ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Euroopa Liidu Kohtu põhikirja artikli 19 kolmanda ja neljanda lõigu ning artikli 21 esimese lõigu kohaselt, mis sama põhikirja artikli 53 esimese lõigu kohaselt on kohaldatavad Üldkohtu menetlusele, ning Üldkohtu kodukorra artikli 73 lõike 1 kohaselt peab pooli, kes ei ole liikmesriigid ega Euroopa Liidu institutsioonid, EFTA järelevalveasutus või Euroopa Majanduspiirkonna (EMP) lepingu osalisriigid, esindama advokaat, kellel on õigus esineda liikmesriigi kohtus või muu EMP‑lepingu osalisriigi kohtus. Lisaks peab hagiavalduses sisalduma hageja nimi ja elu- või asukoha aadress ning allakirjutanu amet. Viimaseks peab iga menetlusdokumendi originaalile olema alla kirjutanud poole esindaja või advokaat.

Väljakujunenud kohtupraktika kohaselt nähtub eelnimetatud sätetest ja eelkõige mõiste „esindama“ kasutamisest Euroopa Kohtu põhikirja artikli 19 kolmandas lõigus, et õigust Üldkohtule hagi esitada ei ole selle artikli tähenduses „poolel“ endal, olenemata tema ametist, vaid ta peab kasutama sõltumatu osapoole teenuseid, kellel peab olema õigus esineda liikmesriigi või Euroopa Majanduspiirkonna lepingu osalisriigi kohtus.

Sellega seoses olgu meenutatud, et liidu õiguskorras on advokaadi rolli käsitus, mis tuleneb liikmesriikide ühistest õiguslikest tavadest ja millel rajaneb Euroopa Kohtu põhikirja artikkel 19, selline, et advokaati peetakse õigusemõistmise kaastöötajaks, kes peab täiesti sõltumatult ja õigusemõistmise kõrgematest huvidest lähtudes osutama õigusabi, mida klient vajab. Seda abi annab advokaat, kes on struktuuriliselt, hierarhiliselt ja funktsionaalselt õigusabi saava isiku suhtes kolmas sõltumatu osapool. Advokaadi sõltumatuse nõude selline tõlgendus on liidu kohtutes esindamisel asjakohane.

Seega on asutud seisukohale, et advokaadi sõltumatuse nõue eeldab igasuguse töösuhte puudumist advokaadi ja tema kliendi vahel. Nimelt on advokaadi sõltumatuse mõiste määratletud mitte ainult positiivselt, st kutse-eetika nõuetele viidates, vaid ka negatiivselt, st töösuhte puudumise kaudu.

See arutluskäik on samavõrra kohaldatav niisuguses olukorras, kus advokaat on töösuhtes üksusega, mis on tema esindatava menetluspoolega seotud.

Lisaks on leitud, et poole advokaadil Euroopa Liidu Kohtu artikli 19 kolmanda lõigu tähenduses ei tohiks olla sellist laadi isiklikku seost asjaomase kohtuasjaga või sõltuvussuhet kliendiga, mille tõttu esineb oht, et ta ei ole võimeline kõige sobivamalt täitma temal lasuvat õigusemõistmise kaastöötaja äärmiselt olulist rolli. Eelkõige on Üldkohus märkinud, et majanduslikud või struktuurilised suhted, mis esindajal oma kliendiga on, ei või olla sellist laadi, et nendega kaasneb kliendi enda huvide ja tema esindaja isiklike huvide segiajamine.

Mitteprivilegeeritud poolte suhtes liidu õiguses ette nähtud nõuet, et neid peab Üldkohtus esindama sõltumatu kolmas osapool, ei saa seega mõista kui nõuet, mille eesmärk on ainult välistada, et esindajateks on esindatavate töötajad või isikud, kes on esindatavatest majanduslikult sõltuvad.

(vt punktid 51–57)
1.

Peatada komisjoni 4. juuli 2016. aasta otsuse (EL) 2017/365 riigiabi SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP) kohta, mida Hispaania andis Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivale, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivale ja Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivale (ELT 2017, L 55, lk 12), kohaldamine osas, milles see puudutab abi tagasinõudmist Elche Club de Fútbolilt, mis on selle otsuse artiklis 1 nimetatud 3. meede.
41

Teiseks tuleb nimetada riigihankealaseid vaidlusi. Kuna senini kohaldatud kohtupraktika süsteemse mõju tõttu on edutul pakkujal muutunud praktiliselt võimatuks tõendada, et tema pakkumuse tagasilükkamine võib talle põhjustada korvamatut kahju, siis on ajutisi meetmeid kohaldav kohtunikud asunud seisukohale, et selline tagajärg ei ole kooskõlas nõuetega, mis on vajalikud õiguste esialgseks kohtulikuks tõhusaks kaitseks, mis on tagatud Euroopa Liidu põhiõiguste harta artikliga 47. Seetõttu on nüüd tunnustatud seda, et kui edutu pakkuja suudab tõendada, et esineb eriti arvestatav fumus boni iuris, siis ei saa temalt nõuda, et ta tõendaks, et talle võib tekkida korvamatu kahju, tingimusel et ta on esitanud tähtajal oma taotluse kohaldada ajutiste meetmeid (vt selle kohta kohtumäärus 23.4.2015, komisjon vs. Vanbreda Risk & Benefits, C‑35/15 P(R), EU:C:2015:275, punktid 30 ja 57).
26

Erinevalt komisjoni väidetest tuleb käesolevat asja eristada seega varasematest kohtuasjadest, milles hagiavaldusele oli alla kirjutanud isik, kellel puudus õigus teha menetlustoiminguid Üldkohtus, kas seetõttu, et ta ei olnud advokaat (kohtumäärus, 17.7.2014, Brown Brothers Harriman vs. Siseturu Ühtlustamise Amet, C‑101/14 P, ei avaldata, EU:C:2014:2115), et ta oli kolmanda riigi advokaat, kes ei olnud registreeritud mõnes Euroopa Liidu advokatuuris (kohtumäärused, 27.11.2007, Diy-Mar Insaat Sanayi ve Ticaret ja Akar vs. komisjon, C‑163/07 P, EU:C:2007:717; 20.6.2013, Interspeed vs. komisjon, C‑471/12 P, ei avaldata, EU:C:2013:418, ja 24.2.2000, FTA jt vs. nõukogu, T‑37/98, EU:T:2000:52), või et advokaat oli ise hageja või et tema seotuse tõttu hagejaga ei saanud teda lugeda viimase suhtes kolmandaks isikuks (kohtumäärus, 5.12.1996, Lopes vs. Euroopa Kohus, C‑174/96 P, EU:C:1996:473, ja 8.12.1999, Euro-Lex vs. Siseturu Ühtlustamise Amet (EU-LEX), T‑79/99, EU:T:1999:312).
55

18. märtsil 2016 toimunud kohtumist käsitlevas pressiteates nr 144/16 on nimelt märgitud: esiteks, et EL‑Türgi avaldus on „Euroopa Ülemkogu liikmete“ ja „nende Türgi kolleegi“ kohtumise tulemus; teiseks, et „Euroopa Ülemkogu liikmed“ on kohtunud oma Türgi kolleegiga ja kolmandaks, et „EL ja Türgi [Vabariik] on leppinud kokku täiendavates tegevustes, mis on avalduses ära nimetatud. Seega tuleb kindlaks teha, kas niisuguse sõnastuse kasutamine tähendab, nagu hageja väidab, et liikmesriikide riigipead või valitsusjuhid osalesid 18. märtsi 2016. aasta kohtumisel institutsiooni „Euroopa Ülemkogu“ liikmetena või osalesid nad sel kohtumisel liidu liikmesriikide riigipeade või valitsusjuhtidena.
54

18. märtsil 2016 toimunud kohtumist käsitlevas pressiteates nr 144/16 on nimelt märgitud: esiteks, et EL‑Türgi avaldus on „Euroopa Ülemkogu liikmete“ ja „nende Türgi kolleegi“ kohtumise tulemus; teiseks, et „Euroopa Ülemkogu liikmed“ on kohtunud oma Türgi kolleegiga ja kolmandaks, et „EL ja Türgi [Vabariik] on leppinud kokku täiendavates tegevustes, mis on avalduses ära nimetatud. Seega tuleb kindlaks teha, kas niisuguse sõnastuse kasutamine tähendab, nagu hageja väidab, et liikmesriikide riigipead või valitsusjuhid osalesid 18. märtsi 2016. aasta kohtumisel institutsiooni „Euroopa Ülemkogu“ liikmetena või osalesid nad sel kohtumisel liidu liikmesriikide riigipeade või valitsusjuhtidena.
53

18. märtsil 2016 toimunud kohtumist käsitlevas pressiteates nr 144/16 on nimelt märgitud: esiteks, et EL‑Türgi avaldus on „Euroopa Ülemkogu liikmete“ ja „nende Türgi kolleegi“ kohtumise tulemus; teiseks, et „Euroopa Ülemkogu liikmed“ on kohtunud oma Türgi kolleegiga ja kolmandaks, et „EL ja Türgi [Vabariik] on leppinud kokku täiendavates tegevustes, mis on avalduses ära nimetatud. Seega tuleb kindlaks teha, kas niisuguse sõnastuse kasutamine tähendab, nagu hageja väidab, et liikmesriikide riigipead või valitsusjuhid osalesid 18. märtsi 2016. aasta kohtumisel institutsiooni „Euroopa Ülemkogu“ liikmetena või osalesid nad sel kohtumisel liidu liikmesriikide riigipeade või valitsusjuhtidena.
45

Lisaks õiguslikele takistustele, mille olemasoluga ei saa nõustuda, nagu on märgitud eespool punktis 44, juhib Poola Vabariik tähelepanu praktilistele raskustele sellise tühistamise tagajärgede kohaldamisel. See vastuväide tuleb aga samuti kõrvale jätta. Nagu rõhutab komisjon oma 16. jaanuari 2017. aasta vastustes Üldkohtu presidendi poolt 23. detsembril 2016 esitatud küsimustele, tuleks juhul, kui Üldkohus tühistab vaidlustatud otsuse, tunnistada kehtetuks ülekandevõimsuse reserveeringud, mis on tehtud Üldkohtu otsuse kuulutamisele järgnevaks ajaks, kuna need puudutavad erinevaid aastaseid võimsustooteid, mida saab kuni 15 aasta pikkuseks ajaks reserveerida ainult siis, kui need omavahel liidetakse, ja seega on tegemist üksteisest sõltumatute toodetega. Pealegi tuleneb OPALi gaasijuhtme kaudu gaasi ülekandmisele kohaldavatest lepingu üldtingimustest, mille esitas komisjon, et OGT ja võrgustiku kasutajate vahelise ülekandelepingu ülekandevõimsustoodete enampakkumisel omandamiseks võib viivitamata lõpetada niivõrd kaalukatel põhjustel, nagu vaidlustatud otsuse tühistamine Üldkohtu poolt kahtlemata on. Komisjon lisab nimelt, et sellise tühistamise puhul oleks tegemist kõnealuste lepingutingimuste muutmist õigustava ettenägematu asjaoluga, millel on lepingule õiguslikud tagajärjed. Pealegi lubavad need üldtingimused OGT‑l muuta lepingutingimusi ka tulevikus, kui seda nõuab õigusliku olukorra muutumise arvessevõtmise vajadus, näiteks kui asjas teeb otsuse rahvusvaheline kohus. Lisaks tundub, et ei ole a priori välistatud, et pidades silmas Üldkohtus käimas olevat vaidlust, lisatakse kaitseklausel kõikidesse tulevastesse enampakkumise tingimustesse (näiteks Gazpromi tarnitava maagaasi transportivate, jaotavate ja tarnivate ettevõtjatega sõlmitavatele järgnevatele lepingutele, kuid ka maagaasiga kauplemise lepingutele) et ennetada vaidlustatud otsuse kohaldamise uut võimalikku peatamist või selle tühistamise tagajärgi. Kuna Üldkohtu menetluses on vaidlustatud otsuse peale esitatud hagi, on igal juhul kahtlemata tegemist äririskiga, mida turuosalised ei saa eirata.
5

Toimikus esitatud asjaolusid arvestades, leiab ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik, et tema käsutuses on kõik vajalikud üksikasjad kõnesoleva ajutiste meetmete kohaldamise taotluse lahendamiseks, ilma et eelnevalt oleks vaja ära kuulata poolte suulisi selgitusi. Käesoleva kohtuasja asjaolusid arvestades tuleb kõigepealt uurida, kas ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik on pädev otsustama käesoleva taotluse üle.
19

Samuti on määruse nr 883/2013 artikli 11 lõike 1 esimeses lõigus sätestatud, et kui OLAF on juurdluse lõpetanud, koostatakse peadirektori juhtimisel aruanne, milles eelkõige esitatakse menetlus, tuvastatud asjaolud ja nende esialgne õiguslik klassifikatsioon, tuvastatud asjaolude hinnanguline finantsmõju ja juurdluskokkuvõte. Sama määruse artikli 11 lõike 1 teises lõigus on samuti täpsustatud, et „aruandele lisatakse peadirektori soovitused võimalike meetmete võtmise kohta“, ning artikli 11 lõikes 2 on märgitud, et aruandeid tunnustatakse riigi haldusametnike koostatud menetluskokkuvõttega samal viisil ja samadel tingimustel ning neid on lubatud kasutada tõendina selle liikmesriigi haldus‑ või kohtumenetluses, kus nende kasutamine on vajalik; nende kohta kehtivad samad tõendite hindamise eeskirjad kui nende menetluskokkuvõtete kohta ja neil on viimati nimetatutega samaväärne tõendusjõud. Sama määruse artikli 11 lõikes 3 on edasi täpsustatud, et välisjuurdluse lõpetamisel koostatud aruanded ja soovitused edastatakse asjaomaste liikmesriikide pädevatele asutustele ning vajaduse korral komisjoni pädevatele talitustele. Lõpuks on määruse nr 883/2013 artikli 11 lõikes 6 sätestatud, et OLAFi nõudel peavad asjaomase liikmesriigi pädevad asutused OLAFile aegsasti saatma teavet „võimalike võetud meetmete“ kohta lõppjuurdluse tulemusel edastatud soovituste suhtes.
49

Kohtupraktika kohaselt peab õigusakti ulatuse kindlakstegemisel kontrollima, kas kõnealune akt puudutab kindlaks määratud õigussubjekte isiklikult. Seda tehes ei saa liidu kohus piirduda ainuüksi akti ametliku nimetusega, vaid ta peab esmajoones arvesse võtma akti eset ja sisu (kohtuotsus, 14.12.1962, Confédération nationale des producteurs de fruits et légumes jt vs. nõukogu, 16/62 ja 17/62, EU:C:1962:47, punktid 901, 918). Seega on otsus, mille adressaadiks on liikmesriik, üldkohaldatav, kui see on kohaldatav objektiivselt määratletud olukordade suhtes ning see tekitab õiguslikke tagajärgi üldiselt ja abstraktselt määratletud isikute rühmadele (vt seoses korraga, mis on ette nähtud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. oktoobri 2003. aasta direktiivis 2003/87/EÜ, millega luuakse ühenduses kasvuhoonegaaside saastekvootidega kauplemise süsteem ja muudetakse nõukogu direktiivi 96/61/EÜ (ELT 2003, L 275, lk 32; ELT eriväljaanne 15/07, lk 631), kohtumäärus, 8.4.2008, Saint-Gobain Glass Deutschland vs. komisjon, C‑503/07 P, EU:C:2008:207, punkt 71).
113

Hageja väidab, et vaidlustatud aktil on otsuse laad, sest Hispaania ametivõimud on Hispaania kohtutes andnud sellele siduva laadi. Tema sõnul tunnistasid need ametivõinud enda pädevuse puudumist, et analüüsida lõplikult tema olukorda, selgitades 14. juulil 2014 esitatud dokumendis, et „kokkusobivuse hindamine on eranditult komisjoni vastutus“.
71

Kõigepealt olgu märgitud, et Euroopa Kohtu põhikirja artikli 19 kolmandas lõigus sisalduv väljend „[t]eisi pooli peab esindama advokaat“ välistab seega, et pool ja tema esindaja saab olla üks ja seesama isik (vt selle kohta 3. septembri 2015. aasta kohtumäärus Lambauer vs. nõukogu, C‑52/15 P, ei avaldata, EU:C:2015:549, punkt 20 ja seal viidatud kohtupraktika, ning 16. novembri 2016. aasta kohtumäärus García Ruiz vs. parlament, T‑628/16, ei avaldata, EU:T:2016:669, punkt 8 ja seal viidatud kohtupraktika). Seejärel olgu märgitud, et käsitus, mis liidu õiguskorras on antud advokaadi rollile ja eelkõige sõltumatuse nõudele, mille täitmist tuleb kontrollida iga juhtumi puhul eraldi (vt eespool punkt 57), tuleneb liikmesriikide ühistest õiguslikest tavadest (vt eespool punkt 53). Lõpetuseks nähtub liidu kohtute väljakujunenud praktikast, et „täiesti sõltumatut” õigusnõutamist osutab selline advokaat, kes struktuuriliselt, hierarhiliselt ja funktsionaalselt on sõltumatu osapool selle isiku suhtes, kellele ta vastavat abi osutab. Seetõttu ei riku õiguskindluse põhimõtet asjaolu, et sõltumatuse nõue ei ole Euroopa Kohtu põhikirjas või kodukorras sõnaselgelt ette nähtud.
40

Lõpuks rõhutab PGNiG Supply nii oma 10. märtsi 2017. aasta märkustes Saksamaa Liitvabariigi menetlusse astumise seisukohtade kohta kui ka 13. märtsi 2017. aasta täiendavates seisukohtades, et vaatamata Üldkohtu presidendi 23. detsembri 2016. aasta määrusele kohtuasjas PGNiG Supply & Trading vs. komisjon (T‑849/16 R), kasutati OPALi gaasijuhet mahus, mis andis tunnistust ülekandevõimsuse sellisest kasutusest, mis oli kavandatud enne vaidlustatud otsuse täitmise peatamist järgimaks selle otsusega kehtestatud nõudeid. Sellega seoses piisab kõigepealt märkimisest, et kuigi kohtumääruse kuulutamise järel OPALi gaasijuhtme ülekandevõimsuse kasutamise asjaolud võivad tekitada õigustatud küsimusi, selgub toimiku materjalidest, täpsemalt Saksamaa Liitvabariigi menetlusse astumise seisukohtadest, et selle gaasijuhtme praegune kasutamine on korraldatud vastavalt vaidlustatud otsuse eel kehtinud nõuetele; teiseks, kuigi 5. juulil 2017 toimunud ärakuulamisel Saksamaa Liitvabariik küll möönis, et mõnda lepingut, mis on seotud enne 23. detsembri 2016. aasta kohtumääruse PGNiG Supply & Trading vs. komisjon (T‑849/16 R) tegemist, korraldatud enampakkumistega, täideti ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku peatamismääruse toimet rikkudes, rõhutas Saksamaa siiski, et selle olukorra tingis segadus. Pärast kõnealuse kohtumääruse tegemist algatati nimelt menetlus Oberlandesgericht Düsseldorf'is (liidumaa kõrgeim üldkohus Düsseldorfis, Saksamaa) ja selles tehti 30. detsembril 2016. aastal otsus, millega peatati OGT ja BNetzA vahel 28. novembril 2016. aastal sõlmitud lepingu täitmine. Seetõttu tõlgendas Saksamaa Liitvabariik ebaõigesti, nagu ta möönis ärakuulamisel, et see kohtumäärus puudutas üksnes enampakkumiste korraldamist edaspidi, välistades mis tahes mõju nende lepingute täitmisele, mis on seotud juba toimunud enampakkumistega. Käimasolevas menetluses toimunud mõttevahetusi silmas pidades kinnitab Saksamaa Liitvabariik, et ebaõige tõlgendamine ei kordu juhul, kui ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustav kohtunik teeb uue peatamismääruse, ega ka juhul kui Üldkohus tühistab vaidlustatud otsuse. Sellega seoses täpsustab Saksamaa, et Saksa õiguse kohaselt on tal õigus teha ettekirjutusi BNetzAle, millest piisab, et kindlustada Üldkohtu ja ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku lahendite täielik toime. Sellest tulenevalt ei ole põhjust kahelda, et nii uus peatamismäärus, juhul kui ajutiste meetmete kohaldamise üle otsustava kohtuniku poole on pöördutud vastavalt kodukorra artiklile 160, kui ka vaidlustatud otsuse tühistamine kindlustab nende kohtulahendite toime.
27

Lisaks väidab EUIPO, et apellatsioonikoda põhjendas kaebemenetluses hageja esitatud tõendite arvestamata jätmist kahekordselt. Nimelt leidis ta esiteks, et arvestades varasemate kaubamärkide maine tõendamiseks vastulausete osakonna poolt ette nähtud tähtajaks esitatud tõendite ilmselget ebapiisavust, on kaebuse põhjendustele lisatud tõendid mitte täiendavad tõendid, vaid peamised maine kohta esitatud tõendid, mistõttu need on määruse nr 2868/95 eeskirja 50 lõike 1 kolmandat lõiku koostoimes määruse nr 207/2009 artikli 76 lõikega 2 arvestades vastuvõetamatud. Teiseks leidis apellatsioonikoda, et isegi kui eeldada, et need sätted nõuavad, et ta kaaluks hilinenult esitatud tõendite arvesse võtmise võimalust, peab ta teostama oma kaalutlusõigust kitsalt, mistõttu selline tõend võib olla lubatud ainult siis, kui teatavad asjaolud õigustavad hilinemist, mis aga ei ole nii, kuna asjaomased tõendid oleks saanud esitada vastulausete osakonna määratud tähtaja jooksul. Hageja poolt selle kohta esitatud selgitus, nimelt et EUIPO varasemad otsused, millele ta vastulausete osakonnas tugines, kujutavad endast tõendit maine kohta, on väär ja nende otsuste tõendusjõu osas tehtud eksimust ei saa pidada põhjenduseks, mis õigustab nende tõendite hilinenult esitamist.
Ajutiste meetmete kohaldamise menetluse eesmärk on tagada tulevikus tehtava lõpliku otsuse täieulatuslik toime, vältimaks lünka ühenduste kohtu tagatud õiguskaitses. Selle eesmärgi saavutamiseks tuleb kiireloomulisust hinnata selle järgi, kas ajutine meede on vajalik selleks, et ära hoida esialgset õiguskaitset taotleval poolel suure ja korvamatu kahju tekkimine. Kohaldamise peatamist taotleval poolel tuleb tõendada, et ta ei saa oodata sisulises menetluses esitatud hagi lahendamist ilma, et tal tekiks suurt ja korvamatut kahju.

Seoses taotlusega peatada komisjoni otsuse, millega muudetakse maagaasi torujuhtme käitamist käsitlevatest liidu eeskirjadest erandi tegemise nõudeid, kohaldamine, olgu märgitud, et ajutisi meetmeid taotlev pool peab tõendama, et on lähtutud väärarusaamast aluslepingutega loodud omaette õiguskorrast, kui ta viitab ohule, et ta kaotab võimaluse kasutada mitmekesistatud tarneallikaid võimaluse tõttu teha pikaajalisi reserveeringuid gaasijuhtme ülekandevõimsustele, mis vabastati vaidlustatud otsusega, mis võib asjaomase olukorra kinnistada. Nimelt kui vaidlustatud otsus tühistataks, ei kohaldataks enam asjaomase gaasijuhtme kasutustingimusi, mis selle otsusega on lubatud. Ei saaks teha ühtegi eraõiguslikku toimingut, mis nendel tingimustel põhineb ja hageja kirjeldatud tagajärjed võivad tekkida üksnes ajavahemikul, mis eelneb Üldkohtu selle otsuse vastuvõtmisele, mis lõpetab põhimenetluse. Samas ei tekita selline võimalus iseenesest kahju, millele viitab hageja, kuna see sõltub olukorra pikaajalisest püsimisest.

(vt punktid 27, 30, 35, 36 ja 40)
Üldkohtu presidendi 21. aprilli 2017. aasta määrus – Post Telecom vs. EIB

(kohtuasi T‑158/17 R)

Ajutiste meetmete kohaldamine – Teenuste hanked – Hankemenetlused – EIB Luxembourgis asuvatele hoonetele piirkondliku võrgu kaudu sideteenuste osutamine – Ühe pakkuja pakkumuse tagasilükkamine ja teise pakkuja pakkumuse edukaks tunnistamine – Täitmise peatamise taotlus – Kiireloomulisuse puudumine

1. Ajutiste meetmete kohaldamine–Kohaldamise peatamine–Ajutised meetmed–Kohaldamise tingimused–Fumus boni juris–Kiireloomulisus–Oluline ja hüvitamatu kahju–Kumulatiivne iseloom–Kõikide asjaomaste huvide kaalumine–Analüüsimise järjekord ja kontrollimise viis–Ajutisi meetmeid kohaldava kohtuniku kaalutlusõigus (ELTL artikli 256 lõige 1, ELTL artiklid 278 ja 279; Üldkohtu kodukord, artikli 156 lõige 2) (vt punktid 13–15)

2. Ajutiste meetmete kohaldamine–Kohaldamise peatamine–Kohaldamise tingimused–Kiireloomulisus–Hindamine hankelepingute sõlmimist käsitlevate kohtuvaidluste puhul–Oluline kahju–Piisavus eriti tõsise fumus boni jurise korral, mis seisneb ilmses ja raskes õigusrikkumises–Tingimus–Ajutiste meetmete kohaldamise taotluse esitamine eduka pakkujaga lepingu sõlmimisele eelneva ooteaja vältel (ELTL artikkel 278; Euroopa liidu põhiõiguste harta, artikkel 47) (vt punktid 18–21 ja 24)

Ese

ELTL artiklitel 278 ja 279 põhinev nõue peatada EIB 6. jaanuari 2017. aasta otsuse, millega lükati tagasi hageja pakkumus hanke OP-1305 „Metropolitan area network and wide area network communication services for the European Investment Bank Group“ osa 1 kohta, ja otsuse sõlmida leping teise pakkujaga täitmine

Resolutsioon

1. Jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotlus rahuldamata.

2. Tunnistada kehtetuks 15. märtsil 2017 kohtuasjas T‑158/17 R tehtud määrus.
Üldkohtu presidendi 4. juuli 2017. aasta määrus – Institute for Direct Democracy in Europe vs. parlament

(kohtuasi T‑118/17 R)

Ajutiste meetmete kohaldamine – Institutsiooniline õigus – Euroopa Parlament – Poliitilisele sihtasutusele toetuse andmise otsus – Eelmakse peatamine – Pangagarantii esitamise kohustus – Ajutiste meetmete kohaldamise taotlus – Kiireloomulisuse puudumine

1. Ajutiste meetmete kohaldamine–Täitmise peatamine–Ajutised meetmed–Kohaldamise tingimused–Fumus boni iuris–Kiireloomulisus–Tõsine ja korvamatu kahju–Kumulatiivne iseloom–Analüüsimise järjekord ja kontrollimise viis–Ajutisi meetmeid kohaldava kohtuniku kaalutlusõigus–Kõikide asjaomaste huvide kaalumine (ELTL artikli 256 lõige 1, artiklid 278 ja 279; Üldkohtu kodukord, artikli 156 lõige 4) (vt punktid 17, 19 ja 20)

2. Ajutiste meetmete kohaldamine–Täitmise peatamine–Ajutised meetmed–Kohaldamise tingimused–Kiireloomulisus–Tõsine ja korvamatu kahju–Tõendamiskoormis–Varaline kahju–Kohustus esitada konkreetset ja täpset teavet, mida kinnitavad üksikasjalikud dokumentaalsed tõendid–Olukord, mis võib ohustada hagejaks oleva äriühingu olemasolu või halvendada pöördumatult tema turuseisundit (ELTL artikli 256 lõige 1, artiklid 278 ja 279; Üldkohtu kodukord, artikli 156 lõiked 4 ja 5) (vt punktid 31, 44, 47 ja 49)

3. Ajutiste meetmete kohaldamine–Täitmise peatamine–Poliitilise sihtasutuse rahastamise raames pangagarantii esitamise kohustuse täitmise peatamine–Kohaldamise tingimused–Erakorralised asjaolud–Pangagarantii saamise võimatus–Tõendamiskoormise ulatus (ELTL artikkel 278; Üldkohtu kodukord, artikli 156 lõige 4) (vt punktid 33–38)

4. Ajutiste meetmete kohaldamine–Vorminõuded–Taotluste esitamine–Ülevaade fakti- ja õigusväidetest–Hagiavalduses ja vastustes esitamata õigusväited–Üldviide teistele dokumentidele–Vastuvõetamatus (ELTL artiklid 278 ja 279; Üldkohtu kodukord, artikli 156 lõiked 4 ja 5) (vt punktid 43 ja 45)

Ese

ELTL artiklitel 278 ja 279 põhinev ajutiste meetmete kohaldamise taotlus, et esiteks peatataks parlamendi 15. detsembri 2016. aasta otsuse FINS‑2017‑28 hageja rahastamise kohta täitmine osas, milles sellega peatatakse eelmakse maksmine, teiseks, et hageja vabastataks pangagarantii esitamise kohustusest kui eelmakse tingimusest, ning kolmandaks, et parlamenti kohustataks hagejale eelmakse summat üle kandma.

Resolutsioon

1. Jätta ajutiste meetmete kohaldamise taotlus rahuldamata.