ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 237/16

ET

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 28. aprilli 2022. aasta otsus (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismase eelotsusetaotlus – Leedu) – UAB „Romega“versus Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba

(Kohtuasi C-89/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Toidualased õigusaktid - Määrus (EÜ) nr 2073/2005 - Toiduainete mikrobioloogilised kriteeriumid - Artikkel 1 - I lisa - Värske kodulinnuliha - Selle lisa 1. peatüki punktis 1.28 loetletud salmonella esinemise kontrollimine pädevate riigisiseste asutuste poolt - Muude patogeensete mikroorganismide esinemise kontroll - Määrus (EÜ) nr 178/2002 - Artikli 14 lõige 8 - Riigisiseste asutuste kaalutlusõigus - Ulatus)

(2022/C 237/20)

Kohtumenetluse keel: leedu

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Põhikohtuasja pooled

Edasikaebaja: UAB „Romega“

Vastustaja: Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba

Resolutsioon

Komisjoni 15. novembri 2005. aasta määruse (EÜ) nr 2073/2005 toiduainete mikrobioloogiliste kriteeriumide kohta, mida on muudetud komisjoni 27. oktoobri 2011. aasta määrusega (EL) nr 1086/2011, artiklit 1 koostoimes Euroopa Parlamendi ja nõukogu 28. jaanuari 2002. aasta määruse (EÜ) nr 178/2002, millega sätestatakse toidualaste õigusnormide üldised põhimõtted ja nõuded, asutatakse Euroopa Toiduohutusamet ja kehtestatakse toidu ohutusega seotud menetlused, artikli 14 lõikega 8 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigi pädev asutus võib määruse nr 178/2002 artikli 14 lõigete 1 ja 2 tähenduses ohtlikuna käsitada sellist toiduliiki nagu värske kodulinnuliha, milles tuvastati muid patogeenseid mikroorganisme kui määruse nr 2073/2005, mida on muudetud määrusega (EL) nr 1086/2011, I lisa 1. peatüki punktis 1.28 viidatud salmonella serotüübid.

(1) ELT C 163, 3.5.2021.
C 237/15

ET

Euroopa Kohtu (kuues koda) 28. aprilli 2022. aasta otsus (Tribunal Superior de Justicia de Castilla y Leóni eelotsusetaotlus – Hispaania) – Gerencia Regional de Salud de Castilla y León versus Delia

(Kohtuasi C-86/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Töötajate vaba liikumine - ELTL artikkel 45 - Määrus (EL) nr 492/2011 - Artikli 7 lõige 2 - Võrdne kohtlemine - Tervishoiutöötajate ametialase arengu tunnustamise riiklik süsteem - Selle arvesse võtmata jätmine, et erialane töökogemus on omandatud teise liikmesriigi tervishoiuteenistuses - Takistus)

(2022/C 237/19)

Kohtumenetluse keel: hispaania

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

Põhikohtuasja pooled

Apellant: Gerencia Regional de Salud de Castilla y León

Vastustaja apellatsioonimenetluses: Delia

Resolutsioon

ELTL artiklit 45 ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2011. aasta määruse (EL) nr 492/2011 töötajate liikumisvabaduse kohta liidu piires artiklit 7 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugused liikmesriigi tervishoiuteenistuses toimunud ametialase arengu tunnustamist käsitlevad riigisisesed õigusnormid, mis takistavad võtmast töötaja tööstaažina arvesse erialast töökogemust, mille töötaja omandas teise liikmesriigi tervishoiuteenistuses, juhul kui nendes õigusnormides sisalduv piirang töötajate liikumisvabadusele ei järgi üldise huvi eesmärki, ei võimalda tagada taotletava eesmärgi saavutamist ega lähe kaugemale sellest, mis on niisuguse eesmärgi saavutamiseks vajalik.

(1) ELT C 189, 17.5.2021.
C 237/14

ET

Euroopa Kohtu (kuues koda) 28. aprilli 2022. aasta otsus (Landgericht München I eelotsusetaotlus – Saksamaa) – Phoenix Contact GmbH & Co. KG versus HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG

(Kohtuasi C-44/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Intellektuaalomand - Direktiiv 2004/48/EÜ - Artikli 9 lõige 1 - Euroopa patent - Ajutised meetmed - Liikmesriigi pädeva kohtuasutuse õigus kohaldada ennetavat kohtulikku tõkendit, et vältida mis tahes peatset intellektuaalomandi õiguste rikkumist - Liikmesriigi kohtupraktika, mille kohaselt jäetakse rahuldamata ajutiste meetmete kohaldamise taotlused, kui asjaomase patendi kehtivust ei ole kinnitatud vähemalt vastulause- või tühistamismenetluses tehtud esimese astme otsusega - Kooskõlalise tõlgendamise kohustus)

(2022/C 237/17)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Landgericht München I

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Phoenix Contact GmbH & Co. KG

Kostjad: HARTING Deutschland GmbH & Co. KG, Harting Electric GmbH & Co. KG

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta direktiivi 2004/48/EÜ intellektuaalomandi õiguste jõustamise kohta artikli 9 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus riigisisene kohtupraktika, mille kohaselt tuleb patendist tulenevate õiguste rikkumise korral esitatud ajutiste meetmete kohaldamise taotlused põhimõtteliselt rahuldamata jätta, kui asjaomase patendi kehtivust ei ole vähemalt kinnitatud esimese astme otsusega, mis on tehtud vastulause- või tühistamismenetluses.

(1) ELT C 182, 10.5.2021.
—

ei ole taganud, et õhukvaliteedi kavad näeksid asjakohased meetmed tagamaks, et see piirtasemete ületamise ajavahemik jääks võimalikult lühikeseks, siis on ta nendes kahes tsoonis alates 11. juunist 2010 rikkunud kohustusi, mis tulenevad direktiivi 2008/50/EÜ artikli 23 lõike 1 teisest lõigust koostoimes selle direktiivi XV lisaga.
Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 7. aprilli 2022. aasta otsus (Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi eelotsusetaotlus – Poola) – D. B. versus Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty

(Kohtuasi C-150/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Õigusalane koostöö kriminaalasjades - Vastastikune tunnustamine - Raamotsus 2005/214/JSK - Rahaliste karistuste täitmine - Artikli 1 punkti a alapunkt ii - Haldusasutuse tehtud rahalise karistuse määramise otsus - Otsus, mille peale võib esitada kaebuse prokurörile, kes saab juhiseid justiitsministrilt - Edasikaebamine eelkõige kriminaalasjades pädevasse kohtusse)

(2022/C 213/19)

Kohtumenetluse keel: poola

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Sąd Rejonowy dla Łodzi-Śródmieścia w Łodzi

Põhikohtuasja pooled

Kostja: D. B.

Menetluses osales: Prokuratura Rejonowa Łódź-Bałuty

Resolutsioon

Nõukogu 24. veebruari 2005. aasta raamotsuse 2005/214/JSK rahaliste karistuste vastastikuse tunnustamise põhimõtte kohaldamise kohta (muudetud nõukogu 26. veebruari 2009. aasta raamotsusega 2009/299/JSK) artikli 1 punkti a alapunkti ii tuleb tõlgendada nii, et lõplik otsus, millega määratakse füüsilisele isikule rahaline karistus ja mille on teinud muu asutus kui kohus otsuse teinud liikmesriigis, mille õigusakte rikkudes on toime pandud kuritegu, on nimetatud sätte tähenduses „otsus“, juhul kui selle liikmesriigi õigusnormid näevad ette, et selle otsuse peale esitatud kaebuse vaatab esmalt läbi justiitsministri haldusalas tegutsev prokurör ja kui prokurör jätab otsusega kaebuse rahuldamata, võib asjaomane isik seejärel pöörduda eelkõige kriminaalasjades pädevasse kohtusse, tingimusel et sellesse kohtusse pöördumine ei ole seatud sõltuvusse tingimustest, mis muudavad kohtusse pöördumise võimatuks või ülemäära raskeks.

(1) ELT C 329, 16.8.2021.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta, mida on muudetud komisjoni 18. detsembri 2017. aasta delegeeritud määrusega (EL) 2017/2365, artikli 58 lõikeid 1 ja 4 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus see, kui hankija võib riigihankemenetluses kehtestada ettevõtjate tehnilise ja kutsealase pädevusega seotud kvalifitseerimise tingimustena rangemad nõuded kui liikmesriigi õigusnormidega kehtestatud miinimumnõuded, kui need tingimused võimaldavad tagada, et taotlejal või pakkujal on sõlmitava hankelepingu täitmiseks vajalik tehniline ja kutsealane pädevus ning need on hankelepingu esemega seotud ja sellega proportsionaalsed.
C 207/5

ET

Euroopa Kohtu (kaheksas koda) 31. märtsi 2022. aasta otsus (Amtsgericht Bremen eelotsusetaotlus – Saksamaa) – DM versus CTS Eventim AG & Co. KGaA

(Kohtuasi C-96/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Tarbijakaitse - Direktiiv 2011/83/EL - Taganemisõigus kauglepingute ja väljaspool äriruume sõlmitud lepingute puhul - Taganemisõiguse kasutamisega seotud erandid - Artikli 16 punkt l - Vaba aja veetmise teenuste osutamine - Leping, milles on ette nähtud teenuse osutamise konkreetne kuupäev või ajavahemik - Piletimüügiteenuste osutamine - Vahendaja, kes tegutseb enda nimel, kuid vaba aja veetmise ürituse korraldaja ülesandel - Taganemisõiguse kasutamisega seotud risk)

(2022/C 207/06)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Amtsgericht Bremen

Põhikohtuasja pooled

Hageja: DM

Kostja: CTS Eventim AG & Co. KGaA

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta direktiivi 2011/83/EL tarbija õiguste kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/44/EÜ ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 85/577/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/7/EÜ, artikli 16 punkti l tuleb tõlgendada nii, selles sättes ette nähtud taganemisõiguse erandile saab tugineda vaidluses tarbijaga, kes on sõlminud vahendajaga – kes tegutseb oma nimel, kuid vaba aja veetmise ürituse korraldaja ülesandel – kauglepingu sellele üritusele sissepääsuõiguse omandamise kohta, selles osas, milles esiteks selle lepingu tarbija suhtes täitmise kohustuse lõppemine direktiivi 2011/83 artikli 12 punkti a kohaselt lepingust taganemise tõttu paneks vabastatud vahendite reserveerimisega seotud riski asjaomase ürituse korraldajale, ja teiseks selles osas, milles vaba aja veetmise üritus, millele see õigus sissepääsu annab, on plaanitud toimuma konkreetsel kuupäeval.

(1) ELT C 138, 19.4.2021.
C 207/6

ET

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 31. märtsi 2022. aasta otsus (Verwaltugsgerichtshofi eelotsusetaotlus – Austria) – IA versus Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

(Kohtuasi C-231/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Vabadusel, turvalisusel ja õigusel rajanev ala - Dublini süsteem - Määrus (EL) nr 604/2013 - Artikli 29 lõige 2 - Varjupaigataotleja üleandmine liikmesriigile, kes vastutab rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest - Kuuekuuline üleandmistähtaeg - Võimalus pikendada seda tähtaega kuni ühe aastani kinnipidamise korral - Mõiste „kinnipidamine“ - Varjupaigataotleja sunniviisiline paigutamine haigla psühhiaatriaosakonda kohtu loal)

(2022/C 207/08)

Kohtumenetluse keel: saksa

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Verwaltugsgerichtshof

Põhikohtuasja pooled

Kassatsioonkaebuse esitaja: IA

Vastustaja: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. juuni 2013. aasta määruse (EL) nr 604/2013, millega kehtestatakse kriteeriumid ja mehhanismid selle liikmesriigi määramiseks, kes vastutab mõnes liikmesriigis kolmanda riigi kodaniku või kodakondsuseta isiku esitatud rahvusvahelise kaitse taotluse läbivaatamise eest, artikli 29 lõike 2 teist lauset tuleb tõlgendada nii, et selles sättes kasutatud mõiste „kinnipidamine“ ei ole kohaldatav kohtulahendiga antud loa alusel varjupaigataotleja sunniviisilisele paigutamisele haigla psühhiaatriaosakonda põhjusel, et psüühikahäire tõttu kujutab see isik selget ohtu iseendale või ühiskonnale.

(1) ELT C 242, 21.6.2021.
1.

Nõukogu 28. novembri 2006. aasta direktiivi 2006/112/EÜ, mis käsitleb ühist käibemaksusüsteemi, artikleid 135 ja 137 tuleb tõlgendada nii, et nendega ei ole vastuolus sellised riigisisesed õigusnormid, mille kohaselt käibemaksukohustuslasel on õigus valida käibemaksu arvestamine kinnisasja müügilt üksnes juhul, kui see kinnisasi võõrandatakse maksukohustuslasele, kes selle tehingu sõlmimise ajal on registreeritud käibemaksukohustuslane.
1.

Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiivi 93/13/EMÜ ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes artikli 6 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kui võlgnikust tarbija ei osale menetluses kuni maksekäsu tegemiseni, peab liikmesriigi kohus, kellele on esitatud maksekäsu tegemise avaldus, omal algatusel jätma kohaldamata selle tarbija ja asjaomase ettevõtja vahel sõlmitud tarbijakrediidilepingu ebaõiglase tingimuse, millel põhineb osa esitatud nõudest. Sellisel juhul on kohtul õigus see avaldus osaliselt rahuldamata jätta, tingimusel et see leping saab kehtida ilma ühegi muu muudatuse või muutmise või täiendamiseta, mida peab kontrollima nimetatud kohus.
C 303/7

ET

Euroopa Kohtu (viies koda) 16. juuni 2022. aasta otsus (Cour d’appel de Bruxelles eelotsusetaotlus – Belgia) – Port de Bruxelles, Région de Bruxelles-Capitale versus Infrabel SA

(Kohtuasi C-229/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Üleeuroopaline transpordivõrk - Määrus (EL) nr 1315/2013 - Artikli 15 lõige 1 - Siseveetransporditaristu - Siseveesadamad - Liikmesriigi kohustus ühendada siseveesadamad maantee- ja raudteetransporditaristuga - Ühenduse kaotamine ühe kaudu neist kahest transporditaristu liigist - Tingimused)

(2022/C 303/09)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Cour d’appel de Bruxelles

Põhikohtuasja pooled

Appelandid: Port de Bruxelles, Région de Bruxelles-Capitale

Vastustaja: Infrabel SA

Menetluses osalesid: FIF-FSI (Fonds d’Infrastructure Ferroviaire) SA, État belge, Région de Bruxelles-Capitale, Port de Bruxelles SA, Lineas SA

Resolutsioon

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1315/2013 üleeuroopalise transpordivõrgu arendamist käsitlevate liidu suuniste kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks otsus nr 661/2010/EL artikli 15 lõiget 1 tuleb tõlgendada nii, et kui nii maanteetranspordi- kui ka raudteetransporditaristuga ühendatud siseveesadamal, mis kuulub üldvõrku selle määruse artikli 6 lõigete 1 ja 2 tähenduses, kaotatakse ühendus ühega neist kahest taristuliigist, on see kõnealuse sättega vastuolus, välja arvatud erandlikel asjaoludel. Kõnealuse ühenduse hooldamata jätmine, mis tuleneb selle sätte eiramisest, või taristu alla kuuluva maa majanduslik väärtus ei kujuta endast selliseid erandlikke asjaolusid.

(1) ELT C 217, 7.6.2021.
2.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18/EÜ kehtetuks tunnistamise kohta artikli 32 lõike 2 punkti a (muudetud komisjoni 24. novembri 2015. aasta delegeeritud määrusega (EL) 2015/2170) koostoimes selle direktiivi artikli 18 lõikega 1 (muudetud komisjoni 24. novembri 2015. aasta delegeeritud määrusega (EL) 2015/2170) tuleb tõlgendada nii, et avaliku sektori hankija võib väljakuulutamiseta läbirääkimistega hankemenetluses osalema kutsuda ainult ühe ettevõtja, kui selles menetluses ei muudeta oluliselt selle varasema avatud hankemenetluse esialgseid tingimusi, mis lõpetati põhjusel, et ainus esitatud pakkumus ei vastanud nõuetele, ja isegi kui selle hankelepingu esemel puudub eripära, mille tõttu oleks objektiivselt möödapääsmatu, et lepingu täidab just see ettevõtja.
C 294/10

ET

Euroopa Kohtu (kümnes koda) 9. juuni 2022. aasta otsus (Varhoven administrativen sadi eelotsusetaotlus – Bulgaaria) – Direktor na Agentsia „Mitnitsi“versus„IMPERIAL TOBACCO BULGARIA“ EOOD

(Kohtuasi C-55/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Maksustamine - Aktsiis - Direktiiv 2008/118/EÜ - Artikkel 11 - Tarbimisse lubatud aktsiisikaubalt makstud aktsiisi tagastamine - Direktiiv 2011/64/EL - Artikli 17 esimese lõigu punkt b - Haldusjärelevalve all hävitatud tubakatoodetel olevate maksumärkide müügi teel juba tasutud aktsiisi tagastamine - Liikmesriikide kohustus võtta vastu õigusnormid, mis näevad ette tarbimisse lubatud ja haldusjärelevalve all hävitatud tubakatoodetelt aktsiisi tagastamise - Puudumine)

(2022/C 294/12)

Kohtumenetluse keel: bulgaaria

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Varhoven administrativen sad

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Direktor na Agentsia „Mitnitsi“

Kostja:„IMPERIAL TOBACCO BULGARIA“ EOOD

Resolutsioon

Nõukogu 16. detsembri 2008. aasta direktiivi 2008/118/EÜ, mis käsitleb aktsiisi üldist korda ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 92/12/EMÜ, artiklit 11 ja nõukogu 21. juuni 2011. aasta direktiivi 2011/64/EL tubakatoodetele kohaldatava aktsiisi struktuuri ja määrade kohta artikli 17 lõike 1 punkti b tuleb tõlgendada nii, et neist sätetest ei tulene liikmesriigi kohustus näha ette aktsiisi tagastamine juba tarbimiseks lubatud aktsiisikaubalt, sealhulgas tubakatooted, mis on hävitatud tollijärelevalve all.

(1) ELT C 128, 12.4.2021.
Euroopa Kohtu (teine koda) 2. juuni 2022. aasta otsus (Lietuvos vyriausiasis administracinis teismase eelotsusetaotlus – Leedu) – Get Fresh Cosmetics Limited versus Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

(Kohtuasi C-122/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Direktiiv 87/357/EMÜ - Artikli 1 lõige 2 - Kohaldamisala - Toiduks sobimatud tooted, mida võib ekslikult pidada toiduaineteks - Mõiste - Lämbumise, mürgistuse või seedetrakti lõhkemise või ummistumise oht - Ohtlikkuse presumptsioon - Puudumine - Tõendid)

(2022/C 284/09)

Kohtumenetluse keel: leedu

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Get Fresh Cosmetics Limited

Kostja: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba

Menetluses osales: V. U

Resolutsioon

Nõukogu 25. juuni 1987. aasta direktiivi 87/357/EMÜ tervist või turvalisust ohustavaid eksitava välimusega tooteid käsitlevate liikmesriikide õigusaktide ühtlustamise kohta artikli 1 lõiget 2 tuleb tõlgendada nii, et selliste toiduks sobimatute toodete puhul, mis oma kuju, lõhna, värvuse, välimuse, pakendi, märgistuse, mahu või suuruse poolest on sellised, et on tõenäoline, et tarbijad, eriti lapsed, võivad neid ekslikult pidada toiduaineteks ja seetõttu suhu panna, imeda või alla neelata, ei pea mainitud tegevusega kaasneda võiv lämbumise, mürgistuse või seedetrakti lõhkemise või ummistumise oht olema tõendatud objektiivsete ja põhjendatud andmetega. Liikmesriigi pädevad asutused peavad siiski juhtumipõhiselt hindama, kas toode vastab nimetatud sättes loetletud tingimustele, ja põhjendama, et see on nii.

(1) ELT C 182, 10.5.2021.
C 266/7

ET

Euroopa Kohtu (seitsmes koda) 19. mai 2022. aasta otsus (Corte suprema di cassazione eelotsusetaotlus – Itaalia) – Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) versus Ryanair DAC

(Kohtuasi C-33/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Võõrtöötajad - Sotsiaalkindlustus - Kohaldatavad õigusaktid - Määrus (EMÜ) nr 1408/71 - Artikli 14 punkti 2 alapunkti a alapunktid i ja ii - Määrus (EÜ) nr 883/2004 - Artikli 11 lõige 5 - Artikli 13 lõike 1 punktid a ja b - Mõiste „põhibaas“ - Lennumeeskond - Töötajad, kes töötavad kahe või enama liikmesriigi territooriumil - Seotuse kriteeriumid)

(2022/C 266/08)

Kohtumenetluse keel: itaalia

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

Corte suprema di cassazione

Põhikohtuasja pooled

Hageja: Istituto nazionale per l’assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL), Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

Kostja: Ryanair DAC

Resolutsioon

Nõukogu 14. juuni 1971. aasta määruse (EMÜ) nr 1408/71 sotsiaalkindlustusskeemide kohaldamise kohta ühenduse piires liikuvate töötajate, füüsilisest isikust ettevõtjate ja nende pereliikmete suhtes (nõukogu 2. detsembri 1996. aasta määrusega (EÜ) nr 118/97 muudetud ja ajakohastatud redaktsioonis, mida on muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta määrusega (EÜ) nr 631/2004) artikli 14 punkti 2 alapunkti a alapunkti i ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu 29. aprilli 2004. aasta määruse (EÜ) nr 883/2004 sotsiaalkindlustussüsteemide koordineerimise kohta (muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16. septembri 2009. aasta määrusega (EÜ) nr 988/2009 ja seejärel Euroopa Parlamendi ja nõukogu 22. mai 2012. aasta määrusega (EL) nr 465/2012) artikli 13 lõike 1 punkti a ja artikli 87 lõiget 8 ning määruse nr 883/2004 (muudetud määrusega nr 465/2012) artikli 11 lõiget 5 tuleb tõlgendada nii, et liikmesriigis asuva lennuettevõtja lennumeeskonna liikmete suhtes, kes ei ole hõlmatud E101 tõendiga ja kes töötavad 45 minutit päevas lennumeeskonnale määratud ruumis, mis kannab nime crew room ja on selle lennuettevõtja käsutuses teise liikmesriigi territooriumil, kus lennumeeskonna liikmed elavad, ning kes töötavad ülejäänud osa tööpäevast selle lennuettevõtja õhusõiduki pardal, kohaldatakse viimati nimetatud liikmesriigi sotsiaalkindlustusalaseid õigusakte.

(1) ELT C 110, 29.3.2021.
1.

Euroopa Parlamendi ja nõukogu 25. oktoobri 2011. aasta direktiivi 2011/83/EL tarbija õiguste kohta, millega muudetakse nõukogu direktiivi 93/13/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 1999/44/EÜ ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 85/577/EMÜ ning Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 97/7/EÜ, artikli 6 lõike 1 punkti m tuleb tõlgendada nii, et tootja antud müügigarantii puhul ei teki kauplejale selles sättes pandud teabe esitamise kohustus ainuüksi selle garantii olemasolu tõttu, vaid üksnes siis, kui tarbijal on õigustatud huvi saada selle garantii kohta teavet, et teha otsus selle kohta, kas end asjaomase kauplejaga lepinguliselt siduda. Selline õigustatud huvi on eelkõige tuvastatav juhul, kui kaupleja teeb tootja müügigarantiist oma pakkumuse keskse või määrava elemendi. Selleks et teha kindlaks, kas garantii kujutab endast sellist keskset või määravat elementi, tuleb arvesse võtta asjaomase kauba pakkumuse sisu ja üldist struktuuri seoses asjaomase kaubaga; seda, kui tähtis on müügi- või reklaamiargumendi seisukohast mainida tootja müügigarantiid; kohta, kus seda on pakkumuses mainitud; sellise eksimuse või segiajamise tõenäosust, mida selle mainimine võib piisavalt informeeritud, mõistlikult tähelepaneliku ja aruka tarbija tajus põhjustada, seoses muude garantii õigustega, mida ta võib teostada, või seoses tegeliku garandi isikuga; seda, kas pakkumuses on selgitusi muude selle kaubaga seotud garantiide kohta või need puuduvad, ning mis tahes muid asjaolusid, mis võivad anda tunnistust tarbijakaitse objektiivse vajaduse kohta.
Euroopa Kohtu (kümnes koda) 5. mai 2022. aasta otsus (College van Beroep voor het bedrijfsleveni eelotsusetaotlus – Madalmaad) – R. en R. versus Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

(Kohtuasi C-189/21) (1)

(Eelotsusetaotlus - Ühine põllumajanduspoliitika (ÜPP) - Määrus (EL) nr 1306/2013 - II lisa - Kohustuslik majandamisnõue 10 - Määrus (EL) nr 1107/2009 - Artikli 55 esimene lõik ja teise lõigu esimene lause - Otsetoetuskavad - Ühiseeskirjad - ÜPP raames saadud toetuse vähendamine või täielik või osaline maksmata jätmine - Nõuetele vastavuse eeskirjade rikkumine - Sellise taimekaitsevahendi kasutamine, millele asjaomases liikmesriigis ei ole kas üldse luba antud või millel ei ole enam luba seetõttu, et selle kasutamise lõpukuupäev on möödas)

(2022/C 257/16)

Kohtumenetluse keel: hollandi

Eelotsusetaotluse esitanud kohus

College van Beroep voor het bedrijfsleven

Põhikohtuasja pooled

Kaebaja: R. en R.

Vastustaja: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

Resolutsioon

Kohustuslikku majandamisnõuet 10, mis on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1306/2013 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008 II lisas, osas, milles see viitab Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta määruse (EÜ) nr 1107/2009 taimekaitsevahendite turulelaskmise ja nõukogu direktiivide 79/117/EMÜ ja 91/414/EMÜ kehtetuks tunnistamise kohta artikli 55 esimesele lõigule ja teise lõigu esimesele lausele, tuleb tõlgendada nii, et selles on silmas peetud ka sellise taimekaitsevahendi kasutamist, millele asjaomases liikmesriigis ei ole kas üldse luba antud või millel ei ole enam luba, ning viimasel juhul juhtumit, mil selle kasutamise lõpukuupäev on möödas.

(1) ELT C 228, 14.6.2021.