Euroopa Kohtu (neljas koda) 13. detsembri 2012. aasta määrus – Danilo Debiasi vs.Agenzia delle Entrate – Ufficio di Parma

(kohtuasi C-560/11)

„Euroopa Kohtu kodukorra artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94 — Ilmselge vastuvõetamatus — Kodukorra artikkel 99 — Vastus, mis on väljaspool põhjendatud kahtlust — Maksustamine — Käibemaks — Kuuenda käibemaksudirektiivi artikli 17 lõike 2 punkt a — Sisendkäibemaksu mahaarvamine — Avalikud ja eraõiguslikud tervishoiuasutused, mille tegevus on maksust vabastatud — Siseriiklikud õigusnormid, mis välistavad maksust vabastatud tegevuseks kasutatavate kaupade ja teenuste ostmisega seotud maksu mahaarvamise — Mahaarvatav osa”

1. Eelotsuse küsimused — Euroopa Kohtu pädevus — Piirid — Siseriikliku õiguse liidu õigusele vastavuse kontrollimine — Välistamine — Eelotsusetaotluse esitanud kohtule kõigi liidu õiguse tõlgendamist puudutavate selgituste andmine — Hõlmamine (ELTL artikkel 267) (vt punktid 19 ja 20)

2. Eelotsuse küsimused — Liikmesriigi kohtu pädevus — Esitatud küsimuste vajalikkuse ja asjassepuutuvuse hindamine (ELTL artikkel 267) (vt punktid 22 ja 23)

3. Eelotsuse küsimused — Vastuvõetavus — Vajadus esitada Euroopa Kohtule faktilise ja õigusliku raamistiku kohta piisavaid täpsustusi (Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94) (vt punktid 24–31)

4. Maksuõigusaktide ühtlustamine — Ühine käibemaksusüsteem — Sisendkäibemaksu mahaarvamine — Mahaarvamisõiguse piirangud — Siseriiklikud õigusnormid, mis ei luba maksukohustuslastel maha arvata maksust vabastatud tegevuseks kasutatavate kaupade ja teenuste ostmisel tasutud maksu ja näevad ette maksu selle osa arvutamise vastavalt nende tehingute, mille alusel tekib mahaarvamisõigus, ja kõigi aasta jooksul tehtud tehingute suhtele — Lubatavus — Teenuste laad — Tervishoiuteenused — Asjakohasuse puudumine (nõukogu direktiiv 77/388, artikli 17 lõiked 2, 3 ja 5 ning artikkel 19) (vt punktid 35–41)

Ese

Eelotsusetaotlus – Commissione tributaria provinciale di Parma – Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 17 lõike 2 punkti a tõlgendamine – Sisendkäibemaksu mahaarvamine – Avalikud ja eraõiguslikud tervishoiuasutused, mille tegevus on maksust vabastatud – Siseriiklikud õigusnormid, mis välistavad maksust vabastatud tegevuseks kasutatavate kaupade ja teenuste ostmisega seotud maksu mahaarvamise

Resolutsioon

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikli 17 lõikeid 2 ja 5 ning artiklit 19 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu on arutusel põhikohtuasjas, mis ei luba maksust vabastatud tegevuseks kasutatavate kaupade ja teenuste ostmisel tasutud sisendkäibemaksu maha arvata ja näevad sellest tulenevalt ette, et segatüüpi maksukohustuslasel on õigus maha arvata osa sellest maksust, mis arvutatakse vastavalt nende tehingute, mille alusel tekib mahaarvamisõigus, ja kõigi aasta jooksul tehtud tehingute, sealhulgas maksust vabastatud tervishoiuteenused, suhtele.

Euroopa Kohtu (neljas koda) 13. detsembri 2012. aasta määrus – Danilo Debiasi vs.Agenzia delle Entrate – Ufficio di Parma

(kohtuasi C-560/11)

„Euroopa Kohtu kodukorra artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94 — Ilmselge vastuvõetamatus — Kodukorra artikkel 99 — Vastus, mis on väljaspool põhjendatud kahtlust — Maksustamine — Käibemaks — Kuuenda käibemaksudirektiivi artikli 17 lõike 2 punkt a — Sisendkäibemaksu mahaarvamine — Avalikud ja eraõiguslikud tervishoiuasutused, mille tegevus on maksust vabastatud — Siseriiklikud õigusnormid, mis välistavad maksust vabastatud tegevuseks kasutatavate kaupade ja teenuste ostmisega seotud maksu mahaarvamise — Mahaarvatav osa”

1. Eelotsuse küsimused — Euroopa Kohtu pädevus — Piirid — Siseriikliku õiguse liidu õigusele vastavuse kontrollimine — Välistamine — Eelotsusetaotluse esitanud kohtule kõigi liidu õiguse tõlgendamist puudutavate selgituste andmine — Hõlmamine (ELTL artikkel 267) (vt punktid 19 ja 20)

2. Eelotsuse küsimused — Liikmesriigi kohtu pädevus — Esitatud küsimuste vajalikkuse ja asjassepuutuvuse hindamine (ELTL artikkel 267) (vt punktid 22 ja 23)

3. Eelotsuse küsimused — Vastuvõetavus — Vajadus esitada Euroopa Kohtule faktilise ja õigusliku raamistiku kohta piisavaid täpsustusi (Euroopa Kohtu põhikiri, artikkel 23; Euroopa Kohtu kodukord, artikli 53 lõige 2 ja artikkel 94) (vt punktid 24–31)

4. Maksuõigusaktide ühtlustamine — Ühine käibemaksusüsteem — Sisendkäibemaksu mahaarvamine — Mahaarvamisõiguse piirangud — Siseriiklikud õigusnormid, mis ei luba maksukohustuslastel maha arvata maksust vabastatud tegevuseks kasutatavate kaupade ja teenuste ostmisel tasutud maksu ja näevad ette maksu selle osa arvutamise vastavalt nende tehingute, mille alusel tekib mahaarvamisõigus, ja kõigi aasta jooksul tehtud tehingute suhtele — Lubatavus — Teenuste laad — Tervishoiuteenused — Asjakohasuse puudumine (nõukogu direktiiv 77/388, artikli 17 lõiked 2, 3 ja 5 ning artikkel 19) (vt punktid 35–41)

Ese

Eelotsusetaotlus – Commissione tributaria provinciale di Parma – Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas (EÜT L 145, lk 1; ELT eriväljaanne 09/01, lk 23) artikli 17 lõike 2 punkti a tõlgendamine – Sisendkäibemaksu mahaarvamine – Avalikud ja eraõiguslikud tervishoiuasutused, mille tegevus on maksust vabastatud – Siseriiklikud õigusnormid, mis välistavad maksust vabastatud tegevuseks kasutatavate kaupade ja teenuste ostmisega seotud maksu mahaarvamise

Resolutsioon

Nõukogu 17. mai 1977. aasta kuuenda direktiivi 77/388/EMÜ kumuleeruvate käibemaksudega seotud liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta – ühine käibemaksusüsteem: ühtne maksubaas artikli 17 lõikeid 2 ja 5 ning artiklit 19 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, nagu on arutusel põhikohtuasjas, mis ei luba maksust vabastatud tegevuseks kasutatavate kaupade ja teenuste ostmisel tasutud sisendkäibemaksu maha arvata ja näevad sellest tulenevalt ette, et segatüüpi maksukohustuslasel on õigus maha arvata osa sellest maksust, mis arvutatakse vastavalt nende tehingute, mille alusel tekib mahaarvamisõigus, ja kõigi aasta jooksul tehtud tehingute, sealhulgas maksust vabastatud tervishoiuteenused, suhtele.