ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Kuigi ST artikli 4 punkt c keelab riigiabi andmise terase- ja söeettevõtjatele, eristamata seejuures individuaalset abi riigiabisüsteemide rakendamisel antud abist, siis ST artikkel 67 viitab sõnaselgelt riigiabile üksnes seoses kaitsemeetmetega söe- või teraseettevõtjate kasuks, milleks komisjon võib selle artikli lõike 2 esimese taande alusel loa anda, kui üldise majanduspoliitika meetmed panevad nad ebasoodsasse konkurentsiolukorda.

Pealegi käsitlevad ST artiklid 4 ja 67 erinevaid valdkondi, kusjuures esimene kaotab ja keelab liikmesriikide teatavad meetmed valdkonnas, mis kuulub ESTÜ asutamislepingu alusel ühenduse pädevusse, ja teine püüab ära hoida sellist konkurentsi kahjustamist, mis paratamatult kaasneb liikmesriikidele jäänud pädevuse kasutamisega. Nii hõlmab ST artikkel 67 üldisi meetmeid, mida liikmesriigid võivad oma majandus- ja sotsiaalpoliitika raames võtta, ja selliseid liikmesriikide võetud meetmeid, mida saab kohaldada teistes sektorites peale söe- ja terasetööstuse, kuid millel võib selles tööstuses olla märgatav mõju konkurentsitingimustele.

Lisaks ei saa ST artiklis 67 toodud meetmed olla need, mis on ST artikli 4 kohaselt söe ja terase ühisturuga kokkusobimatud ja mis tahes vormis kaotatud või keelatud. Nimelt ei ole võimalik nõustuda väitega, et ESTÜ asutamislepingu koostajad sätestasid ST artikli 4 punktis c, et liikmesriikide antavad subsiidiumid või abi mis tahes vormis on kaotatud ja keelatud, et seejärel ST artiklis 67 sedastada, et need võivad olla lubatud isegi ilma komisjoni heakskiiduta, kui võetakse komisjoni soovitatud meetmeid nende mõju vähendamiseks või korvamiseks.

ST artikli 67 lõike 2 esimene taane, mille alusel on erandina ST artiklist 4 lubatud anda ST artiklis 80 nimetatud ettevõtjatele riigiabi kaitsemeetmena, ei tee vahet spetsiaalselt söe- ja terasesektorile mõeldud abi ja sellise abi vahel, mis laieneb sellele sektorile kui üldine meede.

Lõpuks kaasneb ESTÜ asutamislepingu kohaldamisalasse kuuluvale ettevõtjale antava riigiabiga samasugune konkurentsivastane mõju sõltumata sellest, kas tegemist on individuaalse abiga või riigiabisüsteemi alusel antava abiga, mis ei ole söe- ja terasetööstusele eriomane.

Järelikult on ST artikli 4 punkt c kohaldatav riigiabi suhtes, mida antakse terase- ja söeettevõtjatele riigiabisüsteemi alusel, mis ei ole söe- ja terasetööstusele eriomane.

Selline tõlgendus ei kahjusta ST artikli 67 kasulikku mõju, kuna üldpoliitika meetmetel võib olla ST artikli 67 lõike 1 mõttes märgatav mõju konkurentsitingimustele söe- ja terasetööstuses, ilma et need oleksid samas riigiabi.

(vt punktid 31–37)
Liikmesriik, kes kohaldab siseriiklikke ehitustööde hankelepinguid reguleerivaid norme ehitustööde, asjade ostmise ja teenuste osutamise segalepingutele ning asjade või teenuste hankelepingutele, mis sisaldavad kõrvaltegevustena ehitustöid, kui nende maksumus ületab 50% vastava hankelepingu kogumaksumusest, rikub kohustusi, mis tulenevad direktiivist 92/50, millega kooskõlastatakse riiklike teenuslepingute sõlmimise kord, direktiivist 93/36, millega kooskõlastatakse riiklike tarnelepingute sõlmimise kord, ja direktiivist 93/37, millega kooskõlastatakse riiklike ehitustöölepingute sõlmimise kord, mida on muudetud direktiiviga 97/52.

Kui leping sisaldab nii ehitustööde riigihankelepingu kui ka teist tüüpi riigihankelepingu elemente, määratakse selle peamist eesmärki arvestades, millist ühenduse riigihankedirektiivi tuleb põhimõtteliselt kohaldada. Direktiivi 93/37 kohaldamisala on seega seotud lepingu peamise eesmärgiga, mis tuleb kindlaks teha, hinnates objektiivselt kogu selle lepinguga hõlmatud riigihanget. Selle kindlakstegemisel tuleb arvestada, millised põhilised kohustused on domineerivad ja mis sellistena iseloomustavad seda riigihanget vastandina nendele, mis on olemuselt üksnes kaasnevad või täiendavad ning on tingitud otseselt lepingu esemest, kusjuures erinevate soorituste maksumus on sellega seoses ainult üks kriteerium, mida tuleb selle kindlakstegemise käigus teiste seas arvestada. Seega ei või ehitustööde maksumus endast kujutada ainsat kriteeriumi, mis toob kaasa ehitustööde hankelepinguid reguleerivate normide kohaldamise segalepingule, kui need ehitustööd on vaid kõrvalise tähtsusega, vastasel juhul eiratakse direktiivi 93/37 nõudeid.

Niisuguste siseriiklike normide tulemusena eiratakse direktiivi 92/50 ja direktiivi 93/36 nõudeid ka seetõttu, et nende rakendamine võib tingida nendes direktiivides ette nähtud menetluste kohaldamata jätmise teatud segalepingutele ehk nendele, mille puhul kaasnevate ehitustööde maksumus on suurem kui 50% kogumaksumusest, kui viimane on väiksem direktiivis 93/37 kehtestatud piirmäärast, kuid on võrdne või ületab direktiivides 92/50 ja 93/36 sätestatud piirmäärasid.

(vt punktid 47–49, 50 ja 51, resolutiivosa punkt 1)
Liikmesriikidel on direktiivi 79/409 loodusliku linnustiku kaitse kohta, muudetud direktiiviga 97/49, artikli 4 lõigete 1 ja 2 kohaselt erikaitsealadena klassifitseerimiseks kõige sobivamate alade valikul teatav hindamisruum, mis on piiritletud asjaoluga, et neid alasid tuleb klassifitseerida üksnes kõnealuses direktiivis määratud ornitoloogiliste kriteeriumide alusel. Seega ei või erikaitseala valikul ja piiritlemisel võtta arvesse selle direktiivi artiklis 2 nimetatud majanduslikke vajadusi.

Direktiivi 79/409 loodusliku linnustiku kaitse kohta, muudetud direktiiviga 97/49, artikkel 4 näeb ette kaitsekorra, mis on iseäranis suunatud nii I lisas mainitud liikide kui ka rändliikide kaitsele ja mida on tugevdatud neid liike silmas pidades ning mis on õigustatud seetõttu, et tegemist on vastavalt enim ohustatud liikidega ja ühenduse looduspärandi moodustavate liikidega. Selle direktiivi põhjendusest 9 tuleneb pealegi, et elupaikade piisava mitmekesisuse ja suuruse säilitamine, hoidmine või taastamine on oluline kõikide linnuliikide kaitsel. Liikmesriikidel on järelikult kohustus võtta vajalikke meetmeid nende liikide kaitseks.

Teaduslike andmete uuendamine on vajalik selleks, et määrata kindlaks enim ohustatud liikide seisukord ja nende liikide seisukord, mis moodustavad ühenduse ühise pärandi, eesmärgiga klassifitseerida erikaitsealadena selleks kõige sobivamad alad. Et hinnata, kas direktiivi on rikutud, on järelikult tähtis kasutada kõige hilisemaid teaduslikke andmeid, mis olid kättesaadavad põhjendatud arvamusega määratud tähtaja lõpuks. Kui ei ole esitatud teaduslikke uuringuid, mis võiksid kummutada Inventory of Important Bird Areas in the European Community (Euroopa Ühenduse tähtsate linnualade nimekiri) (IBA 2000) tulemused, siis on see nimekiri kõige uuem ja täpsem allikas nende rändliikide kaitseks, keda selles lisas ei ole nimetatud, arvuliselt ja suuruselt kõige sobivamate alade kindlakstegemisel.

(vt punktid 46 ja 47, 66 ja 67)
Teised isikud, kes ei ole otsuse adressaadid, ei saa väita, et nad on EÜ artikli 230 neljanda lõigu mõttes isiklikult puudutatud, välja arvatud juhul, kui otsus mõjutab neid mingi neile omase tunnuse või neid iseloomustava faktilise olukorra tõttu, mis neid kõigist teistest isikutest eristab, ning seega individualiseerib neid sarnaselt otsuse adressaatidega.

Mis puutub konkreetsemalt riigiabi valdkonda, siis isikuid, kes ei ole otsuse adressaadiks ja kes vaidlustavad abi hindamise otsuse põhjendatuse, peetakse otsusest isiklikult puudutatuks juhul, kui vastava otsusega antud abi on nende turupositsiooni oluliselt mõjutanud. Siinjuures ainuüksi asjaolu, et õigusakt võib omada teatavat mõju asjaomasel turul esinevatele konkurentsisuhetele ja et puudutatud ettevõtja on teatavas konkurentsialases suhtes nimetatud õigusaktist kasusaava isikuga, ei ole igal juhul piisav selleks, et seda ettevõtjat saaks pidada mainitud õigusaktist isiklikult puudutatuks. Seega ei saa ettevõtja tugineda ainuüksi asjaolule, et ta on abisaaja ettevõtja konkurent, vaid peab lisaks tõendama, et temaga seonduvad faktilised asjaolud eristavad teda teisest analoogiliselt abi saanud ettevõtjast.

Niisugust erilist staatust, mis eristab isikut, kes ei ole otsuse adressaat, mõnest teisest ettevõtjast, ei peaks siiski tingimata järeldama sellistest asjaoludest nagu käibe langus, suur finantskahju või siis turuosa märkimisväärne vähenemine pärast asjaomase abi andmist. Riigiabi andmine võib kahjustada ettevõtja konkurentsiolukorda ka muul viisil, põhjustades näiteks tulu saamata jäämise või negatiivsema arengu, võrreldes olukorraga, kui abi ei oleks antud. Peale selle võib niisuguse riive intensiivsus varieeruda sõltuvalt mitmest tegurist, nagu asjaomase turu struktuur või kõnealuse abi olemus. Seega ei saa konkurendi turupositsiooni olulise kahjustamise tõendamine piirduda vaid teatavate asjaolude esinemisega, mis osutavad selle konkurendi kaubandus- ja finantsalaste tulemuste halvenemisele.

(vt punktid 30–35)
Kohtuasi C-334/04

Euroopa Ühenduste Komisjon

versus

Kreeka Vabariik

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Direktiiv 79/409/EMÜ — I lisa — Loodusliku linnustiku kaitse — Erikaitsealad — IBA 2000 — Väärtus — Andmete kvaliteet — Kriteeriumid — Kaalutlusruum — Ilmselgelt ebapiisav klassifitseerimine — Märgalad”

Kohtujurist J. Kokott’i ettepanek, esitatud 14. septembril 2006 I - 9218

Euroopa Kohtu otsus (teine koda), 25. oktoober 2007 I - 9236

Kohtuotsuse kokkuvõte

Keskkond – Loodusliku linnustiku kaitse – Direktiiv 79/409 – Erikaitsealana klassifitseerimine

(Nõukogu direktiiv 79/409, artikli 4 lõiked 1 ja 2)

Direktiivi 79/409 loodusliku linnustiku kaitse kohta artikkel 4 näeb ette kaitsekorra, mis on iseäranis suunatud nii direktiivi I lisas mainitud liikide kui ka selles lisas märkimata rändliikide kaitsele ja mida on tugevdatud neid liike silmas pidades ning mis on õigustatud seetõttu, et tegemist on vastavalt ohustatud liikidega ja ühenduse looduspärandi moodustavate liikidega. Selle direktiivi põhjendusest 9 tuleneb pealegi, et elupaikade piisava mitmekesisuse ja suuruse säilitamine, hoidmine või taastamine on oluline kõikide linnuliikide kaitsel. Liikmesriikidel on järelikult kohustus võtta vajalikke meetmeid nende alade kaitseks ja klassifitseerida seega erikaitsealadena kõik alad, mis oleksid vastavalt ornitoloogilistele kriteeriumidele vaidlusaluste liikide kaitseks kõige sobivamad.

Seetõttu on vaja uuendada teaduslikke andmeid, et määratleda enim ohustatud liikide olukord ja nende liikide olukord, mis moodustavad ühenduse ühise pärandi. Kuid Inventory of Important Bird Areas in the European Community (Euroopa Ühenduse tähtsate linnualade nimekiri) (IBA 2000) esitab tähtsate linnukaitsealade uuendatud loendi, mis vastupidiste teaduslike tõendite puudumisel kujutab endast abimaterjali, mis võimaldab hinnata, kas liikmesriik on klassifitseerinud erikaitsealadena arvult ja suuruselt piisavad alad kõikide direktiivi 79/409 I lisas loetletud linnuliikide ja ka selles lisas nimetamata rändliikide kaitseks.

Seega, kui ei ole esitatud niisuguseid teaduslikke uurimusi, mille põhjal oleks võimalik IBA 2000 tulemusi ümber lükata, rikub liikmesriik direktiivi 79/409 artikli 4 lõigetest 1 ja 2 tulenevaid kohustusi, kui klassifitseerib erikaitsealadena nii arvult kui kogupindalalt ilmselgelt vähem piirkondi, kui on erikaitsealadena klassifitseerimise nõuetele vastavaid alasid, ei määra ühtegi erikaitseala teatavate liikide kaitseks ja klassifitseerib erikaitsealadena piirkonnad, kus teised liigid ei ole piisavalt arvukad.

Nimelt, kuigi liikmesriigid vastutavad ainsatena erikaitsealade klassifitseerimise eest ja peavad selleks tuginema parimatele saadaolevatele teaduslikele andmetele, ei tähenda see siiski, et kirjeldatud kohustust ei tule täita seni kuni pädev ametiasutus ei ole uusi teaduslikke andmeid hinnanud ja kontrollinud. Klassifitseerimise kohustust tuleb täita alates direktiivi 79/409 ülevõtmise tähtaja lõppemisest.

(vt punktid 24 ja 25, 28, 32, 34, 48, 60, 62 ja resolutiivosa)
Kuuenda direktiivi 77/388 kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (muudetud direktiiviga 2000/65) artikli 28a lõike 3 esimest lõiku ning artikli 28c A osa punkti a esimest lõiku tuleb neis kahes sättes asuva mõiste „lähetab” osas tõlgendada nii, et ühendusesisene kauba omandamine toimub ja ühendusesisene tarne vabastatakse maksust vaid siis, kui õigus kaupa omanikuna käsutada on läinud omandajale üle ja kui tarnija tõendab, et see kaup on lähetatud või veetud teise liikmesriiki ja et selle lähetamise või veo tulemusel on kaup tarnija liikmesriigi territooriumilt füüsiliselt välja viidud.

Kuuenda direktiivi XVIa jaotises sätestatud üleminekukorra rakendamise eeltingimus on tehingu ühendusesisene laad, nimelt kauba füüsiline liikumine ühest liikmesriigist teise. See liikmesriikidevaheliste piiride ületamist puudutav tingimus on ühendusesisese tehingu peamine element, mis eristab seda riigisisesest tehingust.

Peale selle on sarnaselt teiste mõistetega, mis määratlevad kuuenda direktiivi alusel maksustatavad tehingud, ühendusesisese tarne ja ühendusesisese omandamise mõisted oma olemuselt objektiivsed ning neid kohaldatakse sõltumata asjaomaste tehingute eesmärkidest või tulemitest. Järelikult on vaja, et ühendusesisese tarnimise või omandamise kindlaksmääramine toimuks objektiivsete elementide alusel, nagu asjaomase kauba füüsiline liikumine liikmesriikide vahel.

(vt punktid 37, 38, 40 ja 42, resolutsiooni punkt 1)
Erinevate tegurite kasutamine vastavalt soole pensioniõigusliku staaži arvutamisel juhul, kui ühenduse skeemi kantakse üle pensioniõigused, mis ametnik on omandanud ühenduste teenistusse asumisele eelneva tegevuse eest, kujutab endast soolist diskrimineerimist, mis ei ole põhjendatud vajadusega tagada ühenduse pensioniskeemi usaldusväärne finantsjuhtimine. Esiteks on personalieeskirjade artikli 1a lõikes 1 sätestatud, et personalieeskirjade kohaldamisel tagatakse ametnike võrdne kohtlemine sugu arvestamata, ja teiseks ei kahjusta mees- ja naissoost ametnike palkadelt tehtavate mahaarvamiste samasugune tase pensionisüsteemi usaldusväärset finantsjuhtimist, siis asjaolu, et samasugust tasakaalu võib saavutada ka „soost sõltumatute” kindlustusmatemaatiliste väärtuste abil staažilisa arvutamiseks, tõendab ka see, et institutsioonid otsustasid hiljem selliseid väärtusi kasutada.

Ametnik, kes asub ühenduse institutsiooni teenistusse pärast seda, kui ta on teinud teatud aja jooksul sissemakseid siseriiklikku pensioniskeemi, ei ole sarnases olukorras oma karjääri alguses tööle võetud ametnikuga, kes on teinud oma palgast võetavate mahaarvamiste kaudu sissemakseid ühenduse pensioniskeemi sellest ajast alates, ning ei saa seega väita, et teda on viimati nimetatuga võrreldes ebavõrdselt koheldud. Kuigi oma karjääri alguses tööle võetud ametniku pension ei sõltu kuidagi teenistuses oldud aastate jooksul tehtud mahaarvamiste kogusummast, kuna selle suurus oleneb ühelt poolt ametniku saavutatud tasemest karjääriredelil ühenduse teenistuses, mida väljendab tema viimane palk, ja teiselt poolt ajast, mil ta on olnud ühenduste teenistuses, siis sellise ametniku pensioni suuruse, kes on teinud sissemakseid siseriiklikku pensioniskeemi enne ühenduste teenistusse asumist, määrab tema viimane palk ja tema töötamise kestus ühenduste teenistuses, millele lisandub tema toodud kapitali alusel määratud pensioniõiguslik staaž varem omandatud pensioniõiguste ülekandmise ajal. Rahasumma, mis on ametniku sissemakseks ühenduse eelarvesse, ja ühenduste institutsioonides töötamisele pühendatud ajavahemik ei ole sarnased väärtused.

(vt punktid 65–68, 70)
Kohtuasi C-260/04

Euroopa Ühenduste Komisjon

versus

Itaalia Vabariik

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Asutamisvabadus ja teenuste osutamise vabadus — Avalike teenuste kontsessioon — 329 hobuste võiduajamiste totalisaatorite haldamise ja panuste kogumise kontsessiooni uuendamise pakkumismenetlust korraldamata — Avalikustamise ja läbipaistvuse kohustus”

Kohtujurist E. Sharpstoni ettepanek, esitatud 29. märtsil 2007 I - 7085

Kohtujurist E. Sharpstoni ettepanek, esitatud 29. märtsil 2007 I - 7095

Kohtuotsuse kokkuvõte

Ühenduse õigus – Põhimõtted – Võrdne kohtlemine – Diskrimineerimine kodakondsuse alusel

(EÜ artiklid 43 ja 49)

Avalike teenuste kontsessioonilepinguid sõlmivad avaliku võimu organid on kohustatud järgima EÜ asutamislepingu põhinorme üldiselt, eelkõige EÜ artikleid 43 ja 49, ning eriti kodakondsuse alusel mittediskrimineerimise põhimõtet, mis on võrdse kohtlemise üldpõhimõtte eriline väljendus. Võrdse kohtlemise põhimõttest ja kodakondsuse alusel mittediskrimineerimise põhimõttest tuleneb eelkõige läbipaistvuse kohustus, mille sisuks on tagada vastav avalikustatuse tase kõigile potentsiaalsetele pakkujatele, mis võimaldab teenuste kontsessioonile avatud konkurentsi ning samuti hankemenetluse erapooletuse kontrolli.

Sellisel juhul rikub EÜ artiklitest 43 ja 49 tulenevaid kohustusi ja eelkõige läbipaistvuse üldpõhimõtet ja kohustust tagada vastav avalikustatuse tase liikmesriik, kes uuendab hobuste võiduajamiste totalisaatorite haldamise kontsessioone pakkumismenetlust korraldamata.

Nimetatud kontsessioonide uuendamist pakkumismenetlust korraldamata ei saa õigustada vajadusega vähendada panuste põrandaaluse kogumise ja jaotamise atraktiivsust kui see ei ole sobiv selle eesmärgi saavutamiseks ja läheb kaugemale, kui on vajalik selle vältimiseks, et hobuste võiduajamiste totalisaatorite valdkonnas tegutsevad ettevõtjad osaleks õigusvastases tegevuses või pettustes.

Lisaks sellele ei saa selliseid majanduslikke kaalutlusi nagu kontsessiooni omanikele järjepidevuse, majandusliku stabiilsuse ja minevikus tehtud investeeringute eest korrektse kasu saamise tagamine käsitada ülekaaluka avaliku huvina, mis õigustaks asutamislepinguga tagatud põhivabaduse piiramist.

(vt punktid 22–24, 31, 34, 35, 38 ja resolutsioon)
EÜ artiklis 226 ette nähtud kohtueelse menetluse eesmärk on anda asjaomasele liikmesriigile võimalus täita ühenduse õigusest tulenevad kohustused või kaitsta end tõhusalt komisjoni esitatud väidete vastu.

EÜ artiklis 226 sätestatud õigusnorme tuleb kohaldada ilma et komisjon peaks järgima kindlaksmääratud tähtaega, välja arvatud juhtudel, mil selles sättes ette nähtud kohtueelse menetluse liiga pikk kestus võib asjassepuutuval liikmesriigil suurendada raskusi komisjoni väidete kummutamisel ja sellega rikkuda kaitseõigust. Asjaomase liikmesriigi ülesanne on seda tõendada.

Komisjon peab EÜ artikli 226 alusel algatatud liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluses tõendama väidetavat rikkumist. Ta peab esitama Euroopa Kohtule kohustuste rikkumise tuvastamiseks vajalikud tõendid, ilma et ta saaks tugineda oletustele.

EÜ artiklist 49 tulenevaid kohustusi ei riku liikmesriik, kes kohustab välismaalastest tööandjaid, kes on palganud töötajad selle liikmesriigi territooriumil, tõlkima asjaomase liikmesriigi keelde teatavad dokumendid, mida tuleb säilitada töökohas lähetatud töötaja kogu tegeliku töötamise aja jooksul.

Selliselt seatud kohustus kujutab küll endast teenuste osutamise vabaduse piirangut, sest põhjustab teises liikmesriigis asutatud ettevõtjatele kulutusi ning lisa haldus- ja finantskulule, nii et viimased ei ole konkurentsi osas võrdses olukorras vastuvõtvas liikmesriigis asutatud tööandjatega ning nad võivad seega loobuda teenuste osutamisest selles liikmesriigis.

Kõnealune kohustus võib siiski olla õigustatud töötajate sotsiaalse kaitse avaliku huvi eesmärgil, kuna võimaldab vastuvõtva liikmesriigi pädevatel ametiasutustel viia töö tegemise kohas läbi vajalikke kontrolle selleks, et tagada vastava valdkonna siseriiklike õigusnormide järgimine. Kuna selle alusel on kohustuslik vaid nelja dokumendi tõlkimine ja sellega ei kaasne tööandja jaoks rasket haldus- või finantskoormust, ei ületa see sotsiaalse kaitse eesmärgi saavutamiseks vajalikku.

(vt punktid 66, 68–72, 76)
18

Sama seaduse § 53B sätestab: „1. Ilma et see piiraks § 53A kohaldamist, kohaldatakse lõigete 4–6 sätteid § 53A lõike 1 punktis 1 nimetatud elukindlustustele, § 53A lõike 1 punktis 3 nimetatud pensionifonde pensionisüsteemidele ja § 53A lõike 1 punktis 5 nimetatud haigus- ja õnnetusjuhtumite kindlustustele, kui on täidetud lõigete 2 ja 3 tingimused. Sama käib ka välismaiste pensionisüsteemide kohta, millega on liitutud rahaasutuste kaudu. 2. Lõikes 1 nimetatud pensionisüsteemi või muu kindlustusega peab olema liitutud siis, kui kindlustusvõtja või pensioniõiguse omandanud isik ei olnud maksukohustuslane maksu kinnipidamise seaduse § 1 alusel või kui isik tõesti oli maksukohustuslane maksu kinnipidamise seaduse § 1 alusel, oli ta topeltmaksustamise vastase lepingu mõttes resident välismaal, Fääri saartel või Gröönimaal. 3. Kõik sissemaksed lõikes 1 nimetatud pensionisüsteemi või muudesse kindlustustesse, mis on tehtud ajavahemikus, kui kindlustusvõtja või pensioniõiguse omandanud isik ei olnud Taanis maksukohustuslane ega resident, on tulnud maha arvata positiivsest maksustavast tulust vastavalt selle riigi maksuõigusele, kus kindlustusvõtja või õigustatud isik oli maksukohustuslane või resident sissemaksete tegemise ajal või need sissemaksed peavad olema tööandja poolt tehtud nii, et vastavalt selle riigi maksuõigusele, kus kindlustusvõtja või õigustatud isik oli maksukohustuslane või resident sissemaksete tegemise ajal, ei võetud neid asjaomase isiku maksustava tulu arvutamisel arvesse. 4. Lõikes 1 nimetatud kindlustusmaksetele ja sissemaksetele pensionisüsteemidesse kohaldatakse § 53A lõiget 2. 5. Maksustatava tulu arvutamisel ei võeta arvesse lõikes 1 nimetatud pensionisüsteemidest saadud tulu, sealhulgas intresse ja kasumiosalust. 6. Lõikes 1 nimetatud pensionisüsteemide ja muude kindlustuste väljamaksed võetakse maksustava tulu arvutamisel arvesse. […] Väljamakseid ei võeta maksustava tulu arvutamisel arvesse, kui need vastavad sissemaksetele, mida kindlustusvõtja või õigustatud isik tegi pärast seda kuupäeva, mil asjaomasest isikust sai maksukohustuslane või resident Taanis ning mida ei saanud maksustava tulu arvutamisel maha arvata vastavalt lõikele 4 ning § 53A lõikele 2.”
156

Hageja argumentide osas, mis puudutavad tema vähest ja passiivset rolli vaidlusaluse otsuse artiklis 1 sedastatud rikkumise toimepanemisel, viitas Esimese Astme Kohus vaidlustatud kohtuotsuse punktis 327 sama kohtuotsuse punktides 280–297 esitatud analüüsile: „288 […] tuleb […] meelde tuletada, et Dalmine argument OCTG-standardtorude müügi väikesest mahust ja keevistorude olulisusest projektikohaste magistraaltorudega konkureerimisel oma kodumaisel turul ei ole asjakohane, kuna tema osalemine rikkumises, mis seisneb turgude jagamise lepingus, on tagajärg tema poolt võetud kohustusele mitte müüa vaidlustatud otsuses nimetatud tooteid teistel turgudel […]. Isegi kui oletada, et asjaolud, millele ta tugineb, on õiguslikult piisavalt tuvastatud, ei nõrgenda need komisjoni järeldust seoses Dalmine rikkumise raskusastmega. […] 290 Kuna Dalmine on ainus Itaalia liige Euroopa-Jaapani klubis, tuleb sedastada, et tema osalemisest selles lepingus piisas, et selle geograafiline kohaldamisala ulatuks ühenduse liikmesriikide territooriumile. Seetõttu tuleb sedastada, et Dalmine osalemine rikkumises avaldas ühenduse turule arvestatavat mõju. Hinnates konkreetseid mõjusid, mis olid [vaidlusaluse] otsuse artiklis 1 sedastatud Dalmine rikkumises osalemisel asjaomases artiklis nimetatud toodete turgudele, on see asjakohasem kui iga ettevõtja kogukäibe lihtne võrdlus. […] 294 Samuti tuleb märkida seoses argumendiga, mille kohaselt Dalminel oli kartellikokkuleppes passiivne roll, mis on kergendav asjaolu trahvide arvutamise suuniste [pealkirja „trahvide arvutamise suunised” asemel on edaspidi kasutatud täpsemat pealkirja „suunised trahvide arvutamise meetodi kohta”] punkti 3 esimese taande alusel, et Dalmine ei eita osalemist Euroopa-Jaapani klubi koosolekutel. […] 295 Käesoleval juhul Dalmine isegi ei väida, et tema osalemine Euroopa-Jaapani klubi koosolekutel oleks olnud juhuslikum kui teiste klubi liikmete puhul, mis vastavalt kohtupraktikale oleks võinud õigustada trahvi vähendamist tema kasuks […]. Ta ei esita ka erilisi asjaolusid ega tõendeid, mis tõendaksid, et tema hoiak neil koosolekutel oli täielikult passiivne või järgiv [mõiste „järgiv” asemel on edaspidi kasutatud täpsemat vastet „käsutäitjale iseloomulik”]. Vastupidi — nagu on märgitud eespool punktis 290 — hõlmati Itaalia turg turgude jagamise lepinguga üksnes tulenevalt tema osavõtust Euroopa-Jaapani klubis. […]”