KOHTUJURISTI ETTEPANEK

JULIANE KOKOTT

esitatud 25. veebruaril 2016 ( 1 )

Kohtuasi C‑557/14

Euroopa Komisjon

versus

Portugali Vabariik

„Liikmesriigi kohustuste rikkumine — ELTL artikkel 260 — Euroopa Kohtu otsuse täitmata jätmine — Kohtuotsus komisjon vs. Portugal (C‑530/07, EU:C:2009:292) — Direktiiv 91/271/EMÜ — Asulareovee puhastamine — Rahalised karistused — Karistusmakse ja põhisumma määramine — Karistusmakse järkjärguline vähendamine”

I. Sissejuhatus

1. Käesolev kohtuasi põhineb hagil, mille Euroopa Komisjon esitas ELTL artikli 260 alusel Portugali Vabariigi vastu seoses kohtuotsuse komisjon vs. Portugal (C‑530/07, EU:C:2009:292) väidetavalt mittetäieliku täitmisega. Viidatud otsuses tuvastas Euroopa Kohus, et Portugal on rikkunud direktiivi 91/271/EMÜ ( 2 ) (edaspidi „direktiiv 91/271“), sest direktiivi sätteid eirates ei ole mitme Portugali linnastu reovett nõuetekohaselt puhastatud. Olgugi et Portugal ise ei sea enam kahtluse alla, et kohtuotsust ei ole ühes linnastus valmis ehitamata puhastite tõttu veel täielikult täidetud, on mõlema poole seisukohad selle eest määratavate rahatrahvide küsimuses suurel määral lahknevad.

II. Õiguslik raamistik

2. Direktiiv 91/271 reguleerib selle artikli 1 kohaselt muu hulgas asulareovee kogumist, puhastamist ja ärajuhtimist ning selle eesmärk on kaitsta keskkonda selle reovee ärajuhtimisest tuleneva kahju eest.

3. Direktiivi 91/271 artikli 3 lõike 1 kohaselt tagavad liikmesriigid, et linnastud, mille inimekvivalent on üle 15000, varustatakse hiljemalt 31. detsembriks 2000 asulareovee kogumissüsteemidega.

4. Vastavalt direktiivi 91/271 artikli 4 lõikele 1 tagavad liikmesriigid kõikide linnastute puhul inimekvivalendiga üle 15000 hiljemalt 31. detsembriks 2000, et kogumissüsteemidesse sisenev asulareovesi läbib enne ärajuhtimist „bioloogilise puhastuse või muu sellega võrdväärse puhastuse“, st intensiivsema puhastuse kui tavaliselt.

5. Direktiivi 91/271 artikli 6 lõige 2 lubab teatavatel tingimustel artikli 4 lõikest 1 kõrvale kalduda, kui reovesi juhitakse vähem tundlikele aladele: „Asulareovett, mida juhitakse 10000 kuni 150000 [inimekvivalendiga] linnastutest rannikuvetesse ja […] lõikes 1 kirjeldatud aladel asuvatele suudmealadele, tohib puhastada vähem põhjalikult, kui on ette nähtud artiklis 4, kui: — see reovesi läbib vähemalt artikli 2 lõikes 7 määratletud eelselituse ja seda kontrollitakse I lisa punktis D sätestatud korras; — põhjalikud uurimused näitavad, et see reovesi ei kahjusta keskkonda. — […]“.

6. Veel suuremate linnastute puhul on kõrvalekaldumine võimalik vastavalt direktiivi 91/271 artikli 8 lõikele 5: „Erandjuhtudel, kui suudetakse tõestada, et põhjalikum puhastus ei too keskkonnale mingit kasu, tohib üle 150000 inimekvivalendiga linnastutest vähem tundlikele aladele juhitavat reovett puhastada vastavalt artikliga 6 ette nähtud menetlusele 10000 kuni 150000 inimekvivalendiga linnastute reovee kohta. Sellistel juhtudel esitavad liikmesriigid asjaomased dokumendid varem komisjonile. Komisjon uurib olukorda ja võtab vajalikud meetmed artikli 18 lõikes 2 sätestatud korras.“

III. Kohtuasja asjaolud ja menetlus Euroopa Kohtus

7. Euroopa Kohus märkis 7. mai 2009. aasta kohtuotsuses komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292), et kuna Portugal ei ole direktiivi artikli 3 kohaselt varustanud kogumissüsteemidega seitset linnastut ja ei ole direktiivi artikli 4 kohaselt taganud 15 linnastust, sealhulgas Matosinhose ja Vila Real de Santo António linnastust, mille inimekvivalent on vastavalt 287000 ja 116500, pärineva asulareovee bioloogilist puhastust või muud sellega võrdväärset puhastust, siis on Portugal rikkunud viidatud direktiivist tulenevaid kohustusi.

8. Komisjon palus 18. juuni 2009. aasta kirjaga Portugalil esitada oma märkused selle kohtuotsuse täitmise kohta. Pärast korduvat kirjavahetust nõudis komisjon 21. veebruaril 2014 Portugali valitsuselt vastavalt ELTL artikli 260 lõikele 2 ametlikult märkuste esitamist ja määras täitmiseks kahekuulise tähtaja. Kuna komisjoni arvates näitas vastus, et Portugal ei olnud kohtuotsust endiselt täielikult täitnud, siis esitas komisjon 4. detsembril 2014 hagi Euroopa Kohtule.

9. Komisjon palub Euroopa Kohtul — tuvastada, et kuna Portugali Vabariik ei ole võtnud kõiki vajalikke meetmeid, et täita Euroopa Kohtu 7. mai 2009. aasta otsust kohtuasjas komisjon vs. Portugali Vabariik (C‑530/07), siis on see liikmesriik rikkunud ELTL artikli 260 lõikest 1 tulenevaid kohustusi; — mõista Portugali Vabariigilt välja karistusmakse summas 20196 eurot päeva kohta, mil viibib otsuse täitmine eespool viidatud kohtuasjas C‑530/07, alates käesolevas kohtuasjas otsuse tegemise kuupäevast kuni kuupäevani, mil on täidetud otsus eespool viidatud kohtuasjas C‑530/07; — mõista Portugali Vabariigilt välja põhisumma 2244 eurot päevas alates kohtuasjas C‑530/07 otsuse kuulutamisest kuni käesolevas kohtuasjas otsuse kuulutamiseni või kui see toimub hiljem, siis kuni eespool viidatud kohtuasjas C‑530/07 tehtud kohtuotsuse täitmiseni; — mõista kohtukulud välja Portugali Vabariigilt.

10. Portugali Vabariik palub — jätta hagi põhjendamatuse tõttu rahuldamata osas, milles Portugal on selle vaidlustanud; — mõista kohtukulud välja komisjonilt.

11. Pooled esitasid kirjalikud seisukohad ja nad kuulati ära 21. jaanuaril 2016 toimunud kohtuistungil.

IV. Õiguslik hinnang

A. Liikmesriigi kohustuste rikkumine

12. Kui Euroopa Kohtu otsusega on tuvastatud, et liikmesriik on rikkunud liidu õigusest tulenevat kohustust, siis peab see riik vastavalt ELTL artikli 260 lõikele 1 võtma selle kohtuotsuse täitmiseks vajalikud meetmed. Kui komisjon on arvamusel, et asjassepuutuv liikmesriik ei ole võtnud kõiki vajalikke meetmeid kohtuotsuse täitmiseks, võib ta vastavalt ELTL artikli 260 lõikele 2 pärast seda, kui on andnud sellele riigile võimaluse esitada oma märkused, anda asja kohtusse.

13. Sellele tuginedes algatas komisjon käesoleva liikmesriigi kohustuste rikkumise menetluse. Selleks et teha kindlaks, kas Portugal on võtnud kõik vajalikud meetmed kohtuotsuse komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) täitmiseks, tuleb kontrollida, kas viidatud kohtuotsuses nimetatud linnastud varustati direktiivi 91/271 artikli 3 kohaselt asulareovee kogumissüsteemidega ja/või tagati artiklis 4 ette nähtud asulareovee bioloogiline puhastus või muu sellega võrdväärne puhastus.

14. ELTL artikli 260 lõike 2 kohase liikmesriigi kohustuse rikkumise olemasolu hindamisel tuleb aluseks võtta kuupäev, mis määrati selle sätte alusel saadetud märgukirjas. ( 3 )

15. Komisjon saatis Portugali valitsusele märgukirja 21. veebruaril 2014 ning määras tähtajaks kaks kuud. Seega on kohustuse rikkumise olemasolu hindamiseks määrav kuupäev 21. aprill 2014.

16. Märgukirjas heitis komisjon ette veel vaid seda, et Vila Real de Santo António ja Matosinhose linnastus ei ole endiselt tagatud direktiivi 92/271 artiklis 4 ette nähtud asulareovee bioloogilist puhastust või muud sellega võrdväärset puhastust.

17. 23. aprillil 2014 saadetud vastuses kinnitasid Portugali esindajad, et Vila Real de Santo António linnastus on vajalikud tööd veel lõpetamata ja Matosinhose linnastus ei ole asjaomaseid töid veel alustatud.

18. Järelikult ei olnud Portugal võtnud määravaks kuupäevaks, 21. aprilliks 2014, kõiki meetmeid mõlema nimetatud linnastu asulareovee puhastamiseks vastavalt direktiivi 91/271 artiklis 4 sätestatud nõuetele.

19. Seega tuleb tõdeda, et kuna Portugali Vabariik ei võtnud 21. aprilliks 2014, mil lõppes Euroopa Komisjoni poolt määratud tähtaeg, kõiki kohtuotsuse komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) täitmiseks vajalikke meetmeid, siis on nimetatud liikmesriik rikkunud ELTL artikli 260 lõikest 1 tulenevaid kohustusi.

B. Rahalised karistused

20. ELTL artikli 260 lõike 2 kohane menetlus peab ajendama kohustusi rikkunud liikmesriiki täitma kohustuste rikkumise kohta tehtud algset kohtuotsust. Selle eesmärk on seega tagada liidu õiguse tõhus kohaldamine. Viidatud sättes ette nähtud meetmed – karistusmakse ja põhisumma – taotlevad mõlemad sama eesmärki. ( 4 )

21. Euroopa Kohus peab tema menetluses olevas igas kohtuasjas juhtumi asjaolusid arvestades ning tema hinnangul vajalikust veenvuse ja hoiatavuse määrast lähtudes kindlaks määrama asjakohased rahalised karistused, selleks et tagada algselt rikkumise tuvastanud kohtuotsuse võimalikult kiire täitmine ja hoida ära liidu õiguse sarnaste rikkumiste kordumine. ( 5 )

22. Komisjoni sellekohased ettepanekud ei ole Euroopa Kohtu jaoks siduvad, vaid kujutavad endast ainult tarvilikku lähtepunkti. Samuti ei ole Euroopa Kohtu jaoks siduvad komisjoni teatistes sisalduvad suunised, kuid need aitavad tagada komisjoni tegevuse läbipaistvust, ettenähtavust ja õiguskindlust. ( 6 )

1. Karistusmakse

23. Karistusmakse määramine vastavalt ELTL artikli 260 lõikele 2 on üldjuhul õigustatud vaid siis, kui Euroopa Kohtu eelneva otsuse täitmata jätmises seisnev rikkumine vältab. ( 7 )

24. Ainuüksi asjaolu, et Portugal ei ole kohtuotsust komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) komisjoni määratud tähtajaks veel täielikult täitnud, karistusmakse määramist seega ei õigusta. Pigem tuleb täiendavalt uurida, kas kohtuotsus vajab Euroopa Kohtu otsuse tegemise hetkel veel edasist täitmist.

25. Karistusmakse määramise üle otsustamiseks tuleb järelikult kõigepealt kontrollida, millises ulatuses rikkumine jätkub (selle kohta allpool jaotis a). Seejärel tuleb määrata baassumma (selle kohta allpool jaotis b) ning analüüsida, kas karistusmakse määratakse muutumatu summana või täitmisega proportsionaalselt väheneva summana (selle kohta allpool jaotis c).

a) Rikkumise edasine jätkumine

i) Vila Real de Santo António linnastu

26. Portugal märgib oma vasturepliigis, et Vila Real de Santo António linnastu reovee bioloogiliseks puhastamiseks vajalike tööde ülejäänud osa lõpetati 2015. aasta aprillis. Seega on kohtuotsus komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) selle linnastu osas vahepeal täielikult täidetud. ( 8 )

27. Komisjon oli kohtuistungil siiski seisukohal, et liikmesriik on direktiivi 91/271 artikli 4 täitnud alles siis, kui puhastatud reoveest enne selle veekogudesse juhtimist ühe aasta jooksul korrapäraselt võetud proov on näidanud, et bioloogiline puhastus vastab direktiivi nõuetele. Käesoleval juhul proovi võtmine puudub.

28. Komisjon tugineb seejuures direktiivi 91/271 I lisa punkti D alapunktile 3, mille kohaselt määratakse korrapäraste proovide minimaalne arv kindlaks reoveepuhasti võimsuse põhjal. Vastavalt artikli 15 esimesele taandele kontrollitakse sellega vastavust I lisa punkti B nõuetele, kokkuvõttes seega reovee puhastamise tõhusust.

29. Direktiivist 91/271 ei tulene siiski, et artikli 4 kohaldamine teatavatele reoveepuhastitele eeldab üldse proovi võtmist. Pigem eksisteerib korrapäraste proovide võtmise kohustus tõhusa bioloogilise puhastuse läbiviimise kohustuse kõrval sõltumatult.

30. Vastavalt sellele tuleb asjaomaseid kohtuotsuseid nii mõista, et proovi võtmine on sobiv tõend selle kohta, et reoveepuhasti vastab direktiivi 91/271 nõuetele. ( 9 ) Kohtuotsust komisjon vs. Itaalia võib peale selle mõista nii, et selle tõendi jaoks on vajalik teatav miinimumarv proove. ( 10 ) Kohtuotsuses komisjon vs. Kreeka märkis Euroopa Kohus siiski ainult seda, et kuna reoveepuhasti valmimise ja kohtuistungi vahele jääva kolme kuu jooksul ei ole korrapäraseid proove võetud, siis ei ole reovee puhastamise tõhusust võimalik tõendada. ( 11 ) Hiljutises kohtuotsuses komisjon vs. Portugal märkis Euroopa Kohus sõnaselgelt, et artikli 4 täitmise tõendamiseks piisab juba ühestainsast proovist. ( 12 )

31. Komisjon võiks sellise tõendamise vaidlustada. Selleks tulevad kõne alla eelkõige järgmised proovid, mis ei vasta direktiivi 91/271 nõuetele, või korrapäraste proovide puudumine pärast esimest edukat proovivõtmist. Komisjon võiks ka väita, et proov võeti tingimustes, mis ei ole reovee tegelikule seisundile iseloomulikud.

32. Käesolevas asjas väitis Portugal, ilma et sellele oleks vastu vaieldud, et 2015. aasta novembrini väldanud ajavahemiku kohta edastati komisjonile proovid, mis näitasid bioloogilise puhastuse tõhusust.

33. Komisjon ei kummutanud seda väidet. Sisuliselt piirdus komisjon väitega, et piisavaks saab lugeda vaid proovide võtmist ühe aasta vältel, kuna ainult selline ajavahemik on küllaldaselt representatiivne.

34. Siiski ei ole arusaadav, miks aprillist kuni novembrini ühes Algarve asulas võetud proovid ei peaks olema representatiivsed. Nagu komisjon ise on väitnud, on seal turismihooajal oodata heitvee kõige suuremat reostust. Proovide võtmise ajavahemik hõlmas aga ka turismihooaega.

35. Seega tuleb lähtuda sellest, et Vila Real de Santo António linnastu seisund on nüüdseks direktiiviga kooskõlas. Järelikult ei ole karistusmakse selles osas enam vajalik.

ii) Matosinhose linnastu

36. Portugali andmete kohaselt on Matosinhose linnastus reovee bioloogiliseks puhastuseks vajalike puhastite ehitamist siiani takistanud rahalised probleemid. ( 13 ) Oma vasturepliigis märgib Portugal, et vahepeal on eeltingimused ehitamiseks täidetud. ( 14 ) Seoses sellega esitas Portugal ehitustööde ajakava, mille kohaselt peavad ehitustööd algama 2016. aasta esimesel poolaastal. Reoveepuhasti täielik kasutuselevõtmine toimub kava kohaselt 2019. aasta teisel poolel. ( 15 )

37. Seega järeldub Portugali enda esitatud teabest, et kohtuotsus komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) ei olnud ka veel kohtuistungi kuupäevaks täielikult täidetud. Neil asjaoludel on Portugalile karistusmakse määramine sobiv rahaline meede, et tagada tuvastatud rikkumise lõpetamine ja kohtuotsuse täielik täitmine. ( 16 )

b) Karistusmakse baassumma

38. Euroopa Kohtul tuleb trahv määrata selliselt, et see oleks asjaolusid arvestades kohane ning tuvastatud rikkumise ja asjaomase liikmesriigi maksevõimega proportsionaalne. ( 17 )

39. Rikkumise hindamisel peab Euroopa Kohus liidu õiguse ühetaoliseks ja tõhusaks kohaldamiseks tagama karistusmakse sunnijõu, võttes selleks üldjuhul arvesse selliseid kriteeriume nagu rikkumise kestus, selle raskusaste ning asjaomase liikmesriigi maksevõime. Nende kriteeriumide kohaldamisel peab Euroopa Kohus arvestama eelkõige kohustuste täitmata jätmise tagajärgi avalikele huvidele ja erahuvidele ning seda, kui kiireloomuline on vajadus, et asjaomane liikmesriik täidaks oma kohustusi. ( 18 )

40. Komisjon palub kuni kohtuotsuse komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) täieliku täitmiseni määrata iga päeva kohta karistusmakse, mis arvutatakse järgmiselt: kõikide liikmesriikide jaoks ühesugune baassumma 660 eurot korrutatakse raskuskoefitsiendiga 3 (skaalal 1–20), kestuskoefitsiendiga 3 (skaalal 1–3) ja Portugali maksevõimet kajastava teguriga „n“, mis on 3,4. Sellest tuleneb päevasumma 20196,00 eurot.

41. Rahatrahvide määramisel ei nimeta Euroopa Kohus küll konkreetseid koefitsiente, kuid tegemist on otstarbekohase meetodiga, et muuta karistusmaksete arvutamine arusaadavaks. Järgnevalt tuleb komisjoni ettepanekut niisiis täpsemalt käsitleda.

i) Portugali maksevõime arvessevõtmine

42. Euroopa Kohtu praktika kohaselt tuleb karistusmakse arvutamisel arvesse võtta liikmesriigi sisemajanduse koguprodukti hiljutist arengut, arvestades selle väärtust asjaolude Euroopa Kohtu poolt hindamise ajal. ( 19 ) Seega tuleb tugineda ajakohastatud andmetele, mille komisjon avaldas oma 5. augusti 2015. aasta teatises. ( 20 ) Järelikult on Portugali maksevõimet näitav teguri „n“ väärtus 3,35. Seevastu ühtse baassumma suuruseks on nüüd 670 eurot.

ii) Kohustuste rikkumise kestus

43. Liikmesriigi kohustuste rikkumise kestuse hindamisel tuleb lähtuda hetkest, mil Euroopa Kohus hindab asjaolusid, mitte hetkest, mil komisjon kohtusse pöördub. ( 21 )

44. Kohtuotsuse komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) kuulutamise kuupäevast möödunud aega – peaaegu seitse aastat – silmas pidades tuleb komisjoni arvates kohaldada rikkumise kestuse arvessevõtmisel kõrgeimat koefitsienti 3.

45. Seda seisukohta toetab asjaolu, et kuigi ELTL artikli 260 lõige 1 ei näe ette ajavahemiku pikkust, mille jooksul tuleb kohtuotsus täita, tuleb Euroopa Kohtu praktika kohaselt sellega kohe alustada ja lõpetada see lühima võimaliku tähtaja jooksul. ( 22 )

46. Sellega seoses leidis Euroopa Kohus kahes otsuses, mis on tehtud samuti seoses direktiivi 91/271 kohaldamise puudustega, et peaaegu kaheksa-aastane kestus on „üsna pikk“ ( 23 ) ja ligikaudu üheksa-aastane kestus „liiga pikk“. ( 24 ) Euroopa Kohus andis sellise hinnangu, kuigi tõdes ühtlasi, et nende ülesannete elluviimine võtab aastaid ning algse kohtuotsuse täitmist tuli lugeda peaaegu saavutatuks. ( 25 ) Ühes teises seda direktiivi puudutavas kohtuotsuses pidas Euroopa Kohus viit aastat kohtuotsuse täielikuks täitmiseks „rohkem kui piisavaks“. ( 26 )

47. Ka muid valdkondi puudutavad Euroopa Kohtu hiljutised otsused on sellega kooskõlas. Hiljuti tehtud otsuses, mis käsitles direktiivide kohaldamist jäätmekäitluse valdkonnas, nimetas Euroopa Kohus seitse aastat väldanud rikkumist „üsna pikaks“. ( 27 ) Seoses liidu õigust rikkudes antud riigiabi tagasinõudmisega on isegi kolm aastat Euroopa Kohtu arvates juba oluline ajavahemik. ( 28 )

48. Seevastu ei ole veenev Portugali väide, mille kohaselt oleks kestuskoefitsiendi 3 kohaldamine kohane juhul, kui kohtuotsus komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) oleks veel tervikuna täitmata, ning järelikult ei tohiks koefitsient, arvestades seda, et kohtuotsus on rohkem kui 90% ulatuses täidetud, olla suurem kui 1. ( 29 )

49. Komisjon märgib nimelt õigesti, et Portugal ajab siinjuures rikkumise kestuse kriteeriumi segamini rikkumise raskusastme kriteeriumiga. ( 30 ) Algse kohtuotsuse täitmise astet võetakse arvesse rikkumise raskusastme hindamisel.

50. Kokkuvõttes on kestuskoefitsient 3 seega kohane.

iii) Rikkumise raskusaste

51. Lõpuks tuleb hinnata rikkumise raskusastet. Selles küsimuses on poolte seisukohad väga erinevad.

52. Komisjoni ettepanek määrata kuni 20‑ni ulatuval skaalal raskuskoefitsiendiks 3 tugineb kahele põhiargumendile.

53. Esiteks viitab komisjon liidu nende õigusnormide tähtsusele, mida Portugal on rikkunud. Direktiivi 91/271 sätetest tuleneb, et puhastamata asulareovee juhtimine suublatesse põhjustab reostumise, mis kahjustab oluliselt selliste suublate ja nendega seotud ökosüsteemide kvaliteeti. Üle 15000 inimekvivalendiga linnastute kogu reovee kogumine ja puhastamine on seega suublate ja ökosüsteemide kvaliteedi seisukohast ning ka teiste direktiivide täielikku ja nõuetekohast kohaldamist silmas pidades otsustava tähtsusega. ( 31 )

54. Teiseks osutab komisjon sellele, millised on rikkumise tagajärjed nii üldsuse heaolule kui ka üksikisikute huvidele. Nii on keskkonna ja inimeste tervise kaitse üldsuse huvides. Kohtuotsuse komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) mittetäielik täitmine kätkeb endas selles osas siiski suurt riski. Inimeste piiratud võimalus kasutada puhast vett ja tegeleda sellega seotud vabaajategevustega võib lisaks mõjutada turismisektorit. ( 32 )

55. Komisjoni seisukohta toetab asjaolu, et – nagu on juba rõhutanud ka Euroopa Kohus – direktiivi 91/271 artiklist 4 tuleneva asulareovee bioloogilise puhastuse kohustuse eiramine võib juba selle kohustuse laadi kui sellise tõttu viia inimeste tervise ohustamiseni ning keskkonna kahjustamiseni ning seda tuleb juba põhimõtteliselt sellel põhjusel pidada eriti tõsiseks. ( 33 )

56. Selle kohta on Euroopa Kohus juba otsustanud, et kui Euroopa Kohtu otsuse täitmata jätmine võib kahjustada keskkonda, mille kaitsmine on liidu poliitika eesmärk, nagu nähtub ELTL artiklist 191, on sellise kohustuste rikkumise puhul tegemist eriti raske rikkumisega. ( 34 )

57. Matosinhose linnastu osas vaidleb Portugal komisjoni sellele väitele siiski ägedalt vastu. Portugal osutab asjaolule, et linnastu reovee suhtes on juba praegu tehtud eelselitus ja suublate ning nendega seotud ökosüsteemide kvaliteedile ei saa teha etteheiteid. ( 35 ) Lisaks vaidlustab ta komisjoni väidetud tagajärjed kohalike elanike tervisele. ( 36 ) Kohtuotsuse komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) peaaegu täielikku täitmist arvestades ei saa raskuskoefitsient olla suurem kui 1. ( 37 )

58. Seoses sellega tugineb Portugal kahele argumendile. Esiteks vastab Matosinhose linnastu direktiivis 91/271 ette nähtud tingimustele, mille kohaselt võib asulareovee bioloogiline puhastus ära jääda. Teiseks on Matosinhose veed suurepärase kvaliteediga ja komisjoni kartused seoses tagajärgedega keskkonnale ja tervisele on põhjendamatud.

– Bioloogilise puhastuse nõue

59. Seoses esimese punktiga väidab Portugal, et Matosinhose linnastu eelselitatud reovett ei juhita järve- või jõevette, vaid äärmiselt liikuvasse suure soolasisaldusega merevette. Neil asjaoludel võib pidada täidetuks direktiivi 91/271 artikli 8 lõikes 5 sätestatud tingimusi, mis näevad ette võimaluse kohaldada vähem rangemaid eeskirju. ( 38 ) Komisjon ise avaldas nõukogu protokollis direktiivi 91/271 vastuvõtmise kohta, et viidatud säte on Portugali suhtes kohaldatav. ( 39 )

60. See argument ei ole veenev juba seetõttu, et direktiivi 91/271 artikli 8 lõike 5 kohaldamine eeldab oma sisu poolest teatava menetluse järgimist. Asjaomane liikmesriik peab esitama komisjonile nõutavad dokumendid, seejärel teeb komisjon otsuse. Nagu aga väidab komisjon, ilma et sellele oleks vastu vaieldud, taotles Portugal 1999. aastal ise kõnealuse sätte kohaldamist Matosinhose linnastule, kuid võttis selle taotluse hiljem jälle tagasi. ( 40 )

61. Tuleb siiski tunnistada, et Matosinhose eritingimusi silmas pidades, mille alusel ei saa direktiivi 91/271 artikli 8 lõike 5 kohaldamist algusest peale välistada, on oodata keskkonna väiksemat kahjustamist kui muudes kohtades.

– Matosinhose vee kvaliteet

62. Peale selle märgib Portugal, et reovee olemasoleva eelselitusega saavutatakse keemilise ja biokeemilise hapnikutarbe vähendamine keskmiselt 42–43%, mis on üle kahe korra rohkem kui direktiivis 91/271 nõutud 20%. ( 41 ) Lisaks juhitakse Matosinhose linnastu eelselitatud reovesi veealuse torustiku kaudu merre rohkem kui kahe kilomeetri kaugusel rannikust, tänu millele ei kahjustata rannikuvete kvaliteeti. ( 42 ) Portugali sõnul tõendavad Matosinhose suplusvee suurepärast kvaliteeti lisaks ka seal korrapäraselt tehtavad analüüsid. ( 43 ) Neil asjaoludel ei ole alust eeldada, et on olemas oht kohalike elanike tervisele või turismisektorile. ( 44 ) Pigem ei oleks asulareovee veel põhjalikumal puhastamisel keskkonna seisukohast märkimisväärset tähtsust. ( 45 )

63. Mis puudutab keemilise ja biokeemilise hapnikutarbe vähendamist, mida toob esile Portugal, siis vastab 20% võrra vähendamine direktiivis 91/271 reovee eelselituse kohta kehtivatele nõuetele. Bioloogilise puhastuse osas keemilise hapnikutarbe vähendamist vähemalt 75% võrra ja biokeemilise hapnikutarbe vähendamist 70–90% võrra nimetab direktiiv seevastu ligikaudsete väärtustena. Neid arvulisi väärtusi ei ole siiski saavutatud.

64. Portugali esitatud andmetest nähtub lisaks, et enamikus Matosinhose rannalõikudes antakse suplusvee kvaliteedile hinnang „suurepärane“. Sellegipoolest hinnati vee kvaliteet lõigus „Azul-Conchina“, kus vastavalt komisjoni andmetele, mida ei vaidlustatud, juhitakse eelselitatud asulareovesi merre, ainult „piisavaks“ ning lõigus „Matosinhos“, mis asub Matosinhose linna territooriumile kõige lähemal, ainult „heaks“. Seega on need rannad direktiivi 2006/7/EÜ suplusvee kohta ( 46 ) tähenduses küll veel kasutatavad, kuid suurepärase kvaliteedi puudumine on tõend sellest, et asulareovee ebapiisav puhastus kahjustab vete kvaliteeti. Sissejuhtimise vahetus piirkonnas võivad kahjustused olla veel tunduvalt suuremad.

65. Portugali väide, et mõlema suplusvee kvaliteedi languse on põhjustanud üksnes lühiajalised erakorralised asjaolud ning see ei ole seotud reoveepuhasti käitamisega, ei ole kuigi veenev, sest mõlemat nimetatud rannalõiku on selliselt hinnatud juba alates 2012. aastast. Seega tuleb nõustuda komisjoniga, et asja on ilmselgelt võimalik parandada. Asulareovee bioloogilise puhastuse läbiviimine võib sellele parandamisele kaasa aidata.

66. Seega tuleb lähtuda sellest, et kuigi kohtuotsuse komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) täitmata jätmise tõttu ei teki tõsist keskkonnakahju, kahjustatakse keskkonda, eelkõige Matosinhose randu sellegipoolest.

– Muud raskendavad või kergendavad asjaolud

67. Raskendavaks asjaoluks tuleb lisaks pidada seda, et vastavalt Portugali esitatud ajakavale saab kohtuotsuse komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) täieliku täitmisega arvestada alles 2019. aastal. Seega on tegemist peaaegu 20‑aastase hilinemisega, sest kõnealune kohustus tagada Matosinhose linnastu reovee bioloogiline puhastus oleks pidanud olema täidetud hiljemalt 31. detsembriks 2000. Kohtupraktika kohaselt suurendab liidu õiguse eiramise pikk kestus veelgi rikkumise raskust ( 47 ), olgugi et seda asjaolu on kestuskoefitsiendi arvutamisel juba arvesse võetud.

68. Teiselt poolt tuleb arvestada Portugali edusamme direktiivi 91/271 ülevõtmisel, mida tunnustab ka komisjon. ( 48 )

69. Nii tuleb kohtuotsusega komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) kooskõlla viia veel vaid üks linnastu. Seda on tunduvalt vähem kui selle kohtuotsusega algselt hõlmatud linnastute arv, nimelt 22. Inimekvivalendis väljendatuna tuleb esialgse inimekvivalendi 3243600 asemel direktiivi nõuetele vastavasse seisundisse viia veel inimekvivalent 287000. See vastab üle 90% täitmisastmele. Seega on Portugal kohtuotsuses komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) tuvastatud rikkumisest tulenevat inimeste tervise ja keskkonna edasist kahjustamist oluliselt vähendanud.

70. Eespool toodud kaalutlusi arvestades tuleks seega kohaldada raskuskoefitsienti 1,5.

iv) Vahekokkuvõte

71. Korrutades päevase baassumma 670 eurot raskuskoefitsiendiga 1,5, kestuskoefitsiendiga 3 ja teguriga „n“, mis on 3,35, tuleb karistusmakse suuruseks 10100,25 eurot päevas. Mõistlik on ümardada see summa 10000 eurole.

c) Karistusmakse järkjärgulise vähendamise võimalus

72. Komisjon teeb ettepaneku võtta karistusmakse määramisel edusamme, mida Portugal teeb kohtuotsuse komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) täitmisel, arvesse selliselt, et karistusmakse väheneb sõltuvalt direktiiviga kooskõlas olevasse seisundisse viidavast inimekvivalentide arvust.

73. Ka Portugal soovitab määrata vähenev karistusmakse. Portugal osutab siiski sellele, et Matosinhose linnastu puhul on väidetav rikkumine piiratud asulareovee bioloogilise puhastamise võimaldamisega. Seetõttu peab vastavate ehitustööde edenemine olema karistusmakse järkjärgulisel vähendamisel määrava tähtsusega. ( 49 ) Komisjoni ettepaneku kohast tegutsemist ei pea Portugal teostatavaks ega võimalikuks, kuna asulareovee bioloogiline puhastus tuleb kõne alla alles pärast ehitustööde lõppemist. Asjaomaste inimekvivalentide järkjärguline vähendamine ei ole võimalik. ( 50 )

74. Vastavalt Euroopa Kohtu praktikale tuleb kohtuotsuse täieliku täitmise tagamiseks põhimõtteliselt nõuda karistusmakse tervikuna tasumist, kuni liikmesriik on võtnud kõik vajalikud meetmed tuvastatud rikkumise lõpetamiseks. Sellegipoolest võib teatud juhtudel kohaldada karistust, mis võtab arvesse liikmesriigi edusamme oma kohustuste täitmisel. ( 51 ) See vastab proportsionaalsuse põhimõttele, kuna karistusmakse jätkuvalt täies ulatuses nõudmine sõltumata esimese kohtuotsuse täitmise edusammudest ei oleks enam mõistlik ja oleks tuvastatud rikkumise suhtes ebaproportsionaalne. ( 52 )

75. Euroopa Kohus on juba korduvalt määranud väheneva karistusmakse. Kõnealused kohtuasjad puudutasid esiteks paljude suplusvete kvaliteeti, ( 53 ) siseriiklike abikavade alusel makstud abi tagasinõudmist ( 54 ) või ebaseaduslike prügilate sulgemist ja saneerimist. ( 55 ) Teiseks toimis Euroopa Kohus selliselt ka kahes kohtuasjas, mille ülesehitus vastab käesolevale kohtuasjale, kuna seal oli samuti tegemist asulareovee eelselitusega või bioloogilise puhastusega. ( 56 )

76. Vastupidi Portugali väidetele ei tule karistusmakse järkjärguline vähendamine Matosinhose bioloogilise puhasti ehitamise edenemise alusel kõne alla. Nimelt saab kohtuotsuse komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) edasisest täitmisest ja direktiivi 91/271 artikli 4 nõuete järgimisest rääkida alles siis, kui on tagatud, et direktiiviga kooskõlas olev seisund on täiendavate inimekvivalentide puhul tegelikult saavutatud. Ainuüksi ehitustööde edenemine, olenemata nende määrast, ei too endaga seevastu veel kaasa keskkonnakahju vähenemist; seda võib oodata alles pärast bioloogilise puhasti kasutuselevõttu. Nagu Euroopa Kohus on juba otsustanud Belgia ja Kreeka puhul, saab karistusmakse vähendamise seisukohast seega määrav olla üksnes direktiivile mittevastava inimekvivalendi vähenemine. ( 57 ) Luksemburgi suhtes, kus kahte reoveepuhastit veel ehitatakse, keeldus Euroopa Kohus isegi igasugusest karistusmakse vähendamisest enne, kui mõlemad puhastid on valmis. ( 58 ) Portugali karistusmakse vähendamine juba ehitamise edusammudest tulenevalt tähendaks nende liikmesriikidega võrreldes eeliskohtlemist.

77. Kuna Portugal ise märgib, et Matosinhose linnastu puhul ei ole direktiiviga kooskõlla viidud inimekvivalentide järkjärguline suurendamine ning seega keskkonnakahju vähendamine võimalik, siis tuleks määrata muutumatu karistusmakse.

d) Vahekokkuvõte

78. Järelikult tuleb mõista Portugali Vabariigilt Euroopa Komisjoni kasuks välja kontole „Euroopa Liidu omavahendid“ kantav karistusmakse summas 10000 eurot, mis tuleb tasuda iga päeva eest kuni kohtuotsuse komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) täieliku täitmiseni.

2. Põhisumma

79. Euroopa Kohtu praktika kohaselt võib lisaks karistusmaksele määrata ka põhisumma. ( 59 ) Põhisumma väljamõistmisel tuleb igal konkreetsel juhul lähtuda kõikidest asjakohastest teguritest, mille hulka kuuluvad nii tuvastatud kohustuste rikkumise tunnused kui ka selle liikmesriigi suhtumine, kelle suhtes on ELTL artikli 260 alusel menetlus algatatud. Selles osas annab nimetatud säte Euroopa Kohtule ulatusliku kaalutlusõiguse otsustamaks, kas sellist karistust määrata või mitte. ( 60 )

80. Komisjon teeb ettepaneku kasutada põhisumma arvutamiseks meetodit, mis seisneb selles, et kindel baassumma 220 eurot päevas korrutatakse raskuskoefitsiendiga ja teguriga „n“, mille arvväärtused vastavad karistusmakse arvutamiseks esitatud väärtustele, ja päevade arvuga, mis on möödunud esimese otsuse tegemisest.

81. Kui neid andmeid vastavalt minu ettepanekule Portugalile määratava karistusmakse kohta ajakohastada, võttes aluseks baassumma 220 eurot, teguri „n“ 3,35 ja raskuskoefitsiendi 1,5, ( 61 ) siis tuleneb sellest baassumma 1105,50 eurot. Arvestades seda, et see ettepanek esitatakse 2485 päeva pärast kohtuotsuse komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) kuulutamist, on põhisumma suuruseks 2747167,50 eurot. Kui otsus kuulutatakse näiteks kolm kuud pärast ettepaneku esitamist, siis tuleks põhisummaks määrata 2846662,50 eurot.

82. Selle summa asjakohasust tuleb siiski veel täpsemalt käsitleda.

83. Kõigepealt tuleb raskendava asjaoluna arvesse võtta seda, et Vila Real de Santo António linnastu on vahepeal viidud direktiivile vastavasse seisundisse, kuid ka seda linnastut silmas pidades tuleb käesoleva menetluse raames siiski tuvastada liikmesriigi kohustuste rikkumine. ( 62 )

84. Lisaks tuleb kohtupraktika kohaselt võtta põhisumma määramisel arvesse asjaomase liikmesriigi „suhtumist“. ( 63 )

85. Seoses sellega tuleb arvestada, et komisjon heidab Portugalile ette, et Portugal eiras tõsiselt enda esitatud ajakava. ( 64 )

86. Portugal peab seevastu kergendavaks asjaoluks oma asutuste ja komisjoni vahelist püsivat koostööd ning Portugali asutuste poolt komisjonile üksikasjaliku teabe esitamist.

87. Põhisumma määramisel tuleb arvesse võtta puudujääke, mis esinesid koostöös komisjoniga. ( 65 ) Nagu nähtub toimikutest, toimus pärast kohtuotsuse komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) kuulutamist komisjoni ja Portugali ametiasutuste vahel tihe kirjavahetus. Komisjon ei kritiseeri Portugali vastuste andmist kui sellist. Komisjoni etteheide, et Portugal ei pidanud korduvalt oma ajakavadest kinni, peab siiski paika. Nii oli Matosinhose reoveepuhasti valmimise ajana järjestikku välja kuulutatud 2011. aasta detsember, ( 66 ) 2013. aasta aprill, ( 67 ), 2013. aasta detsember ( 68 ) ja lõpuks 2017. aasta ( 69 ). Portugali esitatud uusima kava kohaselt võetakse puhasti kasutusele alles 2019. aasta teisel poolaastal. ( 70 ) Samamoodi kuulutati, et Vila Real de Santo António linnastu seisund viiakse direktiiviga kooskõlla enne 2010. aasta lõppu. Tegelikult kestis see kuni 2015. aastani.

88. Peale selle väidab komisjon, et Portugal on korduvalt rikkunud oma kohustusi, mis tõi kaasa Euroopa Kohtu otsused asulareovee puhastamise valdkonnas. See näitab korduvat õigusvastast tegevust, ja seda sektoris, kus sellise tegevuse tagajärjed on inimeste tervise ja keskkonna jaoks eriti suure tähtsusega. ( 71 )

89. Euroopa Kohtu praktika kohaselt võib liikmesriigi rikkumise niisugune kordumine liidu tegevuse konkreetses sektoris viidata sellele, et tulevikus sarnaste liidu õiguse rikkumiste kordumise tõhusaks ärahoidmiseks on vaja võtta hoiatav meede nagu põhisumma väljamõistmine. ( 72 ) Portugali suhtes on lisaks kohtuotsusele komisjon vs. Portugal (EU:C:2009:292) juba neli korda liikmesriigi kohustuste rikkumise hagi rahuldatud, kuna Portugal ei ole täitnud direktiivist 91/271 tulenevaid kohustusi. ( 73 )

90. Eelnevat arvestades teen ettepaneku mõista Portugali Vabariigilt välja põhisumma kolm miljonit eurot.

V. Kohtukulud

91. Kodukorra artikli 138 lõike 1 alusel on kohtuvaidluse kaotanud pool kohustatud hüvitama kohtukulud, kui vastaspool on seda nõudnud.

92. Komisjon on Portugalilt kohtukulude hüvitamist nõudnud ja liikmesriigi kohustuste rikkumine on tuvastatud. Kohtupraktika kohaselt piisab sellest asjaolust, et kohtukulud välja mõista Portugalilt ( 74 ), kuigi komisjon on kohtuvaidluse kaotanud osas, milles ta taotles suurema karistusmakse ja põhisumma määramist.

VI. Ettepanek

93. Eeltoodust tulenevalt teen Euroopa Kohtule ettepaneku langetada järgmine otsus:

( 1 ) Algkeel: saksa.

( 2 ) Nõukogu 21. mai 1991. aasta direktiiv 91/271/EMÜ asulareovee puhastamise kohta (EÜT L 135, lk 40; ELT eriväljaanne 15/02, lk 26), muudetud komisjoni 27. veebruari 1998. aasta direktiiviga 98/15/EÜ (EÜT L 67, lk 29; ELT eriväljaanne 15/04, lk 27).

( 3 ) Kohtuotsused komisjon vs. Hispaania (C‑610/10, EU:C:2012:781, punkt 67), komisjon vs. Tšehhi Vabariik (C‑241/11, EU:C:2013:423, punkt 23), komisjon vs. Belgia (C‑533/11, EU:C:2013:659, punkt 32), komisjon vs. Kreeka (C‑378/13, EU:C:2014:2405, punkt 27) ja komisjon vs. Kreeka (C‑167/14, EU:C:2015:684, punkt 29).

( 4 ) Kohtuotsused komisjon vs. Kreeka (C‑369/07, EU:C:2009:428, punkt 140) ja komisjon vs. Itaalia (C‑367/14, EU:C:2015:611, punkt 85).

( 5 ) Komisjon vs. Itaalia (C‑496/09, EU:C:2011:740, punkt 36), komisjon vs. Hispaania (C‑184/11 EU:C:2014:316, punkt 58), komisjon vs. Itaalia (C‑196/13, EU:C:2014:2407, punkt 86) ja komisjon vs. Itaalia (C‑367/14, EU:C:2015:611, punkt 86).

( 6 ) Kohtuotsused komisjon vs. Portugal (C‑70/06, EU:C:2008:3, punkt 34), komisjon vs. Kreeka (C‑369/07, EU:C:2009:428, punkt 112), komisjon vs. Itaalia (C‑496/09, EU:C:2011:740, punkt 37), komisjon vs. Belgia (C‑ 533/11, EU:C:2013:659, punkt 64) ja komisjon vs. Itaalia (C‑367/14, EU:C:2015:611, punkt 87).

( 7 ) Kohtuotsused komisjon vs. Kreeka (C‑369/07, EU:C:2009:428, punkt 59), komisjon vs. Itaalia (C‑496/09, EU:C:2011:740, punkt 42), komisjon vs. Luksemburg (C‑576/11, EU:C:2013:773, punkt 43), komisjon vs. Itaalia (C‑196/13, EU:C:2014:2407, punkt 87) ja komisjon vs. Kreeka (C‑167/14, EU:C:2015:684, punkt 47).

( 8 ) Vasturepliik, punktid 18 ja 22.

( 9 ) Kohtuotsused komisjon vs. Itaalia (C‑565/10, EU:C:2012:476, punktid 37 ja 38), komisjon vs. Kreeka (C‑167/14, EU:C:2015:684, punkt 48) ja komisjon vs. Portugal (C‑398/14, EU:C:2016:61, punkt 39).

( 10 ) Kohtuotsus komisjon vs. Itaalia (C‑565/10, EU:C:2012:476, punkt 38).

( 11 ) Kohtuotsus komisjon vs. Kreeka (C‑167/14, EU:C:2015:684, punkt 48).

( 12 ) Kohtuotsus komisjon vs. Portugal (C‑398/14, EU:C:2016:61, punkt 39).

( 13 ) Vt Portugali ametiasutuste 23. aprilli 2014. aasta kiri, millega vastati komisjoni 21. veebruari 2014. aasta märgukirjale (hagi lisa A 11).

( 14 ) Vasturepliik, punkt 31.

( 15 ) Vasturepliik, punkt 32 ja lisa D 2.

( 16 ) Kohtuotsused komisjon vs. Itaalia (C‑496/09, EU:C:2011:740, punkt 45), komisjon vs. Hispaania (C‑610/10, EU:C:2012:781, punkt 114), komisjon vs. Belgia (C‑533/11, EU:C:2013:659, punkt 66), komisjon vs. Luksemburg (C‑576/11, EU:C:2013:773, punkt 45), komisjon vs. Itaalia (C‑196/13, EU:C:2014:2407, punkt 94) ja komisjon vs. Kreeka (C‑167/14, EU:C:2015:684, punkt 49).

( 17 ) Kohtuotsused komisjon vs. Belgia (C‑533/11, EU:C:2013:659, punkt 68), komisjon vs. Luksemburg (C‑576/11, EU:C:2013:773, punkt 46), komisjon vs. Kreeka (C‑378/13, EU:C:2014:2405, punkt 52), komisjon vs. Itaalia (C‑196/13, EU:C:2014:2407, punkt 95) ja komisjon vs. Kreeka (C‑167/14, EU:C:2015:684, punkt 52).

( 18 ) Kohtuotsused komisjon vs. Kreeka (C‑369/07, EU:C:2009:428, punktid 114 ja 115), komisjon vs. Itaalia (C‑496/09, EU:C:2011:740, punktid 56 ja 57), komisjon vs. Hispaania (C‑610/10, EU:C:2012:781, punktid 118 ja 119), komisjon vs. Belgia (C‑533/11, EU:C:2013:659, punkt 69), komisjon vs. Itaalia (C‑196/13, EU:C:2014:2407, punkt 97) ja komisjon vs. Kreeka (C‑167/14, EU:C:2015:684, punkt 54).

( 19 ) Kohtuotsused komisjon vs. Iirimaa (C‑279/11 EU:C:2012:834, punkt 78), komisjon vs. Kreeka (C‑378/13, EU:C:2014:2405, punkt 58), komisjon vs. Itaalia (C‑196/13, EU:C:2014:2407, punkt 104) ja komisjon vs. Kreeka (C‑167/14, EU:C:2015:684, punkt 60).

( 20 ) COM(2015) 5511 (final).

( 21 ) Kohtuotsused komisjon vs. Portugal (C‑70/06, EU:C:2008:3, punkt 45), komisjon vs. Hispaania (C‑610/10, EU:C:2012:781, punkt 120), komisjon vs. Kreeka (C‑378/13, EU:C:2014:2405, punkt 57) ja komisjon vs. Itaalia (C‑196/13, EU:C:2014:2407, punkt 102).

( 22 ) Kohtuotsused komisjon vs. Hispaania (C‑278/01, EU:C:2003:635, punkt 27), komisjon vs. Iirimaa (C‑374/11, EU:C:2012:827, punkt 21), komisjon vs. Portugal (C‑76/13, EU:C:2014:2029, punkt 57) ja komisjon vs. Itaalia (C‑367/14, EU:C:2015:611, punkt 95).

( 23 ) Kohtuotsus komisjon vs. Kreeka (C‑167/14, EU:C:2015:684, punkt 59).

( 24 ) Kohtuotsus komisjon vs. Belgia (C‑533/11, EU:C:2013:659, punkt 54).

( 25 ) Kohtuotsus komisjon vs. Belgia (C‑533/11, EU:C:2013:659, punkt 54).

( 26 ) Kohtuotsus komisjon vs. Luksemburg (C‑576/11, EU:C:2013:773, punkt 52).

( 27 ) Kohtuotsus komisjon vs. Itaalia (C‑196/13, EU:C:2014:2407, punkt 103).

( 28 ) Kohtuotsus komisjon vs. Itaalia (C‑367/14, EU:C:2015:611, punkt 98).

( 29 ) Kostja vastus, punkt 73, ja vasturepliik, punkt 59.

( 30 ) Repliik, punkt 46.

( 31 ) Hagi, punktid 25–32.

( 32 ) Hagi, punktid 35–37.

( 33 ) Kohtuotsus komisjon vs. Kreeka (C‑167/14, EU:C:2015:684, punkt 55).

( 34 ) Kohtuotsused komisjon vs. Iirimaa (C‑279/11, EU:C:2012:834, punkt 72) ja komisjon vs. Belgia (C‑533/11, EU:C:2013:659, punkt 56).

( 35 ) Kostja vastus, punktid 21 ja 23.

( 36 ) Kostja vastus, punkt 25.

( 37 ) Kostja vastus, punkt 71.

( 38 ) Kostja vastus, punktid 27 ja 32.

( 39 ) Kostja vastus, punkt 29.

( 40 ) Vt repliik, punkt 21 ja lisa C 2.

( 41 ) Kostja vastus, punkt 23.

( 42 ) Kostja vastus, punkt 33.

( 43 ) Vt vasturepliik, punkt 28, ja kostja vastus, punktid 33 ja 34.

( 44 ) Kostja vastus, punkt 34.

( 45 ) Vasturepliik, punkt 27.

( 46 ) Euroopa Parlamendi ja nõukogu 15. veebruari 2006. aasta direktiiv 2006/7/EÜ, mis käsitleb suplusvee kvaliteedi juhtimist ja millega tunnistatakse kehtetuks direktiiv 76/160/EMÜ (ELT L 64, lk 37).

( 47 ) Vt kohtuotsus komisjon vs. Iirimaa (C‑374/11, EU:C:2012:827, punkt 38).

( 48 ) Vt kohtuotsus komisjon vs. Kreeka (C‑167/14, EU:C:2015:684, punkt 58).

( 49 ) Kostja vastus, punkt 47.

( 50 ) Vasturepliik, punkt 41 jj.

( 51 ) Kohtuotsused komisjon vs. Kreeka (C‑378/13, EU:C:2014:2405, punkt 60), komisjon vs. Itaalia (C‑196/13, EU:C:2014:2407, punkt 106) ja komisjon vs. Kreeka (C‑167/14, EU:C:2015:684, punkt 62). Vt selle kohta ka kohtuotsus komisjon vs. Hispaania (C‑278/01, EU:C:2003:635, punktid 43–51), komisjon vs. Itaalia (C‑496/09, EU:C:2011:740, punktid 47–55) ja komisjon vs. Belgia (C‑533/11, EU:C:2013:659, punkt 73 jj).

( 52 ) Vt kohtuotsused komisjon vs. Hispaania (C‑278/01, EU:C:2003:635, punkt 48 jj) ja komisjon vs. Itaalia (C‑496/09, EU:C:2011:740, punkt 49).

( 53 ) Kohtuotsus komisjon vs. Hispaania (C‑278/01, EU:C:2003:635).

( 54 ) Kohtuotsus komisjon vs. Itaalia (C‑496/09, EU:C:2011:740).

( 55 ) Kohtuotsused komisjon vs. Kreeka (C‑378/13, EU:C:2014:2405) ja komisjon vs. Itaalia (C‑196/13, EU:C:2014:2407).

( 56 ) Kohtuotsused komisjon vs. Belgia (C‑533/11, EU:C:2013:659) ja komisjon vs. Kreeka (C‑167/14, EU:C:2015:684).

( 57 ) Vt kohtuotsused komisjon vs. Belgia (C‑533/11, EU:C:2013:659, punkt 73) ja komisjon vs. KreekaC‑167/14, EU:C:2015:684, punkt 66).

( 58 ) Kohtuotsus komisjon vs. Luksemburg (C‑576/11, EU:C:2013:773).

( 59 ) Kohtuotsused komisjon vs. Kreeka (C‑369/07, EU:C:2009:428, punkt 143), komisjon vs. Hispaania (C‑610/10, EU:C:2012:781, punkt 140), komisjon vs. Kreeka (C‑378/13, EU:C:2014:2405, punkt 71), komisjon vs. Itaalia (C‑196/13, EU:C:2014:2407, punkt 113) ja komisjon vs. Kreeka (C‑167/14, EU:C:2015:684, punkt 72).

( 60 ) Kohtuotsused komisjon vs. Belgia (C‑533/11, EU:C:2013:659, punkt 50 jj), komisjon vs. Kreeka (C‑378/13, EU:C:2014:2405, punkt 73), komisjon vs. Itaalia (C‑196/13, EU:C:2014:2407, punkt 114) ja komisjon vs. Kreeka (C‑167/14, EU:C:2015:684, punkt 73).

( 61 ) Vt eespool käesolev ettepanek, punkt 70.

( 62 ) Vt eespool käesolev ettepanek, punktid 17 ja 19.

( 63 ) Vt viited eespool 60. joonealuses märkuses.

( 64 ) Hagi, punkt 45.

( 65 ) Vt kohtuotsus komisjon vs. Kreeka (C‑407/09, EU:C:2011:196, punkt 33).

( 66 ) 16. veebruari 2010. aasta kiri, hagi lisa A 4.

( 67 ) 6. oktoobri 2010. aasta kiri, hagi lisa A 5.

( 68 ) 12. detsembri 2011. aasta kiri, hagi lisa A 7.

( 69 ) 23. aprilli 2014. aasta kiri, hagi lisa A 11.

( 70 ) Vasturepliik, punkt 32 ja lisa D 2.

( 71 ) Hagi, punkt 50.

( 72 ) Kohtuotsused komisjon vs. Prantsusmaa (C‑121/07, EU:C:2008:695, punkt 69), komisjon vs. Itaalia (C‑496/09, EU:C:2011:740, punkt 90), komisjon vs. Hispaania (C‑184/11, EU:C:2014:316, punkt 78) ja komisjon vs. Iirimaa (C‑279/11, EU:C:2012:834, punkt 70).

( 73 ) Kohtuotsused komisjon vs. Portugal (C‑233/07, EU:C:2008:271), komisjon vs. Portugal (C‑526/09, EU:C:2010:734), komisjon vs. Portugal (C‑220/10, EU:C:2011:558) ja komisjon vs. Portugal (C‑398/14, EU:C:2016:61).

( 74 ) Kohtuotsused komisjon vs Kreeka (C‑378/13, EU:C:2014:2405, punkt 81), komisjon vs. Itaalia (C‑196/13, EU:C:2014:2407, punkt 122), komisjon vs. Rootsi (C‑243/13, EU:C:2014:2413, punkt 68) ja komisjon vs Kreeka (C‑167/14, EU:C:2015:684, punkt 81).