ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5.

Viies väide, et komisjon tegi ilmse hindamisvea, kui ta asus seisukohale, et tehing, mida oli muudetud Vodafone võetud kohustustega, ei too kaasa tõhusa konkurentsi märkimisväärset takistamist TV-hulgiturgudel. Kuna kohustused ei vasta kriteeriumidele, mis on ette nähtud komisjoni teatises parandusmeetmete kohta, ning need olid ebapiisavad, et kõrvaldada tehingust tulenev tõhusa konkurentsi märkimisväärne takistamine kõnealustel ja muudel turgudel, siis rikub komisjoni määrus, millega need parandusmeetmed heaks kiideti, ühinemismääruse artikli 2 lõiget 3.
1.

Esimene väide, et komisjon tegi ilmseid hindamisvigu ning rikkus põhjendamiskohustust ja hoolsuskohustust, kui ta eitas tõhusa konkurentsi märkimisväärset takistamist kortermajadele telesignaali edastamise jaeturul seoses järgmisega: — eeldus, et koondumise osalised ei ole otsesed konkurendid, — eeldus, et koondumise osalised ei ole potentsiaalsed konkurendid, ning — koondumise negatiivne mõju konkurentidele.
3.

Kolmas väide, et hindamiskriteeriumid ei ole selged – samade kriteeriumide topeltkasutus – punktide andmine sama hankekriteeriumi eest kahe erineva hindamiskriteeriumi all. — Üks vigade tüüp on ebaselge, sest tehnilises kirjelduses puudub konkreetne analüüs ja tegemist ei ole tõlketöös vajaliku tehnilise nõudega. Tehnilises kirjelduses on samuti ette nähtud samade punktide hindamine kahe erineva kriteeriumi all ja sellega moonutatakse hindamistulemust.
5.

Teise võimalusena esitatud viies väide, et asjaomased maksuvabastused, isegi kui need kujutavad endast riigiabi, on siseturuga kokkusobivad. Teise võimalusena esitatud viienda väite põhjendamisel leiab hageja, et isegi kui vaidlustatud otsuses käsitletavad maksuvabastused peaksid osutuma riigiabiks, on tegemist siseturuga kokkusobiva abiga.
1.

Esimene väide, et komisjon on rikkunud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 8. juuni 2016. aasta määruse (EL) 2016/1037 kaitse kohta subsideeritud impordi eest riikidest, mis ei ole Euroopa Liidu liikmed („alusmäärus“), artikli 3 lõike 1 punkti a, artikli 3 lõike 1 punkti a alapunkti i, artikli 3 lõiget 2 ja artikli 7 lõike 2 punkti a ning tegi ilmseid hindamisvigu, kui leidis, et Oil Palm Plantation Fundilt saadud maksed kujutavad endast tasakaalustatavat subsiidiumi ja kui ta ei kohandanud väidetavat kasu, mida hagejad said hinnaalandusest, transpordist ja krediidikuludest, mille põhjustas väidetava subsiidiumi saamine.
—

mõista välja rahaline hüvitis, mille suurus on ex aequo et bono hinnatuna 75 000 eurot;
—

Hagejad väidavad sellega seoses, et komisjoni poolt määruse (EL) 2019/2027 IV lisas kehtestatud 0 %-piirmäär liidu reguleeritud mittekarantiinsete taimekahjustajate esinemisele omamaise istanduse puudel määrati kindlaks, ilma et oleks kontrollitud, nagu nõutakse määruse (EL) 2016/2031 artikli 36 punktides e ja f, et liidu reguleeritud mittekarantiinsete taimekahjustajate esinemisel on mittekestlik majanduslik mõju selle esinemise ärahoidmiseks on olemas tõhusad meetmed.
3.

Kolmas väide, et komisjon on teinud ilmse hindamisvea ja rikkunud alusmääruse artiklit 3, kui leidis, et Indoneesia valitsus soovitas toorpalmiõli tarnijatel pakkuda enda tooteid piisavast väiksema tasu eest või kohustas neid selleks, samuti et Indoneesia valitsus andis toorpalmiõli tarnijatele mingil kujul tulu või hinnatoetust ning et seeläbi on kasu saadud.
—

mõista kostjalt seoses projekti „PROactive – Physical Activity as a Crucial Patient Reported Outcome in COPD“ puudutava toetuslepinguga 115011 hageja kasuks välja 128 996,04 eurot koos intressidega Euroopa Keskpanga põhiliste refinantseerimistoimingute puhul kohaldatava intressimäära alusel, millele lisandub 3,5 % alates 23. juulist 2019 kuni kuupäevani, mil hagejale tagastatavad summad on tasutud;
1.

Esimese väite kohaselt on rikutud ja moonutatud nii õiguslikult kui faktiliselt Euroopa Parlamendi kodukorra artiklit 10, samuti on rikutud Euroopa Liidu lepingu artiklit 4, eelkõige mis puudutab asjaolu, et parlamendi liikme lauale paigutatud väike lipp ei ole vimpel ega loosung. Niisuguse lipu olemasolu ei häiri parlamendi töö nõuetekohast läbiviimist, parlamendi tehniliste seadmete nõuetekohast toimimist ega istungitesaali korda ning ei kujuta endast ebasobivat käitumist.
1.

Esimene väide, et on rikutud Euroopa Liidu põhiõiguste harta (edaspidi „harta“) artiklit 39 ja Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsiooni artikli 3 lõiget 1 ning harta artiklit 20, artikli 21 lõikeid 1 ja 2 ning artikli 41 lõikeid 1 ja 2 ning lisaks seda, et Euroopa Parlamendi kodukorra artikleid 7 ja 9 ei ole tõlgendatud kooskõlas nende sätetega. — Sellega seoses väidetakse, et harta (ja konkreetselt selle eespool viidatud artiklite) kui EL esmase õiguse jõustumine annab Euroopa Parlamendi saadikutele autonoomsed subjektiivsed õigused suhetes Euroopa Parlamendiga, mida tuleb väljendada Euroopa Parlamendi kodukorra artiklite 7 ja 9 õige tõlgenduse teel, mis tähendab, et Euroopa Parlamendi liikmetele kehtib immuniteedi kaitse Euroopa tasandil, mis on võrdne ega diskrimineeri kodakondsuse alusel ning veelgi vähem menetluslike õiguste alusel, mis kohustab Euroopa Parlamenti menetlema immuniteedi kaitse taotlust koos kõigi tagatistega, mida need õigused kaitsevad.
3.

Kolmas väide, et komisjon on teinud ilmse hindamisvea ja rikkunud alusmääruse artiklit 3, kui leidis, et esiteks tuleb Oil Palm Plantation Fundi („OPPF“) maksed kvalifitseerida toetuseks ja mitte tasuks biodiislikütuse eest, ja teiseks et OPPFi maksed soodustavad biodiislikütuse tootjaid, sest komisjon (i) lähtus ekslikult vastupidisest stsenaariumist ja (ii) ei tuvastanud, et soodustus, kui üldse selline esines, anti edasi biodiislikütuse segajatele.
1.

Esimese väite kohaselt on rikutud hea halduse põhimõtet ja põhjendamiskohustust. Hageja väidab sellega seoses muu hulgas, et komisjon ei kohelnud teda õiglaselt, ei järginud hoolsuskohustust ega komisjonil lasuvat hoolitsemiskohustust. Hageja leiab, et komisjon oleks pidanud küsima teavet kriminaalmenetluse tulemuste kohta, mis hageja suhtes lõpetati, ning edastama saadud teabe distsiplinaarnõukogule, et viimane seda oma otsuses arvesse võtaks.
—

Põhjus, miks hõbetseoliit jäeti vaidlustatud otsuses heaks kiitmata, on selle töödeldud toote väidetavalt ebapiisav tõhusus, milles toimeainet kasutatakse. Hageja väidab samas, et ainsad kriteeriumid, mida kostja võiks õiguspäraselt arvesse võtta, piirduvad nendega, mis on loetletud määruse (EL) nr 528/2012 artiklites 4 ja 19. Need kriteeriumid ei hõlma sellise töödeldud toote tõhusust, mille hindamine jääks muidu liikmesriikide tasandil biotsiidile loa andmise teise ehk järgmisesse staadiumi. Arvestades asjaolu, et kostja viis hõbetseoliidi heaks kiitmata jätmise põhjendamiseks läbi just sellise hindamise, mis tähendab, et kostja läks palju kaugemale sellest, milleks ta on määruse (EL) nr 528/2012 alusel volitatud, on kostja rikkunud aluslepingute artiklit 290 ning eelnimetatud määruse artikleid 4 ja 19.
3.

Kolmas väide, et komisjon rikkus oluliselt materiaal- ja menetlusõiguse norme, kui ta hindas, kas rendilepingu rendi hind vastas turutingimustele, on rikkunud tõendamiskoormist riigiabi olemasolu hindamisel ja asjaolusid valesti tõlgendanud — Komisjon on riigiabi tuvastanud asjakohatute ja puudulike andmete alusel ning oleks pidanud tuvastama, et rendi sisse kuuluvad tervikuna investeeringud maaparandusse, kulutused maa korrashoiule ja mulla kvaliteedi parandamiseks. — Komisjon on ekslikult jätnud arvesse võtmata selle, et rendilepingust tulenev väidetav majanduslik eelis on igal juhul erastamise ning hageja ja tema osade omaniku ühinemise teel hiljemalt 2002. aastal kõrvaldatud.
27. märtsil 2020 esitatud hagi – Ighoga Region 10 versus komisjon

(Kohtuasi T-161/20)

(2020/C 175/43)

Kohtumenetluse keel: saksa

Pooled

Hageja: Ighoga Region 10 eV (Ingolstadt, Saksamaa) (esindaja: advokaat A. Bartosch)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul tuvastada, et kostja on rikkunud ELTL-st tulenevaid kohustusi, kuna vaatamata sellele, et hageja kaebuse esitamisest on möödunud peaaegu 2¾ aastat, ei ole kostja teinud hageja kaebuse ega nõude peale teha menetluse lõpetamiseks lõplik otsus, teinud ametlikku otsust kooskõlas riigiabi käsitlevate juhtumite menetluskorra artiklis 4 toodud võimalike alternatiividega, ning on pigem tegevusetu.

Väited ja peamised argumendid

Hagi on esitatud komisjoni tegevusetuse peale, kuna komisjon pole teinud otsust hageja 4. juuli 2017. aasta kaebuse suhtes, mis puudutab EL riigiabi juhtumit SA.48582 – väidetav riigiabi Maritim-Gruppe’le ja KHI Immobilien GmbH-le.
1.

Esimene väide, et vaidluse all olev otsus nr EASO/ED/2019/509 on vigane järgmistel põhjustel: — rikutud on hageja õigust heale haldusele (Euroopa Liidu põhiõiguste harta, edaspidi „harta“ artikkel 41), sest pole järgitud erapooletuse põhimõtet, hoolsuskohustust ja objektiivsuse põhimõtet ega süütuse presumptsiooni (esimene tühistamise alus seoses esimese väitega), — rikutud on hagejal õigusest heale haldusele (harta artikkel 41) ja hoolsuskohustusest (personalieeskirjade artikkel 24) tulenevalt olevat õigust sellele, et administratsioon võtaks arvesse tema õigusi (teine tühistamise alus seoses teise väitega), — need EASO-poolsed toimingud ja tegematajätmised olid vigased, sest nende puhul esines ilmselge hindamisviga, õigusnormi rikkumine ja ebapiisav põhjendus (kolmas tühistamise alus seoses esimese väitega)
2.

Teine väide, et avaldamata jätmise üldise eelduse kohaldamise käesoleval juhul (quod non) välistab see, et rikutud ei ole määruse nr 1049/2001 artikli 4 lõike 2 esimeses ja kolmandas taandes kaitstud huve (teise väite esimene osa). Lisaks leiab hageja, et sellist eeldust ei saa igal juhul kohaldada, sest taotlusega hõlmatud dokumentide avaldamist õigustab ülekaalukas üldine huvi (teise väite teine osa).
—

tuvastada, et Euroopa Liidu institutsioonid on suurel määral jätnud täitmata oma kohustused, mis on tekitanud hagejale kahju, sest: — Euroopa Komisjon võttis vastu 6. augusti 2008. aasta määruse (EÜ) nr 800/2008 (üldine grupierandi määrus) vormis, mis muu hulgas läheb kaugemale aluslepingust tulenevatest volitustest, seetõttu, et see ei taga, et järgitakse põhiseaduslikke põhimõtteid, mille kohaselt siseturgu mõjutavasse konkurentsi võib sekkuda ainult erakorraliselt ja see peab olema õigustatud, ning osas, milles sellega õigusvastaselt lubati riigiabi rakendamist toetusprogrammi Ettevõtluse ja arendustegevuse rakenduskava („Przedsiębiorczość i innowacje“, edaspidi „OPPI“) raames, millega kahjustati hageja ettevõtlust; — Euroopa Komisjon võttis rakenduskava vastu 3. detsembri 2007. aasta otsusega, rikkudes aluslepingut ja põhiõiguste hartat ega avaldanud seda otsust; — Euroopa Komisjon ei menetlenud nõuetekohaselt hageja kaebust, et OPPI on õigusvastane, kuivõrd esiteks jättis komisjon kontrollimata OPPI loomise ja rakendamise tingimused ja teiseks ei põhjendanud komisjon hageja kaebuse rahuldamata jätmist nõuetekohaselt; — Euroopa Liidu Kohus ei vaadanud sisuliselt läbi nõuet üldise grupierandi määruse tühistamiseks ja jättis vastava hagi ilmselge vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata, rikkudes seeläbi oma põhiseaduslikku kohustust kohaldada proportsionaalsuse põhimõtet, ning rikkudes oma ülemäära formalistliku ja ühekülgse lähenemisega hageja põhiseaduslikku õigust tõhusale õiguskaitsele ja õiglasele kohtumenetlusele;
—

tühistada vaidlustatud akti järgmised osad: (i) I lisa punkt 42, milles on määratletud mõiste „esitatud väärtus“; (ii) IX lisa teise lõigu punkti 2 alapunkt a osas, milles on sätestatud, et „esitatud väärtused“ vastavad „tehnilises dokumentatsioonis esitatud väärtustele“; ja (iii) IX lisa teise lõigu punkti 2 alapunkt b;
—

Põhjus, miks hõbevasktseoliit jäeti vaidlustatud otsuses heaks kiitmata, on selle töödeldud toote väidetavalt ebapiisav tõhusus, milles toimeainet kasutatakse. Hageja väidab samas, et ainsad kriteeriumid, mida kostja võiks õiguspäraselt arvesse võtta, piirduvad nendega, mis on loetletud määruse (EL) nr 528/2012 artiklites 4 ja 19. Need kriteeriumid ei hõlma sellise töödeldud toote tõhusust, mille hindamine jääks muidu liikmesriikide tasandil biotsiidile loa andmise teise ehk järgmisesse staadiumi. Arvestades asjaolu, et kostja viis hõbevasktseoliidi heaks kiitmata jätmise põhjendamiseks läbi just sellise hindamise, mis tähendab, et kostja läks palju kaugemale sellest, milleks ta on määruse (EL) nr 528/2012 alusel volitatud, on kostja rikkunud aluslepingute artiklit 290 ning eelnimetatud määruse artikleid 4 ja 19.
2.

Teine väide, et vaidlustatud õigusaktiga on rikutud õiguskindluse ja võrdse kohtlemise põhimõtteid, sest aktiga ei kehtestata selget ja ühemõttelist reguleerivat raamistikku, mistõttu tarnijatel on võimatu teha kindlaks nende kohustusi, mis puudutavad tehnilises dokumentatsioonis esitatavaid andmeid, ja samuti ei ole aktiga kehtestatud kohaldatavat kontrollimenetlust andmete täpsuse hindamiseks.
—

tühistada vaidlustatud akti järgmised osad: (i) VI lisa punkti 1 alapunkt b osas, milles on sätestatud, et „neid väärtusi käsitatakse IX lisas sätestatud kontrollimenetluses esitatud väärtustena“; (ii) IX lisa kolmanda lõigu punkti 2 alapunkt a osas, milles on sätestatud, et „esitatud väärtused“ vastavad „tehnilises dokumentatsioonis esitatud väärtustele“; ja (iii) IX lisa kolmanda lõigu punkti 2 alapunkt b;
—

tühistada vaidlustatud akti järgmised osad: (i) VI lisa punkti 1 alapunkt b ja punkti 2 alapunkt b osas, milles on sätestatud, et „neid väärtusi käsitatakse IX lisas sätestatud kontrollimise puhul esitatud väärtustena“; (ii) IX lisa punkti 2 alapunkt a osas, milles on sätestatud, et „esitatud väärtused“ vastavad „tehnilises dokumentatsioonis esitatud väärtustele“; ja (iii) IX lisa punkti 2 alapunkt b;
—

Teine väide, et komisjonil ei olnud õiguslikku alust hageja nime lisamiseks vaidlustatud määrusesse, kuna alusmääruse artikli 13 lõige 3 ei hõlma kõrvalehoidmise vastaste meetmete kehtestamist, mis põhinevad üksnes kõrvalehoidmise ohul, ning selles on lisaks nõutud, et eelnevalt registreeritakse kogu import. Komisjoni argumentatsioonis, mille ta esitas, esineb loogikavigu, see on põhjendamata ning selles ei ole arvesse võetud olulisi tõendeid, mistõttu selles on ilmselged hindamisvead.
3.

Kolmas väide, et komisjoni 13. jaanuari 2020. aasta kiri või teise võimalusena komisjoni 10. detsembri 2019. aasta e-kiri, milles komisjon keeldus viiviseid maksmast, on õigusvastased ja tuleks seetõttu tühistada. Hagejad väidavad, et need aktid on õigusvastased, kuna need rikuvad ELTL artikli 266 lõiget 1 ja artikli 296 lõiget 1.
1.

Esimene väide, et rikuti olulist menetlusnormi, kuna kostja ei täitnud kõiki kohustuslikke nõudeid, mis on sätestatud komisjoni rakendusmääruses nr 844/2012 (2) (artiklid 12 ja 13) ja võttis vaidlustatud akti vastu puuduliku riskihindamise alusel. See tähendab, et vaidlustatud akt ei põhine täielikul, seadusega nõutud teaduslikul alusel.
2.

Teine väide, et tõendamiskoormis on ümber pööratud. Hageja väidab selle kohta, et tema ei pea tõendama oma parlamendiliikme assistendi töötamist, vaid Euroopa Parlament peab hoopis tõendama vastupidist.
C 191/29

ET

30. märtsil 2020 esitatud hagi – Sam McKnight versus EUIPO – Carolina Herrera (COOL GIRL)

(Kohtuasi T-176/20)

(2020/C 191/39)

Hagiavalduse keel: inglise

Pooled

Hageja: Sam McKnight Ltd (London, Ühendkuningriik) (esindajad: advokaadid V. von Bomhard ja J. Fuhrmann)

Kostja: Euroopa Liidu Intellektuaalomandi Amet (EUIPO)

Teine menetluspool apellatsioonikojas: Carolina Herrera Ltd (New York, New York, Ühendriigid)

Andmed EUIPO menetluse kohta

Vaidlusaluse kaubamärgi taotleja: hageja

Vaidlusalune kaubamärk: ELi sõnamärgi „COOL GIRL“ taotlus – registreerimistaotlus nr 16 681 975

Menetlus EUIPOs: vastulausemenetlus

Vaidlustatud otsus: EUIPO neljanda apellatsioonikoja 30. jaanuari 2020. aasta otsus asjas R 689/2019-4

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada vaidlustatud otsus;

— mõista kohtukulud välja kostjalt ning apellatsioonikoja menetluse teiselt poolelet kui menetlusse astujalt, juhul kui viimane astub käsesolevasse menetlusse.

Väide
2.

Teine väide, mille kohaselt on hageja seisukohal, et apellatsiooninõukogu rikkus õigusnormi, tuginedes vaidlustatud otsuses Euroopa Liidu Üldkohtu sellise praktika väärale tõlgendusele, mille kohaselt peab ECHA selleks, et tõendada aine kohta täiendava teabe nõude vajalikkust, muu hulgas tõendama, et on reaalne võimalus, et nõutud teave võimaldab võtta paremaid riskijuhtimismeetmeid.
1.

Esimene väide, et rikutud on õigust olla ära kuulatud ja 4. veebruari 2019. aasta otsust „EASME Policy for Management of employment contracts“.
19. märtsil 2020 esitatud hagi – JA versus parlament

(Kohtuasi T-156/20)

(2020/C 201/41)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: JA (esindajad: advokaadid T. Bontinck ja A. Guillerme)

Kostja: Euroopa Parlament

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

esimese võimalusena:

— tühistada hageja 4. juuli 2019. aasta otsus hageja teenistusest vabastada;

— mõista Euroopa Parlamendilt välja 20 000 eurot mittevaralise kahju hüvitamiseks;

— mõista kohtukulud välja Euroopa Parlamendilt;

teise võimalusena:

— tuvastada ENF fraktsiooni tegevuse lõpetamise otsuse õigusvastasus;

— sellest tulenevalt tühistada 4. juuli 2019. aasta otsus hageja teenistusest vabastada;

— mõista Euroopa Parlamendilt välja 20 000 eurot mittevaralise kahju hüvitamiseks;

— mõista kohtukulud välja Euroopa Parlamendilt.

Väited ja peamised argumendid

Hageja esitab hagi põhjendamiseks esimese võimalusena viis väidet, mis on identsed või sarnased nendega, mis esitati kohtuasjas T-154/20: IY vs. parlament.

Teise võimalusena väidab hageja, et ENF fraktsiooni tegevuse lõpetamise otsus on õigusvastane. Ta leiab, et kuna tegevuse lõpetamise otsus on õigusvastane, sest selle puhul on tehtud ilmselge hindamisviga ja võimu kuritarvitatud, on teenistusest vabastamise otsus, mis põhineb eranditult tegevuse lõpetamisel, järelikult ise õigusvastane ja tuleb tühistada.
1.

Esimene väide, mille kohaselt on rikutud vabade ja demokraatlike valimiste põhimõtet, sest valimisjaoskond jättis enne valimiste algust avaldamata kokkuleppe representatiivsuse jaotuse kohta; sest logod, mis olid nimekirja nr 3 „Ensemble Luxembourg“ valimisplakatil esitatud, jätsid valijatele mulje, et see nimekiri esindas viit ametiühingut ja kutseorganisatsiooni, mida esindasid võrdsetes osades 20 paari kandidaate, samas kui kokkuleppest tulenes, et see esindas kuut ametiühingut ja kutseorganisatsiooni, mille hulgast kaht ei olnud nimetatud, ja et nende esindatus ei olnud võrdne.
28. veebruaril 2020 esitatud hagi – IV versus komisjon

(Kohtuasi T-145/20)

(2020/C 201/37)

Kohtumenetluse keel: prantsuse

Pooled

Hageja: IV (esindaja: advokaat J. Lemmer)

Kostja: Euroopa Komisjon

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— kohustada Euroopa Komisjoni ja Centre Polyvalent de l’Enfance Interinstitutionnel’i solidaarselt edastama [X-le] tema lapse [Y] 2019. aasta ja 2020. aasta kohalolekulehed, mis on nende valduses, 500 euro (viissada eurot) suuruse lõpliku karistusmakse ähvardusel iga viivitatud päeva eest alates tehtava otsuse kuulutamisest;

— mõista kostjalt hageja kasuks välja 1 500 eurot kulude eest, mille väljamõistmist kohtukuludena ei saa nõuda ja mida hageja pidi kandma oma õiguste maksmapanemiseks, ning käesoleva menetlusega seotud kulud.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjendamiseks esitab hageja üheainsa väite, et kostja on rikkunud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 42 „Õigus tutvuda dokumentidega“, milles on sätestatud, et „Igal liidu kodanikul ja igal füüsilisel või juriidilisel isikul, kes elab või kelle registrijärgne asukoht on liikmesriigis, on õigus tutvuda liidu institutsioonide, organite ja asutuste mis tahes kandjal säilitatavate dokumentidega“.
1.

Esimene väide, et rikutud on põhjendamiskohustust. Hageja väidab, et parlamendi saadetud teated ei ole finantsmääruse nõuetele vastav põhjendus, kuna need ei sisalda edukaks tunnistatud pakkumuse kvalitatiivseid eeliseid ega teavet hinnakriteeriumi kohta ega hageja pakkumuse lõplikku punktisummat.
2.

Teine väide, et õige ei ole seisukoht, et ACER ei ole rikkunud läbipaistvuse põhimõtet, mis on sätestatud ELTL artiklis 15, Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklis 41, määruse (EL) 2017/459 (2) artikli 37 lõikes 3 ja määruse (EL) 2019/942 artikli 6 lõikes 4, kuigi ACER (i) muutis suvaliselt nõudeid, mis on seotud tehnilise kvaliteedi nõuete kriteeriumidega, millele esitatud pakkumused peavad vastama, ning (ii) valis menetluse – millega kaasnes kohe alguses platvormi määramine – kordamise võimaluse, ilma et seda muudatust ja valikut oleks põhjendatud.
2.

Teise väite kohaselt on rikutud hageja põhiõigust sellele, et tema küsimusi käsitletaks erapooletult ja õiglaselt (harta artikli 41 lõige 1), ning rikutud on personalieeskirjade artiklit 24 ja hoolitsemiskohustust.
5.

Viies väide, et EUCAP Somalia on rikkunud õiguspärase ootuse kaitse põhimõtet sellega, et rahvusvahelistele lepingulistele Ühendkuningriigi kodanikest töötajatele lubati, et nad võivad vastavalt väljaastumislepingule jätkata üleminekuperioodil töötamist. Lisaks, kui Üldkohus tunnistab hagi ELTL artikli 263 alusel vastuvõetamatuks põhjendusel, et otsused on lahutamatult seotud hageja teenistuslepinguga, palutakse kohtul teise võimalusena ELTL artikli 272 alusel esitatud hagis hinnata samu väiteid. Esile toodud rikkumisi tuleks käsitada sellisel juhul lepingulisest suhtest tulenevate rikkumistena.
4.

Neljas väide, et hagejat on diskrimineeritud, ehk täpsemalt: rikutud on Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikli 21 lõiget 1 ja artikli 34 lõiget 1. — Hageja väidab, ei kostja üritab vaidlustatud otsusega hagejalt võtta olulisi sotsiaalkindlustusõigusi (käesoleval juhul surmajuhtumi ja invaliidsusriski kindlustus), põhjendades seda hageja pärilike geneetiliste tunnuste ja/või väidetava puudega. Nõudes töölepingu lõpetamise ähvardusel, et hageja loobuks nimetatud sotsiaalkindlustusõigustest, rikub EIP hageja põhiõigusi. Kostja tegevus on diskrimineeriv, sest sellega püütakse piirata hageja põhiõigust sotsiaalkindlustusele meelevaldsel põhjendusel („väga/äärmiselt madal“ invaliidsusrisk tulevikus) suvaliseks ajavahemikuks (5 aastat).
2.

Teine väide, et rikutud on põhjendamiskohustust (ELTL artikli 296 teine lõik). Hageja heidab nõukogule ette ebaselgete ja üldiste põhjenduste esitamist, milles ei ole spetsiifiliselt ja konkreetselt mainitud põhjuseid, miks ta järeldas oma kaalutlusõiguse teostamisel, et hageja suhtes tuleks kohaldada asjaomaseid piiravaid meetmeid. Kuna ühtegi konkreetset ja objektiivset asjaolu, mida hagejale ette heita ja mis võiks asjaomaseid meetmeid õigustada, esitatud ei ole, ei anna nõukogu põhjendused hagejale mingit piisavat teavet ja need on tegelikult vähemalt ebaselged, üldised ja ebatäpsed.
C 201/30

ET

23. märtsil 2020 esitatud hagi – JB versus Cedefop

(Kohtuasi T-159/20)

(2020/C 201/42)

Kohtumenetluse keel: kreeka

Pooled

Hageja: JB (esindaja: advokaat V. Christianos)

Kostja: Euroopa Kutseõppe Arenduskeskus (European Centre for the Development of Vocational Training, edaspidi „Cedefop“)

Nõuded

Hageja palub Üldkohtul:

— tühistada Cedefopi 19. jaanuari 2020. aasta vaikimisi tehtud rahuldamata jätmise otsus;

— mõista Cedefopilt hageja kasuks välja kokku 442 276,78 eurot.

Väited ja peamised argumendid

Hagi põhjenduseks esitab hageja neli väidet.

1. Esimene väide, et rikuti Euroopa Liidu põhiõiguste harta artiklit 41.

2. Teine väide, et rikuti hea halduse põhimõtet, kuna hageja hüvitisenõude vaatas läbi Cedefopi ametnik, kes oli süüdistatava vastu ütlusi andma kutsutud tunnistaja Euroopa Liidu personalieeskirjade (edaspidi „personalieeskirjad“) artikli 11a rikkumine.

3. Kolmas väide, et hageja poolt personalieeskirjade artikli 90 lõike 1 alusel esitatud taotluse läbivaatamisel rikuti süütuse presumptsiooni, mida kinnitab ka vaikimisi tehtud otsus personalieeskirjade artikli 90 lõike 1 alusel esitatud taotluse rahuldamata jätmise kohta.