Keywords

Summary



Keywords

1. Apellatsioonkaebus – Väited – Esimest korda apellatsioonkaebuse raames esitatud väide – Vastuvõetamatus

(Euroopa Kohtu kodukord, artikli 113 lõige 2)

2. Konkurents – Liidu eeskirjad – Rikkumised – Süüks panemine – Emaettevõtja ja tütarettevõtjad – Majandusüksus – Hindamiskriteeriumid – Eeldus, et emaettevõtja avaldab tütarettevõtjatele otsustavat mõju, kui ta omab nende aktsia‑ või osakapitalis 100% osalust

(ELTL artikkel 101, nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2)

3. Konkurents – Liidu eeskirjad – Rikkumised – Süüks panemine – Emaettevõtja ja tütarettevõtjad – Majandusüksus – Hindamiskriteeriumid – Eeldus, et emaettevõtja avaldab tütarettevõtjatele otsustavat mõju, kui ta omab nende aktsia‑ või osakapitalis 100% osalust – Ümberlükatav eeldus

(ELTL artikkel 101, nõukogu määrus nr 1/2003, artikli 23 lõige 2)

4. Konkurents – Haldusmenetlus – Vastuväiteteatis – Juurdepääs toimikule – Ese – Kaitseõiguste tagamine – Ulatus

(EÜ artikkel 81)

5. Konkurents – Haldusmenetlus – Kaitseõiguste tagamine – Mõistliku aja nõude järgimine

(EÜ artikkel 81, nõukogu määrus nr 1/2003)

6. Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus

(EÜ artiklid 81 ja 253)

7. Institutsioonide aktid – Põhjendamine – Kohustus – Ulatus – Konkurentsieeskirjade rikkumise eest trahve määrav ja mitut adressaati puudutav otsus

(EÜ artiklid 81 ja 253)

Summary

1. Apellatsioonkaebuses ei saa muuta Üldkohtu menetluses olnud hagi eset. Euroopa Kohtu pädevus apellatsioonimenetluses on piiratud esimeses kohtuastmes arutatud väidetele antud õigusliku hinnangu kontrollimisega. Pool ei saa seega muuta nimetatud õigusvaidluse eset, esitades esmakordselt Euroopa Kohtus väite, mille ta oleks võinud esitada Üldkohtus, kuid mida ta ei teinud, kuna see võimaldaks tal Üldkohtus arutatud asjaga võrreldes laiendada kohtuasja ulatust Euroopa Kohtus, kellel on apellatsioonimenetluses piiratud pädevus. Selline väide tuleb apellatsioonimenetluse etapis lugeda seega vastuvõetamatuks.

(vt punktid 35, 51 ja 78)

2. Ettevõtja mõiste hõlmab mis tahes majandustegevusega tegelevat üksust, sõltumata tema õiguslikust vormist ja rahastamisviisist. Esiteks tuleb ettevõtja mõistet liidu konkurentsiõiguse kontekstis mõista kui majandusüksust, ja seda isegi siis, kui õiguslikult koosneb see majandusüksus mitmest füüsilisest või juriidilisest isikust, ja teiseks, et juhul, kui selline üksus rikub konkurentsieeskirju, tuleb tal isikliku vastutuse põhimõtte alusel ka selle rikkumise eest vastutada. Tütarettevõtja tegevuse võib emaettevõtjale süüks panna eelkõige siis, kui tütarettevõtja – olgugi et tal on eraldi õigusvõime – ei määra oma tegevust turul kindlaks sõltumatult, vaid rakendab enamjaolt talle emaettevõtja poolt antud juhiseid ja seda eelkõige majanduslike, organisatsiooniliste ja õiguslike sidemete tõttu, mis neid kahte õigussubjekti seovad.

Niisuguses spetsiifilises olukorras, kus emaettevõtjale kuulub sajaprotsendiline osalus liidu konkurentsinorme rikkunud tütarettevõtja aktsia‑ või osakapitalis, võib esiteks see emaettevõtja kõnealuse tütarettevõtja tegevusele otsustavat mõju avaldada ja teiseks esineb ümberlükatav eeldus, et nimetatud emaettevõtja avaldab tegelikult otsustavat mõju oma tütarettevõtja tegevusele. Neil asjaoludel piisab, kui komisjon tõendab, et emaettevõtjale kuulub sajaprotsendiline osalus tütarettevõtja aktsia‑ või osakapitalis, et järeldada, et emaettevõtja tegelikult avaldab otsustavat mõju tütarettevõtja turunduspoliitikale. Komisjon saab seejärel pidada emaettevõtjat tütarettevõtjale määratud trahvi maksmise eest solidaarselt vastutavaks, v.a kui see emaettevõtja, kelle kohustus on see eeldus ümber lükata, esitab piisavalt tõendeid, et tema tütarettevõtja tegutseb turul sõltumatult.

(vt punktid 53, 54, 56, 57, 80 ja 96)

3. Tütarettevõtja aktsia‑ või osakapitalis sajaprotsendilist osalust omava emaettevõtja poolt otsustava mõju tegelikult avaldamise eeldus püüab eelkõige tekitada tasakaalu esiteks eesmärgi, milleks on konkurentsieeskirjade, eriti ELTL artikli 101 vastase tegevuse hukkamõistmine ja sellise tegevuse kordumise ärahoidmine, ning teiseks liidu teatud üldpõhimõtete nõuete vahel, milleks on eelkõige süütuse presumptsioon, karistuste individuaalsuse põhimõte, õiguskindlus ja kaitseõigused, sh poolte võrdsuse põhimõte. Just seetõttu on see eeldus ümberlükatav. See eeldus põhineb tõdemusel, et välja arvatud erandjuhtudel võib äriühing, kellel on tütarettevõtja kapitalis sajaprotsendiline osalus, ainult selle osaluse tõttu kapitalis mõjutada otsustavalt selle tütarettevõtja tegevust, ning teiseks saab selle mõjuvõimu tegeliku kasutamise puudumist tavaliselt kõige tõhusamalt tuvastada nendes üksustes, kelle suhtes sellist eeldust kohaldatakse.

Neil asjaoludel kaotaks eeldus mõtte, kui piisaks sellest, et asjaomane isik vaidlustab selle eelduse lihtsalt alusetuid väiteid esitades. Eeldus, isegi kui seda on raske ümber lükata, jääb mõistlikkuse piiridesse, kui see on proportsionaalne taotletava õiguspärase eesmärgiga, kui on olemas võimalus esitada vastupidiseid tõendeid ning kui kaitseõigused on tagatud.

(vt punktid 59–62)

4. EÜ artikli 81 rakendamise menetluse puhul jaguneb komisjonis läbi viidav haldusmenetlus kaheks eraldiseisvaks ja üksteisele järgnevaks staadiumiks, millel mõlemal on oma sisemine loogika – nimelt eeluurimise staadium ja võistleva menetluse staadium. Eeluurimise staadium, mis kestab kuni vastuväiteteatise esitamiseni, peaks võimaldama komisjonil koguda kokku kõik asjassepuutuvad tõendid võimaliku konkurentsieeskirjade rikkumise asetleidmise kohta ja võtta esialgne seisukoht menetluse suuna ja kulgemise kohta. Võistlev staadium, mis kestab vastuväiteteatise esitamisest kuni lõpliku otsuse vastuvõtmiseni, peaks võimaldama komisjonil teha süükspandava rikkumise kohta lõplik otsus.

Mis puudutab eeluurimise staadiumit, siis see staadium algab kuupäeval, mil komisjon, kes teostab talle liidu seadusandja poolt antud pädevust, võtab meetmeid, mis lähtuvad eeldusest, et rikkumine on toime pandud, ja need meetmed mõjutavad oluliselt uurimise all olevate ettevõtjate positsiooni. Alles haldusmenetluse võistleva staadiumi alguses teavitatakse asjaomast ettevõtjat vastuväiteteatise kaudu kõikidest olulistest tõenditest, millele komisjon menetluse selles staadiumis tugineb. Järelikult saab asjaomane ettevõtja kaitseõigusi täielikult kasutada alles pärast vastuväiteteatise saatmist.

(vt punktid 113–115)

5. EÜ artikli 81 rakendamise menetluse puhul on oluline vältida, et kaitseõigusi haldusmenetluse selles staadiumis pöördumatult ei kahjustataks, sest tehtavatel uurimistoimingutel võib olla määrav tähtsus tõendite kogumisel ettevõtjate õigusvastase käitumise kohta, mis toob kaasa nende vastutuse.

Kaitseõiguste tõhusalt kasutamise võimaliku kahjustamise allika hindamine ei tohi piirduda haldusmenetluse võistleva etapiga, vaid peab hõlmama kogu menetlust ja selle kogu kestust.

Siiski ei pea komisjon juba enne asjaomase ettevõtja suhtes esimese meetme võtmist igal juhul teavitama seda ettevõtjat konkurentsiõigusel põhinevate menetlustoimingute või vastutusele võtmise pelgast võimalusest, eriti siis, kui sellise teavitamisega põhjendamatult kahjustataks komisjoni läbi viidavat uurimist.

Lisaks ei ole isikliku vastutuse põhimõttega vastuolus, et komisjon kavatseb kõigepealt karistada konkurentsieeskirjade rikkumise toimepanijast äriühingut ja seejärel uurib, kas rikkumise saab süüks panna emaettevõtjale.

Osas, milles vastuväiteteatise adressaat saab tegelikult esitada oma seisukoha võistlevas haldusmenetluses nende faktide ja asjaolude tegelikkusele vastamise ja asjakohasuse kohta, millele komisjon viitas, ei pea komisjon põhimõtteliselt enne vastuväiteteatise saatmist uurimismeetmest selle adressaati teavitama.

(vt punktid 117–122)

6. Üksikotsuse põhjendamise kohustuse eesmärk on võimaldada kohtul teostada kontrolli ja anda asjaomasele isikule küllaldast teavet selle kohta, kas otsuses on tegu veaga, mille alusel otsuse kehtivust vaidlustada. Põhjendus tuleb seega põhimõtteliselt edastada asjaomasele isikule samaaegselt tema huve kahjustava otsusega. Põhjenduse puudumist ei saa parandada sellega, kui asjaomane isik saab põhjendustest teada liidu institutsioonides läbi viidud menetluse käigus.

Põhjendamise nõude hindamisel tuleb arvesse võtta juhtumi asjaolusid, eelkõige akti sisu, põhjenduste olemust ning huvi, mis võib olla akti adressaatidel või teistel isikutel, keda akt otseselt ja isiklikult puudutab, selgituste saamiseks. Ei ole nõutud, et põhjendus täpsustaks kõiki asjakohaseid faktilisi ja õiguslikke asjaolusid, kuna otsuse põhjenduse vastavust EÜ artikli 253 nõuetele tuleb hinnata mitte ainult selle sõnastust, vaid ka konteksti ja asjaomase valdkonna õiguslikku regulatsiooni silmas pidades. Akti põhjendus peab siiski olema loogiline ja eelkõige ilma sisemise vastuoluta, mis takistab aktini viinud põhjuste õiget mõistmist.

(vt punktid 148–151)

7. Juhul kui liidu konkurentsieeskirjade kohaldamise otsus puudutab mitut adressaati ja tekitab probleemi rikkumise süüks panemise seisukohast, peab see sisaldama piisavaid põhjendusi iga adressaadi osas, eriti nende osas, kes vastavalt otsusele peavad rikkumise eest vastutama. Nii peab otsus oma tütarettevõtja rikkumise eest vastutavaks peetava emaettevõtja suhtes üldjuhul sisaldama üksikasjalikku ülevaadet põhjendustest, mis õigustavad rikkumise sellele äriühingule süüks panemist. Mis puudutab täpsemalt komisjoni otsust, mis tugineb ainult teatud adressaatide osas otsustava mõju tegelikult avaldamise eeldusele, siis komisjonil on igal juhul –, sest vastasel juhul muutuks see eeldus tegelikult ümberlükkamatuks – kohustus esitada otsuse adressaatidele kohased põhjused, miks välja toodud faktilised ja õiguslikud asjaolud ei olnud piisavad nimetatud eelduse ümberlükkamiseks. Komisjoni kohustus põhjendada oma otsuseid selles osas tuleneb nimelt sellise eelduse ümberlükatavast olemusest, mille ümberlükkamine nõuab asjaomaselt isikult tõendite esitamist, mis puudutavad majanduslikke, organisatsioonilisi ja õiguslikke suhteid asjaomaste äriühingute vahel. Sellegipoolest ei pea komisjon võtma seisukohta asjaolude suhtes, mis ilmselgelt asjasse ei puutu, on tähtsusetud või ilmselgelt teisejärgulised.

Komisjoni väljakujunenud otsustuspraktikaga kooskõlas olevat otsust võib küll põhjendada kokkuvõtlikult, täpsemalt viitega nimetatud praktikale, ent juhul, kui otsus erineb oluliselt varasematest otsustest, tuleb komisjonil esitada sõnaselge põhjendus.

Neil asjaoludel peab Üldkohus pöörama erilist tähelepanu küsimusele, kas otsus, mis määrab konkurentsieeskirjade rikkumise eest trahvi ettevõtjale, mis koosneb emaettevõtjast ja selle tütarettevõtjast, pannes esimesele süüks teise tegevuse, sisaldab üksikasjalikku selgitust põhjuste kohta, miks komisjon leiab, et emaettevõtja esitatud asjaolud ei ole piisavad selles otsuses kohaldatud süükspanemise eelduse ümberlükkamiseks. Konkreetsel juhul rikub Üldkohus seega õigusnormi, kui ta ei sea kahtluse alla põhjenduse puudumist komisjoni otsuses, mis sisaldab ainult rea korduvaid väiteid ja eitusi, mis ei ole üksikasjalikud. Sellisel juhul ei võimalda täiendavate selgituste puudumisel need väited ja eitused asjaomastel isikutel võetud meetme põhjuseid mõista või pädeval kohtul kontrolli teostada.

(vt punktid 152–155 ja 167–170)