Liidetud kohtuasjad C‑458/14 ja C‑67/15

Promoimpresa Srl

versus

Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro

ja

Regione Lombardia

ning

Mario Melis jt

versus

Comune di Loiri Porto San Paolo

ja

Provincia di Olbia Tempio

(eelotsusetaotlus, mille on esitanud Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia ja Tribunale amministrativo regionale per la Sardegna)

„Eelotsusetaotlus — Riigihanked ja asutamisvabadus — ELTL artikkel 49 — Direktiiv 2006/123/EÜ — Artikkel 12 — Mere-, järve- ja jõeäärse riigivaraga seotud majanduslikult tähtsad kontsessioonid — Automaatne pikenemine — Hankemenetluse korraldamata jätmine”

Kokkuvõte – Euroopa Kohtu (viies koda) 14. juuli 2016. aasta otsus

Vt otsuse tekst. (vt punktid 28 ja 29)

Vt otsuse tekst. (vt punkt 30)

Kuna direktiivi 2006/123 teenuste kohta siseturul põhjenduse 57 kohaselt ei puuduta selles direktiivis sisalduvad autoriseerimisskeeme käsitlevad sätted pädevate asutuste sõlmitavaid lepinguid teatud sellise teenuse osutamiseks, mis on reguleeritud riigihankeid käsitlevate eeskirjadega, siis ei ole need sätted kohaldatavad avalike teenuste kontsessioonidele, mis võivad kuuluda eelkõige direktiivi 2014/23 kontsessioonilepingute sõlmimise kohta kohaldamisalasse. (vt punktid 44 ja 45)

Teenuste kontsessiooni direktiivi 2014/23 kontsessioonilepingute sõlmimise kohta tähenduses iseloomustab eelkõige olukord, kus kindlaksmääratud teenuse kasutamise õigus antakse hankija poolt üle kontsessionäärile, viimati nimetatul on sõlmitud lepingu alusel teatud majanduslik vabadus määrata selle õiguse kasutamise tingimused, millega samal ajal kaasneb suures ulatuses selle õiguse kasutamisega seotud risk. Sellest järeldub, et kui kontsessioonid puudutavad mitte kindlaksmääratud teenuse osutamist hankijast üksuse poolt, vaid luba teostada majandustegevust riigimaal, siis ei kuulu need teenuste kontsessioonide kategooriasse. (vt punktid 46 ja 47)

Direktiivi 2006/123 teenuste kohta siseturul artikli 12 lõikeid 1 ja 2 tuleb tõlgendada nii, et nendega on vastuolus niisugune siseriiklik meede, mis näeb ette olemasolevate turismi- ja vabaajategevuse otstarbeliste mere- ja järveäärse riigivaraga seotud autoriseeringute automaatse pikendamise, korraldamata ühtki valikumenetlust võimalike kandidaatide vahel. Kuigi direktiivi 2006/123 artikli 12 lõige 3 näeb sõnaselgelt ette, et liikmesriigid võivad valikumenetluse eeskirjade kehtestamisel võtta arvesse olulise avaliku huviga seotud põhjuseid, on nende põhjuste arvessevõtmine ette nähtud ainult võimalike kandidaatide valiku menetluseeskirjade kehtestamisel ja siis, kui direktiivi artikli 12 lõikest 1 ei tulene teisiti. Nimetatud direktiivi artikli 12 lõiget 3 ei saa seega tõlgendada nii, et see lubab põhjendada autoriseeringute automaatset pikendamist isegi siis, kui autoriseeringute esialgse andmise ajal ei ole korraldatud ühtki selle artikli lõikes 1 mainitud valikumenetlust. (vt punktid 53–55 ja 57 ning resolutsiooni punkt 1)

ELTL artiklit 49 tuleb tõlgendada nii, et sellega on vastuolus sellised siseriiklikud õigusnormid, mis lubavad automaatselt pikendada olemasolevaid turismi- ja vabaajategevuse otstarbelisi riigivarakontsessioone, kui need kontsessioonid pakuvad selget piiriülest huvi. Nimelt on ametiasutused – kui nad kavandavad sellise kontsessiooni andmist, mis ei kuulu eri liiki riigihankelepinguid reguleerivate direktiivide kohaldamisalasse – on kohustatud järgima ELi toimimise lepingu alusnorme üldiselt ja eriti diskrimineerimiskeelu põhimõtet. Täpsemalt, kuivõrd niisugune kontsessioon tekitab teatavat piiriülest huvi, siis selle andmisega ettevõtjale, kes asub kontsessiooni andja asukoha liikmesriigis, rikutakse läbipaistvuse puudumise korral võrdse kohtlemise põhimõtet teistes liikmesriikides asuvate ettevõtjate kahjuks, kes võiksid olla sellest kontsessioonist huvitatud. Selline erinev kohtlemine on ELTL artikliga 49 keelatud. (vt punktid 64, 65 ja 74 ning resolutsiooni punkt 2)