Määruse nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle artikli 7 lõike 1 kohaselt ei viida ühenduse seisukohalt olulist koondumist ellu enne sellest teatamist ega enne, kui see on komisjoni otsusega kuulutatud siseturuga kokkusobivaks. Määruse nr 139/2004 artikli 7 lõige 2 näeb aga kohustusest koondumine peatada ette kaks erandit, millest üks on seotud avaliku pakkumisega ja teine rea väärtpaberitehingutega.

Komisjonil on ettevaatamatuse hindamisel õigus samuti arvesse võtta asjaolu, et asjaomane äriühing on suur Euroopa äriühing, kellel on märkimisväärne kogemus koondumiste kontrolli menetluste ning komisjonile ja riiklikele konkurentsiasutustele teatamise küsimuses ja kellele on koondumise enneaegse läbiviimise eest juba määratud trahv, olgugi et siseriiklikul tasandil. Sellises olukorras võib nimelt asjaomaselt äriühingult oodata erilist hoolsust.

Lisaks ei või ettevõtjale jätta trahvi määramata, kui konkurentsieeskirjade rikkumine on tingitud sellest, et ettevõtja on advokaadi õigusarvamuse sisu tõttu ekslikult lähtunud sellest, et tema tegevus on õiguspärane.

Asjaolu, et asjaomane ettevõtja kvalifitseeris õiguslikult vääralt oma tegevuse, mille alusel rikkumine tuvastati, ei vabasta teda trahvi määramisest, kui ettevõtjal ei saanud olla teadmata, et tegevus on konkurentsivastane.

Määruse nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle artikli 14 lõike 2 kohaselt võib komisjon trahve määrata ainult selle määruse artikli 7 rikkumiste eest, mis on toime pandud „tahtlikult või ettevaatamatuse tõttu“. See tingimus on täidetud, kui ettevõtjale ei saa olla teadmata tema tegevuse konkurentsivastane laad, olenemata sellest, kas ta oli teadlik, et ta rikub konkurentsieeskirju.

Mis puudutab kehtestatud sanktsioone, siis määruse nr 139/2004 artiklis 4 ette nähtud kohustuse rikkumine ja artikli 7 lõike 1 teises olukorras ette nähtud keelu rikkumine sisalduvad sama määruse artikli 14 lõikes 2, mis tähendab, et määruse artikli 4 lõike 1 rikkumise eest ja artikli 7 lõike 1 rikkumise eest määratava karistuse määr on nüüd ühesugune ja mõlema eest on võimalik määrata trahve, mille suurus on kuni 10% asjasse puutuva ettevõtja kogukäibest.

Järelikult ei ole ne bis in idem põhimõte kohaldatav olukorras, kus komisjon määrab mitu sanktsiooni ühes ja samas otsuses, isegi kui need sanktsioonid on määratud samade tegude eest.

Selle põhimõtte kohaselt, mille kohaldamine allub kolmele tingimusele: faktiliste asjaolude, rikkumise toimepannud isiku ja kaitstava õigushüve samasus, on keelatud ettevõtjat uuesti „kohtu alla anda“ ja uuesti „karistada“. Kuid need keelud eeldavad, et asjaomast ettevõtjat on karistatud või ta on õigeks mõistetud varasema otsusega, mille peale ei saa enam edasi kaevata.

Menetlustes, milles määratakse trahv konkurentsiõiguse rikkumise eest, tuleb järgida ne bis in idem põhimõtet. See põhimõte keelab konkurentsiasjades ettevõtjat uuesti karistada või kohtu alla anda konkurentsivastase tegevuse suhtes, mille eest on talle karistus juba määratud või milles ta on õigeks mõistetud varasema otsusega, mille peale ei saa enam edasi kaevata.

Ainuüksi asjaolu, et komisjon ei ole konkurentsieeskirjade rikkumise toimepanijale trahvi määranud, ei takista määramast trahvi sarnase rikkumise toimepanijale. Lisaks, kui ettevõtja on oma käitumisega konkurentsieeskirju rikkunud, ei saa ta pääseda karistusest põhjendusel, et teistele ettevõtjatele trahvi ei määratud, kui nende olukorra puhul liidu kohtu poole ei pöördutud.

Määruse nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle artikli 4 lõike 1 ja artikli 7 lõike 1 rikkumiste eest määratava trahvi summa kindlaksmääramisel võidakse ainuüksi seda, et konkurentsi kahjustav mõju on võimalik, sest koondumise läbiviimine algselt kavandatud vormis ja ilma komisjoni loata tekitas tõsiseid kahtlusi kokkusobivuses siseturuga, rikkumise raskuse hindamisel arvesse võtta, isegi kui komisjon ei tõenda sellise mõju esinemise mõistlikku tõenäosusust.

On tõsi, et kui on võimalik tõendada konkurentsi kahjustavat mõju, mida koondumise läbiviimine algselt kavandatud vormis ja ilma komisjoni loata on tekitanud, võib see rikkumise muuta veelgi raskemaks kui „vahepealsesse olukorda“ kuuluv rikkumine. See ei takista, et ainuüksi see, et konkurentsi kahjustavat mõju ei saa välistada, muudab rikkumise raskemaks sellise koondumise enneaegsest läbiviimisest, mis ei tekita ühtegi konkurentsiprobleemi.

Nimelt ei saa samamoodi käsitleda nende koondumiste enneaegset läbiviimist, mis tekitavad tõsiseid kahtlusi kokkusobivuses siseturuga, ja nende koondumiste enneaegset läbiviimist, mis ei tekita mingeid konkurentsiprobleeme. Koondumiste puhul, mis tekitavad tõsiseid kahtlusi kokkusobivuses siseturuga, ei ole enneaegse läbiviimisega seotud võimalikud konkurentsiriskid samad kui nende koondumiste puhul, mis konkurentsiprobleeme ei tekita.

Asjaolu, et koondumine tekitab tõsiseid kahtlusi kokkusobivuses siseturuga, muudab selle koondumise enneaegse läbiviimise seega raskemaks kui sellise koondumise enneaegne läbiviimine, mis konkurentsiprobleeme ei tekita, välja arvatud, kui vaatamata sellele, et see tekitab selliseid tõsiseid kahtlusi, on konkreetsel juhtumil võimalik välistada, et selle läbiviimine algselt kavandatud vormis ja ilma komisjoni loata võis konkurentsile avaldada kahjulikku mõju.

(vt punktid 497, 499, 500, 523 ja 524)