Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurents – Kartellikokkulepped – Ühe rikkumise koostisosadeks olevad kokkulepped ja kooskõlastatud tegevus – Ettevõtjad, kellele võidakse ette heita rikkumist, mis seisneb osalemises ülemaailmses kartellis – Kriteeriumid

(EÜ artikli 81 lõige 1)

2. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Hinnanguelemendid

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teadaanne 98/C 9/03)

3. Konkurents – Kartellikokkulepped – Ettevõtjale süüks panemine – Vastutus sama rikkumise raames teiste ettevõtjate teostatud käitumise eest – Lubatavus – Kriteeriumid

(EÜ artikli 81 lõige 1)

4. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Trahvi kehtestamine proportsionaalselt rikkumise raskust puudutavate hinnanguelementidega – Kõnealuse turu piiratuse suhteline tähtsus

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2 ja nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2)

5. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumisega seotud käibe asjakohasus

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2 ja nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2; komisjoni teadaanne 98/C 9/03)

6. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Hinnang tegelikule suutlikkusele tekitada asjaomasel turul kahju

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teadaanne 98/C 9/03, punkt 1 A)

7. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teadaanne 98/C 9/03)

8. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Asjaomase ettevõtja rahaline olukord

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2)

9. Konkurents – Kartellikokkulepped – Osalemine ettevõtjate konkurentsivastase eesmärgiga kohtumistel – Kõnealuse ettevõtja kohustus tõendada, et kohtumistel sõlmitud kokkuleppeid ei rakendatud

(EÜ artikli 81 lõige 1)

10. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise raskus – Kergendavad asjaolud – Ettevõtja passiivne või käsutäitja roll

(EÜ artikkel 81; nõukogu määrus nr 17, artikkel 15; komisjoni teadaanne 98/C 9/03, punktid 2 ja 3)

11. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Trahvisumma vähendamine vastutasuna süüdistatud ettevõtja koostöö eest – Tingimused

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 11 lõiked 4 ja 5)

12. Lepinguväline vastutus – Tingimused – Õigusvastasus – Kahju – Põhjuslik seos – Mõiste – Tõendamiskoormis

(EÜ artikli 288 teine lõik)

Summary

1. Ettevõtjat võib pidada vastutavaks kartellikokkuleppe eest tervikuna, isegi kui on tõendatud, et ta on otseselt osalenud vaid selle kartellikokkuleppe ühes või mõnes osas.

Asjaolu, et erinevatel ettevõtjatel on olnud erinevad ülesanded ühise eesmärgi poole püüdlemisel, ei kõrvalda konkurentsivastast eesmärki ja järelikult rikkumist, tingimusel et iga ettevõtja annab ühise eesmärgi poole püüdlemisel panuse endale sobival tasemel.

Kokkulepped ja kooskõlastatud tegevus, mis kuuluvad oma identse eesmärgi tõttu perioodiliste kohtumiste, hinna- ja koguseliste eesmärkide kehtestamise süsteemidesse, mis omakorda kuuluvad ettevõtjate pingutuste hulka, mille eesmärk on kahjustada hindade arengut, ei kujuta endast erinevaid rikkumisi, vaid ühte rikkumist.

Kui ettevõtja teadis ühe rikkumise teiste osaliste õigusvastasest käitumisest või ta võis seda mõistlikult ette näha ja oli valmis võtma riski, siis on see ettevõtja vastutav sama rikkumise raames teiste ettevõtjate poolt toime pandud käitumise eest kogu selle aja, mil ta rikkumises osales. Selline järeldus ei ole vastuolus põhimõttega, et vastutus nende rikkumiste eest on isiklik.

Ettevõtja kartellikokkuleppes osalemise piisavaks tõendamiseks piisab sellest, kui komisjon tõendab, et asjaomane ettevõtja osales koosolekutel, mille käigus sõlmiti konkurentsivastaseid kokkuleppeid, olemata sellele selgelt vastu. Kui osalemine sellistel koosolekutel on tõendatud, peab see ettevõtja esitama tõendeid, et ta osales neil kohtumistel ilma mingisuguse konkurentsivastase tagamõtteta, näidates, et ta oli oma konkurentidele teada andnud, et ta osaleb neil kohtumistel muul eesmärgil kui nemad. See õiguspõhimõte põhineb sellel, et ettevõtja, kes osales nimetatud koosolekul ilma avalikult teatamata, et ta ei loe end seal arutatuga seotuks, andis teistele osalejatele mõista, et ta on kokkulepituga nõus ja et ta kavatseb seda järgida. Sama kehtib ka ettevõtja osalemisele ühe kokkuleppe elluviimises. Ettevõtja osalemise tõendamiseks sellises kokkuleppes peab komisjon tõendama, et ettevõtja mõistis, et tema tegevus aitab kaasa kõigi osalejate taotletud ühiste eesmärkide saavutamisele, ja et ta oli teadlik teiste ettevõtjate poolt kavatsetud või ellu viidud sisulistest tegudest nende samade eesmärkide taotlemisel või et ta võis neid mõistlikult ette näha ning oli valmis nendega kaasnevat riski aktsepteerima.

(vt punktid 32, 33, 37)

2. Ei saa segi ajada rikkumise raskusastme hindamist, mille alusel määratakse kindlaks trahvi üldine lähtesumma, ja iga asjaomase ettevõtja rikkumises osalemise suhtelise raskusastme hindamist, kusjuures viimast küsimust tuleb uurida raskendavate või kergendavate asjaolude võimaliku kohaldamise raames.

Lisaks, kui trahvi põhisumma määratakse kindlaks rikkumisest lähtuvalt, siis rikkumise suhteline raskus tehakse kindlaks mitme muu asjaolu põhjal, millega seoses komisjonil on lai kaalutlusõigus. Lisaks ilmneb suunistest määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ST asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta, et rikkumise raskust hinnatakse kahes etapis. Esimeses osas hinnatakse üldist raskust üksnes lähtuvalt rikkumisele omastest asjaoludest, nagu selle laad ja mõju turule; ning teises osas muudetakse suhtelise raskuse hinnangut lähtuvalt puudutatud ettevõtjaga seotud asjaoludest, mille tagajärjel komisjon võtab arvesse mitte üksnes võimalikke raskendavaid asjaolusid, vaid vajaduse korral ka kergendavaid asjaolusid. See toiming võimaldab eeskätt mitme osalejaga rikkumise korral võtta rikkumise raskuse hindamisel arvesse iga ettevõtja erinevat rolli ja käitumist komisjoni suhtes menetluse käigus.

(vt punktid 46, 48)

3. Ettevõtja, kes osales ühenduse konkurentsieeskirjade mitmelaadses rikkumises oma käitumisega, mis vastab konkurentsivastase eesmärgiga kokkuleppe mõistele või kooskõlastatud tegevusele EÜ artikli 81 lõike 1 tähenduses ning mille eesmärk on aidata kaasa rikkumise toimepanemisele tervikuna, oli ühtlasi vastutav sama rikkumise raames teiste ettevõtjate poolt toime pandud käitumise eest kogu selle aja, mil ta rikkumises osales, kui tuvastatakse, et asjaomane ettevõtja teadis teiste kartelliosaliste õigusvastasest käitumisest või võis seda mõistlikult ette näha ja oli valmis võtma riski.

(vt punkt 33)

4. Proportsionaalsuse põhimõte nõuab, et ühenduse institutsioonide võetud meetmed ei ületaks määra, mis on asjakohane ja vajalik taotletava eesmärgi saavutamiseks.

Trahvide arvutamise kontekstis tuleb rikkumiste raskusaste kindlaks määrata seoses mitme asjaoluga ning mitte ühelegi asjaolule ei maksa omistada tähtsust, mis teiste hinnanguelementidega võrreldes oleks ebaproportsionaalne.

Proportsionaalsuse põhimõttest tuleneb selles kontekstis, et komisjon peab määrama trahvi proportsionaalselt asjaolude alusel, mida ta võttis rikkumise raskusastme hindamiseks arvesse, ning et komisjon peab neid asjaolusid seejuures seostatult ning objektiivselt põhjendades hindama.

Vastavalt määruse nr 17 artikli 15 lõikele 2 ja määruse nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta artikli 23 lõikele 2 võib komisjon määrata ettevõtjatele või ettevõtjate ühendustele trahvi, mis ei tohi ületada 10% iga rikkumises osalenud ettevõtte eelneva aasta käibest. Määramaks kindlaks trahvisummat selle piiri sees, näevad viidatud sätted ette rikkumise raskuse ja kestuse arvessevõtmise. Lisaks, vastavalt suunistele määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ST asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta määrab komisjon lähtesumma kindlaks rikkumise raskusastme põhjal, võttes arvesse rikkumise laadi, tegelikku mõju turule, kui seda saab mõõta, ja geograafilise turu suurust.

Seega ei näe määrus nr 17, määrus nr 1/2003 ega suunised ette, et trahvi suurus tuleks määrata otseselt mõjutatud turu suuruse alusel; see tegur on ainult üks asjakohastest teguritest. See õiguslik raamistik ei kohusta seega iseenesest komisjoni võtma arvesse kaubaturu piiratust. Siiski on komisjon kohustatud rikkumise raskusastme hindamisel arvestama suure hulga selliste teguritega, mille laad ja tähtsus erinevad sõltuvalt asjaomase rikkumise liigist ja selle erilistest asjaoludest. Ei saa välistada, et nende rikkumise raskusastmest tunnistust andvate tegurite hulgas võib olenevalt olukorrast esineda ka asjaomase kaubaturu suurus. Seega, kuigi turu suurus võib üks teguritest, mida peab rikkumise raskuse hindamisel arvesse võtma, erineb selle tähtsus sõltuvalt asjaomase rikkumise tüübist ja erilistest asjaoludest.

Tegevus, mis seisnes tundliku teabe vahetamises hinnakirjade ja/või konkreetsete klientide hindade kohta, hinnatõusudes ja/või sihthindades kokkuleppimises, kehtestatud hindade langetamise vältimises turgu valitseva tarnija poolt ja kokkulepetes klientide jagamise kohta, kujutab endast suuniste tähenduses horisontaalseid piiranguid, näiteks „hinnakartellid”, ning on laadilt „väga raske”. Selles kontekstis on turu väidetaval piiratusel, kui see osutub tõendatuks, väike tähtsus, võrreldes kõigi teiste asjaoludega, mis annavad tunnistust rikkumise raskusastme kohta.

(vt punktid 60–65)

5. Ainus otsene viide rikkumises osalenud ettevõtja ülemaailmsele käibele määruse nr 17 artikli 15 lõikes 2 ja määruse nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta artikli 23 lõikes 2 käsitleb ülempiiri, millest kõrgemale trahvisumma ei tohi ulatuda. Selle ülempiiri ulatuses võib komisjon põhimõtteliselt määrata trahvi lähtuvalt tema valitud käibest, võttes aluseks geograafilise ala ja asjaomased tooted, ilma et tal oleks kohustust kasutada täpselt ülemaailmset käivet või seda käivet, mis saadi kõnealuste toodete turult. Lisaks, kuigi suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ST asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta ei ole sätestatud, et trahv tuleb arvutada asjaomase käibe alusel, ei ole suunistega vastuolus see, kui trahvisumma kindlaksmääramisel võetakse arvesse puudutatud ettevõtjate käive asjaomasel turul, et järgida liidu õiguse üldpõhimõtteid ja kui asjaolud seda nõuavad. Käive võib seega olla üks tegur, mille alusel trahvisummat arvutatakse vastavalt suuniste punkti 1 A neljandale ja kuuendale lõigule.

Sellest tuleneb, et komisjonil on õigus võtta arvesse tema valitud käivet, niivõrd kui see ei näi juhtumi asjaolusid arvestades olevat ebamõistlik. Samuti ei ole komisjonil kohtupraktika kohaselt kohustust tagada olukorras, kus trahvid määratakse mitmele samas rikkumises osalenud ettevõtjale, et trahvide lõplikud summad väljendaksid kõiki ettevõtjate ülemaailmsete käivete vahelisi erinevusi.

Mis puudutab komisjoni valikut ühe ja/või teise käibe vahel, siis ülemaailmse käibe suurus annab üksnes osalise pildi olukorrast, kui analüüsitakse rikkumise toimepannud äriühingute tegelikku majanduslikku suutlikkust põhjustada olulist kahju konkurentsile, mis tähendab hinnangut nende ettevõtjate tegeliku suuruse, st nende mõju kohta puudutatud turul. Ei saa välistada, et mitme tegevusharuga suur ettevõtja tegutseb konkreetsete toodete turul üksnes kõrvalises rollis. Samuti ei saa välistada, et geograafiliselt liiduvälisel turul olulist positsiooni omaval ettevõtjal on üksnes väike osa liidu või Euroopa majanduspiirkonna turust. Sellistes olukordades ei tähenda asjaomase ettevõtja suur kogukäive tingimata tema määravat mõju puudutatud turul. Sellistes olukordades ei tähenda asjaomase ettevõtja suur kogukäive tingimata tema määravat mõju puudutatud turul. Seetõttu, kuigi ühe ettevõtja käive asjaomastel turgudel ei saa olla määrav, et järeldada, et ettevõtja kuulub võimsasse majandusüksusesse, on see käive siiski asjakohane määramaks tema võimalikku mõju turule.

Seega annab rikkumisega seotud kauba käive täpse pildi rikkumise ulatusest asjaomasel turul. Nimelt võib rikkumisega seotud kauba käive anda täpse viite iga ettevõtja vastutusest nendel turgudel, kuna see on objektiivne asjaolu, mis täpselt näitab selle tegevuse kahjulikkust normaalsetele konkurentsitingimustele ja kujutab endast seega head näitajat iga kõnealuse ettevõtja suutlikkusest konkurentsi kahjustada.

(vt punktid 76–79)

6. Komisjon võib rikkumise raskuse hindamiseks ja trahvi lähtesumma määramiseks konkurentsieeskirjade rikkujate poolt teistele ettevõtjatele olulise kahju tekitamise tegeliku majandusliku suutlikkuse hindamisel võtta aluseks andmed, mis puudutavad käivet ja turuosasid asjaomasel turul, välja arvatud siis, kui erilised asjaolud, nagu turgu iseloomustavad näitajad, vähendavad tuntavalt nende andmete tähtsust ja tingivad ettevõtjate mõju hindamisel sellele turule võtma arvesse muid asjassepuutuvaid tegureid, eeskätt vajaduse korral vertikaalset integratsiooni ja tootevaliku suurust.

(vt punkt 82)

7. Komisjonil ei ole kohustust tagada rikkumise raskuse ja kestuse alusel trahvisummade kindlaksmääramise ajal olukorras, kus trahvid määratakse mitmele samas rikkumises osalenud ettevõtjale, et trahvide lõplikud summad väljendaksid kõiki ettevõtjate ülemaailmsete käivete või asjassepuutuvate käivete vahelisi erinevusi.

Sellega seoses ei ole määruse nr 17 artikli 15 lõikes 2 ja määruse nr 1/2003 asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta artikli 23 lõikes 2 nõutud ka see, et kui trahvid määratakse mitmele samas rikkumises osalenud ettevõtjale, siis väikesele või keskmise suurusega ettevõtjale määratud trahv ei tohi käibe protsendilt olla kõrgem suurtele ettevõtjatele määratud trahvidest. Tegelikult ilmneb nendest sätetest, et nii väikese ja keskmise suurusega kui ka suuremate ettevõtjate puhul tuleb trahvisumma määramisel arvesse võtta rikkumise raskusastet ja kestust. Nii kaua, kui komisjon määrab igale samas rikkumises osalenud ettevõtjale rikkumise raskusastme ja kestusega võrreldes põhjendatud trahvi, ei saa talle ette heita seda, et osa ettevõtjate trahvisumma on nende käibega võrreldes suurem kui teistel ettevõtjatel.

(vt punktid 89 ja 90)

8. Komisjonil ei ole kohustust trahvisumma kindlaksmääramisel arvestada ettevõtja puudulikku majanduslikku olukorda. Selle arvestamine viiks turutingimustele halvemini kohandunud ettevõtjatele õigustamatu konkurentsieelise andmiseni. Isegi kui institutsiooni meede toob kaasa ettevõtja likvideerimise oma konkreetses juriidilises vormis, kahjustades nii omanike, aktsionäride või osanike rahalisi huve, ei tähenda see sugugi, et ettevõtja isiklikud, varalised ja mittevaralised koostisosad kaotaksid ühtlasi oma väärtuse.

(vt punktid 95 ja 96)

9. Tõendamaks, et konkurentsivastase eesmärgiga koosolekutel sõlmitud kokkuleppeid ei rakendatud, peab ettevõtja, kelle suhtes on algatatud haldusmenetlus seoses keelatud kartelliga, tõendama, et ajavahemikul, mil ettevõtja oli seotud endast rikkumist kujutavate kokkulepetega, hoidus ta tegelikult nende täitmisest, käitudes turul konkureerivalt, või vähemalt tõendama, et ta on selgelt ja märgatavalt rikkunud asjaomase kartelliga kehtestatud kohustusi niivõrd, et see häiris kartelli toimimist.

(vt punkt 111)

10. Suunistes määruse nr 17 artikli 15 lõike 2 ja ST asutamislepingu artikli 65 lõike 5 kohaselt määratavate trahvide arvutamise meetodi kohta kartellikokkuleppe rakendamisel kergendava asjaoluna sätestatud passiivne roll eeldab, et asjaomane ettevõtja hoidis „madalat profiili”, mida iseloomustab aktiivse osalemise puudumine konkurentsivastase kokkuleppe või kokkulepete väljatöötamise juures. Ettevõtja passiivset käitumist kartellikokkuleppes väljendavad sellised asjaolud nagu ettevõtja kohtumistel osalemise juhuslik laad võrreldes kartellikokkuleppe tavaliste liikmetega, samuti ettevõtja tulek rikkumise esemeks olnud turule hilinenult, sõltumata ettevõtja kartellikokkuleppes osalemise kestusest, või ka sellekohaste avalduste olemasolu, mis pärinevad kolmandate ettevõtjate esindajatelt, kes osalesid rikkumises.

Asjaolu, et ettevõtja, kelle osalemine EÜ artikli 81 lõikega 1 vastuolus olevas ebaseaduslikus kooskõlastatud tegevuses on tõendatud, ei käitunud turul nii, nagu konkurentidega kokku lepitud, ei ole tegur, millega tuleb tingimata arvestada. Nimelt võib ettevõtja, kes vaatamata konkurentidega sõlmitud kokkuleppele viib ellu kokkuleppest erinevat poliitikat, lihtsalt üritada keelatud kokkulepet enda kasuks ära kasutada.

(vt punktid 119, 120, 129)

11. Ühenduse konkurentsieeskirjade rikkumise eest trahvisummade kindlaksmääramisel ei õigusta nende summade vähendamist uurimisel tehtud koostöö, mis ei ületa määruse nr 17 artikli 11 lõigete 4 ja 5 alusel ettevõtjatele pandud kohustusi. Trahvi vähendamine on õigustatud siis, kui ettevõtja on edastanud informatsiooni, mis ületab oluliselt seda, mida komisjon võib nõuda määruse nr 17 artikli 11 alusel.

Kui süüdistatud ettevõtja ei piirdu faktiliste andmete esitamisega, vaid edastas olulisi tõendeid kõnealuse rikkumise kohta, ja ei vaidle vastu komisjoni süüdistuste aluseks olevate faktide sisulisele õigsusele, siis tuleb selle ettevõtja trahvi rohkem vähendada kui nende ettevõtjate oma, kelle koostöö luges komisjon kasutuks võrreldes kõnealuse ettevõtja omaga.

(vt punktid 147–151)

12. Ühenduse vastutusele tuginev pool peab esitama tõendeid väidetava kahju olemasolu ja suuruse kohta ning tõendama selle kahju ja vastavale institutsioonile süüks pandava käitumise vahelist piisavalt otsest põhjuslikku seost. Sellega seoses, kui on tegu saamata jäänud tulu ja seega tingimata ka oletuslike majandustehingute väärtuse kindlaksmääramisega, siis võib hagejal olla raske või koguni võimatu väidetavat kahju täpselt arvuliselt väljendada. Sellises olukorras võib ühenduste kohus piirduda keskmiste statistiliste väärtuste põhjal tehtud hinnangutega. Siiski ei saa see võtta hagejalt igasugust tõendamiskohustust viidatud kahju osas. Nimelt, kuigi saamata jäänud tulu väärtus väljendab paratamatult oletuslikku arvu, mida tuleb hinnata, kuna seda ei saa täpselt välja arvutada, siis võib – ja nii palju kui võimalik koguni peab – sellele tuginev pool nende aluseks olevaid andmeid tõendama.

(vt punktid 167 ja 168)