivide kasutamiseks ümberlükatav eeldus, et esitaja on andnud nõusoleku oma esituse salvestamiseks ja kasutamiseks, kui see esitaja osaleb mõne audiovisuaalse teose salvestamisel selle teose ringhäälingus edastamiseks.

(1) ELT C 352, 1.10.2018.
1.

Tühistada Euroopa Liidu Üldkohtu 8. märtsi 2018. aasta kohtuotsus Rose Vision vs. komisjon (T-45/13 RENV ja T-587/15, ei avaldata, EU:T:2018:124) osas, milles Üldkohus sedastas nimetatud kohtuotsuse punktis 160, et ei ole vaja järeldada, et ELTL artikli 340 esimese lõigu alusel on hagejale tekitatud lepingulist kahju, kuna on rikutud üldtingimuste punkti II.22 lõiget 1, mis on lahutamatu osa lepingutest, mis on Rosa Vision SL ja Euroopa Komisjoni vahel sõlmitud seitsmenda raamprogrammi raames, mis võeti vastu Euroopa Parlamendi ja nõukogu 18. detsembri 2006. aasta otsusega nr 1982/2006, mis käsitleb Euroopa Ühenduse teadusuuringute, tehnoloogiaarenduse ja tutvustamistegevuse seitsmendat raamprogrammi (2007–2013).
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. mai 2014. aasta määruse (EL) nr 655/2014, millega luuakse pangakontode Euroopa arestimismääruse menetlus, et hõlbustada võlgade piiriülest sissenõudmist tsiviil- ja kaubandusasjades, artikli 4 punkti 10 tuleb tõlgendada nii, et selline maksekäsk, nagu on kõne all põhikohtuasjas ja mis ei ole täidetav, ei kuulu mõiste „ametlik dokument“ alla selle sätte tähenduses.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 12. detsembri 2019. aasta otsus (Juzgado de lo Social no 3 de Gerona eelotsusetaotlus - Hispaania) – WA versus Instituto Nacional de la Seguridad Social

(kohtuasi C-450/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Sotsiaalpoliitika - Direktiiv 79/7/EMÜ - Meeste ja naiste võrdne kohtlemine sotsiaalkindlustuse valdkonnas - Artikli 4 lõiked 1 ja 2 - Artikli 7 lõige 1 - Hüvitise arvutamine - Direktiiv 2006/54/EÜ - Meeste ja naiste võrdne kohtlemine tööhõive ja elukutse küsimustes - Riigisisesed õigusnormid, milles on ette nähtud nende naiste õigus pensionilisale, kellel on vähemalt kaks bioloogilist või lapsendatud last ja kes saavad osamakselist püsiva töövõimetuse pensioni - Samas olukorras olevatele meestele sellise õiguse andmata jätmine - Võrreldav olukord - Otsene sooline diskrimineerimine - Erandid - Puudumine)

(2020/C 54/08)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Juzgado de lo Social no 3 de Gerona

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: WA

Vastustaja: Instituto Nacional de la Seguridad Social

Resolutsioon

Nõukogu 19. detsembri 1978. aasta direktiivi 79/7/EMÜ meeste ja naiste võrdse kohtlemise põhimõtte järkjärgulise rakendamise kohta sotsiaalkindlustuse valdkonnas tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus niisugused riigisisesed õigusnormid nagu põhikohtuasjas, mis näevad ette naistele õiguse pensionilisale, kui neil on vähemalt kaks bioloogilist või adopteeritud last ja nad saavad riiklikust sotsiaalkindlustussüsteemist osamakselist püsiva töövõimetuse pensioni, samas kui meestel, kes on samasuguses olukorras, sellisele pensionilisale õigust ei ole.

(1) ELT C 399, 5.11.2018.
1.

Nõukogu 22. detsembri 2000. aasta määruse (EÜ) nr 44/2001 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades artikli 43 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus menetlusloa andmise menetlus, mille käigus esiteks apellatsioonikohus otsustab loa andmise üle, lähtudes esimeses kohtuastmes tehtud otsusest, talle esitatud apellatsioonkaebusest, nende olemasolul vastustaja seisukohtadest ja vajaduse korral muudest toimikumaterjalidest, ning teiseks menetlusluba antakse muu hulgas juhul, kui on põhjust kahelda otsuse põhjendatuses, kui menetlusluba andmata ei ole otsuse põhjendatust võimalik hinnata või kui menetlusloa andmiseks on muu kaalukas põhjus.
Euroopa Kohtu (esimene koda) 12. detsembri 2019. aasta otsus (Raad van State eelotsusetaotlus – Madalmaad) – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid versus E.P.

(kohtuasi C-380/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Piirikontroll, varjupaik ja sisseränne - Määrus (EL) 2016/399 - Isikute üle piiri liikumist reguleerivad liidu eeskirjad (Schengeni piirieeskirjad) - Artikkel 6 - Sisenemise nõuded kolmandate riikide kodanikele - Mõiste „avaliku korra ohustamine“ - Tagasisaatmisotsus riigis ebaseaduslikult viibiva kolmanda riigi kodaniku suhtes)

(2020/C 54/04)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Raad van State

Põhikohtuasja pooled

Apellatsioonkaebuse esitaja: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

Vastustaja apellatsioonimenetluses: E.P.

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. märtsi 2016. aasta määruse (EL) 2016/399, mis käsitleb isikute üle piiri liikumist reguleerivaid liidu eeskirju (Schengeni piirieeskirjad), artikli 6 lõike 1 punkti e tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus riigisisene praktika, mille kohaselt võivad pädevad asutused teha tagasisaatmisotsuse viisanõudest vabastatud ja liikmesriikide territooriumil lühiajaliselt viibiva kolmanda riigi kodaniku kohta, põhjendusel et teda peetakse avalikku korda ohustavaks seetõttu, et teda kahtlustatakse süüteo toimepanemises, tingimusel et seda praktikat kohaldatakse ainult juhul, kui süütegu on selle liiki ja selle eest ette nähtud karistust arvestades piisavalt raske, et õigustada selle kodaniku liikmesriikide territooriumil viibimise viivitamata lõpetamist, ning teiseks on pädevatel asutustel üksteist toetavaid, objektiivseid ja täpseid tõendeid oma kahtlustuste tõendamiseks, mille kontrollimine on eelotsusetaotluse esitanud kohtu ülesanne.

(1) ELT C 294, 20.8.2018.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 5. detsembri 2019. aasta otsus (Tribunal Superior de Justicia de Galicia eelotsusetaotlus – Hispaania) – Antonio Bocero Torrico (C-398/18), Jörg Paul Konrad Fritz Bode (C-428/18) versus Instituto Nacional de la Seguridad Social, Tesorería General de la Seguridad Social

(liidetud kohtuasjad C-398/18 ja C-428/18) (1)

(Eelotsusetaotlus - Võõrtöötajate sotsiaalkindlustus - Määrus (EÜ) nr 883/2004 - Ennetähtaegne vanaduspension - Saamise tingimustele vastavus - Saada oleva pensioni summa, mis peab ületama seadusjärgset miinimumpensioni - Ainult asjaomases liikmesriigis väljateenitud pensioni arvessevõtmine - Teises liikmesriigis väljateenitud vanaduspensioni arvesse võtmata jätmine - Vaba liikumise õigust kasutanud töötajate erinev kohtlemine)

(2020/C 36/06)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Põhikohtuasja pooled

Hagejad: Antonio Bocero Torrico (C-398/18), Jörg Paul Konrad Fritz Bode (C-428/18)

Kostjad: Instituto Nacional de la Seguridad Social, Tesorería General de la Seguridad Social

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta artikli 5 punkti a tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnorm, mis nõuab ennetähtaegse vanaduspensioni saamise tingimusena, et saada oleva pensioni summa oleks suurem miinimumpensionist, mida töötajal oleks õigus saada seadusjärgsesse penisoniikka jõudes selle õigusnormi alusel, kusjuures „saada oleva pensioni“ all mõeldakse ainult selle liikmesriigi makstavat pensioni, mitte aga pensioni, mida töötaja võib saada samaväärsete hüvitistena ühelt või mitmelt muult liikmesriigilt.

(1) ELT C 294, 20.8.2018.

ELT C 364, 8.10.2018.
—

sellega on vastuolus sellised riigisisesed õigusnormid, nagu on kõne all põhikohtuasjas, mis piiravad pakkuja võimalust sõlmida kolmandate isikutega allhankelepinguid enam kui 30 % ulatuses hanke kogumahust;
1.

Nõukogu 29. mai 2000. aasta määruse (EÜ) nr 1346/2000 maksejõuetusmenetluse kohta artikli 3 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et hagi, mille on esitanud pankrotihaldur, kelle on nimetanud selle liikmesriigi kohus, mille territooriumil on maksejõuetusmenetlus algatatud, ja mille eesmärk on tunnistada võlausaldajate ühisuse suhtes kehtetuks teises liikmesriigis asuva kinnisasja müük ja sellele seatud hüpoteek, kuulub esimese liikmesriigi kohtute erandlikku kohtualluvusse.