7

Vaidluse tausta on vaidlustatud kohtuotsuses kirjeldatud järgmiselt: „6 Hageja, kes on Madalmaade kodanik, on 15. veebruarist 2006 Eurostati ametnik. Ta taotles 20. veebruaril 2006, et komisjon tunnustaks tema kooselu [H.-ga], millele laieneb Madalmaades notari juures 29. detsembril 2005 koostatud kooselu kokkulepe (samenlevingsovereenkomst), et tema elukaaslasele saaks kohaldada ühist ravikindlustusskeemi. 7 Individuaalsete maksete haldamise ja maksmise amet (edaspidi „PMO”) jättis tema kaebuse 28. veebruari 2006. aasta teatisega rahuldamata põhjusel, et hageja ja tema elukaaslase vahel sõlmitud kooselu kokkulepet ei saa pidada Madalmaade õiguses (1. jaanuaril 1998 jõustunud seadus geregistreerd partnerschap’i kohta) tunnustatud kooseluna, nagu seda nõuab personalieeskirjade VII lisa artikli 1 lõike 2 punkt c. 8 Hageja vaidlustas 13. märtsil 2006 kaebuse rahuldamata jätmise otsuse ja esitas Luksemburgis asuva Madalmaade saatkonna väljastatud tõendi, mille kohaselt on [tema] ja tema elukaaslase vahel notari juuresolekul allkirjastatud samenlevingsovereenkomst Madalmaades tunnustatud ning kinnitab seega nende staatust vabaabielupartneritena. 9 Sellele vaatamata kinnitas komisjon 20. märtsi 2006. aasta teatisega oma 28. veebruari 2006. aasta otsust. Ta leidis, et kuigi kooselu kokkulepe kinnitab ametlikult hageja ja tema elukaaslase staatust vabaabielupartneritena, loob see siiski vaid selliseid õigusi ja kohustusi, milles pooled on kirjalikult kokku leppinud. Asjaolu, et kokkulepe on allkirjastatud notari juures, ei muuda seda, et tegemist on üksnes eraõigusliku lepinguga, millel ei ole kolmandate isikute suhtes õiguslikke tagajärgi ja mille suhtes ei kehti registreerimiskohustus. Personalieeskirjade VII lisa artikli 1 lõike 2 punkt c paneb aga vabaabielupartnerile sellise kohustuse, luues registreerimisega õigused ja kohustused, mis on võrreldavad abielu õiguslike tagajärgedega. 10 Hageja esitas 31. märtsil 2006 kaebuse, milles ta vaidlustab liiga kitsa tõlgendamise, mille komisjon on tema arvates personalieeskirjade VII lisa artikli 1 lõike 2 sätetele andnud. Ta väitis oma kaebuses, et kokkuleppe registreerimine notari juures on piisav tingimus ning viitas konkreetsetele asjaoludele, mis tõendavad, et tema kooselu ja abielu institutsiooni vahel ei ole suuri erinevusi. Ta rõhutas eelkõige seda, et tema suhe oma elukaaslasega on kestnud üle kahe aasta, et neil on ühine laps, keda ta on ametlikult tunnustanud, ja et nad ootavad teist last. Hageja lisas, et nad on oma elukaaslasega teinud vastastikuse testamendi ja et ta on teinud elukindlustuse oma elukaaslase kasuks. 11 Ühise ravikindlustusskeemi halduskomitee (edaspidi „halduskomitee”) leidis 1. juuni 2006. aasta arvamuses hageja esitatud dokumentidele, eelkõige notari juures koostatud kooselu kokkuleppele ja Luksemburgis asuva Madalmaade saatkonna väljastatud tõendile tuginedes, et kõnealust kooselu tuleb tunnustada kooseluna, mis vastab ühiste eeskirjade artiklis 12 sätestatud tingimustele, eelkõige personalieeskirjade VII lisa artikli 1 lõike 2 punkti c alapunktis i sätestatud tingimusele. 12 Halduskomitee positiivsele arvamusele vaatamata jättis ametisse nimetav asutus hageja kaebuse 12. juuli 2006. aasta otsusega rahuldamata. Ta leidis, et personalieeskirjade sätete eesmärk on piirata ühise ravikindlustusskeemi kohaldamist elukaaslastele, kes on abieluga sarnases suhtes, mis sisaldab seadusega sätestatud vastastikuseid õiguseid ja kohustusi. Ta märkis, et kooselu kokkulepe on üksnes eraõiguslik leping, mille võib sõlmida rohkem kui kahe isiku vahel ja mille sisu võivad lepingupooled ise määrata, ning et kuigi kooselu on notari juures registreeritud, ei ole sellel kooselul mingeid õiguslikke tagajärgi ja seega ei saa seda pidada vabaabieluks, nagu on ette nähtud personalieeskirjade VII lisa artikli 1 lõike 2 punktis c. 13 Ametisse nimetava asutuse otsus tehti hagejale teatavaks 13. juulil 2006.”