Kohtuasi C-521/07

Euroopa Ühenduste Komisjon

versus

Madalmaade Kuningriik

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — Euroopa Majanduspiirkonna leping — Artikkel 40 — Kapitali vaba liikumine — Diskrimineerimine Madalmaade äriühingute makstud dividendide kohtlemisel — Kinnipeetav maks — Vabastus — Ühenduse liikmesriikides asuvad dividende saavad äriühingud — Islandil või Norras asuvad dividende saavad äriühingud”

Euroopa Kohtu otsus (teine koda), 11. juuni 2009 I ‐ 4875

Kohtuotsuse kokkuvõte

Rahvusvahelised lepingud – Euroopa Majanduspiirkonna leping – Kapitali vaba liikumine – Piirangud – Maksuõigusnormid – Ettevõtte tulumaks – Dividendide maksustamine

(EMP leping, artikkel 40)

Liikmesriigi Euroopa Majanduspiirkonna lepingu (EMP leping) artiklist 40 tulenevate kohustuste rikkumine juhul, kui liikmesriik ei vabasta maksustamisest EMP osalisriikides asuvatele äriühingutele residentidest äriühingute poolt makstavaid dividende samadel tingimustel nagu residentidest äriühingutele või Euroopa Ühenduses asuvatele äriühingutele makstavaid dividende, nõudes, et maksuvabastuse saamiseks peab kahes kõnealuses EMP osalisriigis asuvatel äriühingutel olema dividende maksvas residendist äriühingus vastavalt vähemalt 10% või 25% osalus ning asjaomases liikmesriigis või teises liikmesriigis asukohta omavad äriühingud peavad omama vähemalt 5% osalust dividendi maksva residendist äriühingu sissemakstud kapitalis.

Selline erinev kohtlemine dividendide maksustamise viisis, mis puudutab kahes kõnealuses EMP osalisriigis asuvatele äriühingutele makstavaid dividende võrreldes ühenduse liikmesriikides asuvatele äriühingutele makstavate dividendidega, võib tegelikult pärssida kahes esimeses riigis asuvate äriühingute investeeringuid asjaomasesse liikmesriiki. Lisaks raskendab see residendist äriühingu jaoks kahe kõnealuse EMP osalisriigi kapitali juurdemeelitamist võrreldes asjaomasest liikmesriigist või mõnest teisest ühenduse liikmesriigist pärineva kapitaliga. Seega on tegemist kapitali vaba liikumise piiramisega, mis on EMP lepingu artikliga 40 põhimõtteliselt keelatud.

Argumendiga, mis põhineb seisukohal, et ühenduse liikmesriikides asukohta omavad äriühingud ühelt poolt ning kahes teises EMP osalisriigis asukohta omavad äriühingud teiselt poolt on erinevates olukordades, ei saa õigustada nõuet, et teisena mainitud äriühingutel peab olema dividende maksvas residendist äriühingus suurem osalus, selleks et nad saaksid sarnaselt esimesena mainitud äriühingutega residentidest äriühingutelt saadavatelt dividendidelt maksuvabastust. Kui selline erinevus maksude vallas kõnealuste EMP osalisriikide kohustuste õiguslikus staatuses võrreldes liikmesriikide omadega võiks õigustada seda, et riik seab kahe kõnealuse EMP osalisriigi äriühingutele makstavate dividendide maksust vabastamise sõltuvusse selle tõendamisest, kas nad täidavad nõuetekohaselt selle riigi õigusnormides ette nähtud tingimusi, ei saa sellega õigustada seda, et nimetatud õigusnormid seavad selle maksuvabastuse saamise sõltuvusse tingimusest, et osalus dividende maksvas äriühingus peab olema suurem. Selline nõue ei ole tegelikult seotud tingimustega, mis on muidu esitatud kõigile äriühingutele, selleks et neil tekiks õigus kõnesolevale maksuvabastusele, nimelt et neil oleks kindel juriidiline vorm, et nad oleksid tulumaksukohustuslased ja et nad oleksid makstavate dividendide lõplikud saajad – tingimused, mille täitmist peab riigi maksuhaldur saama tegelikult kontrollida.

(vt punktid 37, 39, 47, 48, 50, 52 ning resolutsioon)