Keywords

Summary



Keywords

1. Konkurents – Kartellikokkulepped – Konkurentsi kahjustamine – Hindamiskriteeriumid

(EÜ artikkel 81, lõige 1)

2. Konkurents – Kartellikokkulepped – Ettevõtja osalemine konkurentsivastases algatuses

(EÜ artikkel 81, lõige 1)

3. Konkurents – Kartellikokkulepped – Tõend

(EÜ artikkel 81, lõige 1)

4. Konkurents – Kartellikokkulepped – Kooskõlastatud tegevus – Mõiste

(EÜ artikkel 81, lõige 1)

5. Konkurents – Kartellikokkulepped – Kooskõlastatud tegevus – Mõiste

(EÜ artikkel 81, lõige 1)

6. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine – Kriteeriumid – Rikkumise kestus

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2)

7. Konkurents – Trahvid – Ettevõtja individuaalsest käitumisest lähtuv hindamine

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2)

8. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2)

9. Konkurents – Trahvid – Summa – Kindlaksmääramine

(Nõukogu määrus nr 17, artikli 15 lõige 2; komisjoni teatis 96/C 207/04; komisjoni teatis 98/C 9/03)

10. Menetlus – Tõendite esitamise tähtaeg

(Esimese Astme Kohtu kodukord, artikli 44 lõike 1 punkt e, artikli 48 lõige 1 ja artikli 66 lõige 2)

Summary

1. EÜ artikli 81 lõike 1 kohaldamiseks piisab, kui kokkuleppe eesmärk on piirata, takistada või kahjustada konkurentsi, sõltumata selle tegelikest tagajärgedest. Seega, kui kokkulepped on saavutatud konkureerivate ettevõtjate koosolekutel, on seda sätet rikutud, kui neil koosolekutel on selline eesmärk ja seal soovitakse kunstlikult turu toimimist korraldada.

(vt punkt 75)

2. Ettevõtja kartellikokkuleppes osalemise õiguslikult piisavaks tõendamiseks piisab sellest, kui komisjon tõendab, et asjaomane ettevõtja osales koosolekutel, mille käigus konkurentsivastased kokkulepped sõlmiti, neile oluliselt vastu vaidlemata. Kui osalemine sellistel koosolekutel on tõendatud, peab see ettevõtja esitama tõendeid, et ta osales neil kohtumistel ilma mingisuguse konkurentsivastase tagamõtteta, näidates, et ta oli oma konkurentidele teada andnud, et ta osaleb neil kohtumistel teises tähenduses kui konkurendid.

See õiguspõhimõte põhineb sellel, et ettevõtja, kes osales nimetatud koosolekul ilma avalikult teatamata, et ta ei loe end seal arutatuga seotuks, andis teistele osalejatele mõista, et ta on kokkulepituga nõus ja et ta kavatseb seda järgida.

Enda avalikult mitteseotuks lugemise mõistet kui vastutusest vabastavat asjaolu tuleb tõlgendada kitsalt.

Ettevõtja vaikimist koosolekul, kus ebaseaduslikult kooskõlastatakse otseselt hinnapoliitikat, ei saa samastada kindla ja selge taunimisega. Vastupidi, ebaseadusliku initsiatiivi vaikiv heakskiit, teatamata avalikult enda mitteseotusest selle initsiatiivi sisuga või teavitamata sellest ametivõime, toob kaasa rikkumise jätkamise julgustamise ja muudab raskeks selle avastamise. See kaasosalus kujutab endast passiivset osalemist rikkumises, mis võib seega kaasa tuua ettevõtja vastutuse.

(vt punktid 76, 77, 103, 124)

3. Kuna nii keeld osaleda konkurentsivastastes tegevustes ja kokkulepetes kui ka karistused, mis rikkujatele osaks võivad saada, on kõigile hästi teada, on tavaline, et toiminguid, mis hõlmavad nimetatud tegevusi ja kokkuleppeid, viiakse läbi saladuskatte all, et koosolekud toimuvad salaja ja enamjaolt mõnes kolmandas riigis ning et kogu seonduv dokumentatsioon on viidud miinimumini. Isegi kui komisjon avastab selliseid tõendeid, mis otseselt kinnitavad ettevõtjatevahelist ebaseaduslikku seost, nagu näiteks koosoleku aruanded, on need tavaliselt katkendlikud ja korrapäratud, mistõttu on sageli vajalik teatud üksikasju tuletamise teel taastada.

Enamikul juhtudel tuleb konkurentsivastase tegevuse või kokkuleppe olemasolu järeldada teatud hulgast kokkusattumustest ja kaudsetest viidetest, mis üheskoos käsitletuna võivad muu ühtse selgituse puudumisel moodustada tõendi konkurentsieeskirjade rikkumise kohta.

(vt punktid 106 ja 107)

4. „Kooskõlastatud tegevuse” mõiste tähendab koostööd ettevõtjate vahel, kes ei ole läinud nii kaugele, et nad oleksid sõlminud kokkuleppe selle sõna kitsas tähenduses, kuid milles teadlikult valitakse konkurentsiriskide asemel ettevõtjate vaheline koostöö. Koordineerimise ja koostöö kriteeriume, mis ei eelda kindla „plaani” väljatöötamist, tuleb mõista asutamislepingus konkurentsi puudutavate sätete mõtte valguses, mille kohaselt iga ettevõtja peab otsustama sõltumatult, millisel viisil ta kavatseb ühisturul tegutseda. Kuigi on tõsi, et sellise sõltumatuse nõue ei välista ettevõtjate õigust enda tegevust vastavalt konkurentide juba võetud või tulevikus võetavatele meetmetele mõistlikult kohandada, oleks selle nõudega oluliselt vastuolus igasugune ettevõtjate omavaheline otsene või kaudne suhtlemine eesmärgiga mõjutada teatud kindla või potentsiaalse konkurendi tegutsemist turul või eesmärgiga sellisele konkurendile teada anda viis, kuidas ettevõtja ise on otsustanud või hakkab turul tegutsema.

(vt punkt 121)

5. Nagu tuleneb EÜ artikli 81 lõike 1 enda sõnastusest, tähendab kooskõlastatud tegevus peale ettevõtjatevahelise kooskõlastuse ka selle kooskõlastuse tagajärjel teatavat käitumist turul ja põhjuslikku seost nende kahe asjaolu vahel. Tuleb eeldada, tingimusel et puuduvad vastupidist tõendavad tõendid, mida peavad esitama huvitatud ettevõtjad, et kooskõlastatud tegevuses osalevad ettevõtjad, kes jätkavad turul tegutsemist, arvestavad konkurentidelt saadud infoga, et määrata oma käitumine turul.

(vt punkt 132)

6. Konkurentsi piirava eesmärgiga rikkumise kestuse arvutamisel tuleb kindlaks määrata ainult kokkuleppe kehtivuse kestus, st ajavahemik kokkuleppe sõlmimise kuupäevast kuni selle lõpetamise kuupäevani.

(vt punkt 138)

7. Kui ettevõtja on oma tegevusega rikkunud EÜ artikli 81 lõiget 1, siis ta ei pääse karistusest sel põhjendusel, et ühele teisele ettevõtjale ei ole trahvi määratud, kui viimati nimetatud ettevõtja olukorda ühenduse kohtus isegi ei arutata.

(vt punkt 141)

8. Komisjonil on iga ühenduse konkurentsieeskirjade rikkumise eest määratud trahvi summa kindlaksmääramisel kaalutlusõigus ja ta ei ole kohustatud kohaldama täpset matemaatilist valemit. Komisjonil tuleb oma hinnangu andmisel järgida siiski ühenduse õigust, mille hulka ei kuulu mitte üksnes asutamislepingu sätted, vaid ka õiguse üldpõhimõtted.

Võrdse kohtlemise põhimõtet on rikutud üksnes siis, kui sarnaseid olukordi koheldakse erinevalt või kui erinevaid olukordi koheldakse ühetaoliselt, välja arvatud, kui selline kohtlemine on objektiivselt põhjendatud.

Esimese Astme Kohtule on määruse nr 17 artikliga 17 antud täielik pädevus hinnata, kas määratud trahv on sama määruse artikli 15 lõikes 2 nimetatud kriteeriume ehk rikkumise raskusastet ja kestust arvestades proportsionaalne.

(vt punktid 151–153)

9. Komisjonil ei ole kohustust tagada, kui ta määrab trahvisummasid kindlaks asjaomase rikkumise raskusastme ja kestuse alusel olukorras, kus trahve määratakse mitmele sama rikkumisega seotud ettevõtjale, et ettevõtjatele määratavad lõplikud trahvisummad, mis ta oma arvutuste teel sai, väljendavad kõiki nende ettevõtjate vahelisi erinevusi nii kogu- kui ka asjaomase käibe osas.

Määruse nr 17 artikli 15 lõikes 2 ei ole ka nõutud seda, et kui trahvid määratakse mitmele samas rikkumises osalenud ettevõtjale, siis väikese või keskmise suurusega ettevõtjale määratud trahv ei tohi käibe protsendilt olla kõrgem suurtele ettevõtjatele määratud trahvidest. Tegelikult ilmneb sellest sättest, et nii väikese ja keskmise suurusega kui ka suurte ettevõtjate puhul tuleb trahvisumma määramisel arvesse võtta rikkumise raskusastet ja kestust. Nii kaua, kui komisjon määrab igale samas rikkumises osalenud ettevõtjale rikkumise raskusastme ja kestusega võrreldes põhjendatud trahvi, ei saa talle ette heita seda, et osade ettevõtjate trahvisumma on nende käibega võrreldes suurem kui teistel ettevõtjatel.

Komisjoni hinnangud rikkumise kestuse, raskendavate või kergendavate asjaolude olemasolu ja kartellis osalenud ettevõtja koostöö ulatuse suhtes on seotud kõnealuse ettevõtja enda käitumisega, mitte aga tema turuosa või käibega.

Sellistel asjaoludel ei ole lõplik trahvisumma a priori sobiv pidepunkt, et tuvastada trahvi võimalikku ebaproportsionaalsust, võrreldes kartelli kuulunud ettevõtjate suurusega.

Trahvi lähtesumma võib seevastu olla asjakohane pidepunkt, et tuvastada trahvi võimalikku ebaproportsionaalsust, võttes arvesse kartelliosaliste suurust.

(vt punktid 173, 174, 176–178)

10. Vastavalt Esimese Astme Kohtu kodukorra artikli 44 lõike 1 punktile e ja artikli 48 lõikele 1 tuleb hagiavalduses märkida tõendid, juhul kui neid esitatakse, ja pooled võivad repliigis ja vasturepliigis esitada oma argumentide kinnitamiseks täiendavaid tõendeid, kui nende hilist esitamist on põhjendatud. Seega ei hõlma kodukorra artikli 48 lõikes 1 sätestatud aegumise eeskiri vastutõendit ja pärast vastutõendi esitamist varem esitatud tõendite täiendamist teise poole poolt kostja vastuses. See säte puudutab üksnes uute tõendite esitamist ja seda tuleb mõista koosmõjus nimetatud kodukorra artikli 66 lõikega 2, mis sätestab sõnaselgelt, et vastutõendi esitamine ja varem esitatud tõendite täiendamine on lubatud.

(vt punkt 189)