ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
34

Sellega seoses tuleb meelde tuletada, et vastuseks Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Lazio maakonna halduskohus) esitatud analoogsele küsimusele kohtuasjas, kus hagejad olid vaidlustanud neile sama riigisisese õigusaktiga, nagu on praegu vaidluse all, kehtestatud haldustasu suuruse, põhjendades oma nõuet sellega, et see tasu hõlmas kulusid, mis ei olnud otseselt seotud riigi reguleeriva asutuse eelneva reguleerimise tegevusest tulenevate kuludega, asus Euroopa Kohus 18. juuli 2013. aasta kohtuotsuses Vodafone Omnitel jt (C‑228/12–C‑232/12 ja C‑254/12–C‑258/12, EU:C:2013:495) seisukohale, et loadirektiivi artiklit 12 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt on elektroonilise side teenuseid või -võrke pakkuvad ettevõtjad kohustatud maksma haldustasu, et katta kõik riigi reguleeriva asutuse kulud, mida ei rahasta riik ning mille suurus määratletakse nende ettevõtjate teenitud tulude põhjal, tingimusel et see tasu katab üksnes kõnealuse artikli lõike 1 punktis a nimetatud tegevustega seotud kulud, et kogu sellise otstarbega tasuna riigi poolt saadav summa ei ületa nende tegevustega seotud kogukulu ning et see tasu jaotatakse ettevõtjate vahel objektiivsel, läbipaistval ja proportsionaalsel viisil.
58

Seevastu direktiivi 93/13 kohta tuleb märkida, et vastavalt selle artiklile 1 on selle eesmärk ühtlustada liikmesriikide õigus- ja haldusnormid, mis käsitlevad ebaõiglasi tingimusi müüja või teenuste osutaja ning tarbija vahel sõlmitud lepingutes. Selle direktiivi artikli 3 lõike 1 kohaselt loetakse tingimus ebaõiglaseks, kui see kutsub esile lepinguosaliste õiguste ja kohustuste olulise tasakaalustamatuse, mis kahjustab tarbijat. Lisaks on selle direktiivi artikli 4 lõikes 2 ja artiklis 5 ette nähtud nõue, et lepingutingimused peavad olema koostatud lihtsas ja arusaadavas keeles.
23

Kooskõlas võrdse kohtlemise põhimõttega, mis nõuab, et sarnaseid olukordi ei käsitletaks erinevalt ja erinevaid olukordi ei käsitletaks ühtemoodi, välja arvatud juhul, kui see on objektiivselt põhjendatud, on Euroopa Kohus siiski otsustanud, et saabumisel pikaajalise hilinemise korral, st kolm tundi või rohkem, on selliselt hilinevate lendude reisijatel – sarnaselt reisijatega, kelle esialgne lend on tühistatud ja kellele lennuettevõtja ei suuda pakkuda teekonna muutmist määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punkti c alapunktis iii sätestatud tingimustel – õigus saada hüvitist määruse nr 261/2004 artikli 7 alusel, tingimusel et nende ajakaotus on pöördumatu ja nad kannatavad seega analoogset ebamugavust (vt selle kohta 19. novembri 2009. aasta kohtuotsus Sturgeon jt, C‑402/07 ja C‑432/07, EU:C:2009:716, punktid 48, 60 ja 61, ning 23. oktoobri 2012. aasta kohtuotsus Nelson jt, C‑581/10 ja C‑629/10, EU:C:2012:657, punktid 33, 34 ja 40).
4

Äriühingud JPMC põhjendavad oma taotlust sisuliselt sellega, et nad on esitanud vaidlusaluse otsuse peale hagi (mis registreeriti Üldkohtu kantseleis numbriga T‑106/17), sest nad on samuti selle otsuse adressaadid, ja see hagi puudutab samu probleeme kui need, mida arutatakse käesolevas apellatsioonimenetluses. Nad rõhutavad, et Üldkohus otsustas oma kodukorra artikli 69 lõike 1 punkti b alusel selles kohtuasjas menetluse peatada, kuni Euroopa Kohus teeb käesolevas apellatsioonimenetluses otsuse. Viimati nimetatud Üldkohtu otsusest ilmneb aga selgelt, et menetlus kohtuasjas T‑106/17 peatati selle pärast, et selles asjas on esitatud samu väiteid kui kohtuasjas T‑105/17 ja seega samu väiteid kui käesolevas asjas. Seda, et tegu on samade väidetega, kinnitab ka vaidlustatud kohtuotsus. Nad järeldavad sellest, et käesolevas apellatsioonimenetluses tehtaval kohtuotsusel saab olema otsene mõju nende endi esitatud tühistamishagi lahendusele. Neil asjaoludel leiavad äriühingud JPMC, et oleks ebaõiglane, kui Euroopa Kohus teeks ilma neid ära kuulamata otsuse küsimustes, mis on nende hagi lahendamise seisukohalt otsustava tähtsusega.
19

Lisaks märgib ta, et tsiviilseadustiku artikkel 1578, mis on dispositiivset laadi, näeb ette, et laenusaaja on kohustatud maksma laenuandjale tagasi laenulepingus märgitud summa hoolimata nende valuutade väärtuse tõusust või langusest, milles laen on nomineeritud, enne maksekuupäeva, ning et selles õigusnormis on sätestatud „rahalise nominalismi põhimõte“ nii nagu seda on Rumeenia õigusteoorias nimetatud. Eelotsusetaotluse esitanud kohus täpsustab, et põhikohtuasjas kõne all oleva lepingulise suhte raames muutus Šveitsi frangi vahetuskurss 204,12% laenusaajate kahjuks kõnealuse laenulepingu sõlmimisest 8. novembril 2007 kuni hagi esitamiseni esimeses kohtuastmes 16. märtsil 2015.
24

Euroopa Kohtu väljakujunenud praktika kohaselt eeldatakse, et liidu õiguse tõlgendamist puudutavad küsimused, mille liikmesriigi kohus on esitanud õiguslikus ja faktilises raamistikus, mille ta on määratlenud omal vastutusel ja mille paikapidavuse kontrollimine ei ole Euroopa Kohtu ülesanne, on asjakohased. Liikmesriigi kohtu esitatud eelotsusetaotluse saab Euroopa Kohus jätta läbi vaatamata vaid siis, kui on ilmne, et liidu õigusnormi tõlgendamine, mida liikmesriigi kohus palub, ei ole mingil viisil seotud põhikohtuasja faktiliste asjaolude või esemega, või ka juhul, kui probleem on hüpoteetiline või kui Euroopa Kohtule ei ole teada vajalikke faktilisi või õiguslikke asjaolusid, et anda tarvilik vastus talle esitatud küsimustele või mõista põhjusi, miks liikmesriigi kohus leiab, et tal on vaja vastuseid neile küsimustele, et lahendada tema menetluses olev kohtuasi (2. veebruari 2021. aasta kohtuotsus Consob, C‑481/19, EU:C:2021:84, punkt 29 ja seal viidatud kohtupraktika).
116

Mis täpsemalt puudutab distsiplinaarkorda reguleerivaid õigusnorme, siis väljakujunenud kohtupraktikast lähtudes eeldab sõltumatuse nõue, et see kord pakub vajalikke tagatisi, et vältida mis tahes ohtu, et seda korda kasutatakse kohtulahendite sisu poliitilise kontrolli süsteemina. Selles osas on väga oluline, et ainuüksi asjaolu, et kohtulahendis võib esineda viga riigisiseste ja liidu õigusnormide tõlgendamisel ja kohaldamisel või faktiliste asjaolude sedastamisel ja tõendite hindamisel, ei saaks tuua kaasa asjaomase kohtuniku distsiplinaarvastutusele võtmist. Liikmesriikide kohtunike sõltumatusele omane tagatis on ka asjaolu, et nende kohtunike suhtes ei algatata distsiplinaarmenetlust või neile ei määrata distsiplinaarkaristusi selle eest, et nad on teostanud nende ainupädevuses olevat õigust pöörduda ELTL artikli 267 alusel Euroopa Kohtu poole (21. detsembri 2021. aasta kohtuotsus Euro Box Promotion jt, C‑357/19, C‑379/19, C‑547/19, C‑811/19 ja C‑840/19, EU:C:2021:1034, punkt 227 ja seal viidatud kohtupraktika).
1.

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiiv 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega ei ole vastuolus see, kui ettevõtja ja tarbija vahelise lepingu tingimust, mille ebaõiglast laadi saab kohtulikult tuvastada, võib muuta asjaomase müüja või teenuste osutaja ja tarbija vahelise uuendamislepinguga, millega tarbija loobub tagajärgedest, mille tooks kaasa selle tingimuse ebaõiglase laadi tuvastamine, eeldusel et see loobumine tuleneb tarbija vabast ja teadlikust nõusolekust; seda asjaolu peab liikmesriigi kohus kontrollima. Seevastu ei ole tarbija suhtes siduv tingimus, millega see tarbija loobub tulevastes vaidlustes selliste nõuete esitamisest, mis põhinevad direktiivi 93/13 alusel temal olemasolevatel õigustel.
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 3. septembri 2020. aasta määrus – SATA International

(kohtuasi C‑137/20) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikli 53 lõige 2 – Õhutransport – Määrus (EÜ) nr 261/2004 – Artikli 5 lõige 3 – Hüvitis reisijatele lennureisist mahajätmise ja lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise korral – Ulatus – Erakorraliste asjaolude tõttu hüvitamiskohustusest vabastamine – Mõiste „erakorralised asjaolud“ – Piisavate täpsustuste puudumine põhikohtuasja faktiliste ja õiguslike asjaolude kohta ning põhjuste kohta, miks on eelotsuse küsimustele vaja vastata – Ilmselge vastuvõetamatus

Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Küsimused, mis on esitatud ilma et oleks piisavalt andmeid põhikohtuasja faktilise ja õigusliku tausta kohta ning põhjuste kohta, mis selgitavad, miks eelotsuse küsimustele vastamine on vajalik – Küsimused, mis on esitatud kontekstis, mis välistab tarviliku vastuse – Ilmselge vastuvõetamatus

(ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94)

(vt punktid 11–21 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Eelotsusetaotlus, mille on 10. jaanuaril 2020. aasta määrusega esitanud Tribunal Judicial da Comarca dos Açores (Assooride piirkondlik kohus, Portugal), on ilmselgelt vastuvõetamatu.

( 1 ) ELT C 209, 22.6.2020.
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 26. novembri 2020. aasta määrus –

SATA International – Azores Airlines

(kohtuasi C‑316/20)

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Lennutransport – Määrus (EÜ) nr 261/2004 – Ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta – Artikli 3 lõige 3 – Kohaldamisala – Välistamine – Reisijad, kes reisivad hinnaalandusega, mis ei ole vahetult või kaudselt avalikkusele kättesaadav

Transport – Õhutransport – Määrus nr 261/2004 – Ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta – Kohaldamisala – Reisijad, kes reisivad hinnaalandusega, mis ei ole vahetult või kaudselt avalikkusele kättesaadav – Välistamine

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus nr 261/2004, artikli 3 lõige 3)

(vt punktid 14–19 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määruse (EÜ) nr 261/2004, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91, artikli 3 lõiget 3 tuleb tõlgendada nii, et see määrus ei ole kohaldatav reisijale, kes reisib soodustariifiga piletiga, mille lennuettevõtja on väljastatud seoses sellise ürituse sponsorlustegevusega, millest osavõtt on piiratud kindlaksmääratud isikutega, ning mille väljastamine eeldab selle lennuettevõtja eelnevat ja individuaalset heakskiitu.
Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 30. septembri 2020. aasta määrus –

Câmara Municipal de Gondomar

(kohtuasi C‑135/20) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Direktiiv 1999/70/EÜ – ETUCi, UNICE ja CEEPi raamkokkulepe tähtajalise töö kohta – Klausel 5 – Tähtajalised töölepingud avalikus sektoris – Järjestikused lepingud – Keeld muuta tähtajalisi töölepinguid tähtajatuks töölepinguks – Lubatavus

Sotsiaalpoliitika – Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) raamkokkulepe tähtajalise töö kohta – Direktiiv 1999/70 – Meetmed, mille eesmärk on ennetada järjestikuste tähtajaliste töölepingute kuritarvituslikku kasutamist – Avaliku sektori tööandjaga sõlmitud lepingud – Liikmesriigi õigusnormid, mis keelavad avalikus sektoris järjestikuste tähtajaliste töölepingute muutmise tähtajatuks töölepinguks – Lubatavus – Tingimus – Tõhusa ja hoiatava mõjuga karistusmehhanismi olemasolu – Kontrollimine liikmesriigi kohtu poolt

(Nõukogu direktiiv 1999/70, lisa klausel 5)

(vt punktid 18–26 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Nõukogu 28. juuni 1999. aasta direktiivi 1999/70/EÜ, milles käsitletakse Euroopa Ametiühingute Konföderatsiooni (ETUC), Euroopa Tööandjate Föderatsiooni (UNICE) ja Euroopa Riigiosalusega Ettevõtete Keskuse (CEEP) sõlmitud raamkokkulepet tähtajalise töö kohta lisas oleva, 18. märtsil 1999 sõlmitud raamkokkuleppe tähtajalise töö kohta klauslit 5 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt on avalikus sektoris järjestikuste tähtajaliste töölepingute muutmine tähtajatuks töölepinguks igal juhul keelatud, kui nendes õigusnormides ei sisaldu seda sektorit puudutavas osas muid tõhusaid meetmeid, et vältida järjestikuste tähtajaliste töölepingute kuritarvituslikku kasutamist ja vajadusel määrata selle eest sanktsioon.

( 1 ) ELT C 209, 22.6.2020.
Euroopa Kohtu (kuues koda) 10. septembri 2020. aasta määrus – Wallonische Region (Laenatud sõiduki registreerimine)

(liidetud kohtuasjad C‑41/20–C‑43/20)

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – ELTL artikkel 63 – Kapitali vaba liikumine – Maanteeliiklus – Mootorsõidukite registreerimine ja maksustamine – Ühes liikmesriigis elav juht – Teises liikmesriigis registreeritud sõiduk – Lühiajaliseks tasuta kasutamiseks antud sõiduk – Kohustus hoida sõidukis alati tõendit selle sõiduki kasutamise õiguspärasuse kohta – Proportsionaalsus

1. Kapitali vaba liikumine ja maksete vabadus – Asutamislepingu sätted – Kohaldamisala – Mootorsõiduki laenamine piiriüleseks tasuta kasutamiseks – Hõlmamine (ELTL artikkel 63) (vt punkt 34)

2. Eelotsuse küsimused – Euroopa Kohtu pädevus – Liidu õiguse asjakohaste sätete väljaselgitamine – Küsimuste ümbersõnastamine – Eelotsusetaotluse esitanud kohtule kõikide liidu õiguse tõlgendamise juhtnööride andmine (ELTL artikkel 267) (vt punktid 39 ja 40)

3. Kapitali vaba liikumine ja maksete vabadus – Piirangud – Maanteeliiklus – Välisriigi numbrimärgiga sõiduki kasutamine – Omaniku poolt lühiajaliseks tasuta kasutamiseks antud sõiduk – Riigisisesed õigusnormid, mis näevad trahvi ähvardusel ette kohustuse esitada kohe tõend sõiduki kasutamise õiguspärasuse kohta – Tagantjärele esitamise võimaluse puudumine – Lubamatus – Põhjendatus – Puudumine (ELTL artikkel 63) (vt punktid 44–50 ja 52–57 ning resolutsioon)

Resolutsioon

ELTL artikli 63 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus liikmesriigi õigusnormid, mille kohaselt seal elav isik, kellele teise liikmesriigi resident on andnud talle kuuluva ja selles teises liikmesriigis registreeritud sõiduki lühiajaliselt tasuta kasutamiseks, saab tugineda erandile tema elukohaliikmesriigis kehtivast sõidukite registreerimise kohustusest üksnes siis, kui tal on sõidukis alati kaasas dokumendid, mis tõendavad, et asjaomase isiku puhul on täidetud nimetatud erandi tegemise tingimused, ilma et oleks võimalik selliseid dokumente tagantjärele esitada.
2.

Määruse nr 261/2004 artikli 5 lõike 1 punkti c tuleb tõlgendada nii, et juhul kui lennuettevõtja tühistab erakorralise asjaolu tõttu esialgu ette nähtud lennu, kujutab see, kui reisija lennuteekonda muudetakse nii, et ta saabub oma lõppsihtkohta järgmisel päeval võrreldes esialgu ette nähtud päevaga, endast „vajalikku meedet“, mis vabastab lennuettevõtja määruse artikli 5 lõike 1 punktis c ja artikli 7 lõikes 1 ette nähtud hüvitise maksmise kohustusest, tingimusel, et ei ole ühtegi teist võimalust muuta teekonda kas otse- või vahemaandumisega lennuga, mida teostab ta ise või mõni teine lennuettevõtja ja mis saabub varem kui asjaomase lennuettevõtja järgmine lend, või kui lennuettevõtja tõendab, et niisugune teekonna muutmine nõuaks talt oma ettevõtte suutlikkuse seisukohast asjakohasel hetkel vastuvõetamatuid ohverdusi; seda peab hindama eelotsusetaotluse esitanud kohus.
2.

Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Küsimused, mis on esitatud ilma et oleks piisavalt andmeid põhikohtuasja faktilise ja õigusliku tausta kohta ning põhjuste kohta, mis selgitavad, miks eelotsuse küsimustele vastamine on vajalik – Ilmselge vastuvõetamatus (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikkel 94) (vt punktid 27–31, 33, 37–39 ja resolutsioon)
Euroopa Kohtu (üheksas koda) 3. detsembri 2020. aasta määrus –

Siebenburgisches Nugat

(kohtuasi C‑99/20) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Tolliliit – Ühine tollitariifistik – Kombineeritud nomenklatuur – Tariifirubriigid – Alamrubriik 83024130 – Kardinapuude metallist osad

1. Tolliliit – Ühine tollitariifistik – Kaupade klassifitseerimine – Kriteeriumid – Toote iseloomulikud ja objektiivsed omadused – Ulatus – Toote kasutuseesmärk – Hõlmamine (Nõukogu määrus nr 2658/87, I lisa) (vt punktid 25–27)

2. Tolliliit – Ühine tollitariifistik – Tariifirubriigid – Kaupade klassifitseerimine – Mitteväärismetallist kardinapuud – Klassifitseerimine kombineeritud nomenklatuuri alamrubriiki 83024190 – Kardinapuude osad, st lõppviimistlusega torud (värvitud, nikeldatud, kroomitud) – Hõlmamine – Erand – Lõppviimistlusega torud, st lihtsalt sobivasse pikkusesse lõigatud vardad, torud ja latid – Kontrollimine liikmesriigi kohtu poolt (Nõukogu määrus nr 2658/87, I lisa) (vt punkt 37 ja resolutsioon)

Resolutsioon

Nõukogu 23. juuli 1987. aasta määruse (EMÜ) nr 2658/87 tariifi- ja statistikanomenklatuuri ning ühise tollitariifistiku kohta (komisjoni 6. oktoobri 2015. aasta rakendusmäärusest (EL) 2015/1754 tulenevas redaktsioonis) I lisas sisalduvat kombineeritud nomenklatuuri tuleb tõlgendada nii, et kardinapuude osad, st lõppviimistlusega torud (värvitud, nikeldatud, kroomitud) kuuluvad alamrubriiki 83024190, välja arvatud juhul, kui lõppviimistlusega torud kujutavad endast vardaid, torusid ja latte, mis on lihtsalt sobivasse pikkusesse lõigatud; kuidas asi tegelikult on, peab kauba tariifseks klassifitseerimiseks välja selgitama eelotsusetaotluse esitanud kohus.

( 1 ) ELT C 279, 24.8.2020.
3.

Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Vajadus esitada Euroopa Kohtule faktilise ja õigusliku raamistiku kohta piisavaid täpsustusi – Kohustuse ulatus põhivabaduste valdkonnas – Küsimus, mis on esitatud vaidluses, mille kõik asjaolud on seotud ainult ühe liikmesriigiga – Viite puudumine asjaolule, millest tulenevalt taotletav tõlgendus on kohtuvaidluse lahendamiseks vajalik – Ilmselge vastuvõetamatus (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikkel 94) (vt punktid 23 ja 24)
1.

Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Küsimused, mis on esitatud ilma piisavalt täpsustamata põhjuseid, mis selgitavad, miks eelotsuse küsimustele vastamine on vajalik – Seotuse puudumine põhikohtuasja ja selle liidu õigusnormi vahel, millele on viidatud eelotsuse küsimustes – Ilmselge vastuvõetamatus (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 94 punkt c) (vt punktid 21, 22, 28, 31 ja 32 ning resolutsioon)
2.

Õiguskindluse põhimõtet tuleb tõlgendada selliselt, et see ei luba liikmesriigi kohtul, kes tunnistas lepingutingimuse direktiivi 93/13 artikli 3 tähenduses ebaõiglaseks, selle sätte sisu läbi vaadata selliselt, et see kohus peab jätma selle kohaldamata. Selle direktiivi artiklitega 6 ja 7 ei ole siiski vastuolus, kui liikmesriigi kohus asendab sellise tingimuse liikmesriigi õiguse dispositiivse sättega, kuivõrd asjaomane laenuleping ei saa selle ebaõiglase tingimuse tühistamisel edasi kehtida ja kuivõrd lepingu tervikuna tühistamisel on tarbija jaoks äärmiselt kahjulikud tagajärjed, mida tuleb kontrollida liikmesriigi kohtul.
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 3. märtsi 2021. aasta määrus –

Koppány 2007

(kohtuasi C‑523/20) ( 1 )

Eelotsusetaotlus – Euroopa Kohtu kodukorra artikkel 99 – Sotsiaalkindlustus – Määrus (EL) nr 1231/2010 – Kohaldatavad õigusaktid – Tõend A1 – Artikkel 1 – Tõendi A1 laiendamine kolmandate riikide kodanikele, kes elavad seaduslikult liikmesriigi territooriumil – Seaduslik riigis elamine – Mõiste

Sotsiaalkindlustus – Võõrtöötajad – Liidu õigusnormid – Isikuline kohaldamisala – Kohaldamine nende kolmandate riikide kodanike suhtes, kellele need õigusnormid nende kodakondsuse tõttu ei laiene – Tingimus – Seaduslik elukoht – Mõiste – Ulatus – Kolmanda riigi kodanik, kes elab seaduslikult ajutiselt liikmesriigis ja töötab seaduslikult erinevates liikmesriikides esimeses liikmesriigis asutatud tööandja juures – Hõlmatus – Kohaldatavate sotsiaalkindlustusalaste õigusnormide kindlakstegemine liidu õigusnormide alusel

(Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrused nr 883/2004, nr 987/2009 ja nr 1231/2010, põhjendused 10 ja 11 ning artikkel 1)

(vt punktid 23–29, 31 ja 32 ning resolutsioon)

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. novembri 2010. aasta määruse (EL) nr 1231/2010, millega laiendatakse määrust (EÜ) nr 883/2004 ja määrust (EÜ) nr 987/2009 kolmandate riikide kodanikele, keda nimetatud määrused veel ei hõlma üksnes nende kodakondsuse tõttu, artiklit 1 tuleb tõlgendada nii, et kolmandate riikide kodanikud, kes elavad liikmesriigis ajutiselt elamisloa alusel, kellel on välismaalaste ameti kinnitatud elukohatõend ja kes töötavad selles liikmesriigis asutatud tööandja juures erinevates liikmesriikides, võivad tugineda Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruses (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide kooskõlastamise kohta, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta määrusega (EL) nr 465/2012 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 987/2009, milles sätestatakse määruse (EÜ) nr 883/2004 rakendamise kord, ette nähtud koordineerimisnormidele, et teha kindlaks neile kohaldatavad sotsiaalkindlustusalased õigusnormid, kuivõrd nad elavad ja töötavad seaduslikult liikmesriikide territooriumil.

( 1 ) ELT C 28, 25.1.2021.
2.

Eelotsuse küsimused – Vastuvõetavus – Küsimused, mis on esitatud ilma et oleks piisavalt andmeid põhikohtuasja faktilise ja õigusliku tausta kohta ning põhjuste kohta, mis selgitavad, miks eelotsuse küsimustele vastamine on vajalik – Küsimused, mis on esitatud kontekstis, mis välistab tarviliku vastuse – Ilmselge vastuvõetamatus (ELTL artikkel 267; Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94) (vt punktid 15–17, 20, 21, 23 ja 24 ning resolutsioon)
2.

Jätta Peter Sabo, Lesoochranárske zoskupenie VLK, Hasso Krulli, 2 Celsiuse, Bernard Aurici, Tony Lowesi ja Kent Robersoni, Hiite Maja SA, Association de lutte contre toutes formes de nuisance et de pollutions sur les communes de Meyreuil et Gardanne (ALNP Meyreuil – Gardanne) ning Friends of the Irish Environment CLG kohtukulud nende endi kanda.