Teatud toote turgu valitsevat seisundit omav ettevõtja, kes saab kasu tarbijatele tuntud ja nende poolt hinnatud kaubamärgist, ei saa lõpetada pikaajalise kliendi varustamist, kui see klient järgib väljakujunenud äritava ning tema tellimused ei ole mitte mingil moel ebatavalised. Selline käitumine on vastuolus EÜ artikli 3 lõike 1 punktis g sedastatud eesmärkidega, mida on täpsemalt väljendatud EÜ artiklis 82 ja eeskätt selle artikli teise lõigu punktides b ja c, sest müümisest keeldumine piirab turge tarbijate kahjuks ning põhjustab diskrimineerimise, mis võib minna isegi kaubanduspartneri kadumiseni asjaomaselt turult.

Selles osas ei saa selline ettevõtja tugineda väitele, et paralleeleksport, mida ta soovib piirata, on lõpptarbijatele soodus vaid piiratud määral. Ravimite paralleeleksport liikmesriigist, kus ravimite hinnad on madalad, teistesse liikmesriikidesse, kus ravimite hinnad on kõrgemad, võimaldab põhimõtteliselt nende ravimite ostjatel nimetatud teistes liikmesriikides pääseda ligi alternatiivsele tarneallikale; see on nende ravimite lõpptarbijale kahtlemata teatud määral soodus. Selle teise tarneallika atraktiivsus – mida kujutab endast paralleelkaubandus importivas liikmesriigis – seisnebki selles, et viimati nimetatud liikmesriigi turul on võimalik pakkuda samu tooteid madalama hinnaga võrreldes sellega, mida kohaldavad samal turul ravimitootjad. Seetõttu võib paralleelkaubandus avaldada hindadele survet isegi nendes liikmesriikides, kus ravimihinnad määratakse kindlaks riigi poolt, ning võimaldada seeläbi kokku hoida mitte ainult tervisekindlustussüsteemidel, vaid ka asjaomastel patsientidel, kelle kantav osa ravimite hinnast on väiksem. Samuti võib ravimite paralleelkaubandus ühest liikmesriigist teise laiendada teise liikmesriigi asutuste valikuvõimalusi, kui nad ostavad ravimeid riigihankemenetluse abil, mille raames võivad paralleelimportijad pakkuda ravimeid odavamalt.

Et selgitada välja, kas teatud ravimite turustamise siseriiklikul turul valitsevat seisundit omava ravimitootja keeldumine täita selliste hulgimüüjate tellimusi, kes tegelevad ravimite paralleelekspordiga teistesse liikmesriikidesse, kus nende müügihind on kõrgem, käib tõepoolest EÜ artiklis 82 ja täpsemalt selle artikli teise lõigu punktis b sätestatud keelu alla, tuleb uurida, kas esineb objektiivseid kaalutlusi, millest tulenevalt ei saa sellist tegevust käsitada selle ettevõtja turgu valitseva seisundi kuritarvitamisena.

EÜ artikli 81 kohaldamise raames võib tootja ja edasimüüja vaheline kokkulepe, millega püütakse taastada liikmesriikidevahelise kaubanduse siseriiklikke vaheseinu, nurjata asutamislepingu eesmärgi, milleks on siseriiklike turgude integratsioon ühisturu loomise abil. Nii kvalifitseeris Euroopa Kohus lepingud, mille eesmärk oli siseriiklike turgude eraldamine riigipiiride alusel või mis muutsid siseriiklike turgude läbipõimumise raskemaks – eelkõige need lepingud, mille eesmärk oli keelata või piirata paralleeleksporti –, kui lepingud, mille eesmärk on konkurentsi piiramine nimetatud asutamislepingu artikli tähenduses. Arvestades asutamislepingu selle eesmärgiga ning samuti siseturul moonutamata konkurentsi tagamise eesmärgiga, ei saa seega lugeda, et EÜ artiklis 82 sätestatud keeld ei hõlmaks turgu valitsevat seisundit omava ettevõtja sellist käitumist, mis püüab välistada mis tahes paralleelekspordi ühest liikmesriigist teistesse liikmesriikidesse; selline teguviis eraldab siseriiklikud turud ning neutraliseerib seeläbi tarnimise ja hinna osas esineva tõhusa konkurentsi eelised, mis olid nende teiste liikmesriikide lõpptarbijatel tänu nimetatud ekspordile.

Asjaolu, et farmaatsiatoodete sektoris on hinnad teatud tasemel riigi poolt reguleeritud, ei saa välistada ühenduse konkurentsieeskirjade kohaldamist. Ühelt poolt ei välista liikmesriikide kontroll nende toodete müügihindade või nende hinnast tervisekindlustussüsteemi poolt kaetava summa üle nende toodete hindu täielikult pakkumise ja nõudluse reeglite kohaldamisalast. Teisalt, kui farmaatsiatoode on kaitstud patendiga, mis annab selle omanikule ajutise monopoli, siis on hinda puudutav konkurents selle ravimi tootja ja turustajate või paralleelkaubandusega tegelejate ning siseriiklike turustajate vahel kuni selle patendi kehtivusaja lõpuni ainuke võimalik konkurentsi vorm.

Ravimite hindade reguleerituse tase ei saa muuta asjaolu, et turul valitsevat seisundit omava ravimitootja mis tahes keeldumine täita paralleelekspordiga tegelevate hulgimüüjate tellimusi kujutab endast kuritarvitust. Sellisel ettevõtjal peab olema siiski võimalus võtta meetmeid, mis on mõistlikud ja proportsionaalsed vajadusega kaitsta oma ärihuve.

Pealegi, arvestades asutamislepingu eesmärgiga kaitsta tarbijat moonutamata konkurentsi abil ning siseturgude integreerimise eesmärgiga, ei saa neid konkurentsieeskirju samuti tõlgendada nii, et enda ärihuvide kaitseks on turgu valitsevat seisundit omava ravimitootja ainuke võimalus jätta turustamata kõik oma ravimid liikmesriigis, kus kindlaksmääratud ravimite hinnad on võrdlemisi madalad.

Ei tohi jätta tähelepanuta asjaolu, et farmaatsiatoodete sektoris hindade kindlaksmääramise süsteemi kohaldavas liikmesriigis kujutab selline riigipoolne sekkumine endast üht faktoritest, mis võib luua tingimused paralleelkaubanduse olemasoluks. Pealegi, arvestades asutamislepingu eesmärgiga kaitsta tarbijat moonutamata konkurentsi abil ning siseturgude integreerimise eesmärgiga, ei saa neid konkurentsieeskirju samuti tõlgendada nii, et oma ärihuvide kaitseks on turgu valitsevat seisundit omava ravimitootja ainuke võimalus jätta turustamata kõik oma ravimid liikmesriigis, kus kindlaksmääratud ravimite hinnad on võrdlemisi madalad.

Hindamaks seda, kas sellise ravimitootja keeldumine tarnida paralleelekspordiga tegelevatele hulgimüüjatele kujutab endast meedet, mis on mõistlik ja proportsionaalne ravimitootja õiguspäraseid ärihuvisid ähvardava ohuga, mida kujutab endast paralleeleksport, tuleb seega välja selgitada, kas nende hulgimüüjate tellimused on ebatavalised, arvestades ettevõtja ja asjaomaste hulgimüüjate varasemate ärisuhetega ning samuti tellimuste suurusega asjaomase liikmesriigi turu vajaduste taustal.

Kuigi ei ole lubatav, selline ettevõtja lõpetab pikaajalise kliendi tavaliste tellimuste täitmise liikmesriigis, kus ravimite hinnad on võrdlemisi madalad, ainuüksi seetõttu, et see klient ekspordib asjaomase liikmesriigi turu varustamise kõrvalt teatud osa oma tellimustest teistesse liikmesriikidesse, kus hinnad on kõrgemad, on siiski lubatav, et see ettevõtja astub mõistlikul ja proportsionaalsel moel vastu oma ärihuvisid ähvardavale ohule, mida võib endast kujutada sellise ettevõtja tegevus, kes soovib, et talle tarnitaks esimeses liikmesriigis olulises koguses tooteid, mis on suunatud peamiselt paralleelekspordiks.

EÜ artiklit 82 tuleb seega tõlgendada nii, et asjaomasel ravimiturul turgu valitsevat seisundit omav ettevõtja, kes keeldub täitmast teatud hulgimüüjate tavalisi tellimusi, et takistada paralleeleksporti, mida need hulgimüüjad teostavad ühest liikmesriigist teistesse liikmesriikidesse, kuritarvitab oma turgu valitsevat seisundit. Siseriiklik kohus peab välja selgitama, kas sellised tellimused on tavalised, arvestades tellimuste suurusega asjaomase liikmesriigi turu vajaduste taustal ning samuti nimetatud ettevõtja ja asjaomaste hulgimüüjate varasemate ärisuhetega.

(vt punktid 67–71, 73, 77 ja resolutsioon)